201807270052025112018/C 285/603922018TC28520180813RO01ROINFO_JUDICIAL20180628424321Cauza T-392/18: Acțiune introdusă la 28 iunie 2018 – Innocenti/EUIPO – Gemelli (Innocenti)
 ---documentbreak--- C2852018RO4210120180628RO0060421432Acțiune introdusă la 28 iunie 2018 – Innocenti/EUIPO – Gemelli (Innocenti)
   (Cauza T-392/18)2018/C 285/60Limba în care a fost formulată acțiunea: italiana
      Părțile

      Reclamantă: Innocenti SA (Lugano, Elveția) (reprezentant: N. Ferretti, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Filippo Gemelli (Torino, Italia)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „Innocenti” – cererea de înregistrare nr. 7 502 181

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 19 aprilie 2018 în cauza R 2336/2010-5

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

            —

            reformarea, prin anulare, a deciziei Camerei a cincea de recurs nr. 2336/2010-5 și respingerea opoziției domnului Filippo Gemelli la înregistrarea mărcii 007502181.

      Motivele invocate

            —

            nerespectarea termenului pentru depunerea documentelor care atestă hotărârea de decădere pentru neutilizare pronunțată de Tribunale di Torino (Tribunalul din Torino);

            —

            încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) nr. 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


201807270132025002018/C 285/613982018TC28520180813RO01ROINFO_JUDICIAL20180625434421Cauza T-398/18: Acțiune introdusă la 25 iunie 2018 – Pielczyk/EUIPO – Thalgo TCH (DERMAEPIL SUGAR EPIL SYSTEM)
 ---documentbreak--- C2852018RO4310120180625RO0061431442Acțiune introdusă la 25 iunie 2018 – Pielczyk/EUIPO – Thalgo TCH (DERMAEPIL SUGAR EPIL SYSTEM)
   (Cauza T-398/18)2018/C 285/61Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza
      Părțile

      Reclamant: Radoslaw Pielczyk (Klijndijk, Țările de Jos) (reprezentant: K. Kielar, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Thalgo TCH (Roquebrune-sur-Argens, Franța)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul mărcii în litigiu: reclamantul

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene nr. 11 649 324

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 13 aprilie 2018 în cauzele conexate R 979/2017-4 și R 1070/2017-4

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

            —

            anularea în parte a deciziei atacate, în măsura în care camera de recurs:

                     a)

                     a respins calea de atac formulată de reclamant în cauza R 979/2017-4;

                     b)

                     a admis în parte calea de atac în anulare formulată de Thalgo TCH în cauza R 1070/2017-4 pentru produsele din clasa 3 din clasificarea de la Nisa;

                     c)

                     a anulat marca Uniunii Europene nr. 11 649 324 și pentru produsele indicate din clasa 3;

                     d)

                     a confirmat în parte decizia EUIPO din 21 martie 2017 (procedura de declarare a nulității nr. 11 974 C) în care, potrivit deciziei, marca reclamantului a fost declarată nulă pentru produsele din clasa 3;

            —

            obligarea Thalgo TCH la plata cheltuielilor de judecată efectuate în cadrul procedurilor în fața diviziei de anulare a EUIPO și în fața camerei de recurs;

            —

            obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată efectuate în cadrul prezentei proceduri.

      Motivele invocate

            —

            încălcarea articolului 60 alineatul (1) litera (a) coroborat cu articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

            —

            încălcarea normei 22 alineatele (3) și (4) coroborată cu norma 40 alineatul (6) din Regulamentul nr. 2868/95;

            —

            încălcarea articolului 64 alineatele (2) și (3) coroborat cu articolul 18 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (UE) nr. 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


201807270372024552018/C 285/373322018CJC28520180813RO01ROINFO_JUDICIAL20180521222321Cauza C-332/18 P: Recurs introdus la 21 mai 2018 de Mytilinaios Anonymos Etairia – Omilos Epicheiriseon împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 13 martie 2018 în cauza T-542/11 RENV, Alouminion tis Ellados VEAE/Comisia Europeană
 ---documentbreak--- C2852018RO2210120180521RO0037221232Recurs introdus la 21 mai 2018 de Mytilinaios Anonymos Etairia – Omilos Epicheiriseon împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 13 martie 2018 în cauza T-542/11 RENV, Alouminion tis Ellados VEAE/Comisia Europeană
   (Cauza C-332/18 P)2018/C 285/37Limba de procedură: greaca
      Părțile

      Recurentă: Mytilinaios Anonymos Etairia – Omilos Epicheiriseon (reprezentanți: N. Korogiannakis, N. Keramidas, E. Chrysafis, D. Diakopoulos și K. Struckmann, avocați)

      Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană, Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI)

      Concluziile recurentei

   Prin intermediul prezentului recurs, „Mytilinaios Anonymos Etairia – Omilos Epicheiriseon” solicită Curții:

            —

            anularea Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 13 martie 2018 în cauza Τ-542/11 RENV (EU:T:2018:132);

            —

            soluționarea litigiului de către Curte;

            —

            anularea deciziei Comisiei din 13 iulie 2011; și

            —

            obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată efectuate în întreaga procedură de recurentă.

      Motivele și principalele argumente

   Recurenta invocă trei motive de recurs:

            1)

            erori de drept și denaturări ale situației de fapt în contextul aprecierii de către Tribunal a aspectului dacă măsura în litigiu constituia un ajutor de stat și mai precis dacă această măsură constituia un „avantaj”, în cadrul aprecierii acestui avantaj, în cadrul refuzului de a examina aspectul justificării economice și în cadrul aplicării eronate a sarcinii probei în măsura în care Republica Elenă nu a invocat astfel de argumente în cadrul procedurii administrative; și eroare de drept în aprecierea argumentelor recurentei privind „criteriul investitorului privat”;

            2)

            o eroare de drept în aprecierea naturii „selective” a avantajului; și

            3)

            erori de drept și denaturări ale elementelor de probă în ceea ce privește efectele măsurii în litigiu asupra comerțului și a concurenței.


201807270452025072018/C 285/143162017CJC28520180813RO01ROINFO_JUDICIAL20180530111112Cauza C-316/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Hannover (Germania) la 30 mai 2017 – Rainer Hadamek și alții/TUIfly GmbH
 ---documentbreak--- C2852018RO1120120180530RO0014112111Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Hannover (Germania) la 30 mai 2017 – Rainer Hadamek și alții/TUIfly GmbH
   (Cauza C-316/17)2018/C 285/14Limba de procedură: germana
      Instanța de trimitere

   Amtsgericht Hannover

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Rainer Hadamek, Heike Hadamek, Florian Hadamek, Carina Hadamek

      Pârâtă: TUIfly GmbH
   Prin Ordonanța Curții din 17 mai 2018 cauza a fost radiată din registrul Curții.


201807270092025312018/C 285/624102018TC28520180813RO01ROINFO_JUDICIAL20180704444521Cauza T-410/18: Acțiune introdusă la 4 iulie 2018 – Silgan Closures și Silgan Holdings/Comisia
 ---documentbreak--- C2852018RO4410120180704RO0062441452Acțiune introdusă la 4 iulie 2018 – Silgan Closures și Silgan Holdings/Comisia
   (Cauza T-410/18)2018/C 285/62Limba de procedură: germana
      Părțile

      Reclamante: Silgan Closures GmbH (München, Germania), Silgan Holdings Inc. (Stamford, Connecticut, Statele Unite) (reprezentanți: H. Wollmann, D. Seeliger, R. Grafunder și V. Weiss, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

            —

            anularea deciziei atacate, în conformitate cu articolul 264 TFUE, în măsura în care priveşte reclamantele;

            —

            obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamante.

      Motivele și principalele argumente

   Prin intermediul prezentei acţiuni, reclamantele solicită anularea în parte a Deciziei C(2018) 2466 final a Comisiei din 19 aprilie 2018 privind iniţierea unei proceduri în temeiul articolului 2 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 773/2004 al Comisiei (
         1
      ), în cazul AT. 40522 – Pandora
   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă următoarele motive:

            1.

            Primul motiv, întemeiat pe încălcarea principiului subsidiarităţii
            În cadrul primului motiv, reclamantele susţin că, prin decizia atacată, Comisia privează de temei juridic o procedură în faţa Bundeskartellamt (Oficiul Federal al Concurenţei) în aceeaşi cauză de mai mult de trei ani, ajunsă într-un stadiu în care ar putea fi pronunţată o decizie.

            2.

            Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului proporţionalităţii
            În cadrul celui de al doilea motiv, reclamantele susţin că decizia atacată nu este necesară pentru finalizarea de către Comisie a procedurilor de audit avute în vedere de aceasta şi că nu este adecvată, având în vedere inconvenientele pentru reclamante, pentru analiza comparativă a intereselor în cauză.

            3.

            Al treilea motiv, întemeiat pe insuficienţa motivării
            În cadrul celui de al treilea motiv, reclamantele susţin că, contrar articolului 296 TFUE, Comisia nu a indicat în decizia atacată motivele pentru care a considerat că iniţierea procedurii era necesară şi justificată în lumina principiilor subsidiarităţii şi proporţionalităţii.

            4.

            Al patrulea motiv, întemeiat pe un abuz de putere
            În cadrul celui de al patrulea motiv, reclamantele susţin că iniţierea unei proceduri de către Comisie a fost dispusă pentru a permite sancţionarea reclamantelor în cadrul sistemului de sancţiuni prevăzut prin Regulamentul nr. 1/2003 al Consiliului (
                  2
               ).

      (
         1
      )	Regulamentul (CE) nr. 773/2004 al Comisiei din 7 aprilie 2004 privind desfășurarea procedurilor puse în aplicare de Comisie în temeiul articolelor 81 și 82 din Tratatul CE (JO 2004, L 123, p. 18, Ediţie specială, 08/vol. 1, p. 242).
   (
         2
      )	Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (JO 2003, L 1, p. 1, Ediţie specială, 08/vol. 1, p. 167).


201807270242024562018/C 285/153172017CJC28520180813RO01ROINFO_JUDICIAL20170530111223Cauza C-317/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Hannover (Germania) la 30 mai 2017 – Gerhard Schneider și Christa Schneider/TUIfly GmbH
 ---documentbreak--- C2852018RO1130120170530RO0015113122Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Hannover (Germania) la 30 mai 2017 – Gerhard Schneider și Christa Schneider/TUIfly GmbH
   (Cauza C-317/17)2018/C 285/15Limba de procedură: germana
      Instanța de trimitere

   Amtsgericht Hannover

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Gerhard Schneider, Christa Schneider

      Pârâtă: TUIfly GmbH
   Prin Ordonanța Curții din 17 mai 2018, cauza a fost radiată din registrul Curții.


201807270532025282018/C 285/383332018CJC28520180813RO01ROINFO_JUDICIAL20180523232311Cauza C-333/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 23 mai 2018 – Lombardi Srl/Comune di Auletta și alții
 ---documentbreak--- C2852018RO2310120180523RO0038231231Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 23 mai 2018 – Lombardi Srl/Comune di Auletta și alții
   (Cauza C-333/18)2018/C 285/38Limba de procedură: italiana
      Instanța de trimitere

   Consiglio di Stato

      Părțile din procedura principală

      Apelantă: Lombardi Srl

      Intimate: Comune di Auletta, Delta Lavori SpA, Msm Ingegneria Srl

      Întrebarea preliminară

   Articolul 1 alineatul (1) al treilea paragraf și alineatul (3) din Directiva 89/665/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1989 privind coordonarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative privind aplicarea procedurilor care vizează căile de atac față de atribuirea contractelor de achiziții publice de produse și a contractelor publice de lucrări (
         1
      ), astfel cum a fost modificată prin Directiva 2007/66/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 decembrie 2007 (
         2
      ), poate fi interpretat în sensul că permite, atunci când la procedura de cerere de ofertă au participat mai multe întreprinderi, iar acestea nu au fost acționate în justiție (și, în orice caz, împotriva ofertelor unora dintre ele nu a fost introdusă o cale de atac), rămânerea la aprecierea instanței, în temeiul autonomiei procedurale recunoscute statelor membre, a evaluării caracterului concret al interesului invocat în cadrul acțiunii principale de ofertantul împotriva căruia a fost introdusă o acțiune incidentă exclusivă considerată întemeiată, utilizând mijloacele procedurale puse la dispoziția ordinii juridice și armonizând astfel protecția poziției subiective în raport cu principiile naționale consacrate în ceea ce privește determinarea cadrului procesual, (articolul 112 din Codul de procedură civilă), dovada interesului invocat (articolul 2697 din Codul civil) și limitele subiective ale autorității de lucru judecat, care se dobândește numai între părțile din procedură și nu poate privi poziția părților care nu au legătură cu litigiul (articolul 2909 din Codul civil)?
   (
         1
      )	(JO L 395, p. 33, Ediție specială, 06/vol. 1, p. 237).
   (
         2
      )	Directiva 2007/66/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 decembrie 2007 de modificare a Directivelor 89/665/CEE și 92/13/CEE ale Consiliului în ceea ce privește ameliorarea eficacității căilor de atac în materie de atribuire a contractelor de achiziții publice (JO L 335, p. 31).


201807270582025252018/C 285/163532017CJC28520180813RO01ROINFO_JUDICIAL20170609121211Cauza C-353/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Hannover (Germania) la 9 iunie 2017 – Iris Michardt și Detlef Michardt/TUIfly GmbH
 ---documentbreak--- C2852018RO1210120170609RO0016121121Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Hannover (Germania) la 9 iunie 2017 – Iris Michardt și Detlef Michardt/TUIfly GmbH
   (Cauza C-353/17)2018/C 285/16Limba de procedură: germana
      Instanța de trimitere

   Amtsgericht Hannover

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Iris Michardt, Detlef Michardt

      Pârâtă: TUIfly GmbH
   Prin Ordonanța Curții din 17 mai 2018, cauza a fost radiată din registrul Curții.


201807270422025142018/C 285/393372018CJC28520180813RO01ROINFO_JUDICIAL20180523232422Cauza C-337/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 23 mai 2018 – Via Lattea Scrl și alții/Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Regione Veneto
 ---documentbreak--- C2852018RO2320120180523RO0039232242Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 23 mai 2018 – Via Lattea Scrl și alții/Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Regione Veneto
   (Cauza C-337/18)2018/C 285/39Limba de procedură: italiana
      Instanța de trimitere

   Consiglio di Stato

      Părțile din procedura principală

      Apelanți: Via Lattea Scrl, Alba Gilberto, Antonio Barausse, Gabriele Barausse, Azienda Agricola Benvegnù Gianni Battista e Giangaetano s.s., Domenico Brogliato s.s., Cesare Filippi, Michele Filippi, Fontana Fidenzio e Fabrizio s.s., Giovanni Gastaldello, Tiziano Giaretta, Azienda Agricola Guadagnin Gianni ed Emanuele s.s., Il Moretto di Martinazza Laura s.s., Marini Alessandro e Domenico s.s., Azienda Agricola Milan Sergio & C. s.s., Matteo Mosele, Luciano Mosele, Ennio Mosele, Renato Munaretto, Azienda Agricola Pain di Gazzola Luigi, Azienda Agricola Parise Luigi, Angelo, Francesco e Giancarlo, Sillo Zefferino Maurizio s.s., Storti Danilo e Nicoletta s.s., Tosatto Paolo e Federico s.s., Vivaldo Emilio e Pierino s.s., Giuseppe Zanettin

      Intimate: Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Regione Veneto

      Întrebările preliminare

            1)

            Într-o situație precum cea descrisă și care face obiectul litigiului principal, dreptul Uniunii Europene trebuie interpretat în sensul că neconformitatea unei dispoziții legislative a unui stat membru cu articolul 2 alineatul (2) al treilea paragraf din Regulamentul (CEE) nr. 3950/92 (
                  1
               ) determină, drept consecință, inexistența obligației producătorilor de a plăti prelevarea suplimentară atunci când sunt îndeplinite condițiile stabilite de același regulament?

            2)

            Într-o situație precum cea descrisă și care face obiectul litigiului principal, dreptul Uniunii Europene și, în special, principiul general al protecției încrederii legitime trebuie interpretate în sensul că nu poate fi protejată încrederea unor entități care au respectat o obligație prevăzută de un stat membru și care au beneficiat de efectele legate de respectarea obligației menționate, în cazul în care a rezultat că această obligație este contrară dreptului Uniunii Europene?

            3)

            Într-o situație precum cea descrisă și care face obiectul litigiului principal, articolul 9 din Regulamentul (CE) nr. 1392/2001 (
                  2
               ) din 9 iulie 2001 și noțiunea „categorie prioritară” în sensul dreptului Uniunii se opun unei dispoziții a unui stat membru, cum este articolul 2 alineatul 3 din Decretul-lege nr. 157/2004 adoptat de Republica Italiană, care prevede modalități diferențiate de restituire a prelevării suplimentare excedentare, făcând distincție, în ceea ce privește perioadele și modalitățile de restituire, între producătorii care au avut încredere în obligația de respectare a unei dispoziții naționale despre care s-a constatat că este contrară dreptului Uniunii și producătorii care nu au respectat această dispoziție?

      (
         1
      )	Regulamentul (CEE) n. 3950/92 al Consiliului din 28 decembrie 1992 de instituire a unei prelevări suplimentare în sectorul laptelui și al produselor lactate (JO 1992, L 405, p. 1).
   (
         2
      )	Regulamentul (CE) nr. 1392/2001 al Comisiei din 9 iulie 2001 de stabilire a modalităților de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 3950/92 al Consiliului din 1992 de instituire a unei prelevări suplimentare în sectorul laptelui și al produselor lactate (JO 2001, L 187, p. 19).


201807270622024662018/C 285/173542017CJC28520180813RO01ROINFO_JUDICIAL20170609121212Cauza C-354/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Hannover (Germania) la 9 iunie 2017 – Birgit Förg/TUIfly GmbH
 ---documentbreak--- C2852018RO1220120170609RO0017122121Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Hannover (Germania) la 9 iunie 2017 – Birgit Förg/TUIfly GmbH
   (Cauza C-354/17)2018/C 285/17Limba de procedură: germana
      Instanța de trimitere

   Amtsgericht Hannover

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Birgit Förg

      Pârâtă: TUIfly GmbH
   Prin Ordonanța Curții din 28 mai 2018, cauza a fost radiată din registrul Curții.


201807270412025042018/C 285/403382018CJC28520180813RO01ROINFO_JUDICIAL20180523242521Cauza C-338/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 23 mai 2018 – Cooperativa Novalat Scrl și alții/Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Regione Veneto
 ---documentbreak--- C2852018RO2410120180523RO0040241252Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 23 mai 2018 – Cooperativa Novalat Scrl și alții/Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Regione Veneto
   (Cauza C-338/18)2018/C 285/40Limba de procedură: italiana
      Instanța de trimitere

   Consiglio di Stato

      Părțile din procedura principală

      Apelanți: Cooperativa Novalat Scrl, Antico Giuseppe e Figli s.s., Impresa Barutta Livio, Impresa Cusinato Giulio, Impresa Danesa Cisino, Impresa Faggian Rudi, Furlan Diego e Stefano s.s., Impresa Furlan Marco, Impresa Massaro Leo Valter, Impresa Reginato Guido, Impresa Sachespi Lucio, Impresa Salmaso Luigi, Impresa Schiavon Denis, Impresa Zanetti Narciso

      Intimate: Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Regione Veneto

      Întrebările preliminare

            1)

            Într-o situație precum cea descrisă și care face obiectul litigiului principal, dreptul Uniunii Europene trebuie interpretat în sensul că neconformitatea unei dispoziții legislative a unui stat membru cu articolul 2 alineatul (2) al treilea paragraf din Regulamentul (CEE) nr. 3950/92 (
                  1
               ) determină, drept consecință, inexistența obligației producătorilor de a plăti prelevarea suplimentară atunci când sunt îndeplinite condițiile stabilite de același regulament?

            2)

            Într-o situație precum cea descrisă și care face obiectul litigiului principal, dreptul Uniunii Europene și, în special, principiul general al protecției încrederii legitime trebuie interpretate în sensul că nu poate fi protejată încrederea unor entități care au respectat o obligație prevăzută de un stat membru și care au beneficiat de efectele legate de respectarea obligației menționate, în cazul în care a rezultat că această obligație este contrară dreptului Uniunii Europene?

            3)

            Într-o situație precum cea descrisă și care face obiectul litigiului principal, articolul 9 din Regulamentul (CE) nr. 1392/2001 (
                  2
               ) din 9 iulie 2001 și noțiunea „categorie prioritară” în sensul dreptului Uniunii se opun unei dispoziții a unui stat membru, cum este articolul 2 alineatul 3 din Decretul lege nr. 157/2004 adoptat de Republica Italiană, care prevede modalități diferențiate de restituire a prelevării suplimentare excedentare, făcând distincție, în ceea ce privește perioadele și modalitățile de restituire, între producătorii care au avut încredere în obligația de respectare a unei dispoziții naționale despre care s-a constatat că este contrară dreptului Uniunii și producătorii care nu au respectat această dispoziție?

      (
         1
      )	Regulamentul (CEE) nr. 3950/92 al Consiliului din 28 decembrie 1992 de instituire a unei prelevări suplimentare în sectorul laptelui și al produselor lactate (JO 1992, L 405, p. 1).
   (
         2
      )	Regulamentul (CE) nr. 1392/2001 al Comisiei din 9 iulie 2001 de stabilire a modalităților de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 3950/92 al Consiliului de instituire a unei prelevări suplimentare în sectorul laptelui și al produselor lactate (JO 2001, L 187, p. 19).


201807270522024502018/C 285/183552017CJC28520180813RO01ROINFO_JUDICIAL20170609121323Cauza C-355/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Hannover (Germania) la 9 iunie 2017 – Lutz Leupolt/TUIfly GmbH
 ---documentbreak--- C2852018RO1230120170609RO0018123132Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Hannover (Germania) la 9 iunie 2017 – Lutz Leupolt/TUIfly GmbH
   (Cauza C-355/17)2018/C 285/18Limba de procedură: germana
      Instanța de trimitere

   Amtsgericht Hannover

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Lutz Leupolt

      Pârâtă: TUIfly GmbH
   Prin Ordonanța Curții din 28 mai 2018, cauza a fost radiată din registrul Curții.


201807270272024572018/C 285/413392018CJC28520180813RO01ROINFO_JUDICIAL20180523252511Cauza C-339/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 23 mai 2018 – Veneto Latte Scrl și alții/Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Regione Veneto
 ---documentbreak--- C2852018RO2510120180523RO0041251251Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 23 mai 2018 – Veneto Latte Scrl și alții/Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Regione Veneto
   (Cauza C-339/18)2018/C 285/41Limba de procedură: italiana
      Instanța de trimitere

   Consiglio di Stato

      Părțile din procedura principală

      Apelante: Veneto Latte Scrl, Bovolenta Luca e Matteo s.s., Greco Andrea e Alessando s.s., Ruzza Vanel e Gloriano s.s., Azienda Agricola Marangona di Tamiso Rossano

      Intimate: Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Regione Veneto

      Întrebările preliminare

            1)

            Într-o situație precum cea descrisă și care face obiectul litigiului principal, dreptul Uniunii Europene trebuie interpretat în sensul că neconformitatea unei dispoziții legislative a unui stat membru cu articolul 2 alineatul (2) al treilea paragraf din Regulamentul (CEE) nr. 3950/92 (
                  1
               ) determină, drept consecință, inexistența obligației producătorilor de a plăti prelevarea suplimentară atunci când sunt îndeplinite condițiile stabilite de același regulament?

            2)

            Într-o situație precum cea descrisă și care face obiectul litigiului principal, dreptul Uniunii Europene și, în special, principiul general al protecției încrederii legitime trebuie interpretate în sensul că nu poate fi protejată încrederea unor entități care au respectat o obligație prevăzută de un stat membru și care au beneficiat de efectele legate de respectarea obligației menționate, în cazul în care a rezultat că această obligație este contrară dreptului Uniunii Europene?

            3)

            Într-o situație precum cea descrisă și care face obiectul litigiului principal, articolul 9 din Regulamentul (CE) nr. 1392/2001 (
                  2
               ) din 9 iulie 2001 și noțiunea „categorie prioritară” în sensul dreptului Uniunii se opun unei dispoziții a unui stat membru, cum este articolul 2 alineatul 3 din Decretul-lege nr. 157/2004 adoptat de Republica Italiană, care prevede modalități diferențiate de restituire a prelevării suplimentare excedentare, făcând distincție, în ceea ce privește perioadele și modalitățile de restituire, între producătorii care au avut încredere în obligația de respectare a unei dispoziții naționale despre care s-a constatat că este contrară dreptului Uniunii și producătorii care nu au respectat această dispoziție?

      (
         1
      )	Regulamentul (CEE) nr. 3950/92 al Consiliului din 28 decembrie 1992 de instituire a unei prelevări suplimentare în sectorul laptelui și al produselor lactate (JO 1992, L 405, p. 1).
   (
         2
      )	Regulamentul nr. 1392/2001 al Comisiei din 9 iulie 2001 de stabilire a modalităților de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 3950/92 al Consiliului din 1992 de instituire a unei prelevări suplimentare în sectorul laptelui și al produselor lactate (JO 2001, L 187, p. 19).


201807270352024522018/C 285/193562017CJC28520180813RO01ROINFO_JUDICIAL20170609131311Cauza C-356/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Hannover (Germania) la 9 iunie 2017 – Johannes Büker și Ursula Münsterteicher/TUIfly GmbH
 ---documentbreak--- C2852018RO1310120170609RO0019131131Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Hannover (Germania) la 9 iunie 2017 – Johannes Büker și Ursula Münsterteicher/TUIfly GmbH
   (Cauza C-356/17)2018/C 285/19Limba de procedură: germana
      Instanța de trimitere

   Amtsgericht Hannover

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Johannes Büker, Ursula Münsterteicher

      Pârâtă: TUIfly GmbH
   Prin Ordonanța Curții din 17 mai 2018, cauza a fost radiată din registrul Curții.


201807270312025102018/C 285/423472018CJC28520180813RO01ROINFO_JUDICIAL20180528262611Cauza C-347/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale di Milano (Italia) la 28 mai 2018 – Avv. Alessandro Salvoni/Anna Maria Fiermonte
 ---documentbreak--- C2852018RO2610120180528RO0042261261Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale di Milano (Italia) la 28 mai 2018 – Avv. Alessandro Salvoni/Anna Maria Fiermonte
   (Cauza C-347/18)2018/C 285/42Limba de procedură: italiana
      Instanța de trimitere

   Tribunale di Milano

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Avv. Alessandro Salvoni

      Pârâtă: Anna Maria Fiermonte

      Întrebarea preliminară

   Articolul 53 din Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 (
         1
      ) și articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene trebuie interpretate în sensul că se opun posibilității instanței din statul de origine, sesizată cu o cerere de emitere a certificatului prevăzut la articolul 53 din Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 cu privire la o hotărâre definitivă, de a exercita din oficiu prerogative vizând verificarea încălcării dispozițiilor cuprinse în capitolul II secțiunea 4 din Regulamentul Bruxelles Ia în scopul de a informa consumatorul cu privire la încălcarea eventual constatată și de a permite aceluiași consumator să evalueze în cunoștință de cauză posibilitatea de a recurge la calea de atac prevăzută la articolul 45 din același regulament?
   (
         1
      )	Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 12 decembrie 2012 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (JO L 351, p. 1).


201807270172025262018/C 285/203572017CJC28520180813RO01ROINFO_JUDICIAL20170609131312Cauza C-357/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Hannover (Germania) la 9 iunie 2018 – Lydia Wieczorek, Paul Wieczorek/TUIfly GmbH
 ---documentbreak--- C2852018RO1320120170609RO0020132131Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Hannover (Germania) la 9 iunie 2018 – Lydia Wieczorek, Paul Wieczorek/TUIfly GmbH
   (Cauza C-357/17)2018/C 285/20Limba de procedură: germana
      Instanța de trimitere

   Amtsgericht Hannover

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Lydia Wieczorek, Paul Wieczorek

      Pârâtă: TUIfly GmbH
   Prin Ordonanța din 17 mai 2018, cauza a fost radiată din registrul Curții.


201807270572024612018/C 285/433522018CJC28520180813RO01ROINFO_JUDICIAL20180530262722Cauza C-352/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado de Primera Instancia de Reus (Spania) la 30 mai 2018 – Jaime Cardus Suárez/Catalunya Caixa S.A.
 ---documentbreak--- C2852018RO2620120180530RO0043262272Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado de Primera Instancia de Reus (Spania) la 30 mai 2018 – Jaime Cardus Suárez/Catalunya Caixa S.A.
   (Cauza C-352/18)2018/C 285/43Limba de procedură: spaniola
      Instanța de trimitere

   Juzgado de Primera Instancia de Reus

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Jaime Cardus Suárez

      Pârâtă: Catalunya Caixa S.A.

      Întrebările preliminare

            1)

                        1.1

                        Articolul 1 alineatul (2) din Directiva 93/13 (
                              1
                           ) trebuie interpretat în sensul că o clauză contractuală care conține un indice oficial, IRPH, reglementat de o dispoziție legală, nu intră în domeniul de aplicare al directivei, chiar dacă indicele respectiv nu se aplică în mod obligatoriu, indiferent dacă este ales, și nu are caracter supletiv în lipsa unui acord între părți?

                        1.2

                        Articolul 1 alineatul (2) din Directiva 93/13 trebuie interpretat în sensul că o clauză contractuală care conține un indice oficial, IRPH, reglementat de o dispoziție legală, intră în domeniul de aplicare al directivei, având în vedere că, în cuprinsul clauzei contractuale respective, dispoziția conținută în norma administrativă care reglementează indicele IRPH se modifică în ceea ce privește diferența negativă care ar trebui aplicată în cazul în care indicele respectiv este utilizat drept rată contractuală, cu scopul de a echivala dobânda anuală efectivă (DAE) aferentă operațiunii ipotecare cu cea a pieței, putând să se prezume, astfel, că a fost afectat echilibrul contractual stabilit de legiuitorul național?

            2)

                        2.1

                        Faptul că indicele de referință IRPH, care este inclus de profesionist într-o clauză a unui contract de împrumut, este reglementat printr-un act cu putere de lege sau de un act administrativ exclude obligația instanței de a verifica dacă consumatorului i s-au comunicat toate elementele privind indicele respectiv, care ar putea afecta consimțământul acestuia, în vederea stabilirii aspectului dacă clauza a fost redactată în mod clar și inteligibil, în sensul articolului 4 alineatul (2) din Directiva 93/13?

                        2.2

                        O jurisprudență în temeiul căreia se consideră că obligația de transparență este îndeplinită prin simpla referire la indicele oficial în cuprinsul clauzei prestabilite, fără ca profesionistului care a inclus clauza în contract să îi revină obligația de a furniza alte informații în această privință, este contrară Directivei 93/13, sau, dimpotrivă, în vederea respectării obligației de transparență, este necesar ca partea mai puternică să furnizeze informații referitoare la structura, la întinderea și la modul concret de funcționare a mecanismului acestui indice de referință?

                        2.3

                        Articolul 4 alineatul (2) din Directiva 93/13 trebuie interpretat în sensul că omisiunea de a informa consumatorul cu privire la structura, la modul de funcționare și la evoluția anterioară a IRPH, precum și la evoluția viitoare previzibilă, cel puțin pe termen scurt sau mediu, având în vedere cunoștințele profesionistului cu privire la aceste elemente la momentul încheierii contractului, permite să se considere că clauza care conține indicele nu este redactată în mod clar și inteligibil, în sensul articolului 4 alineatul (2) din Directiva 93/13?

                        2.4

                        Cerința privind transparența clauzei, prevăzută la articolul 4 alineatul (2) din directivă, trebuie interpretată în sensul că impune ca consumatorul să fi fost informat cu privire la actele cu putere de lege care reglementau indicele de referință și conținutul său, deoarece este vorba despre informații relevante pentru înțelegerea importanței economice și juridice pe care o prezintă clauza care conținea indicele respectiv?

                        2.5

                        Publicitatea și informarea realizată de partea mai puternică, susceptibilă să inducă în eroare consumatorul la momentul încheierii contractului de împrumut raportat la IRPH, poate reprezenta un element pe care instanța să își întemeieze aprecierea caracterului abuziv al clauzei contractuale, în conformitate cu articolul 4 alineatul (2) din Directiva 93/13?

            3)

                        3.1

                        În cazul în care se apreciază că respectiva clauză este abuzivă, astfel că împrumutul trebuie rambursat fără dobândă, faptul că, în urma declarării nulității și a înlăturării clauzei privind dobânda variabilă, a dispărut motivul pentru care a fost încheiat contractul exclusiv din perspectiva instituției bancare, permite să se admită posibilitatea de revizuire a contractului respectiv prin modificarea conținutului clauzei abuzive și prin aplicarea oricărui alt indice de referință în locul celui declarat nul? În acest caz, interpretarea și revizuirea contractului ar fi contrare articolului 6 din Directiva 93/13?

      (
         1
      )	Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii (
         JO 1993, L 95, p. 29
      , Ediție specială, 15/vol. 2, p. 273).


201807270182025122018/C 285/213582017CJC28520180813RO01ROINFO_JUDICIAL20170609131423Cauza C-358/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Hannover (Germania) la 9 iunie 2017 – Walter Langguth și Elke Langguth/TUIfly GmbH
 ---documentbreak--- C2852018RO1330120170609RO0021133142Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Hannover (Germania) la 9 iunie 2017 – Walter Langguth și Elke Langguth/TUIfly GmbH
   (Cauza C-358/17)2018/C 285/21Limba de procedură: germana
      Instanța de trimitere

   Amtsgericht Hannover

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Walter Langguth, Elke Langguth

      Pârâtă: TUIfly GmbH
   Prin Ordonanța Curții din 28 mai 2018, cauza a fost radiată din registrul Curții.


201807270282024582018/C 285/443682018CJC28520180813RO01ROINFO_JUDICIAL20180605272821Cauza C-368/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Justice de paix du troisième canton de Charleroi (Belgia) la 5 iunie 2018 – Frank Casteels/Ryanair DAC, fostă Ryanair Ltd
 ---documentbreak--- C2852018RO2710120180605RO0044271282Cerere de decizie preliminară introdusă de Justice de paix du troisième canton de Charleroi (Belgia) la 5 iunie 2018 – Frank Casteels/Ryanair DAC, fostă Ryanair Ltd
   (Cauza C-368/18)2018/C 285/44Limba de procedură: franceza
      Instanța de trimitere

   Justice de paix du troisième canton de Charleroi

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Frank Casteels

      Pârâtă: Ryanair DAC, fostă Ryanair Ltd

      Întrebările preliminare

   Cererea de decizie preliminară privind interpretarea articolului 5 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 (
         1
      ) are următorul cuprins:

            —

            împrejurarea în discuție în prezentul litigiu, și anume greva angajaților societății de handling la aeroportul de plecare a zborului în cauză, intră în domeniul de aplicare al noțiunii „eveniment” în sensul punctului 22 din Hotărârea din 22 decembrie 2008, Wallentin-Hermann (C-549/07, EU:C:2008:771), sau în cel al noțiunii „împrejurare excepțională” în sensul considerentului (14) al regulamentului menționat, astfel cum a fost interpretată prin Hotărârea din 31 ianuarie 2013, McDonagh (C-12/11, EU:C:2013:43), sau aceste două noțiuni se suprapun;

            —

            articolul 5 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 trebuie interpretat în sensul că un eveniment precum cel în discuție în prezentul litigiu, și anume greva angajaților societății de handling la aeroportul de plecare a zborului în cauză, trebuie considerat un eveniment inerent desfășurării normale a activității operatorului de transport aerian și, prin urmare, nu poate fi calificat drept „împrejurare excepțională” care poate exonera operatorul de transport aerian de obligația de a plăti o compensație pasagerilor în cazul unei anulări a unui zbor efectuat de avionul respectiv;

            —

            dacă un eveniment precum cel în discuție în prezentul litigiu, și anume greva angajaților societății de handling la aeroportul de plecare a zborului respectiv, trebuie considerat o „împrejurare excepțională”, trebuie să se deducă de aici că este vorba, în cazul operatorului de transport aerian, despre o „împrejurare excepțională” care nu ar fi putut fi evitată chiar dacă s-ar fi luat toate măsurile rezonabile?

            —

            faptul că greva a fost anunțată trebuie considerat ca având drept consecință că un eveniment precum cel în discuție în prezentul litigiu, și anume greva angajaților societății de handling la aeroportul de plecare a zborului în cauză, nu intră în domeniul de aplicare al noțiunii „împrejurări excepționale” în sensul articolului 5 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91?

      (
         1
      )	JO L 46, p. 1, Ediție specială, 07/vol. 12, p. 218.


201807270342024632018/C 285/223592017CJC28520180813RO01ROINFO_JUDICIAL20170609141411Cauza C-359/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgerichts Hannover (Germania) la Amtsgericht Hannover – Marcel Lutz și alții/TUIfly GmbH
 ---documentbreak--- C2852018RO1410120170609RO0022141141Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgerichts Hannover (Germania) la Amtsgericht Hannover – Marcel Lutz și alții/TUIfly GmbH
   (Cauza C-359/17)2018/C 285/22Limba de procedură: germana
      Instanța de trimitere

   Amtsgericht Hannover

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Marcel Lutz, Janine Lutz, Michelle Lutz, Sarah Lutz

      Pârâtă: TUIfly GmbH
   Prin Ordonanța din 18 mai 2018, cauza a fost radiată din registrul Curții.


201807270202024302018/C 285/453692018CJC28520180813RO01ROINFO_JUDICIAL20180605282921Cauza C-369/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Justice de paix du troisième canton de Charleroi (Belgia) la 5 iunie 2018 – Giovanni Martina/Ryanair DAC, fostă Ryanair Ltd
 ---documentbreak--- C2852018RO2810120180605RO0045281292Cerere de decizie preliminară introdusă de Justice de paix du troisième canton de Charleroi (Belgia) la 5 iunie 2018 – Giovanni Martina/Ryanair DAC, fostă Ryanair Ltd
   (Cauza C-369/18)2018/C 285/45Limba de procedură: franceza
      Instanța de trimitere

   Justice de paix du troisième canton de Charleroi

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Giovanni Martina

      Pârâtă: Ryanair DAC, fostă Ryanair Ltd

      Întrebările preliminare

   Cererea de decizie preliminară privind interpretarea articolului 5 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 (
         1
      ) are următorul cuprins:

            —

            împrejurarea în discuție în prezentul litigiu, respectiv scurgerea de combustibil pe o pistă de decolare care a condus la închiderea acestei piste, intră în domeniul de aplicare al noțiunii „eveniment” în sensul punctului 22 din Hotărârea din 22 decembrie 2008, Wallentin-Hermann (C-549/07, EU:C:2008:771) sau în cel al noțiunii „împrejurare excepțională” în sensul considerentului (14) al regulamentului menționat, astfel cum a fost interpretată prin Hotărârea din 31 ianuarie 2013, McDonagh (C-12/11, EU:C:2013:43), sau aceste două noțiuni se suprapun;

            —

            articolul 5 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 trebuie interpretat în sensul că un eveniment precum cel în discuție în prezentul litigiu, și anume scurgerea de combustibil pe o pistă de decolare care a condus la închiderea acestei piste, trebuie considerat ca fiind un eveniment inerent desfășurării normale a activității operatorului de transport aerian și, prin urmare, nu poate fi calificat drept „împrejurare excepțională” care exonerează operatorul de transport aerian de obligația de a plăti o compensație pasagerilor în cazul unei întârzieri prelungite a unui zbor efectuat de acest avion;

            —

            un eveniment precum cel în discuție în prezentul litigiu, și anume scurgerea de combustibil pe o pistă de decolare care a condus la închiderea pistei respective, trebuie considerat ca fiind o „împrejurare excepțională”, trebuie să se deducă de aici că este vorba, în cazul operatorului de transport aerian, despre o „împrejurare excepțională” care nu ar fi putut fi evitată chiar dacă s-ar fi luat toate măsurile rezonabile?

      (
         1
      )	JO L 46, p. 1, Ediție specială, 07/vol. 12, p. 218.


201807270262024312018/C 285/233602017CJC28520180813RO01ROINFO_JUDICIAL20170609141412Cauza C-360/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Hannover (Germania) la 9 iunie 2017 – Nicole Hofmann/TUIfly GmbH
 ---documentbreak--- C2852018RO1420120170609RO0023142141Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Hannover (Germania) la 9 iunie 2017 – Nicole Hofmann/TUIfly GmbH
   (Cauza C-360/17)2018/C 285/23Limba de procedură: germana
      Instanța de trimitere

   Amtsgericht Hannover

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Nicole Hofmann

      Pârâtă: TUIfly GmbH
   Prin Ordonanța Curții din 28 mai 2018, cauza a fost radiată din registrul Curții.


201807270552025292018/C 285/463722018CJC28520180813RO01ROINFO_JUDICIAL20180607292911Cauza C-372/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Cour administrative d'appel de Nancy (Franța) la 7 iunie 2018 – Ministre de l'Action et des Comptes publics/Domnul și doamna Raymond Dreyer
 ---documentbreak--- C2852018RO2910120180607RO0046291291Cerere de decizie preliminară introdusă de Cour administrative d'appel de Nancy (Franța) la 7 iunie 2018 – Ministre de l'Action et des Comptes publics/Domnul și doamna Raymond Dreyer
   (Cauza C-372/18)2018/C 285/46Limba de procedură: franceza
      Instanța de trimitere

   Cour administrative d'appel de Nancy

      Părțile din procedura principală

      Apelant: Ministre de l'Action et des Comptes publics

      Intimați: domnul și doamna Raymond Dreyer

      Întrebarea preliminară

   Prelevările alocate Caisse nationale de solidarité pour l’autonomie, care contribuie la finanțarea prestațiilor în litigiu, au o legătură directă și suficient de relevantă cu anumite ramuri de securitate socială enumerate la articolul 3 din Regulamentul (CE) nr. 883/2004 (
         1
      ) și, în consecință, intră în domeniul de aplicare al acestui regulament pentru simplul motiv că prestațiile respective se raportează la unul dintre riscurile enumerate la articolul 3 menționat și sunt acordate pe baza unei situații definite legal, independent de orice apreciere discreționară?
   (
         1
      )	Regulamentul (CE) nr. 883/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 privind coordonarea sistemelor de securitate socială (JO L 166, p. 1, Ediţie specială, 05/vol. 7, p. 82).


201807270392024402018/C 285/243612017CJC28520180813RO01ROINFO_JUDICIAL20170609141523Cauza C-361/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Hannover (Germania) la 9 iunie 2017 – Ole Feuser/TUIfly GmbH
 ---documentbreak--- C2852018RO1430120170609RO0024143152Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Hannover (Germania) la 9 iunie 2017 – Ole Feuser/TUIfly GmbH
   (Cauza C-361/17)2018/C 285/24Limba de procedură: germana
      Instanța de trimitere

   Amtsgericht Hannover

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Ole Feuser

      Pârâtă: TUIfly GmbH
   Prin Ordonanța din 28 mai 2018, cauza a fost radiată din registrul Curții.


201807270212024882018/C 285/473762018CJC28520180813RO01ROINFO_JUDICIAL20180607303121Cauza C-376/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Najvyšší súd Slovenskej republiky (Slovacia) la 7 iunie 2018 – Slovenské elektrárne, a.s./Daňový úrad pre vybrané daňové subjekty
 ---documentbreak--- C2852018RO3010120180607RO0047301312Cerere de decizie preliminară introdusă de Najvyšší súd Slovenskej republiky (Slovacia) la 7 iunie 2018 – Slovenské elektrárne, a.s./Daňový úrad pre vybrané daňové subjekty
   (Cauza C-376/18)2018/C 285/47Limba de procedură: slovaca
      Instanța de trimitere

   Najvyšší súd Slovenskej republiky

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă în primă instanță: Slovenské elektrárne, a.s.

      Pârâtă în primă instanță: Daňový úrad pre vybrané daňové subjekty

      Întrebările preliminare

            1)

            Directiva 2009/72/CE (
                  1
               ) a Parlamentului European și a Consiliului din 13 iulie 2009 privind normele comune pentru piața internă a energiei electrice și de abrogare a Directivei 2003/54/CE (denumită în continuare „A treia directivă privind energia electrică”) trebuie interpretată în sensul că este incompatibilă cu obiectivul său și, în special, cu articolul 3 din aceasta o reglementare națională, precum cea în discuție în procedura principală, care instituie o măsură specială constând într-o prelevare obligatorie în sarcina entităților reglementate, inclusiv a titularilor unei autorizații de furnizare a energiei electrice acordate de autoritatea competentă de reglementare din statul membru în cauză (denumite în continuare „autoritatea” și, respectiv, „entitatea reglementată”), care este stabilită în funcție de rezultatul economic pe care l-au realizat nu numai la nivel național, ci și prin exercitarea activității în străinătate, prelevare care:

                     i)

                     afectează libertatea entităților reglementate de a stabili un preț pe deplin competitiv pentru furnizarea energiei electrice pe piețele externe ale energiei electrice și, prin urmare, și concurența pe piețele menționate;

                     ii)

                     reduce competitivitatea entităților reglementate în raport cu furnizorii de energie electrică străini care desfășoară activități pe piața slovacă a energiei electrice, în cazul în care și unii și ceilalți aprovizionează cu energie electrică și o anumită piață externă, întrucât, pentru furnizarea energiei electrice în străinătate, operatorul străin nu este supus unei astfel de prelevări obligatorii;

                     iii)

                     descurajează accesul unor concurenți noi pe piața furnizării de energie electrică din Republica Slovacă și din străinătate, întrucât o astfel de prelevare obligatorie s-ar aplica de asemenea veniturilor provenite din activitățile lor nereglementate, și aceasta chiar și atunci când, ulterior, pentru o perioadă determinată, aceștia ar obține o autorizație pentru furnizarea de energie electrică, însă veniturile pe care le-ar realiza dintr-o asemenea furnizare ar fi egale cu zero;

                     iv)

                     poate determina entitățile reglementate slovace să solicite autorității [slovace] – sau furnizorii de energie electrică străini să solicite autorității de reglementare din statul de origine respectiv care le-a acordat-o – să retragă autorizația pentru furnizarea energiei electrice, întrucât, pentru o entitate care nu dorește ca și veniturile din celelalte activități ale sale să fie supuse prelevării în discuție, retragerea autorizației menționate reprezintă singura cale de a se elibera de statutul de entitate reglementată prevăzut de reglementarea în litigiu?

            2)

            A treia directivă privind energia electrică trebuie interpretată în sensul că nu se numără printre măsurile a căror adoptare de către statele membre este permisă de A treia directivă privind energia electrică, chiar atunci când acestea contravin obiectivului urmărit de directiva menționată, o măsură specială precum cea în discuție în procedura principală, constând într-o prelevare obligatorie în sarcina entităților reglementate, inclusiv a titularilor unei autorizații de furnizare a energiei electrice, acordată de o autoritate, care este stabilită în funcție de rezultatul economic al acestora, în care sunt incluse și rezultatele realizate prin exercitarea activității în străinătate, ținând seama de faptul că această măsură nu constituie un instrument de combatere a schimbărilor climatice și nu servește la garantarea alimentării cu energie electrică, nici nu urmărește orice altă finalitate a celei de A treia directive privind energia electrică?

            3)

            A treia directivă privind energia electrică trebuie interpretată în sensul că o reglementare națională precum cea în discuție în procedura principală, care instituie o măsură specială constând într-o prelevare obligatorie în sarcina entităților reglementate, inclusiv a titularilor unei autorizații de furnizare a energiei electrice acordate de o autoritate, care este stabilită în funcție de rezultatul economic al acestora, în care sunt incluse și rezultatele realizate prin exercitarea activității în străinătate, nu îndeplinește cerințele transparenței, nediscriminării și accesului egal la consumatori în sensul articolului 3 din directiva menționată, din moment ce – atunci când este vorba despre o entitate reglementată – afectează și veniturile realizate (cu titlu de furnizare a energiei electrice sau cu alt titlu) în străinătate, în timp ce – atunci când este vorba despre titularul unei autorizații de furnizare a energiei electrice în temeiul unei autorizații „pașaport” de furnizare a energiei electrice, acordată de statul său de origine – afectează numai veniturile realizate în Republica Slovacă?

      (
         1
      )	JO 2009, L 211, p. 55.


201807270592024602018/C 285/483842018CJC28520180813RO01ROINFO_JUDICIAL20180608313111Cauza C-384/18: Acțiune introdusă la 8 iunie 2018 – Comisia Europeană/Regatul Belgiei
 ---documentbreak--- C2852018RO3110120180608RO0048311311Acțiune introdusă la 8 iunie 2018 – Comisia Europeană/Regatul Belgiei
   (Cauza C-384/18)2018/C 285/48Limba de procedură: franceza
      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: H. Tserepa-Lacombe, L. Malferrari, agenți)

      Pârât: Regatul Belgiei

      Concluziile

            —

            Constatarea neîndeplinirii de către Regatul Belgiei a obligațiilor care îi revin în temeiul articolului 25 din Directiva 2006/123/CE (
                  1
               ) și al articolului 49 TFUE;

            —

            obligarea Regatului Belgiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin (i) interzicerea exercitării în comun a unor activități de contabil, pe de o parte, și a unor activități de broker, de agent de asigurare, de agent imobiliar sau a oricărei activități bancare sau de servicii financiare, pe de altă parte și prin (ii) faptul că a permis camerelor Institutului experților contabili și fiscali (IPCF) să interzică exercitarea în comun a unor activități de contabil, pe de o parte, și a oricărei activități agricole artizanale și comerciale, pe de altă parte, Regatul Belgiei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 25 din Directiva 2006/123/CE și al articolului 49 TFUE.
   (
         1
      )	Directiva 2006/123/CE Parlamentului European și a Consiliului din 12 decembrie 2006 privind serviciile în cadrul pieței interne (JO L 376, p. 36, Ediție specială, 13/vol. 58, p. 50).


201807270512025222018/C 285/253622017CJC28520180813RO01ROINFO_JUDICIAL20170609151511Cauza C-362/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Hannover (Germania) la 9 iunie 2017 – Boris Feuser/TUIfly GmbH
 ---documentbreak--- C2852018RO1510120170609RO0025151151Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Hannover (Germania) la 9 iunie 2017 – Boris Feuser/TUIfly GmbH
   (Cauza C-362/17)2018/C 285/25Limba de procedură: germana
      Instanța de trimitere

   Amtsgericht Hannover

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Boris Feuser

      Pârâtă: TUIfly GmbH
   Prin Ordonanța Curții din 28 mai 2018, cauza a fost radiată din registrul Curții.


201807270502024782018/C 285/263942017CJC28520180813RO01ROINFO_JUDICIAL20170630151512Cauza C-394/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Hannover (Germania) la 30 iunie 2017 – Ines Ewen/TUIfly GmbH
 ---documentbreak--- C2852018RO1520120170630RO0026152151Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Hannover (Germania) la 30 iunie 2017 – Ines Ewen/TUIfly GmbH
   (Cauza C-394/17)2018/C 285/26Limba de procedură: germana
      Instanța de trimitere

   Amtsgericht Hannover

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Ines Ewen

      Pârâtă: TUIfly GmbH
   Prin Ordonanța Curții din 17 mai 2018, cauza a fost radiată din registrul Curții.


201807270562025242018/C 285/274032017CJC28520180813RO01ROINFO_JUDICIAL20170704151623Cauza C-403/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgerichts Hannover (Germania) la 4 iulie 2017 – Petra Nünemann/TUIfly GmbH
 ---documentbreak--- C2852018RO1530120170704RO0027153162Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgerichts Hannover (Germania) la 4 iulie 2017 – Petra Nünemann/TUIfly GmbH
   (Cauza C-403/17)2018/C 285/27Limba de procedură: germana
      Instanța de trimitere

   Amtsgericht Hannover

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Petra Nünemann

      Pârâtă: TUIfly GmbH
   Prin Ordonanța Curții din 17 mai 2018, cauza a fost radiată din registrul Curții.


201807270292024592018/C 285/284092017CJC28520180813RO01ROINFO_JUDICIAL20170707161611Cauza C-409/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Hannover (Germania) la 7 iulie 2017 – Barbara Yvette Müller și alții/TUIfly GmbH
 ---documentbreak--- C2852018RO1610120170707RO0028161161Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Hannover (Germania) la 7 iulie 2017 – Barbara Yvette Müller și alții/TUIfly GmbH
   (Cauza C-409/17)2018/C 285/28Limba de procedură: germana
      Instanța de trimitere

   Amtsgericht Hannover

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: Barbara Yvette Müller, Stefanie Müller, Michelle Müller

      Pârâtă: TUIfly GmbH
   Prin Ordonanța Curții din 28 mai 2018, cauza a fost radiată din registrul Curții.


201807270332024512018/C 285/294292017CJC28520180813RO01ROINFO_JUDICIAL20170717161612Cauza C-429/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Düsseldorf (Germania) la 17 iulie 2017 – Bially și alții/TUIfly GmbH
 ---documentbreak--- C2852018RO1620120170717RO0029162161Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Düsseldorf (Germania) la 17 iulie 2017 – Bially și alții/TUIfly GmbH
   (Cauza C-429/17)2018/C 285/29Limba de procedură: germana
      Instanța de trimitere

   Amtsgericht Düsseldorf

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Bially și alții

      Pârâtă: TUIfly GmbH
   Prin Ordonanța Curții din 28 mai 2018 cauza a fost radiată din registrul Curții.


201807270302024642018/C 285/302742018CJC28520180813RO01ROINFO_JUDICIAL20180423161723Cauza C-274/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Arbeits- und Sozialgericht Wien (Austria) la 23 aprilie 2018 – Minoo Schuch-Ghannadan/Medizinische Universität Wien
 ---documentbreak--- C2852018RO1630120180423RO0030163172Cerere de decizie preliminară introdusă de Arbeits- und Sozialgericht Wien (Austria) la 23 aprilie 2018 – Minoo Schuch-Ghannadan/Medizinische Universität Wien
   (Cauza C-274/18)2018/C 285/30Limba de procedură: germana
      Instanța de trimitere

   Arbeits- und Sozialgericht Wien

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Minoo Schuch-Ghannadan

      Pârâtă: Medizinische Universität Wien

      Întrebările preliminare

            1)

            Principiul pro rata temporis, prevăzut la clauza 4 punctul 2 din Acordul-cadru din anexa la Directiva 97/81/CE a Consiliului din 15 decembrie 1997 (
                  1
               ) privind acordul-cadru cu privire la munca pe fracțiune de normă, coroborat cu principiul nediscriminării prevăzut la clauza 4 punctul 1 din acordul-cadru, trebuie aplicat unei dispoziții legale potrivit căreia durata totală a raporturilor de muncă consecutive ale unui lucrător/lucrătoare la o universitate din Austria, angajat(ă) în cadrul unor proiecte finanțate din fonduri externe sau al unor proiecte de cercetare, este de 6 ani în cazul lucrătorilor cu normă întreagă, și de 8 ani în cazul muncii pe fracțiune de normă, iar, în plus, atunci când este justificat de motive obiective, în special pentru continuarea sau finalizarea unor proiecte de cercetare sau unor publicații, se admite o singură prelungire suplimentară până la 10 ani în cazul lucrătorilor cu normă întreagă și până la 12 ani în cazul muncii pe fracțiune de normă?

            2)

            O reglementare precum cea descrisă la prima întrebare preliminară constituie o discriminare indirectă pe motive de sex, în sensul articolului 2 alineatul (1) litera (b) din Directiva 2006/54/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 iulie 2006 privind punerea în aplicare a principiului egalității de șanse și al egalității de tratament între bărbați și femei în materie de încadrare în muncă și de muncă (reformă), atunci când afectează un procent considerabil mai ridicat de lucrători de sex feminin decât de lucrători de sex masculin?

            3)

            Articolul 19 alineatul (1) din Directiva 2006/54/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 iulie 2006 (
                  2
               ) privind punerea în aplicare a principiului egalității de șanse și al egalității de tratament între bărbați și femei în materie de încadrare în muncă și de muncă (reformă) trebuie interpretat în sensul că o femeie care, considerând că intră în domeniul de aplicare al unei reglementări precum cea de la prima întrebare preliminară, invocă faptul că a fost discriminată indirect pe motive de sex pentru că numărul femeilor încadrate în muncă pe fracțiune de normă este semnificativ mai mare decât cel al bărbaților încadrați în muncă pe fracțiune de normă, trebuie să susțină această împrejurare, în special faptul că, din punct de vedere statistic femeile sunt afectate într-o măsură considerabil mai mare, prin prezentarea unor date statistice concrete sau a unor împrejurări concrete și să dovedească acest fapt prin probe concludente?

      (
         1
      )	JO 1998, L 14, p. 9, Ediție specială, 05/vol. 5, p. 35
   (
         2
      )	JO 2006, L 204, p. 23, Ediție specială, 05/vol. 8, p. 262


201807270602025212018/C 285/312822018CJC28520180813RO01ROINFO_JUDICIAL20180425171821Cauza C-282/18 P: Recurs introdus la 25 aprilie 2018 de The Green Effort Ltd împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a doua) din 23 februarie 2018 în cauza T-794/17, The Green Effort Ltd/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală
 ---documentbreak--- C2852018RO1710120180425RO0031171182Recurs introdus la 25 aprilie 2018 de The Green Effort Ltd împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a doua) din 23 februarie 2018 în cauza T-794/17, The Green Effort Ltd/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală
   (Cauza C-282/18 P)2018/C 285/31Limba de procedură: engleza
      Părțile

      Recurentă: The Green Effort Ltd (reprezentant: A. Ziehm, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curții:

            —

            anularea în totalitate a Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 23 februarie 2018 (cauza T-794/17);

            —

            anularea deciziilor contestate;

            —

            anularea decăderii din drepturile conferite de marca Uniunii Europene înregistrate cu numărul 9 528 001;

            —

            respingerea cererii de decădere din drepturi;

            —

            admiterea cererii de restitutio in integrum formulate de recurentă;

            —

            obținerea și referirea la documentele din procedurile desfășurate în fața EUIPO, respectiv procedurile de anulare 12343 C, 10757 C și 10524 C și procedurile de opoziție B 002165119, B 002199274, B 002344565, B 002367038, B 002513086 și B 002513151;

            —

            obligarea EUIPO și a autoarei cererii de decădere să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele ale recurentei.

      Motivele și principalele argumente

   Recurenta își întemeiază recursul pe următoarele șase motive, potrivit cărora ordonanța Tribunalului s-a întemeiat pe primul motiv de recurs, iar celelalte patru motive arată că decizia camerei de recurs nu este fondată pentru alte motive.
   Primul motiv de recurs: încălcarea articolului 3 alineatul (4) din Decizia nr. EX 17-4 a directorului executiv al Oficiului din 16 august 2017 privind comunicarea pe cale electronică.
   Argumente în susținerea recursului: Tribunalul a omis faptul că notificarea este considerată efectuată în a cincea zi calendaristică de la data creării documentului în sistemele EUIPO. Pentru acest motiv, Tribunalul a calculat incorect termenul de introducere a acțiunii împotriva Deciziei Camerei a doua a EUIPO din 11 septembrie 2017.
   Al doilea motiv de recurs: recursul trebuie declarat întemeiat întrucât deciziile contestate de EUIPO încalcă drepturile recurentei deoarece cererea de decădere introdusă de autoarea cererii de decăderii era inadmisibilă ca urmare a relei-credințe și a unei incorecte expuneri a situației de fapt.
   Al treilea motiv de recurs: recursul trebuie declarat întemeiat întrucât deciziile contestate de EUIPO încalcă drepturile recurentei deoarece dovada utilizării serioase prezentate de titular a fost transmisă EUIPO în termenele legale prevăzute de Regulamentul (CE) al Comisiei nr. 2868/95 (
         1
      ).
   Al patrulea motiv de recurs: recursul trebuie declarat întemeiat întrucât deciziile contestate de EUIPO încalcă drepturile recurentei deoarece dovada utilizării serioase prezentate de titular a fost transmisă EUIPO în termenele stabilite de acesta.
   Al cincilea motiv de recurs: recursul trebuie declarat întemeiat întrucât deciziile contestate de EUIPO încalcă drepturile recurente deoarece, dacă EUIPO nu a primit dovada utilizării serioase prin intermediul sistemului de comunicare electronică și/sau prin fax, aceasta s-a întâmplat din cauza deficiențelor tehnice ale acestor sisteme.
   Al șaselea motiv de recurs: recursul trebuie declarat întemeiat întrucât deciziile contestate de EUIPO încalcă drepturile recurentei deoarece EUIPO, iar ulterior și Camera a doua de recurs au respins în mod neîntemeiat cererea de restitutio in integrum formulată de recurentă.
   (
         1
      )	Regulamentul (CE) al Comisiei nr. 2868/95 din 13 decembrie 1995 de punere în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 40/94 al Consiliului privind marca comunitară (JO 1995, L 303, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 189).


201807270462025152018/C 285/322892018CJC28520180813RO01ROINFO_JUDICIAL20180426191911Cauza C-289/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Handelsgericht Wien (Austria) la 26 aprilie 2018 – KAMU Passenger & IT Services GmbH/Türk Hava Yollari A.O. – T.H.Y. Turkish Airlines
 ---documentbreak--- C2852018RO1910120180426RO0032191191Cerere de decizie preliminară introdusă de Handelsgericht Wien (Austria) la 26 aprilie 2018 – KAMU Passenger & IT Services GmbH/Türk Hava Yollari A.O. – T.H.Y. Turkish Airlines
   (Cauza C-289/18)2018/C 285/32Limba de procedură: germana
      Instanța de trimitere

   Handelsgericht Wien

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: KAMU Passenger & IT Services GmbH

      Pârâtă: Türk Hava Yollari A.O. – T.H.Y. Turkish Airlines

      Întrebarea preliminară

   Un zbor de corespondență de la aeroportul de destinație al zborului anterior, pe care un pasager de transport aerian l-a rezervat odată cu primul zbor și pentru care a primit doar un bilet cu un singur număr de bilet, poate fi calificat drept un „zbor cu legătură directă” în sensul articolului 2 litera (h) din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului (
         1
      ), având în vedere intervalul de timp programat de puțin peste 13 ore între cele două zboruri?
   (
         1
      )	Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 (JO 2004 L 46, p. 1, Ediţie specială, 07/vol. 12, p. 218).


201807270482025202018/C 285/332992018CJC28520180813RO01ROINFO_JUDICIAL20180502192022Cauza C-299/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Düsseldorf (Germania) la 2 mai 2018 – Stefan Neldner/Eurowings GmbH
 ---documentbreak--- C2852018RO1920120180502RO0033192202Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Düsseldorf (Germania) la 2 mai 2018 – Stefan Neldner/Eurowings GmbH
   (Cauza C-299/18)2018/C 285/33Limba de procedură: germana
      Instanța de trimitere

   Landgericht Düsseldorf

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Stefan Neldner

      Pârâtă: Eurowings GmbH

      Întrebările preliminare

            1)

            O compensație prevăzută la articolul 7 din regulament (
                  1
               ) poate fi dedusă din compensația acordată de legislația naţională cu titlu de rambursare a costurilor suplimentare de călătorie suportate în caz de anulare a unui zbor rezervat, în cazul în care operatorul de transport aerian și-a îndeplinit obligațiile care îi revin potrivit articolului 8 alineatul (1) din același regulament?

            2)

            Presupunând că o asemenea deducere este posibilă, aceasta privește și costurile de redirecționare alternativă până la o altă destinație decât destinația finală a zborului, dacă pasagerul refuză redirecționarea de substituție oferită de operatorul de transport aerian până la destinația finală a zborului?

            3)

            În cazul în care o astfel de deducere este posibilă, operatorul de transport aerian o poate efectua mereu sau aceasta depinde de măsura în care ea este permisă de legislaţia naţională sau este considerată echitabilă de o instanță?

            4)

            În cazul în care determinantă este legislaţia naţională sau instanței îi revine sarcina de a pronunța o decizie discreționară: compensația prevăzută la articolul 7 din regulament acoperă doar neplăcerile și pierderea de timp suferite de pasageri ca urmare a anulării zborului sau acoperă, de asemenea, daunele materiale suferite?

      (
         1
      )	Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 (JO 2004, L 46, p. 1, Ediție specială, 07/vol. 12, p. 218).


201807270192025272018/C 285/343012018CJC28520180813RO01ROINFO_JUDICIAL20180504202011Cauza C-301/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Bonn (Germania) la 4 mai 2018 – Thomas Leonhard/DSL Bank
 ---documentbreak--- C2852018RO2010120180504RO0034201201Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Bonn (Germania) la 4 mai 2018 – Thomas Leonhard/DSL Bank
   (Cauza C-301/18)2018/C 285/34Limba de procedură: germana
      Instanța de trimitere

   Landgericht Bonn

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Thomas Leonhard

      Pârâtă: DSL Bank

      Întrebarea preliminară

   Articolul 7 alineatul (4) din Directiva 2002/65/CE (
         1
      ) trebuie interpretat în sensul că se opune unei dispoziții de drept național, care prevede că, după comunicarea retragerii dintr-un contract de credit de consum încheiat la distanță, furnizorul trebuie să îi restituie consumatorului, pe lângă suma pe care a primit-o în executarea acestui contract, și o compensație pentru utilizarea acestei sume?
   (
         1
      )	Directiva 2002/65/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 septembrie 2002 privind comercializarea la distanță a serviciilor financiare de consum și de modificare a Directivei 90/619/CEE a Consiliului și a Directivelor 97/7/CE și 98/27/CE (JO 2002 L 271, p. 16, Ediție specială, 06/vol. 4, p. 183)


201807270612024322018/C 285/353222018CJC28520180813RO01ROINFO_JUDICIAL20180514202122Cauza C-322/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italia) la 14 mai 2018 – Schiaffini Travel SpA/Comune di Latina
 ---documentbreak--- C2852018RO2020120180514RO0035202212Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italia) la 14 mai 2018 – Schiaffini Travel SpA/Comune di Latina
   (Cauza C-322/18)2018/C 285/35Limba de procedură: italiana
      Instanța de trimitere

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Schiaffini Travel SpA

      Pârâtă: Comune di Latina

      Întrebările preliminare

            1)

            Articolul 5 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1370/2007 (
                  1
               ) (în mod special în ceea ce privește interdicția – prevăzută la literele (b) și (d) – ca un operator intern să participe la proceduri competitive de atribuire extra moenia) trebuie sau nu trebuie să fie aplicat și atribuirilor efectuate la o dată anterioară intrării în vigoare a aceluiași regulament?

            2)

            Se poate considera în mod abstract că are calitatea de „operator intern” – în sensul aceluiași regulament și eventual prin analogie, sub aspectul finalității, cu jurisprudența referitoare la sistemul in house providing – o persoană juridică de drept public care beneficiază de o atribuire directă a serviciului de transport local de către autoritatea statală, atunci când cea dintâi este legată direct de cea de a doua din perspectiva organizării și a controlului, iar capitalul său social este deținut de statul în cauză (integral sau pro quota, în acest din urmă caz împreună cu alte organisme publice)?

            3)

            În cazul unei atribuiri directe de servicii care intră în domeniul de aplicare al Regulamentului (CE) nr. 1370/2007, faptul că, ulterior atribuirii, autoritatea statală menționată înființează un organism public administrativ care are competențe organizatorice în privința serviciilor în discuție (statul păstrând însă competența exclusivă de a dispune de licența de concesiune) – organism care nu exercită niciun „control asemănător” asupra entității căreia îi sunt atribuite serviciile în mod direct – constituie sau nu constituie o împrejurare susceptibilă să excludă atribuirea în cauză din domeniul de aplicare al articolului 5 alineatul (2) din regulament?

            4)

            Data inițială de expirare a unei atribuiri directe stabilită după termenul de 30 de ani care expiră la 3 decembrie 2039 [termen care începe să curgă de la data intrării în vigoare a Regulamentului (CE) nr. 1370/2007] implică în orice caz neconformitatea atribuirii cu principiile enunțate la articolul 5 coroborat cu articolul 8 alineatul (3) din același regulament sau neregularitatea menționată trebuie considerată ca fiind remediată automat, cu toate efectele juridice, prin reducerea implicită ex lege [articolul 8 alineatul (3) al doilea paragraf] la acest termen de 30 de ani?

      (
         1
      )	Regulamentul (CE) nr. 1370/2007 al Parlamentului European și al Consiliului din 23 octombrie 2007 privind serviciile publice de transport feroviar și rutier de călători și de abrogare a Regulamentelor (CEE) nr. 1191/69 și nr. 1107/70 ale Consiliului (JO 2007, L 315, p. 1).


201807270492024492018/C 285/363242018CJC28520180813RO01ROINFO_JUDICIAL20180515212221Cauza C-324/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 15 mai 2018 – Sicilville Srl/Comune di Brescia
 ---documentbreak--- C2852018RO2110120180515RO0036211222Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 15 mai 2018 – Sicilville Srl/Comune di Brescia
   (Cauza C-324/18)2018/C 285/36Limba de procedură: italiana
      Instanța de trimitere

   Consiglio di Stato

      Părțile din procedura principală

      Apelantă: Sicilville Srl

      Intimată: Comune di Brescia

      Întrebarea preliminară

   Dreptul Uniunii Europene, mai precis articolul 57 alineatul (4) din Directiva 2014/24/UE (
         1
      ) privind achizițiile publice, coroborat cu considerentul (101) al aceleiași directive și cu principiile proporționalității și egalității de tratament, se opune unei reglementări naționale precum cea în discuție în speță, care definește drept motiv de excludere obligatorie a unui operator economic „abaterea profesională gravă” și care precizează că, în cazul în care abaterea profesională a cauzat rezilierea anticipată a unui contract de achiziții publice, operatorul poate fi exclus numai dacă rezilierea nu este contestată sau este confirmată în urma unei proceduri judiciare?
   (
         1
      )	Directiva 2014/24/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2014 privind achizițiile publice și de abrogare a Directivei 2004/18/CE (JO L 94, p. 65).


201808030282049792018/C 294/433862018CJC29420180820RO01ROINFO_JUDICIAL20180611313221Cauza C-386/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Țările de Jos) la 11 iunie 2018 – Coöperatieve Producentenorganisatie en Beheersgroep Texel UA/Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
 ---documentbreak--- C2942018RO3110120180611RO0043311322Cerere de decizie preliminară introdusă de College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Țările de Jos) la 11 iunie 2018 – Coöperatieve Producentenorganisatie en Beheersgroep Texel UA/Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
   (Cauza C-386/18)2018/C 294/43Limba de procedură: neerlandeza
      Instanța de trimitere

   College van Beroep voor het Bedrijfsleven

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Coöperatieve Producentenorganisatie en Beheersgroep Texel UA

      Pârâte: Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

      Întrebările preliminare

            1)

                        a)

                        Articolul 66 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 508/2014 (
                              1
                           ) al Parlamentului European și al Consiliului din 15 mai 2014 privind Fondul european pentru pescuit și afaceri maritime și de abrogare a Regulamentelor (CE) nr. 2328/2003, (CE) nr. 861/2006, (CE) nr. 1198/2006 și (CE) nr. 791/2007 ale Consiliului și a Regulamentului (UE) nr. 1255/2011 al Parlamentului European și al Consiliului […], în măsura în care prevede că Fondul european pentru pescuit și afaceri maritime „sprijină” elaborarea și punerea în aplicare a planurilor de producție și de comercializare menționate la articolul 28 din Regulamentul (UE) nr. 1379/2013 (
                              2
                           ) al Parlamentului European și al Consiliului din 11 decembrie 2013 privind organizarea comună a piețelor în sectorul produselor pescărești și de acvacultură, de modificare a Regulamentelor (CE) nr. 1184/2006 și (CE) nr. 1224/2009 ale Consiliului și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 104/2000 al Consiliului […], interzice unui stat membru să opună unei organizații de producători, care a depus o cerere de sprijin financiar, împrejurarea că, la data depunerii cererii, statul membru respectiv nu a oferit posibilitatea ca o asemenea cerere să privească o anumită categorie de cheltuieli (în speță cheltuieli cu elaborarea și punerea în aplicare a unor planuri de producție și de comercializare) sau o anumită perioadă de timp (în speță: anul 2014), nici în programul său operațional aprobat de Comisia Europeană și nici în reglementările naționale de stabilire a eligibilității unor cheltuieli?

                        b)

                        În ceea ce privește răspunsul la întrebarea 1a), prezintă relevanță faptul că, potrivit articolului 28 din Regulamentul nr. 1379/2013, organizația de producători are obligația să elaboreze un plan de producție și de comercializare și să îl pună în aplicare imediat după aprobarea acestuia de autoritățile competente din statul membru?

            2)

            În cazul în care se va răspunde la întrebarea 1a că articolul 66 alineatul (1) din Regulamentul nr. 508/2014 interzice unui stat membru să opună unei organizații de producători care a depus o cerere de sprijin financiar pentru elaborarea și punerea în aplicare a unor planuri de producție și de comercializare împrejurarea că, la data depunerii cererii, statul membru respectiv nu a oferit posibilitatea depunerii unei astfel de cereri, articolul 66 alineatul (1) din Regulamentul nr. 508/2014 constituie temeiul juridic direct pentru dreptul solicitantului la sprijinul financiar în discuție, invocat împotriva respectivului stat membru?

            3)

            În cazul în care, în situația prezentată la întrebarea 2, se va răspunde la această întrebare că articolul 66 alineatul (1) din Regulamentul 508/2014 constituie temeiul juridic direct pentru dreptul la ajutorul financiar menționat, invocat de solicitant împotriva unui stat membru, articolul 65 alineatul (6) din Regulamentul (UE) nr. 1303/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 decembrie 2013 de stabilire a unor dispoziții comune privind Fondul european de dezvoltare regională, Fondul social european, Fondul de coeziune, Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală și Fondul european pentru pescuit și afaceri maritime, precum și de stabilire a unor dispoziții generale privind Fondul european de dezvoltare regională, Fondul social european, Fondul de coeziune și Fondul european pentru pescuit și afaceri maritime și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1083/2006 al Consiliului […] se opune acordării sprijinului financiar pentru elaborarea și punerea în aplicare a unui plan de producție și de comercializare, atunci când cererea de sprijin se depune după elaborarea și punerea în aplicare a planului respectiv?

      (
         1
      )	JO 2014, L 149, p. 1.
   (
         2
      )	JO 2013, L 354, p. 1.


title: Cauza T-430/18: Acțiune introdusă la 10 iulie 2018 – American Airlines/Comisia

text:
               10.9.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 319/21

      Acțiune introdusă la 10 iulie 2018 – American Airlines/Comisia
      (Cauza T-430/18)
      (2018/C 319/25)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: American Airlines, Inc. (Fort Worth, Texas, Statele Unite) (reprezentanți: J. Poitras, Solicitor, J. Ruiz Calzado și J. Wileur, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei de aprobare și de menținere a drepturilor (Decizia C(2018) 2788 din 30 aprilie 2018);

                  —

                  obligarea Comisiei și a celorlalți intervenienți în susținerea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată; și

                  —

                  adoptarea oricărei măsuri care ar putea fi considerată adecvată în împrejurările cauzei.

         Motivele și principalele argumente

      Reclamanta susține că Comisia Europeană a săvârșit atât erori de drept cât și erori vădite de apreciere prin adoptarea Deciziei C(2018) 2788 din 30 aprilie 2018, în care a apreciat că Delta era îndreptățită să dobândească drepturi de anterioritate asupra sloturilor puse la dispoziție de către American Airlines în temeiul angajamentelor luate în cauza M.6607 (denumite în continuare „angajamentele”).
      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive:

                  1.

                  Primul motiv este întemeiat pe săvârșirea unei erori de drept de către Comisie, prin aplicarea unui criteriu juridic greșit în ceea ce privește achiziția drepturilor de anterioritate în temeiul angajamentelor.
                  Reclamanta susține că în aprecierea faptului dacă Delta s-a conformat cerinței de „utilizare adecvată” a sloturilor în temeiul angajamentelor, Comisia a decis că singura analiză care ar fi trebuit efectuată era să se verifice dacă Delta nu se afla într-o situație de „abuz”. Reclamanta arată în continuare că, contrar poziției Comisiei, o examinare a formulării, contextului și obiectivului angajamentelor conduce la concluzia că „absența abuzului” nu este relevantă și că interpretarea corectă a noțiunii „utilizare adecvată” în angajamente ar fi impus Comisiei obligația de a verifica dacă utilizarea sloturilor era „în conformitate cu oferta” pe care Delta a prezentat-o oficial pentru pentru a primi sloturile

                  2.

                  Al doilea motiv este întemeiat pe faptul că decizia atacată este afectată de erori vădite de apreciere în stabilirea aspectului dacă Delta a respectat cerința de „utilizare adecvată”.
                  Reclamanta susține că întrucât Delta a ales să nu se conformeze propriei oferte, Comisia ar fi trebuit să stabilească dacă, având în vedere analiza și elementele de probă economice pertinente, această omisiune de a se conforma și nivelul definitiv de utilizare a sloturilor puteau fi acceptate pentru garantarea concurenței și pentru a asigura astfel că beneficiile consumatorilor ar fi fost maximizate.


title: Cauza T-376/18: Acțiune introdusă la 14 iunie 2018 – Front Polisario/Consiliul

text:
               10.9.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 319/16

      Acțiune introdusă la 14 iunie 2018 – Front Polisario/Consiliul
      (Cauza T-376/18)
      (2018/C 319/20)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Front populaire pour la libération de la Saguia el-Hamra et Rio de oro (Front Polisario) (reprezentant: G. Devers, avocat)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  admiterea acțiunii;

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii împotriva deciziei Consiliului din 16 aprilie 2018 prin care Comisia a fost autorizată să înceapă negocierile în numele Uniunii Europene în vederea modificării acordului de parteneriat în sectorul pescuitului și a încheierii unui protocol cu Regatul Maroc (decizie nepublicată în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene), reclamantul invocă zece motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe necompetența Consiliului de a adopta decizia atacată, în măsura în care Uniunea Europeană și Regatul Maroc nu ar fi competente să negocieze acorduri internaționale, incluzând Sahara Occidentală, în locul poporului de pe acest teritoriu, astfel cum este reprezentat de Front Polisario.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea obligației de a examina toate elementele pertinente ale speței, în măsura în care, cu ocazia adoptării deciziei atacate, Consiliul nu ar fi ținut cont de jurisprudența Curții relativă la problema Saharei Occidentale.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea obligației de a examina problema respectării drepturilor fundamentale și a dreptului umanitar internațional, în măsura în care ar rezulta din decizia atacată că Consiliul nu și-ar fi pus problema respectării drepturilor omului și a dreptului umanitar internațional.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea drepturilor la apărare, în măsura în care Consiliul nu ar fi angajat, anterior adoptării deciziei atacate, nicio discuție cu Front Polisario, singurul reprezentant al poporului din Sahara Occidentală.

                  5.

                  Al cincilea motiv, întemeiat pe încălcarea de către Consiliu a obligației sale de a executa hotărârile Curții, în măsura în care decizia atacată ar fi ignorat motivele hotărârilor Curții în cauzele C-104/16 P și C-266/16.

                  6.

                  Al șaselea motiv, întemeiat pe o încălcare a principiilor și a valorilor esențiale care ghidează acțiunea Uniunii pe scena internațională, în măsura în care, pe de-o parte, decizia ar nega existența poporului din Sahara Occidentală substituindu-i termenii „populații vizate” și, pe de altă parte, ar autoriza deschiderea negocierilor cu Regatul Maroc în cadrul politicii anexioniste a acestuia în privința Saharei Occidentale, precum și al încălcărilor sistematice ale drepturilor fundamentale pe care menținerea acestei politici le-ar implica.

                  7.

                  Al șaptelea motiv, întemeiat pe o încălcare a dreptului la autodeterminare, în măsura în care, pe de-o parte, decizia ar nega existența poporului din Sahara Occidentală cu privire la dreptul la autodeterminare și ar rupe unitatea națională a acestui popor și, pe de altă parte, ar autoriza deschiderea negocierilor cu Regatul Maroc cu încălcarea statutului separat și distinct al Saharei Occidentale și a suveranității permanente a poporului de pe acest teritoriu asupra resurselor naturale.

                  8.

                  Al optulea motiv, întemeiat pe o violare a principiului efectului relativ al tratatelor, în măsura în care decizia atacată ar nega calitatea de terț în relațiile UE-Maroc a poporului din Sahara Occidentală astfel cum este reprezentat de Front Polisario.

                  9.

                  Al nouălea motiv, întemeiat pe o încălcare a dreptului internațional umanitar și a dreptului penal internațional, în măsura în care, pe de-o parte, negocierile autorizate prin decizia atacată ar fi conduse în cadrul politicii anexioniste a Regatului Maroc în privința Saharei Occidentale și, pe de altă parte, utilizând termenii „populații vizate”, decizia menționată ar contribui la transferul ilegal al coloniștilor marocani în teritoriul ocupat al Saharei Occidentale.

                  10.

                  Al zecelea motiv, întemeiat pe încălcarea obligației de nerecunoaștere a Uniunii, în măsura în care, autorizând începerea negocierilor cu Regatul Maroc în privința Saharei Occidentale, decizia ar confirma încălcările grave ale dreptului internațional săvârșite de către forțele de ocupație marocane împotriva poporului din Sahara Occidentală.


title: Cauza C-192/17: Hotărârea Curții (Camera a noua) din 11 iulie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Consiglio di Stato – Italia) – COBRA SpA/Ministero dello Sviluppo Economico (Trimitere preliminară – Directiva 1999/5/CE – Recunoaștere reciprocă a conformității echipamentelor hertziene și a echipamentelor terminale de telecomunicații – Existența unor standarde armonizate – Necesitatea ca un fabricant să se adreseze unui organism notificat – Aplicarea numărului de identificare a unui organism notificat)

text:
               10.9.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 319/11

      Hotărârea Curții (Camera a noua) din 11 iulie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Consiglio di Stato – Italia) – COBRA SpA/Ministero dello Sviluppo Economico
      (Cauza C-192/17) (1)

      ((Trimitere preliminară - Directiva 1999/5/CE - Recunoaștere reciprocă a conformității echipamentelor hertziene și a echipamentelor terminale de telecomunicații - Existența unor standarde armonizate - Necesitatea ca un fabricant să se adreseze unui organism notificat - Aplicarea numărului de identificare a unui organism notificat))
      (2018/C 319/12)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Consiglio di Stato

         Părțile din procedura principală

         Apelantă: COBRA SpA

         Intimat: Ministero dello Sviluppo Economico

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 12 alineatul (1) al doilea paragraf din Directiva 1999/5/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 9 martie 1999 privind echipamentele hertziene și echipamentele terminale de telecomunicații și recunoașterea reciprocă a conformității acestora, astfel cum a fost modificată prin Regulamentul (CE) nr. 596/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 iunie 2009, trebuie interpretat în sensul că fabricantul unui echipament hertzian, în cazul în care aplică procedura prevăzută la al doilea paragraf din anexa III la această directivă și folosește standarde armonizate pentru a defini seriile de testări prevăzute la acest paragraf, nu are obligația de a se adresa unui organism notificat astfel cum este menționat la articolul 11 alineatul (1) din aceeași directivă și, în consecință, nu are obligația de a adăuga la marcajul „CE” numărul de identificare a acestui organism.

                  2)

                  Articolul 12 alineatul (1) al doilea paragraf din Directiva 1999/5, astfel cum a fost modificată prin Regulamentul nr. 596/2009, trebuie interpretat în sensul că fabricantul unui echipament hertzian, care a aplicat procedura menționată în anexa III la această directivă prin recurgerea la standardele armonizate care prevăd seriile de testări radio esențiale care trebuie efectuate, nu este obligat să adauge la marcajul „CE” numărul de identificare a unui organism notificat pe care l-a consultat în mod voluntar fără a avea această obligație pentru a confirma lista seriilor de testări radio esențiale conținute în respectivele standarde armonizate.

         (1)  JO C 231, 17.7.2017.


title: Cauza T-449/14: Hotărârea Tribunalului din 12 iulie 2018 – Nexans France și Nexans/Comisia („Concurență – Înțelegeri – Piața europeană a cablurilor electrice – Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 101 TFUE – Încălcare unică și continuă – Nelegalitatea deciziei de inspecție – Termen rezonabil – Principiul bunei administrări – Principiul răspunderii personale – Răspundere solidară pentru plata amenzii – Dovadă suficientă a încălcării – Durata încălcării – Amenzi – Proporționalitate – Egalitate de tratament – Competență de fond”)

text:
               17.9.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/38

      Hotărârea Tribunalului din 12 iulie 2018 – Nexans France și Nexans/Comisia
      (Cauza T-449/14) (1)

      ((„Concurență - Înțelegeri - Piața europeană a cablurilor electrice - Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 101 TFUE - Încălcare unică și continuă - Nelegalitatea deciziei de inspecție - Termen rezonabil - Principiul bunei administrări - Principiul răspunderii personale - Răspundere solidară pentru plata amenzii - Dovadă suficientă a încălcării - Durata încălcării - Amenzi - Proporționalitate - Egalitate de tratament - Competență de fond”))
      (2018/C 328/51)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamante: Nexans France SAS (Courbevoie, Franța) și Nexans SA (Courbevoie) (reprezentanți: G. Forwood, avocat, M. Powell, A. Rogers și A. Oh, solicitors)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial C. Giolito, H. van Vliet și A. Biolan, ulterior C. Giolito și H. van Vliet, agenți, asistați de B. Doherty, barrister)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită, pe de o parte, anularea Deciziei C(2014) 2139 final a Comisiei, din 2 aprilie 2014 privind o procedură inițiată în temeiul articolului 101 [TFUE] și al articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul AT.39610 – Cabluri electrice), în ceea ce privește reclamantele, și, pe de altă parte, reducerea cuantumului amenzilor aplicate acestora

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Nexans France SAS și Nexans SA la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 282, 25.8.2014.