title: Cauza C-65/13: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 15 octombrie 2014 – Parlamentul European/Comisia Europeană [Acțiune în anulare — Regulamentul (UE) nr. 492/2011 — Decizia de punere în aplicare 2012/733/UE — Rețeaua EURES — Competența de executare a Comisiei Europene — Întindere — Articolul 291 alineatul (2) TFUE]

text:
               22.12.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 462/5

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 15 octombrie 2014 – Parlamentul European/Comisia Europeană
   (Cauza C-65/13) (1)

   ([Acțiune în anulare - Regulamentul (UE) nr. 492/2011 - Decizia de punere în aplicare 2012/733/UE - Rețeaua EURES - Competența de executare a Comisiei Europene - Întindere - Articolul 291 alineatul (2) TFUE])
   (2014/C 462/07)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Parlamentul European (reprezentanți: A. Tamás și J. Rodrigues, agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți:J. Enegren și C. Zadra, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Parlamentul European la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 108, 13.4.2013.


title: Cauza C-340/10: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 15 martie 2012 — Comisia Europeană/Republica Cipru [Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 92/43/CEE — Articolul 4 alineatul (1) și articolul 12 alineatul (1) — Neincluderea în termenul prevăzut a sitului de importanță comunitară al lacului Paralimni — Sistem de protecția a speciei Natrix natrix cypriaca (șarpele de casă din Cipru)]

text:
               5.5.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 133/6

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 15 martie 2012 — Comisia Europeană/Republica Cipru
   (Cauza C-340/10) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 92/43/CEE - Articolul 4 alineatul (1) și articolul 12 alineatul (1) - Neincluderea în termenul prevăzut a sitului de importanță comunitară al lacului Paralimni - Sistem de protecția a speciei Natrix natrix cypriaca (șarpele de casă din Cipru))
   2012/C 133/09
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Zavvos și D. Recchia, agenți)

      Pârâtă: Republica Cipru (reprezentanți: K. Lykourgos și M. Chatzigeorgiou, agenți)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor unui stat membru — Încălcarea articolului 4 alineatul (1) și a articolului 12 alineatul (1) din Directiva 92/43/CEE a Consiliului din 21 mai 1992 privind conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică (JO L 206, p. 7, Ediție specială 15/vol. 2, p. 109) — Omisiunea includerii lacului Paralimni pe lista națională a siturilor susceptibile să fie identificate ca situri de importanță comunitară — Omisiunea instituirii unui sistem de protecție a speciei natrix natrix cypriaca (colubridă de Cipru)

      Dispozitivul

               1.

               Republica Cipru,

                           —

                           prin neincluderea sitului lacului Paralimni pe lista națională cu situri de importanță comunitară propuse;

                           —

                           prin tolerarea unor activități care pun în pericol grav caracteristicile ecologice ale lacului Paralimni și prin neadoptarea măsurilor de protecție necesare pentru salvgardarea populației speciei Natrix natrix cypriaca (șarpele de casă din Cipru), care reprezintă interesul ecologic al lacului Paralimni și al barajului Xyliatos și

                           —

                           prin neadoptarea măsurilor necesare pentru instituirea și pentru aplicarea unui sistem de protecție strictă a acestei specii,

                     nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 4 alineatul (1) din Directiva 92/43/CEE a Consiliului din 21 mai 1992 privind conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2006/105/CE a Consiliului din 20 noiembrie 2006, al acestei Directive 92/43, cu modificările ulterioare, precum și, respectiv, al articolului 12 alineatul (1) din aceeași Directivă 92/43, cu modificările ulterioare.

               2.

               Obligă Republica Cipru la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 246, 11.9.2010.


title: Cauza C-416/11 P: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 29 noiembrie 2012 — Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord/Comisia Europeană (Recurs — Directiva 92/43/CEE — Conservarea habitatelor naturale — Lista siturilor de importanță comunitară pentru regiunea biogeografică mediteraneeană — Includerea în listă a unui sit propus de Regatul Spaniei — Sit care ar include o zonă aparținând apelor teritoriale britanice din Gibraltar și o zonă de mare liberă — Acțiune în anulare — Act pur confirmativ)

text:
               26.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 26/13

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 29 noiembrie 2012 — Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord/Comisia Europeană
   (Cauza C-416/11 P) (1)

   (Recurs - Directiva 92/43/CEE - Conservarea habitatelor naturale - Lista siturilor de importanță comunitară pentru regiunea biogeografică mediteraneeană - Includerea în listă a unui sit propus de Regatul Spaniei - Sit care ar include o zonă aparținând apelor teritoriale britanice din Gibraltar și o zonă de mare liberă - Acțiune în anulare - Act pur confirmativ)
   2013/C 26/22
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurent: Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentanți: S. Ossowski, agent, asistat de D. Wyatt QC și de V. Wakefield, Barrister)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: D. Recchia și K. Mifsud-Bonnici, agenți)

      Intervenient în susținerea Comisiei: Regatul Spaniei (reprezentanți: N. Díaz Abad și A. Rubio González, agenți)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a șaptea) din 24 mai 2011 în cauza T-115/10, Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord/Comisia Europeană, prin care Tribunalul a declarat inadmisibilă o acțiune având ca obiect anularea în parte a Deciziei 2010/45/CE a Comisiei din 22 decembrie 2009 de adoptare, în temeiul Directivei 92/43/CEE a Consiliului, a celei de a treia liste actualizate a siturilor de importanță comunitară pentru regiunea biogeografică mediteraneeană [notificată cu numărul C(2009) 10406], în măsura în care aceasta menține pe listă un sit denumit „Estrecho Oriental” (ES6120032), propus de Spania, care ar include o zonă aparținând apelor teritoriale britanice din Gibraltar și o zonă de mare liberă

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Obligă Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord la plata cheltuielilor de judecată.

               3.

               Regatul Spaniei suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 298, 8.10.2011.


title: Cauza C-441/11 P: Recurs introdus la 26 august 2011 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) pronunțate la 16 iunie 2011 în cauza T-210/08, Verhuizingen Coppens NV/Comisia Europeană

text:
               12.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 331/11

         Recurs introdus la 26 august 2011 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) pronunțate la 16 iunie 2011 în cauza T-210/08, Verhuizingen Coppens NV/Comisia Europeană
   (Cauza C-441/11 P)
   2011/C 331/18
   Limba de procedură: olandeza

      Părțile

      Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Bouquet, S. Noë și F. Ronkes Agerbeek, agenți)

      Cealaltă parte în proces: Verhuizingen Coppens NV

      Concluziile recurentei

               —

               Anularea Hotărârii pronunțate de Tribunal la 16 iunie 2011 în cauza Verhuizingen Coppens NV/Comisia Europeană (T-210/08);

               —

               respingerea acțiunii în anulare sau anularea numai a articolului 1 litera (i) din Decizia C (2008) 926 final privind o procedură în temeiul articolului 81 CE și al articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/38.543 — Servicii de mutări internaționale) în măsura în care consideră Verhuizingen Coppens NV responsabilă în legătură cu acordul privind comisioanele;

               —

               stabilirea amenzii în cuantumul considerat corespunzător de Curte;

               —

               obligarea Verhuizingen Coppens NV la plata cheltuielilor de judecată aferente recursului și la plata părții de cheltuieli aferente procedurii în fața Tribunalului pe care Curtea o consideră corespunzătoare.

      Motivele și principalele argumente

   În opinia Comisiei, Tribunalul a încălcat dreptul, în special articolele 263 TFUE și 264 TFUE și principiul proporționalității, anulând în tot decizia Comisiei potrivit căreia Coppens este responsabilă de o încălcare unică și continuă care constă, în perioada în cauză, într-un acord privind comisioane și într-un acord privind devize de complezență, întrucât nu s-a dovedit că Coppens cunoștea sau ar fi trebuit să cunoască acordul privind comisioanele. În interesul bunei administrări a justiției și al aplicării eficiente a normelor de concurență ale Uniunii, Tribunalul ar fi putut să anuleze decizia atacată numai în măsura în care Coppens este considerată responsabilă în legătură cu acordul privind comisioanele. Anularea deciziei în tot înseamnă de fapt că participarea Coppens la acordul privind devizele de complezență rămâne nesancționată, în cazul în care Comisia nu ar adopta o nouă decizie cu privire la această parte a încălcării inițiale. Aceasta ar putea determina o dublare nedorită a procedurilor administrative și judiciare și ar putea fi chiar contrar principiului ne bis in idem.


title: Cauza T-476/17: Acțiune introdusă la 27 iulie 2017 – Arysta LifeScience Netherlands/Comisia

text:
               23.10.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 357/17

         Acțiune introdusă la 27 iulie 2017 – Arysta LifeScience Netherlands/Comisia
   (Cauza T-476/17)
   (2017/C 357/22)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Arysta LifeScience Netherlands BV (Amsterdam, Țările de Jos) (reprezentanți: C. Mereu și M. Grunchard, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               declararea acțiunii ca fiind admisibilă și fondată;

               —

               anularea regulamentului în litigiu (1);

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe erori vădite de apreciere

                           —

                           Reclamanta susține că: pârâta a săvârșit o serie de erori vădite de apreciere; pârâta nu a acționat rezonabil neacordând suficientă greutate unor factori specifici pentru cazul unic al diflubenzuronului; pârâta nu a ținut seama nici de calendarul a două proceduri de reglementare și nici de datele noi disponibile; pârâta nu a examinat cu grijă și imparțialitate toate elementele relevante din speță.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe o încălcare a dreptului la apărare: pârâta nu s-a asigurat că reclamanta era în măsură să își prezinte în mod adecvat și eficace punctul de vedere în cadrul procedurii de revizuire.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că regulamentul în litigiu a fost adoptat ultra vires: pârâta ar fi acționat ultra vires din moment ce Agenția Europeană pentru Produse Chimice (ECHA), iar nu pârâta, este singura autoritate responsabilă din punct de vedere legal de clasificarea sau de reclasificarea substanțelor, după cum prevede Regulamentul nr. 1272/2008 (2)

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe caracterul disproporționat al regulamentului în litigiu: regulamentul în litigiu este disproporționat din moment ce pârâta avea posibilitatea de a alege între mai multe măsuri și alegerea adoptării regulamentului în litigiu, care limitează utilizarea diflubenzuronului la culturi necomestibile, cauzează dezavantaje care sunt disproporționate în raport cu obiectivele urmărite.

      (1)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2017/855 al Comisiei din 18 mai 2017 de modificare a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 540/2011 în ceea ce privește condițiile de aprobare a substanței active diflubenzuron (JO 2017, L 128, p. 10).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 1272/2008 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 decembrie 2008 privind clasificarea, etichetarea și ambalarea substanțelor și a amestecurilor, de modificare și de abrogare a Directivelor 67/548/CEE și 1999/45/CE, precum și de modificare a Regulamentului (CE) nr. 1907/2006 (JO 2008, L 353, p. 1).


title: Cauza T-262/16: Hotărârea Tribunalului din 5 mai 2017 – Globo Media/EUIPO – Globo Comunicação e Participações (GLOBO MEDIA) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii verbale a Uniunii Europene GLOBO MEDIA — Marca națională figurativă anterioară TV GLOBO PORTUGAL — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               26.6.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 202/17

         Hotărârea Tribunalului din 5 mai 2017 – Globo Media/EUIPO – Globo Comunicação e Participações (GLOBO MEDIA)
   (Cauza T-262/16) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii verbale a Uniunii Europene GLOBO MEDIA - Marca națională figurativă anterioară TV GLOBO PORTUGAL - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2017/C 202/30)
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: Globo Media, SA (Madrid, Spania) (reprezentanţi: L. Estropá Navarro și J. Calderón Chavero, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanţi: A. Folliard-Monguiral și B. Uriarte Valiente, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO: Globo Comunicação e Participações S/A (Rio de Janeiro, Brazilia)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 14 martie 2016 (cauza R 0561/2014-4) privind o procedură de opoziție între Globo Comunicação e Participações şi Globo Media

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Globo Media, SA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 260, 18.7.2016.


title: Cauza T-197/17: Acțiune introdusă la 28 martie 2017 –Abel și alții/Comisia

text:
               15.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 151/46

         Acțiune introdusă la 28 martie 2017 –Abel și alții/Comisia
   (Cauza T-197/17)
   (2017/C 151/59)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Marc Abel (Montreuil, Franța) și alți 1438 de reclamanți (reprezentant: J. Assous, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanții solicită Tribunalului:

               —

               recunoașterea neregularității comportamentului Comisiei Europene;

               —

               recunoașterea prejudiciului cauzat reclamanților ca urmare a adoptării Regulamentului (UE) 2016/646 al Comisiei din 20 aprilie 2016 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 692/2008 în ceea ce privește emisiile provenind de la vehiculele ușoare pentru pasageri și de la vehiculele ușoare comerciale (Euro 6);

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata a 1 000 de euro pentru repararea prejudiciului moral cauzat reclamanților ca urmare a adoptării unui asemenea regulament și a unui euro simbolic pentru repararea prejudiciului material;

               —

               pronunțarea unei somații împotriva Comisiei Europene prin care aceasta este obligată să fixeze la 1 „factorul de conformitate final” creat prin Regulamentul (UE) 2016/646 și să renunțe la „factorul de conformitate temporară” fixat la 2;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanții invocă următoarele elemente:

               1.

               Pârâta a săvârșit erori la momentul adoptării regulamentului în cauză, în cadrul exercitării competenței sale pe care i-a delegat-o Parlamentul european și Consiliul prin Regulamentul (CE) nr. 715/2007 al Parlamentului European și al Consiliului din 20 iunie 2007 privind omologarea de tip a autovehiculelor în ceea ce privește emisiile provenind de la vehiculele ușoare pentru pasageri și de la vehiculele ușoare comerciale (Euro 5 și Euro 6) și privind accesul la informațiile referitoare la repararea și întreținerea vehiculelor (JO 2007, L 171, p. 1), în conformitate cu Decizia 1999/468/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 de stabilire a normelor privind exercitarea competențelor de executare conferite Comisiei. Este vorba mai exact despre:

                           —

                           încălcarea normelor, atât primare cât și derivate, ale dreptului Uniunii în materie de mediu;

                           —

                           încălcarea normelor subsidiare de drept comunitar, precum principiile generale al neregresiunii, al precauției, al prevenției, al acționării la sursă și privind poluatorul-plătitor;

                           —

                           un abuz al normelor de procedură, întrucât Comisia nu putea utiliza procedura de reglementare cu control, pentru a modifica un element esențial al Regulamentului (CE) nr. 715/2007;

                           —

                           încălcarea normelor fundamentale de procedură, întrucât regulamentul în cauză nu a beneficiat de garanțiile democratice oferite de utilizarea procedurii legislative ordinare de codecizie a Parlamentului European și a Consiliului.

               2.

               Existența unui prejudiciu real și sigur și a unei legături directe de cauzalitate între comportamentul Comisiei și prejudiciu invocat.


title: Cauza C-22/11: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 4 octombrie 2012 (cerere de decizie preliminară formulată de Korkein oikeus — Finlanda) — Finnair Oyj/Timy Lassooy [Transporturi aeriene — Regulamentul (CE) nr. 261/2004 — Compensare a pasagerilor în caz de refuz la îmbarcare — Noțiunea „refuz la îmbarcare” — Excluderea calificării drept „refuz la îmbarcare” — Anularea unui zbor cauzată de o grevă la aeroportul de plecare — Reorganizarea zborurilor ulterioare zborului anulat — Dreptul la compensare a pasagerilor acestor zboruri]

text:
               24.11.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 366/9

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 4 octombrie 2012 (cerere de decizie preliminară formulată de Korkein oikeus — Finlanda) — Finnair Oyj/Timy Lassooy
   (Cauza C-22/11) (1)

   (Transporturi aeriene - Regulamentul (CE) nr. 261/2004 - Compensare a pasagerilor în caz de refuz la îmbarcare - Noțiunea „refuz la îmbarcare” - Excluderea calificării drept „refuz la îmbarcare” - Anularea unui zbor cauzată de o grevă la aeroportul de plecare - Reorganizarea zborurilor ulterioare zborului anulat - Dreptul la compensare a pasagerilor acestor zboruri)
   2012/C 366/15
   Limba de procedură: finlandeza

      Instanța de trimitere

   Korkein oikeus

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Finnair Oyj

      Pârât: Timy Lassooy

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Korkein oikeus — Interpretarea articolului 2 litera (j) și a articolelor 4, 5 și 7 din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 (JO L 46, p. 1, Ediție specială, 07/vol. 12, p. 218) — Împrejurări extraordinare — Zbor anulat din cauza unei greve a personalului aeroportului de plecare — Reorganizarea unor zboruri pentru a diminua efectele negative pentru pasagerii zborului anulat — Reorganizare care privește și zborurile ulterioare zborului anulat — Dreptul pasagerilor acestor zboruri de a obține o despăgubire

      Dispozitivul

               1.

               Noțiunea „refuz la îmbarcare” în sensul articolelor 2 litera (j) și 4 din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 trebuie interpretată în sensul că se referă nu doar la refuzul la îmbarcare cauzat de situații de suprarezervare, ci și la refuzul la îmbarcare pentru alte motive, cum ar fi motivele legate de operare.

               2.

               Articolul 2 litera (j) și articolul 4 alineatul (3) din Regulamentul nr. 261/2004 trebuie interpretate în sensul că apariția unor „circumstanțe extraordinare” care determină un operator de transport aerian să reorganizeze zboruri ulterior apariției lor nu este de natură să justifice un „refuz la îmbarcare” al unui pasager pentru respectivele curse ulterioare și nici să exonereze acest operator de transport de obligația de compensare întemeiată pe articolul 4 alineatul (3) din același regulament față de pasagerul căruia i se refuză îmbarcarea pentru una dintre aceste curse închiriate după ce au survenit circumstanțele menționate.

      (1)  JO C 80, 12.3.2011.


title: Cauza T-529/09: Acțiune introdusă la 31 decembrie 2009 — In 't Veld/Consiliul

text:
               27.3.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 80/32

         Acțiune introdusă la 31 decembrie 2009 — In 't Veld/Consiliul
   (Cauza T-529/09)
   2010/C 80/54
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Sophie in 't Veld (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: O. Brouwer și J. Blockx, lawyers)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei Consiliului prin care se refuză accesul complet la documentul 11897/09;

               —

               obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a cheltuielilor de judecată ale oricărui intervenient.

      Motivele și principalele argumente

   Prin acțiunea formulată, reclamanta solicită anularea Deciziei Consiliului din 8 septembrie 2009 de respingere a cererii sale, în temeiul Regulamentului nr. 1049/2001 (1), de obținere a accesului complet la documentul 11897/09, care este un aviz al serviciului juridic al Consiliului referitor la temeiul juridic al „Recomandării Comisiei către Consiliu de autorizare a deschiderii negocierilor între Uniunea Europeană și Statele Unite ale Americii în vederea unui acord internațional destinat să pună la dispoziția Departamentului Trezoreriei Statelor Unite date de mesagerie financiară în vederea prevenirii și combaterii terorismului, precum și a finanțării teroriste”. Consiliul a furnizat reclamantei o versiune prescurtată a documentului 11897/09, din care sunt excluse părțile care, în opinia reclamantei, i-ar permite să se informeze asupra fondului analizei serviciului juridic.
   Reclamanta susține că decizia atacată ar trebui anulată întrucât încalcă dispozițiile privind accesul la documente din Regulamentul nr. 1049/2001.
   În primul rând, reclamanta susține că decizia atacată este întemeiată în mod greșit pe articolul 4 alineatul (1) litera (a) a treia liniuță din Regulamentul nr. 1049/2001 (protecția relațiilor internaționale), întrucât Consiliul nu demonstrează în ce mod divulgarea completă a documentului 11897/09 ar submina protecția interesului general în ceea ce privește protecția relațiilor internaționale ale Uniunii Europene.
   În al doilea rând, reclamanta afirmă că decizia atacată este de asemenea întemeiată pe o interpretare greșită a articolului 4 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1049/2001 (protecția avizelor juridice) în măsura în care această excepție nu se aplică documentului 11897/09 întrucât divulgarea completă a acestuia nu ar aduce atingere protecției procedurilor jurisdicționale sau a avizelor juridice și întrucât există un interes general superior pentru ca documentul 11897/09 să devină în întregime disponibil pentru public.
   Cu titlu subsidiar, în cazul în care Tribunalul va considera că excepțiile menționate anterior sunt aplicabile documentului 11897/09, reclamanta susține că articolul 4 alineatul (6) din Regulamentul nr. 1049/2001 a fost aplicat greșit de Consiliu în măsura în care acesta a eliminat din documentul 11897/09 mai multe informații decât era strict necesar.
   În sfârșit, în opinia reclamantei, Consiliul nu și-a îndeplinit obligația de motivare în ceea ce privește decizia atacată.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO 2001 L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76)


title: Cauza C-349/11: Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 9 decembrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunal de première instance de Liège — Belgia) — Auditeur du travail/Yangwei SPRL [Articolul 104 alineatul (3) primul paragraf din regulamentul de procedură — Directiva 97/81/CE — Obstacole administrative de natură să reducă posibilitățile de muncă cu fracțiune de normă — Publicitate și păstrare obligatorie a contractelor și a orarelor de muncă]

text:
               14.4.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 109/5

         Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 9 decembrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunal de première instance de Liège — Belgia) — Auditeur du travail/Yangwei SPRL
   (Cauza C-349/11) (1)

   (Articolul 104 alineatul (3) primul paragraf din regulamentul de procedură - Directiva 97/81/CE - Obstacole administrative de natură să reducă posibilitățile de muncă cu fracțiune de normă - Publicitate și păstrare obligatorie a contractelor și a orarelor de muncă)
   2012/C 109/09
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Tribunal de première instance de Liège

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Auditeur du travail

      Pârâtă: Yangwei SPRL

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Tribunal de première instance de Liège — Interpretarea Directivei 97/81/CE a Consiliului din 15 decembrie 1997 privind acordul-cadru cu privire la munca pe fracțiune de normă, încheiat de UCIPE, CEIP și CES (JO 1998, L 14, p. 9, Ediție specială, 05/vol. 5, p. 35) — Admisibilitatea unei reglementări naționale care impune întocmirea, de către angajator, a unor documente care să consemneze derogările de la programul de muncă, precum și păstrarea și publicitatea contratelor și a programelor de muncă cu fracțiune de normă — Obstacole administrative de natură să limiteze posibilitățile de muncă cu fracțiune de normă

      Dispozitivul

   Clauza 4 din Acordul-cadru privind munca pe fracțiune de normă anexat la Directiva 97/81/CE a Consiliului din 15 decembrie 1997 privind acordul cadru cu privire la munca pe fracțiune de normă, încheiat de UCIPE, CEIP și CES trebuie interpretată în sensul că nu se opune unei reglementări naționale care impune angajatorilor obligații de păstrare și de publicitate a contractelor și a orarelor lucrătorilor cu fracțiune de normă dacă se dovedește că această reglementare nu conduce la tratarea acestora din urmă mai puțin favorabil decât lucrătorii cu normă întreagă care se află într-o situație comparabilă sau, dacă o astfel de diferență de tratament există, dacă se dovedește că aceasta este justificată de motive obiective și nu depășește ceea ce este necesar pentru atingerea obiectivelor astfel urmărite. Este de competența instanței de trimitere să efectueze verificările de fapt și de drept necesare, în special în raport cu dreptul național aplicabil, pentru a aprecia dacă aceasta este situația în cauza cu care este sesizată.
   În ipoteza în care instanța de trimitere va ajunge la concluzia că reglementarea națională în cauză în acțiunea principală este incompatibilă cu clauza 4 din Acordul-cadru privind munca pe fracțiune de normă anexat la Directiva 97/81, clauza 5 alineatul (1) din acesta va trebui interpretată în sensul că se opune de asemenea unei astfel de reglementări.

      (1)  JO C 282, 24.9.2011.


title: Cauza T-183/09: Acțiune introdusă la 11 mai 2009 — Spa Monopole/OAPI — Club de Golf Peralada (WINE SPA)

text:
               4.7.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 153/49

         Acțiune introdusă la 11 mai 2009 — Spa Monopole/OAPI — Club de Golf Peralada (WINE SPA)
   (Cauza T-183/09)
   2009/C 153/93
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV (Spa, Belgia) (reprezentanți: L. De Brouwer, E. Cornu și O. Klimis, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Club de Golf Peralada, SA (Barcelona, Spania)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 2 martie 2009 în cauzele conexate R 1231/2005-4 și R 1250/2005-4 și

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca comunitară vizată: marca verbală „WINE SPA”, înregistrată pentru produse și servicii din clasele 3, 5, 16, 24, 25 și 42

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: reclamanta

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: mai multe înregistrări naționale, internaționale și comunitare ale mărcii „SPA” pentru produse și servicii din clasele 3, 32 și, respectiv, 42; înregistrarea internațională și pentru Benelux a mărcii „LES THERMES DE SPA” pentru produse și servicii din clasele 3 și 42; înregistrarea germană a mărcii „SPA MONOPOLE S.A. SPA” pentru produse din clasa 3; S.A. SPA Monopole, Compagnie fermière de Spa, pe scurt S.A. Spa Monopole N.V., societate pe acțiuni, denumirea societății protejată în Belgia; Les Thermes de Spa, Place Royale 2, 4900 Spa, Belgia, denumire comercială protejată în Belgia

      Decizia diviziei de opoziție: admite în parte opoziția

      Decizia camerei de recurs: anulează în parte decizia diviziei de opoziție și respinge opoziția în totalitate

      Motivele invocate: încălcarea articolului 75 a doua teză și a articolului 76 alineatul (1) a doua teză din Regulamentul nr. 207/2009 (1) al Consiliului întrucât decizia camerei de recurs a fost pronunțată cu încălcarea principiului dreptului la un proces echitabil, cât și cu încălcarea principiului contradictorialității; încălcarea articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului întrucât camera de recurs și-a întemeiat aprecierea privind caracterul distinctiv al mărcii anterioare „SPA” pe elemente eronate și nestabilite și nu a examinat similitudinea mărcilor în conflict în ce privește produsele pentru care acestea au fost înregistrate sau depuse. În sfârșit, camera de recurs nu a examinat dacă utilizarea mărcii comunitare în discuție era susceptibilă de a procura un profit necuvenit sau dacă aducea atingere caracterului distinctiv sau renumelui mărcii anterioare „SPA”, încălcând astfel articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară, JO L 78, p. 1.


title: Cauza T-25/11: Hotărârea Tribunalului din 29 ianuarie 2013 — Germans Boada/OAPI (Dispozitiv manual pentru tăiat plăci de gresie) [ „Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare tridimensionale — Dispozitiv manual pentru tăiat plăci de gresie — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Lipsa caracterului distinctiv dobândit prin utilizare — Articolul 7 alineatul (3) din Regulamentul nr. 207/2009 — Obligația de motivare — Articolele 75 și 76 din Regulamentul nr. 207/2009 — Egalitate de tratament” ]

text:
               9.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 71/16

         Hotărârea Tribunalului din 29 ianuarie 2013 — Germans Boada/OAPI (Dispozitiv manual pentru tăiat plăci de gresie)
   (Cauza T-25/11) (1)

   (Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare tridimensionale - Dispozitiv manual pentru tăiat plăci de gresie - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Lipsa caracterului distinctiv dobândit prin utilizare - Articolul 7 alineatul (3) din Regulamentul nr. 207/2009 - Obligația de motivare - Articolele 75 și 76 din Regulamentul nr. 207/2009 - Egalitate de tratament)
   2013/C 71/24
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Germans Boada, SA (Rubí, Spania) (reprezentant: J. Carbonell Callicó, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: V. Melgar, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 28 octombrie 2010 (cauza R 771/2010-1) privind o cerere de înregistrare ca marcă comunitară a semnului tridimensional reprezentând un dispozitiv manual pentru tăiat plăci de gresie

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Germans Boada, SA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 80, 12.3.2011.


title: Cauza C-192/07: Ordonanța președintelui Curții din 24 ianuarie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Federală Germania

text:
               29.3.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 79/23

         Ordonanța președintelui Curții din 24 ianuarie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Federală Germania
   (Cauza C-192/07) (1)

   (2008/C 79/43)

      Limba de procedură: germana

   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 117, 26.5.2007.


title: Cauza C-184/08: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 24 martie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Marele Ducat al Luxemburgului [Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Regulamentul (CE) nr. 648/2004 — Articolul 18 — Piața detergenților și a agenților tensioactivi pentru detergenți — Sancțiuni în caz de nerespectare]

text:
               16.5.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 113/11

         Hotărârea Curții (Camera a opta) din 24 martie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Marele Ducat al Luxemburgului
   (Cauza C-184/08) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Regulamentul (CE) nr. 648/2004 - Articolul 18 - Piața detergenților și a agenților tensioactivi pentru detergenți - Sancțiuni în caz de nerespectare)
   2009/C 113/21
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: P. Oliver și J.-B. Laignelot, agenți)

      Pârât: Marele Ducat al Luxemburgului (reprezentant: C. Schiltz, agent)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Neadoptarea sau necomunicarea, în termenul prevăzut, a sancțiunilor disuasive, eficiente și proporționale care trebuie aplicate în cazul încălcării Regulamentului (CE) nr. 648/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 31 martie 2004 privind detergenții (JO L 104, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 43, p. 378)

      Dispozitivul

               1)

               Prin neadoptarea, în termenul prevăzut, a sancțiunilor prevăzute la articolul 18 din Regulamentul (CE) nr. 648/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 31 martie 2004 privind detergenții, Marele Ducat al Luxemburgului nu și-a îndeplinit atribuțiile care îi revin în temeiul acestui articol.

               2)

               Obligă Marele Ducat al Luxemburgului la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 158, 21.6.2008.


title: Cauza C-446/06: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 28 februarie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de College van Beroep voor het bedrijfsleven — Țările de Jos) — A.G. Winkel/Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit (Carne de vită și mânzat — Organizarea comună a piețelor — Regulamentul (CE) nr. 1254/1999 — Articolul 3 litera (f) — Acordarea unei prime pentru vaci care alăptează — Condiții corespunzătoare unei practici obișnuite de creștere a animalelor)

text:
               26.4.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 107/5

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 28 februarie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de College van Beroep voor het bedrijfsleven — Țările de Jos) — A.G. Winkel/Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
   (Cauza C-446/06) (1)

   (Carne de vită și mânzat - Organizarea comună a piețelor - Regulamentul (CE) nr. 1254/1999 - Articolul 3 litera (f) - Acordarea unei prime pentru vaci care alăptează - Condiții corespunzătoare unei practici obișnuite de creștere a animalelor)
   (2008/C 107/07)
   Limba de procedură: olandeza
   Instanța de trimitere
   College van Beroep voor het bedrijfsleven
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: A. G. Winkel

      Pârât: Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — College van Beroep voor het bedrijfsleven — Interpretarea articolului 3 alineatul (1) litera (f) din Regulamentul (CE) nr. 1254/1999 al Consiliului din 17 mai 1999 privind organizarea comună a pieței în sectorul cărnii de vită și mânzat (JO L 160, p. 21, Ediție specială, 03/vol. 28, p. 80) — Compatibilitatea unei legislații naționale care condiționează acordarea unei prime pentru vaci care alăptează de respectarea unor cerințe corespunzătoare unei practici obișnuite de creștere a animalelor
   Dispozitivul
   Articolul 3 litera (f) din Regulamentul (CE) nr. 1254/1999 al Consiliului din 17 mai 1999 privind organizarea comună a pieței în sectorul cărnii de vită și mânzat, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 1512/2001 al Consiliului din 23 iulie 2001, nu se opune unei reglementări naționale care condiționează dreptul la prima pentru vacile care alăptează de respectarea unor cerințe conforme cu practicile obișnuite de creștere a animalelor care prevăd, pe de o parte, o anumită frecvență a fătatului și, pe de altă parte, ca vițelul să fi fost alăptat de mama sa o perioadă de patru luni după naștere.

      (1)  JO C 326, 30.12.2006.


title: Cauzele conexate T-329/12 și T-74/13: Hotărârea Tribunalului din 9 iulie 2014 – Al-Tabbaa/Consiliul ( „Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive luate împotriva Siriei — Înghețarea fondurilor și a resurselor economice — Restricții privind intrarea și tranzitarea pe teritoriul Uniunii — Dreptul la apărare — Dreptul la o cale de atac judiciară efectivă — Obligația de motivare — Eroare de apreciere” )

text:
               25.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/29

         Hotărârea Tribunalului din 9 iulie 2014 – Al-Tabbaa/Consiliul
   (Cauzele conexate T-329/12 și T-74/13) (1)

   ((„Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive luate împotriva Siriei - Înghețarea fondurilor și a resurselor economice - Restricții privind intrarea și tranzitarea pe teritoriul Uniunii - Dreptul la apărare - Dreptul la o cale de atac judiciară efectivă - Obligația de motivare - Eroare de apreciere”))
   2014/C 282/38
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Mazen Al-Tabbaa (Beirut, Liban) (reprezentanți: M. Lester, barrister, și G. Martin, solicitor)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: S. Kyriakopoulou și V. Piessevaux, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a actelor Consiliului care conțin măsuri restrictive referitoare la reclamant, și anume, inițial, Decizia de punere în aplicare 2012/256/PESC a Consiliului din 14 mai 2012 privind punerea în aplicare a Deciziei 2011/782/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei (JO L 126, p. 9), precum și Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 410/2012 al Consiliului din 14 mai 2012 privind punerea în aplicare a articolului 32 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 36/2012 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria (JO L 126, p. 3)

      Dispozitivul

               1)

               Anulează, în măsura în care se referă la domnul Mazen Al-Tabbaa, Decizia de punere în aplicare 2012/256/PESC a Consiliului din 14 mai 2012 privind punerea în aplicare a Deciziei 2011/782/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei, precum și Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 410/2012 al Consiliului din 14 mai 2012 privind punerea în aplicare a articolului 32 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 36/2012 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria.

               2)

               Anulează, în măsura în care se referă la domnul Al-Tabbaa, Decizia 2012/739/PESC a Consiliului din 29 noiembrie 2012 privind măsuri restrictive împotriva Siriei și de abrogare a Deciziei 2011/782 și Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1117/2012 al Consiliului din 29 noiembrie 2012 privind punerea în aplicare a articolului 32 alineatul (1) din Regulamentul nr. 36/2012.

               3)

               Anulează, în măsura în care se referă la domnul Al-Tabbaa, Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 363/2013 al Consiliului din 22 aprilie 2013 privind punerea în aplicare a Regulamentului nr. 36/2012, precum și Decizia de punere în aplicare 2013/185/PESC a Consiliului din 22 aprilie 2013 de punere în aplicare a Deciziei 2012/739.

               4)

               Anulează, în măsura în care se referă la domnul Al-Tabbaa, Decizia 2013/255/PESC a Consiliului din 31 mai 2013 privind măsuri restrictive împotriva Siriei.

               5)

               Menține efectele Deciziei 2013/255 în ceea ce îl privește pe domnul Al-Tabbaa până la momentul la care va produce efecte anularea în parte a Regulamentului de punere în aplicare nr. 363/2013 privind punerea în aplicare a Regulamentului nr. 36/2012.

               6)

               Constată că nu este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei T-74/13.

               7)

               Consiliul Uniunii Europene suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de reclamant în cauza T-329/12 și trei sferturi din cheltuielile de judecată efectuate de acesta din urmă în cauza T-74/13.

               8)

               Reclamantul suportă un sfert din cheltuielile sale de judecată efectuate în cauza T-74/13.

      (1)  JO C 273, 8.9.2012.


title: Cauza C-443/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Unabhängiger Verwaltungssenat in Tirol (Austria) la 7 august 2013 — Ute Reindl, MPREIS Warenvertriebs GmbH/Bezirkshauptmannschaft Innsbruck

text:
               23.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 344/39

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Unabhängiger Verwaltungssenat in Tirol (Austria) la 7 august 2013 — Ute Reindl, MPREIS Warenvertriebs GmbH/Bezirkshauptmannschaft Innsbruck
   (Cauza C-443/13)
   2013/C 344/69
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Unabhängiger Verwaltungssenat in Tirol

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: Ute Reindl, MPREIS Warenvertriebs GmbH

      Pârâtă: Bezirkshauptmannschaft Innsbruck

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 1 din Regulamentul (CE) nr. 1086/2011 (1) de modificare a Regulamentului (CE) nr. 2073/2005 trebuie interpretat în sensul că carnea proaspătă de pasăre trebuie să îndeplinească criteriul microbiologic precizat la rândul 1.28 din capitolul 1 al anexei I la Regulamentul (CE) nr. 2073/2005 (2) în toate stadiile de distribuție?

               2.

               Operatorii din sectorul alimentar implicați în etapa de distribuție a alimentelor sunt supuși la rândul lor în mod complet regimului instituit de Regulamentul (CE) nr. 2073/2005?

               3.

               Operatorii din sectorul alimentar care nu sunt implicați în procesul de producție (ci exclusiv în cel de distribuție) trebuie să respecte în toate etapele de distribuție criteriul microbiologic precizat la rândul 1.28 din capitolul 1 al anexei I la Regulamentul (CE) nr. 2073/2005?

      (1)  Regulamentul (UE) nr. 1086/2011 al Comisiei din 27 octombrie 2011 de modificare a anexei II la Regulamentul (CE) nr. 2160/2003 al Parlamentului European și al Consiliului și a anexei I la Regulamentul (CE) nr. 2073/2005 al Comisiei în ceea ce privește Salmonella din carnea proaspătă de pasăre (JO L 281, p. 7).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 2073/2005 al Comisiei din 15 noiembrie 2005 privind criteriile microbiologice pentru produsele alimentare (JO L 338, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 51, p. 141).


title: Cauza T-715/16: Acțiune introdusă la 7 octombrie 2016 – Pebagua/Comisia

text:
               28.11.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 441/31

      Acțiune introdusă la 7 octombrie 2016 – Pebagua/Comisia
      (Cauza T-715/16)
      (2016/C 441/36)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Reclamantă: Asociación de la pesca y acuicultura del entorno de Doñana y del Bajo Guadalquívir (Pebagua) (Isla Mayor, Spania) (reprezentant: A. J. Uceda Sosa, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea regulamentului de punere în aplicare atacat;

                  —

                  cu titlu subsidiar, anularea includerii speciei Procambarus clarkii pe lista aprobată prin regulamentul menționat;

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Prezenta acțiune este îndreptată împotriva Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 2016/1141 al Comisiei din 13 iulie 2016 de adoptare a unei liste a speciilor alogene invazive de interes pentru Uniune în temeiul Regulamentului (UE) nr. 1143/2014 al Parlamentului European și al Consiliului (JO 2016, L 189, p. 4).
      În susținerea acțiunii, reclamanta arată că, în ceea ce privește specia Procambarus clarkii, nici nu sunt îndeplinite condițiile prevăzute la articolul 4 din Regulamentul 1143/2014, nici nu s-a realizat o evaluare a riscurilor în sensul prevederilor articolului 5 alineatul (1) din regulamentul menționat.


title: Cauza T-841/14: Ordonanța Tribunalului din 14 septembrie 2015 – Spania/Comisia („Acțiune în anulare — Resurse proprii ale Uniunii — Răspundere financiară a statelor membre — Obligația de a plăti Comisiei suma corespunzătoare unei pierderi de resurse proprii — Cuantumul dobânzilor de întârziere — Scrisoare a Comisiei — Act care nu poate fi supus căilor de atac — Inadmisibilitate”)

text:
               16.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 381/39

         Ordonanța Tribunalului din 14 septembrie 2015 – Spania/Comisia
   (Cauza T-841/14) (1)

   ((„Acțiune în anulare - Resurse proprii ale Uniunii - Răspundere financiară a statelor membre - Obligația de a plăti Comisiei suma corespunzătoare unei pierderi de resurse proprii - Cuantumul dobânzilor de întârziere - Scrisoare a Comisiei - Act care nu poate fi supus căilor de atac - Inadmisibilitate”))
   (2015/C 381/45)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamant: Regatul Spaniei (reprezentant: A. Gavela Llopis, abogado del Estado)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Caeiros și L. Lozano Palacios, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a pretinsei decizii a Direcției generale de buget a Comisiei conținute în scrisoarea BUDG/B/03MV D (2014) 3486706 din 21 octombrie 2014, prin care aceasta din urmă ar face aplicarea articolului 11 din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1150/2000 al Consiliului din 22 mai 2000 privind punerea în aplicare a Deciziei 94/728/CE, Euratom referitoare la sistemul resurselor proprii ale Comunităților (JO L 130, p. 1, Ediție specială 01/vol. 2, p 184), astfel cum a fost modificat, și ar stabili la 3 1 72  388,46 euro cuantumul dobânzilor de întârziere care trebuie să fie plătite de Regatul Spaniei cel târziu până în ultima zi lucrătoare a celei de a doua luni după trimiterea scrisorii respective

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Regatul Spaniei la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 73, 2.3.2015.


title: Cauza C-303/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 17 iunie 2011 — Maria Laura Altavista/Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato

text:
               27.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/21

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 17 iunie 2011 — Maria Laura Altavista/Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato
   (Cauza C-303/11)
   2011/C 252/40
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Consiglio di Stato

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Maria Laura Altavista

      Pârâtă: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato

      Întrebările preliminare

               1.

               Prevederea clauzei 4 alineatul (4) din anexa la Directiva 1999/70/CE (1), potrivit căreia „[c]ondițiile de vechime corespunzătoare unor condiții de încadrare speciale sunt aceleași pentru lucrătorii cu contract pe durată determinată și pentru cei cu contract pe durată nedeterminată, cu excepția situației în care condițiile de vechime diferite sunt justificate de motive obiective”, coroborată cu clauza 5, astfel cum a fost interpretată de Curtea de Justiție CE, potrivit căreia sunt legale reglementările italiene care interzic, în sectorul public, transformarea contractului de muncă temporar în contract de muncă pe durată nedeterminată, se opune unei legislații naționale de stabilizare a lucrătorilor temporari (articolul 1 alineatul 519 din Legea nr. 296/2006) care a permis angajarea directă pe durată nedeterminată a lucrătorilor angajați deja pe durată determinată, prin derogare de la regula concursului public, dar cu anularea vechimii acumulate în perioada de muncă pe durată determinată sau, în schimb, pierderea vechimii, prevăzută de legiuitorul național, se încadrează în derogarea din „motive obiective”, din necesitatea de a se evita titularizarea lucrătorilor temporari în detrimentul lucrătorilor titularizați deja, care s-ar produce dacă lucrătorii temporari și-ar păstra vechimea anterioară?

               2.

               Prevederea menționată a clauzei 4 alineatul (4) din anexa la Directiva 1999/70/CE, potrivit căreia „Condițiile de vechime corespunzătoare unor condiții de încadrare speciale sunt aceleași pentru lucrătorii cu contract pe durată determinată și pentru cei cu contract pe durată nedeterminată, cu excepția situației în care condițiile de vechime diferite sunt justificate de motive obiective”, coroborată cu clauza 5, astfel cum a fost interpretată de Curtea de Justiție, potrivit căreia sunt legale reglementările italiene care interzic, în sectorul public, transformarea contractului de muncă temporar în contract de muncă pe durată nedeterminată, se opune unei legislații naționale care, fără a aduce atingere acumulării vechimii în timpul desfășurării raportului de muncă temporar, stabilește încetarea contractului temporar și încheierea unui nou contract pe durată nedeterminată, diferit de cel anterior și fără păstrarea vechimii precedente (articolul 1 alineatul 519 din Legea nr. 296/2006)?

      (1)  JO L 175, p. 43, Ediție specială, 05/vol. 5, p. 129.


title: Cauza T-392/13: Acțiune introdusă la 25 iulie 2013 — La Ferla/Comisia și ECHA

text:
               5.10.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 291/3

         Acțiune introdusă la 25 iulie 2013 — La Ferla/Comisia și ECHA
   (Cauza T-392/13)
   2013/C 291/03
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Leone La Ferla SpA (Melilli, Italia) (reprezentanți: G. Passalacqua, J. Occhipinti și G. Calcerano, avocați)

      Pârâte: Agenția Europeană pentru Produse Chimice (ECHA) și Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea actelor atacate în integralitatea lor sau în măsura în care Tribunalul va considera echitabil și conform cu interesele reclamantei;

               —

               în consecință, obligarea ECHA la restituirea sumelor percepute pe nedrept de la reclamantă, majorate cu dobânzile legale și cu compensația pentru devalorizarea monetară de la data la care plățile efectuate de Leone La Ferla Spa au fost creditate în favoarea ECHA până la executarea efectivă;

               —

               cumulativ sau alternativ, obligarea ECHA la repararea prejudiciului suferit de Leone La Ferla Spa, care echivalează cu sumele percepute pe nedrept de la reclamantă menționate mai sus, majorate cu dobânzile legale și cu compensația pentru devalorizarea monetară de la data la care plățile efectuate de Leone La Ferla Spa au fost creditate în favoarea ECHA până la executarea efectivă;

               —

               obligarea pârâtelor la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamanta din prezenta cauză se opune deciziei prin care ECHA – apreciind că reclamanta nu a demonstrat că este o întreprindere mică sau mijlocie (IMM) – a obligat-o la plata redevențelor de înregistrare în cuantumurile prevăzute pentru întreprinderile mari și a taxelor administrative aferente acestora.
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

               1.

               Prin intermediul primului motiv, reclamanta arată că ECHA și-a depășit în mod ilegal competențele, care se limitează la conducerea procedurii de verificare că întreprinderea reclamantă are dreptul la redevența redusă rezervată IMM-urilor, substituindu-se Comisiei în adoptarea deciziei cu privire la acest drept și aplicând în mod arbitrar, pentru a stabili dacă reclamanta era din punct de vedere juridic o IMM, criterii materiale diferite de cele prevăzute de Comisie în Regulamentul nr. 340/2008 (1)

               Astfel, competența de a adopta decizii cu privire la dreptul la redevența redusă rezervată IMM-urilor ar presupune o apreciere referitor la aplicarea, la dimensiunea întreprinderii înregistrate, a criteriilor din Recomandarea 2003/361/CE privind finanțările comunitare ale IMM-urilor, apreciere care nu revine în sarcina secretariatului ECHA, ci numai Comisiei, întrucât nici Regulamentul REACH, nici regulamentele de punere în aplicare ale Comisiei nu au prevăzut o noțiune ad-hoc.
               În plus, în ceea ce privește stabilirea statutului juridic de IMM, Regulamentul nr. 340/2008 rezervă în mod expres aplicarea subcriteriilor din Recomandarea 2003/361/CE privind întreprinderile legate de alte întreprinderi prin participații întreprinderilor care nu au sediul în Uniunea Europeană. Rezultă, a contrario, că aceste criterii nu pot fi aplicate pentru a stabili dimensiunea unei întreprinderi care nu are sediul în Uniunea Europeană pentru a stabili dacă această întreprindere are dreptul la redevența redusă.

               2.

               Prin intermediul celui de al doilea motiv, reclamanta arată că, în orice caz, ECHA a aplicat în mod ilegal în speță subcriteriile în discuție, fără a lua în considerare faptul că Leone La Ferla S.p.a. este o întreprindere familială întrucât întreg capitalul său este deținut de cei trei frați La Ferla. Din acest motiv, nu ar fi trebuit să se atribuie nicio relevanță, chiar în temeiul subcriteriilor în discuție, parteneriatelor și legăturilor cu alte întreprinderi, din moment ce niciuna dintre celelalte întreprinderi care are legături cu reclamanta nu operează pe aceeași piață, nici pe piețele adiacente [anexa I articolul 3 alineatul (3) din Recomandarea 361/2003/CE].

               3.

               Prin intermediul celui de al treilea motiv, reclamanta susține că actul atacat a fost semnat în mod ilegal de directorul executiv al ECHA, dat fiind că Regulamentul REACH nu atribuie directorului executiv al ECHA competența de a adopta decizii cu privire la dimensiunea întreprinderilor care solicită o înregistrare.

               4.

               Prin intermediul celui de al patrulea motiv, reclamanta susține nelegalitatea deciziilor adoptate de ECHA MB/D/29/2010 și MB/D/21/2012/D, prin care agenția a stabilit cuantumul „taxei administrative” modulând-o în mod arbitrar în mai multe valori diferite, în condițiile în care, în realitate, va fi impusă numai în cuantumul cel mai ridicat. Aceste decizii sunt nelegale – ceea ce determină nelegalitatea măsurilor de punere în aplicare – întrucât revine Comisiei sarcina de a stabili cuantumul exact al tuturor redevențelor și taxelor prevăzute de Regulamentul REACH (ECHA poate numai să furnizeze o clasificare a „celorlalte” servicii decât cele care sunt proprii sistemului REACH) și considerând că „taxa administrativă” va fi plătită la bugetul ECHA. În plus, dat fiind că respectiva „taxă” constituie o sancțiune administrativă, destinată să descurajeze comportamentele inadecvate sau refractare ale întreprinderilor, această taxă trebuie stabilită de statele membre în temeiul Regulamentului REACH.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 340/2008 al Comisiei din 16 aprilie 2008 privind redevențele și drepturile plătite Agenției Europene pentru Produse Chimice în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1907/2006 al Parlamentului European și al Consiliului privind înregistrarea, evaluarea, autorizarea și restricționarea substanțelor chimice (REACH) (JO L 107, p. 6).


title: Cauza T-272/13: Acțiune introdusă la 21 mai 2013 — Max Mara Fashion Group/OAPI — Mackays Stores (M&Co.)

text:
               20.7.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 207/47

         Acțiune introdusă la 21 mai 2013 — Max Mara Fashion Group/OAPI — Mackays Stores (M&Co.)
   (Cauza T-272/13)
   2013/C 207/78
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Max Mara Fashion Group Srl (Torino, Italia) (reprezentant: F. Terrano, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Mackays Stores Ltd (Renfrew, Regatul Unit)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei Camerei a doua de recurs din 7 martie 2013 în cauza R 1199/2012-2;

               —

               Obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca comunitară vizată: marca figurativă care cuprinde elementul verbal „M&Co.” pentru produse și servicii din clasele 25 și 35 — cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 9 128 679

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: reclamanta

      Marca sau semnul invocat: marca figurativă care cuprinde elementul verbal „MAX&Co.” pentru produse și servicii din clasele 18, 24, 25, 35, 42

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul Consiliului nr. 207/2009.


title: Cauza T-746/15 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 18 ianuarie 2016 – Biofa/Comisia („Procedură privind măsurile provizorii — Produs fitosanitar — Autorizare a substanței de bază bicarbonat de sodiu — Cerere de suspendare a executării — Lipsa urgenței”)

text:
               7.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 90/17

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 18 ianuarie 2016 – Biofa/Comisia
   (Cauza T-746/15 R)
   ((„Procedură privind măsurile provizorii - Produs fitosanitar - Autorizare a substanței de bază bicarbonat de sodiu - Cerere de suspendare a executării - Lipsa urgenței”))
   (2016/C 090/24)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Biofa AG (Münsingen, Germania) (reprezentanți: C. Stallberg și S. Knoblich, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. von Rintelen, F. Moro și P. Ondrüsek, agenți)

      Obiectul

   Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2015/2069 al Comisiei din 17 noiembrie 2015 de autorizare a substanței de bază bicarbonat de sodiu, în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1107/2009 al Parlamentului European și al Consiliului privind introducerea pe piață a produselor fitosanitare, și de modificare a anexei la Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 540/2011 al Comisiei (JO L 301, p. 42).

      Dispozitivul

               1)

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauzele conexate T-349/07 și T-350/07: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 19 martie 2009 — FMC Chemical și alții/Comisia

text:
               16.5.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 113/44

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 19 martie 2009 — FMC Chemical și alții/Comisia
   (Cauzele conexate T-349/07 și T-350/07) (1)

   2009/C 113/89

      Limba de procedură: engleza

   Președintele Camerei a doua a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 269, 10.11.2007.


title: Cauza T-10/08: Acțiune introdusă la 7 ianuarie 2008 — Kwang Yang Motor/OAPI — Honda Giken Kogyo Kabushiki Kaisha

text:
               8.3.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 64/58

         Acțiune introdusă la 7 ianuarie 2008 — Kwang Yang Motor/OAPI — Honda Giken Kogyo Kabushiki Kaisha
   (Cauza T-10/08)
   (2008/C 64/93)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Kwang Yang Motor Co. Ltd (Kaohsiung City, Taiwan) (reprezentanți: P. Rath și W. Festl-Wietek, lawyers)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Honda Giken Kogyo Kabushiki Kaisha Co. Ltd (Tokyo, Japonia)
   Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei Camerei a treia de recurs a OAPI din 8 octombrie 2007 în cauza R 1337/2006-3, comunicată reprezentanților reclamantei la 30 octombrie 2007;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată efectuate în procedura în fața Tribunalului și în procedura în fața camerei de recurs.

         Motivele și principalele argumente

      Modelul industrial comunitar înregistrat care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: model industrial comunitar înregistrat pentru un „motor cu combustie internă” — model industrial comunitar nr. 000 163 290 — 0001.

      Titularul modelului industrial comunitar: reclamanta.

      Partea care solicită declararea nulității modelului industrial comunitar: Honda Giken Kogyo Kabushiki Kaisha Co. Ltd.

      Dreptul asupra modelului industrial al părții care solicită declararea nulității: model industrial înregistrat în Statele Unite ale Americii pentru un „motor cu combustie internă” — Brevet nr. D 367 070.

      Decizia diviziei de anulare: respingerea în totalitate a acțiunii în declararea nulității.

      Decizia camerei de recurs: anularea în totalitate a deciziei diviziei de anulare și declararea nulității modelului industrial.

      Motivele invocate: încălcarea articolelor 4 și 6 din Regulamentul (CE) nr. 6/2002 al Consiliului privind desenele sau modelele industriale comunitare.


title: Cauza C-365/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Conseil d'État (Belgia) la 1 iulie 2013 — Ordre des architectes/État belge

text:
               21.9.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 274/6

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Conseil d'État (Belgia) la 1 iulie 2013 — Ordre des architectes/État belge
   (Cauza C-365/13)
   2013/C 274/11
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Conseil d'État

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Ordre des architectes

      Pârât: État belge

      Întrebarea preliminară

   În măsura în care, în ceea ce privește accesul la activitățile profesionale și exercitarea acestora, articolele 21 și 49 din Directiva 2005/36/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 septembrie 2005 privind recunoașterea calificărilor profesionale (1) obligă fiecare stat membru să recunoască titlurilor de calificare pe care le prevăd același efect pe teritoriul său cu cel al titlurilor de calificare pe care le eliberează trebuie interpretate în sensul că interzic unui stat să impună ca, pentru a fi înscris într-un tablou al Ordinului arhitecților, titularul unui titlu de calificare ca arhitect conform articolului 46 din directiva menționată sau titularul unui titlu prevăzut la articolul 49 alineatul (1) să îndeplinească și condițiile privind stagiul profesional sau de experiență echivalente cu cele care sunt impuse titularilor de diplome eliberate pe teritoriul său după obținerea acestora?

      (1)  JO L 255, p. 22, Ediție specială, 05/vol. 8, p. 3.


title: Cauza T-121/05: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 11 martie 2009 – Borax Europe/Comisia Comunităților Europene ( Acces la documente — Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 — Documente și înregistrări sonore — Refuzarea accesului — Excepție referitoare la protecția vieții private și a integrității individului — Excepție referitoare la protecția procesului decizional )

text:
               18.4.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 90/23

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 11 martie 2009 – Borax Europe/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-121/05) (1)

   („Acces la documente - Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 - Documente și înregistrări sonore - Refuzarea accesului - Excepție referitoare la protecția vieții private și a integrității individului - Excepție referitoare la protecția procesului decizional”)
   2009/C 90/35
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Borax Europe Ltd (Guildford, Regatul Unit) (reprezentanți: D. Vandermeersch și K. Nordlander, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: P. Costa de Oliveira și I. Chatzigiannis, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei secretarului general al Comisiei din 17 ianuarie 2005 privind refuzarea accesului la anumite documente și înregistrări sonore din cadrul celei de a treizecea adaptări la progresul tehnic a Directivei 67/548/CEE a Consiliului din 27 iunie 1967 privind apropierea actelor cu putere de lege și a actelor administrative referitoare la clasificarea, ambalarea și etichetarea substanțelor periculoase (JO 1967, 196, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 1, p. 23)

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia secretarului general al Comisiei din 17 ianuarie 2005 prin care se refuză accesul la anumite documente și înregistrări sonore din cadrul celei de a treizecea adaptări la progresul tehnic a Directivei 67/548/CEE a Consiliului din 27 iunie 1967 privind apropierea actelor cu putere de lege și a actelor administrative referitoare la clasificarea, ambalarea și etichetarea substanțelor periculoase.

               2)

               Obligă Comisia la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 143, 11.6.2005.


title: Cauza C-241/13: Acțiune introdusă la 29 aprilie 2013 — Comisia Europeană/Republica Estonia

text:
               29.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 189/11

         Acțiune introdusă la 29 aprilie 2013 — Comisia Europeană/Republica Estonia
   (Cauza C-241/13)
   2013/C 189/22
   Limba de procedură: estona

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: O. Beynet, M. Heller și L. Naaber-Kivisoo)

      Pârâtă: Republica Estonia

      Concluziile reclamantei

   Comisia solicită

               —

               Constatarea faptului că, prin omiterea adoptării tuturor actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru transpunerea articolului 2 punctele 10, 20 și 22, a articolului 3 alineatele (3) și (4), a articolului 7 alineatul (3), a articolului 9 alineatele (5), (7) și (12), a articolului 10 alineatul (5), a articolului 11 alineatul (5) literele (a) și (b), a articolelor 12, 13, 15, 16, a articolului 26 alineatul (2) litera (b), litera (c) a doua, a patra și a cincea teză și litera (d) a treia și a patra teză, a articolului 26 alineatul (3), a articolului 27 alineatul (2), a articolului 33, a articolului 36 alineatul (4) al doilea și al patrulea paragraf și alineatele (6) (8) și (9) al treilea paragraf, a articolului 41 alineatul (1) literele (d), (e), (i), (k), (n), (p), (q) și (s), a articolului 41 alineatul (6) litera (c), alineatul (9) a doua și a treia teză și alineatul (10), a articolului 44 alineatul (3) din Directiva 2009/73/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 13 iulie 2009 privind normele comune pentru piața internă în sectorul gazelor naturale și de abrogare a Directivei 2003/55/CE, precum și a punctului 1 litera (a) primul paragraf a doua, a treia, a cincea și a șaptea liniuță și al doilea paragraf, a punctului 1 literele (b), (d), (f), (h), (i) și (j) și a punctului 2 din anexa 1 la această directivă sau, în orice caz, prin omiterea comunicării dispozițiilor menționate Comisiei, Republica Estonia nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 54 alineatul (1) din directivă;

               —

               stabilirea, în temeiul articolului 260 alineatul (3) TFUE, a unei penalități cu titlu cominatoriu de 4224 euro pe zi de plătit de către Republica Estonia începând cu ziua pronunțării hotărârii Curții pentru neîndeplinirea obligației de a comunica măsurile de transpunere a directivei;

               —

               obligarea Estonia la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Termenul pentru transpunerea directivei a expirat la 3 martie 2011.

      (1)  JO L 211, p. 94.


title: Cauza C-533/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal d'instance de Roubaix (Franța) la 17 noiembrie 2010 — CIVAD SA/Receveur des douanes de Roubaix, Directeur régional des douanes et droits indirects de Lille, Administration des douanes

text:
               29.1.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 30/23

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal d'instance de Roubaix (Franța) la 17 noiembrie 2010 — CIVAD SA/Receveur des douanes de Roubaix, Directeur régional des douanes et droits indirects de Lille, Administration des douanes
   (Cauza C-533/10)
   ()
   2011/C 30/38
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Tribunal d'instance de Roubaix

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: CIVAD SA

      Pârâți: Receveur des douanes de Roubaix, Directeur régional des douanes et droits indirects de Lille, Administration des douanes

      Întrebările preliminare

               1.

               Nelegalitatea unui regulament comunitar, care nu poate face, nici în fapt, nici în drept, obiectul unei acțiuni individuale în anulare formulate de un operator, constituie pentru acesta un caz de forță majoră care permite depășirea termenului prevăzut la articolul 236 [alineatul (2) al doilea paragraf] din Codul vamal comunitar (1)?

               2.

               În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare, dispozițiile articolului 236 [alineatul (2) al treilea paragraf] din Codul vamal comunitar impun autorităților vamale să procedeze din oficiu la rambursarea taxelor antidumping în cazul în care nelegalitatea regulamentului menționat la prima întrebare a fost constatată ca urmare a contestării legalității sale de către un stat membru al Organizației Mondiale a Comerțului (OMC):

                           1.

                           de la data primei comunicări a țării în cauză prin care se contestă legalitatea regulamentului antidumping;

                           2.

                           de la data raportului grupului special prin care se constată nelegalitatea regulamentului antidumping,

                           3.

                           de la data raportului organului de apel al OMC care a determinat Comunitatea Europeană să recunoască nelegalitatea regulamentului antidumping?

      (1)  Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului vamal comunitar (JO L 302, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 5, p. 58).


title: Cauza T-303/11: Ordonanța Tribunalului din 30 noiembrie 2011 — Leopardi Dittajuti/OAPI — Llopart Vilarós (CONTE LEOPARDI DITTAJUTI)

text:
               28.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 25/66

      Ordonanța Tribunalului din 30 noiembrie 2011 — Leopardi Dittajuti/OAPI — Llopart Vilarós (CONTE LEOPARDI DITTAJUTI)
      (Cauza T-303/11) (1)

      (2012/C 25/126)
      Limba de procedură: engleza
      Președintele Camerei a șasea a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 238, 13.8.2011.


title: Hotărârea Curții din 6 decembrie 2013 în cauza E-15/13 – Autoritatea AELS de Supraveghere/Islanda (Neîndeplinirea de către un stat AELS a obligațiilor care îi revin – Directiva 2009/22/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2009 privind acțiunile în încetare în ceea ce privește protecția intereselor consumatorilor)

text:
               27.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 88/14

      HOTĂRÂREA CURȚII

   din 6 decembrie 2013
   în cauza E-15/13
   Autoritatea AELS de Supraveghere/Islanda
   (Neîndeplinirea de către un stat AELS a obligațiilor care îi revin – Directiva 2009/22/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2009 privind acțiunile în încetare în ceea ce privește protecția intereselor consumatorilor)
   2014/C 88/11
   În cauza E-15/13, Autoritatea AELS de Supraveghere/Islanda – CERERE de declarare a faptului că, prin neadoptarea sau necomunicarea către Autoritatea AELS de Supraveghere, în termenul prevăzut, a măsurilor necesare pentru punerea în aplicare a actului menționat la punctul 7d din anexa XIX la Acordul privind Spațiul Economic European (Directiva 2009/22/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2009 privind acțiunile în încetare în ceea ce privește protecția intereselor consumatorilor), astfel cum a fost adaptat la acord prin protocolul 1, Islanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul actului și în temeiul articolului 7 din Acordul privind SEE, Curtea, compusă din Carl Baudenbacher, președinte, Per Christiansen și Páll Hreinsson (judecător-raportor), judecători, a pronunțat la 6 decembrie 2013, hotărârea al cărei dispozitiv prevede următoarele:
   Curtea:

               1.

               declară că, prin faptul că nu a adoptat măsurile necesare pentru punerea în aplicare a actului menționat la punctul 7d din anexa XIX la Acordul privind Spațiul Economic European (Directiva 2009/22/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2009 privind acțiunile în încetare în ceea ce privește protecția intereselor consumatorilor), astfel cum a fost adaptat la acord prin protocolul 1, Islanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul actului și în temeiul articolului 7 din acord;

               2.

               obligă Islanda la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-418/10: Acțiune introdusă la 15 septembrie 2010 — voestalpine și voestalpine Austria Draht/Comisia

text:
               6.11.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/59

         Acțiune introdusă la 15 septembrie 2010 — voestalpine și voestalpine Austria Draht/Comisia
   (Cauza T-418/10)
   ()
   2010/C 301/95
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamante: voestalpine AG (Linz, Austria), voestalpine Austria Draht GmbH (Bruck an der Mur, Austria) (reprezentanți: A. Ablasser-Neuhuber și G. Fussenegger, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantelor

               —

               Anularea Deciziei C(2010) 4387 final a Comisiei din 30 iunie 2010 privind o procedură de aplicare a articolului 101 TFUE și a articolului 53 din Acordul privind Spațiul Economic European emise în cazul COMP/38.344 — Oțel pentru precomprimare, în măsura în care se referă la reclamante;

               —

               în subsidiar, reducerea amenzii aplicate reclamantelor prin articolul 2 din decizie;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamantele au formulat o acțiune împotriva Deciziei C(2010) 4387 final a Comisiei din 30 iunie 2010 emise în cazul COMP/38.344 — Oțel pentru precomprimare. Prin decizia atacată, Comisia a obligat reclamantele și alte întreprinderi la plata unor amenzi pentru încălcarea articolului 101 TFUE și a articolului 53 din Acordul privind SEE. Comisia critică faptul că reclamantele au participat la un acord și/sau la o practică concertată continue în sectorul oțelului pentru precomprimare pe piața internă sau în cadrul SEE.
   În susținerea acțiunii formulate, reclamantele invocă trei motive.
   Prin intermediul primului motiv, acestea afirmă că nu au încălcat articolul 101 TFUE. În această privință, reclamantele susțin, în primul rând, că nu este întemeiată critica Comisiei referitoare la participarea acestora în cadrul înțelegerii, care a avut loc exclusiv prin intermediul unui agent comercial în Italia, întrucât acest agent comercial nu a reprezentat nicidecum reclamantele în cadrul reuniunilor „Clubului Italia”, în al doilea rând, că acțiunile unui agent comercial neexclusiv nu pot fi, ca urmare a lipsei unității economice, imputate reclamantelor, în al treilea rând, că faptul că pârâta a imputat în mod automat reclamantelor actele unui agent comercial neexclusiv este contrar jurisprudenței Tribunalului și, în final, că reclamantele nu aveau cunoștință de actele efectuate de agentul comercial. Acestea afirmă, în subsidiar, că durata încălcării a fost stabilită în mod greșit în ceea ce le privește.
   Prin intermediul celui de al doilea motiv, reclamantele contestă faptul că ar fi participat la o încălcare unică, complexă și continuă. În această privință, reclamantele susțin în principal că încălcarea comisă în cadrul „Clubului Italia” trebuie distinsă de celelalte încălcări menționate în decizia atacată. Reclamantele susțin de asemenea că nu au participat la o încălcare unică, complexă și continuă întrucât nu au fost la curent cu planul global, nu au putut în mod rezonabil să prevadă acest plan și nu au fost pregătite să își asume riscul pe care îl putea implica acest plan.
   În sfârșit, prin intermediul celui de al treilea motiv, reclamantele critică erorile pe care le-ar fi săvârșit Comisia în ceea ce privește calculul amenzii. În acest context, reclamantele invocă o încălcare a principiului proporționalității, în măsura în care Comisia le-ar fi aplicat o amendă disproporționată într-un caz care implica aspecte juridice noi (și imprevizibile) și în măsura în care aceasta le-ar fi aplicat aceeași amendă numai pentru motivul că au avut cunoștință de încălcările comise de alte întreprinderi. În plus, reclamantele susțin că a avut loc o încălcare a principiului egalității de tratament, a Orientărilor privind calcularea amenzilor (1), a dreptului la apărare, precum și a dreptului la o procedură echitabilă.

      (1)  Orientări privind calcularea amenzilor aplicate în temeiul articolului 23 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 (JO 2006, C 210, p. 2, Ediție specială, 08/vol. 4, p. 264).


title: Cauza T-328/17: Acțiune introdusă la 26 mai 2017 – Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi/EUIPO – M. J. Dairies (BBQLOUMI)

text:
               24.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 239/56

         Acțiune introdusă la 26 mai 2017 – Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi/EUIPO – M. J. Dairies (BBQLOUMI)
   (Cauza T-328/17)
   (2017/C 239/69)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi (Nicosia, Cipru) (reprezentanți: S. Malynicz, QC și V. Marsland, solicitor)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: M. J. Dairies EOOD (Sofia, Bulgaria)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă care cuprinde elementul verbal „BBQLOUMI” – marca Uniunii Europene nr. 13 069 034

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 16 martie 2017 în cauza R 497/2016-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza F-80/10: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 29 septembrie 2011 — AJ/Comisia (Funcție publică — Funcționari — Promovare — Articolele 43 și 45 din statut — Raport de evaluare — Eroare vădită de apreciere — Motivare)

text:
               12.5.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/24

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 29 septembrie 2011 — AJ/Comisia
   (Cauza F-80/10)
   (Funcție publică - Funcționari - Promovare - Articolele 43 și 45 din statut - Raport de evaluare - Eroare vădită de apreciere - Motivare)
   2012/C 138/48
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: AJ (Waterloo, Belgia) (reprezentanți: S. Rodrigues și C. Bernard-Glanz, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Berscheid și C. Berardis-Kayser, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a raportului de evaluare a reclamantului pentru perioada cuprinsă între 1 ianuarie 2008 și 31 decembrie 2008

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               AJ suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligat să suporte cheltuielile de judecată efectuate de Comisie.


title: Cauza C-551/08: Acțiune introdusă la 11 decembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Polonă

text:
               7.3.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 55/9

         Acțiune introdusă la 11 decembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Polonă
   (Cauza C-551/08)
   (2009/C 55/15)
   Limba de procedură: poloneza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: N. Yerrell și M. Kaduczak, agenți)

      Pârâtă: Republica Polonă
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin neadoptarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2005/68/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 noiembrie 2005 privind reasigurarea și de modificare a Directivelor 73/239/CEE și 92/49/CEE ale Consiliului, precum și a Directivelor 98/78/CE și 2002/83/CE (1) sau, în orice caz, prin necomunicarea acestora Comisiei, Republica Polonă nu și a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 64 din această directivă;

               —

               obligarea Republicii Polone la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Termenul de transpunere a Directivei 2005/68/CE a expirat la 10 decembrie 2007.

      (1)  JO L 323, 9.12.2005, p. 1.


title: Cauza T-418/14: Hotărârea Tribunalului din 18 octombrie 2016 – Sina Bank/Consiliul („Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive adoptate împotriva Iranului în scopul de a împiedica proliferarea nucleară — Înghețarea fondurilor — Acțiune în anulare — Termen de introducere a acţiunii — Adaptarea concluziilor — Admisibilitate — Obligația de motivare — Dreptul la apărare — Dreptul la protecție jurisdicțională efectivă — Eroare vădită de apreciere — Modularea efectelor în timp ale unei anulări”)

text:
               28.11.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 441/16

      Hotărârea Tribunalului din 18 octombrie 2016 – Sina Bank/Consiliul
      (Cauza T-418/14) (1)

      ((„Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive adoptate împotriva Iranului în scopul de a împiedica proliferarea nucleară - Înghețarea fondurilor - Acțiune în anulare - Termen de introducere a acţiunii - Adaptarea concluziilor - Admisibilitate - Obligația de motivare - Dreptul la apărare - Dreptul la protecție jurisdicțională efectivă - Eroare vădită de apreciere - Modularea efectelor în timp ale unei anulări”))
      (2016/C 441/20)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Sina Bank (Teheran, Iran) (reprezentanți: B. Mettetal și C. Wucher North, avocați)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: B. Driessen și D. Gicheva, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și prin care se urmărește anularea, pe de o parte, a deciziei Consiliului, astfel cum reiese aceasta din Notificarea din 15 martie 2014 în atenția persoanelor și entităților care fac obiectul măsurilor restrictive prevăzute în Decizia 2010/413/PESC a Consiliului și în Regulamentul (UE) nr. 267/2012 al Consiliului privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului (JO 2014, C 77, p. 1), de a menține înscrierea numelui reclamantei pe lista care figurează în anexa II la Decizia 2010/413/PESC a Consiliului din 26 iulie 2010 privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Poziției comune 2007/140/PESC (JO 2010, L 195, p. 39), astfel cum a fost modificată prin Decizia 2010/644/PESC a Consiliului din 25 octombrie 2010 (JO 2010, L 281, p. 81), și în anexa IX la Regulamentul (UE) nr. 267/2012 al Consiliului din 23 martie 2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Regulamentului (UE) nr. 961/2010 (JO 2012, L 88, p. 1) și, pe de altă parte, a Deciziei 2014/776/PESC a Consiliului din 7 noiembrie 2014 de modificare a Deciziei 2010/413 (JO 2014, L 325, p. 19), a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 1202/2014 al Consiliului din 7 noiembrie 2014 privind punerea în aplicare a Regulamentului nr. 267/2012 (JO 2014, L 325, p. 3), a Deciziei (PESC) 2015/1008 a Consiliului din 25 iunie 2015 de modificare a Deciziei 2010/413 (JO 2015, L 161, p. 19) și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2015/1001 al Consiliului din 25 iunie 2015 privind punerea în aplicare a Regulamentului nr. 267/2012 (JO 2015, L 161, p. 1), în măsura în care prin aceste acte s a menținut înscrierea numelui reclamantei pe lista care figurează în anexa II la Decizia 2010/413, astfel cum a fost modificată prin Decizia 2010/644, și în anexa IX la Regulamentul nr. 267/2012.

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează decizia Consiliului Uniunii Europene, astfel cum reiese aceasta din Notificarea din 15 martie 2014 în atenția persoanelor și entităților care fac obiectul măsurilor restrictive prevăzute în Decizia 2010/413/PESC a Consiliului și în Regulamentul (UE) nr. 267/2012 al Consiliului privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului, de a menține înscrierea numelui Sina Bank pe lista care figurează în anexa II la Decizia 2010/413/PESC a Consiliului din 26 iulie 2010 privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Poziției comune 2007/140/PESC, astfel cum a fost modificată prin Decizia 2010/644/PESC a Consiliului din 25 octombrie 2010, și în anexa IX la Regulamentul (UE) nr. 267/2012 al Consiliului din 23 martie 2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Regulamentului (UE) nr. 961/2010.

                  2)

                  Anulează Decizia 2014/776/PESC a Consiliului din 7 noiembrie 2014 de modificare a Deciziei 2010/413, Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1202/2014 al Consiliului din 7 noiembrie 2014 privind punerea în aplicare a Regulamentului nr. 267/2012, Decizia (PESC) 2015/1008 a Consiliului din 25 iunie 2015 de modificare a Deciziei 2010/413 și Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2015/1001 al Consiliului din 25 iunie 2015 privind punerea în aplicare a Regulamentului nr. 267/2012, în măsura în care prin acestea s a menținut înscrierea numelui Sina Bank pe lista care figurează în anexa II la Decizia 2010/413, astfel cum a fost modificată prin Decizia 2010/644, sau în anexa IX la Regulamentul nr. 267/2012.

                  3)

                  Menține efectele Deciziei 2015/1008, în ceea ce privește Sina Bank, de la data intrării sale în vigoare până la data expirării termenului de recurs împotriva prezentei hotărâri, prevăzut la articolul 56 primul paragraf din Statutul Curții de Justiție a Uniunii Europene sau, în cazul în care în acest termen s a introdus un recurs împotriva prezentei hotărâri, până la data respingerii acestui recurs.

                  4)

                  Obligă Consiliul la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 282, 25.8.2014.