               7.10.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 271/25

         Acțiune introdusă la 26 iulie 2010 de către Autoritatea AELS de Supraveghere împotriva Islandei
   (Cauza E-8/10)
   2010/C 271/05
   La data de 26 iulie 2010, Autoritatea AELS de Supraveghere, reprezentată de Xavier Lewis și Markus Schneider, în calitate de agenți ai Autorității AELS de Supraveghere, rue Belliard/Belliardstraat 35, 1040 Bruxelles/Brussel, BELGIQUE/BELGIË, a introdus o acțiune împotriva Islandei la Curtea de Justiție a AELS.
   Autoritatea AELS de Supraveghere solicită Curții de Justiție a AELS să declare următoarele:

               1.

               având în vedere că nu a adoptat toate măsurile necesare pentru transpunerea deplină în dreptul intern a actului menționat la punctul 1 din anexa VII la Acordul privind SEE (Directiva 2005/36/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 septembrie 2005 privind recunoașterea calificărilor profesionale), astfel cum a fost adaptată la Acordul privind SEE prin Protocolul 1 la acesta, și nici nu a informat Autoritatea AELS de Supraveghere cu privire la aceste măsuri, Republica Islanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 63 alineatul (1) din directivă și articolului 7 din Acordul privind SEE;

               2.

               Republica Islanda suportă cheltuielile aferente procedurii.

      Situația de fapt și de drept și motive invocate:

               —

               cererea se referă la nerespectarea de către Islanda a avizului motivat emis de Autoritatea AELS de Supraveghere cu privire la neadoptarea tuturor măsurilor necesare pentru transpunerea în totalitate a actului SEE corespunzător Directivei 2005/36/CE privind recunoașterea calificărilor profesionale (modificată) și la neinformarea Autorității AELS de Supraveghere cu privire la aceste măsuri;

               —

               măsurile neadoptate de Islanda se referă la adoptarea reglementărilor naționale care să prevadă norme sectoriale specifice privind recunoașterea calificărilor profesionale obținute în alte state AELS;

               —

               Autoritatea AELS de Supraveghere susține că nu a primit informații din partea Islandei în care aceasta să arate că actul respectiv a fost transpus deplin în dreptul intern și nici nu deține alte informații pe baza cărora să poată ajunge la o concluzie în acest sens;

               —

               Guvernul Republicii Islanda nu a contestat întârzierea transpunerii depline a actului respectiv.


title: Cauza F-38/09: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 29 iunie 2010 — Martin/Oficiul European de Poliție (Europol) (Funcție publică — Personal al Europol — Nereînnoirea unui contract — Contract cu durată nedeterminată — Articolul 6 din Statutul personalului Europol — Principiul respectării dreptului la apărare)

text:
               23.10.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 288/70

      Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 29 iunie 2010 — Martin/Oficiul European de Poliție (Europol)
      (Cauza F-38/09) (1)

      (Funcție publică - Personal al Europol - Nereînnoirea unui contract - Contract cu durată nedeterminată - Articolul 6 din Statutul personalului Europol - Principiul respectării dreptului la apărare)
      (2010/C 288/130)
      Limba de procedură: olandeza

         Părțile

         Reclamantă: Breige Martin (Dublin, Irlanda) (reprezentanți: inițial P. de Casparis, avocat, ulterior W. J. Dammingh și N. D. Dane, avocați)

         Pârât: Oficiul European de Poliție (Europol) (reprezentanți: D. Neumann și D. El Khoury, agenți, asistați de B. Wägenbaur și R. Van der Hout, avocați)

         Obiectul

      Anularea deciziei din 12 iunie 2008 de informare a reclamantei cu privire la imposibilitatea de a i se oferi un post permanent, precum și a deciziei din 7 ianuarie 2009 de respingere a reclamației formulate împotriva primei decizii.

         Dispozitivul

                  1.

                  Anulează decizia din 12 iunie 2008 prin care Oficiul European de Poliție (Europol) a refuzat să acorde doamnei Martin un contract cu durată nedeterminată.

                  2.

                  Obligă Europol la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 167, 18.7.2009, p. 26.


title: Cauza T-757/16: Acțiune introdusă la 28 octombrie 2016 – Société générale/BCE

text:
               9.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 6/44

         Acțiune introdusă la 28 octombrie 2016 – Société générale/BCE
   (Cauza T-757/16)
   (2017/C 006/55)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Société générale (Paris, Franța) (reprezentanți: A. Gosset-Grainville, C. Renner și P. Kupka, avocați)

      Pârâtă: Banca Centrală Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Băncii Centrale Europene nr. ECB/SSM/2016-02RNE8IBXP4ROTD8PU41/72 din 24 august 2016;

               —

               obligarea, în orice caz, a Băncii Centrale Europene la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv este întemeiat pe necompetența care ar afecta Decizia Băncii Centrale Europene (BCE) din 24 august 2016 de respingere a cererii reclamantei de a beneficia de excluderea de la calcularea efectului de levier a expunerilor față de Casa de depuneri și consemnațiuni, care decurg din fondurile centralizate colectate în cadrul economiilor reglementate (denumită în continuare „decizia atacată”), în măsura în care BCE nu era competentă să refuze acordarea excluderii solicitate după ce constatase că erau respectate toate condițiile impuse de dispozițiile aplicabile ale Uniunii.

               2.

               Al doilea motiv este întemeiat pe mai multe erori de drept care ar fi fost săvârșite de pârâtă. Astfel, reclamanta apreciază că, fie și presupunând că BCE era competentă să adopte decizia atacată, decizia menționată nu ar fi validă întrucât ar fi afectată de mai multe erori de drept, atât în raport cu Regulamentul (UE) nr. 575/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 26 iunie 2013 privind cerințele prudențiale pentru instituțiile de credit și societățile de investiții și de modificare a Regulamentului (UE) nr. 648/2012 (JO 2013, L 176, p. 1, denumit în continuare „Regulamentul nr. 575/2013”) și cu intențiile legiuitorului Uniunii Europene, ca urmare a interpretării eronate pe care BCE ar fi dat-o reglementării în cauză, și ar fi luat astfel o decizie care:

                           —

                           ar fi contrară obiectivelor și finalităților normelor privind efectul de levier, neluând în considerare nu numai obiectivul reglementării privind efectul de levier ca atare, ci și intenția legiuitorului manifestată prin adoptarea alineatului (14) al articolului 429 din Regulamentul nr. 575/2013;

                           —

                           ar modifica dispoziția de bază prin luarea în considerare a două noi condiții care nu fac obiectul dispoziției în cauză;

                           —

                           ar lipsi de efect util articolul 429 alineatul (14) din Regulamentul nr. 575/2013.

               3.

               Al treilea motiv este întemeiat pe mai multe erori vădite de apreciere care ar afecta decizia atacată, în special în ceea ce privește natura fondurilor de economii reglementate centralizate, implicațiile înscrierii fondurilor în bilanțul băncii și efectele mecanismului de ajustare a cuantumurilor centralizate.

               4.

               Al patrulea motiv este întemeiat pe încălcarea mai multor principii generale ale dreptului Uniunii, și anume principiul proporționalității, principiul securității juridice și principiul bunei administrări, prin faptul că BCE și-a încălcat obligația de diligență.

               5.

               Al cincilea motiv este întemeiat pe nemotivarea deciziei atacate, în măsura în care BCE ar fi fost supusă unei obligații de motivare mai stricte, iar decizia menționată este motivată în mod insuficient și echivoc.


title: Cauza C-599/12: Cerere de decizie preliminară introdusă de Rechtbank van eerste aanleg te Brugge (Belgia) la 20 decembrie 2012 — JETAIR NV, BTW-eenheid BTWE Travel4you v FOD FINANCIËN

text:
               23.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 86/9

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Rechtbank van eerste aanleg te Brugge (Belgia) la 20 decembrie 2012 — JETAIR NV, BTW-eenheid BTWE Travel4you v FOD FINANCIËN
   (Cauza C-599/12)
   2013/C 86/13
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Rechtbank van eerste aanleg te Brugge

      Părțile din cauza principală

      Reclamante: JETAIR NV, BTW-eenheid BTWE Travel4you

      Pârât: FOD FINANCIËN

      Întrebările preliminare

               1.

               Este permis ca Belgia să modifice prevederile legislative astfel încât un serviciu scutit de TVA — în speță călătoriile în afara Uniunii Europene — să devină impozabil (la 1 decembrie 1977), cu puțin timp înainte de intrarea în vigoare a celei de A șasea directive (1) (la 1 ianuarie 1978), eludând astfel clauza de „standstill” prevăzută la articolul 28 alineatul (3) din această directivă (articolul 370 din Directiva 2006/112 (2)), care prevede că aceste călătorii pot fi în continuare impozitate numai în cazul în care au fost impozitate și înainte de intrarea în vigoare a celei de A șasea directive?

               2.

               Belgia trebuia ca, începând cu 13 iunie 1977 (data publicării directivei), să se abțină să impoziteze călătoriile în afara Uniunii Europene?

               3.

               Belgia încalcă articolul 309 din Directiva 2006/112 în cazul în care agențiile de turism nu sunt asimilate unor intermediari în ceea ce privește serviciile prestate de acestea în afara Uniunii și, în pofida acestui fapt, aceste servicii sunt în continuare impozitate?

               4.

               Articolele 309, 153, 370 și anexa X la Directiva 2006/112 încalcă principiile generale de drept al Uniunii, principiile egalității de tratament și proporționalității, precum și dispozițiile privind libera circulație a persoanelor, a mărfurilor și a serviciilor, printre altele, articolele 43 și 56 CE, prin faptul că oferă statelor membre un drept de opțiune în ceea ce privește impozitarea serviciilor legate de călătoriile în afara Uniunii?

               5.

               Faptul că prin Decretul regal din 28 noiembrie 1999 statul belgian a prevăzut, în ceea ce privește călătoriile în afara Uniunii Europene, obligația de plată a unui impozit numai pentru agențiile de turism, însă nu și pentru intermediari, reprezintă o încălcare a principiilor de drept al Uniunii, în special a principiilor egalității de tratament, proporționalității și neutralității TVA-ului?

      (1)  Directiva 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri - sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1).

      (2)  Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7).


title: Cauza C-37/14: Acțiune introdusă la 24 ianuarie 2014 – Comisia Europeană/Republica Franceză

text:
               7.4.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 102/18

         Acțiune introdusă la 24 ianuarie 2014 – Comisia Europeană/Republica Franceză
   (Cauza C-37/14)
   2014/C 102/25
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: J.-F. Brakeland și B. Stromsky, agenți)

      Pârâtă: Republica Franceză

      Concluziile reclamantei

               —

               constatarea faptului că, prin neadoptarea în termenele prevăzute a tuturor măsurilor necesare în vederea recuperării de la beneficiari a ajutoarelor de stat declarate ilegale și incompatibile cu piața internă prin articolul 1 din Decizia 2009/402/CE a Comisiei din 28 ianuarie 2009 privind „planurile de urgență” în sectorul fructelor și legumelor puse în aplicare de către Franța (1) și prin neinformarea Comisiei, în termenul stabilit, cu privire la măsurile adoptate pentru a se conforma acestei decizii, Republica Franceză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 288 al patrulea paragraf TFUE și al articolelor 2, 3 și 4 din decizia menționată.

               —

               obligarea Republicii Franceze la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Termenul stabilit prin decizie pentru recuperarea ajutoarelor de stat declarate ilegale a expirat fără să fi avut loc o recuperare integrală a acestor ajutoare.
   Or, la data introducerii prezentei acțiuni, pârâta nu adoptase încă măsurile necesare pentru recuperarea ajutoarelor acordate întreprinderilor beneficiare și nici nu comunicase Comisiei toate informațiile solicitate.

      (1)  JO L 127, p. 11.


title: Cauza C-671/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Cour de cassation (Franţa) la 14 decembrie 2015 – Président de l’Autorité de la concurrence/Association des producteurs vendeurs d’endives (APVE), Association Comité économique régional agricole fruits et légumes de Bretagne (Cerafel), Société Fraileg, Société Prim’Santerre, Union des endiviers, Société Soleil du Nord, Comité économique fruits et légumes du Nord de la France (Celfnord), Association des producteurs d’endives de France (APEF), Section nationale de l’endive (SNE), Fédération du commerce de l’endive (FCE), Société France endives, Société Cambrésis Artois-Picardie endives (CAP'Endives), Société Marché de Phalempin, Société Primacoop, Société Coopérative agricole du marais audomarois (Sipema), Société Valois-Fruits, Société Groupe Perle du Nord, Ministre de l’économie, de l’industrie et du numérique

text:
               7.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 90/7

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Cour de cassation (Franţa) la 14 decembrie 2015 – Président de l’Autorité de la concurrence/Association des producteurs vendeurs d’endives (APVE), Association Comité économique régional agricole fruits et légumes de Bretagne (Cerafel), Société Fraileg, Société Prim’Santerre, Union des endiviers, Société Soleil du Nord, Comité économique fruits et légumes du Nord de la France (Celfnord), Association des producteurs d’endives de France (APEF), Section nationale de l’endive (SNE), Fédération du commerce de l’endive (FCE), Société France endives, Société Cambrésis Artois-Picardie endives (CAP'Endives), Société Marché de Phalempin, Société Primacoop, Société Coopérative agricole du marais audomarois (Sipema), Société Valois-Fruits, Société Groupe Perle du Nord, Ministre de l’économie, de l’industrie et du numérique
   (Cauza C-671/15)
   (2016/C 090/10)
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour de cassation

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Président de l’Autorité de la concurrence

      Pârâte: Association des producteurs vendeurs d’endives (APVE), Association Comité économique régional agricole fruits et légumes de Bretagne (Cerafel), Société Fraileg, Société Prim’Santerre, Union des endiviers, Société Soleil du Nord, Comité économique fruits et légumes du Nord de la France (Celfnord), Association des producteurs d’endives de France (APEF), Section nationale de l’endive (SNE), Fédération du commerce de l’endive (FCE), Société France endives, Société Cambrésis Artois-Picardie endives (CAP'Endives), Société Marché de Phalempin, Société Primacoop, Société Coopérative agricole du marais audomarois (Sipema), Société Valois-Fruits, Société Groupe Perle du Nord, Ministre de l’économie, de l’industrie et du numérique

      Întrebările preliminare

               1)

               Acorduri, decizii sau practici adoptate de organizații de producători, de asocieri de organizații de producători și de organizații profesionale, care ar putea fi calificate drept anticoncurențiale în raport cu articolul 101 TFUE, pot fi excluse de la aplicarea interdicției prevăzute de acest articol pentru simplul motiv că ar putea avea legătură cu misiunile încredințate acestor organizații în cadrul organizării comune a pieței, chiar dacă nu ar intra în sfera niciuneia dintre derogările generale prevăzute succesiv la articolul 2 din Regulamentele (CEE) nr. 26 din 4 aprilie 1962 (1) și (CE) nr. 1184/2006 din 24 iulie 2006 (2) și la articolul 176 din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 din 22 octombrie 2007 (3)?

               2)

               În caz afirmativ, articolul 11 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 2200/1996 (4), articolul 3 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1182/2007 (5) și articolul 122 primul paragraf din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007, care stabilesc, printre obiectivele atribuite organizațiilor de producători și asocierilor acestora, obiectivul de reglementare a prețurilor de producție și cel de adaptare a producției la cerere, în special în privința cantității, trebuie interpretate în sensul că practicilor de stabilire colectivă a unui preț minim, de concertare cu privire la cantitățile introduse pe piață sau de schimb de informații strategice, puse în aplicare de aceste organizații sau de asocierile lor, nu li se aplică interdicția înțelegerilor anticoncurențiale, în măsura în care urmăresc realizarea acestor obiective?

      (1)  Regulamentul (CEE) nr. 26 al Consiliului de aplicare a anumitor reguli de concurență în domeniul producției și comercializării de produse agricole (Ediție specială, 03/vol. 1, p. 3).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 1184/2006 al Consiliului din 24 iulie 2006 de aplicare a anumitor norme de concurență în domeniul producției și comerțului cu produse agricole (JO L 214, p. 7, Ediție specială, 03/vol. 74, p. 167).

      (3)  Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 al Consiliului din 22 octombrie 2007 de instituire a unei organizări comune a piețelor agricole și privind dispoziții specifice referitoare la anumite produse agricole (JO L 299, p. 1).

      (4)  Regulamentul (CE) nr. 2200/96 al Consiliului din 28 octombrie 1996 privind organizarea comună a pieței în sectorul fructelor și legumelor (JO L 297, p. 1, Ediție specială, 03/vol. 20, p. 29).

      (5)  Regulamentul (CE) nr. 1182/2007 al Consiliului din 26 septembrie 2007 de stabilire a unor norme specifice cu privire la sectorul fructelor și legumelor și de modificare a Directivelor 2001/112/CE și 2001/113/CE și a Regulamentelor (CEE) nr. 827/68, (CE) nr. 2200/96, (CE) nr. 2201/96, (CE) nr. 2826/2000, (CE) nr. 1782/2003 și (CE) nr. 318/2006 și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 2202/96 (JO L 273, p. 1).


title: Cauza T-651/13: Acțiune introdusă la 12 decembrie 2013 — Time/OAPI (InStyle)

text:
               1.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 61/10

         Acțiune introdusă la 12 decembrie 2013 — Time/OAPI (InStyle)
   (Cauza T-651/13)
   2014/C 61/17
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Time Inc. (New York, Statele Unite) (reprezentant: D. Cañadas Arcas, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 20 septembrie 2013 pronunțată în cauza R 827/2013-2;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a cheltuielilor aferente procedurii căii de atac în fața Oficiului.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca figurativă pentru produse și servicii din clasele 9, 16 și 41 — cererea de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 11 264 223.

      Decizia examinatorului: respinge în parte cererea.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) și a articolului 7 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-547/08: Acțiune introdusă la 9 decembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Suediei

text:
               7.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/23

         Acțiune introdusă la 9 decembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Suediei
   (Cauza C-547/08)
   (2009/C 32/40)
   Limba de procedură: suedeza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: P. Dejmek și M. Sundén, agenți)

      Pârât: Regatul Suediei
   Concluziile reclamantei

               —

               Declararea faptului că Regatul Suediei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul Directivei 2006/70/CE a Comisiei din 1 august 2006 de stabilire a măsurilor de punere în aplicare a Directivei 2005/60/CE a Parlamentului European și a Consiliului în ceea ce privește definiția „persoanelor expuse politic” și criteriile tehnice de aplicare a procedurilor simplificate de precauție privind clientela, precum și de exonerare pe motivul unei activități financiare desfășurate în mod ocazional sau la scară foarte limitată (1), prin neadoptarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru transpunerea directivei sau, în orice caz, prin necomunicarea acestora către Comisie;

               —

               obligarea Regatului Suediei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Termenul acordat pentru transpunerea directivei a expirat la 15 decembrie 2007.

      (1)  JO L 214, 4.8.2006, p. 29, Ediție specială, 09/vol. 2, p. 241.


title: Cauza T-531/15: Acțiune introdusă la 11 septembrie 2015 – Coveris Rigid (Auneau) France/Comisia

text:
               7.12.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 406/34

         Acțiune introdusă la 11 septembrie 2015 – Coveris Rigid (Auneau) France/Comisia
   (Cauza T-531/15)
   (2015/C 406/34)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Coveris Rigid (Auneau) France (Auneau, Franța) (reprezentanți: H. Meyer-Lindemann, C. Graf York von Wartenburg și L. Titze, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea articolului 1 alineatul (5) din Decizia C (2015) 4336 final a Comisiei din 24 iunie 2015 privind cazul AT.39563 – Ambalaj alimentar destinat vânzării en detail, în măsura în care se constată că reclamanta a încălcat articolul 101 TFEU participând, în perioada indicată la articolul 1 alineatul (5) litera (d) din decizia Comisiei, printr-o încălcare unică și continuă constând în încălcări separate în sectorul caserolelor din polistiren pentru ambalajul alimentar destinat vânzării en detail care acoperă teritoriul Franței;

               —

               anularea articolului 2 alineatul (5) din Decizia C (2015) 4336 final a Comisiei din 24 iunie 2015 privind cazul AT.39563 – Ambalaj alimentar destinat vânzării en detail, în ceea ce privește amenda de 4 7 56  000 de euro aplicată reclamantei și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe faptul că Comisia a aplicat în mod eronat principiul răspunderii personale atunci când a stabilit răspunderea Coveris pentru pretinsa participare la o încălcare unică și continuă în sectorul caserolelor din polistiren pentru ambalajul alimentar destinat vânzării en detail în Franţa. Împrejurările excepționale ale cazului impuneau o abordare holistică în ceea ce privește cele două părți ale cesiunii ONO Packaging către salariați sau, alternativ, aplicarea principiului continuității economice în ceea ce privește acea parte a cesiunii de active ale operațiunii. Pe această bază, Coveris nu putea fi considerată răspunzătoare pentru pretinsa încălcare.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe faptul că Comisia a încălcat principiul egalității de tratament făcând distincție între acea parte a cesiunii de active ale cesiunii ONO Packaging către salariați și partea cesiunii de acțiuni ale cesiunii ONO Packaging către salariați și divizând, așadar, răspunderea între persoane juridice (în speță Coveris și ONO Packaging Portugal SA) care aparțin unor întreprinderi separate atunci când a stabilit răspunderea pentru încălcările săvârșite de către una și aceeași întreprindere care a rămas intactă după cesiunea către salariați.


title: Cauza T-347/09: Acțiune introdusă la 31 august 2009 — Germania/Comisia

text:
               7.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 267/75

         Acțiune introdusă la 31 august 2009 — Germania/Comisia
   (Cauza T-347/09)
   2009/C 267/135
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Republica Federală Germania (reprezentanți: M. Lumma și B. Klein)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Comisiei SG-Greffe (2009) D/3985 din 2 iulie 2009, emisă în procedura nr. NN 8/2009 având ca obiect ajutoare de stat, în ceea ce privește faptul că măsurile notificate sunt calificate drept ajutoare de stat în sensul articolului 87 alineatul (1) CE;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamanta contestă Decizia Comisiei C(2009) 5080 final din 2 iulie 2009 ce are ca obiect ajutorul de stat constând în măsuri referitoare, pe de o parte, la transferul cu titlu gratuit al unor suprafețe deținute de statul federal în cadrul Nationales Naturerbe (patrimoniul natural național) și, pe de altă parte, la susținerea unor vaste proiecte privind protecția naturii (ajutorul de stat NN 8/2009 — Germania — Zone naturale protejate). În cadrul acestei decizii, Comisia consideră că ajutorul de stat notificat este compatibil cu piața comună în conformitate cu articolul 86 alineatul (2) CE. Reclamanta contestă decizia atacată în ceea ce privește faptul că măsurile notificate sunt calificate drept ajutoare în sensul articolului 87 alineatul (1) CE.
   În motivarea acțiunii formulate, reclamanta susține că pârâta a făcut o greșită aplicare a articolului 87 alineatul (1) CE cu privire la mai multe aspecte. În această privință, reclamanta arată în special că pârâta a calificat în mod greșit organizațiile de protecție a mediului drept întreprinderi și că a omis, în mod greșit, să efectueze examinarea globală necesară a măsurilor notificate. Reclamanta susține de asemenea că organizațiile de protecție a mediului nu au beneficiat, ca urmare a măsurilor notificate, de niciun avantaj pertinent din perspectiva ajutoarelor de stat. În plus, reclamanta contestă aplicarea greșită a celui de al patrulea criteriu stabilit de Curte în Hotărârea din 24 iulie 2003, Altmark Trans și Regierungspräsidium Magdeburg (C-280/00, Rec., p. I-7747).
   În subsidiar, reclamanta invocă o încălcare a obligației de motivare prevăzute la articolul 253 CE.


title: Cauza F-141/15: Acțiune introdusă la 23 martie 2016 – ZZ/Comisia

text:
               13.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/66

      Acțiune introdusă la 23 martie 2016 – ZZ/Comisia
      (Cauza F-141/15)
      (2016/C 211/81)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: ZZ (reprezentanți: J.-N. Louis și N. de Montigny, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Obiectul și descrierea litigiului

      Anularea Deciziei Comisiei prin care a respins cererea reclamantului de a-i restitui reţinerile din remuneraţia sa operate în temeiul articolului 24 alineatul (4) din anexa IX la statut

         Concluziile reclamantului

                  —

                  anularea Deciziei Comisiei din 13 martie 2015 de respingere a cererii reclamantului de restituire a sumelor reţinute din remuneraţia sa în temeiul deciziei din 14 decembrie 2006

                  —

                  obligarea Comisiei să restituie reclamantului respectivele reţineri, majorate cu dobânzi la nivelul definit la articolul 12 din anexa XII la statut

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-610/11: Acțiune introdusă la 2 decembrie 2011 — Wagon Automotive Nagold/Comisia

text:
               4.2.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/33

         Acțiune introdusă la 2 decembrie 2011 — Wagon Automotive Nagold/Comisia
   (Cauza T-610/11)
   2012/C 32/68
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Wagon Automotive Nagold GmbH (Nagold, Germania) (reprezentanți: T. Hackemann și H. Horstkotte, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei C(2011) 275 final a Comisiei Europene din 26 ianuarie 2011 în procedura privind ajutoarele de stat C 7/2010 (ex CP 250/2009 și NN 5/2010), puse în aplicare de Germania prin dispoziția privind reportarea fiscală a pierderilor din Legea privind impozitul pe profit „KStG, Sanierungsklausel”;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă, în esență, următoarele motive:

               1.

               Încălcarea articolului 107 alineatul (1) TFUE: deducerea pierderilor nu constituie un ajutor acordat prin intermediul resurselor de stat
               Reclamanta susține în această privință că articolul 8c alineatul 1 din Legea germană privind impozitul pe profit (Körperschaftsteuergesetz, denumită în continuare „KStG”) încalcă principiul obiectiv al profitului net, precum și principiul capacității de plată și că prin prevederea cu privire la reportarea pierderilor („Sanierungsklausel”) se evită doar o ingerință neconstituțională asupra activelor deținute de persoanele impozabile, în cazurile cuprinse în domeniul de aplicare al acesteia. Din acest motiv, în opinia reclamantei, nu sunt întrunite condițiile de drept al Uniunii privind ajutoarele de stat.

               2.

               Încălcarea articolului 107 alineatul (1) TFUE: inexistența selectivității în absența unei excepții de la sistemul de referință relevant
               Reclamanta susține în această privință că sistemul de referință relevant este reglementarea generală în materie de deducere a pierderilor pentru societăți [articolul 10d din Legea germană privind impozitul pe venit (Einkommensteuergesetz) coroborat cu articolul 8 alineatul 1 din KStG și cu articolul 10a din Legea germană privind taxa profesională (Gewerbesteuergesetz)] și că articolul 8c KStG este doar o excepție de la acest sistem de referință relevant care este limitată la rândul său, printre altele, prin intermediul dispoziției privind reportarea pierderilor.

               3.

               Încălcarea articolului 107 alineatul (1) TFUE: inexistența selectivității în absența unei diferențieri între operatorii economici care, din perspectiva scopului urmărit, se găsesc într-o situație de fapt și de drept comparabilă
               În acest context, reclamanta susține printre altele că fiecare întreprindere impozabilă beneficiază de dispoziția privind reportarea pierderilor și că aceasta nu favorizează nici anumite branșe, respectiv domenii de activitate, nici întreprinderi de o anumită dimensiune.

               4.

               Încălcarea articolului 107 alineatul (1) TFUE: inexistența selectivității ca urmare a unei justificări legate de natura, respectiv de configurarea internă a sistemului de impozitare
               Reclamanta susține în această privință că dispoziția privind reportarea pierderilor se întemeiază pe motive de sistematizare a impozitării care sunt conforme cu principii de drept constituțional precum impozitarea în funcție de capacitatea de plată, evitarea impozitării excesive și principiul proporționalității.

               5.

               Încălcarea articolului 107 alineatul (1) TFUE: erori vădite de apreciere ca urmare a luării în considerare insuficiente a reglementărilor fiscale germane
               Reclamanta susține în această privință că Comisia nu a luat în considerare dispozițiile fiscale germane referitoare la deducerea pierderilor.

               6.

               Invocarea principiului de drept comunitar al protecției încrederii legitime
               În acest context, reclamanta menționează că privilegiile fiscale privind reportarea pierderilor în cazul dobândirii de participații, corelate cu deducerile pierderilor au fost abordate de Comisie mai întâi în cadrul unei proceduri oficiale de investigare și că, în acest caz, este vorba despre o situație excepțională întrucât un eventual caracter de ajutor de stat ar putea fi conferit doar în temeiul unei simplificări legislative a unei dispoziții (articolul 8 alineatul 4 din KStG) care este în mod incontestabil în conformitate cu prevederile referitoare la ajutoarele de stat. Nici legiuitorul german, nici o întreprindere care beneficiază de consultanță de specialitate nu ar fi putut recunoaște în privința acestei simplificări legislative vreo relevanță din punctul de vedere al dispozițiilor privind ajutorul de stat.


title: Cauza C-424/05 P: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 21 iunie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Sonja Hosman-Chevalier (Recurs — Remunerație — Indemnizație de expatriere — Condiție prevăzută de articolul 4 alineatul (1) litera (a) din anexa VII la statut — Noțiunea de servicii efectuate pentru un alt stat )

text:
               4.8.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 183/7

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 21 iunie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Sonja Hosman-Chevalier
   (Cauza C-424/05 P) (1)

   (Recurs - Remunerație - Indemnizație de expatriere - Condiție prevăzută de articolul 4 alineatul (1) litera (a) din anexa VII la statut - Noțiunea de „servicii efectuate pentru un alt stat’)
   (2007/C 183/12)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Recurentă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: H. Kraemer și M. Velardo, agenți)

      Cealaltă parte în proces: Sonja Hosman-Chevalier (reprezentanți: J.-R. García-Gallardo Gil-Fournier, A. Sayagués Torres și D. Dominguez Pérez, avocats)
   Obiectul
   Recurs introdus împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera întâi) din 13 septembrie 2005, Hosman-Chevalier/Comisie (T-72/04), prin care Tribunalul a anulat deciziile Comisiei de refuz de acordare a indemnizației de expatriere, precum și a indemnizației de instalare
   Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Comisia Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 10, 14.1.2006.


title: Cauza C-201/07: Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de Corte suprema di cassazione (Italia) la data de 13 aprilie 2007 — Alfonso Luigi Marra/Clemente Antonio

text:
               9.6.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/13

         Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de Corte suprema di cassazione (Italia) la data de 13 aprilie 2007 — Alfonso Luigi Marra/Clemente Antonio
   (Cauza C-201/07)
   (2007/C 129/23)
   Limba de procedură: italiana
   Instanța de trimitere
   Corte suprema di cassazione
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Alfonso Luigi Marra

      Pârât: Clemente Antonio
   Întrebările preliminare
   Întrebările sunt identice cu cele formulate în cauza C-200/07.


title: Cauza C-422/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Symvoulio tis Epikrateias (Grecia) la 28 octombrie 2009 — Vasiliki Stylianou Vandorou/Ypourgos Ethnikis Paideias kai Thriskevmaton (ministrul educației publice și cultelor religioase)

text:
               30.1.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 24/20

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Symvoulio tis Epikrateias (Grecia) la 28 octombrie 2009 — Vasiliki Stylianou Vandorou/Ypourgos Ethnikis Paideias kai Thriskevmaton (ministrul educației publice și cultelor religioase)
   (Cauza C-422/09)
   2010/C 24/35
   Limba de procedură: greaca

      Instanța de trimitere

   Symvoulio tis Epikrateias.

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Vasiliki Stylianou Vandorou

      Pârât: Ypourgos Ethnikis Paideias kai Thriskevmaton (ministrul educației publice și cultelor religioase)

      Întrebarea preliminară

   În sensul articolului 4 alineatul (1) litera (b) din Directiva 89/48/CEE privind sistemul general de recunoaștere a diplomelor de învățământ superior acordate pentru formarea profesională cu durata minimă de trei ani (JO L 19), în versiunea în vigoare ca urmare a modificării acesteia prin articolul 1 alineatul (3) din Directiva 2001/19/CE (JO L 206) și anterioară abrogării sale prin articolul 62 din Directiva 2005/36/CE (JO L 255), prin „experiența profesională” luată în considerare de autoritatea națională competentă să aprecieze dacă cunoștințele dobândite de solicitant prin intermediul acestei experiențe sunt de natură să acopere, în tot sau în parte, diferența semnificativă care ar exista între disciplinele cuprinse în formarea urmată de solicitant în statul membru de origine și disciplinele incluse de diploma cerută de statul membru gazdă, se înțelege și experiența care prezintă în mod cumulativ următoarele caracteristici: a) a fost dobândită de solicitant după obținerea diplomei care îi garantează accesul la o anumită profesie reglementată în statul membru de origine; b) a fost dobândită prin exercitarea în statul membru gazdă a unei activități profesionale care nu coincide cu profesia reglementată, pentru exercitarea căreia în statul membru gazdă solicitantul a prezentat o cerere în temeiul Directivei 89/48/CEE (care, dealtfel, nu poate fi exercitată în mod legitim în statul membru gazdă anterior acceptării cererii respective), dar care constituie totuși, potrivit aprecierii pe fond realizate de autoritatea națională competentă pentru decizia asupra cererii, o activitate profesională care rezultă a fi conexă cu profesia reglementată menționată mai sus și c) potrivit aprecierii pe fond a autorității naționale menționate, este considerată, datorită conexității menționate, de natură să acopere, cel puțin în parte, diferențele semnificative dintre disciplinele urmate de solicitant în cursul formării sale în statul membru de origine și disciplinele incluse de diploma corespunzătoare din statul membru gazdă?


title: Cauza T-35/07: Acțiune introdusă la data de 12 februarie 2007 — Leche Celta/OAPI — Celia (Celia)

text:
               14.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 82/43

         Acțiune introdusă la data de 12 februarie 2007 — Leche Celta/OAPI — Celia (Celia)
   (Cauza T-35/07)
   (2007/C 82/93)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola
   Părțile

      Reclamantă: Leche Celta, S.L. (Puentedeume, La Coruña, Spania) (reprezentanți: J.A. Calderón Chavero, T. Villate Consonni și A. Yañez Manglano, abogadas)

      Pârâtă: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în cadrul procedurii în fața camerei de recurs: Celia SA
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea deciziei camerei întâi de recurs a OAPI pronunțată la 5 decembrie 2006 în cauza R-294/2006-4.

               —

               în consecință, anularea în parte a deciziei din 21 decembrie 2005 în procedura B657132, în ceea ce privește respingerea opoziției formulate în numele reclamantei și admiterea cererii de înregistrare a mărcii atacate pentru clasa 29, pentru lapte și produse lactate, precum și pentru uleiuri și grăsimi comestibile.

               —

               admiterea pretențiilor reclamantei și obligarea Diviziei de opozițiecompetente a OAPI să respingă cererea de înregistrare a mărcii vizate pentru produsele menționate mai sus.

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată ce rezultă din prezenta procedură în cazul contestării acesteia și respingerea pretențiilor OAPI.

         Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: Celia, SA

      Marca comunitară vizată: marca figurativă „Celia ”pentru produse și servicii din clasele 16, 29 și 38 (cererea nr. 2.977.221).

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: reclamanta.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: mărcile verbale naționale „CELTA ”pentru produse din clasa 29.

      Decizia diviziei de opoziție: respingerea opoziției.

      Decizia camerei de recurs: respingerea recursului.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 (1) pe motiv că nu există risc de confuzie și de asociere între mărcile în conflict.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO 1994, L 11, p. 1).


title: Cauza T-551/15: Ordonanța Tribunalului din 19 aprilie 2016 – Portugalia/Comisia („Acțiune în anulare — FEGA și FEADR — Termen de introducere a acțiunii — Momentul de la care începe să curgă termenul — Tardivitate — Inadmisibilitate”)

text:
               6.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 200/24

         Ordonanța Tribunalului din 19 aprilie 2016 – Portugalia/Comisia
   (Cauza T-551/15) (1)

   ((„Acțiune în anulare - FEGA și FEADR - Termen de introducere a acțiunii - Momentul de la care începe să curgă termenul - Tardivitate - Inadmisibilitate”))
   (2016/C 200/34)
   Limba de procedură: portugheza

      Părțile

      Reclamantă: Republica Portugheză (reprezentanți: L. Inez Fernandes, M. Figueiredo, P. Estêvão și J. Saraiva de Almeida, agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: P. Guerra e Andrade și J. Guillem Carrau, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei de punere în aplicare (UE) 2015/1119 a Comisiei din 22 iunie 2015 de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și al Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR), în măsura în care exclude anumite cheltuieli efectuate de Republica Portugheză

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2)

               Obligă Republica Portugheză să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 389, 23.11.2015.


title: Cauza F-78/14: Acțiune introdusă la 7 august 2014 – ZZ și alții/SEAE

text:
               3.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 388/31

         Acțiune introdusă la 7 august 2014 – ZZ și alții/SEAE
   (Cauza F-78/14)
   2014/C 388/39
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamanți: ZZ și alții (reprezentanți: Dario de Abreu Caldas, Micael de Abreu Caldas și Jean-Noël Louis, avocați)

      Pârât: Serviciul European de Acțiune Externă (SEAE)

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziilor de a nu îi promova pe reclamanți la gradul următor în cadrul exercițiului de promovare 2013 al Serviciului European de Acțiune Externă (SEAE)

      Concluziile reclamanților

               —

               Anularea deciziilor din 9 și din 14 octombrie 2013 de stabilire a listei funcționarilor promovați în cadrul exercițiului de promovare 2013,

               —

               obligarea SEAE la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-444/11 P: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 11 iulie 2013 — Team Relocations NV, Amertranseuro International Holdings Ltd, Trans Euro Ltd, Team Relocations Ltd/Comisia Europeană [Recurs — Concurență — Înțelegeri — Articolele 81 CE și 53 din Acordul privind SEE — Piața serviciilor de mutări internaționale din Belgia — Stabilirea directă și indirectă a prețurilor, împărțirea pieței și manipularea procedurilor de depunere a ofertelor — Încălcare unică și continuă — Imputabilitate — Orientări privind calcularea amenzilor (2006) — Valoarea vânzărilor — Noțiune — Proporție — Cuantum suplimentar — Circumstanțe atenuante — Obligația de motivare — Imputabilitatea comportamentului ilicit în sarcina societății-mamă — Regulamentul (CE) nr. 1/2003 — Articolul 23 alineatul (2) — Plafon de 10 % din cifra de afaceri — Proporționalitate]

text:
               31.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/9

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 11 iulie 2013 — Team Relocations NV, Amertranseuro International Holdings Ltd, Trans Euro Ltd, Team Relocations Ltd/Comisia Europeană
   (Cauza C-444/11 P) (1)

   (Recurs - Concurență - Înțelegeri - Articolele 81 CE și 53 din Acordul privind SEE - Piața serviciilor de mutări internaționale din Belgia - Stabilirea directă și indirectă a prețurilor, împărțirea pieței și manipularea procedurilor de depunere a ofertelor - Încălcare unică și continuă - Imputabilitate - Orientări privind calcularea amenzilor (2006) - Valoarea vânzărilor - Noțiune - Proporție - Cuantum suplimentar - Circumstanțe atenuante - Obligația de motivare - Imputabilitatea comportamentului ilicit în sarcina societății-mamă - Regulamentul (CE) nr. 1/2003 - Articolul 23 alineatul (2) - Plafon de 10 % din cifra de afaceri - Proporționalitate)
   2013/C 252/14
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurente: Team Relocations NV (reprezentanți: H. Gilliams, J. Bocken și L. Gyselen, avocați), Amertranseuro International Holdings Ltd, Trans Euro Ltd, Team Relocations Ltd

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Bouquet, N. von Lingen, precum și A. Antoniadis, agenți)]

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 16 iunie 2011, Team Relocations NV și alții/Comisia (T-204/08 și T-212/08), prin care Tribunalul a respins o acțiune având ca obiect anularea în parte a Deciziei C(2008) 926 final a Comisiei din 11 martie 2008 privind o procedură în temeiul articolului 81 CE și al articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/38.543 — Servicii de mutări internaționale), referitoare la o înțelegere pe piața belgiană a serviciilor de mutări internaționale având ca obiect stabilirea, în mod direct și indirect, a prețurilor, împărțirea pieței și manipularea procedurii de depunere a ofertelor, precum și anularea amenzii aplicate reclamantei sau, cu titlu subsidiar, reducerea acesteia

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Obligă în solidar Team Relocations NV, Amertranseuro International Holdings Ltd, Trans Euro Ltd și Team Relocations Ltd la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 347, 26.11.2011.


title: Hotărârea Curții din 31 octombrie 2013 în cauza E-2/12 – INT, HOB-vín ehf. (Interpretarea unei hotărâri – aviz consultativ – inadmisibilitate evidentă a cererii)

text:
               20.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 81/14

      HOTĂRÂREA CURȚII

   din 31 octombrie 2013
   în cauza E-2/12
   INT, HOB-vín ehf.
   (Interpretarea unei hotărâri – aviz consultativ – inadmisibilitate evidentă a cererii)
   2014/C 81/14
   În cauza E-2/12 INT, HOB-vín ehf. – CERERE întemeiată pe articolul 39 din Statutul Curții și pe articolul 95 din normele de procedură pentru interpretarea Hotărârii Curții din 11 decembrie 2012 în cauza E-2/12 HOB-vín [2012] Raportul 1092 al Curții AELS, Curtea, alcătuită din Carl Baudenbacher – președinte, Per Christiansen – judecător-raportor și Páll Hreinsson, judecători, a pronunțat, la 31 octombrie 2013, o hotărâre a cărei parte dispozitivă este următoarea:
   Se respinge cererea pe motiv de inadmisibilitate evidentă.


title: Cauza T-372/09: Hotărârea Tribunalului din 21 martie 2011 — Visti Beheer/OAPI — Meister (GOLD MEISTER) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative GOLD MEISTER — Mărcile naționale și comunitare verbale anterioare MEISTER — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               7.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 139/17

         Hotărârea Tribunalului din 21 martie 2011 — Visti Beheer/OAPI — Meister (GOLD MEISTER)
   (Cauza T-372/09) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative GOLD MEISTER - Mărcile naționale și comunitare verbale anterioare MEISTER - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2011/C 139/32
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Visti Beheer BV (Helmond, Țările de Jos) (reprezentant: A. Herbetz, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: S. Schäffner, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Meister & Co. AG (Wollerau, Elveția) (reprezentant: V. Knies, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 26 iulie 2009 (cauza R 1465/2008-1), având ca obiect o procedură de opoziție între Meister & Co. AG și Visti Beheer BV

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Beheer BV să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de OAPI.

               3.

               Meister & Co. AG suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 282, 21.11.2009


title: Cauza T-623/16: Acțiune introdusă la 31 august 2016 – Volkswagen/EUIPO – Paalupaikka (MAIN AUTO WHEELS)

text:
               17.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 383/23

         Acțiune introdusă la 31 august 2016 – Volkswagen/EUIPO – Paalupaikka (MAIN AUTO WHEELS)
   (Cauza T-623/16)
   (2016/C 383/33)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Volkswagen AG (Wolfsburg, Germania) (reprezentanți: H. Schrammek, C. Drzymalla, S. Risthaus și J. Engberding, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Paalupaikka Oy (Iisalmi, Finlanda)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: marca figurativă a Uniunii Europene care cuprinde elementele verbale „MAIN AUTO WHEELS” – cererea de înregistrare nr. 12 863643

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 1 iulie 2016 în cauza R 2189/2015-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 75 din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza F-148/15 R: Ordonanța președintelui Tribunalului Funcției Publice din 20 ianuarie 2016 – Brouillard/Comisia (Funcție publică — Neadmiterea participării la probele unui concurs — Măsuri provizorii — Cerere de măsuri provizorii — Urgență — Lipsă)

text:
               7.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 90/27

         Ordonanța președintelui Tribunalului Funcției Publice din 20 ianuarie 2016 – Brouillard/Comisia
   (Cauza F-148/15 R)
   ((Funcție publică - Neadmiterea participării la probele unui concurs - Măsuri provizorii - Cerere de măsuri provizorii - Urgență - Lipsă))
   (2016/C 090/36)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Alain Laurent Brouillard (Forest, Belgia) (reprezentant: P. Vande Casteele, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Gattinara și F. Simonetti, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei comisiei de evaluare din cadrul concursului EPSO/AD/306/15 – Juriști-lingviști de limbă franceză (AD7) de a nu îl admite pe reclamant în faza următoare a concursului din cauza faptului că acesta nu ar avea un nivel de studii care să corespundă unui ciclu complet de studii universitare juridice urmate într-o instituție de învățământ superior belgiana, franceză sau luxemburgheză

      Dispozitivul

               1)

               Respinge cererea de măsuri provizorii formulată de domnul Brouillard.

               2)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza C-177/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte (Italia) la 5 aprilie 2017 – Demarchi Gino S.a.s./Ministero della Giustizia

text:
               21.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 277/21

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte (Italia) la 5 aprilie 2017 – Demarchi Gino S.a.s./Ministero della Giustizia
   (Cauza C-177/17)
   (2017/C 277/30)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Demarchi Gino S.a.s.

      Pârât: Ministero della Giustizia

      Întrebarea preliminară

   Principiul potrivit căruia orice persoană are dreptul la un proces într-un termen rezonabil, în fața unei instanțe judecătorești imparțiale, consacrat la articolul 47 al doilea paragraf din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și la articolul 6 paragraful 1 din Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului, care constituie un principiu al dreptului Uniunii Europene potrivit articolului 6 alineatul (3) [TUE], coroborat cu principiul care rezultă din articolul 67 TFUE, potrivit căruia Uniunea constituie un spațiu al justiției, cu respectarea drepturilor fundamentale, precum și cu principiul care poate fi dedus din articolele 81 și 82 TFUE, potrivit cărora Uniunea dezvoltă o cooperare judiciară în materie civilă și penală cu incidență transfrontalieră, întemeiată pe principiul recunoașterii reciproce a deciziilor judiciare și extrajudiciare, se opune unei reglementări naționale precum reglementarea italiană prevăzută la articolul 5 sexies din Legea nr. 89/2001, care impune persoanelor care au fost deja recunoscute drept creditori față de statul italian pentru sume datorate cu titlu de „reparație echitabilă” pentru durata nerezonabilă a unor proceduri jurisdicționale să îndeplinească o serie de obligații în scopul de a obține plata, precum și să aștepte trecerea termenului menționat la articolul 5 sexies alineatul 5 din Legea nr. 89/2001, citat anterior, fără a putea, în acest termen, să exercite vreo acțiune judiciară de punere în executare și fără a putea să reclame ulterior prejudiciul legat de întârzierea la plată, și aceasta inclusiv în cazurile în care „reparația echitabilă” a fost recunoscută în legătură cu durata nerezonabilă a unei proceduri civile cu incidență transnațională sau, în orice caz, într-o materie care intră în competența Uniunii Europene și/sau într-o materie pentru care Uniunea Europeană prevede recunoașterea reciprocă a titlurilor judiciare?


title: Cauza C-437/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Unabhängigen Finanzsenats, Außenstelle Linz (Austria) la 3 octombrie 2008 — Österreichische Salinen AG/Finanzamt Linz

text:
               24.1.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 19/11

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Unabhängigen Finanzsenats, Außenstelle Linz (Austria) la 3 octombrie 2008 — Österreichische Salinen AG/Finanzamt Linz
   (Cauza C-437/08)
   (2009/C 19/19)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Linz
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Österreichische Salinen AG

      Pârâtă: Finanzamt Linz
   Întrebările preliminare

               1)

               Se încalcă dreptul comunitar în cazul în care o autoritate națională utilizează metoda creditului pentru a înlătura discriminarea care afectează participațiile la capitalul unor persoane juridice nerezidente care, potrivit legii, spre deosebire de participațiile la capitalul unor persoane juridice rezidente, nu sunt scutite de impozit decât dacă depășesc un plafon de 25 % (10 % potrivit legislației în vigoare), deoarece, potrivit unei decizii a Verwaltungsgerichtshof (Curtea Administrativă austriacă), acest rezultat ar corespunde cel mai bine voinței (ipotetice) a legiuitorului și nu permite simultan reportarea creditului asupra anilor următori sau acordarea unui credit fiscal pentru un an de pierderi cât privește, pe de o parte, impozitul pe capital datorat și, pe de altă parte, reținerea la sursă imputabilă?

               2)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, se încalcă dreptul comunitar prin refuzul reportării creditului sau a acordării unui credit fiscal cât privește dividendele provenind dintr-o țară terță?


title: Hotărârea Curții din 28 ianuarie 2015 în cauza E-15/14 – Autoritatea AELS de Supraveghere/Islanda [Neîndeplinirea de către o parte contractantă a obligațiilor care îi revin – Neîndeplinirea obligației de transpunere – Regulamentul (UE) nr. 1007/2011 privind denumirile fibrelor textile și etichetarea corespunzătoare și marcarea compoziției fibroase a produselor textile – Regulamentul delegat (UE) nr. 286/2012 al Comisiei]

text:
               18.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 201/9

         HOTĂRÂREA CURȚII
   din 28 ianuarie 2015
   în cauza E-15/14
   Autoritatea AELS de Supraveghere/Islanda
   [Neîndeplinirea de către o parte contractantă a obligațiilor care îi revin – Neîndeplinirea obligației de transpunere – Regulamentul (UE) nr. 1007/2011 privind denumirile fibrelor textile și etichetarea corespunzătoare și marcarea compoziției fibroase a produselor textile – Regulamentul delegat (UE) nr. 286/2012 al Comisiei]
   (2015/C 201/09)
   În cauza E-15/14, Autoritatea AELS de Supraveghere/Islanda – CERERE având drept obiect constatarea faptului că Islanda nu a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 7 din Acordul privind SEE, prin neadoptarea, în termenul prevăzut, a măsurilor necesare pentru transpunerea în dreptul său intern a actului menționat în capitolul XI punctul 4d din anexa II la acest acord [Regulamentul (UE) nr. 1007/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 27 septembrie 2011 privind denumirile fibrelor textile și etichetarea corespunzătoare și marcarea compoziției fibroase a produselor textile și de abrogare a Directivei 73/44/CEE a Consiliului și a Directivelor 96/73/CE și 2008/121/CE ale Parlamentului European și ale Consiliului, regulament astfel cum a fost modificat prin Regulamentul delegat (UE) nr. 286/2012 al Comisiei din 27 ianuarie 2012 de modificare, în vederea includerii unei noi denumiri de fibră textilă, a anexei I și în scopul adaptării la progresul tehnic, a anexelor VIII și IX la Regulamentul (UE) nr. 1007/2011 al Parlamentului European și al Consiliului privind denumirile fibrelor textile și etichetarea corespunzătoare și marcarea compoziției fibroase a produselor textile], și astfel cum a fost adaptat la Acordul privind SEE prin Protocolul 1 la acesta, Curtea, compusă din Carl Baudenbacher, președinte și judecător-raportor, Per Christiansen și Páll Hreinsson, judecători, a pronunțat, la 28 ianuarie 2015, o hotărâre a cărei parte dispozitivă cuprinde următoarele:
   Curtea:

               1.

               declară că Islanda nu a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 7 din Acordul privind SEE prin faptul că nu a adoptat, în termenul prevăzut, măsurile necesare pentru transpunerea în dreptul său intern a actului menționat în capitolul XI punctul 4d din anexa II la acordul menționat anterior, respectiv a Regulamentului (UE) nr. 1007/2011 al Parlamentului și al Consiliului din 27 septembrie 2011 privind denumirile fibrelor textile și etichetarea corespunzătoare și marcarea compoziției fibroase a produselor textile și de abrogare a Directivei 73/44/CEE a Consiliului și a Directivelor 96/73/CE și 2008/121/CE ale Parlamentului European și ale Consiliului, regulament astfel cum a fost modificat prin Regulamentul delegat (UE) nr. 286/2012 al Comisiei din 27 ianuarie 2012 de modificare, în vederea includerii unei noi denumiri de fibră textilă, a anexei I și în scopul adaptării la progresul tehnic, a anexelor VIII și IX la Regulamentul (UE) nr. 1007/2011 al Parlamentului European și al Consiliului privind denumirile fibrelor textile și etichetarea corespunzătoare și marcarea compoziției fibroase a produselor textile, și astfel cum a fost adaptat la Acordul privind SEE prin Protocolul 1 la acesta;

               2.

               obligă Islanda la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-185/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italia) la 12 aprilie 2013 — ANCC-Coop Associazione Nazionale Cooperative di Consumatori și alții/Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti și alții

text:
               20.7.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 207/6

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italia) la 12 aprilie 2013 — ANCC-Coop Associazione Nazionale Cooperative di Consumatori și alții/Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti și alții
   (Cauza C-185/13)
   2013/C 207/10
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazi

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: ANCC-Coop Associazione Nazionale Cooperative di Consumatori, ANCD Associazione Nazionale Cooperative Dettaglianti, Sviluppo Discount SpA, Centrale Adriatica Soc coop, Coop Consorzio Nord Ovest Società Consortile arl, Coop Italia Consorzio Nazionale non Alimentari Società Cooperativa, Coop Centro Italia Società Cooperativa, Tirreno Logistica srl, Unicoop Firenze Società Cooperativa, CONAD — Consorzio Nazionale Dettaglianti — Soc. Coop., Conad Centro Nord Soc. Coop, Commercianti Indipendenti Asoociati Soc. Coop, Conad del Tirreno Soc. Coop, Pac2000A Soc. Coop, Conad Adriatico Soc. Coop, Conad Sicilia Soc. Coop, Sicilconad Mercurio Soc. Coop

      Pârâte: Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dello Sviluppo Economico, Consulta generale per l'autotrasporto e la logistica, Osservatorio sulle attività di autotrasporto, Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato -Antitrust

      Întrebările preliminare

               1.

               Protecția liberei concurențe, a liberei circulații a întreprinderilor, a libertății de stabilire și de a presta servicii [prevăzute la articolul 4 alineatul (3) TUE și la articolele 101, 49, 56 și 96 TFUE] este compatibilă, și în ce măsură, cu dispozițiile naționale ale statelor membre ale Uniunii care prevăd costuri minime de exploatare în sectorul transportului rutier, care implică stabilirea neautonomă a unui element constitutiv al prețului serviciului și, prin urmare, al prețului contractual?

               2.

               Limitările privind principiile citate pot fi justificate în raport cu necesitatea protejării interesului public în ce privește siguranța circulației rutiere și, în cazul unui răspuns afirmativ, în ce condiții? Din această perspectivă funcțională, este posibilă stabilirea unor costuri minime de exploatare, potrivit dispozițiilor articolului 83 bis din Decretul-lege nr. 112/2008 cu modificările și completările ulterioare?

               3.

               Stabilirea costurilor minime de exploatare, în lumina celor menționate, poate face obiectul acordurilor voluntare ale categoriilor de operatori în cauză și, în subsidiar, poate fi de competența organismelor a căror compunere se caracterizează printr-o prezență semnificativă a reprezentanților operatorilor economici privați din domeniu, în absența unor criterii stabilite la nivel legislativ?


title: Cauza T-299/10: Acțiune introdusă la 15 iulie 2010 — Babcock Noell/Întreprinderea comună europeană pentru ITER și pentru dezvoltarea energiei de fuziune

text:
               28.8.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 234/52

         Acțiune introdusă la 15 iulie 2010 — Babcock Noell/Întreprinderea comună europeană pentru ITER și pentru dezvoltarea energiei de fuziune
   (Cauza T-299/10)
   ()
   2010/C 234/92
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Babcock Noell GmbH (Würzburg, Germania) (reprezentanți: M. Werner și C. Ebrecht, avocați)

      Pârâtă: Întreprinderea comună europeană pentru ITER și pentru dezvoltarea energiei de fuziune

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziilor pârâtei din 1 iulie 2010 din cadrul procedurii de atribuire de contracte de achiziții publice F4E-2009-OPE-053 (MS-MG) de excludere din cadrul procedurii a ofertelor reclamantei — patru oferte separate pentru LOT A, B. C și D;

               —

               anularea deciziei pârâtei din 2 iulie 2010 din cadrul procedurii de atribuire de contracte de achiziții publice F4E-2009-OPE-053 (MS-MG) de atribuire a contractului ofertantului câștigător;

               —

               obligarea pârâtei să anuleze procedura de cerere de ofertă F4E-2009-OPE-053 (MS-MG) și să organizeze a nouă procedură de cerere de ofertă pentru ITER Toroidal Field Coils Winding Packs;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă șapte motive.
   În primul rând, aceasta susține că deciziile de excludere a ofertelor sale din cadrul procedurii pentru neîndeplinirea cerințelor prevăzute în caietul de sarcini încalcă principiul egalității de tratament și cuprind o eroare vădită de apreciere, având în vedere faptul că ofertele nu conțineau modificări substanțiale („45 de abateri”) ale modelului de contract, precum susține pârâta, ci de fapt numai o enumerare care cuprindea mai multe propuneri privind aspecte care trebuie negociate. În plus, reclamanta afirmă că, prin adoptarea acestor decizii, pârâta a încălcat principiile bunelor practici administrative și al transparenței.
   În al doilea rând, reclamanta susține că deciziile atacate încalcă principiul general al egalității de tratament al tuturor ofertanților, având în vedere că pârâta nu a remediat, pe parcursul procedurii de cerere de ofertă, faptul că ofertantul câștigător a avut un avantaj semnificativ de informare atunci când a formulat oferta, ca urmare a realizării unor lucrări pentru pârâtă și pentru alte instituții înainte de începerea procedurii. În plus, aceasta susține că deciziile atacate încalcă principiul transparenței, întrucât pârâta nu i-a făcut cunoscute reclamantei toate informațiile referitoare la împrejurările și situația de fapt care au stat la baza deciziei sale de a nu dezvălui informații relevante cu privire la existența unui avantaj de informare în favoarea ofertantului câștigător.
   În al treilea rând, reclamanta arată că deciziile atacate încalcă articolul 84 litera (a) din Regulamentul financiar (1), având în vedere faptul că ofertantul câștigător se afla într-un conflict de interese referitor la contractul care urma a fi atribuit.
   În al patrulea rând, reclamanta susține că deciziile atacate încalcă dispozițiile articolelor 93 și 100 alineatul (2) litera (h) din Normele de aplicare (2), având în vedere că decizia pârâtei de atribuire a contractelor în cadrul procedurii de cerere de ofertă F4E-2009-OPE-053 (MS-MG) a fost adoptată în cadrul unei proceduri deschise, iar nu al unei proceduri a dialogului competitiv sau al unei proceduri de negociere.
   În al cincilea rând, aceasta arată că deciziile atacate încalcă articolul 23 alineatul (2) din Directiva 2004/18/CE (3) (care se aplică acestei proceduri de cerere de ofertă prin analogie), având în vedere că termenii și condițiile impuse în modelul de contract al caietului de sarcini al ofertantului din cadrul procedurii sunt contrare legii spaniole aplicabile și au drept efect crearea unor obstacole nejustificate în asigurarea unui mediu concurențial în ceea ce privește procedura de atribuire de contracte de achiziții publice.
   În al șaselea rând, reclamanta susține că, prin folosirea unor cerințe vagi și neclare în specificațiile tehnice, pârâta a încălcat principiul transparenței și nu a respectat dispozițiile articolului 116 alineatul (1) din Normele de aplicare.
   În sfârșit, acesta susține că pârâta a încălcat principiile transparenței și al egalității de tratament prin aplicarea în caietul de sarcini al ofertantului a unor criterii de atribuire pentru procedura în curs care sunt vagi și lipsite de transparență și care nu se referă la obiectul contractului, ci la calificarea și la selectarea ofertantului.

      (1)  Decizia din 22 octombrie 2007 a Consiliului de administrație al Întreprinderii comune europene pentru ITER și pentru dezvoltarea energiei de fuziune de adoptare a Regulamentului financiar.

      (2)  Decizia din 22 octombrie 2007 a Consiliului de administrație al Întreprinderii comune europene pentru ITER și pentru dezvoltarea energiei de fuziune de adoptare a Normelor de aplicare a Regulamentului financiar (denumită în continuare „Normele de aplicare”).

      (3)  Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii (JO L 134, p. 114, Ediție specială, 06/vol. 8, p. 116).


title: Cauza T-408/12: Acțiune introdusă la 14 septembrie 2012 — Ubee Interactive/OAPI — Augere Holdings (Netherlands) (ubee)

text:
               17.11.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 355/33

         Acțiune introdusă la 14 septembrie 2012 — Ubee Interactive/OAPI — Augere Holdings (Netherlands) (ubee)
   (Cauza T-408/12)
   2012/C 355/70
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Ubee Interactive Corp. (Jhubei City, Taiwan) (reprezentant: M. Nentwig, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Augere Holdings (Netherlands) BV (Amsterdam, Tările de Jos)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) pronunțate la 11 iulie 2012 în cauza R 1848/2011-2 și

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta.

      Marca comunitară vizată: marca comunitară figurativă „ubee” pentru produse și servicii din clasele 9 și 38 — Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 7467111.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Marca sau semnul invocat în opoziție: înregistrarea comunitară nr. 7130248 a mărcii verbale „QUBEE” pentru produse și servicii din clasele 9, 37, 38 și 42; înregistrarea comunitară nr. 7224603 a mărcii figurative „QUBEE” pentru produse și servicii din clasele 9, 37, 38 și 42.

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția în totalitate.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului.


title: Cauzele conexate C-512/11 și C-513/11: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 13 februarie 2014 (cereri de decizie preliminară formulate de Työtuomioistuin — Finlanda) — Terveys- ja sosiaalialan neuvottelujärjestö TSN ry/Terveyspalvelualan Liitto ry (C-512/11), Ylemmät Toimihenkilöt (YTN) ry/Teknologiateollisuus ry, Nokia Siemens Networks Oy (C-513/11) (Politică socială — Directiva 92/85/CEE — Protecția securității și a sănătății lucrătorilor — Lucrătoare gravide, care au născut de curând sau care alăptează — Concediu de maternitate — Menținerea unei remunerații și/sau a beneficiului unei prestații adecvate — Directiva 96/34/CE — Acordul-cadru privind concediul pentru creșterea copilului — Drept individual la un concediu pentru creșterea copilului pe baza nașterii sau a adopției unui copil — Condiții de muncă și de remunerare — Convenție colectivă națională — Lucrătoare care au luat un concediu de maternitate după întreruperea unui concediu neremunerat pentru creșterea copilului — Refuzul plății salariului pe perioada concediului de maternitate)

text:
               29.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 93/2

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 13 februarie 2014 (cereri de decizie preliminară formulate de Työtuomioistuin — Finlanda) — Terveys- ja sosiaalialan neuvottelujärjestö TSN ry/Terveyspalvelualan Liitto ry (C-512/11), Ylemmät Toimihenkilöt (YTN) ry/Teknologiateollisuus ry, Nokia Siemens Networks Oy (C-513/11)
   (Cauzele conexate C-512/11 și C-513/11) (1)

   (Politică socială - Directiva 92/85/CEE - Protecția securității și a sănătății lucrătorilor - Lucrătoare gravide, care au născut de curând sau care alăptează - Concediu de maternitate - Menținerea unei remunerații și/sau a beneficiului unei prestații adecvate - Directiva 96/34/CE - Acordul-cadru privind concediul pentru creșterea copilului - Drept individual la un concediu pentru creșterea copilului pe baza nașterii sau a adopției unui copil - Condiții de muncă și de remunerare - Convenție colectivă națională - Lucrătoare care au luat un concediu de maternitate după întreruperea unui concediu neremunerat pentru creșterea copilului - Refuzul plății salariului pe perioada concediului de maternitate)
   2014/C 93/02
   Limba de procedură: finlandeza

      Instanța de trimitere

   Työtuomioistuin

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: Terveys- ja sosiaalialan neuvottelujärjestö TSN ry (C-512/11), Ylemmät Toimihenkilöt (YTN) ry (C-513/11)

      Pârâte: Terveyspalvelualan Liitto ry (C-512/11), Teknologiateollisuus ry, Nokia Siemens Networks Oy (C-513/11)

      Cu participarea: Mehiläinen Oy (C-512/11)

      Obiectul

   Cereri de decizie preliminară — Työtuomioistuin — Interpretarea Directivei 2006/54/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 iulie 2006 privind punerea în aplicare a principiului egalității de șanse și al egalității de tratament între bărbați și femei în materie de încadrare în muncă și de muncă (JO L 204, p. 23, Ediție specială, 05/vol. 8, p. 262) și a Directivei 92/85/CEE a Consiliului din 19 octombrie 1992 privind introducerea de măsuri pentru promovarea îmbunătățirii securității și a sănătății la locul de muncă în cazul lucrătoarelor gravide, care au născut de curând sau care alăptează (JO L 348, p. 1, Ediție specială, 05/vol. 3, p. 3) — Contract colectiv de muncă național care prevede un drept al lucrătoarelor la plata întregului salariu pe durata concediului de maternitate, cu condiția de a fi fost angajate cel puțin trei luni fără întrerupere înainte de începerea concediului de maternitate — Neplata salariului pe durata concediului de maternitate prevăzut de contractul menționat lucrătoarelor care au intrat în acest concediu imediat după un concediu fără plată pentru creșterea copilului

      Dispozitivul

   Directiva 96/34/CE a Consiliului din 3 iunie 1996 privind acordul-cadru referitor la concediul pentru creșterea copilului încheiat între UNICE, CEEP și CES trebuie interpretată în sensul că se opune unei dispoziții a dreptului național, precum cea prevăzută de convențiile colective în discuție în litigiile principale, în temeiul căreia o lucrătoare însărcinată care întrerupe un concediu neremunerat pentru creșterea copilului în sensul acestei directive pentru a lua imediat un concediu de maternitate, în sensul Directivei 92/85/CEE a Consiliului din 19 octombrie 1992 privind introducerea de măsuri pentru promovarea îmbunătățirii securității și a sănătății la locul de muncă în cazul lucrătoarelor gravide, care au născut de curând sau care alăptează [A zecea directivă specială în sensul articolului 16 alineatul (1) din Directiva 89/391/CEE], nu beneficiază de menținerea remunerației la care ar fi avut dreptul dacă acest concediu de maternitate ar fi fost precedat de o perioadă minimă de reluare a muncii.

      (1)  JO C 347, 26.11.2011.


title: Cauza T-221/05: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 8 iulie 2008 — Huvis/Consiliul Uniunii Europene ( Dumping — Importul de fibre discontinue de poliester originare din Coreea — Regulament de închidere a unei reexaminări intermediare — Aplicarea unei metode diferite față de cea utilizată în ancheta inițială — Necesitatea unei schimbări a circumstanțelor — Ajustare solicitată în baza costului creditului — Termen de plată — Sarcina probei — Principiul bunei administrări — Articolul 2 alineatul (10) literele (b) și (g) și articolul 11 alineatul (9) din Regulamentul (CE) nr. 384/96 )

text:
               15.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/44

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 8 iulie 2008 — Huvis/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza T-221/05) (1)

   („Dumping - Importul de fibre discontinue de poliester originare din Coreea - Regulament de închidere a unei reexaminări intermediare - Aplicarea unei metode diferite față de cea utilizată în ancheta inițială - Necesitatea unei schimbări a circumstanțelor - Ajustare solicitată în baza costului creditului - Termen de plată - Sarcina probei - Principiul bunei administrări - Articolul 2 alineatul (10) literele (b) și (g) și articolul 11 alineatul (9) din Regulamentul (CE) nr. 384/96’)
   (2008/C 209/76)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Huvis Corp. (Gangnam-gu, Seul, Coreea de Sud) (reprezentanți: J.-F. Bellis, F. Di Gianni și R. Antonini, avocats)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: J.-P. Hix, agent, asistat de G. Berrisch, avocat)

      Intervenientă în susținerea pârâtului: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: E. Righini și K. Talabér-Ricz, agenți)
   Obiectul
   Pe de o parte, cererea de anulare a articolului 2 din Regulamentul (CE) nr. 428/2005 al Consiliului din 10 martie 2005 de instituire a unui drept antidumping definitiv la importurile de fibre discontinue de poliester originare din Republica Populară Chineză și din Arabia Saudită, de modificare a Regulamentului (CE) nr. 2852/2000 de instituire a unui drept antidumping definitiv la importurile de fibre discontinue de poliester originare din Republica Coreea și de închidere a procedurii antidumping privind astfel de importuri originare din Taiwan (JO L 71, p. 1, Ediție specială 11/vol. 39, p. 59), și, pe de altă parte, o cerere în temeiul articolului 241 CE prin care se solicită să fie declarate inaplicabile dispozițiile Regulamentului (CE) nr. 384/96 al Consiliului din 22 decembrie 1995 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene (JO 1996, L 56, p. 1, Ediție specială 11/vol. 12, p. 223), în măsura în care acestea sprijină concluziile contestate cuprinse în Regulamentul nr. 428/2005
   Dispozitivul

               1)

               Anulează articolul 2 din Regulamentul (CE) nr. 428/2005 al Consiliului din 10 martie 2005 de instituire a unui drept antidumping definitiv la importurile de fibre discontinue de poliester originare din Republica Populară Chineză și din Arabia Saudită, de modificare a Regulamentului (CE) nr. 2852/2000 de instituire a unui drept antidumping definitiv la importurile de fibre discontinue de poliester originare din Republica Coreea și de închidere a procedurii antidumping privind astfel de importuri originare din Taiwan, în măsura în care taxa antidumping stabilită pentru exporturile în Comunitatea Europeană a produselor fabricate și exportate de Huvis Corp. o depășește pe cea care s-ar aplica dacă ar fi avut loc o ajustare a valorii normale a taxelor la import și a taxelor indirecte în baza metodei „input” utilizate în cadrul anchetei inițiale.

               2)

               Respinge celelalte capete de cerere.

               3)

               Consiliul suportă propriile cheltuieli de judecată și 70 % din cheltuielile de judecată efectuate de Huvis Corp.

               4)

               Comisia suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 193, 6.8.2005.


title: Cauza T-401/08: Hotărârea Tribunalului din 12 aprilie 2013 — Säveltäjäin Tekijänoikeustoimisto Teosto/Comisia ( „Concurență — Înțelegeri — Drepturi de autor referitoare la execuția publică a operelor muzicale prin internet, prin satelit și retransmisia prin cablu — Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE — Împărțirea pieței geografice — Acorduri bilaterale între societățile de gestiune colectivă naționale — Practică concertată care exclude posibilitatea de a acorda autorizații multiteritorii și multirepertorii — Probă — Prezumția de nevinovăție” )

text:
               1.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 156/27

         Hotărârea Tribunalului din 12 aprilie 2013 — Säveltäjäin Tekijänoikeustoimisto Teosto/Comisia
   (Cauza T-401/08) (1)

   (Concurență - Înțelegeri - Drepturi de autor referitoare la execuția publică a operelor muzicale prin internet, prin satelit și retransmisia prin cablu - Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE - Împărțirea pieței geografice - Acorduri bilaterale între societățile de gestiune colectivă naționale - Practică concertată care exclude posibilitatea de a acorda autorizații multiteritorii și multirepertorii - Probă - Prezumția de nevinovăție)
   2013/C 156/46
   Limba de procedură: finlandeza

      Părțile

      Reclamantă: Säveltäjäin Tekijänoikeustoimisto Teosto ry (Helsinki, Finlanda) (reprezentant: H. Pokela, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial E. Paasivirta, F. Castillo de la Torre și P. Aalto, ulterior E. Paasivirta și F. Castillo de la Torre, agenți)

      Obiectul

   Anularea Deciziei C(2008) 3435 final a Comisiei din 16 iulie 2008 privind o procedură de aplicare a articolului 81 CE și a articolului 53 din Acordul privind SEE (cauza COMP/C2/38.698 — CISAC)

      Dispozitivul

               1.

               Anulează articolul 3 din Decizia C(2008) 3435 final a Comisiei din 16 iulie 2008 privind o procedură în conformitate cu articolul 81 [CE] și cu articolul 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/C2/38.698 — CISAC), în ceea ce privește Säveltäjäin Tekijänoikeustoimisto Teosto ry.

               2.

               Anulează articolul 4 din Decizia C(2008) 3435 final, în măsura în care se referă la articolul 3 din aceasta, în ceea ce privește Säveltäjäin Tekijänoikeustoimisto Teosto.

               3.

               Respinge acțiunea cu privire la restul motivelor.

               4.

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și jumătate din cheltuielile de judecată efectuate de Säveltäjäin Tekijänoikeustoimisto Teosto.

               5.

               Säveltäjäin Tekijänoikeustoimisto Teosto suportă jumătate din propriile cheltuieli de judecată.

               6.

               Säveltäjäin Tekijänoikeustoimisto Teosto și Comisia suportă, fiecare, propriile cheltuieli de judecată aferente procedurii privind măsurile provizorii.

      (1)  JO C 313, 6.12.2008.


title: Cauza T-284/07 P: Recurs introdus la 24 iulie 2007 de Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) împotriva hotărârii pronunțate la 22 mai 2007 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-97/06, López Teruel/OAPI

text:
               8.9.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/57

         Recurs introdus la 24 iulie 2007 de Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) împotriva hotărârii pronunțate la 22 mai 2007 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-97/06, López Teruel/OAPI
   (Cauza T-284/07 P)
   (2007/C 211/105)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Recurent: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (OAPI) (reprezentanți: I. de Medrano Caballero și E. Maurage, agenți)

      Cealaltă parte în proces: Adelaida López Teruel (Guadalajara, Spania)
   Concluziile recurentului

               —

               anularea hotărârii Tribunalului Funcției Publice din 22 mai 2007 pronunțată în cauza F-97/06;

               —

               obligarea la plata cheltuielilor de judecată potrivit legii.

         Motivele și principalele argumente
   Prin hotărârea din 22 mai 2007, care face obiectul prezentului recurs, Tribunalul Funcției Publice (TFP) a anulat decizia OAPI din 6 octombrie 2005 de respingere a cererii formulate de doamna López Teruel referitoare la constituirea unei comisii pentru invaliditate.
   În susținerea cererii de anulare a respectivei hotărâri, OAPI invocă trei motive.
   Primul motiv se întemeiază pe încălcarea dispozițiilor statutare referitoare la convocarea unei comisii pentru invaliditate, întrucât TFP a asimilat condițiile de acordare a pensiei de invaliditate cu cele de convocare a unei comisii pentru invaliditate. Recurentul contestă și competența AIPN de a convoca o astfel de comisie și susține că hotărârea TFP este deci viciată printr-o eroare de interpretare.
   Al doilea motiv se întemeiază pe încălcarea articolului 90 din Statutul funcționarilor și pe o eroare de drept referitoare la stabilirea deciziei contestate, întrucât TFP a apreciat că decizia din 6 octombrie 2005 este singurul act cauzator de prejudiciu și a considerat act confirmativ decizia OAPI de răspuns la reclamația introdusă împotriva acesteia.
   În al treilea rând, OAPI susține că TFP a denaturat în mod vădit anumite fapte și elemente de probă întrucât a considerat că Oficiul s-a întemeiat, în luarea deciziei sale, pe concluziile examinării medicale independente întocmite la 18 octombrie 2005.


title: Cauza T-247/12: Hotărârea Tribunalului din 20 mai 2014 – Argo Group International Holdings/OAPI – Arisa Assurances (ARIS) ( „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative ARIS — Marca comunitară figurativă anterioară ARISA ASSURANCES S. A. — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Similitudinea semnelor — Coexistența mărcilor anterioare pe piață — Principiul de drept american denumit «Morehouse defense»  — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” )

text:
               30.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 202/20

         Hotărârea Tribunalului din 20 mai 2014 – Argo Group International Holdings/OAPI – Arisa Assurances (ARIS)
   (Cauza T-247/12) (1)

   ((„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative ARIS - Marca comunitară figurativă anterioară ARISA ASSURANCES S. A. - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Similitudinea semnelor - Coexistența mărcilor anterioare pe piață - Principiul de drept american denumit «Morehouse defense» - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”))
   2014/C 202/25
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: Argo Group International Holdings Ltd (Hamilton, Bermuda, Regatul Unit) (reprezentanţi: R. Hoy, S. Levine și N. Edbrooke, solicitors)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne (mărci, desene şi modele industriale) (reprezentant: L. Rampini, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Arisa Assurances SA (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentant: H. Bock, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 9 martie 2012 (cauza R 193/2011-2), privind o procedură de opoziție între Arisa Assurances SA și Argo Group International Holdings Ltd

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Argo Group International Holdings Ltd la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 243, 11.8.2012.


title: Cauza T-149/16: Acțiune introdusă la 11 aprilie 2016 – Spliethoff’s Bevrachtingskantoor/Comisia

text:
               13.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/56

      Acțiune introdusă la 11 aprilie 2016 – Spliethoff’s Bevrachtingskantoor/Comisia
      (Cauza T-149/16)
      (2016/C 211/70)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Spliethoff’s Bevrachtingskantoor BV (Amsterdam, Țările de Jos) (reprezentant: P. Glazener, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei de punere în aplicare C(2015) 5274 a Comisiei din 31 iulie 2015 de stabilire a listei propunerilor selectate pentru acordarea de asistență financiară din partea UE în domeniul Mecanismului pentru interconectarea Europei (MIE) – Transporturi, ca urmare a cererilor de propuneri lansate la 11 septembrie 2014 în temeiul programului multianual de lucru;

                  —

                  obligarea Comisiei să ia o nouă decizie cu privire la propunerea reclamantei, luând în considerare hotărârea Tribunalului, în trei luni de la data hotărârii;

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe o eroare vădită de apreciere

                              —

                              Aprecierea propunerii reclamantei este incorectă în ceea ce privește criteriile de atribuire al relevanței, al impactului și al calității. În cazul în care Comisia ar fi efectuat o apreciere corectă din punctul de vedere al acestor criterii de atribuire, propunerea ar fi trebuit să fie selectată pentru cofinanțare de către UE.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe o încălcare a principiului egalității de tratament

                              —

                              Comisia a încălcat principiul egalității de tratament în decizia atacată, întrucât nu a selectat propunerea reclamantei, selectând în schimb alte propuneri similare privind tehnologiile de reducere a emisiilor.


title: Cauza T-239/12: Acțiune introdusă la 30 mai 2012 — Jyoti Ceramic Industries/OAPI — DeguDent (ZIECON)

text:
               14.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/13

         Acțiune introdusă la 30 mai 2012 — Jyoti Ceramic Industries/OAPI — DeguDent (ZIECON)
   (Cauza T-239/12)
   2012/C 209/22
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Jyoti Ceramic Industries PVT. Ltd (Nashik, India) (reprezentanți: R. Egerer, D. Jochim și A. Kolb, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: DeguDent GmbH (Hanau-Wolfgang, Germania)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 21 martie 2012 în cauza R 2546/2010-1;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta.

      Marca comunitară vizată: marca figurativă „ZIECON” pentru produse din clasele 5, 10 și 40 — cererea de înregistrare nr. 8 272 271

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: DeguDent GmbH

      Marca sau semnul invocat: marca verbală „CERCON” pentru produse din clasele 5, 9 și 10.

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția.

      Decizia camerei de recurs: admite calea de atac și respinge cererea de înregistrare.

      Motivele invocate:

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 76 din Regulamentul nr. 207/2009 coroborat cu norma 50 alineatul (1) și cu norma 19 alineatele (1) și (3) din regulamentul de aplicare


title: Cauza C-442/12: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 7 noiembrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Hoge Raad der Nederlanden — Țările de Jos) — Jan Sneller/DAS Nederlandse Rechtsbijstand Verzekeringsmaatschappij [Asigurare de protecție juridică — Directiva 87/344/CEE — Articolul 4 alineatul (1) — Libera alegere a avocatului de către asigurat — Clauză cuprinsă în condițiile generale aplicabile contractului, prin care se garantează acordarea de asistență juridică în procedurile judiciare și administrative de către unul dintre salariații asigurătorului — Cheltuieli aferente asistenței juridice acordate de un consilier juridic extern rambursate doar în cazul necesității, apreciată de asigurător, de a încredința cauza unui consilier juridic extern]

text:
               11.1.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 9/13

         Hotărârea Curții (Camera a opta) din 7 noiembrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Hoge Raad der Nederlanden — Țările de Jos) — Jan Sneller/DAS Nederlandse Rechtsbijstand Verzekeringsmaatschappij
   (Cauza C-442/12) (1)

   (Asigurare de protecție juridică - Directiva 87/344/CEE - Articolul 4 alineatul (1) - Libera alegere a avocatului de către asigurat - Clauză cuprinsă în condițiile generale aplicabile contractului, prin care se garantează acordarea de asistență juridică în procedurile judiciare și administrative de către unul dintre salariații asigurătorului - Cheltuieli aferente asistenței juridice acordate de un consilier juridic extern rambursate doar în cazul necesității, apreciată de asigurător, de a încredința cauza unui consilier juridic extern)
   2014/C 9/18
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Hoge Raad der Nederlanden

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Jan Sneller

      Pârâtă: DAS Nederlandse Rechtsbijstand Verzekeringsmaatschappij NV

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Hoge Raad der Nederlanden — Țările de Jos — Interpretarea articolului 4 alineatul (1) din Directiva 87/344/CEE a Consiliului din 22 iunie 1987 de coordonare a actelor cu putere de lege și a actelor administrative privind asigurarea de protecție juridică (JO L 185, p. 77, Ediție specială, 06/vol. 1, p. 186) — Libertatea de alegere a avocatului de către persoana asigurată

      Dispozitivul

               1.

               Articolul 4 alineatul (1) litera (a) din Directiva 87/344/CEE a Consiliului din 22 iunie 1987 de coordonare a actelor cu putere de lege și a actelor administrative privind asigurarea de protecție juridică trebuie interpretat în sensul că se opune ca un asigurător de protecție juridică, care stabilește în contractele sale de asigurare că asistența juridică este acordată în principiu de colaboratorii săi, să stipuleze și faptul că costurile aferente asistenței juridice acordate de un avocat sau de un reprezentant ales în mod liber de persoana asigurată nu pot fi suportate decât în cazul în care asigurătorul consideră că este necesară încredințarea cauzei unui consilier extern.

               2.

               Nu are incidență asupra răspunsului dat la prima întrebare caracterul obligatoriu sau neobligatoriu al asistenței juridice în temeiul dreptului național în procedura judiciară sau administrativă în cauză.

      (1)  JO C 9, 12.1.2013.