title: Cauzele conexate C-105/09 și C-110/09: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 17 iunie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Conseil d'État — Belgia) — Terre wallonne ASBL (C-105/09), Inter-Environnement Wallonie ASBL (C-110/09)/Région wallonne (Directiva 2001/42/CE — Evaluarea efectelor anumitor planuri și programe asupra mediului — Directiva 91/676/CEE — Protecția apelor împotriva poluării cu nitrați proveniți din surse agricole — Programe de acțiune privind zonele vulnerabile)

text:
               14.8.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 221/13

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 17 iunie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Conseil d'État — Belgia) — Terre wallonne ASBL (C-105/09), Inter-Environnement Wallonie ASBL (C-110/09)/Région wallonne
   (Cauzele conexate C-105/09 și C-110/09) (1)

   (Directiva 2001/42/CE - Evaluarea efectelor anumitor planuri și programe asupra mediului - Directiva 91/676/CEE - Protecția apelor împotriva poluării cu nitrați proveniți din surse agricole - Programe de acțiune privind zonele vulnerabile)
   2010/C 221/20
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Conseil d'État

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamante: Terre wallonne ASBL (C-105/09), Inter-Environnement Wallonie ASBL (C-110/09)

      Pârâtă: Région wallonne

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Conseil d’État — Interpretarea articolului 5 alineatul (1) din Directiva 91/676/CEE a Consiliului din 12 decembrie 1991 privind protecția apelor împotriva poluării cu nitrați proveniți din surse agricole (JO L 375, p. 1, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 81), precum și a articolelor 3 alineatul (2) și 4 din Directiva 2001/42/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 27 iunie 2001 privind evaluarea efectelor anumitor planuri și programe asupra mediului (JO L 197, p. 30, Ediție specială, 15/vol. 7, p. 135) — Stabilirea de programe de acțiune privind zonele vulnerabile desemnate — Natura și domeniul de aplicare al obligației — Evaluare necesară a efectelor programului de gestionare a azotului asupra mediului

      Dispozitivul

   Un program de acțiune adoptat în temeiul articolului 5 alineatul (1) din Directiva 91/676/CEE a Consiliului din 12 decembrie 1991 privind protecția apelor împotriva poluării cu nitrați proveniți din surse agricole este în principiu un plan sau un program avut în vedere la articolul 3 alineatul (2) litera (a) din Directiva 2001/42/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 27 iunie 2001 privind evaluarea efectelor anumitor planuri și programe asupra mediului în măsura în care constituie un „plan” sau un „program” în sensul articolului 2 litera (a) din această din urmă directivă și conține măsuri a căror respectare condiționează furnizarea autorizației care poate fi acordată pentru realizarea proiectelor enumerate în anexele I și II la Directiva 85/337/CEE a Consiliului din 27 iunie 1985 privind evaluarea efectelor anumitor proiecte publice și private asupra mediului, astfel cum a fost modificată prin Directiva 97/11/CE a Consiliului din 3 martie 1997.

      (1)  JO C 129, 6.6.2009.


title: Cauza T-589/10: Acțiune introdusă la 29 decembrie 2010 — Just Music Fernsehbetrieb/OAPI — France Télécom (Jukebox)

text:
               5.3.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 72/20

         Acțiune introdusă la 29 decembrie 2010 — Just Music Fernsehbetrieb/OAPI — France Télécom (Jukebox)
   (Cauza T-589/10)
   2011/C 72/34
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Just Music Fernsehbetrieb GmbH (Landshut, Germania) (reprezentant: T. Kaus, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: France Télécom SA (Paris, Franța)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 14 octombrie 2010 pronunțate în cauza R 1408/2009-1;

               —

               să se dispună ca pârâtul să reformeze decizia diviziei de opoziție din 30 septembrie 2010 în cauza B 1304494 și să admită în totalitate cererea de înregistrare nr. 6163778;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată;

               —

               obligarea celeilalte părți în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă în procedura căii de atac și în procedura de opoziție și

               —

               în subsidiar, suspendarea judecării cauzei până la pronunțarea unei decizii definitive cu privire la cererea de decădere formulată de reclamantă la 21 decembrie 2010 la OAPI împotriva mărcii comunitare anterioare înregistrate sub nr. 3693108.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta.

      Marca comunitară vizată: marca figurativă „Jukebox” pentru servicii din clasele 38 și 41 — cererea de înregistrare a mărcii anterioare nr. 6163778.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca comunitară anterioară „JUKE BOX” înregistrată sub nr. 3693108 pentru produse și servicii din clasele 9, 16, 35, 38, 41 și 42.

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: reclamanta susține că decizia atacată încalcă: (i) articolul 15 și articolul 42 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului, întrucât nu s-a făcut dovada utilizării serioase a mărcii invocate în sprijinul opoziției — marca comunitară „JUKE BOX” înregistrată sub nr. 3693108, (ii) articolul 8 alineatul (1) litera (b), articolul 9 și articolul 65 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului, întrucât camera de recurs a constatat în mod eronat similitudinea mărcii contestate și (iii) articolul 78 din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului, întrucât camera de recurs nu și-a exercitat puterea de investigare și nu și-a exercitat pe deplin competența.


title: Cauza F-76/07: Acțiune introdusă la 17 iulie 2007 — Birkhoff/Comisia Comunităților Europene

text:
               6.10.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 235/30

         Acțiune introdusă la 17 iulie 2007 — Birkhoff/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza F-76/07)
   (2007/C 235/56)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamant: Gerhard Birkhoff (Weitnau, Germania) (reprezentant: K. Hösgen, Rechtsanwalt)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantului

               —

               anularea deciziei prin care autoritatea împuternicită sa facă numiri s-a pronunțat la 18 aprilie 2007 asupra reclamației reclamantului (nr. R/16/07);

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamantul, funcționar pensionat al Comisiei Europene, are în întreținere o fiică paraplegică, care are nevoie de un scaun cu rotile. Potrivit reclamantului, vechiul scaun a devenit inutilizabil datorită uzurii. În consecință, acesta a solicitat suportarea costurilor unui nou scaun cu rotile de către Comisie, fapt care i-a fost refuzat.
   Reclamantul invocă încălcarea drepturilor de care beneficiază în temeiul prevederilor coroborate ale articolelor 72 și 110 din Statutul funcționarilor Comunităților Europene și din anexa I titlul XII litera F punctul 4 din reglementarea comună referitoare la asigurarea de boală a funcționarilor Comunităților Europene.


title: Cauza C-512/10: Acțiune introdusă la 26 octombrie 2010 — Comisia Europeană/Republica Polonă

text:
               29.1.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 30/16

         Acțiune introdusă la 26 octombrie 2010 — Comisia Europeană/Republica Polonă
   (Cauza C-512/10)
   ()
   2011/C 30/26
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: H. Støvlbæk și K. Herrmann, agenți)

      Pârâtă: Republica Polonă

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că Republica Polonă, în cadrul punerii în aplicare a primului pachet feroviar, nu și-a îndeplinit obligațiile ce îi revin în temeiul dispozițiilor articolului 6 alin. (3) și ale Anexei II la Directiva 91/440/CEE a Consiliului din 29 iulie 1991 privind dezvoltarea căilor ferate comunitare, cu modificările ulterioare (1), ale articolelor 4 alin. (2) și 14 alineatul (2) din Directiva 2001/14/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2001 privind alocarea capacităților de infrastructură feroviară, tarifarea utilizării infrastructurii feroviare și certificarea în materie de siguranță (2), precum și ale articolului 6 alineatele (2) și (3) din Directiva 2001/14/CE, ale articolului 6 alineatul (1) din Directiva 2001/14/CE coroborat cu articolul 7 alineatele (3) și (4) din Directiva 91/440/CEE, cu modificările ulterioare, și ale articolelor 7 alineatul (3) și 8 alineatul (1) din Directiva 2001/14/CE;

               —

               obligarea Republicii Polone la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Comisia invocă trei motive privind încălcarea de către Republica Polonă a obligațiilor în legătură cu primul pachet feroviar.
   În primul rând, potrivit Comisiei, Republica Polonă nu a prevăzut mecanisme care să asigure independența decizională și organizațională a gestionarului infrastructurii ce exercită funcții esențiale precum PLK S.A. (Polskie Linie Kolejowe, societate anonimă) față de societatea holding, respectiv atât față de societatea de control PKP S.A., cât și față de alte societăți de transport feroviar care depind de societatea holding.
   În al doilea rând, potrivit Comisiei, Republica Polonă nu a luat măsurile adecvate — în conformitate cu articolul 6 alineatul (1) primul paragraf din Directiva 2001/14/CE și cu articolul 7 alineatele (3) și (4) din Directiva 91/440/CEE — în vederea asigurării realizării în timp util a unui echilibru financiar de către gestionarul infrastructurii PLK S.A. Republica Polonă autorizează PLK S.A. să cumuleze pierderi până în anul 2012.
   În al treilea rând, potrivit Comisiei, Republica Polonia nu a prevăzut sistemul special de stimulente impus de prevederile articolului 6 alineatele (2) și (3) din Directiva 2001/14/CE pentru societatea PLK S.A. în vederea reducerii costurilor și a tarifelor pentru utilizarea infrastructurii feroviare.
   În al patrulea rând, potrivit Comisiei, Republica Polonă nu a adoptat — în pofida prevederilor articolului 7 alineatele (2) și (3) din Directiva 2001/14/CE — măsurile obligatorii pentru a asigura faptul că tarifele pentru setul minim de prestații și accesul pe rețea la serviciile infrastructurii sunt calculate pe baza costului direct imputabil exploatării serviciilor de transport feroviar. În plus, Republica Polonă nu a prevăzut sistemul de control impus de prevederile articolului 8 alineatul (1) din Directiva 2001/14/CE, care permite să se stabilească dacă diferitele segmentele de piață sunt în măsură să suporte din punct de vedere economic tarifele pentru accesul la infrastructura feroviară și utilizarea acesteia.

      (1)  JO L 237, p. 25, Ediție specială, 07/vol. 2, p. 86

      (2)  JO L 75, p. 29, Ediție specială, 07/vol. 8, p. 66


title: Cauza T-182/11: Acțiune introdusă la 28 martie 2011 — Dacoury-Tabley/Consiliul

text:
               21.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 152/29

         Acțiune introdusă la 28 martie 2011 — Dacoury-Tabley/Consiliul
   (Cauza T-182/11)
   2011/C 152/51
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Philippe Henry Dacoury-Tabley (Abidjan, Côte d’Ivoire) (reprezentant: G. Collard, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               constatarea faptului că, în ceea ce îl privește pe reclamant, domnul Philippe Henry Dacoury-Tabley, Regulamentul nr. 85/2011 al Consiliului din 31 ianuarie 2011, publicat la 2 februarie 2011 în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene, și Decizia 2011/71/PESC a Consiliului din 31 ianuarie 2011, publicată la 2 februarie 2011 în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene, nu sunt fondate în fapt;

               —

               în consecință,

                           —

                           anularea Regulamentului nr. 85/2011 al Consiliului din 31 ianuarie 2011 și a Deciziei 2011/71/PESC a Consiliului din 31 ianuarie 2011

                           —

                           în subsidiar, dispunerea înlăturării numelui domnului Philippe Henry Dacoury-Tabley de pe lista anexată la acest regulament și la decizia menționată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă două motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe încălcarea obligației de motivare, în măsura în care motivele înscrierii reclamantului pe lista persoanelor și a entităților cărora li se aplică măsurile restrictive ar fi stereotipe, fără să se menționeze vreun element de fapt exact care să permită să se aprecieze pertinența acestei înscrieri.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe o eroare vădită de apreciere, în măsura în care:

                           —

                           reclamantului i se reproșează că refuză să accepte autoritatea domnului A. Ouattara, deși reclamantul a încercat să subordoneze acestuia Banca Centrală a Statelor Africii de Vest (denumită în continuare „BCEAO”);

                           —

                           reclamantului i se reproșează contribuția la finanțarea administrației nelegitime a domnului L. Gbagbo, deși operațiunile BCEAO nu ar fi evidențiat nicio contribuție financiară către sistemul aflat la putere;

                           —

                           în plus, la momentul adoptării regulamentului și a deciziei atacate, reclamantul nu mai era guvernator al BCEAO.


title: Cauza C-19/08: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 29 ianuarie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Kammarrätten i Stockholm — Migrationsöverdomstolen — Suedia) — Migrationsverket/ Edgar Petrosian, Nelli Petrosian, Svetlana Petrosian, David Petrosian, Maxime Petrosian (Drept de azil — Regulamentul (CE) nr. 343/2003 — Reprimirea de către un stat membru a unui solicitant de azil a cărui cerere a fost respinsă și care se află în alt stat membru, unde a introdus o nouă cerere de azil — Momentul de la care începe să curgă termenul de executare a transferului solicitantului de azil — Procedură de transfer care face obiectul unei căi de atac care poate avea efect suspensiv)

text:
               21.3.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 69/10

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 29 ianuarie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Kammarrätten i Stockholm — Migrationsöverdomstolen — Suedia) — Migrationsverket/ Edgar Petrosian, Nelli Petrosian, Svetlana Petrosian, David Petrosian, Maxime Petrosian
   (Cauza C-19/08) (1)

   (Drept de azil - Regulamentul (CE) nr. 343/2003 - Reprimirea de către un stat membru a unui solicitant de azil a cărui cerere a fost respinsă și care se află în alt stat membru, unde a introdus o nouă cerere de azil - Momentul de la care începe să curgă termenul de executare a transferului solicitantului de azil - Procedură de transfer care face obiectul unei căi de atac care poate avea efect suspensiv)
   (2009/C 69/15)
   Limba de procedură: suedeza
   Instanța de trimitere
   Kammarrätten i Stockholm — Migrationsöverdomstolen
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Migrationsverket

      Pârâți: Edgar Petrosian, Nelli Petrosian, Svetlana Petrosian, David Petrosian, Maxime Petrosian
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Kammarrätten i Stockholm, Migrationsöverdomstolen — Interpretarea articolului 20 alineatul (1) litera (d) și a articolului 2 din Regulamentul (CE) nr. 343/2003 al Consiliului din 18 februarie 2003 de stabilire a criteriilor și mecanismelor de determinare a statului membru responsabil de examinarea unei cereri de azil prezentate într-unul dintre statele membre de către un resortisant al unei țări terțe (JO L 50, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 6, p. 56) — Reprimirea de către un stat membru a unui solicitant de azil care se află într-un alt stat membru și a prezentat din nou, în acest stat, o cerere de azil — Începutul termenului pentru transferul solicitantului de azil
   Dispozitivul
   Articolul 20 alineatul (1) litera (d) și alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 343 (2003) al Consiliului din 18 februarie 2003 de stabilire a criteriilor și mecanismelor de determinare a statului membru responsabil de examinarea unei cereri de azil prezentate într-unul dintre statele membre de către un resortisant al unei țări terțe trebuie interpretat în sensul că, în cazul în care legislația statului membru solicitant prevede efectul suspensiv al unei căi de atac, termenul de executare a transferului nu începe să curgă încă de la decizia provizorie a instanței de suspendare a punerii în aplicare a procedurii de transfer, ci numai de la decizia instanței care statuează cu privire la caracterul întemeiat al procedurii și care nu mai poate împiedica această punere în aplicare.

      (1)  JO C 64, 8.3.2008.


title: Cauza T-88/17: Acțiune introdusă la 13 februarie 2017 – Spania/Comisia

text:
               27.3.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/25

         Acțiune introdusă la 13 februarie 2017 – Spania/Comisia
   (Cauza T-88/17)
   (2017/C 095/33)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamant: Regatul Spaniei (reprezentanți: M. Sampol Pucurull și M. García-Valdecasas Dorrego, agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea în parte a Deciziei de punere în aplicare (UE) 2016/2113 a Comisiei din 30 noiembrie 2016 privind verificarea conturilor agențiilor de plăți ale statelor membre în ceea ce privește cheltuielile finanțate de Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) în cursul ultimului an de execuție din perioada de programare 2007-2013 a FEADR (16 octombrie 2014-31 decembrie 2015), în măsura în care prin aceasta nu i se rambursează agenției de plăți din Extremadura o sumă de 5 364 682,52 euro.

               —

               obligarea instituției pârâte la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă două motive.

               1.

               Primul motiv este întemeiat pe încălcarea articolului 69 din Regulamentul (CE) nr. 1698/2005 al Consiliului din 20 septembrie 2005 privind sprijinul pentru dezvoltare rurală acordat din Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) (JO 2005, L 277, p. 1, Ediție specială, 03/vol. 66, p. 101), modificat prin Regulamentul (CE) nr. 473/2009 al Consiliului din 25 mai 2009 (JO 2009, L 144, p. 3), în măsura în care nu permite deducerea unei sume de 5 364 682,52 euro (sume nereutilizabile) în cadrul verificării conturilor corespunzătoare cheltuielilor finanțate de Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) în cursul ultimului an de execuție din perioada de programare 2007-2013 a FEADR.

               2.

               Al doilea motiv, invocat cu titlu subsidiar, în cazul în care Tribunalul apreciază că nu există o încălcare a articolului 69 din Regulamentul (CE) nr. 1698/2005, este întemeiat pe considerația că pârâta a acționat în mod arbitrar, cu depășirea marjei de apreciere de care dispune și cu încălcarea principiului încrederii legitime.


title: Cauza T-117/17: Acțiune introdusă la 23 februarie 2017 – Proximus/Consiliul

text:
               15.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 151/36

         Acțiune introdusă la 23 februarie 2017 – Proximus/Consiliul
   (Cauza T-117/17)
   (2017/C 151/47)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Proximus SA/NV (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: B. Schutyser, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Consiliului, notificată reclamantei la 23 decembrie 2016, de a atribui contractul unui alt ofertant, iar nu reclamantei;

               —

               obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată aferente procedurii.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă un motiv întemeiat pe faptul că metodologia aplicată în vederea evaluării prețului ofertelor nu permite alegerea ofertei celei mai avantajoase din punct de vedere economic, conform cerințelor dreptului Uniunii Europene.


title: Cauza F-127/15: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 21 iulie 2016 – Pinto Ferreira/Comisia [Funcție publică – Funcționari – Sancțiune disciplinară – Articolul 9 alineatul (2) din anexa IX la statut – Reținere din pensie – Activitate exterioară neautorizată – Lipsa unei cereri de autorizare prealabilă]

text:
               3.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 364/37

      Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 21 iulie 2016 – Pinto Ferreira/Comisia
      (Cauza F-127/15) (1)

      ([Funcție publică - Funcționari - Sancțiune disciplinară - Articolul 9 alineatul (2) din anexa IX la statut - Reținere din pensie - Activitate exterioară neautorizată - Lipsa unei cereri de autorizare prealabilă])
      (2016/C 364/45)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: António Gaspar Pinto Ferreira (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: C. W. Godfrey, C. Antoine și M. Gomes Lopes, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Ehrbar și F. Simonetti, agenți)

         Obiectul

      Cerere de anulare a deciziei Comisiei de aplicare a sancțiunii disciplinare a reținerii sumei de 185 de euro din pensia reclamantului pentru o durată de douăsprezece luni care va produce efecte la data la care acesta se va pensiona, adoptată pentru motivul exercitării unei activități exterioare neautorizate

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează decizia din 16 decembrie 2014 prin care autoritatea împuternicită să facă numiri a Comisiei Europene a aplicat domnului António Gaspar Pinto Ferreira sancțiunea prevăzută la articolul 9 alineatul (2) din anexa IX din Statutul funcționarilor Uniunii Europene.

                  2)

                  Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligată la suportarea cheltuielilor de judecată efectuate de domnul Pinto Ferreira.

         (1)  JO C 414, 14.12.2015, p. 43.


title: Cauza T-218/08: Acțiune introdusă la 11 iunie 2008 — Lemans/OAPI — Stephen Turner (ICON)

text:
               2.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 197/33

         Acțiune introdusă la 11 iunie 2008 — Lemans/OAPI — Stephen Turner (ICON)
   (Cauza T-218/08)
   (2008/C 197/57)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Lemans Corporation (Janesville, Statele Unite) (reprezentant: M. Cover, Solicitor)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Stephen Turner (Luddington, Regatul Unit)
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 28 martie 2008 în cauza R 589/2007-2;

               —

               respingerea opoziției și declararea că marca comunitară respectivă poate fi înregistrată și

               —

               obligarea celeilalte părți în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a cheltuielilor aferente procedurii în fața camerei de recurs și în fața Tribunalului de Primă Instanță.

         Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: reclamanta.

      Marca comunitară vizată: marca figurativă „ICON” pentru bunuri și servicii din clasele 9, 18 și 25 — cererea nr. 2 197 366.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca verbală națională „IKON” pentru produse din clasa 9 — înregistration din Regatul Unit nr. 2 243 676.

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția în totalitate.

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul.

      Motivele invocate: camera de recurs a considerat în mod greșit că cealaltă parte în procedura desfășurată în fața sa avea locus standi pentru a formula opoziția.


title: Cauza C-701/15: Hotărârea Curții (Camera a noua) din 13 iulie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia – Italia) – Malpensa Logistica Europa SpA/SEA – Società Esercizi Aeroportuali SpA (Trimitere preliminară — Achiziții publice — Transporturi — Noțiunea „exploatarea unei regiuni geografice în scopul punerii la dispoziția transportatorilor aerieni a aeroporturilor sau a altor terminale de transport” — Directivele 2004/17/CE și 96/67/CE — Reglementare națională care nu prevede nicio procedură prealabilă de cerere de ofertă pentru atribuirea spațiilor aeroportuare)

text:
               4.9.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 293/4

         Hotărârea Curții (Camera a noua) din 13 iulie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia – Italia) – Malpensa Logistica Europa SpA/SEA – Società Esercizi Aeroportuali SpA
   (Cauza C-701/15) (1)

   ((Trimitere preliminară - Achiziții publice - Transporturi - Noțiunea „exploatarea unei regiuni geografice în scopul punerii la dispoziția transportatorilor aerieni a aeroporturilor sau a altor terminale de transport” - Directivele 2004/17/CE și 96/67/CE - Reglementare națională care nu prevede nicio procedură prealabilă de cerere de ofertă pentru atribuirea spațiilor aeroportuare))
   (2017/C 293/05)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Malpensa Logistica Europa SpA

      Pârâtă: SEA – Società Esercizi Aeroportuali SpA

      cu participarea: Beta-Trans SpA

      Dispozitivul

   Articolul 7 din Directiva 2004/17/CΕ a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 de coordonare a procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții în sectoarele apei, energiei, transporturilor și serviciilor poștale trebuie să fie interpretat în sensul că nu se opune unei reglementări naționale precum cea în discuție în litigiul principal, care nu prevede nicio procedură prealabilă de cerere de ofertă publică pentru atribuirile – inclusiv cu titlu temporar – de spații destinate handlingului la sol în aeroporturi care nu sunt însoțite de plata unei remunerații de către administratorul aeroportului.

      (1)  JO C 136, 18.4.2016.


title: Cauza F-73/09: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 13 aprilie 2011 — Sukup/Comisia (Funcție publică — Remunerație și indemnizații — Alocație pentru copilul aflat în întreținere — Alocație școlară — Acordare cu titlu retroactiv)

text:
               27.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/50

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 13 aprilie 2011 — Sukup/Comisia
   (Cauza F-73/09) (1)

   (Funcție publică - Remunerație și indemnizații - Alocație pentru copilul aflat în întreținere - Alocație școlară - Acordare cu titlu retroactiv)
   2011/C 252/108
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Viktor Sukup (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: S. Rodrigues și C. Bernard-Glanz, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall și D. Martin, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei Biroului „Gestiunea și plata drepturilor individuale” al Comisiei Europene de a nu acorda reclamantului alocația pentru copilul aflat în întreținere și alocația școlară

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Domnul Sukup suportă toate cheltuielile de judecată.

      (1)  JO C 267, 7.11.2009, p. 84.


title: Cauza T-240/08: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 8 iulie 2009 — Procter & Gamble/OAPI — Laboratorios Alcala Farma (oli) [ Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative oli — Mărci comunitare verbale anterioare OLAY — Motiv relativ de refuz — Lipsa riscului de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009] ]

text:
               29.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 205/36

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 8 iulie 2009 — Procter & Gamble/OAPI — Laboratorios Alcala Farma (oli)
   (Cauza T-240/08) (1)

   („Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative oli - Mărci comunitare verbale anterioare OLAY - Motiv relativ de refuz - Lipsa riscului de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009]”)
   2009/C 205/66
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: The Procter & Gamble Company (Cincinnati, Ohio, Statele Unite) (reprezentanți: T. Scourfield, N. Beckett, solicitors și A. Speck, barrister)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă în fața Tribunalului: Laboratorios Alcala Farma SL (Madrid, Spania)

      Obiectul

   Acțiune introdusă împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 2 aprilie 2008 (cauza R 1481/2007-2) privind o procedură de opoziție între The Procter & Gamble Company și Laboratorios Alcala Farma, SL

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă The Procter & Gamble Company la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 209, 15.8.2008.


title: Cauza T-488/11: Hotărârea Tribunalului din 12 iunie 2014 – Sarc/Comisia ( „Ajutoare de stat — Contract de licență pentru un program informatic — Decizie prin care se constată inexistența unui ajutor de stat — Acțiune în anulare — Lipsa afectării substanțiale a poziției concurențiale — Inadmisibilitate — Drepturi procedurale ale părților interesate — Admisibilitate — Nedeschiderea procedurii oficiale de investigare — Inexistența unor dificultăți serioase — Avantaj” )

text:
               28.7.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 245/9

         Hotărârea Tribunalului din 12 iunie 2014 – Sarc/Comisia
   (Cauza T-488/11) (1)

   ((„Ajutoare de stat - Contract de licență pentru un program informatic - Decizie prin care se constată inexistența unui ajutor de stat - Acțiune în anulare - Lipsa afectării substanțiale a poziției concurențiale - Inadmisibilitate - Drepturi procedurale ale părților interesate - Admisibilitate - Nedeschiderea procedurii oficiale de investigare - Inexistența unor dificultăți serioase - Avantaj”))
   2014/C 245/11
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Scheepsbouwkundig Advies- en Rekencentrum (Sarc) BV (Bussum, Țările de Jos) (reprezentanți: H. Speyart și R. Bolhaar, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: H. van Vliet, K. Talabér-Ritz și S. Noë, agenți)

      Intervenienți în susținerea pârâtei: Regatul Țărilor de Jos (reprezentanți: inițial C. Wissels, M. Noort și B. Koopman, ulterior C. Wissels, M. Noort, J. Langer și M. Bulterman, agenți) și Technische Universiteit Delft (Delft, Țările de Jos) (reprezentanți: R. van den Tweel și P. Huurnink, avocați)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei C (2011) 642 final a Comisiei din 10 mai 2011 din procedura în materie de ajutoare de stat NN 68/2010 – Țările de Jos prin care s-a declarat, la capătul etapei preliminare de examinare, că nu constituie ajutor de stat contractul de licență referitor la utilizarea codului-sursă al unui program informatic încheiat între Technische Universiteit Delft și Delftship BV.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Scheepsbouwkundig Advies- en Rekencentrum (Sarc) BV suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană și de Technische Universiteit Delft.

               3)

               Regatul Țărilor de Jos suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 331, 12.11.2011.


title: Cauza T-12/11: Hotărârea Tribunalului din 6 septembrie 2013 — Iran Insurance/Consiliul ( „Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive luate împotriva Iranului în scopul de a împiedica proliferarea nucleară — Înghețarea fondurilor — Temei juridic — Încălcarea dreptului internațional — Obligația de motivare — Dreptul la apărare — Dreptul la protecție jurisdicțională efectivă — Eroare vădită de apreciere — Drept de proprietate — Proporționalitate — Egalitate de tratament — Nediscriminare” )

text:
               19.10.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 304/12

         Hotărârea Tribunalului din 6 septembrie 2013 — Iran Insurance/Consiliul
   (Cauza T-12/11) (1)

   (Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive luate împotriva Iranului în scopul de a împiedica proliferarea nucleară - Înghețarea fondurilor - Temei juridic - Încălcarea dreptului internațional - Obligația de motivare - Dreptul la apărare - Dreptul la protecție jurisdicțională efectivă - Eroare vădită de apreciere - Drept de proprietate - Proporționalitate - Egalitate de tratament - Nediscriminare)
   2013/C 304/22
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Iran Insurance Company (Teheran, Iran) (reprezentant: D. Luff, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Bishop și G. Marhic, agenți)

      Intervenientă în susținerea pârâtului: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Erlbacher și M. Konstantinidis, agenți)

      Obiectul

   Pe de o parte, cererea de anulare, în primul rând, a anexei II la Decizia 2010/413/PESC a Consiliului din 26 iulie 2010 privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Poziției comune 2007/140/PESC (JO L 195, p. 39, rectificare în JO L 197, 29.7.2010, p. 19), astfel cum a fost modificată prin Decizia 2010/644/PESC a Consiliului din 25 octombrie 2010 (JO L 281, p. 81), și a anexei VIII la Regulamentul (UE) nr. 961/2010 al Consiliului din 25 octombrie 2010 privind măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Regulamentului nr. 423/2007 (JO L 281, p. 1), în măsura în care o privesc pe reclamantă, în al doilea rând, a deciziei în privința reclamantei „cuprinse într-o” scrisoare din 28 octombrie 2010, în al treilea rând, a Deciziei 2011/783/PESC a Consiliului din 1 decembrie 2011 de modificare a Deciziei 2010/413 (JO L 319, p. 71) și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 1245/2011 al Consiliului din 1 decembrie 2011 de punere în aplicare a Regulamentului nr. 961/2010 (JO L 319, p. 11) în măsura în care acestea pot afecta situația reclamantei, în al patrulea rând, a deciziei în privința reclamantei „cuprinse într-o” scrisoare din 5 decembrie 2011, în al cincilea rând, a anexei IX la Regulamentul (UE) nr. 267/2012 al Consiliului din 23 martie 2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Regulamentului nr. 961/2010 (JO L 88, p. 1, rectificare în JO L 332, 4.12.2012, p. 31), în măsura în care o privește pe reclamantă, și, în al șaselea rând, a oricărui regulament viitor sau a oricărei decizii viitoare a Consiliului sau a Comisiei care ar completa sau ar modifica unul dintre actele atacate în cadrul prezentei acțiuni și, pe de altă parte, o cerere prin care să se declare inaplicabilitatea în privința reclamantei a articolului 12 și a articolului 20 litera alineatul (1) litera (b) din Decizia 2010/413, a articolului 16 alineatul (2) și a articolului 26 din Regulamentul nr. 961/2010, a articolului 1 punctul 7 din Decizia 2012/35/PESC a Consiliului din 23 ianuarie 2012 de modificare a Deciziei 2010/413 (JO L 19, p. 22), a articolului 23 alineatul (2) și a articolului 35 din Regulamentul nr. 267/2012, a articolului 1 punctul 8 din Decizia 20120/635/PESC a Consiliului din 15 octombrie 2012 de modificare a Deciziei 2010/413 (JO L 282, p. 58), a articolului 1 punctul 11 din Regulamentul (UE) nr. 1263/2012 al Consiliului din 21 decembrie 2012, de modificare a Regulamentului nr. 267/2012 (JO L 356, p. 34), precum și a articolului 1 punctul 2 din Decizia 2012/829/PESC a Consiliului din 21 decembrie 2012, de modificare a Deciziei 2010/413 (JO L 356, p. 71)

      Dispozitivul

               1.

               Constată că acțiunea este inadmisibilă, în măsura în care privește anularea oricărui regulament viitor sau a oricărei decizii viitoare a Consiliului Uniunii Europene sau a Comisiei Europene care ar completa sau ar modifica unul dintre actele atacate în cadrul prezentei acțiuni.

               2.

               Nu este necesară pronunțarea asupra cererii de anulare a deciziilor în privința Iran Insurance Company „cuprinse în” scrisorile Consiliului din 28 octombrie 2010 și din 5 decembrie 2011, și nici asupra cauzei de inadmisibilitate invocate de Consiliu, susținut de Comisie, exclusiv în privința cererii de anulare a decizii față de Iran Insurance Company „cuprinse în” scrisoarea Consiliului din 28 octombrie 2010.

               3.

               Anulează, în măsura în care acestea privesc Iran Insurance Company, anexa II la Decizia 2010/413/PESC a Consiliului din 26 iulie 2010 privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Poziției comune 2007/140/PESC, astfel cum a fost modificată prin Decizia 2010/644/PESC a Consiliului din 25 octombrie 2010, anexa VIII la Regulamentul (UE) nr. 961/2010 al Consiliului din 25 octombrie 2010 privind măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 423/2007, Decizia 2011/783/PESC a Consiliului din 1 decembrie 2011 de modificare a Deciziei 2010/41, Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1245/2011 al Consiliului din 1 decembrie 2011 de punere în aplicare a Regulamentului nr. 961/2010 și anexa IX la Regulamentul (UE) nr. 267/2012 al Consiliului din 23 martie 2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Regulamentului nr. 961/2010.

               4.

               Efectele anexei II la Decizia 2010/413, astfel cum a fost modificată prin Decizia 2010/644 și ulterior prin Decizia 2011/783, față de Iran Insurance Company sunt menținute până când anularea anexei IX la Regulamentul nr. 267/2012 începe să producă efecte, în măsura în care aceasta privește Iran Insurance Company.

               5.

               Consiliul suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de Iran Insurance Company.

               6.

               Comisia suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 63, 26.2.2011.


title: Cauza C-56/12 P: Recurs introdus la 3 februarie 2012 de European Federation of Ink and Ink Cartridge Manufacturers (EFIM) împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 24 noiembrie 2011 în cauza T-296/09, European Federation of Ink and Ink Cartridge Manufacturers (EFIM)/Comisia Europeană

text:
               21.4.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 118/11

         Recurs introdus la 3 februarie 2012 de European Federation of Ink and Ink Cartridge Manufacturers (EFIM) împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 24 noiembrie 2011 în cauza T-296/09, European Federation of Ink and Ink Cartridge Manufacturers (EFIM)/Comisia Europeană
   (Cauza C-56/12 P)
   2012/C 118/18
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: European Federation of Ink and Ink Cartridge Manufacturers (EFIM) (reprezentant: D. Ehle, avocat)

      Celelalte părți în proces: Comisia Europeană, Lexmark International Technology SA

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită:

               1.

               Anularea în totalitate a Hotărârii Tribunalului din 24 noiembrie 2011, pronunțată în cauza T-296/09 și judecarea de către Curte însăși a litigiului care se află la originea acestei hotărâri;

               2.

               admiterea concluziilor prezentate în primă instanță și, în consecință, anularea Deciziei C(2009) 4125 a Comisiei Europene din 20 mai 2009 privind o procedură întemeiată pe articolul 82 CE (articolul 102 TFUE);

               3.

               obligarea Comisiei și a societății Lexmark International Technology SA la suportarea cheltuielilor de judecată aferente ambelor proceduri.

      Motivele și principalele argumente

   Recurenta formulează cinci motive de recurs împotriva Hotărârii Curții din 24 noiembrie 2011. Acestea privesc faptul că în Decizia Comisiei din 20 mai 2009 s-a săvârșit o eroare de drept prin negarea existenței unui interes al Uniunii și a priorității unei proceduri de investigare în materie de concurență.
   În primul rând, recurenta susține că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept prin faptul că nu a anulat decizia Comisiei, întrucât în aceasta s-a considerat improbabil să se poate face dovada unei poziții dominante colective și individuale a producătorilor de imprimante cu jet de cerneală în legătură cu piețele lor secundare privind cartușele de cerneală și cerneala.
   În al doilea rând, recurenta critică faptul că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept întrucât a negat probabilitatea dovedirii existenței unei poziții dominante a producătorilor de imprimante pe piețele lor privind cartușele de cerneală.
   În al treilea rând, Tribunalul a săvârșit o eroare vădită de drept atunci când a apreciat importanța criteriului priorității care este determinant pentru decizia de deschidere a unei proceduri de investigare. În continuare, aceste a săvârșit o eroare de drept întrucât nu a stabilit că în decizia atacată Comisia și-a încălcat obligația de motivare în raport cu criteriul de apreciere a importanței, a gravității și a continuării încălcării.
   În al patrulea rând, recurenta invocă faptul că în ceea ce privește aprecierea juridică a deciziei de examinare a Comisiei din punctul de vedere al abuzului puterii descreționare hotărârea cuprinde o eroare de drept, întrucât prin hotărâre decizia Comisiei nu a fost anulată, deși prin aceasta s-a respins fără motivare deschiderea unei proceduri de investigare, sub pretextul complexității și al caracterului disproporționat al resurselor.
   În sfârșit, hotărârea ar încălca Comunicarea din 27 aprilie 2004 privind competența în materie de proceduri inițiate în urma unor plângeri în materie de concurență și principiul protecției jurisdicționale efective ca parte a aprecierii interesului comunitar, și ar încălca de asemenea obligația de motivare a Comisiei, având drept rezultat faptul că decizia atacată a Comisiei nu a fost anulată, deși, în aprecierea interesului Uniunii Comisia se contrazice în raport cu Comunicarea sa din 27 aprilie 2004 și nu justifică existența unei protecții jurisdicționale suficiente asigurate de instanțele naționale.


title: Cauza C-351/08: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 12 noiembrie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bundessozialgericht — Germania) — Christian Grimme/Deutsche Angestellten-Krankenkasse (Libera circulație a persoanelor — Membru al consiliului de administrație al unei societăți pe acțiuni de drept elvețian, care conduce o sucursală a acestei societăți în Germania — Obligația de a se afilia la regimul de asigurare pentru limită de vârstă german — Exceptarea de la această obligație a membrilor consiliilor de administrație ale societăților pe acțiuni de drept german)

text:
               16.1.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 11/4

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 12 noiembrie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bundessozialgericht — Germania) — Christian Grimme/Deutsche Angestellten-Krankenkasse
   (Cauza C-351/08) (1)

   (Libera circulație a persoanelor - Membru al consiliului de administrație al unei societăți pe acțiuni de drept elvețian, care conduce o sucursală a acestei societăți în Germania - Obligația de a se afilia la regimul de asigurare pentru limită de vârstă german - Exceptarea de la această obligație a membrilor consiliilor de administrație ale societăților pe acțiuni de drept german)
   2010/C 11/05
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundessozialgericht

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Christian Grimme

      Pârâtă: Deutsche Angestellten-Krankenkasse

      Cu participarea: Deutsche Rentenversicherung Bund, Bundesagentur für Arbeit, BGl Bertil Grimme AG Insurance Brokers

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Bundessozialgericht — Interpretarea articolelor 1, 5, 7 și 16 din Acordul dintre Comunitatea Europeană și statele sale membre, pe de o parte, și Confederația Elvețiană, pe de altă parte, cu privire la libera circulație a persoanelor, precum și a articolelor 12, 17, 18 și 19 din anexa I la acest acord (JO L 114, 30.4.2002, p. 6) — Legislație națională care impune unui membru al consiliului de administrație al unei societăți pe acțiuni de drept elvețian, care conduce o sucursală a acestei societăți în Germania, obligația de a fi asigurat în cadrul asigurării de pensie germane, dar care, în același timp, îi exceptează de la această obligație pe membrii consiliului de conducere al societăților pe acțiuni de drept german

      Dispozitivul

   Dispozițiile Acordului dintre Comunitatea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte, și Confederația Elvețiană, pe de altă parte, privind libera circulație a persoanelor, semnat la Luxemburg la 21 iunie 1999, și, în special, ale articolelor 1, 5, 7 și 16, precum și ale articolelor 12 și 17-19 din anexa I la acesta nu se opun unei reglementări a unui stat membru care impune ca o persoană care are cetățenia acestui stat membru și care este angajată pe teritoriul acestuia din urmă să se afilieze la regimul obligatoriu de asigurare pentru limită de vârstă din acest stat membru, în pofida faptului că această persoană este membru al consiliului de administrație al unei societăți pe acțiuni de drept elvețian, în timp ce membrii consiliilor de administrație ale societăților pe acțiuni de drept al aceluiași stat membru sunt exceptați de la această obligație.

      (1)  JO C 272, 25.10.2008.


title: Cauza C-120/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado de Primera Instancia n° 60 de Madrid (Spania) la 29 februarie 2016 – Abanca Corporación Bancaria S.A./Juan José González Rey și alții

text:
               17.5.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 175/11

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado de Primera Instancia no 60 de Madrid (Spania) la 29 februarie 2016 – Abanca Corporación Bancaria S.A./Juan José González Rey și alții
   (Cauza C-120/16)
   (2016/C 175/12)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Juzgado de Primera Instancia no 60 de Madrid

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Abanca Corporación Bancaria S.A.

      Pârâți: Juan José González Rey, María Consuelo González Rey y Francisco Rodríguez Alonso

      Întrebarea preliminară

   Aplicarea ratei convenite a dobânzilor remuneratorii într-o situație în care [sunt] aplicabile dobânzile de întârziere este conformă cu Directiva 93/13 (1) sau, dimpotrivă, aceasta presupune o modificare a contractului interzisă de jurisprudența Uniunii?

      (1)  Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii (JO L 95, p. 29, Ediţie specială, 15/vol. 2, p. 273).


title: Cauza T-386/06: Acțiune introdusă la data de 15 decembrie 2006 — Pegler/Comisie

text:
               27.1.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 20/33

         Acțiune introdusă la data de 15 decembrie 2006 — Pegler/Comisie
   (Cauza T-386/06)
   (2007/C 20/50)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Pegler Ltd (Doncaster, Regatul Unit) (reprezentanți: R. Thompson, QC, și A. Collinson, Solicitor)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea articolului 1 și 3 din Decizia COMP/F-1/38.121 în ceea ce o privește pe reclamantă și

               —

               anularea articolului 2(h) din decizie, în măsura în care obligă reclamanta la plata unei amenzi în comun și individual;

               —

               în subsidiar, să se dispună ca amenda aplicată în conformitate cu articolul 2(h) din decizie să fie redusă la 5,2 milioane de euro și

               —

               amenda pentru care reclamanta este ținută să răspundă în comun și individual conform articolului 2(h) să fie redusă la 1,7 milioane de euro;

               —

               în oricare dintre cazuri, obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamanta solicită anularea parțială a Deciziei C(2006) 4180 final a Comisiei din 20 septembrie 2006 în cauza COMP/F-1/38.121 — Racorduri, prin care Comisia a stabilit că reclamanta, împreună cu alte întreprinderi, a încălcat articolul 81 CE și articolul 53 din Acordul privind Spațiul Economic European, prin stabilirea unor prețuri, prin înțelegeri asupra unor liste de prețuri, asupra unor reduceri de prețuri și a unor rabaturi, prin înțelegeri asupra unor mecanisme de implementare a creșterilor de prețuri, prin alocarea piețelor naționale și a clientelei, precum și prin schimbul altor informații de natură comercială.
   În sprijinul cererii sale, reclamanta susține că nu s-a ținut cont de către Comisie de probele cu înscrisuri pe care ea le-a depus și că decizia contestată trebuia adresată în mod exclusiv către „Tomkins“, fosta companie-mamă a reclamantei, pentru următoarele motive:
   Conform celor susținute de reclamantă, Comisia a stabilit răspunderea sa în ceea ce privește perioada cuprinsă între 31 decembrie 1988 și 20 ianuarie 1989 doar datorită achiziționării de către reclamantă, la 20 ianuarie 1989, a denumirii de „Pegler Ltd“ și datorită existenței unui raport de reprezentare între aceasta și grupul de firme Tomkins FTH Holdings Ltd („FTH“), în situația în care reclamanta nu a dobândit nici unul din bunurile principale, din salariați ori din responsabilități și a rămas inactivă, neprimind nici un fel de remunerație în calitatea sa de agent al FHT.
   Referitor la perioada cuprinsă între 20 ianuarie 1989 și 29 octombrie 1993, reclamanta susține că i-a fost stabilită răspunderea de către Comisie pentru acte care nu puteau fi încheiate decât în calitate de agent al FHT, în situația în care FHT era deținătorul tuturor bunurilor principale, al salariaților și al răspunderii pentru activitatea societății „Pegler“.
   Conform celor susținute de reclamantă, Comisia nu a identificat destinatarul exact al deciziei contestate, adresând-o, cu privire la aceleași fapte, către două întreprinderi diferite.
   Mai mult, susține reclamanta, Comisia a stabilit răspunderea comună și individuală a două întreprinderi diferite pentru plata unei amenzi calculate fără a se ține cont de situațiilor lor particulare, ci mai degrabă pe baza situației speciale a doar uneia dintre ele, și anume Tompkins, în contradicție cu principiul egalității de tratament, cu articolul 23 din Regulamentul (CE) 1/2003 (1) și cu Orientările Comisiei în materia aplicării amenzilor (2).
   În subsidiar, reclamanta susține că, la calcularea amenzii pentru care este ținută responsabilă, Comisia nu a respectat orientările în materia aplicării amenzilor, practica sa uniformă și principiile nediscriminării și egalității de tratament, luând în considerare situația particulară a altei întreprinderi, Tomkins. Reclamanta mai susține că, atunci când a calculat amenda, Comisia a săvârșit o eroare.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a regulilor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din Tratat (JO 2003, L 1, p. 1).

      (2)  Comunicarea Comisiei din 14 ianuarie 1998 intitulată „Orientări cu privire la metoda de aplicare a amenzilor impuse în baza articolului 15 alineatul (2) din Regulamentul nr. 17 şi a articolului 65 alineatul (5) din Tratatul CECO“ (JO 1998, C 9, p. 3).


title: Cauza T-355/14 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 8 decembrie 2014 – STC/Comisia ( „Măsuri provizorii — Contracte de achiziții publice de servicii — Procedură de cerere de ofertă — Construcția și mentenanța unei centrale de trigenerare — Respingerea ofertei ofertantului — Cerere de măsuri provizorii — Inexistența fumus boni juris” )

text:
               16.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 56/23

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 8 decembrie 2014 – STC/Comisia
   (Cauza T-355/14 R)
   ((„Măsuri provizorii - Contracte de achiziții publice de servicii - Procedură de cerere de ofertă - Construcția și mentenanța unei centrale de trigenerare - Respingerea ofertei ofertantului - Cerere de măsuri provizorii - Inexistența fumus boni juris”))
   (2015/C 056/32)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: STC SpA (Forlì, Italia) (reprezentanți: A. Marelli și G. Delucca, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Cappelletti, L. Di Paolo și F. Moro, agenți)

      Obiectul

   În esență, pe de o parte, o cerere de suspendare a executării deciziei din 3 aprilie 2014 prin care Comisia a respins a oferta prezentată de reclamantă în cadrul procedurii de cerere de ofertă JRC IPR 2013 C04 0031 OC cu privire la construcția unei centrale de trigenerare dotate cu o turbină cu gaz și mentenanța sa pe situl Ispra (Italia) al Centrului său comun de cercetare (CCR) (JO 2013/S 137-237146), a deciziei prin care Comisia a atribuit contractul CPL Concordia și, pe cale de consecință, o cerere de suspendare a deciziei Comisiei de respingere a cererii de acces la documente, precum și a unei măsuri provizorii care să permită deplina exercitare a dreptului de acces la documentele aferente procedurii de cerere de ofertă

      Dispozitivul

               1)

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza C-239/13 P: Recurs introdus la 29 aprilie 2013 de Bonvecchiati Srl împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a patra) din 20 februarie 2013 în cauzele conexate T-278/00-T-280/00, T-282/00-T-286/00 și T-288/00-T-295/00, Albergo Quattro Fontane și alții/Comisia

text:
               20.7.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 207/24

         Recurs introdus la 29 aprilie 2013 de Bonvecchiati Srl împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a patra) din 20 februarie 2013 în cauzele conexate T-278/00-T-280/00, T-282/00-T-286/00 și T-288/00-T-295/00, Albergo Quattro Fontane și alții/Comisia
   (Cauza C-239/13 P)
   2013/C 207/37
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurentă: Bonvecchiati Srl (reprezentanți: A. Bianchini și F. Busetto, avocați)

      Celelalte părți din procedură: Comitato „Venezia vuole vivere”, Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

               —

               Anularea ordonanței atacate a Tribunalului;

               —

               admiterea pretențiilor formulate în primă instanță și, în consecință,

                           —

                           anularea, în măsura în care este rezonabil și în limitele interesului recurentei, a Deciziei 2000/394/CE a Comisiei din 25 noiembrie 1999 privind măsurile de ajutor în favoarea întreprinderilor stabilite pe teritoriul Veneției și al Chioggiei, prevăzute prin Legile nr. 30/1997 și nr. 206/1995 de instituire a unor reduceri ale contribuțiilor la asigurările sociale;

                           —

                           cu titlu subsidiar, anularea deciziei menționate în măsura în care impune obligația de a recupera reducerile acordate și în măsura în care impune majorarea cuantumului acestor reduceri care trebuie recuperate cu dobânzi aferente perioadelor avute în vedere în decizie;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată aferente celor două proceduri.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului se invocă nouă motive:

                  Primul motiv: caracterul eronat al ordonanței, pentru motivul că nu s-a ținut seama de faptul că măsurile în cauză nu confereau niciun avantaj beneficiarilor în considerarea caracterului lor compensatoriu.

                  Al doilea motiv: caracterul eronat al ordonanței, pentru motivul că nu s-a exclus sau cel puțin apreciat capacitatea măsurilor în cauză de a afecta concurența sau schimburile comerciale intracomunitare.

                  Al treilea motiv: caracterul eronat al ordonanței, pentru motivul că s-a exclus aplicabilitatea derogărilor prevăzute la articolul 87 alineatul (2) litera (b) CE [în prezent, articolul 107 alineatul (2) litera (b) TFUE] și la articolul 87 alineatul (3) litera (b) CE [în prezent, articolul 107 alineatul (3) litera (b) TFUE].

                  Al patrulea motiv: caracterul eronat al ordonanței, pentru motivul că s-a exclus aplicabilitatea derogărilor prevăzute la articolul 87 alineatul (3) litera (c) CE [în prezent, articolul 107 alineatul (3) litera (c) TFUE]

                  Al cincilea motiv: caracterul eronat al ordonanței, pentru motivul că s-a exclus aplicabilitatea derogărilor prevăzute la articolul 87 alineatul (3) literele (d) și (e) CE [în prezent, articolul 107 alineatul (3) literele (d) și (e) TFUE]

                  Al șaselea motiv: caracterul eronat al ordonanței, pentru motivul că s-a exclus aplicabilitatea derogărilor prevăzute la articolul 86 alineatul (2) CE [în prezent, articolul 106 alineatul (2) TFUE]

                  Al șaptelea motiv: caracterul eronat al ordonanței, pentru motivul că s-a exclus existența ajutorului și s-a încălcat, în consecință, articolul 88 alineatul (3) CE [în prezent, articolul 108 alineatul (3) TFUE] și a articolului 15 din Regulamentul nr. 659/1999 (1).

                  Al optulea motiv: caracterul eronat al ordonanței, pentru motivul că s-a exclus aplicabilitatea articolului 14 alineatul (1) din Regulamentul nr. 659/1999, în ceea ce privește obligația de recuperare.

                  Al nouălea motiv: caracterul eronat al ordonanței, pentru motivul că s-a exclus aplicabilitatea articolului 14 alineatul (1) din Regulamentul nr. 659/1999, în ceea ce privește aplicarea de dobânzi.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE (JO L 83, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 41).


title: Cauza T-517/13: Hotărârea Tribunalului din 29 octombrie 2015 – Éditions Quo Vadis/OAPI – Gómez Hernández („QUO VADIS”) [„Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale «QUO VADIS» — Marca națională verbală anterioară QUO VADIS — Motiv relativ de refuz — Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               21.12.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 429/18

         Hotărârea Tribunalului din 29 octombrie 2015 – Éditions Quo Vadis/OAPI – Gómez Hernández („QUO VADIS”)
   (Cauza T-517/13) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale «QUO VADIS» - Marca națională verbală anterioară QUO VADIS - Motiv relativ de refuz - Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2015/C 429/23)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Éditions Quo Vadis (Carquefou, Franța) (reprezentanți: F. Valentin și J. Canlorbe, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: J. Crespo Carrillo și A. Schifko, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI: Francisco Gómez Hernández (Jacarilla, Spania)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 10 iulie 2013 (cauza R 1166/2012-4) privind o procedură de opoziție între domnul Francisco Gómez Hernández și Éditions Quo Vadis

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Éditions Quo Vadis la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 352, 30.11.2013.


title: Cauza T-374/09: Hotărârea Tribunalului din 28 noiembrie 2013 — Lorenz Shoe Group/OAPI — Fuzhou Fuan Leather Plastics Clothing Making (Ganeder) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de marcă comunitară verbală Ganeder — Marca comunitară verbală anterioară Ganter — Motiv relativ de refuz — Similitudinea semnelor — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               18.1.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 15/14

         Hotărârea Tribunalului din 28 noiembrie 2013 — Lorenz Shoe Group/OAPI — Fuzhou Fuan Leather Plastics Clothing Making (Ganeder)
   (Cauza T-374/09) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de marcă comunitară verbală Ganeder - Marca comunitară verbală anterioară Ganter - Motiv relativ de refuz - Similitudinea semnelor - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2014/C 15/18
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Lorenz Shoe Group AG (Taufkirchen an der Pram, Austria) (reprezentanți: inițial M. Douglas, ulterior N. Hebeis, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: R. Pethke și A. Schifko agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Fuzhou Fuan Leather Plastics Clothing Making Co. Ltd (Cangshan Fuzhou, China) (reprezentant: A. Paschke, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 16 iulie 2009 (cauza R 1289/2008-1) privind o procedură de opoziție între Shoe fashion group Lorentz AG și Fuzhou Fuan Leather Plastics Clothing Making Co. Ltd.

      Dispozitivul

               1.

               Anulează decizia Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 16 iulie 2009 (cauza R 1289/2008-1).

               2.

               OAPI suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Lorenz Shoe Group AG.

               3.

               Fuzhou Fuan Leather Plastics Clothing Making Co. Ltd suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 282, 21.11.2009.


title: Cauza C-96/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal da Relação de Guimarães (Portugalia) la 22 martie 2012 — Domingos Freitas și Maria Adília Monteiro Pinto/Companhia de Seguros Allianz Portugal SA

text:
               12.5.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/4

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal da Relação de Guimarães (Portugalia) la 22 martie 2012 — Domingos Freitas și Maria Adília Monteiro Pinto/Companhia de Seguros Allianz Portugal SA
   (Cauza C-96/12)
   2012/C 138/06
   Limba de procedură: portugheza

      Instanța de trimitere

   Tribunal da Relação de Guimarães

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Domingos Freitas și Maria Adília Monteiro Pinto

      Pârâtă: Companhia de Seguros Allianz Portugal SA

      Întrebarea preliminară

   În cazul producerii unui accident de circulație în care sunt implicate un autovehicul și o bicicletă condusă de un minor și în urma căruia rezultă vătămări corporale și daune materiale pentru acesta din urmă, excluderea sau reducerea despăgubirii pentru astfel de prejudicii, în cazul în care fapta cauzatoare de prejudicii este imputabilă comportamentului biciclistului, este contrară dreptului comunitar și, concret, articolului 3 alineatul (1) din Prima directivă (72/166/CEE) (1), articolului 2 alineatul (1) din A doua directivă (84/5/CEE) (2) și articolului 1a din A treia directivă (90/232/CEE) (3), introdus prin articolul 4 din A cincea directivă (2005/14/CE) (4) (toate având ca obiect asigurarea de răspundere civilă pentru pagubele produse de autovehicule), ținând seama de jurisprudența Curții cu privire la împrejurările în care poate fi redusă despăgubirea în temeiul asigurării obligatorii auto?

      (1)  Directiva 72/166/CEE a Consiliului din 24 aprilie 1972 privind apropierea legislațiilor statelor membre cu privire la asigurarea de răspundere civilă auto și introducerea obligației de asigurare a acestei răspunderi (JO L 103, p. 1, Ediție specială 06/vol.1, p. 10)

      (2)  A doua directivă 84/5/CEE a Consiliului din 30 decembrie 1983 privind apropierea legislațiilor statelor membre privind asigurarea de răspundere civilă pentru pagubele produse de autovehicule (JO 1984, L 8, p. 17, Ediție specială, 06/vol. 1, p. 104).

      (3)  A treia directivă 90/232/CEE a Consiliului din 14 mai 1990 privind armonizarea legislației statelor membre referitoare la asigurarea de răspundere civilă pentru pagubele produse de autovehicule (JO L 129, p. 33, Ediție specială, 06/vol. 1, p. 240);

      (4)  Directiva 2005/14/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 mai 2005 de modificare a directivelor 72/166/CEE, 84/5/CEE, 88/357/CEE și 90/232/CEE și a Directivei 2000/26/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind asigurarea de răspundere civilă auto (JO L 149, p. 14, Ediție specială, 06/vol. 7, p. 212).


title: Cauza T-406/07: Acțiune introdusă la 14 noiembrie 2007 — Caisse Fédérale du Crédit Mutuel Centre Est Europe/OAPI (PAYWEB CARD)

text:
               12.1.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 8/21

         Acțiune introdusă la 14 noiembrie 2007 — Caisse Fédérale du Crédit Mutuel Centre Est Europe/OAPI (PAYWEB CARD)
   (Cauza T-406/07)
   (2008/C 8/38)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Caisse Fédérale du Crédit Mutuel Centre Est Europe (Strasbourg, Franța) (reprezentanți: P. Greffe și J. Schouman, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 12 septembrie 2007, comunicată la 17 septembrie 2007, cauza R 120/2007-1, în măsura în care aceasta a respins cererea sa de înregistrare a mărcii comunitare PAYWEB CARD, cererea nr. 3 861 051, pentru toate produsele și serviciile solicitate din clasele 9, 36 și 38;

               —

               înregistrarea mărcii comunitare PAYWEB CARD nr. 3 861 051, pentru toate produsele și serviciile solicitate.

         Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca verbală „PAYWEB CARD” pentru produse și servicii din clasele 9, 36 și 38 (cererea nr. 3 861 051)

      Decizia examinatorului: refuză înregistrarea

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul nr. 40/94 al Consiliului (1), întrucât, potrivit reclamantei și contrar considerațiilor din decizia atacată, termenul „PAYWEB CARD” nu ar fi descriptiv ci, dimpotrivă, distinctiv în ceea ce privește produsele și serviciile solicitate.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO 1994, L 11, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 146).


title: Cauza F-50/09: Acțiune introdusă la 12 mai 2009 — Missir Mamachi di Lusignano/Comisia

text:
               18.7.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 167/27

         Acțiune introdusă la 12 mai 2009 — Missir Mamachi di Lusignano/Comisia
   (Cauza F-50/09)
   2009/C 167/55
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamant: Livio Missir Mamachi di Lusignano (Kerkhove-Avelgem, Belgia) (reprezentanți: F. Di Gianni, R Antonini, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene

      Obiectul și descrierea litigiului

   Cerere de despăgubire pentru prejudiciul moral și material care decurge din uciderea unui funcționar al Comisiei și a soției sale

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei autorității împuternicite să facă numiri (AIPN) din 3 februarie 2009 prin care se respinge reclamația nr. R/406/08 cuprinzând o cerere de despăgubire pentru prejudiciul moral și material care decurge din uciderea lui Alessandro Missir Mamachi di Lusignano și a soției sale, care a avut loc la 18 septembrie 2006 la Rabat, Maroc, unde acesta se afla din motive de serviciu;

               —

               obligarea Comisiei la plata, în favoarea moștenitorilor și a avânzilor-cauză ai lui Alessandro Missir Mamachi di Lusignano, a sumei de 2 552 837,96 euro reprezentând 26 de salarii anuale ale funcționarului asasinat, adaptată în funcție de perspectivele de carieră ale acestuia (atât în ceea ce privește creșterile salariale automate, cât și promovările în grad care pot fi prezumate), cu titlu de despăgubire pentru prejudiciul patrimonial;

               —

               obligarea Comisiei la plata, în favoarea moștenitorilor legitimi și a avânzilor-cauză ai lui Alessandro Missir Mamachi di Lusignano, a sumei de 250 000,00 euro, cu titlu de despăgubire pentru prejudiciul moral suferit de victimă înainte de uciderea sa;

               —

               obligarea Comisiei la plata, în favoarea moștenitorilor legitimi și a avânzilor-cauză ai lui Alessandro Missir Mamachi di Lusignano, a sumei de 1 276 512,00 euro, cu titlu de despăgubire pentru pentru prejudiciul moral suferit în calitate de fii ai victimei și martori ai tragicului asasinat;

               —

               obligarea Comisiei la plata, în favoarea lui Livio Missir Mamachi di Lusignano, a sumei de 212 752,00 euro, cu titlu de despăgubire pentru prejudiciul moral suferit în calitate de tată al victimei;

               —

               obligarea Comisiei la plata dobânzilor compensatorii și a majorărilor de întârziere ajunse la scadență între timp;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-342/10: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 8 noiembrie 2012 — Comisia Europeană/Republica Finlanda (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Libera circulație a capitalurilor — Articolul 63 TFUE — Acordul privind SEE — Articolul 40 — Impozitarea dividendelor plătite fondurilor de pensii nerezidente)

text:
               12.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 9/5

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 8 noiembrie 2012 — Comisia Europeană/Republica Finlanda
   (Cauza C-342/10) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Libera circulație a capitalurilor - Articolul 63 TFUE - Acordul privind SEE - Articolul 40 - Impozitarea dividendelor plătite fondurilor de pensii nerezidente)
   2013/C 9/06
   Limba de procedură: finlandeza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: R. Lyal și I. Koskinen, agenți)

      Pârâtă: Republica Finlanda (reprezentant: J. Heliskoski, agent)

      Intervenienți în susținerea pârâtei: Regatul Danemarcei (reprezentant: C. Vang, agent), Republica Franceză (reprezentanți: G. de Bergues și N. Rouam, agenți), Regatul Țărilor de Jos (reprezentanți: C. Wissels și M. Noort, agenți), Regatul Suediei (reprezentanți: A. Falk și S. Johannesson, agenți), Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentanți: H. Walker, agent, asistat de G. Facenna, barrister)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolului 63 TFUE și a articolului 40 din Acordul privind SEE — Discriminare fiscală — Reglementare națională care supune dividendele plătite de societățile rezidente fondurilor de pensii străine unui regim fiscal mai strict decât cel aplicabil în cazul fondurilor de pensii naționale.

      Dispozitivul

               1.

               Prin instituirea și prin menținerea în vigoare a unui regim de impozitare discriminatoriu privind dividendele încasate de fondurile de pensii nerezidente, Republica Finlanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi reveneau în temeiul articolului 63 TFUE și al articolului 40 din Acordul privind Spațiul Economic European din 2 mai 1992.

               2.

               Republica Finlanda suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană.

               3.

               Regatul Danemarcei, Republica Franceză, Regatul Țărilor de Jos, Regatul Suediei și Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 234, 28.8.2010.


title: Cauza C-262/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Østre Landsret (Danemarca) la 19 iunie 2008 — CopyGene A/S/Skatteministeriet

text:
               15.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/33

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Østre Landsret (Danemarca) la 19 iunie 2008 — CopyGene A/S/Skatteministeriet
   (Cauza C-262/08)
   (2008/C 209/50)
   Limba de procedură: daneza
   Instanța de trimitere
   Østre Landsret
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: CopyGene A/S

      Pârât: Skatteministeriet
   Întrebările preliminare

               1)

               Noțiunea de activități „strâns legate” de spitalizare din cadrul articolului 13 punctul A alineatul (1) litera (b) din A șasea directivă (1) trebuie interpretată în sensul că include o condiție privind termenul, și anume că spitalizarea de care este strâns legată prestarea de servicii trebuie să fie reală și terminată, în curs de executare sau planificată, sau este suficient ca această prestare de servicii să poată fi pur și simplu strâns legată de o posibilă spitalizare, care nu este nici efectivă, nici planificată astfel încât intră în cadrul acestei noțiuni prestările de servicii ale unei bănci de celule stem, care constau în prelevarea, transportul, analiza și stocarea sângelui din cordonul ombilical al noilor-născuți, destinat grefelor autologe?
               În această privință, are vreo incidență faptul că prestațiile descrise anterior pot fi efectuate numai la naștere?

               2)

               Articolul 13 punctul A alineatul (1) litera (b) din A șasea directivă trebuie interpretat în sensul că această dispoziție vizează orice prestație efectuată cu titlu preventiv, deși prestațiile respective sunt efectuate înainte de spitalizare sau de acordarea îngrijirilor medicale și chiar înainte ca acestea din urmă să fie avute în vedere, în timp, precum și din punct de vedere medical?

               3)

               Noțiunea „alte unități de natură similară autorizate corespunzător” de la articolul 13 punctul A alineatul (1) litera (b) din A șasea directivă trebuie interpretată în sensul că aceasta include băncile private de celule stem, ale căror prestații — efectuate de personal medical autorizat, și anume de asistente medicale, de moașe și de tehnicieni medicali — constau în prelevarea, transportul, analiza și stocarea sângelui din cordonul ombilical al unui nou-născut în scopul efectuării de grefe autologe cu ocazia unei eventuale spitalizări viitoare, deși acele bănci de celule stem nu beneficiază de niciun ajutor din partea sistemului public de securitate socială, iar remunerația care le este plătită nu este acoperită de acest sistem?
               În această privință, are vreo incidență faptul că, în temeiul legii naționale care transpune Directiva 2004/23/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind stabilirea standardelor de calitate și securitate pentru donarea, obținerea, controlul, prelucrarea, conservarea, stocarea și distribuirea țesuturilor și a celulelor umane (2), o bancă privată de celule stem a fost autorizată de autoritățile sanitare competente ale unui stat membru să manipuleze țesuturi și celule umane — manipularea constând în prelevarea, conservarea și stocarea celulelor stem din sângele din cordonul ombilical pentru grefe autologe?

               4)

               Pentru a răspunde la primele trei întrebări, are vreo incidență faptul că prestările de servicii sunt efectuate în scopul unor eventuale grefe alogenice de către o bancă privată de celule stem, autorizate de autoritățile sanitare competente dintr-un stat membru să manipuleze țesuturile și celulele umane — în temeiul legii naționale care transpune Directiva 2004/23?

      (1)  A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1).

      (2)  JO L 102, p. 48, Ediție specială 15/vol. 11, p. 129.


title: Cauza T-541/08: Acțiune introdusă la 15 decembrie 2008 — Sasol și alții/Comisia

text:
               21.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/57

         Acțiune introdusă la 15 decembrie 2008 — Sasol și alții/Comisia
   (Cauza T-541/08)
   (2009/C 44/99)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamante: Sasol Ltd (Johannesburg, Africa de Sud), Sasol Holding in Germany GmbH (Hamburg, Germania), Sasol Wax International AG (Hamburg, Germania), Sasol Wax GmbH (Hamburg, Germania) (reprezentanți: W. Bosch, U. Denzel, C. von Köckritz, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantelor

               —

               Anularea sau reducerea substanțială a amenzii aplicate Sasol Limited, Sasol Holding in Germany GmbH, Sasol Wax International AG și Sasol Wax GmbH în temeiul articolului 2 din decizie și

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Acțiunea, depusă în numele reclamantelor în temeiul articolului 230 CE, are ca obiect anularea în parte a Deciziei C(2008) 5476 final a Comisiei din 1 octombrie 2008 privind o procedură de aplicare a articolului 81 CE și a articolului 53 SEE în Cazul COMP/39.181 — Ceară de lumânări.
   În această decizie, Comisia a constatat că, în perioada 1992-2005, anumiți producători de ceară de parafină și de parafină brută au constituit o înțelegere în cadrul căreia s-au desfășurat reuniuni consacrate discuțiilor cu privire la prețuri, împărțirii piețelor și/sau clienților și schimbului de informații comerciale sensibile referitoare la ceara de parafină și la parafina brută care erau vândute clienților finali din Germania.
   Acțiunea reclamantelor se întemeiază pe următoarele motive și argumente:
   În opinia reclamantelor, Comisia a stabilit în mod greșit răspunderea Sasol Limited (societatea-mamă a grupului Sasol), Sasol Holding in Germany și Sasol Wax International AG pentru „perioada întreprinderii comune” (1 mai 1995-30 iunie 2002). Reclamantele susțin că prezumția Comisiei potrivit căreia Sasol Limited (prin intermediul filialei sale Sasol Holding in Germany) a exercitat o influență decisivă asupra Schümann Sasol International AG reprezintă o eroare vădită de apreciere a dovezilor prezentate Comisiei.
   În continuare, reclamantele susțin că, prin stabilirea răspunderii Sasol Limited, Sasol Holding in Germany și Sasol Wax International AG pentru „perioada Sasol” cuprinsă între 1 iulie 2002 și 28 aprilie 2005, Comisia a săvârșit o eroare de drept. Mai mult, reclamantele invocă aplicarea, de către Comisie, a unei norme juridice inadecvate, precum și ignorarea dovezii prezentate de Sasol (1) prin care se demonstra că Sasol Wax a acționat pe piață în mod autonom, răsturnând astfel orice prezumție a răspunderii societății-mamă.
   În plus, se susține că, întrucât VARA nu a fost declarată în mod solidar răspunzătoare pentru „perioada Schümann” (3 septembrie 1992-30 aprilie 1995), Comisia a săvârșit o eroare de drept. În loc să se constate răspunderea VARA (2), care exercita controlul asupra entității care a participat la încălcări, Comisia a atribuit Sasol întreaga răspundere și, astfel, a compromis eventualele mijloace de acțiune ale Sasol împotriva VARA.
   Reclamantele susțin în continuare că, mai mult, Comisia a săvârșit erori vădite în cadrul stabilirii cuantumului de bază al amenzii ce urma să fie aplicată Sasol, majorând în mod eronat cifra de afaceri care trebuie avută în vedere cu cifra de afaceri aferentă produselor care nu au avut o legătură directă sau indirectă cu încălcarea, în sensul articolului 23 alineatul (2) primul paragraf din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 (3). De asemenea, Comisia a săvârșit o eroare de drept prin alegerea unei metodologii greșite în vederea stabilirii cuantumului de bază ce trebuie aplicat în cazurile în care decizia de stabilire a amenzii privește destinatari diferiți pentru perioade diferite ale încălcării.
   Pe de altă parte, în opinia reclamantelor Comisia a săvârșit o eroare prin faptul că a prezumat rolul conducător deținut de Sasol în domeniul cerii de parafină și prin faptul că a majorat în mod greșit amenda aplicată Sasol cu un cuantum excesiv și disproporționat de 50 %.
   În continuare, reclamantele critică aplicarea greșită, de către Comisie, a plafonului de 10 % prevăzut la articolul 23 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1/2003, precum și încălcarea principiului răspunderii individuale întrucât amenda ce urma să fie aplicată pentru această perioadă nu a fost limitată la 10 % din cifra de afaceri a domnului Schümann care, în opinia reclamantelor, controla în mod efectiv societatea care fusese direct implicată în încălcare.
   În sfârșit, în opinia reclamantelor, Comisia a săvârșit o eroare prin faptul că nu a acordat Sasol întreaga imunitate în legătură cu anumite elemente ale amenzii pentru care Comisia s-a întemeiat în principal pe dovezi furnizate în mod voluntar de Sasol în cadrul cooperării acesteia cu Comisia.

      (1)  În afara unor mențiuni contrare, precizarea privește societățile din grupul Sasol pretins implicate în înțelegere.

      (2)  Partener în cadrul întreprinderii comune Schümann Sasol International AG alături de Sasol Ltd, care a dobândit în mod indirect două treimi din Hans-Otto Schümann GmbH & Co KG.

      (3)  Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (JO 2003, L 1, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 167, rectificare în Ediție specială, 08/vol. 4, p. 269).


title: Cauza C-399/13 P: Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 4 iunie 2015 – Stichting Corporate Europe Observatory/Comisia Europeană, Republica Federală Germania [Recurs — Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 — Accesul la documentele instituțiilor europene — Documente referitoare la negocierile comerciale dintre Uniunea Europeană și Republica India — Acces integral — Refuz]

text:
               20.7.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 236/5

         Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 4 iunie 2015 – Stichting Corporate Europe Observatory/Comisia Europeană, Republica Federală Germania
   (Cauza C-399/13 P) (1)

   ([Recurs - Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 - Accesul la documentele instituțiilor europene - Documente referitoare la negocierile comerciale dintre Uniunea Europeană și Republica India - Acces integral - Refuz])
   (2015/C 236/06)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Stichting Corporate Europe Observatory (reprezentant: S. Crosby, Solicitor)

      Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Clotuche-Duvieusart și I. Zervas, agenți)
   Republica Federală Germania (reprezentanți: T. Henze și J. Möller, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Stichting Corporate Europe Observatory la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 274, 21.9.2013.


title: Cauza T-161/17: Acțiune introdusă la 11 martie 2017 – Le Pen/Parlamentul

text:
               15.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 151/38

         Acțiune introdusă la 11 martie 2017 – Le Pen/Parlamentul
   (Cauza T-161/17)
   (2017/C 151/49)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Marine Le Pen (Saint-Cloud, Franța) (reprezentanți: M. Ceccaldi și J.-P. Le Moigne, avocați)

      Pârât: Parlamentul European

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Secretarului General al Parlamentului European din 6 ianuarie 2017, adoptată în aplicarea articolelor 33, 43, 62, 67 și 68 din Decizia 2009/C 159/01 a Biroului Parlamentului European din 19 mai și din 9 iulie 2008„privind normele de aplicare a Statutului deputaților în Parlamentul European”, cu modificările ulterioare, prin care s-a constatat o creanță față de reclamantă în sumă de 41 554 euro cu titlu de sume plătite în mod nejustificat în cadrul asistenței parlamentare și prin care se motivează recuperarea acesteia și se însărcinează ordonatorul competent, în colaborare cu contabilul instituției, să procedeze la recuperarea sumei amintite în aplicarea articolului 68 din normele de aplicare și a articolelor 66, 78, 79 și 80 din Regulamentul financiar;

               —

               anularea notei de debit nr. 2017-22 din 11 ianuarie 2017, prin care se informează reclamanta cu privire la faptul că, prin Decizia Secretarului General din 6 ianuarie 2017, s-a constatat în privința sa o creanță de 41 554 euro, [și se dispune] recuperarea sumelor plătite în mod nejustificat cu titlu de asistență parlamentară [în aplicarea] articolului 68 din normele de aplicare și a articolelor 78, 79 și 80 din Regulamentul financiar;

               —

               obligarea Parlamentului European la plata tuturor cheltuielilor de judecată;

               —

               obligarea Parlamentului European la plata către doamna Le Pen, cu titlu de rambursare a cheltuielilor de judecată recuperabile, a sumei de 50 000 euro.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe vicii care afectează legalitatea externă a actelor atacate. Acest motiv este împărțit în cinci aspecte:

                           —

                           Primul aspect, potrivit căruia competența în materie de decizii financiare privind deputații ar reveni Biroului Parlamentului European, iar nu Secretarului General;

                           —

                           Al doilea aspect, potrivit căruia Biroul Parlamentului European nu ar putea modifica natura și întinderea competenței sale. Or, în privința soluționării unor probleme financiare referitoare la un deputat european, Secretarul General nu ar justifica nicio delegare validă din partea președintelui Biroului Parlamentului care să îi dea puterea de a adopta și de a notifica actele atacate;

                           —

                           Al treilea aspect, potrivit căruia actele atacate nu ar fi suficient motivate și ar da dovadă de un caracter arbitrar;

                           —

                           Al patrulea aspect, întemeiat pe încălcarea unor norme fundamentale de procedură;

                           —

                           Al cincilea aspect, întemeiat pe absența unei examinări personale a dosarului de către Secretarul General al Parlamentului European.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe vicii care afectează legalitatea internă a actelor atacate. Acest motiv este împărțit în șase aspecte:

                           —

                           Primul aspect, întemeiat pe o atingere adusă principiilor încrederii legitime și securității juridice;

                           —

                           Al doilea aspect, întemeiat pe inexistența faptelor invocate în susținerea actelor atacate;

                           —

                           Al treilea aspect, potrivit căruia actele atacate ar fi afectate de un abuz de putere;

                           —

                           Al patrulea aspect, potrivit căruia actele atacate ar fi afectate de un abuz de procedură;

                           —

                           Al cincilea aspect, întemeiat pe caracterul discriminatoriu al actelor atacate și pe existența unui fumus persecutionis;

                           —

                           Al șaselea aspect, întemeiat pe lipsa de independență a OLAF.


title: Cauza T-188/17: Acțiune introdusă la 21 martie 2017 – Bernard Krone Holding/EUIPO (Coil Liner)

text:
               22.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/36

         Acțiune introdusă la 21 martie 2017 – Bernard Krone Holding/EUIPO (Coil Liner)
   (Cauza T-188/17)
   (2017/C 161/51)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Bernard Krone Holding SE & Co. KG (Spelle, Germania) (reprezentanți: T. Weeg și K. Lüken, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „Coil Liner” – cererea de înregistrare nr. 14 473 193

      Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 9 ianuarie 2017 în cauza R 443/2016-1

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate în măsura în care respinge calea de atac;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-95/07: Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de Commissione tributaria provinciale (Italia) la data de 20 februarie 2007 — Ecotrade spa/Agenzia Entrate Ufficio Genova 3

text:
               26.5.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 117/4

         Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de Commissione tributaria provinciale (Italia) la data de 20 februarie 2007 — Ecotrade spa/Agenzia Entrate Ufficio Genova 3
   (Cauza C-95/07)
   (2007/C 117/05)
   Limba de procedură: italiana
   Instanța de trimitere
   Commissione tributaria provinciale
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Ecotrade spa

      Pârâtă: Agenzia Entrate Ufficio Genova 3
   Întrebările preliminare

               1)

               Interpretarea corectă a articolului 17, a articolului 21 alineatul (1) și a articolului 22 din a Șasea Directivă 77/338/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri (1), se opune unei legislații naționale (în speță, articolul 19 din D.P.R. (Decretul Președintelui Republicii) 633 din 26 octombrie 1972), care condiționează exercitarea dreptului de a deduce taxa pe valoarea adăugată, datorată de o persoană plătitoare de impozit în exercitarea activității sale ca întreprindere, de respectarea unui termen (de doi ani), sancționând nerespectarea termenului cu stingerea dreptului acestui drept, în special, referitor la cazurile în care supunerea la plata TVA a achiziției bunului sau a serviciului se realizează ca urmare a aplicării unui mecanism de reverse charge (taxare inversă), care permite autorităților să solicite plata impozitului beneficiind de un termen (de patru ani, prevăzut la articolul 57 din D.P.R. 633/72) cu o durată mai mare decât cel prevăzut în favoarea întreprinderii pentru deducerea sa, aceasta fiind dimpotrivă decăzută din termen prin expirarea acestuia?

               2)

               Interpretarea corectă a articolului 18 alineatul (1) litera (d) din a Șasea Directivă 77/338/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 se opune unei legislații naționale care, în reglementarea „formalităților ”prevăzute de acest articol prin intermediul mecanismului de reverse charge, reglementat de dispozițiile combinate ale articolului 17 al treilea paragraf și ale articolelor 23 și 25 din D.P.R. 633/72, poate să prevadă (doar în detrimentul contribuabilului), respectarea unui termen limită — așa cum menționează articolul 19 din D.P.R. 633/72 — pentru exercitarea dreptului la deducere, stabilit de articolul 17 din aceeași directivă?

      (1)  JO L 145, p. 1.


title: Cauza T-97/16: Acțiune introdusă la 29 februarie 2016 – Kasztantowicz/EUIPO – Gbb Group (GEOTEK)

text:
               25.4.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 145/33

         Acțiune introdusă la 29 februarie 2016 – Kasztantowicz/EUIPO – Gbb Group (GEOTEK)
   (Cauza T-97/16)
   (2016/C 145/41)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamant: Martin Kasztantowicz (Berlin, Germania) (reprezentant: R. Ronneburger, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Gbb Group Ltd (Letchworth, Regatul Unit)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul mărcii în litigiu: reclamantul

      Marca în litigiu: marca comunitară verbală „GEOTEK” – cererea de înregistrare nr. 5 772 975

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de decădere

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 14 decembrie 2015 în cauza R 3025/2014-5

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate, precum și a deciziei diviziei de anulare a EUIPO din 26 septembrie 2014 (decizia de decădere nr. 9014 C);

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea normelor 57 și 65 din Regulamentul nr. 2868/95;

               —

               încălcarea Deciziei nr. EX-11-3 a președintelui EUIPO.


title: Cauza T-263/14: Ordonanța Tribunalului din 16 martie 2015 – Hydro Aluminium Rolled Products şi alţii/Comisia

text:
               11.5.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 155/38

         Ordonanța Tribunalului din 16 martie 2015 – Hydro Aluminium Rolled Products şi alţii/Comisia
   (Cauza T-263/14) (1)

   (2015/C 155/47)
   Limba de procedură: germana
   Președintele Camerei a treia a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 223, 14.7.2014.