title: Cauza C-136/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Conseil d'État (Belgia) la 20 februarie 2019 — B. M. M., B. M./État belge

text:
               13.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 164/21

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Conseil d'État (Belgia) la 20 februarie 2019 — B. M. M., B. M./État belge
      (Cauza C-136/19)
      (2019/C 164/24)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Conseil d'État

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: B. M. M., B. M.

         Pârât: État belge

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Pentru a garanta efectivitatea dreptului Uniunii Europene și pentru a nu face imposibilă acordarea dreptului la reîntregirea familiei care, în opinia reclamantei, îi este conferit prin articolul 4 din Directiva 2003/86/CE a Consiliului din 22 septembrie 2003 privind dreptul la reîntregirea familiei (1), această dispoziție trebuie interpretată în sensul că copilul susținătorului reîntregirii poate beneficia de dreptul la reîntregirea familiei atunci când devine major în cursul procedurii jurisdicționale împotriva deciziei prin care i se refuză acest drept și care a fost luată atunci când era încă minor?

                  2)

                  Articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și articolul 18 din Directiva 2003/86/CE trebuie interpretate în sensul că se opun ca acțiunea în anulare formulată împotriva deciziei prin care unui copil minor îi este refuzat dreptul la reîntregirea familiei să fie considerată inadmisibilă pentru motivul că copilul a devenit major în cursul procedurii jurisdicționale, în condițiile în care acesta ar fi privat de posibilitatea de a obține soluționarea acțiunii sale formulate împotriva acestei decizii și s-ar aduce atingere dreptului său la o cale de atac efectivă?

         (1)  JO L 251, p. 12, Ediție specială, 19/vol. 6, p. 164.


title: Cauza C-137/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Conseil d'État (Belgia) la 20 februarie 2019 — B. M. O./État belge

text:
               13.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 164/22

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Conseil d'État (Belgia) la 20 februarie 2019 — B. M. O./État belge
      (Cauza C-137/19)
      (2019/C 164/25)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Conseil d'État

         Părțile din procedura principală

         Recurent: B. M. O.

         Intimat: État belge

         Întrebarea preliminară

      Articolul 4 alineatul (1) litera (c) din Directiva 2003/86/CE a Consiliului din 22 septembrie 2003 privind dreptul la reîntregirea familiei (1), coroborat eventual cu articolul 16 alineatul (1) din aceeași directivă, trebuie interpretat în sensul că impune ca resortisanții țărilor terțe, pentru a fi calificați drept „copii minori” în sensul dispoziției menționate, să fie „minori”nu numai în momentul depunerii cererii de acordare a dreptului de ședere, ci și în momentul în care administrația se pronunță, in fine, cu privire la această cerere?

         (1)  JO L 251, p. 12.


title: Cauza C-152/19 P: Recurs introdus la 21 februarie 2019 de Deutsche Telekom AG împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a noua) din 13 decembrie 2018 în cauza T-827/14, Deutsche Telekom AG/Comisia Europeană

text:
               13.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 164/23

      Recurs introdus la 21 februarie 2019 de Deutsche Telekom AG împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a noua) din 13 decembrie 2018 în cauza T-827/14, Deutsche Telekom AG/Comisia Europeană
      (Cauza C-152/19 P)
      (2019/C 164/26)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Recurentă: Deutsche Telekom AG (reprezentanți: D. Schroeder și K. Apel, avocați)

         Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană, Slovanet, a.s.

         Concluziile recurentei

      Recurenta solicită Curții:

                  —

                  anularea Hotărârii Tribunalului din 13 decembrie 2018 în cauza T-827/14 în măsura în care prin aceasta i se respinge acțiunea;

                  —

                  anularea în tot sau în parte a Deciziei C(2014) 7465 final a Comisiei din 15 octombrie 2014 privind o procedură inițiată în temeiul articolului 102 TFUE și al articolului 54 din Acordul privind SEE (Cazul AT.39523 — Slovak Telekom) în versiunea corectată prin Deciziile C(2014) 10119 final și C(2015) 2484 final ale Comisiei din 16 decembrie 2014 și din 17 aprilie 2015, în măsura în care aceasta o privește pe recurentă și, cu titlu subsidiar, anularea sau diminuarea și mai mult a amenzilor care i-au fost aplicate;

                  —

                  cu titlu subsidiar, trimiterea cauzei la Tribunal spre rejudecare;

                  —

                  obligarea Comisiei Europene la plata tuturor cheltuielilor de judecată efectuate în cadrul celor două proceduri.

         Motivele și principalele argumente

      Recurenta își întemeiază recursul pe patru motive.
      În primul rând, Tribunalul ar fi interpretat în mod eronat principiul de drept potrivit căruia pentru refuzarea acordării accesului la documente ar fi necesar ca accesul solicitat să fie indispensabil pentru activitatea pe piața conexă și, pe cale de consecință, acest principiu nu a fost aplicat sau a fost aplicat greșit.
      În al doilea rând, Tribunalul ar fi interpretat greșit principiul de drept potrivit căruia unei societăți-mamă nu i s-ar putea imputa comportamentul filialei sale decât dacă a exercitat efectiv o influență decisivă și, prin urmare, principul menționat a fost aplicat în mod eronat.
      În al treilea rând, Tribunalul nu ar fi aplicat și, prin urmare, ar fi aplicat în mod eronat, principiul de drept potrivit căruia unei societăți-mamă nu i s-ar putea imputa comportamentul filialei sale decât dacă aceasta a urmat în esență instrucțiunile societății-mamă.
      În al patrulea rând, Tribunalul ar fi aplicat în mod eronat principiul de drept potrivit căruia în procedura administrativă ar fi fost garantat dreptul de a fi ascultat.


title: Cauza C-172/19 P: Recurs introdus la 22 februarie 2019 de Association européenne du charbon et du lignite (Euracoal) împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a treia) din 13 decembrie 2018 în cauza T-739/17, Association européenne du charbon et du lignite (Euracoal) și alții/Comisia Euopeană

text:
               13.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 164/25

      Recurs introdus la 22 februarie 2019 de Association européenne du charbon et du lignite (Euracoal) împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a treia) din 13 decembrie 2018 în cauza T-739/17, Association européenne du charbon et du lignite (Euracoal) și alții/Comisia Euopeană
      (Cauza C-172/19 P)
      (2019/C 164/28)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Recurentă: Association européenne du charbon et du lignite (Euracoal) (reprezentanți: W. Spieth și N. Hellermann, avocați)

         Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană, Deutscher Braunkohlen-Industrie-Verein e.V., Lausitz Energie Kraftwerke AG, Mitteldeutsche Braunkohlengesellschaft mbH, eins energie in sachsen GmbH & Co. KG

         Concluziile recurentei

                  1.

                              a)

                              anularea Ordonanței Tribunalului Uniunii Europene din 13 decembrie 2019 în cauza T-739/17;

                              b)

                              declararea acțiunii ca fiind admisibilă și
                              în cazul în care Curtea consideră că această cauză este în stare de judecată, în conformitate cu concluziile formulate în acțiunea din 7 noiembrie 2017, care sunt menținute în totalitate

                                          —

                                          anularea Deciziei de punere în aplicare (UE) 2017/1442 a Comisiei din 31 iulie 2017 de stabilire a concluziilor privind cele mai bune tehnici disponibile (BAT) pentru instalațiile de ardere de dimensiuni mari, în temeiul Directivei 2010/75/UE a Parlamentului European și a Consiliului (1), în măsura în care au fost acceptate și stabilite nivelurile de emisie asociate celor mai bune tehnici disponibile (BAT-AEL) pentru emisiile de NOx (articolul 1, punctul 2.1.3 din anexă și tabelul 3) și pentru emisiile de mercur (articolul 1, punctul 2.1.6 din anexă și tabelul 7) rezultate din arderea huilei și a lignitului;

                                          —

                                          cu titlu subsidiar, anularea în tot a Deciziei de punere în aplicare 2017/1442;

                                          —

                                          obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată;

                              c)

                              în cazul în care Curtea consideră că această cauză nu este în stare de judecată în ceea ce privește concluziile menționate la punctul 1. b), trimiterea sa spre rejudecare Tribunalului Uniunii Europene;

                  2.

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate în procedura de recurs.

         Motivele și principalele argumente

      Recurenta invocă următoarele două motive.
      În primul rând, ordonanța Tribunalului se întemeiază pe o neregularitate procedurală care aduce atingere intereselor recurentei (a doua situație prevăzută la articolul 58 primul paragraf a doua teză din Statutul Curții de Justiție a Uniunii Europene) și încalcă astfel unele principii ale dreptului Uniunii. În ordonanță, Tribunalul nu a luat în considerare argumentul recurentei, care era determinant pentru soluționarea litigiului, potrivit căruia capacitatea sa procesuală activă rezultă din încălcarea poziției sale procedurale pe care a avut-o în cadrul schimbului de informații relevant pentru elaborarea concluziilor BAT care au făcut obiectul acțiunii. În această procedură, recurenta a participat nu doar în mod efectiv, ci și pe baza unor poziții juridice specifice și de apărare, care au garantat o anumită poziție procedurală. Chiar și numai aceste motive susțin deja dreptul la acțiune al recurentei. Ordonanța Tribunalului nu conține nicio analiză pe fond, apreciere sau motivare cu privire la argumentul recurentei. Astfel, a fost săvârșită o încălcare a obligației de motivare ce rezultă din articolul 36 prima teză coroborat cu articolul 53 primul paragraf din Statutul Curții de Justiție a Uniunii Europene și cu articolul 81 din Regulamentul de procedură al Tribunalului. Aceasta determină o neregularitate procedurală, precum și, în același timp, o încălcare a principiilor generale ale dreptului Uniunii ale protecției jurisdicționale efective și dreptului de a fi ascultat.
      În al doilea rând, ordonanța Tribunalului încalcă și dreptul Uniunii, în sensul celei de a treia situații prevăzute la articolul 58 primul paragraf a doua teză din Statut. Prin această ordonanță, Tribunalul a respins acțiunea introdusă de recurentă ca inadmisibilă. Tribunalul, încălcând dreptul Uniunii, nu a ținut seama de faptul că statutul personal al recurentei îndeplinea condițiile de admisibilitate a acțiunii sub forma unui interes calificat, în sensul articolului 263 al patrulea paragraf TFUE. Interesul calificat și, în consecință, calitatea procesuală activă rezultă din încălcarea poziției procedurale pe care recurenta a avut-o în cadrul procedurii de elaborare a concluziilor BAT care au făcut obiectul acțiunii. În procedura de adoptare a concluziilor BAT recurenta a participat nu doar în mod efectiv, ci și pe baza unor poziții juridice specifice și de apărare, care au garantat o anumită poziție procedurală. Astfel, aceasta îi conferă un drept la acțiune, în sensul că privește aplicarea drepturilor sale procedurale. Aceste garanții procedurale de protecție a recurentei au fost încălcate de Comisie în cadrul elaborării concluziilor BAT, în special prin limitarea drepturilor recurentei de a fi ascultată și de a participa la procedură, precum și prin neîndeplinirea obligațiilor de examinare. Respingerea acțiunii ca inadmisibilă determină astfel o eroare în aplicarea dreptului Uniunii.

         (1)  JO 2017, L 212, p. 1.


title: Cauza C-192/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Gerechtshof te Amsterdam (Țările de Jos) la 27 februarie 2019 — Rensen Shipbuilding BV/Inspecteur van de Belastingdienst/Douane

text:
               13.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 164/27

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Gerechtshof te Amsterdam (Țările de Jos) la 27 februarie 2019 — Rensen Shipbuilding BV/Inspecteur van de Belastingdienst/Douane
      (Cauza C-192/19)
      (2019/C 164/29)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Gerechtshof te Amsterdam

         Părțile din procedura principală

         Apelantă: Rensen Shipbuilding BV

         Intimat: Inspecteur van de Belastingdienst/Douane

         Întrebarea preliminară

      Nota complementară 1 de la capitolul 89 din Nomenclatura combinată prevede (printre altele) că subpozițiile 89012010 și 89019010 din NC („nave pentru navigație maritimă”) se referă exclusiv la nave proiectate pentru largul mării. Cum trebuie înțeleasă noțiunea „pentru largul mării” în acest context?


title: Cauza C-194/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Conseil d'État (Belgia) la 28 februarie 2019 — H. A./État belge

text:
               13.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 164/27

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Conseil d'État (Belgia) la 28 februarie 2019 — H. A./État belge
      (Cauza C-194/19)
      (2019/C 164/30)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Conseil d'État

         Părțile din procedura principală

         Recurent: H. A.

         Intimat: État belge

         Întrebarea preliminară

      Articolul 27 din Regulamentul (UE) nr. 604/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 26 iunie 2013 de stabilire a criteriilor și mecanismelor de determinare a statului membru responsabil de examinarea unei cereri de protecție internațională prezentate într-unul dintre statele membre de către un resortisant al unei țări terțe sau de către un apatrid (1) (reformare), privit în mod izolat și în coroborare cu articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, trebuie interpretat în sensul că impune, pentru a garanta dreptul la o cale de atac efectivă, ca instanța națională să ia în considerare, dacă este cazul, elemente ulterioare deciziei de „transfer Dublin”?

         (1)  JO 2013, L 180, p. 31.


title: Cauza C-197/19 P: Recurs introdus la 28 februarie 2019 de Mylan Laboratories Ltd și Mylan, Inc. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a noua) din 12 decembrie 2018 în cauza T-682/14, Mylan Laboratories și Mylan/Comisia

text:
               13.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 164/28

      Recurs introdus la 28 februarie 2019 de Mylan Laboratories Ltd și Mylan, Inc. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a noua) din 12 decembrie 2018 în cauza T-682/14, Mylan Laboratories și Mylan/Comisia
      (Cauza C-197/19 P)
      (2019/C 164/31)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurente: Mylan Laboratories Ltd și Mylan, Inc. (reprezentant: C. Firth, S. Kon, C. Humpe, Solicitors, V. Adamis, advocate)

         Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

         Concluziile recurentei

      Recurentele solicită Curții:

                  —

                  anularea Hotărârii Tribunalului în cauza T-682/14, Mylan Laboratories și Mylan/Comisia în măsura în care Tribunalul a respins cererea lor de anulare a Deciziei Comisiei din 9 iulie 2014 (1) în cauza AT.39612 — Perindopril (Servier) în măsura în care le privește pe recurente sau

                  —

                  anularea ori reducerea substanțială a cuantumului amenzii și/sau

                  —

                  trimiterea cauzei la Tribunal pentru ca acesta să statueze conform hotărârii Curții și

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor și a costurilor juridice sau altele efectuate de recurente în legătură cu prezenta cauză și la orice altă măsură pe care Curtea o consideră adecvată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea recursului lor, recurentele invocă următoarele cinci motive:

                  1.

                  Primul motiv: Tribunalul a săvârșit o eroare de drept prin faptul că a statuat că Matrix și Laboratoires Servier erau concurenți potențiali la data încheierii acordului de soluționare amiabilă.
                  Primul aspect: Tribunalul a concluzionat în mod greșit că Comisia putea considera că acordul Miche-Matrix permitea să califice Matrix și Niche ca și concurenți potențiali.
                  Al doilea aspect: Tribunalul a efectuat o aplicare eronată a criteriilor juridice aplicabile concurenței potențiale prin faptul că a concluzionat că Matrix și Servier erau concurenți potențiali la data încheierii acordului de soluționare amiabilă.

                  2.

                  Al doilea motiv: Tribunalul a săvârșit o eroare de drept prin faptul că a statuat că acordul de soluționare amiabilă avea ca obiect restrângerea concurenței.
                  Primul aspect: Tribunalul a concluzionat în mod greșit că un acord de soluționare amiabilă în materie de brevete poate avea ca obiect restrângerea concurenței chiar dacă termenii acestui acord țin de domeniul de aplicare al brevetului.
                  Al doilea aspect: Tribunalul a săvârșit o eroare prin faptul că a dedus existența unei restrângeri a concurenței prin obiect dintr-un pretins stimulent reprezentat de plata efectuată de Servier către Matrix.
                  Al treilea aspect: Tribunalul a săvârșit o eroare în modul în care a dedus existența unui stimulent din plata primită de Matrix.

                  3.

                  Al treilea motiv: Tribunalul a săvârșit o eroare prin faptul că a refuzat să examineze calificarea acordului de soluționare amiabilă de către Comisie ca o restrângere a concurenței prin efect.

                  4.

                  Al patrulea motiv: Tribunalul a săvârșit o eroare prin faptul că a statuat că Mylan Inc. A exercitat o influență determinantă asupra comportamentului Matrix în perioada relevantă.

                  5.

                  Al cincilea motiv: Tribunalul a încălcat articolul 23 din Regulamentul nr. 1/2003 (2) și principiile legalității infracțiunilor și a pedepselor (nullum crimen, nulla poena sine lege) și securității juridice prin faptul că a statuat că o amendă putea fi aplicată recurentelor.

         (1)  Rezumatul deciziei din 9 iulie 2014 a Comisiei privind o procedură de aplicare a articolelor 101 și 102 din Tratatul privind Funcționarea Uniunii Europene [cazul AT.39612 — Perindopril (Servier)] [notificată sub numărul C(2014) 4955], JO 2016, C 393, p. 7.

         (2)  Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (JO 2003, L 1, p. 1, Ediție specială, 08/vol.1, p. 167).


title: Cauza C-198/19 P: Recurs introdus la 28 februarie 2019 de Teva UK Ltd, Teva Pharmaceuticals Europe BV și Teva Pharmaceutical Industries Ltd împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a noua) din 12 decembrie 2018 în cauza T-679/14, Teva UK Ltd și alții/Comisia

text:
               13.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 164/29

      Recurs introdus la 28 februarie 2019 de Teva UK Ltd, Teva Pharmaceuticals Europe BV și Teva Pharmaceutical Industries Ltd împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a noua) din 12 decembrie 2018 în cauza T-679/14, Teva UK Ltd și alții/Comisia
      (Cauza C-198/19 P)
      (2019/C 164/32)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurente: Teva UK Ltd, Teva Pharmaceuticals Europe BV și Teva Pharmaceutical Industries Ltd (reprezentanți: D. Tayar, avocat, A. Richard, avocate)

         Celelalte părți din procedură: European Generic medicines Association AISBL (EGA), Comisia Europeană

         Concluziile recurentelor

      Recurentele solicită Curții:

                  —

                  admiterea recursului și constatarea admisibilității acțiunii;

                  —

                  anularea Hotărârii Tribunalului din 12 decembrie 2018 în cauza T-679/14;

                  —

                  trimiterea cauzei spre rejudecare la Tribunal, cu excepția cazului în care Curtea se consideră suficient de lămurită pentru a anula Decizia COMP/AT.39612 (1)„Perindopril (Servier)” a Comisiei din 9 iulie 2014, în măsura în care aceasta constată că Teva UK Limited, Teva Pharmaceuticals Europe BV și Teva Pharmaceutical Industries Limited au încălcat articolul 101 TFUE, și pentru a anula amenda impusă societăților menționate și

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată din prezenta procedură, inclusiv a celor efectuate de recurente în fața Curții și a Tribunalului.

         Motivele și principalele argumente

      Recurentele invocă trei motive în susținerea cererii lor:

                  1.

                  Tribunalul a săvârșit o eroare de drept în criteriul aplicat pentru a aprecia dacă Teva era un concurent potențial al Servier.

                  2.

                  Tribunalul a săvârșit o eroare de drept prin faptul că a concluzionat că acordul era restrictiv de concurență prin obiect în temeiul articolului 101 alineatul (1) TFUE.

                  3.

                  Tribunalul a săvârșit o eroare de drept prin faptul că a aplicat articolul 101 alineatul (3) TFUE.

         (1)  Rezumatul Deciziei Comisiei din 9 iulie 2014 privind o procedură de aplicare a articolelor 101 și 102 din Tratatul privind Funcționarea Uniunii Europene [cazul AT.39612 — Perindopril (Servier)] [notificată sub numărul C(2014) 4955] (JO 2016, C 393, p. 7).


title: Cauza C-199/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Rejonowy dla Łodzi-Śródmieścia w Łodzi (Polonia) la 27 februarie 2019 — RL sp. z o.o. z siedzibą w Ł./J.M.

text:
               13.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 164/30

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Rejonowy dla Łodzi-Śródmieścia w Łodzi (Polonia) la 27 februarie 2019 — RL sp. z o.o. z siedzibą w Ł./J.M.
      (Cauza C-199/19)
      (2019/C 164/33)
      Limba de procedură: polona

         Instanța de trimitere

      Sąd Rejonowy dla Łodzi-Śródmieścia w Łodzi

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: RL sp. z o.o. z siedzibą w Ł.

         Pârât: J.M.

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 2 punctul 1 din Directiva 2011/7/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 februarie 2011 privind combaterea întârzierii în efectuarea plăților în tranzacțiile comerciale (1), transpus în dreptul polonez prin articolul 4 punctul 1 din ustawa z dnia 8 marca 2013 r. o terminach zapłaty w transakcjach handlowych [Legea din 8 martie 2013 privind termenele de plată în tranzacțiile comerciale (text consolidat în Dz. U. 2009, poziția 118)] trebuie interpretat în sensul că trebuie considerate tranzacții care conduc la furnizarea de bunuri sau prestarea de servicii contra cost (tranzacții comerciale) și contractele a căror prestație caracteristică rezidă în punerea la dispoziție cu titlu oneros a unui bun în scopul folosinței temporare (de exemplu, contractele de locațiune)?

                  2)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare: articolul 5 din această directivă, care a fost transpus în dreptul polonez prin articolul 11 alineatul (1) din Ustawa o terminach zapłaty w transakcjach handlowych (Legea privind termenele de plată în tranzacțiile comerciale din 8 martie 2013), trebuie interpretat în sensul că există o convenție privind calendarul de plată a ratelor între părțile la o tranzacție comerciale dacă a fost convenită prestarea unei plăți periodice în numerar de către debitor, chiar și atunci când contractul a fost încheiat pe durată nedeterminată?

         (1)  JO 2011, L 48, p. 1.


title: Cauza C-200/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Trgovački sud u Zagrebu (Croația) la 1 martie 2019 — INA-INDUSTRIJA NAFTE d.d. și alții/LJUBLJANSKA BANKA d.d.

text:
               13.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 164/31

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Trgovački sud u Zagrebu (Croația) la 1 martie 2019 — INA-INDUSTRIJA NAFTE d.d. și alții/LJUBLJANSKA BANKA d.d.
      (Cauza C-200/19)
      (2019/C 164/34)
      Limba de procedură: croata

         Instanța de trimitere

      Trgovački sud u Zagrebu

         Părțile din procedura principală

         Reclamante: INA-INDUSTRIJA NAFTE d.d., CROATIA osiguranje d.d., REPUBLIKA HRVATSKA, Croatia Airlines d.d., GRAD ZAGREB, HRVATSKA ELEKTROPRIVREDA d.d., HRVATSKE ŠUME d.o.o., KAPITAL d.o.o. u stečaju, PETROKEMIJA d.d., Đuro Đaković Holding d.d., ENERGOINVEST d.d., TELENERG d.o.o., ENERGOCONTROL d.o.o., UDRUGA POSLODAVACA U ZDRAVSTVU, HRVATSKI ZAVOD ZA MIROVINSKO OSIGURANJE, ZAGREPČANKA-POSLOVNI OBJEKTI d.d., BRODOGRADILIŠTE VIKTOR LENAC d.d., INOVINE d.d., MARAT INŽENJERING d.o.o., GOYA — COMPANY d.o.o., METROPOLIS PLAN d.o.o., Dalekovod d.d., INFRATERRA d.o.o., Citat d.o.o., STAROSTA d.o.o., METALKA METALCOM d.o.o., I.Š., B.C., Z.N., D.G., M.R., A.T.

         Pârâtă: LJUBLJANSKA BANKA d.d.

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Dat fiind că pârâta nu a participat la încheierea contractelor cu ceilalți coproprietari și nici nu a consimțit la cele convenite, articolul 7 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 trebuie interpretat în sensul că obligația pârâtei, prevăzută de lege, dar care, în ceea ce privește cuantumul, data scadenței și alte modalități ale acesteia, este stabilită de comun acord de coproprietarii care dețin majoritatea cotelor-părți privind imobilul, trebuie să fie considerată o obligație contractuală?

                  2)

                  Articolul 7 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 trebuie interpretat în sensul că neîndeplinirea unei obligații prevăzute de lege cu privire la ceilalți coproprietari ai imobilului care pot solicita executarea acesteia pe cale judiciară este considerată delict sau cvasidelict, ținând seama în special de faptul că neîndeplinirea obligației legale a pârâtei poate cauza un prejudiciu suplimentar (pe lângă pierderea banilor aferenți fondului de rezervă) atât celorlalți coproprietari, cât și terților?

                  3)

                  Având în vedere că, în speță, obligația în discuție rezultă din faptul că pârâta este proprietara localurilor comerciale în care desfășoară activități, și anume localurile în care este situată o sucursală, articolul 7 alineatul (5) din Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 trebuie interpretat în sensul că este vorba despre o contestație rezultată din activitatea unei sucursale, a unei agenții sau a unei alte unități?


title: Cauza C-202/19 P: Recurs introdus la 1 martie 2019 de Ryanair DAC, fostă Ryanair Ltd, Airport Marketing Services Ltd împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea extinsă) din 13 decembrie 2018 în cauza T-111/15 P, Ryanair și Airport Marketing Services/Comisia

text:
               13.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 164/32

      Recurs introdus la 1 martie 2019 de Ryanair DAC, fostă Ryanair Ltd, Airport Marketing Services Ltd împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea extinsă) din 13 decembrie 2018 în cauza T-111/15 P, Ryanair și Airport Marketing Services/Comisia
      (Cauza C-202/19 P)
      (2019/C 164/35)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurente: Ryanair DAC, fostă Ryanair Ltd, Airport Marketing Services Ltd (reprezentată de: E. Vahida, avocat, I.-G. Metaxas-Maranghidis, dikigoros, G. Berrisch, avocat, B. Byrne, Solicitor)

         Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

         Concluziile recurentelor

                  —

                  Anularea Hotărârii Tribunalului din 13 decembrie 2018 în cauza T-111/15 și

                  —

                  anularea articolului 1 alineatul (2), a articolului 2 alineatul (4) și a articolelor 4 și 5 din Decizia (UE) 2015/1226 (1) a Comisiei din 23 iulie 2014 privind ajutorul de stat SA 33963 (2012/C) (ex 2012/NN) sau, cu titlu subsidiar, trimiterea cauzei spre rejudecare Tribunalului și în orice caz

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de recurente în apel și în cadrul procedurii din cauza T-111/15 în fața Tribunalului.

         Motivele și principalele argumente

      Recurentele susțin că hotărârea recurată trebuie anulată pentru următoarele motive:
      În primul rând, Tribunalul a încălcat articolul 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și dreptul la apărare al recurentelor în fața Comisiei. Tribunalul a făcut în mod greșit o distincție între drepturile specifice din articolul 41 alineatul (2) din cartă și dreptul general la o bună administrare prevăzut la articolul 41 alineatul (1) din cartă, a stabilit greșit că drepturile din articolul 41 alineatul (2) din cartă nu se aplică în cazul anchetelor privind ajutoarele de stat, a stabilit greșit că există un conflict între articolul 41 alineatele (1) și (2) din cartă și articolele 107 și 108 TFUE și a stabilit greșit că recurentele puteau fi considerate doar o sursă de informare în cadrul anchetei.
      În al doilea rând, Tribunalul a încălcat articolul 107 alineatul (1) TFUE interpretând în mod greșit noțiunea de avantaj. Tribunalul a concluzionat greșit că nu există o ierarhie a metodologiilor pentru a aplica testul operatorului economic privat între analiza comparativă și alte metode, a stabilit greșit că Comisia putea pleca de la analiza comparativă și respinge dovada comparativă prezentată de recurente și a concluzionat greșit că, aplicând testul profitabilității marginale, nu este necesar ca Comisia să certifice că costurile marginale preconizate și veniturile marginale din activități non-aeronautice reflectă modalitatea în care un operator economic privat ar fi gestionat aeroportul.
      În al treilea rând, Tribunalul a evaluat greșit imputabilitatea către stat afirmând că nu era necesar să se specifice dacă cogestionarul aeroportului „SMAC” este o întreprindere publică, neaplicând criteriile Stardust Marine pentru a distinge între autonomie și imputare și neoferind o motivare suficientă în acest sens.

         (1)  Decizia (UE) 2015/1226 a Comisiei din 23 iulie 2014 privind ajutorul de stat SA.33963 (2012/C) (ex 2012/NN) pus în aplicare de Franța în favoarea Camerei de Comerț și Industrie din Angoulême, a SNC-Lavalin, a Ryanair și a Airport Marketing Services [notificată cu numărul C(2014) 5080] (JO 2015, L 201, p. 48).


title: Cauza C-203/19 P: Recurs introdus la 1 martie 2019 de Ryanair DAC, fostă Ryanair Ltd, și de Airport Marketing Services Ltd împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea extinsă) din 13 decembrie 2018 în cauza T-165/15, Ryanair și Airport Marketing Services/Comisia

text:
               13.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 164/33

      Recurs introdus la 1 martie 2019 de Ryanair DAC, fostă Ryanair Ltd, și de Airport Marketing Services Ltd împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea extinsă) din 13 decembrie 2018 în cauza T-165/15, Ryanair și Airport Marketing Services/Comisia
      (Cauza C-203/19 P)
      (2019/C 164/36)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurente: Ryanair DAC, fostă Ryanair Ltd, Airport Marketing Services Ltd (reprezentanți: E. Vahida, avocat, I.-G. Metaxas-Maranghidis, Δικηγόρος, G. Berrisch, Rechtsanwalt, B. Byrne, Solicitor)

         Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

         Concluziile recurentelor

                  —

                  Anularea Hotărârii Tribunalului din 13 decembrie 2018 în cauza T-165/15 și

                  —

                  anularea articolului 1 alineatul (1), a articolului 1 alineatul (2) și [în măsura în care acestea privesc articolul 1 alineatul (1) și articolul 1 alineatul (2)] a articolelor 3, 4 și 5 din Decizia (UE) 2015/1227 (1) a Comisiei privind ajutorul de stat SA.22614 (C 53/07) sau, cu titlu subsidiar, trimiterea cauzei spre rejudecare Tribunalului și, în orice caz,

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de recurente în recurs și în procedura din cauza T-165/15 la Tribunal.

         Motivele și principalele argumente

      Recurentele susțin că hotărârea atacată cu recurs trebuie anulată pentru următoarele motive.
      În primul rând, Tribunalul a aplicat în mod eronat articolul 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și dreptul la apărare al recurentelor în privința procedurii desfășurate la Comisie. Tribunalul a făcut în mod eronat o distincție între drepturile specifice prevăzute la articolul 41 alineatul (2) din cartă și dreptul general la bună administrare prevăzut la articolul 41 alineatul (1) din cartă, a considerat în mod eronat că drepturile specifice prevăzute la articolul 41 alineatul (2) din cartă nu sunt aplicabile în cadrul investigațiilor privind ajutoarele de stat, a considerat în mod eronat că există un conflict între articolul 41 alineatul (1) și alineatul (2) din cartă și articolele 107 și 108 TFUE și a considerat în mod eronat că recurentele puteau fi calificate ca fiind mai degrabă sursă de informații în cadrul investigației.
      În al doilea rând, Tribunalul a încălcat articolul 107 alineatul (1) TFUE printr-o interpretare eronată a noțiunii de avantaj. Tribunalul a concluzionat în mod eronat că în cadrul metodologiilor de aplicare a criteriului operatorului în economia de piață („OEP”) nu există o ierarhie între analiza comparativă și alte metode, a considerat în mod eronat că Comisia avea dreptul să pornească de la o analiză comparativă și să respingă elementele de comparație propuse de recurente și a concluzionat în mod eronat că, atunci când aplică criteriul rentabilității incrementale, nu este necesar ca Comisia să se asigure că costurile incrementale așteptate și veniturile incrementale non-aeronautice reflectă modul în care un OEP ar fi operat aeroportul.

         (1)  Decizia (UE) 2015/1227 a Comisiei din 23 iulie 2014 privind ajutorul de stat SA.22614 (C 53/07) pus în aplicare de Franța în favoarea Camerei de Comerț și Industrie din Pau-Béarn, Ryanair, Airport Marketing Services și Transavia [notificată cu numărul C(2014) 5085] (JO 2015, L 201, p. 109).


title: Cauza C-204/19 P: Recurs introdus la 1 martie 2019 de Ryanair DAC, fostă Ryanair Ltd, și de Airport Marketing Services Ltd împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea extinsă) din 13 decembrie 2018 în cauza T-53/16, Ryanair și Airport Marketing Services/Comisia

text:
               13.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 164/34

      Recurs introdus la 1 martie 2019 de Ryanair DAC, fostă Ryanair Ltd, și de Airport Marketing Services Ltd împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea extinsă) din 13 decembrie 2018 în cauza T-53/16, Ryanair și Airport Marketing Services/Comisia
      (Cauza C-204/19 P)
      (2019/C 164/37)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurente: Ryanair DAC, fostă Ryanair Ltd, Airport Marketing Services Ltd (reprezentanți: E. Vahida, avocat, I.-G. Metaxas-Maranghidis, Δικηγόρος, G. Berrisch, Rechtsanwalt, B. Byrne, Solicitor)

         Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană, Consiliul Uniunii Europene

         Concluziile recurentelor

                  —

                  Anularea Hotărârii Tribunalului din 13 decembrie 2018 în cauza T-56/16 și

                  —

                  anularea articolelor 1, 4, 5 și 6 din Decizia (UE) 2016/633 (1) a Comisiei privind ajutorul de stat SA.33961 (2012/C) (ex 2012/NN) sau, cu titlu subsidiar, trimiterea cauzei spre rejudecare Tribunalului și, în orice caz,

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de recurente în recurs și în procedura din cauza T-53/16 la Tribunal.

         Motivele și principalele argumente

      Recurentele susțin că hotărârea atacată cu recurs trebuie anulată pentru următoarele motive.
      În primul rând, Tribunalul a aplicat în mod eronat articolul 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și dreptul la apărare al recurentelor în privința procedurii desfășurate la Comisie. Tribunalul a făcut în mod eronat o distincție între drepturile specifice prevăzute la articolul 41 alineatul (2) din cartă și dreptul general la bună administrare prevăzut la articolul 41 alineatul (1) din cartă, a considerat în mod eronat că drepturile specifice prevăzute la articolul 41 alineatul (2) din cartă nu sunt aplicabile în cadrul investigațiilor privind ajutoarele de stat, a considerat în mod eronat că există un conflict între articolul 41 alineatul (1) și alineatul (2) din cartă și articolele 107 și 108 TFUE și a considerat în mod eronat că recurentele puteau fi calificate ca fiind mai degrabă sursă de informații în cadrul investigației.
      În al doilea rând, Tribunalul a încălcat articolul 107 alineatul (1) TFUE printr-o interpretare eronată a noțiunii de avantaj. Tribunalul a concluzionat în mod eronat că în cadrul metodologiilor de aplicare a criteriului operatorului în economia de piață („OEP”) nu există o ierarhie între analiza comparativă și alte metode, a considerat în mod eronat că Comisia avea dreptul să pornească de la o analiză comparativă și să respingă elementele de comparație propuse de recurente, a concluzionat în mod eronat că, atunci când aplică criteriul rentabilității incrementale, nu este necesar ca Comisia să se asigure că costurile incrementale așteptate și veniturile incrementale non-aeronautice reflectă modul în care un OEP ar fi operat aeroportul și a considerat în mod eronat că pentru a constata existența unui ajutor este suficientă mai degrabă o rentabilitate scăzută decât lipsa rentabilității.
      În al treilea rând, Tribunalul a apreciat în mod eronat imputabilitatea în sarcina statului, prin faptul că a considerat că operatorul aeroportului — „SMAN” — era un organism al statului, nu a aplicat indicatorii care decurg din jurisprudența Stardust Marine și nu a motivat suficient aceste considerații. De asemenea, Tribunalul a săvârșit o eroare prin faptul că a afirmat în mod incorect că deciziile societății private VTAN erau imputabile statului.

         (1)  Decizia UE) 2016/633 a Comisiei din 23 iulie 2014 privind ajutorul de stat SA.33961 (2012/C) (ex 2012/NN) pus în aplicare de către Franța în favoarea Camerei de Comerț și Industrie din Nîmes-Uzès-Le Vigan, a Veolia Transport Aéroport de Nîmes, a Ryanair Limited și a Airport Marketing Services Limited [notificată cu numărul C(2014) 5078] (JO 2016, L 113, p. 32).


title: Cauza C-205/19 P: Recurs introdus la 1 martie 2019 de Ryanair DAC, fostă Ryanair Ltd, Airport Marketing Services Ltd împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea extinsă) din 13 decembrie 2018 în cauza T-165/16, Ryanair și Airport Marketing Services/Comisia

text:
               13.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 164/36

      Recurs introdus la 1 martie 2019 de Ryanair DAC, fostă Ryanair Ltd, Airport Marketing Services Ltd împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea extinsă) din 13 decembrie 2018 în cauza T-165/16, Ryanair și Airport Marketing Services/Comisia
      (Cauza C-205/19 P)
      (2019/C 164/38)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: Ryanair DAC, fostă Ryanair Ltd, Airport Marketing Services Ltd (reprezentanți: E. Vahida, avocat, I.-G. Metaxas-Maranghidis, avocat, G. Berrisch, avocat, B. Byrne, solicitor)

         Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană, Consiliul Uniunii Europene

         Concluziile

      Recurentele solicită Curții:

                  —

                  anularea Hotărârii Tribunalului din 13 decembrie 2018 în cauza T-165/16 și

                  —

                  anularea articolului 1 alineatul (4), a articolelor 2-4 din Decizia (UE) 2016/287 (1) a Comisiei din 15 octombrie 2014 privind ajutorul de stat SA.26500 — 2012/C (ex 2011/NN, ex CP 227/2008) sau, în subsidiar, trimiterea cauzei Tribunalului spre rejudecare și, în orice caz,

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de recurente în prezentul recurs și în procedura în cauza T-165/16 în fața Tribunalului.

         Motivele și principalele argumente

      Recurentele susțin că hotărârea atacată trebuie anulată pentru următoarele motive:
      În primul rând, Tribunalul a aplicat greșit articolul 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și dreptul la apărare al reclamantelor în procedurile în fața Comisiei. Tribunalul: a săvârșit o eroare atunci când a făcut o distincție între drepturile specifice prevăzute la articolul 41 alineatul (2) din cartă și dreptul general la bună administrare prevăzut la articolul 41 alineatul (1) din cartă; a săvârșit o eroare atunci când a constatat că drepturile prevăzute la articolul 41 alineatul (2) din cartă nu se aplică în investigațiile privind ajutoarele de stat; a săvârșit o eroare atunci când a constatat că există un conflict între articolul 41 alineatele (1) și (2) din cartă și articolele 107 și 108 TFUE și a săvârșit o eroare atunci când a constatat că reclamantele puteau fi considerate doar o sursă de informare în investigație.
      În al doilea rând, Tribunalul a încălcat articolul 107 alineatul (1) TFUE, prin interpretarea eronată a noțiunii de avantaj. Tribunalul: a săvârșit o eroare atunci când a concluzionat că nu există o ierarhie a metodologiilor de aplicare a testului operatorului privat în economia de piață („OPEP”) între analiza comparativă și alte metode; a săvârșit o eroare atunci când a constatat că Comisia avea dreptul să deroge de la analiza comparativă și să respingă dovezile comparative prezentate de reclamante și a săvârșit o eroare atunci când a concluzionat că, în aplicarea testului rentabilității incrementale, nu este necesar ca Comisia să se asigure că veniturile marginale ne-aeronautice estimate și costurile marginale estimate reflectă modalitatea în care un operator privat în economia de piață ar fi exploatat aeroportul.

         (1)  Decizia (UE) 2016/287 a Comisiei din 15 octombrie 2014 privind ajutorul de stat SA.26500 — 2012/C (ex 2011/NN, ex CP 227/2008) pus în aplicare de Germania în favoarea întreprinderii Flughafen Altenburg-Nobitz și a companiei aeriene Ryanair Ltd [notificată prin documentul C(2014) 7369] (JO 2016, L 59, p. 22).


title: Cauza C-212/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Conseil d'État (Franța) la 6 martie 2019 — Ministre de l'Agriculture et de l'Alimentation/Compagnie des pêches de Saint-Malo

text:
               13.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 164/37

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Conseil d'État (Franța) la 6 martie 2019 — Ministre de l'Agriculture et de l'Alimentation/Compagnie des pêches de Saint-Malo
      (Cauza C-212/19)
      (2019/C 164/39)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Conseil d'État

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: Ministre de l'Agriculture et de l'Alimentation

         Pârâtă: Compagnie des pêches de Saint-Malo

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Decizia din 14 iulie 2004 (1) a Comisiei trebuie interpretată în sensul că declară incompatibile cu piața comună doar reducerile contribuțiilor angajatorilor, pentru motivul că reducerile contribuțiilor salariaților nu aduc beneficii întreprinderilor și, prin urmare, nu pot să intre în domeniul de aplicare al articolului 107 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene sau în sensul că declară de asemenea incompatibile reducerile contribuțiilor salariaților?

                  2)

                  În ipoteza în care Curtea va aprecia că decizia Comisiei trebuie interpretată în sensul că declară de asemenea incompatibile în reducerile contribuțiilor salariaților, trebuie să se considere că întreprinderea a beneficiat de respectivele reduceri în totalitatea lor sau doar de o parte dintre acestea? În această din urmă ipoteză, cum trebuie evaluată partea respectivă? Statul membru este obligat să dispună rambursarea de către salariații vizați în totalitate sau parțial a ajutorului de care ar fi beneficiat?

         (1)  Decizia din 14 iulie 2004 a Comisiei privind anumite măsuri de ajutor puse în aplicare de Franța în favoarea acvacultorilor și a pescarilor (2005/239/CE) (JO 2005, L 74, p. 49).


title: Cauza C-215/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Korkein hallinto-oikeus (Finlanda) la 8 martie 2019 — Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö

text:
               13.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 164/39

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Korkein hallinto-oikeus (Finlanda) la 8 martie 2019 — Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö
      (Cauza C-215/19)
      (2019/C 164/41)
      Limba de procedură: finlandeza

         Instanța de trimitere

      Korkein hallinto-oikeus

         Părțile din procedura principală

         Recurentă: Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö

         Pârâtă: A Oy

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolele 13b și 31a din Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 282/2011 (1) al Consiliului din 15 martie 2011 de stabilire a măsurilor de punere în aplicare a Directivei 2006/112/CE (2) privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1042/2013 (3) al Consiliului din 7 octombrie 2013 de modificare a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 282/2011 în ceea ce privește locul de prestare a serviciilor, trebuie interpretate în sensul că serviciile de centre de date de tipul celor care stau la baza procedurii principale, prin care un comerciant oferă clienților săi cabinete pentru servere aflate într-un centru informatic, precum și servicii conexe, trebuie clasificate drept închiriere de bunuri imobile?

                  2)

                  În ipoteza în care Curtea ar răspunde negativ la prima întrebare preliminară: articolul 47 din Directiva 2006/112/CE privind TVA și articolul 31 litera (a) din regulamentul de punere în aplicare menționat anterior trebuie interpretate, la rândul lor, în sensul că un serviciu de centre de date de tipul celor care stau la baza procedurii principale trebuie considerat o prestare de servicii în legătură cu un bun imobil, locul de prestare a serviciului fiind locul în care se găsește bunul imobil?

         (1)  JO 2011, L 77, p. 1.

         (2)  JO 2006, L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7.

         (3)  JO 2013, L 284, p. 1.


title: Cauza C-233/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Cour du travail de Liège (Belgia) la 18 martie 2019 — B./Centre public d'action sociale de Líège (CPAS)

text:
               13.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 164/40

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Cour du travail de Liège (Belgia) la 18 martie 2019 — B./Centre public d'action sociale de Líège (CPAS)
      (Cauza C-233/19)
      (2019/C 164/42)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Cour du travail de Liège

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: B.

         Pârât: Centre public d'action sociale de Líège (CPAS)

         Întrebarea preliminară

      Articolele 5 și 13 din Directiva 2008/115/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 2008 privind standardele și procedurile comune aplicabile în statele membre pentru returnarea resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală (1) coroborate cu articolul 19 alineatul (2) și cu articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, precum și articolul 14 alineatul (1) litera (b) din această directivă, interpretate în lumina Hotărârii C-562/13, pronunțată la 18 decembrie 2014 de Marea Cameră a Curții [de Justiție] a Uniunii Europene, trebuie interpretate în sensul că conferă efect suspensiv unei căi de atac exercitate împotriva unei decizii prin care se dispune ca un resortisant al unei țări terțe afectat de o boală gravă să părăsească teritoriul unui stat membru, înțelegându-se că autorul căii de atac susține că executarea acestei decizii îl poate expune unui risc serios de deteriorare gravă și ireversibilă a stării sale de sănătate,

                  —

                  fără a fi necesară o apreciere cu privire la calea de atac, simpla sa formulare fiind suficientă pentru a suspenda executarea deciziei prin care se dispune părăsirea teritoriului,

                  —

                  sau prin intermediul unui control marginal cu privire la existența unui motiv solid sau la inexistența unei cauze de inadmisibilitate sau de netemeinicie vădită a căii de atac formulate în fața Consiliului Contenciosului privind Străinii,

                  —

                  sau chiar prin intermediul unui control deplin și complet din partea instanțelor pentru litigii de muncă pentru a stabili dacă executarea acestei decizii îl poate expune pe autorul căii de atac unui risc serios de deteriorare gravă și ireversibilă a stării sale de sănătate?

         (1)  JO 2008, L 348, p. 98.


title: Cauza T-433/16: Hotărârea Tribunalului din 28 martie 2019 — Pometon/Comisia („Concurență — Înțelegeri — Piața europeană a abrazivilor din oțel — Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 101 TFUE și a articolului 53 din Acordul privind SEE — Coordonarea prețurilor în ansamblul SEE — Procedura «hibrid» decalată cronologic — Prezumția de nevinovăție — Principiul imparțialității — Carta drepturilor fundamentale — Proba încălcării — Încălcare unică și continuă — Restrângerea concurenței prin obiect — Durata încălcării — Amendă — Adaptarea excepțională a cuantumului de bază — Obligația de motivare — Proporționalitate — Egalitate de tratament — Competență de fond”)

text:
               13.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 164/42

      Hotărârea Tribunalului din 28 martie 2019 — Pometon/Comisia
      (Cauza T-433/16) (1)

      („Concurență - Înțelegeri - Piața europeană a abrazivilor din oțel - Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 101 TFUE și a articolului 53 din Acordul privind SEE - Coordonarea prețurilor în ansamblul SEE - Procedura «hibrid» decalată cronologic - Prezumția de nevinovăție - Principiul imparțialității - Carta drepturilor fundamentale - Proba încălcării - Încălcare unică și continuă - Restrângerea concurenței prin obiect - Durata încălcării - Amendă - Adaptarea excepțională a cuantumului de bază - Obligația de motivare - Proporționalitate - Egalitate de tratament - Competență de fond”)
      (2019/C 164/43)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Reclamantă: Pometon SpA (Maerne di Martellago, Italia) (reprezentanți: E. Fabrizi, V. Veneziano și A. Molinaro, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: P. Rossi și B. Mongin, agenți)

         Obiectul

      Demande fondée sur l’article 263 TFUE et tendant à l’annulation de la décision C (2016) 3121 final de la Commission, du 25 mai 2016, relative à une procédure d’application de l’article 101 TFUE et de l’article 53 de l’accord EEE (affaire AT.39792 — Abrazivi din oțel)

         Dispozitivul

                  1)

                     Anulează articolul 2 din Decizia C(2016) 3121 final a Comisiei din 25 mai 2016 privind o procedură de aplicare a articolului 101 TFUE și a articolului 53 din Acordul privind SEE (cauza AT.39792 — Abrazivi din oțel).

                  2)

                     Stabilește la 3 873 375 de euro cuantumul amenzii aplicate Pometon SpA.

                  3)

                     Respinge în rest acțiunea.

                  4)

                     Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 371, 10.10.2016.


title: Cauza T-766/16: Hotărârea Tribunalului din 20 martie 2019 — Hércules Club de Fútbol/Comisia („Ajutoare de stat — Ajutoare acordate de Spania în favoarea anumitor cluburi de fotbal profesionist — Garanție — Decizie prin care ajutoarele sunt declarate incompatibile cu piața internă — Avantaj — Obligația de motivare”)

text:
               13.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 164/43

      Hotărârea Tribunalului din 20 martie 2019 — Hércules Club de Fútbol/Comisia
      (Cauza T-766/16) (1)

      („Ajutoare de stat - Ajutoare acordate de Spania în favoarea anumitor cluburi de fotbal profesionist - Garanție - Decizie prin care ajutoarele sunt declarate incompatibile cu piața internă - Avantaj - Obligația de motivare”)
      (2019/C 164/44)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Reclamantă: Hércules Club de Fútbol, SAD (Alicante, Spania) (reprezentanți: S. Rating și Y. Martínez Mata, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Luengo, B. Stromsky și P. Němečková, agenți)

         Intervenient în susținerea reclamantei: Regatul Spaniei (reprezentanți: inițial A. Gavela Llopis și M.J. García-Valdecasas Dorrego, ulterior M.J. García-Valdecasas Dorrego, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și prin care se urmărește anularea Deciziei (UE) 2017/365 a Comisiei din 4 iulie 2016 privind ajutorul de stat SA.36387 (2013/C) (ex 2013/NN) (ex 2013/CP) pus în aplicare de Spania pentru Valencia Club de Fútbol Sociedad Anónima Deportiva, Hércules Club de Fútbol Sociedad Anónima Deportiva și Elche Club de Fútbol Sociedad Anónima Deportiva (JO 2017, L 55, p. 12)

         Dispozitivul

                  1)

                     Anulează Decizia (UE) 2017/365 a Comisiei din 4 iulie 2016 privind ajutorul de stat SA.36387 (2013/C) (ex 2013/NN) (ex 2013/CP) pus în aplicare de Spania pentru Valencia Club de Fútbol Sociedad Anónima Deportiva, Hércules Club de Fútbol Sociedad Anónima Deportiva și Elche Club de Fútbol Sociedad Anónima Deportiva în ceea ce privește Hércules Club de Fútbol, SAD.

                  2)

                     Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Hércules Club de Fútbol.

                  3)

                     Regatul Spaniei suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 6, 9.1.2017.


title: Cauza T-582/17: Hotărârea Tribunalului din 26 martie 2019 — Boshab și alții/Consiliul („Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive adoptate împotriva anumitor persoane și entități având în vedere situația din Republica Democratică Congo — Lista persoanelor și entităților cărora li se aplică înghețarea fondurilor și a resurselor economice, precum și interzicerea intrării și a tranzitului — Includerea numelui reclamanților pe listă — Dreptul la apărare — Dreptul de a fi ascultat — Obligația de motivare — Eroare vădită de apreciere — Dreptul la protecție jurisdicțională efectivă”)

text:
               13.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 164/43

      Hotărârea Tribunalului din 26 martie 2019 — Boshab și alții/Consiliul
      (Cauza T-582/17) (1)

      („Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive adoptate împotriva anumitor persoane și entități având în vedere situația din Republica Democratică Congo - Lista persoanelor și entităților cărora li se aplică înghețarea fondurilor și a resurselor economice, precum și interzicerea intrării și a tranzitului - Includerea numelui reclamanților pe listă - Dreptul la apărare - Dreptul de a fi ascultat - Obligația de motivare - Eroare vădită de apreciere - Dreptul la protecție jurisdicțională efectivă”)
      (2019/C 164/45)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Évariste Boshab (Kinshasa, Republica Democratică Congo) și alți 7 reclamanți ale căror nume figurează în anexa la hotărâre (reprezentanți: inițial P. Chansay Wilmotte, A. Kalambay Ndaya și P. Okito Omole, ulterior T. Bontinck, M. Forgeois, P. De Wolf și A. Guillerme, avocați)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: inițial M. Veiga și B. Driessen, ulterior B. Driessen și J.-P. Hix, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2017/904 al Consiliului din 29 mai 2017 privind punerea în aplicare a articolului 9 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1183/2005 de instituire a anumitor măsuri speciale împotriva persoanelor ale căror acțiuni încalcă embargoul asupra armelor impus Republicii Democratice Congo (JO 2017, L 138 I, p. 1) și a Deciziei de punere în aplicare (PESC) 2017/905 a Consiliului din 29 mai 2017 privind punerea în aplicare a Deciziei 2010/788/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Republicii Democratice Congo (JO 2017, L 138 I, p. 6), în măsura în care aceste acte îi privesc pe reclamanți

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea.

                  2)

                     Îi obligă pe domnul Évariste Boshab și pe ceilalți reclamanți ale căror nume figurează în anexă la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 374, 6.11.2017.


title: Cauza T-725/17: Hotărârea Tribunalului din 26 martie 2019 — Clestra Hauserman/Parlamentul („Contracte de achiziții publice de lucrări — Procedură de cerere de ofertă — Lucrări referitoare la «Pereți amovibili-uși» din proiectul de extindere și de modernizare a clădirii Konrad Adenauer a Parlamentului din Luxemburg — Respingerea ofertei unui ofertant — Atribuirea contractului unui alt ofertant — Obligație de motivare — Ofertă anormal de mică — Eroare vădită de apreciere — Răspundere extracontractuală”)

text:
               13.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 164/44

      Hotărârea Tribunalului din 26 martie 2019 — Clestra Hauserman/Parlamentul
      (Cauza T-725/17) (1)

      („Contracte de achiziții publice de lucrări - Procedură de cerere de ofertă - Lucrări referitoare la «Pereți amovibili-uși» din proiectul de extindere și de modernizare a clădirii Konrad Adenauer a Parlamentului din Luxemburg - Respingerea ofertei unui ofertant - Atribuirea contractului unui alt ofertant - Obligație de motivare - Ofertă anormal de mică - Eroare vădită de apreciere - Răspundere extracontractuală”)
      (2019/C 164/46)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Clestra Hauserman (Illkirch Graffenstaden, Franța) (reprezentant: J. Gehin, avocat).

         Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: V. Naglič și B. Schäfer, agenți).

         Obiectul

      Pe de o parte, cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE, prin care se urmărește anularea deciziei Parlamentului din 24 august 2017 adoptată în cadrul procedurii de cerere de ofertă INLO-D-UPIL-T-16-AO8 privind lotul nr. 55, intitulat „Pereți amovibili-uși”, din proiectul de extindere și de modernizare a clădirii Konrad Adenauer a Parlamentului din Luxemburg, prin care s-a respins oferta reclamantei și s-a atribuit contractul unui alt ofertant și, pe de altă parte, cerere întemeiată pe articolul 268 TFUE, prin care se urmărește repararea prejudiciului pe care reclamanta pretinde că l-ar fi suferit.

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea.

                  2)

                     Clestra Hauserman suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Parlamentul European.

         (1)  JO C 13, 15.1.2018.


title: Cauza T-787/17: Hotărârea Tribunalului din 26 martie 2019 — Parfümerie Akzente/EUIPO (GlamHair) („Marcă a Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale GlamHair — Motiv absolut de refuz — Lipsa unui caracter distinctiv — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”)

text:
               13.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 164/45

      Hotărârea Tribunalului din 26 martie 2019 — Parfümerie Akzente/EUIPO (GlamHair)
      (Cauza T-787/17) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale GlamHair - Motiv absolut de refuz - Lipsa unui caracter distinctiv - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”)
      (2019/C 164/47)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Parfümerie Akzente GmbH (Pfedelbach, Germania) (reprezentanți: O. Spieker, A. Schönfleisch și M. Alber, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: D. Walicka, agent)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 25 septembrie 2017 (cauza R 82/2017–2) privind o cerere de înregistrare a semnului verbal GlamHair ca marcă a Uniunii Europene.

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea.

                  2)

                     Obligă Parfümerie Akzente GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 32, 29.1.2018.


title: Cauza T-829/17: Hotărârea Tribunalului din 28 martie 2019 — Coesia/EUIPO (Reprezentare a două curbe roșii oblice) („Marcă a Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative reprezentând două curbe roșii oblice — Motiv absolut de refuz — Lipsa unui caracter distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b)din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001] — Obligația de motivare — Articolul 75 din Regulamentul nr. 207/2009 (devenit articolul 94 din Regulamentul 2017/1001)”)

text:
               13.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 164/46

      Hotărârea Tribunalului din 28 martie 2019 — Coesia/EUIPO (Reprezentare a două curbe roșii oblice)
      (Cauza T-829/17) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative reprezentând două curbe roșii oblice - Motiv absolut de refuz - Lipsa unui caracter distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b)din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001] - Obligația de motivare - Articolul 75 din Regulamentul nr. 207/2009 (devenit articolul 94 din Regulamentul 2017/1001)”)
      (2019/C 164/48)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Reclamantă: Coesia SpA (Bologna, Italia) (reprezentant: S. Rizzo, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: L. Rampini, agent)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 29 septembrie 2017 (cauza R 1272/2017–5), privind o cerere de înregistrare a semnului figurativ reprezentând doua curbe roșii oblice ca marcă a Uniunii Europene.

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea.

                  2)

                     Obligă Coesia SpA la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 63, 19.2.2018.


title: Cauza T-105/18: Hotărârea Tribunalului din 26 martie 2019 — Deray/EUIPO — Charles Claire (LILI LA TIGRESSE) („Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale LILI LA TIGRESSE — Marca Uniunii Europene verbală anterioară TIGRESS — Motiv relativ de refuz — Lipsa unui risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)

text:
               13.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 164/46

      Hotărârea Tribunalului din 26 martie 2019 — Deray/EUIPO — Charles Claire (LILI LA TIGRESSE)
      (Cauza T-105/18) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale LILI LA TIGRESSE - Marca Uniunii Europene verbală anterioară TIGRESS - Motiv relativ de refuz - Lipsa unui risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)
      (2019/C 164/49)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: André Deray (Bry-sur-Marne, Franța) (reprezentant: S. Santos Rodríguez, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: P. Sipos și D. Walicka, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Charles Claire LLP (Weybridge Surrey, Regatul Unit)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 13 decembrie 2017 (cauza R 1244/2017-2) privind o procedură de opoziție între Charles Claire și domnul Deray

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea.

                  2)

                     Îl obligă pe domnul André Deray la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 134, 16.4.2018.


title: Cauza T-265/18: Hotărârea Tribunalului din 27 martie 2019 — Biernacka-Hoba/EUIPO — Formata Bogusław Hoba (Formata) („Marcă a Uniunii Europene — Procedură de declarare a nulității — Marca Uniunii Europene figurativă Formata — Marca internațională figurativă anterioară Formata — Motiv relativ de nulitate — Articolul 60 alineatul (1) litera (a) și articolul 8 alineatul (1) literele (a) și (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 — Norma 37 din Regulamentul (CE) nr. 2868/95 [devenită articolul 12 din Regulamentul delegat (UE) 2018/625] — Condiții de reprezentare a mărcii anterioare — Norma 19 din Regulamentul nr. 2868/95 (devenită articolul 7 din Regulamentul delegat 2018/625) — Încredere legitimă — Rambursarea cheltuielilor de reprezentare — Articolul 109 din Regulamentul 2017/1001 și norma 94 din Regulamentul nr. 2868/95 (devenită articolul 109 din Regulamentul 2017/1001)”)

text:
               13.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 164/47

      Hotărârea Tribunalului din 27 martie 2019 — Biernacka-Hoba/EUIPO — Formata Bogusław Hoba (Formata)
      (Cauza T-265/18) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulității - Marca Uniunii Europene figurativă Formata - Marca internațională figurativă anterioară Formata - Motiv relativ de nulitate - Articolul 60 alineatul (1) litera (a) și articolul 8 alineatul (1) literele (a) și (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 - Norma 37 din Regulamentul (CE) nr. 2868/95 [devenită articolul 12 din Regulamentul delegat (UE) 2018/625] - Condiții de reprezentare a mărcii anterioare - Norma 19 din Regulamentul nr. 2868/95 (devenită articolul 7 din Regulamentul delegat 2018/625) - Încredere legitimă - Rambursarea cheltuielilor de reprezentare - Articolul 109 din Regulamentul 2017/1001 și norma 94 din Regulamentul nr. 2868/95 (devenită articolul 109 din Regulamentul 2017/1001)”)
      (2019/C 164/50)
      Limba de procedură: polona

         Părțile

         Reclamantă: Ilona Biernacka-Hoba (Aleksandrów Łódzki, Polonia) (reprezentant: R. Rumpel, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: D. Walicka, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Formata Bogusław Hoba (Aleksandrów Łódzki, Polonia)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 13 februarie 2018 (cauza R 2032/2017-4) privind o procedură de declarare a nulității între doamna Biernacka-Hoba și Formata Bogusław Hoba.

         Dispozitivul

                  1)

                     Anulează Decizia Camerei a patra de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 13 februarie 2018 (cauza R 2032/2017-4), în măsura în care a obligat-o pe doamna Ilona Biernacka-Hoba la plata cheltuielilor de judecată efectuate de Formata Bogusław Hoba în cadrul procedurii de declarare a nulității și a celei privind calea de atac și a stabilit cuantumul cheltuielilor de judecată pe care doamna Biernacka-Hoba trebuia să le plătească Formata Bogusław Hoba la 1 000 de euro, și o reformează în sensul în care nu este necesară obligarea doamnei Biernacka-Hoba la plata unei astfel de sume.

                  2)

                     Respinge în rest acțiunea.

                  3)

                     Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 231, 2.7.2018.


title: Cauza T-276/18: Hotărârea Tribunalului din 28 martie 2019 — Julius-K9/EUIPO — El Corte Inglés (K9 UNIT) („Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative K9 UNIT — Marca Uniunii Europene figurativă anterioară unit — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)

text:
               13.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 164/48

      Hotărârea Tribunalului din 28 martie 2019 — Julius-K9/EUIPO — El Corte Inglés (K9 UNIT)
      (Cauza T-276/18) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative K9 UNIT - Marca Uniunii Europene figurativă anterioară unit - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)
      (2019/C 164/51)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Julius-K9 Zrt (Szigetszentmiklós, Ungaria) (reprezentant: G. Jambrik, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: A. Lukošiūtė și H. O’Neill, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: El Corte Inglés, SA (Madrid, Spania) (reprezentant: J.L. Rivas Zurdo, avocat)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 22 februarie 2018 (cauza R 1432/2017–2), privind o procedură de opoziție între Hipercor, SA și Julius-K9

         Dispozitivul

                  1)

                     Anulează Decizia Camerei a doua de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 22 februarie 2018 (cauza R 1432/2017-2).

                  2)

                     Obligă EUIPO să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de Julis-K9 Zrt.

                  3)

                     El Corte Inglés, SA suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 231, 2.7.2018.


title: Cauza T-239/18: Ordonanța Tribunalului din 18 martie 2019 — SKS Import Export/Comisia („Acțiune în anulare — Libera circulație a capitalurilor — Prevenirea utilizării sistemului financiar în scopul spălării banilor și finanțării terorismului (AML/CFT) — Directiva (UE) 2015/849 — Regulamentul delegat (UE) 2018/212 — Includerea Tunisiei pe lista țărilor terțe cu grad ridicat de risc — Lipsa afectării directe — Inadmisibilitate”)

text:
               13.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 164/49

      Ordonanța Tribunalului din 18 martie 2019 — SKS Import Export/Comisia
      (Cauza T-239/18) (1)

      („Acțiune în anulare - Libera circulație a capitalurilor - Prevenirea utilizării sistemului financiar în scopul spălării banilor și finanțării terorismului (AML/CFT) - Directiva (UE) 2015/849 - Regulamentul delegat (UE) 2018/212 - Includerea Tunisiei pe lista țărilor terțe cu grad ridicat de risc - Lipsa afectării directe - Inadmisibilitate”)
      (2019/C 164/52)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Société Kammama Saber (SKS) Import Export (Sousse Jawhara, Tunisia) (reprezentant: H. Chelly, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: V. Di Bucci, A. Bouquet și T. Scharf, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea Regulamentului delegat (UE) 2018/212 al Comisiei din 13 decembrie 2017 de modificare a Regulamentului delegat (UE) 2016/1675 de completare a Directivei (UE) 2015/849 a Parlamentului European și a Consiliului, în ceea ce privește adăugarea țărilor Sri Lanka, Trinidad și Tobago și Tunisia în tabelul de la punctul I din anexă (JO 2018, L 41, p. 4)

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

                  2)

                     Obligă Société Kammana Saber (SKS) Import Export la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 231, 2.7.2018.


title: Cauza T-410/18: Ordonanța Tribunalului din 15 martie 2019 — Silgan Closures și Silgan Holdings/Comisia („Acțiune în anulare — Concurență — Înțelegeri — Piața ambalajelor metalice — Decizie de a deschide o anchetă — Act care nu este supus căilor de atac — Inadmisibilitate”)

text:
               13.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 164/50

      Ordonanța Tribunalului din 15 martie 2019 — Silgan Closures și Silgan Holdings/Comisia
      (Cauza T-410/18) (1)

      („Acțiune în anulare - Concurență - Înțelegeri - Piața ambalajelor metalice - Decizie de a deschide o anchetă - Act care nu este supus căilor de atac - Inadmisibilitate”)
      (2019/C 164/53)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamante: Silgan Closures GmbH (München, Germania), Silgan Holdings, Inc. (Stamford, Connecticut, Statele Unite) (reprezentanți: H. Wollmann, D. Seeliger, R. Grafunder și V. Weiss, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: T. Christoforou, B. Ernst, G. Meessen, C. Vollrath și L. Wildpanner, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea Deciziei C(2018) 2466 final a Comisiei din 19 aprilie 2018, în temeiul căreia Comisia a deschis o procedură în temeiul articolului 101 TFUE în cauza AT.40522 — Pandora.

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea.

                  2)

                     Nu este necesară pronunțarea asupra cererilor de intervenție formulate de Republica Federală Germania și de Consiliul Uniunii Europene.

                  3)

                     Silgan Closures GmbH și Silgan Holdings, Inc. suportă, în afara propriilor cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

                  4)

                     Republica Federală Germania și Consiliul suportă propriile cheltuieli de judecată aferente cererilor de intervenție.

         (1)  JO C 285, 13.8.2018.


title: Cauza T-503/18: Ordonanța Tribunalului din 19 martie 2019 — Haba Trading/EUIPO — Vida (vidaXL) („Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Retragerea opoziției — Nepronunțare asupra fondului”)

text:
               13.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 164/50

      Ordonanța Tribunalului din 19 martie 2019 — Haba Trading/EUIPO — Vida (vidaXL)
      (Cauza T-503/18) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Retragerea opoziției - Nepronunțare asupra fondului”)
      (2019/C 164/54)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Haba Trading BV (Utrecht, Țările de Jos) (reprezentanți: B. Schneiders și A. Brittner, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: D. Gája și H. O’Neill, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă în fața Tribunalului: Vida AB (Alvesta, Suedia)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 12 iunie 2018 (cauza R 190/2016-5) privind o procedură de opoziție între Vida AB și Haba Trading BV

         Dispozitivul

                  1)

                     Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

                  2)

                     Haba Trading BV suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO).

         (1)  JO C 373, 15.10.2018.


title: Cauza T-75/19: Ordonanța Tribunalului din 13 martie 2019 — Comune di Milano/Parlamentul și Consiliul („Desesizare”)

text:
               13.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 164/51

      Ordonanța Tribunalului din 13 martie 2019 — Comune di Milano/Parlamentul și Consiliul
      (Cauza T-75/19) (1)

      („Desesizare”)
      (2019/C 164/55)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Reclamantă: Comune di Milano (reprezentanți: F. Sciaudone, M. Condinanzi și A. Neri, avocați)

         Pârâte: Parlamentul European (reprezentanți: L. Visaggio, I. Anagnostopoulou și A. Tamás, agenți) și Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Bauer, F. Florindo Gijón și E. Rebasti, agenți)

         Obiectul

      Pe de o parte, cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE având ca obiect anularea Regulamentului (UE) 2018/1718 al Parlamentului European și al Consiliului din 14 noiembrie 2018 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 726/2004 în ceea ce privește stabilirea sediului Agenției Europene pentru Medicamente (JO 2018, L 291, p. 3), și, pe de altă parte, cerere având ca obiect declararea unei decizii pretins adoptate de Consiliu la 20 noiembrie 2017 ca fiind fără efect

         Dispozitivul

                  1)

                     Tribunalul se desesizează de cauza T-75/19 pentru ca Curtea să poată statua cu privire la acțiune.

                  2)

                     Cererea Comune di Milano de soluționare a prezentei acțiuni potrivit procedurii accelerate se soluționează o dată cu fondul.

                  3)

                     Cererile privind cheltuielile de judecată se soluționează o dată cu fondul.

         (1)  JO C 112, 25.3.2019.


title: Cauza T-1/19: Acțiune introdusă la 7 ianuarie 2019 — CJ/Curtea de Justiție a Uniunii Europene

text:
               13.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 164/52

      Acțiune introdusă la 7 ianuarie 2019 — CJ/Curtea de Justiție a Uniunii Europene
      (Cauza T-1/19)
      (2019/C 164/56)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: CJ (reprezentant: V. Kolias, avocat)

         Pârâtă: Curtea de Justiție a Uniunii Europene

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  Constatarea ca fiind contrat tratatelor faptul că pârâta nu a anonimizat actele de procedură care o privesc și care au fost publicate pe internet de Tribunal și de fostul Tribunal al funcției publice și, cu titlu subsidiar, faptul că nu a întocmit versiuni nominative neaccesibile furnizorilor de motoare de căutare pe internet;

                  —

                  Obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă două motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 20 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, prin care reclamantul invocă printre altele:

                              —

                              faptul că a formulat acțiuni împotriva fostului său angajator la Tribunalul funcției publice și la Tribunal;

                              —

                              faptul că actele de procedură aferente acestor acțiuni au fost publicate menționându-i numele și faptul că acestea sunt accesibile furnizorilor de motoare de căutare pe internet precum Google;

                              —

                              faptul că această accesibilitate facilitează stabilirea profilului său de către orice utilizator de internet din lume, printre care angajatorul său și eventualii săi angajatori viitori;

                              —

                              faptul că o asemenea stabilire a profilului dă naștere riscului unei discriminări împotriva sa;

                              —

                              faptul că Curtea de Justiție a Uniunii Europene a decis să anonimizeze din oficiu actele de procedură publicate referitoare la cererile de decizie preliminară care privesc persoane fizice și care au fost primite după data de 1 iulie 2018;

                              —

                              faptul că anonimizarea actelor de procedură publicate referitoare la orice alt tip de acțiune introdusă în temeiul tratatelor este supusă în întregime puterii discreționare a instanțelor Uniunii;

                              —

                              faptul că există o inegalitate de tratament între reclamant și persoane fizice implicate în cereri de decizie preliminară introduse la Curte după data de 1 iulie 2018.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea de către Tribunal al articolului 8 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, prin care reclamantul arată, printre altele:

                              —

                              faptul că publicarea unor acte de procedură are ca obiectiv, potrivit Curții, „garantarea informării cetățenilor și a publicității justiției”;

                              —

                              faptul că, pentru realizarea acestui obiectiv, nu este necesar să se publice versiuni ale actelor de procedură care îl privesc în mod nominativ pe reclamant sau, în subsidiar, să se facă accesibile asemenea versiuni furnizorilor de motoare de căutare pe internet precum Google;

                              —

                              faptul că, prin aceea că nu a pus capăt unei astfel de practice, Tribunalul a încălcat articolul 4 alineatul (1) litera (c) și articolul 5 litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 45/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2000 privind protecția persoanelor fizice cu privire la prelucrarea datelor cu caracter personal de către instituțiile și organele comunitare și privind libera circulație a acestor date (1) și, în subsidiar, articolul 4 alineatul (1) litera (c) și articolul 5 litera (a) din Regulamentul (UE) nr. 2018/1725 al Parlamentului European și al Consiliului (2).

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 45/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2000 privind protecția persoanelor fizice cu privire la prelucrarea datelor cu caracter personal de către instituțiile și organele comunitare și privind libera circulație a acestor date (JO 2001, L 8, p. 1, Ediție specială 13/vol. 30, p. 142).

         (2)  Regulamentul (UE) 2018/1725 al Parlamentului European și al Consiliului din 23 octombrie 2018 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal de către instituțiile, organele, oficiile și agențiile Uniunii și privind libera circulație a acestor date și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 45/2001 și a Deciziei nr. 1247/2002/CE (JO 2018, L 295, p. 39).


title: Cauza T-136/19: Acțiune introdusă la 1 martie 2019 — Bulgarian Energy Holding și alții/Comisia

text:
               13.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 164/53

      Acțiune introdusă la 1 martie 2019 — Bulgarian Energy Holding și alții/Comisia
      (Cauza T-136/19)
      (2019/C 164/57)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamante: Bulgarian Energy Holding EAD (Sofia, Bulgaria), Bulgartransgaz EAD (Sofia), Bulgargaz EAD (Sofia) (reprezentant: K. Struckmann, lawyer, M. Powell și A. Kadri, solicitors)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantele solicită Tribunalului:

                  —

                  adoptarea măsurilor de organizare a procedurii sau a măsurilor de cercetare judecătorească menționate la punctul 3.6 din cererea introductivă sau orice alte măsuri pe care Tribunalul le-ar considera necesare;

                  —

                  anularea în tot sau în parte a Deciziei C(2018) 8806 final a Comisiei din 17 decembrie 2018 referitoare la o procedură inițiată în temeiul articolului 102 TFUE (Cazul AT.39849 — BEH Gas);

                  —

                  anularea sau reducerea cuantumului amenzii aplicate;

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantele invocă șapte motive.

                  1.

                  Primul motiv întemeiat pe nerespectarea unor norme fundamentale de procedură, încălcând astfel dreptul la apărare al reclamantelor.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că definiția pieței relevante din decizia atacată este afectată de erori de drept și de fapt, de neefectuarea unei analize de piață și de insuficiența motivării.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că concluzia deciziei atacate potrivit căreia una dintre reclamante, Bulgargaz EAD, sau reclamantele împreună au deținut o poziție dominantă pe piața serviciilor de capacitate este afectată de erori de drept și de apreciere a faptelor.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că decizia atacată încalcă tratatele Uniunii Europene, întrucât nu a stabilit corespunzător cerințelor legale că comportamentul descris în decizia atacată echivalează cu o încălcare a articolului 102 TFUE, în lumina erorilor acesteia în aplicarea legii și în aprecierea faptelor.

                  5.

                  Al cincilea motiv, întemeiat pe faptul că concluziile deciziei atacate în ceea ce privește durata pretinsei încălcări sunt afectate de erori de drept și de apreciere a faptelor.

                  6.

                  Al șaselea motiv, întemeiat pe faptul că prin adoptarea unei decizii în temeiul articolului 7 din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 (1) au fost încălcate tratatele Uniunii Europene.

                  7.

                  Al șaptelea motiv, întemeiat pe faptul că amenda ar trebui anulată sau redusă în lumina nerespectării de către decizia atacată a orientărilor privind calcularea amenzilor sau, cu titlu subsidiar, în exercitarea competenței de fond a Tribunalului potrivit articolului 261 TFUE pe baza faptului că amenda este în orice caz disproporționată față de comportamentul sancționat.

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (JO 2003, L 1, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 167).


title: Cauza T-148/19: Acțiune introdusă la 7 martie 2019 — PKK/Consiliul

text:
               13.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 164/55

      Acțiune introdusă la 7 martie 2019 — PKK/Consiliul
      (Cauza T-148/19)
      (2019/C 164/58)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: Partidul Muncitorilor din Kurdistan (PKK) (reprezentanți: A. van Eik și T. Buruma, lawyers)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei (PESC) 2019/25 a Consiliului din 8 ianuarie 2019 (1) în ceea ce îl privește pe reclamant (în condițiile în care reclamantul contestă faptul că KADEK și KONGRA-GEL sunt alte denumiri ale sale);

                  —

                  în subsidiar, aplicarea unei măsuri mai puțin oneroase decât menținerea pe lista Uniunii Europene în materie de persoane și grupuri teroriste,

                  —

                  obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă șase motive.

                  1.

                  Primul motiv întemeiat pe faptul că Decizia 2019/25 a Consiliului este nulă în ceea ce îl privește pe reclamant din moment ce reclamantul nu ar fi putut să fie calificat ca fiind o organizație teroristă astfel cum este aceasta definită la articolul 1 alineatul (3) din Poziția comună a Consiliului 2001/931/PESC din 27 decembrie 2001 (2).
                  Pârâtul nu a demonstrat că reclamantul este un grup structurat care acționează concertat pentru a comite atacuri teroriste. Mai mult, majoritatea actelor menționate în motivare nu pot fi atribuite reclamantului, nu sunt incluse în lista restrânsă a actelor prevăzute la articolul 1 alineatul (3) din Poziția comună a Consiliului 2001/931/PESC și/sau nu pot produce daune serioase unei țări. În sfârșit, scopul reclamantului nu a fost „unul terorist” astfel cum este definit la articolul 1 alineatul (3) din Poziția comună a Consiliului 2001/931/PESC. În special, acest scop trebuie să fie apreciat în lumina conflictului armat pentru autodeterminare.

                  2.

                  Al doilea motiv întemeiat pe faptul că Decizia 2019/25 a Consiliului este nulă în ceea ce îl privește pe reclamant deoarece nu a fost adoptată o decizie de către o autoritate competentă, astfel cum prevede articolul 1 alineatul (4) din Poziția comună a Consiliului 2001/931/PESC.

                  3.

                  Al treilea motiv întemeiat pe faptul că Decizia 2019/25 a Consiliului este nulă în ceea ce îl privește pe reclamant deoarece pârâtul nu a efectuat o examinare adecvată, astfel cum prevede articolul 1 alineatul (6) din Poziția Comună a Consiliului 2001/931/PESC.
                  În motivare nu s-ar fi indicat că a avut loc o examinare adecvată, atât la nivel național, cât și de către pârâtul însuși. Nu s-a analizat în mod corect informația oferită de reclamant în procedurile anterioare referitoare la procesul de pace, lupta împotriva Daesh și dezvoltările autocratice din Turcia.

                  4.

                  Al patrulea motiv întemeiat pe faptul că Decizia 2019/25 a Consiliului este nulă în ceea ce îl privește pe reclamant deoarece pârâtul nu ar fi efectuat cerințele proporționalității și subsidiarității.
                  În special, diaspora kurdă este afectată în mod disproporționat de înscrierea pe listă.

                  5.

                  Al cincilea motiv întemeiat pe faptul că Decizia 2019/25 a Consiliului este nulă în ceea ce îl privește pe reclamant deoarece nu respectă obligația de motivare potrivit articolului 296 TFEU.
                  Tribunalul a ajuns la o concluzie similară în Hotărârea sa din 15 noiembrie 2018, PKK/Consiliul (T-316/14, EU:T:2018:788), pe baza aceleiași motivări.

                  6.

                  Al șaselea motiv întemeiat pe faptul că Decizia 2019/25 a Consiliului este nulă în ceea ce îl privește pe reclamant deoarece ar fi încălcat dreptul la apărare al reclamantului și dreptul la o protecție jurisdicțională efectivă.
                  În special, pârâtul ar fi ignorat Hotărârea din 15 noiembrie 2018, PKK/Consiliul (T-316/14, EU:T:2018:788), și procedura care a condus la pronunțarea acesteia.

         (1)  Decizia (PESC) a Consiliului 2019/25 din 8 ianuarie 2019 de modificare și de actualizare a listei persoanelor, grupurilor și entităților cărora li se aplică articolele 2, 3 și 4 din Poziția comună 2001/931/PESC privind aplicarea de măsuri specifice pentru combaterea terorismului și de abrogare a Deciziei (PESC) 2018/1084 (JO 2019, L 6, p. 6).

         (2)  Poziția Comună a Consiliului 2001/931/PESC din 27 decembrie 2001 privind aplicarea de măsuri specifice pentru combaterea terorismului (JO 2001, L 344, p. 93).


title: Cauza T-163/19: Acțiune introdusă la 14 martie 2019 — Mersinis/ESMA

text:
               13.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 164/56

      Acțiune introdusă la 14 martie 2019 — Mersinis/ESMA
      (Cauza T-163/19)
      (2019/C 164/59)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: Michail Mersinis (Atena, Grecia) (reprezentant: P. Pafitis, avocat)

         Pârâtă: Autoritatea europeană pentru valori mobiliare și piețe (ESMA)

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei pârâtei din 23 mai 2018 de neselectare a reclamantului pe postul de consilier juridic cu experiență vacant ESMA/2017/VAC19/AD7

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă două motive.

                  1.

                  Primul motiv întemeiat pe compunerea nelegală a comitetului de selecție.

                  2.

                  Al doilea motiv întemeiat pe favorizarea candidatului selectat pe postul în cauză.


title: Cauza T-164/19: Acțiune introdusă la 14 martie 2019 — AQ/eu-LISA

text:
               13.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 164/57

      Acțiune introdusă la 14 martie 2019 — AQ/eu-LISA
      (Cauza T-164/19)
      (2019/C 164/60)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: AQ (reprezentanți: L. Levi și N. Flandin, lawyers)

         Pârâtă: Agenția Europeană pentru Gestionarea Operațională a Sistemelor Informatice la Scară Largă în Spațiul de Libertate, Securitate și Justiție (eu-LISA)

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei eu-LISA din 8 mai 2018 de reziliere fără preaviz a contractului de muncă al reclamantului la eu-LISA, precum și, în măsura în care este necesar, a deciziei eu-LISA din 4 decembrie 2018 de respingere a plângerii reclamantului;

                  —

                  obligarea pârâtului la repararea prejudiciului suferit de reclamant;

                  —

                  obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă șase motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe o neregularitate procedurală și pe încălcarea dreptului la apărare și în special a dreptului de a fi ascultat.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe nerespectarea articolelor 16 și 48 din Regimul aplicabil celorlalți agenți ai Uniunii Europene.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea obligației de motivare.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea obligației de diligență.

                  5.

                  Al cincilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolelor 31 și 34 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

                  6.

                  Al șaselea motiv, întemeiat pe un abuz de putere.