201808030702050842018/C 294/734042018TC29420180820RO01ROINFO_JUDICIAL20180702595911Cauza T-404/18: Acțiune introdusă la 2 iulie 2018 – Zhadanov/EUIPO (PDF Expert)
 ---documentbreak--- C2942018RO5910120180702RO0073591591Acțiune introdusă la 2 iulie 2018 – Zhadanov/EUIPO (PDF Expert)
   (Cauza T-404/18)2018/C 294/73Limba de procedură: engleza
      Părțile

      Reclamant: Igor Zhadanov (Odessa, Ucraina) (reprezentant: P. Olson, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Marca în litigiu: cererea de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale „PDF Expert” – cererea de înregistrare nr. 16 257 735

      Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 18 aprilie 2018 în cauza R 1813/2017-2

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

            —

            anularea deciziei atacate;

            —

            admiterea cererii de înregistrare a mărcii Uniunii Europene nr.16 257 735 pentru următoarele produse: programe de aplicații informatice pentru computere personale, pentru telefoane mobile și pentru dispozitive electronice portabile, și anume programe pentru vizualizarea, editarea și gestionarea documentelor PDF”;

            —

            obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

            —

            camera de recurs a săvârșit o eroare prin faptul că nu a recunoscut natura specială a produselor solicitate;

            —

            camera de recurs a săvârșit o eroare în evaluarea probelor prezentate atunci când a concluzionat că marca solicitată nu beneficia de un caracter distinctiv dobândit prin utilizare.


201808030732050742018/C 294/552222014TC29420180820RO01ROINFO_JUDICIAL20180704424211Cauza T-222/14 RENV: Hotărârea Tribunalului din 4 iulie 2018 – Deluxe Entertainment Services Group/EUIPO (deluxe) [„Marcă a Uniunii Europene – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative deluxe – Motive absolute de refuz – Lipsa caracterului distinctiv – Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 – Lipsa caracterului descriptiv – Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001] – Obligaţia de motivare – Articolul 75 din Regulamentul nr. 207/2009 (devenit articolul 94 din Regulamentul 2017/1001)”]
 ---documentbreak--- C2942018RO4210120180704RO0055421421Hotărârea Tribunalului din 4 iulie 2018 – Deluxe Entertainment Services Group/EUIPO (deluxe)
   (Cauza T-222/14 RENV) (
         1
      )
   „[„Marcă a Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative deluxe — Motive absolute de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Lipsa caracterului descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001] — Obligaţia de motivare — Articolul 75 din Regulamentul nr. 207/2009 (devenit articolul 94 din Regulamentul 2017/1001)”]”2018/C 294/55Limba de procedură: spaniola
      Părțile

      Reclamantă: Deluxe Entertainment Services Group Inc. (Burbank, California, Statele Unite) (reprezentanți: L. Gellman, solicitor și M. Esteve Sanz, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: S. Palmero Cabezas, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 22 ianuarie 2014 (cauza R 1250/2013-2), privind o cerere de înregistrare a semnului figurativ deluxe ca marcă a Uniunii Europene

      Dispozitivul

            1)

            Respinge acţiunea.

            2)

            Obligă Deluxe Entertainment Services Group Inc. la plata cheltuielilor de judecată.

      (
         1
      )	JO C 175, 10.6.2014.


201808030072050402018/C 294/383802018CJC29420180820RO01ROINFO_JUDICIAL20180611282811Cauza C-380/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Raad van State (Țările de Jos) la 11 iunie 2018 – Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid, cealaltă parte: E.P.
 ---documentbreak--- C2942018RO2810120180611RO0038281281Cerere de decizie preliminară introdusă de Raad van State (Țările de Jos) la 11 iunie 2018 – Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid, cealaltă parte: E.P.
   (Cauza C-380/18)2018/C 294/38Limba de procedură: neerlandeza
      Instanța de trimitere

   Raad van State

      Părțile din procedura principală

      Apelant: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

      Cealaltă parte: E.P.

      Întrebările preliminare

            1)

            Articolul 6 alineatul (1) teza introductivă și litera (e) din Regulamentul (UE) 2016/399 (
                  1
               ) […] trebuie interpretat în sensul că decizia că șederea legală pentru o perioadă de maximum 90 de zile într-o perioadă de 180 de zile s-a încheiat deoarece străinul este considerat o amenințare la adresa ordinii publice trebuie motivată prin faptul că comportamentul personal al străinului în cauză reprezintă o amenințare reală, actuală și suficient de gravă la adresa unui interes fundamental al societății?

            2)

            În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare, care sunt condițiile de motivare care trebuie aplicate, în temeiul articolului 6 alineatul (1) teza introductivă și litera (e) din Regulamentul (UE) 2016/399 […], deciziei că un străin este considerat o amenințare la adresa ordinii publice?
            Articolul 6 alineatul (1) teza introductivă și litera (e) din Regulamentul (UE) 2016/399 […] trebuie interpretat în sensul că se opune unei practici naționale potrivit căreia un străin este considerat o amenințare la adresa ordinii publice pentru simplul fapt că este cert că străinul în cauză este suspectat de săvârșirea unei infracțiuni?

      (
         1
      )	Regulamentul Parlamentului European și al Consiliului din 9 martie 2016 cu privire la Codul Uniunii privind regimul de trecere a frontierelor de către persoane (Codul Frontierelor Schengen) (JO 2016, L 77, p. 1).


201808030662050952018/C 294/744052018TC29420180820RO01ROINFO_JUDICIAL20180703596022Cauza T-405/18: Acțiune introdusă la 3 iulie 2018 – Holmer Dahl/SRB
 ---documentbreak--- C2942018RO5920120180703RO0074592602Acțiune introdusă la 3 iulie 2018 – Holmer Dahl/SRB
   (Cauza T-405/18)2018/C 294/74Limba de procedură: spaniola
      Părțile

      Reclamantă: Helene Holmer Dahl (Madrid, Spania) (reprezentanți: R. Vallina Hoset, A. Sellés Marco, C. Iglesias Megías și A. Lois Perreau de Pinninck, avocați)
   Pârât: Comitetul unic de rezoluție

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

            —

            constatarea răspunderii extracontractuale a Comitetului unic de rezoluție și obligarea acestuia la repararea prejudiciului suferit de reclamantă, rezultat totalitatea acțiunilor și omisiunilor acestuia care au privat-o de acțiunile BANCO POPULAR ESPAÑOL, S.A. pe care le deținea;

            —

            obligarea Comitetului să plătească reclamantei, cu titlu de despăgubiri pentru prejudiciul material și moral suferit („suma exigibilă”):

                     —

                     pentru prejudiciul material, cuantumul total de 160558,41 euro, pentru amortizarea acțiunilor Banco Popular și

                     —

                     pentru prejudiciul moral, un cuantum de până la 160558,41 euro sau cuantumul pe care Tribunalul va considera adecvat să îl acorde;

            —

            majorarea sumei exigibile cu dobânzi compensatorii începând de la 7 iunie 2017 și până la pronunţarea hotărârii de soluționare a prezentei acțiuni;

            —

            majorarea sumei exigibile cu dobânzile penalizatoare corespunzătoare, de la data pronunțării hotărârii în prezenta cauză și până la plata integrală a sumei exigibile, la rata stabilită de BCE pentru principalele operațiuni de refinanțare, majorată cu două puncte procentuale;

            —

            obligarea Comitetului unic de rezoluție la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente sunt similare celor invocate în cauza T-659/17, Vallina Fonseca/Comitetul unic de rezoluție (JO 2017, C 424, p. 42).


201808030742050982018/C 294/566162015TC29420180820RO01ROINFO_JUDICIAL20180703424322Cauza T-616/15: Hotărârea Tribunalului din 3 iulie 2018 – Transtec/Comisia („FED – Țări ACP – Acordul de la Cotonou – Program de sprijin pentru inițiativele culturale în țările africane de limbă portugheză – Sume plătite de Comisie entității cu atribuții de executare financiară a programului în Guineea-Bissau – Recuperare în urma unui audit financiar – Compensarea creanțelor – Proporționalitate – Îmbogățire fără justă cauză – Răspundere extracontractuală”)
 ---documentbreak--- C2942018RO4220120180703RO0056422432Hotărârea Tribunalului din 3 iulie 2018 – Transtec/Comisia
   (Cauza T-616/15) (
         1
      )
   „(„FED — Țări ACP — Acordul de la Cotonou — Program de sprijin pentru inițiativele culturale în țările africane de limbă portugheză — Sume plătite de Comisie entității cu atribuții de executare financiară a programului în Guineea-Bissau — Recuperare în urma unui audit financiar — Compensarea creanțelor — Proporționalitate — Îmbogățire fără justă cauză — Răspundere extracontractuală”)”2018/C 294/56Limba de procedură: franceza
      Părțile

      Reclamantă: Transtec (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: L. Levi, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial A. Aresu și S. Bartelt, ulterior A. Aresu, agenți)

      Obiectul

   Pe de o parte, cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE, prin care se solicită anularea deciziilor de compensare conținute în scrisorile Comisiei din 27 august, din 7 septembrie, din 16 septembrie, din 23 septembrie și din 25 septembrie 2015, având ca obiect recuperarea sumei de 624388,73 euro, care corespunde cuantumului unei părți din avansurile plătite reclamantei în cadrul unui program de sprijin pentru inițiativele culturale în Guineea-Bissau, finanțat prin al nouălea Fond european de dezvoltare (FED), majorat cu dobânzi de întârziere, și pe de altă parte, cerere întemeiată pe articolul 268 TFUE, prin care se solicită obținerea restituirii sumelor pretins legate de o îmbogățire fără justă cauză, precum și repararea prejudiciului pretins suferit de reclamantă din cauza comportamentului Comisiei.

      Dispozitivul

            1)

            Anulează în parte deciziile de compensare conținute în scrisorile Comisiei Europene din 27 august, din 7 septembrie, din 16 septembrie, din 23 septembrie și din 25 septembrie 2015, având ca obiect recuperarea sumei de 624388,73 euro, care corespunde cuantumului unei părți din avansurile plătite reclamantei în cadrul unui program de sprijin pentru inițiativele culturale în Guineea-Bissau, finanțat prin al nouălea Fond european de dezvoltare (FED), majorat cu dobânzi de întârziere, în măsura în care vizează recuperarea unui cuantum de 312265,42 euro, care corespunde cuantumului cheltuielilor neeligibile identificate de constatarea financiară nr. 2 din Raportul de audit FED 2007/20859 referitor la devizul de program de desfășurare și de închidere sub numărul FED/2010/249-005.

            2)

            Respinge în rest acțiunea.

            3)

            Comisia și Transtec suportă fiecare propriile cheltuieli de judecată.

      (
         1
      )	JO C 27, 25.1.2016.


title: Cauza C-404/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Arbeidsrechtbank Antwerpen (Belgia) la 19 iunie 2018 – Jamina Hakelbracht, Tine Vandenbon, Instituut voor de Gelijkheid van Vrouwen en Mannen/WTG Retail BVBA

text:
               3.9.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 311/8

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Arbeidsrechtbank Antwerpen (Belgia) la 19 iunie 2018 – Jamina Hakelbracht, Tine Vandenbon, Instituut voor de Gelijkheid van Vrouwen en Mannen/WTG Retail BVBA
      (Cauza C-404/18)
      (2018/C 311/07)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Arbeidsrechtbank Antwerpen

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: Jamina Hakelbracht, Tine Vandenbon, Instituut voor de Gelijkheid van Vrouwen en Mannen

         Pârâtă: WTG Retail BVBA

         Întrebarea preliminară

      Articolul 24 din Directiva 2006/54/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 5 iulie 2006 privind punerea în aplicare a principiului egalității de șanse și al egalității de tratament între bărbați și femei în materie de încadrare în muncă și de muncă trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale care garantează protecția persoanelor care au calitatea de martor împotriva victimizării exclusiv acelei persoane care, în cadrul cercetării unei plângeri, aduce la cunoștința persoanei la care este depusă plângerea într-un document semnat și datat faptele pe care ea însăși le-a văzut sau auzit, document care privește situația care constituie obiectul plângerii, sau acelei persoane care dă declarații în fața instanței de judecată în calitate de martor?

         (1)  JO 2006, L 204, p. 23, Ediție specială, 05/vol. 8, p. 262.


title: Cauza T-451/14: Hotărârea Tribunalului din 15 iulie 2018 – Fujikura/Comisia („Concurență – Înțelegeri – Piața europeană a cablurilor electrice – Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 101 TFUE – Încălcare unică și continuă – Dovada încălcării – Durata participării – Calculul cuantumului amenzii – Gravitatea încălcării – Competență de fond”)

text:
               17.9.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/39

      Hotărârea Tribunalului din 15 iulie 2018 – Fujikura/Comisia
      (Cauza T-451/14) (1)

      ((„Concurență - Înțelegeri - Piața europeană a cablurilor electrice - Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 101 TFUE - Încălcare unică și continuă - Dovada încălcării - Durata participării - Calculul cuantumului amenzii - Gravitatea încălcării - Competență de fond”))
      (2018/C 328/53)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Fujikura Ltd (Tokyo, Japonia) (reprezentant: L. Gyselen, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Biolan, C. Giolito și H. van Vliet, agenți, asistați de M. Johansson, avocat)

         Intervenientă în susținerea reclamantei: Viscas Corp. (Tokyo) (reprezentant: J. F. Bellis, avocat)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită, pe de o parte, anularea în parte a Deciziei C(2014) 2139 final a Comisiei din 2 aprilie 2014 privind o procedură inițiată în temeiul articolului 101 [TFUE] și al articolului 53 din Acordul [privind SEE] (cazul AT.39610 – Cabluri electrice), în ceea ce o privește pe reclamantă, și, pe de altă parte, reducerea cuantumului amenzii care i-a fost aplicată

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Fujikura Ltd să plătească cheltuielile de judecată ale Comisiei Europene, pe lângă propriile cheltuieli de judecată.

                  3)

                  Viscas Corp. suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 303, 8.9.2014.


title: Cauza T-70/17: Hotărârea Tribunalului din 27 septembrie 2018 – TenneT Holding/EUIPO – Ngrid Intellectual Property (NorthSeaGrid) („Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative NorthSeaGrid — Mărcile Uniunii Europene figurativă și verbală anterioare nationalgrid — Motiv relativ de refuz — Lipsa riscului de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) no 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”)

text:
               26.11.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 427/50

      Hotărârea Tribunalului din 27 septembrie 2018 – TenneT Holding/EUIPO – Ngrid Intellectual Property (NorthSeaGrid)
      (Cauza T-70/17) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative NorthSeaGrid - Mărcile Uniunii Europene figurativă și verbală anterioare nationalgrid - Motiv relativ de refuz - Lipsa riscului de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) no 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”)
      (2018/C 427/64)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: TenneT Holding BV (Arnhem, Țările de Jos) (reprezentant: K. Limperg, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) (reprezentant: J. Crespo Carrillo, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Ngrid Intellectual Property Ltd (Londra, Regatul Unit) (reprezentant: F. Traub, solicitor)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 21 noiembrie 2016 (cauza R 1607/2015-5) privind o procedură de opoziție între Ngrid Intellectual Property și TenneT Holding.

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează punctul 1 din dispozitivul Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 21 noiembrie 2016 (cauza R 1607/2015-5) privind o procedură de opoziție între Ngrid Intellectual Property și TenneT Holding.

                  2)

                  EUIPO suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de TenneT Holding.

                  3)

                  Ngrid Intellectual Propert suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 104, 03.04.2017.


title: Cauza C-606/18 P: Recurs introdus la 24 septembrie 2018 de Nexans France și de Nexans împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 12 iulie 2018 în cauza T-449/14, Nexans France și Nexans/Comisia

text:
               26.11.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 427/29

      Recurs introdus la 24 septembrie 2018 de Nexans France și de Nexans împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 12 iulie 2018 în cauza T-449/14, Nexans France și Nexans/Comisia
      (Cauza C-606/18 P)
      (2018/C 427/37)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurente: Nexans France, Nexans (reprezentanți: G. Forwood, avocat, M. Powell, A. Rogers, Solicitors)

         Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

         Concluziile recurentelor

                  —

                  Anularea Hotărârii Tribunalului Uniunii Europene din 12 iulie 2018 în cauza Nexans France și Nexans/Comisia (T-449/14, EU:T:2018:456);

                  —

                  trimiterea cauzei spre rejudecare la Tribunal pentru ca acesta să se pronunțe asupra acțiunii în anulare a deciziei în litigiu, în măsura în care le privește pe recurente;

                  —

                  reducerea amenzii aplicate recurentelor la un cuantum care corespunde reducerii coeficientului pentru gravitate și

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate în recurs și în procedura în fața Tribunalului.

         Motivele și principalele argumente

                  1.

                  În primul rând, o eroare de drept în cadrul interpretării articolului 20 alineatul (2) literele (b) și (c) din Regulamentul nr. 1/2003 (1) în ceea ce privește copierea unor date electronice care nu au fost examinate, întrucât copierea datelor electronice care nu au fost examinate nu intră în sfera competențelor Comisiei.

                  2.

                  În al doilea rând, o eroare de drept în cadrul interpretării articolului 20 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1/2003 în ceea ce privește continuarea inspecției în birourile Comisiei din Bruxelles, întrucât competențele Comisiei în temeiul acestei dispoziții sunt limitate la incintele întreprinderii în cauză.

                  3.

                  În al treilea rând, o eroare de drept prin faptul că s-a considerat că Comisia nu a depășit dispozițiile deciziei de inspecție, întrucât interpretarea adecvată a deciziei de inspecție este în sensul că prevede desfășurarea inspecției numai în incintele recurentelor.

                  4.

                  În al patrulea rând, o eroare de drept în ceea ce privește lipsa efectelor încălcării, întrucât Tribunalul nu și-a exercitat competența de fond potrivit articolului 261 TFUE și articolului 31 din Regulamentul nr. 1/2003 și nu a redus coeficientul pentru gravitate, cu luarea în considerare a faptului că majoritatea vânzărilor vizate de decizia în litigiu nu au fost, în realitate, afectate de încălcare.

                  5.

                  În al cincilea rând, o eroare vădită de apreciere și nemotivare în ceea ce privește suplimentarea cu 2 % pentru „configurația europeană”, întrucât nu au fost invocate motive pentru care configurația europeană a cauzat o denaturare în plus a concurenței în cadrul SEE în privința configurației Europa-Asia.

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (JO 2003, L 1, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 167, rectificare în Ediție specială, 08/vol. 4, p. 269).


title: Cauza T-595/18: Acțiune introdusă la 28 septembrie 2018 – Berliner Stadtwerke/EUIPO (berlinGas)

text:
               3.12.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 436/59

      Acțiune introdusă la 28 septembrie 2018 – Berliner Stadtwerke/EUIPO (berlinGas)
      (Cauza T-595/18)
      (2018/C 436/83)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Berliner Stadtwerke GmbH (Berlin, Germania) (reprezentanți: O. Spieker, A. Schönfleisch și N. Willich, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă „berlinGas” – cererea de înregistrare nr. 15 252 661

         Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 20 iulie 2018 în cauza R 2180/2016-1

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (2) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauzele conexate C-293/17 și C-294/17: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 7 noiembrie 2018 (cereri de decizie preliminară formulate de Raad van State – Țările de Jos) – Coöperatie Mobilisation for the Environment UA, Vereniging Leefmilieu/College van gedeputeerde staten van Limburg, College van gedeputeerde staten van Gelderland (C-293/17), Stichting Werkgroep Behoud de Peel/College van gedeputeerde staten van Noord-Brabant (C-294/17) (Trimitere preliminară – Directiva 92/43/CEE – Conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică – Arii speciale de conservare – Articolul 6 – Evaluare corespunzătoare a efectelor unui plan sau ale unui proiect asupra unui sit – Program național de combatere a depunerilor de azot – Noțiunile „proiect” și „evaluare corespunzătoare” – Evaluare globală anterioară aprobărilor individuale ale unor exploatații agricole care provoacă astfel de depuneri)

text:
               14.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/13

      Hotărârea Curții (Camera a doua) din 7 noiembrie 2018 (cereri de decizie preliminară formulate de Raad van State – Țările de Jos) – Coöperatie Mobilisation for the Environment UA, Vereniging Leefmilieu/College van gedeputeerde staten van Limburg, College van gedeputeerde staten van Gelderland (C-293/17), Stichting Werkgroep Behoud de Peel/College van gedeputeerde staten van Noord-Brabant (C-294/17)
      (Cauzele conexate C-293/17 și C-294/17) (1)

      ((Trimitere preliminară - Directiva 92/43/CEE - Conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică - Arii speciale de conservare - Articolul 6 - Evaluare corespunzătoare a efectelor unui plan sau ale unui proiect asupra unui sit - Program național de combatere a depunerilor de azot - Noțiunile „proiect” și „evaluare corespunzătoare” - Evaluare globală anterioară aprobărilor individuale ale unor exploatații agricole care provoacă astfel de depuneri))
      (2019/C 16/15)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Raad van State

         Părțile din procedura principală

         Reclamante: Coöperatie Mobilisation for the Environment UA, Vereniging Leefmilieu

         Pârâți: College van gedeputeerde staten van Limburg, College van gedeputeerde staten van Gelderland

         cu participarea: G. H. Wildenbeest, Maatschap Smeets, Maatschap Lintzen-Crooijmans, W. A. H. Corstjens (C-293/17)
      și

         Reclamantă: Stichting Werkgroep Behoud de Peel

         Pârât: College van gedeputeerde staten van Noord-Brabant

         cu participarea: Maatschap Gebr. Lammers, Landbouwbedrijf Swinkels, Pluimveehouderij Van Diepen VOF, Vermeerderingsbedrijf Engelen, Varkenshouderij Limburglaan BV, Madou Agro Varkens CV (C-294/17)

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 6 alineatul (3) din Directiva 92/43/CEE a Consiliului din 21 mai 1992 privind conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică trebuie interpretat în sensul că activitățile de pășunat al vitelor și de împrăștiere de îngrășăminte pe sau în sol în apropierea zonelor Natura 2000 pot fi calificate drept „proiect”, în sensul acestei dispoziții, chiar și în ipoteza în care aceste activități, întrucât nu ar reprezenta o intervenție fizică în mediul natural, nu ar constitui un „proiect”, în sensul articolului 1 alineatul (2) litera (a) din Directiva 2011/92/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 decembrie 2011 privind evaluarea efectelor anumitor proiecte publice și private asupra mediului.

                  2)

                  Articolul 6 alineatul (3) din Directiva 92/43 trebuie interpretat în sensul că o activitate recurentă, precum împrăștierea de îngrășăminte pe sau în sol, autorizată în temeiul dreptului național înainte de intrarea în vigoare a acestei directive, poate fi considerată un singur proiect, în sensul dispoziției menționate, scutit de o nouă procedură de aprobare, cu condiția ca aceasta să constituie o operațiune unică, caracterizată printr-un obiectiv comun, o continuitate și o identitate, în special în ceea ce privește locurile și condițiile sale de executare. Dacă un proiect unic a fost autorizat înainte ca regimul de protecție prevăzut de aceeași dispoziție să devină aplicabil sitului în cauză, executarea acestui proiect este totuși susceptibilă de a intra sub incidența articolului 6 alineatul (2) din această directivă.

                  3)

                  Articolul 6 alineatul (3) din Directiva 92/43 trebuie interpretat în sensul că nu se opune unei reglementări programatice naționale care permite autorităților competente să autorizeze proiecte pe baza unei „evaluări corespunzătoare”, în sensul acestei dispoziții, efectuată anterior și în care cantitatea totală determinată a depunerilor de azot a fost considerată compatibilă cu obiectivele de protecție ale reglementării menționate. Aceasta este însă situația numai în măsura în care, ceea ce revine în sarcina instanței naționale să verifice, o analiză aprofundată și completă a solidității științifice a acestei evaluări permite să se asigure că nu există nicio îndoială rezonabilă din punct de vedere științific cu privire la lipsa unor efecte prejudiciabile ale fiecărui plan sau proiect pentru integritatea sitului în cauză.

                  4)

                  Articolul 6 alineatul (3) din Directiva 92/43 trebuie interpretat în sensul că nu se opune unei reglementări programatice naționale, precum cea în discuție în litigiul principal, care scutește anumite proiecte care nu ating un anumit prag sau care nu depășesc un anumit plafon în ceea ce privește depunerile de azot de necesitatea de a obține o autorizație individuală, în cazul în care instanța națională se asigură că „evaluarea corespunzătoare”, în sensul acestei dispoziții, efectuată anterior, îndeplinește criteriul lipsei unei îndoieli științifice rezonabile cu privire la lipsa unor efecte prejudiciabile ale acestor planuri sau proiecte pentru integritatea siturilor în cauză.

                  5)

                  Articolul 6 alineatul (3) din Directiva 92/43 trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări programatice naționale, precum cea în discuție în litigiul principal, care permite ca o anumită categorie de proiecte, în speță, împrăștierea de îngrășăminte pe sau în sol și pășunatul vitelor, să fie pusă în aplicare fără a fi supusă unei obligații de autorizare și, prin urmare, unei evaluări corespunzătoare individualizate a efectelor sale asupra siturilor respective, cu excepția cazului în care împrejurări obiective permit să se excludă, cu certitudine, orice posibilitate ca proiectele respective, per se sau în combinație cu alte proiecte, să poată afecta în mod semnificativ aceste situri, ceea ce revine instanței de trimitere să verifice.

                  6)

                  Articolul 6 alineatul (3) din Directiva 92/43 trebuie interpretat în sensul că o „evaluare corespunzătoare”, în sensul acestei dispoziții, nu poate lua în considerare existența unor „măsuri de conservare”, în sensul alineatului (1) al acestui articol, a unor „măsuri de prevenire”, în sensul alineatului (2) al articolului menționat, a unor măsuri care au fost adoptate în mod specific pentru un program precum cel în discuție în litigiul principal sau a măsurilor numite „autonome”, în măsura în care aceste măsuri sunt exterioare acestui program, dacă beneficiile preconizate ale acestor măsuri nu sunt sigure la momentul acestei evaluări.

                  7)

                  Articolul 6 alineatul (2) din Directiva habitate trebuie interpretat în sensul că măsurile instituite printr-o reglementare națională, precum cea în discuție în litigiul principal, care includ modalități de supraveghere și de control al unor exploatații agricole ale căror activități provoacă depuneri de azot, precum și posibilitatea de a fi stabilite sancțiuni care pot merge până la închiderea exploatațiilor menționate sunt suficiente pentru respectarea acestei dispoziții.

         (1)  JO C 293, 4.9.2017.


title: Cauza C-544/17 P: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 7 noiembrie 2018 – BPC Lux 2 Sàrl/Comisia Europeană, Republica Portugheză (Recurs – Ajutoare de stat – Acțiune în anulare – Admisibilitate – Ajutor al autorităților portugheze pentru rezoluția instituției financiare Banco Espírito Santo SA – Crearea și capitalizarea unei bănci-punte – Decizie a Comisiei Europene prin care ajutorul este declarat compatibil cu piața internă – Interesul de a exercita acțiunea – Acțiune la instanțele naționale având ca obiect anularea deciziei de rezoluție a Banco Espírito Santo)

text:
               14.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/24

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 7 noiembrie 2018 – BPC Lux 2 Sàrl/Comisia Europeană, Republica Portugheză
      (Cauza C-544/17 P) (1)

      ((Recurs - Ajutoare de stat - Acțiune în anulare - Admisibilitate - Ajutor al autorităților portugheze pentru rezoluția instituției financiare Banco Espírito Santo SA - Crearea și capitalizarea unei bănci-punte - Decizie a Comisiei Europene prin care ajutorul este declarat compatibil cu piața internă - Interesul de a exercita acțiunea - Acțiune la instanțele naționale având ca obiect anularea deciziei de rezoluție a Banco Espírito Santo))
      (2019/C 16/29)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: BPC Lux 2 Sàrl (reprezentanți: J. Webber și M. Steenson, solicitors, B. Woolgar, barrister și K. Bacon, QC)

         Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Flynn și P.J. Loewenthal, agenți), Republica Portugheză

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Ordonanța Tribunalului Uniunii Europene din 19 iulie 2017, BPC Lux 2 și alții/Comisia (T-812/14, nepublicată, EU:T:2017:560).

                  2)

                  Trimite cauza spre rejudecare Tribunalului Uniunii Europene.

                  3)

                  Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.

         (1)  JO C 402, 27.11.2017.


title: Cauza C-296/17: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 14 noiembrie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Varhoven kasatsionen sad (Bulgaria) – Bulgaria) – Wiemer & Trachte GmbH, în lichidare/Zhan Oved Tadzher [Trimitere preliminară – Cooperare judiciară în materie civilă – Proceduri de insolvență – Regulamentul (CE) nr. 1346/2000 – Articolul 3 alineatul (1) – Competență internațională – Acțiune revocatorie – Competența exclusivă a instanțelor statului membru pe teritoriul căruia a fost deschisă procedura de insolvență]

text:
               14.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/14

      Hotărârea Curții (Camera a patra) din 14 noiembrie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Varhoven kasatsionen sad (Bulgaria) – Bulgaria) – Wiemer & Trachte GmbH, în lichidare/Zhan Oved Tadzher
      (Cauza C-296/17) (1)

      ([Trimitere preliminară - Cooperare judiciară în materie civilă - Proceduri de insolvență - Regulamentul (CE) nr. 1346/2000 - Articolul 3 alineatul (1) - Competență internațională - Acțiune revocatorie - Competența exclusivă a instanțelor statului membru pe teritoriul căruia a fost deschisă procedura de insolvență])
      (2019/C 16/16)
      Limba de procedură: bulgara

         Instanța de trimitere

      Varhoven kasatsionen sad (Bulgaria)

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Wiemer & Trachte GmbH, în lichidare

         Pârât: Zhan Oved Tadzher

         Dispozitivul

      Articolul 3 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1346/2000 al Consiliului din 29 mai 2000 privind procedurile de insolvență trebuie interpretat în sensul că competența instanțelor statului membru pe teritoriul căruia a fost deschisă procedura de insolvență de a se pronunța asupra unei acțiuni revocatorii formulate în cadrul procedurii de insolvență și îndreptate împotriva unui pârât care are sediul social sau domiciliul într-un alt stat membru este o competență exclusivă.

         (1)  JO C 256, 7.8.2017.


title: Cauza C-619/16: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 6 noiembrie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberverwaltungsgericht Berlin-Brandenburg – Germania) – Sebastian W. Kreuziger/Land Berlin (Trimitere preliminară – Politica socială – Organizarea timpului de lucru – Directiva 2003/88/CE – Articolul 7 – Dreptul la concediu anual plătit – Reglementare națională care prevede pierderea concediului anual neefectuat și a indemnizației financiare pentru concediul menționat în cazul în care nu a fost formulată o cerere de concediu de către lucrător înainte de încetarea raportului de muncă)

text:
               14.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/3

      Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 6 noiembrie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberverwaltungsgericht Berlin-Brandenburg – Germania) – Sebastian W. Kreuziger/Land Berlin
      (Cauza C-619/16) (1)

      ((Trimitere preliminară - Politica socială - Organizarea timpului de lucru - Directiva 2003/88/CE - Articolul 7 - Dreptul la concediu anual plătit - Reglementare națională care prevede pierderea concediului anual neefectuat și a indemnizației financiare pentru concediul menționat în cazul în care nu a fost formulată o cerere de concediu de către lucrător înainte de încetarea raportului de muncă))
      (2019/C 16/03)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Oberverwaltungsgericht Berlin-Brandenburg

         Părțile din procedura principală

         Apelant: Sebastian W. Kreuziger

         Intimat: Land Berlin

         Dispozitivul

      Articolul 7 din Directiva 2003/88/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 4 noiembrie 2003 privind anumite aspecte ale organizării timpului de lucru trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale precum cea în discuție în litigiul principal, în măsura în care aceasta implică faptul că, în cazul în care lucrătorul nu a solicitat să își exercite dreptul la concediu anual plătit înainte de data încetării raportului de muncă, acesta își pierde – în mod automat și fără verificarea prealabilă a aspectului dacă i s-a oferit efectiv de către angajator, în special printr-o informare corespunzătoare din partea acestuia din urmă, posibilitatea de a-și exercita dreptul la concediu înainte de încetarea respectivă – zilele de concediu anual plătit la care avea dreptul în temeiul dreptului Uniunii la momentul acestei încetări, precum și, în mod corelativ, dreptul la o indemnizație financiară pentru acest concediu anual plătit neefectuat.

         (1)  JO C 38, 6.2.2017.


title: Cauza C-308/17: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 15 noiembrie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberster Gerichtshof – Austria) – Hellenische Republik/Leo Kuhn [Trimitere preliminară – Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 – Competență judiciară în materie civilă și comercială – Domeniu de aplicare – Articolul 1 alineatul (1) – Noțiunea „materie civilă și comercială” – Obligațiuni emise de un stat membru – Participarea sectorului privat la restructurarea datoriei publice a acestui stat – Modificare unilaterală și retroactivă a condițiilor împrumutului – Clauze de acțiune colectivă – Acțiune exercitată împotriva statului respectiv de către creditori privați care dețin aceste obligațiuni în calitate de persoane fizice – Răspunderea statului pentru actele sau omisiunile sale în exercitarea autorității publice]

text:
               14.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/15

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 15 noiembrie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberster Gerichtshof – Austria) – Hellenische Republik/Leo Kuhn
      (Cauza C-308/17) (1)

      ([Trimitere preliminară - Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 - Competență judiciară în materie civilă și comercială - Domeniu de aplicare - Articolul 1 alineatul (1) - Noțiunea „materie civilă și comercială” - Obligațiuni emise de un stat membru - Participarea sectorului privat la restructurarea datoriei publice a acestui stat - Modificare unilaterală și retroactivă a condițiilor împrumutului - Clauze de acțiune colectivă - Acțiune exercitată împotriva statului respectiv de către creditori privați care dețin aceste obligațiuni în calitate de persoane fizice - Răspunderea statului pentru actele sau omisiunile sale în exercitarea autorității publice])
      (2019/C 16/17)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Oberster Gerichtshof

         Părțile din procedura principală

         Recurentă: Hellenische Republik

         Intimat: Leo Kuhn

         Dispozitivul

      Articolul 1 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 12 decembrie 2012 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială trebuie interpretat în sensul că un litigiu precum cel în discuție în cauza principală, referitor la o acțiune introdusă de o persoană fizică care a dobândit obligațiuni emise de un stat membru, împotriva acestuia și având ca obiect contestarea schimbului acestor obligațiuni cu obligațiuni cu o valoare mai mică, impus acestei persoane fizice prin efectul unei legi, adoptată în circumstanțe excepționale de legiuitorul național, în temeiul căreia aceste condiții au fost modificate în mod unilateral și retroactiv prin introducerea unei clauze de acțiune colectivă care permite majorității deținătorilor obligațiunilor vizate să impună acest schimb titularilor de obligațiuni aflați în minoritate, nu ține de „materia civilă și comercială”, în sensul acestei dispoziții.

         (1)  JO C 283, 28.8.2017.


title: Cauza T-625/18: Acțiune introdusă la 10 octombrie 2018 – FT/ESMA

text:
               14.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/46

      Acțiune introdusă la 10 octombrie 2018 – FT/ESMA
      (Cauza T-625/18)
      (2019/C 16/57)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: FT (reprezentant: S. Pappas, avocat)

         Pârâtă: Autoritatea Europeană pentru Valori Mobiliare și Piețe

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei ESMA41-137-1154 a directorului executiv al Autorității Europene pentru Valori Mobiliare și Piețe (ESMA) din 9 august 2018 prin care ESMA solicită recuperarea cuantumului de 12 000 EUR, aferente cheltuielilor de judecată efectuate de ESMA în cauza F-39/14;

                  —

                  anularea notei de debit corespunzătoare nr. 4440180170 din 10 august 2018 emise de ESMA;

                  —

                  obligarea ESMA la suportarea propriilor cheltuieli de judecată și a celor efectuate de reclamantă în prezenta procedură.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 98 din normele financiare (1), a articolului 60 din normele financiare ale ESMA (2), a articolului 170 din Regulamentul de procedură al Tribunalului, precum și a principiului egalității armelor între părți, întrucât cuantumul pretins datorat de reclamantă și stipulat în actele atacate nu a fost stabilit de Tribunal în conformitate cu articolul 170 menționat.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că cheltuielile pretinse de pârâtă nu sunt recuperabile, întrucât aceasta a depășit termenul rezonabil pentru introducerea unor asemenea cereri.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe săvârșirea unei erori vădite de apreciere de către pârâtă în ceea ce privește suma datorată de reclamantă, întrucât cuantumul pretins de 12 000 EUR este exorbitant.

         (1)  Regulamentul (EU, Euratom) 2018/1046 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 iulie 2018 privind normele financiare aplicabile bugetului general al Uniunii, de modificare a Regulamentelor (UE) nr. 1296/2013, (UE) nr. 1301/2013, (UE) nr. 1303/2013, (UE) nr. 1304/2013, (UE) nr. 1309/2013, (UE) nr. 1316/2013, (UE) nr. 223/2014, (UE) nr. 283/2014 și a Deciziei nr. 541/2014/UE și de abrogare a Regulamentului (UE, Euratom) nr. 966/2012 (JO 2018 L 193, p. 1).

         (2)  Decizia ESMA/2014/MB/38 a Consiliului de administrație privind normele financiare ale Autorității Europene pentru Valori Mobiliare și Piețe.


title: Cauza C-310/17: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 13 noiembrie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Gerechtshof Arnhem-Leeuwarden – Țările de Jos) – Levola Hengelo BV/Smilde Foods BV (Trimitere preliminară – Proprietate intelectuală – Armonizarea anumitor aspecte ale dreptului de autor și ale drepturilor conexe în societatea informațională – Directiva 2001/29/CE – Domeniu de aplicare – Articolul 2 – Drepturi de reproducere – Noțiunea „operă” – Gustul unui produs alimentar)

text:
               14.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/16

      Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 13 noiembrie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Gerechtshof Arnhem-Leeuwarden – Țările de Jos) – Levola Hengelo BV/Smilde Foods BV
      (Cauza C-310/17) (1)

      ((Trimitere preliminară - Proprietate intelectuală - Armonizarea anumitor aspecte ale dreptului de autor și ale drepturilor conexe în societatea informațională - Directiva 2001/29/CE - Domeniu de aplicare - Articolul 2 - Drepturi de reproducere - Noțiunea „operă” - Gustul unui produs alimentar))
      (2019/C 16/18)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Gerechtshof Arnhem-Leeuwarden

         Părțile din procedura principală

         Apelantă: Levola Hengelo BV

         Intimată: Smilde Foods BV

         Dispozitivul

      Directiva 2001/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 mai 2001 privind armonizarea anumitor aspecte ale dreptului de autor și drepturilor conexe în societatea informațională trebuie interpretată în sensul că se opune posibilității ca gustul unui produs alimentar să fie protejat prin dreptul de autor în temeiul acestei directive și ca o legislație națională să fie interpretată în sensul că acordă protecție unui asemenea gust în temeiul dreptului de autor.

         (1)  JO C 269, 14.8.2017.


title: Cauza C-426/17: Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 25 octombrie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado de lo Social n° 2 de Terrassa – Spania) – Elena Barba Giménez/Francisca Carrión Lozano. (Trimitere preliminară – Articolul 53 alineatul (2) din Regulamentul de procedură al Curții – Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene – Articolul 47 – Beneficiar al asistenței judiciare – Remunerarea avocaților numiți din oficiu – Stabilirea tarifelor de ordinul avocaților – Absența informării prealabile a clientei privind tarifele avocatei – Solicitarea onorariilor – Verificarea existenței unor clauze abuzive și a unor practici neloiale – Litigiu principal – Sesizarea unui organ competent – Lipsa sesizării instanței naționale – Răspunsuri la întrebările preliminare – Utilitate – Lipsă – Inadmisibilitate vădită)

text:
               14.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/26

      Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 25 octombrie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado de lo Social no 2 de Terrassa – Spania) – Elena Barba Giménez/Francisca Carrión Lozano.
      (Cauza C-426/17) (1)

      ((Trimitere preliminară - Articolul 53 alineatul (2) din Regulamentul de procedură al Curții - Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Articolul 47 - Beneficiar al asistenței judiciare - Remunerarea avocaților numiți din oficiu - Stabilirea tarifelor de ordinul avocaților - Absența informării prealabile a clientei privind tarifele avocatei - Solicitarea onorariilor - Verificarea existenței unor clauze abuzive și a unor practici neloiale - Litigiu principal - Sesizarea unui organ competent - Lipsa sesizării instanței naționale - Răspunsuri la întrebările preliminare - Utilitate - Lipsă - Inadmisibilitate vădită))
      (2019/C 16/32)
      Limba de procedură: spaniola

         Instanța de trimitere

      Juzgado de lo Social no 2 de Terrassa

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Elena Barba Giménez

         Pârât: Francisca Carrión Lozano

         Dispozitivul

      Cererea de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Juzgado de lo Social nr. 2 de Terrassa (Curtea de Apel nr. 2 din Terrassa, Spania) prin decizia din 27 iunie 2017 este vădit inadmisibilă.

         (1)  JO C 300, 11.9.2017


title: Cauza C-330/17: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 15 noiembrie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesgerichtshof – Germania) – Verbraucherzentrale Baden-Württemberg e.V./Germanwings GmbH [Trimitere preliminară – Regulamentul (CE) nr. 1008/2008 – Articolul 2 punctul 18 – Articolul 23 alineatul (1) – Transport – Norme comune pentru operarea serviciilor aeriene în Uniunea Europeană – Informare – Indicarea prețului final care urmează să fie plătit – Includerea tarifului pentru transportul aerian de pasageri în prețul final care urmează să fie plătit – Obligația de a indica tarifele pentru transportul aerian de pasageri în euro sau în moneda locală – Alegerea monedei locale pertinente – Criterii de legătură]

text:
               14.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/16

      Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 15 noiembrie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesgerichtshof – Germania) – Verbraucherzentrale Baden-Württemberg e.V./Germanwings GmbH
      (Cauza C-330/17) (1)

      ([Trimitere preliminară - Regulamentul (CE) nr. 1008/2008 - Articolul 2 punctul 18 - Articolul 23 alineatul (1) - Transport - Norme comune pentru operarea serviciilor aeriene în Uniunea Europeană - Informare - Indicarea prețului final care urmează să fie plătit - Includerea tarifului pentru transportul aerian de pasageri în prețul final care urmează să fie plătit - Obligația de a indica tarifele pentru transportul aerian de pasageri în euro sau în moneda locală - Alegerea monedei locale pertinente - Criterii de legătură])
      (2019/C 16/19)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Bundesgerichtshof

         Părțile din procedura principală

         Recurentă: Verbraucherzentrale Baden-Württemberg e.V.

         Intimată: Germanwings GmbH

         Dispozitivul

      Articolul 23 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1008/2008 al Parlamentului European și al Consiliului din 24 septembrie 2008 privind normele comune pentru operarea serviciilor aeriene în Comunitate coroborat cu articolul 2 punctul 18 din regulamentul menționat trebuie interpretat în sensul că, atunci când indică tarifele pentru transportul aerian de pasageri pentru serviciile aeriene intracomunitare, transportatorii aerieni care nu exprimă aceste tarife în euro sunt obligați să opteze pentru o monedă locală legată în mod obiectiv de serviciul oferit. Este cazul, în special, al monedei care are curs legal în statul membru în care este situat locul de plecare sau locul de sosire pentru zborul în cauză.
      Astfel, într-o situație precum cea în discuție în litigiul principal, în care un transportator aerian cu sediul într-un stat membru în care euro are curs legal oferă pe internet un serviciu aerian pentru care locul de plecare pentru zborul în cauză este situat în alt stat membru, în care altă monedă decât euro are curs legal, tarifele pentru transportul aerian de pasageri pot, atunci când nu sunt exprimate în euro, să fie indicate în moneda care are curs legal în acest din urmă stat membru.

         (1)  JO C 293, 4.9.2017.


title: Cauza T-635/18: Acțiune introdusă la 23 octombrie 2018 – Industrial Química del Nalón/Comisia

text:
               14.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/47

      Acțiune introdusă la 23 octombrie 2018 – Industrial Química del Nalón/Comisia
      (Cauza T-635/18)
      (2019/C 16/58)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Industrial Química del Nalón, SA (Oviedo, Spania) (reprezentanți: K. Van Maldegem, M. Grunchard, R. Crespi și S. Saez Moreno, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  Declararea admisibilității și temeiniciei acţiunii;

                  —

                  despăgubirea reclamantei pentru prejudiciul cauzat de pârâtă;

                  —

                  obligarea pârâtei la despăgubirea reclamantei pentru prejudiciile suferite de aceasta ca urmare directă a adoptării Regulamentului (UE) nr. 944/2013 al Comisiei din 2 octombrie 2013 de modificare, în vederea adaptării la progresul tehnic și științific, a Regulamentului (CE) nr. 1272/2008 al Parlamentului European și al Consiliului privind clasificarea, etichetarea și ambalarea substanțelor și a amestecurilor (JO 2013, L 261, p. 5), în măsura în care a clasificat substanța „smoală, gudron de huilă, temp. Înaltă” ca Aquatic Acute 1 (H400) și Aquatic Chronic 1 (H410), evaluată la un cuantum total de 833 628 de euro sau la orice alt cuantum stabilit de reclamantă în cursul procedurii sau de Tribunal;

                  —

                  cu titlu subsidiar, stabilirea prin hotărâre interlocutorie a obligației pârâtei de a repara pierderea suferită și obligarea părților la prezentarea către Tribunal, în termen rezonabil de la data hotărârii, a cifrelor privind cuantumul compensației convenite între părți sau, în lipsa unui acord, obligarea părților să prezinte Tribunalului în aceeași perioadă pretenţiile lor însoțite de cifre detaliate în susținerea acestora;

                  —

                  obligarea pârâtei la plata către reclamantă de dobânzi compensatorii la rata dobânzilor de întârziere, de la data pierderii suferite (și anume fie de la data intrării în vigoare a clasificării nelegale, fie de data materializării prejudiciului);

                  —

                  obligarea pârâtei la plata de dobânzi de întârziere de 8 % sau la orice altă rată corespunzătoare stabilită de Tribunal, calculate pe baza cuantumului de plată de la data hotărârii Tribunalului până la plata efectivă și

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă un motiv, întemeiat pe prejudiciul care i-ar fi fost cauzat prin adoptarea și intrarea în vigoare a Regulamentului (UE) nr. 944/2013 al Comisiei (1) prin care substanța „smoală, gudron de huilă, temp. Înaltă” a fost clasificată ca substanța Aquatic Acute 1 (H400) și Aquatic Chronic 1 (H410). La 22 noiembrie 2017, Curtea a respins recursul Comisiei Europene formulat împotriva hotărârii Tribunalului de anulare în parte a Regulamentului (UE) nr. 944/2013, în măsura în care a clasificat substanța „smoală, gudron de huilă, temp. Înaltă” ca Aquatic Acute 1 (H400) și Aquatic Chronic 1 (H410), din cauza unei erori manifeste de apreciere. Reclamanta a efectuat cheltuieli pentru a aplica clasificarea nelegală. Pârâta ar fi responsabilă pentru acele cheltuieli conform articolelor 268 și 340 TFUE, întrucât comportamentul pârâtei este nelegal prin aceea că constituie o încălcare suficient de gravă a dreptului, prejudiciul cauzat este real și cert și există o legătură directă de cauzalitate între comportamentul pârâtei și prejudiciul invocat.

         (1)  Regulamentul (UE) nr. 944/2013 al Comisiei din 2 octombrie 2013 de modificare, în vederea adaptării la progresul tehnic și științific, a Regulamentului (CE) nr. 1272/2008 al Parlamentului European și al Consiliului privind clasificarea, etichetarea și ambalarea substanțelor și a amestecurilor (JO L 261, 3.10.2013, p. 5).


title: Cauza C-334/17 P: Hotărârea Curții (Camera a noua) din 15 noiembrie 2018 – Republica Estonia/Comisia Europeană, Republica Letonia (Recurs – Organizarea comună a piețelor – Sumă de debitat pentru cantitățile excedentare de zahăr neeliminate – Decizia 2006/776/CE – Cerere de modificare a unei decizii definitive a Comisiei Europene – Scrisoare de respingere – Cale de atac împotriva acestei scrisori – Admisibilitate)

text:
               14.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/17

      Hotărârea Curții (Camera a noua) din 15 noiembrie 2018 – Republica Estonia/Comisia Europeană, Republica Letonia
      (Cauza C-334/17 P) (1)

      ((Recurs - Organizarea comună a piețelor - Sumă de debitat pentru cantitățile excedentare de zahăr neeliminate - Decizia 2006/776/CE - Cerere de modificare a unei decizii definitive a Comisiei Europene - Scrisoare de respingere - Cale de atac împotriva acestei scrisori - Admisibilitate))
      (2019/C 16/20)
      Limba de procedură: estona

         Părțile

         Recurentă: Republica Estonia (reprezentant: N. Grünberg, agent)

         Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Lewis și L. Naaber-Kivisoo, agenți, asistați de S. Mody, vandeadvokaat), Republica Letonia

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursul.

                  2)

                  Obligă Republica Estonia la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 256, 7.8.2017.


title: Cauza C-684/16: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 6 noiembrie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesarbeitsgericht – Germania) – Max-Planck-Gesellschaft zur Förderung der Wissenschaften eV/Tetsuji Shimizu [Trimitere preliminară – Politica socială – Organizarea timpului de lucru – Directiva 2003/88/CE – Articolul 7 – Dreptul la concediu anual plătit – Reglementare națională care prevede pierderea concediului anual plătit neefectuat și a indemnizației financiare pentru concediul menționat în cazul în care nu a fost formulată o cerere de concediu de către lucrător înainte de încetarea raportului de muncă – Directiva 2003/88/CE – Articolul 7 – Obligația de interpretare conformă a dreptului național – Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene – Articolul 31 alineatul (2) – Invocabilitate în cadrul unui litigiu între particulari]

text:
               14.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/5

      Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 6 noiembrie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesarbeitsgericht – Germania) – Max-Planck-Gesellschaft zur Förderung der Wissenschaften eV/Tetsuji Shimizu
      (Cauza C-684/16) (1)

      ([Trimitere preliminară - Politica socială - Organizarea timpului de lucru - Directiva 2003/88/CE - Articolul 7 - Dreptul la concediu anual plătit - Reglementare națională care prevede pierderea concediului anual plătit neefectuat și a indemnizației financiare pentru concediul menționat în cazul în care nu a fost formulată o cerere de concediu de către lucrător înainte de încetarea raportului de muncă - Directiva 2003/88/CE - Articolul 7 - Obligația de interpretare conformă a dreptului național - Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Articolul 31 alineatul (2) - Invocabilitate în cadrul unui litigiu între particulari])
      (2019/C 16/05)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Bundesarbeitsgericht

         Părțile din procedura principală

         Recurentă: Max-Planck-Gesellschaft zur Förderung der Wissenschaften eV

         Intimat în recurs: Tetsuji Shimizu

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 7 din Directiva 2003/88/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 4 noiembrie 2003 privind anumite aspecte ale organizării timpului de lucru și articolul 31 alineatul (2) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări naționale precum cea în discuție în litigiul principal, în temeiul căreia, în cazul în care lucrătorul nu a solicitat să își exercite dreptul la concediu anual plătit în perioada de referință în cauză, acest lucrător își pierde la sfârșitul acestei perioade – în mod automat și fără verificarea prealabilă a aspectului dacă acestuia i s-a oferit efectiv de către angajator, în special printr-o informare corespunzătoare din partea acestuia din urmă, posibilitatea de a-și exercita acest drept – zilele de concediu anual plătit dobândite în temeiul dispozițiilor menționate pentru perioada respectivă, precum și, în mod corelativ, dreptul la o indemnizație financiară pentru concediul anual plătit neefectuat în cazul încetării raportului de muncă. Revine, în această privință, instanței de trimitere sarcina de a verifica, luând în considerare dreptul intern în ansamblul său și aplicând metodele de interpretare recunoscute de acesta, dacă poate ajunge la o interpretare a acestui drept de natură să garanteze deplina efectivitate a dreptului Uniunii.

                  2)

                  În cazul imposibilității de a interpreta o reglementare națională precum cea în discuție în litigiul principal astfel încât să se asigure conformitatea cu articolul 7 din Directiva 2003/88 și cu articolul 31 alineatul (2) din Carta drepturilor fundamentale, rezultă din această ultimă dispoziție că instanța națională sesizată cu un litigiu între un lucrător și fostul său angajator care are calitatea de particular trebuie să lase neaplicată reglementarea națională respectivă și să se asigure că, în ipoteza în care acest angajator nu poate stabili că a dat dovadă de deplina diligență necesară pentru ca lucrătorul să aibă efectiv posibilitatea de a-și efectua concediul anual plătit la care avea dreptul în temeiul dreptului Uniunii, respectivul lucrător nu poate fi privat nici de dreptul său dobândit la un asemenea concediu anual plătit, nici, în mod corelativ și în cazul încetării raportului de muncă, de indemnizația financiară pentru concediul neefectuat a cărei plată este, în acest caz, direct în sarcina angajatorului în cauză.

         (1)  JO C 104, 3.4.2017.


title: Cauza C-300/18: Recurs introdus la 3 mai 2018 de UF împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a șaptea) din 7 martie 2018 în cauza T-422/17, UF/Parlamentul European și Consiliul Uniunii Europene

text:
               14.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/26

      Recurs introdus la 3 mai 2018 de UF împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a șaptea) din 7 martie 2018 în cauza T-422/17, UF/Parlamentul European și Consiliul Uniunii Europene
      (Cauza C-300/18)
      (2019/C 16/33)
      Limba de procedură: lituaniana

         Părțile

         Recurent: UF (reprezentant: L. Gudaitės, avocat)

         Celelalte părţi din procedură: Parlamentul European și Consiliul Uniunii Europene
      Curtea de Justiţie (Camera a zecea) a statuat prin Ordonanţa din 11 octombrie 2018 că recursul este vădit nefondat.


title: Cauzele T-639/15-T-666/15 și T-94/16: Hotărârea Tribunalului din 25 septembrie 2018 – Psara și alții/Parlamentul [„Acces la documente – Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 – Parlamentul European – Cheltuieli realizate de membrii Parlamentului din indemnizațiile lor – Refuzul accesului – Documente inexistente – Date cu caracter personal – Regulamentul (CE) nr. 45/2001 – Necesitatea transferului de date – Examinare concretă și individuală – Acces parțial – Sarcină administrativă excesivă – Obligația de motivare”]

text:
               14.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/36

      Hotărârea Tribunalului din 25 septembrie 2018 – Psara și alții/Parlamentul
      (Cauzele T-639/15-T-666/15 și T-94/16) (1)

      ([„Acces la documente - Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 - Parlamentul European - Cheltuieli realizate de membrii Parlamentului din indemnizațiile lor - Refuzul accesului - Documente inexistente - Date cu caracter personal - Regulamentul (CE) nr. 45/2001 - Necesitatea transferului de date - Examinare concretă și individuală - Acces parțial - Sarcină administrativă excesivă - Obligația de motivare”])
      (2019/C 16/44)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă în cauza T-639/15: Maria Psara (Atena, Grecia) (reprezentanți: N. Pirc Musar și R. Lemut Strle, avocați)

         Reclamantă în cauza T-640/15: Tina Kristan (Ljubljana, Slovenia) (reprezentanți: N. Pirc Musar și R. Lemut Strle, avocați)

         Reclamantă în cauza T-641/15: Tanja Malle (Viena, Austria) (reprezentanți: N. Pirc Musar și R. Lemut Strle, avocați)

         Reclamant în cauza T-642/15: Wojciech Cieśla (Varșovia, Polonia) (reprezentanți: N. Pirc Musar și R. Lemut Strle, avocați)

         Reclamant în cauza T-643/15: Staffan Dahllof (reprezentanți: N. Pirc Musar și R. Lemut Strle, avocați)

         Reclamantă în cauza T-644/15: Delphine Reuter (reprezentanți: N. Pirc Musar și R. Lemut Strle, avocați)

         Reclamant în cauzele T-645/15 și T-654/15: České centrum pro investigativní žurnalistiku o.p.s. (Praga, Republica Cehă) (reprezentanți: N. Pirc Musar și R. Lemut Strle, avocați)

         Reclamant în cauza T-646/15: Harry Karanikas (Chalandri, Grecia) (reprezentanți: N. Pirc Musar și R. Lemut Strle, avocați)

         Reclamantă în cauzele T-647/15 și T-657/15: Crina Boros (reprezentanți: N. Pirc Musar și R. Lemut Strle, avocați)

         Reclamantă în cauzele T-648/15, T-663/15 și T-665/15: Baltijas pētnieciskās žurnālistikas centrs Re:Baltica (Riga, Letonia) (reprezentanți: N. Pirc Musar și R. Lemut Strle, avocați)

         Reclamant în cauza T-649/15: Balazs Toth (Budapesta, Ungaria) (reprezentanți: N. Pirc Musar și R. Lemut Strle, avocați)

         Reclamantă în cauza T-650/15: Minna Knus-Galán (Helsinki, Finlanda) (reprezentanți: N. Pirc Musar și R. Lemut Strle, avocați)

         Reclamant în cauza T-651/15: Atanas Tchobanov (Plessis-Robinson, Franța) (reprezentanți: N. Pirc Musar și R. Lemut Strle, avocați)

         Reclamant în cauza T-652/15: Dirk Liedtke (Hamburg, Germania) (reprezentanți: N. Pirc Musar și R. Lemut Strle, avocați)

         Reclamant în cauza T-653/15: Nils Mulvad (Risskov, Danemarca) (reprezentanți: N. Pirc Musar și R. Lemut Strle, avocați)

         Reclamant în cauza T-655/15: Hugo van der Parre (Huizen, Țările de Jos) (reprezentanți: N. Pirc Musar și R. Lemut Strle, avocați)

         Reclamantă în cauza T-656/15: Guia Baggi (Florența, Italia) (reprezentanți: N. Pirc Musar și R. Lemut Strle, avocați)

         Reclamant în cauza T-658/15: Marcos García Rey (reprezentanți: N. Pirc Musar și R. Lemut Strle, avocați)

         Reclamant în cauza T-659/15: Mark Lee Hunter (reprezentanți: N. Pirc Musar și R. Lemut Strle, avocați)

         Reclamant în cauza T-660/15: Kristof Clerix (Bruxelles) (reprezentanți: N. Pirc Musar și R. Lemut Strle, avocați)

         Reclamant în cauza T-661/15: Rui Araujo (Lisabona, Portugalia) (reprezentanți: N. Pirc Musar și R. Lemut Strle, avocați)

         Reclamantă în cauza T-662/15: Anuška Delić (Ljubljana) (reprezentanți: N. Pirc Musar și R. Lemut Strle, avocați)

         Reclamant în cauza T-664/15: Jacob Borg (San Ġiljan, Malta) (reprezentanți: N. Pirc Musar și R. Lemut Strle, avocați)

         Reclamantă în cauza T-666/15: Matilda Bačelić (Zagreb, Croația) (reprezentanți: N. Pirc Musar și R. Lemut Strle, avocați)

         Reclamant în cauza T-94/16: Gavin Sheridan (reprezentanți: N. Pirc Musar și R. Lemut Strle, avocați)

         Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: N. Görlitz, C. Burgos și M. Windisch, agenți)

         Obiectul

      Cereri întemeiate pe articolul 263 TFUE și prin care se urmărește anularea deciziilor Parlamentului A(2015) 8324 C, A(2015) 8463 C, A(2015) 8627 C, A(2015) 8682 C, A(2015) 8594 C, A(2015) 8551 C, A(2015) 8732 C, A(2015) 8681 C, A(2015) 8334 C, A(2015) 8327 C și A(2015) 8344 C din 14 septembrie 2015, A(2015) 8656 C, A(2015) 8678 C, A(2015) 8361 C, A(2015) 8663 C, A(2015) 8360 C, A(2015) 8486 C și A(2015) 8305 C din 15 septembrie 2015, A(2015) 8602 C, A(2015) 8554 C, A(2015) 8490 C, A(2015) 8659 C, A(2015) 8547 C, A(2015) 8552 C, A(2015) 8553 C, A(2015) 8661 C, A(2015) 8684 C și A(2015) 8672 C din 16 septembrie 2015 și A(2015) 13844 C din 14 ianuarie 2016 prin care Parlamentul a respins, în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO 2001, L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76), cererile de confirmare ale reclamanților prin care se urmărea obținerea accesului la documente ale Parlamentului care conțin informații referitoare la indemnizațiile membrilor acestuia

         Dispozitivul

                  1)

                  Conexează cauzele T-639/15-T-666/15 și T-94/16 în vederea pronunțării hotărârii.

                  2)

                  Respinge acțiunile.

                  3)

                  Îi obligă pe doamna Maria Psara, doamna Tina Kristan, doamna Tanja Malle, domnul Wojciech Cieśla, domnul Staffan Dahllof, doamna Delphine Reuter, České centrum pro investigativní žurnalistiku o.p.s., domnul Harry Karanikas, doamna Crina Boros, Baltijas pētnieciskās žurnālistikas centrs Re:Baltica, domnul Balazs Toth, doamna Minna Knus-Galán, domnul Atanas Tchobanov, domnul Dirk Liedtke, domnul Nils Mulvad, domnul Hugo van der Parre, doamna Guia Baggi, domnul Marcos García Rey, domnul Mark Lee Hunter, domnul Kristof Clerix, domnul Rui Araujo, doamna Anuška Delić, domnul Jacob Borg, doamna Matilda Bačelić și domnul Gavin Sheridan la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 48, 8.2.2016.


title: Cauza T-718/16: Hotărârea Tribunalului din 8 noiembrie 2018 – Mad Dogg Athletics/EUIPO – Aerospinning Master Franchising (SPINNING) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de decădere – Marca Uniunii Europene verbală SPINNING – Declarație parțială de decădere – Articolul 51 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 58 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]

text:
               14.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/38

      Hotărârea Tribunalului din 8 noiembrie 2018 – Mad Dogg Athletics/EUIPO – Aerospinning Master Franchising (SPINNING)
      (Cauza T-718/16) (1)

      ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de decădere - Marca Uniunii Europene verbală SPINNING - Declarație parțială de decădere - Articolul 51 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 58 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”])
      (2019/C 16/45)
      Limba de procedură: engleza

         Părţile

         Reclamantă: Mad Dogg Athletics, Inc. (Los Angeles, California, Statele Unite) (reprezentant: J. Steinberg, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: D. Walicka, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Aerospinning Master Franchising s. r. o., fostă Aerospinning Master Franchising, Ltd., s.r.o. (Praga, Republica Cehă) (reprezentant: K. Labalestra, avocat)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 21 iulie 2016 (cauza R 2375/2014-5), privind o procedură de decădere între Aerospinning Master Franchising și Mad Doggs Athletics

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Decizia Camerei a cincea de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 21 iulie 2016 (cauza R 2375/2014-5), în măsura în care privește produsele din clasa 28 și serviciile din clasa 41, în sensul Aranjamentului de la Nisa privind clasificarea internațională a produselor și a serviciilor în vederea înregistrării mărcilor, din 15 iunie 1957, cu modificările și revizuirile ulterioare.

                  2)

                  EUIPO suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de Mad Dogg Athletics, Inc.

                  3)

                  Aerospinning Master Franchising, s.r.o. suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 462, 12.12.2016.


title: Cauza T-637/18: Acțiune introdusă la 23 octombrie 2018 – Bawtry Carbon International/Comisia

text:
               14.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/49

      Acțiune introdusă la 23 octombrie 2018 – Bawtry Carbon International/Comisia
      (Cauza T-637/18)
      (2019/C 16/60)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Bawtry Carbon International Ltd (Doncaster, Regatul Unit) (reprezentanți: K. Van Maldegem, M. Grunchard, R. Crespi și S. Saez Moreno, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  Declararea admisibilității și temeiniciei acţiunii;

                  —

                  despăgubirea reclamantei pentru prejudiciul cauzat de pârâtă;

                  —

                  obligarea pârâtei la despăgubirea reclamantei pentru prejudiciile suferite de aceasta ca urmare directă a adoptării Regulamentului (UE) nr. 944/2013 al Comisiei din 2 octombrie 2013 de modificare, în vederea adaptării la progresul tehnic și științific, a Regulamentului (CE) nr. 1272/2008 al Parlamentului European și al Consiliului privind clasificarea, etichetarea și ambalarea substanțelor și a amestecurilor (JO 2013, L 261, p. 5), în măsura în care a clasificat substanța „smoală, gudron de huilă, temp. Înaltă” ca Aquatic Acute 1 (H400) și Aquatic Chronic 1 (H410), evaluată la un cuantum total de 194 200,06 euro sau la orice alt cuantum stabilit de reclamantă în cursul procedurii sau de Tribunal;

                  —

                  cu titlu subsidiar, stabilirea prin hotărâre interlocutorie a obligației pârâtei de a repara pierderea suferită și obligarea părților la prezentarea către Tribunal, în termen rezonabil de la data hotărârii, a cifrelor privind cuantumul compensației convenite între părți sau, în lipsa unui acord, obligarea părților să prezinte Tribunalului în aceeași perioadă pretenţiile lor însoțite de cifre detaliate în susținerea acestora;

                  —

                  obligarea pârâtei la plata către reclamantă de dobânzi compensatorii la rata dobânzilor de întârziere, de la data pierderii suferite (și anume fie de la data intrării în vigoare a clasificării nelegale, fie de data materializării prejudiciului);

                  —

                  obligarea pârâtei la plata de dobânzi de întârziere de 8 % sau la orice altă rată corespunzătoare stabilită de Tribunal, calculate pe baza cuantumului de plată de la data hotărârii Tribunalului până la plata efectivă și

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă un motiv, întemeiat pe prejudiciul care i-ar fi fost cauzat prin adoptarea și intrarea în vigoare a Regulamentului (UE) nr. 944/2013 al Comisiei (1) prin care substanța „smoală, gudron de huilă, temp. Înaltă” a fost clasificată ca substanța Aquatic Acute 1 (H400) și Aquatic Chronic 1 (H410). La 22 noiembrie 2017, Curtea a respins recursul Comisiei Europene formulat împotriva hotărârii Tribunalului de anulare în parte a Regulamentului (UE) nr. 944/2013, în măsura în care a clasificat substanța „smoală, gudron de huilă, temp. Înaltă” ca Aquatic Acute 1 (H400) și Aquatic Chronic 1 (H410), din cauza unei erori manifeste de apreciere. Reclamanta a efectuat cheltuieli pentru a aplica clasificarea nelegală. Pârâta ar fi responsabilă pentru acele cheltuieli conform articolelor 268 și 340 TFUE, întrucât comportamentul pârâtei este nelegal prin aceea că constituie o încălcare suficient de gravă a dreptului, prejudiciul cauzat este real și cert și există o legătură directă de cauzalitate între comportamentul pârâtei și prejudiciul invocat.

         (1)  Regulamentul (UE) nr. 944/2013 al Comisiei din 2 octombrie 2013 de modificare, în vederea adaptării la progresul tehnic și științific, a Regulamentului (CE) nr. 1272/2008 al Parlamentului European și al Consiliului privind clasificarea, etichetarea și ambalarea substanțelor și a amestecurilor (JO L 261, 3.10.2013, p. 5).


title: Cauza C-551/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Hof van Cassatie (Belgia) la 29 august 2018 – IK

text:
               14.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/28

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Hof van Cassatie (Belgia) la 29 august 2018 – IK
      (Cauza C-551/18)
      (2019/C 16/35)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Hof van Cassatie

         Partea din procedura principală

         Recurent:
         IK

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 8 alineatul (1) litera (f) din Decizia-cadru privind mandatul european de arestare (1) trebuie interpretat în sensul că este suficient ca o autoritate judiciară emitentă să menționeze în mandatul european de arestare doar pedeapsa privativă de libertate executorie aplicată, deci nu și pedeapsa complementară aplicată pentru aceeași infracțiune și prin aceeași hotărâre judecătorească, precum punerea la dispoziție, care va conduce la privarea efectivă de libertate doar după executarea primei pedepse privative de libertate și doar după o decizie expresă în acest sens a Strafuitvoeringsrechtbank (Tribunalul pentru Aplicarea Pedepselor)?

                  2)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, articolul 8 alineatul (1) litera (f) din Decizia-cadru privind mandatul european de arestare trebuie interpretat în sensul că predarea de către statul membru al autorității judiciare de executare pe baza unui mandat european de arestare care menționează doar pedeapsa privativă de libertate executorie aplicată, deci nu și pedeapsa complementară a punerii la dispoziție, aplicată pentru aceeași infracțiune și prin aceeași hotărâre judecătorească, are drept consecință faptul că, în statul membru al autorității judiciare emitente, se poate proceda la privarea efectivă de libertate în vederea executării pedepsei complementare?

                  3)

                  În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare, articolul 8 alineatul (1) litera (f) din Decizia-cadru privind mandatul european de arestare trebuie interpretat în sensul că neincluderea pedepsei complementare a punerii la dispoziție în mandatul european de arestare, de către autoritatea judiciară emitentă, are drept consecință că pedeapsa complementară aplicată, despre care se poate presupune că autoritatea judiciară de executare nu are cunoștință, nu poate conduce la privarea efectivă de libertate în statul membru emitent?

         (1)  Decizia-cadru a Consiliului din 13 iunie 2002 privind mandatul european de arestare și procedurile de predare între statele membre (2002/584/JAI) (JO 2002, L 190, p. 1, Ediție specială 19/vol. 6, p. 3).


title: Cauza T-724/16 P: Hotărârea Tribunalului din 8 noiembrie 2018 – Cocchi și Falcione/Comisia („Recurs – Funcție publică – Transferul drepturilor de pensie naționale – Articolul 24 din statut – Obligația de asistență a Uniunii – Pierderea interesului de a exercita acțiunea de către reclamanți în cursul procedurii – Nepronunțare asupra fondului în primă instanță – Legătură de cauzalitate”)

text:
               14.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/39

      Hotărârea Tribunalului din 8 noiembrie 2018 – Cocchi și Falcione/Comisia
      (Cauza T-724/16 P) (1)

      ((„Recurs - Funcție publică - Transferul drepturilor de pensie naționale - Articolul 24 din statut - Obligația de asistență a Uniunii - Pierderea interesului de a exercita acțiunea de către reclamanți în cursul procedurii - Nepronunțare asupra fondului în primă instanță - Legătură de cauzalitate”))
      (2019/C 16/46)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Recurenți: Giorgio Cocchi (Wezembeek-Oppem, Belgia) și Nicola Falcione (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: S. Orlandi, avocat)

         Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Gattinara și F. Simonetti, agenți)

         Obiectul

      Recurs introdus împotriva Ordonanței Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera întâi) din 2 august 2016, Cocchi și Falcione/Comisia (F-134/11, EU:F:2016:194) și având ca obiect anularea acestei ordonanțe

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Ordonanța Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera întâi) din 2 august 2016, Cocchi și Falcione/Comisia (F-134/11), în măsura în care Tribunalul Funcției Publice a constatat că nu mai era necesară pronunțarea asupra concluziilor în despăgubire formulate de domnii Giorgio Cocchi și Nicola Falcione în primă instanță.

                  2)

                  Respinge în rest recursul.

                  3)

                  Respinge concluziile în despăgubire formulate de domnii Cocchi și Falcione în cadrul acțiunii în primă instanță în cauza cu numărul F-134/11.

                  4)

                  Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată aferente procedurii de recurs și procedurii în primă instanță în ceea ce privește concluziile în despăgubire.

         (1)  JO C 441, 28.11.2016


title: Cauza C-380/17: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 7 noiembrie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Raad van State – Țările de Jos) – K, B/Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie (Trimitere preliminară – Competența Curții – Directiva 2003/86/CE – Dreptul la reîntregirea familiei – Articolul 12 – Nerespectarea termenului de trei luni de la data acordării unei protecții internaționale – Beneficiar al statutului conferit de protecția subsidiară – Respingerea unei cereri de viză)

text:
               14.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/18

      Hotărârea Curții (Camera a treia) din 7 noiembrie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Raad van State – Țările de Jos) – K, B/Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie
      (Cauza C-380/17) (1)

      ((Trimitere preliminară - Competența Curții - Directiva 2003/86/CE - Dreptul la reîntregirea familiei - Articolul 12 - Nerespectarea termenului de trei luni de la data acordării unei protecții internaționale - Beneficiar al statutului conferit de protecția subsidiară - Respingerea unei cereri de viză))
      (2019/C 16/22)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Raad van State

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: K, B

         Pârât: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

         Dispozitivul

                  1)

                  Curtea este competentă, în temeiul articolului 267 TFUE, să interpreteze articolul 12 alineatul (1) din Directiva 2003/86/CE a Consiliului din 22 septembrie 2003 privind dreptul la reîntregirea familiei într-o situație precum cea în discuție în litigiul principal, în care instanța de trimitere este chemată să se pronunțe cu privire la dreptul la reîntregirea familiei al unui beneficiar al statutului conferit prin protecția subsidiară, atunci când această dispoziție a devenit aplicabilă într-o astfel de situație, în mod direct și necondiționat, prin intermediul dreptului național.

                  2)

                  Articolul 12 alineatul (1) din Directiva 2003/86 nu se opune unei reglementări naționale care permite respingerea unei cereri de reîntregire a familiei depuse pentru un membru de familie al unui refugiat, pe baza dispozițiilor mai favorabile aplicabile refugiaților care figurează în capitolul V din această directivă, pentru motivul că această cerere a fost depusă la mai mult de trei luni de la acordarea statutului de refugiat susținătorului reîntregirii, oferindu-se în același timp posibilitatea de a depune o nouă cerere în cadrul unui alt regim, cu condiția ca această reglementare:

                              —

                              să prevadă că un astfel de motiv de refuz nu poate fi reținut în situații în care circumstanțe specifice fac în mod obiectiv scuzabilă depunerea tardivă a primei cereri;

                              —

                              să prevadă că persoanele în cauză sunt pe deplin informate cu privire la consecințele deciziei de respingere a primei cereri și la măsurile pe care trebuie să le ia pentru a-și exercita în mod eficace dreptul la reîntregirea familiei și

                              —

                              să garanteze că susținătorii reîntregirii recunoscuți ca refugiați continuă să beneficieze de condițiile mai favorabile privind exercitarea dreptului la reîntregirea familiei aplicabile refugiaților, prevăzute la articolele 10 și 11 sau la articolul 12 alineatul (2) din directiva menționată.

         (1)  JO C 300, 11.9.2017.


title: Cauza T-827/16: Hotărârea Tribunalului din 8 noiembrie 2018 – QB/BCE [„Funcție publică – Personalul BCE – Exercițiu de evaluare – Raport de evaluare a carierei [2015] – Posibilitatea de a fi însoțit de un reprezentant sindical cu ocazia discuției de evaluare – Încălcarea normelor privind obiectivitatea și imparțialitatea evaluatorului – Remunerare – Decizie prin care se refuză acordarea unei progresii salariale – Admisibilitatea probelor – E-mail între un membru al personalului și «coach»-ul său folosind un serviciu de e-mail profesional – Răspundere”]

text:
               14.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/39

      Hotărârea Tribunalului din 8 noiembrie 2018 – QB/BCE
      (Cauza T-827/16) (1)

      ([„Funcție publică - Personalul BCE - Exercițiu de evaluare - Raport de evaluare a carierei [2015] - Posibilitatea de a fi însoțit de un reprezentant sindical cu ocazia discuției de evaluare - Încălcarea normelor privind obiectivitatea și imparțialitatea evaluatorului - Remunerare - Decizie prin care se refuză acordarea unei progresii salariale - Admisibilitatea probelor - E-mail între un membru al personalului și «coach»-ul său folosind un serviciu de e-mail profesional - Răspundere”])
      (2019/C 16/47)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: QB (reprezentant: L. Levi, avocat)

         Pârâtă: Banca Centrală Europeană (reprezentanți: F. von Lindeiner și B. Ehlers, agenți, asistați de B. Wägenbaur, avocat)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 50a din Statutul Curții de Justiție a Uniunii Europene și pe articolul 36.2 din Protocolul privind Statutul Sistemului European al Băncilor Centrale și al Băncii Centrale Europene, anexat la Tratatul UE și la Tratatul FUE și prin care se urmărește, pe de o parte, anularea raportului de evaluare a reclamantei privind perioada 2015 și a deciziei BCE din 15 decembrie 2015, prin care i se refuza acordarea unei progresii salariale și, în măsura în care este necesar, anularea deciziilor din 2 mai și din 15 septembrie 2016 ale BCE, prin care s-au respins recursul administrativ și, respectiv, reclamația reclamantei și, pe de altă parte, repararea unui prejudiciu pe care reclamanta l-ar fi suferit

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează raportul de evaluare a QB privind exercițiul de evaluare 2015 și decizia Băncii Centrale Europene (BCE) din 15 decembrie 2015, prin care s-a refuzat QB beneficiul unei progresii salariale.

                  2)

                  Respinge în rest acțiunea.

                  3)

                  BCE suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de QB.

         (1)  JO C 22, 23.1.2017.


title: Cauza C-432/17: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 7 noiembrie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Supreme Court of the United Kingdom – Regatul Unit) – Dermod Patrick O'Brien/Ministry of Justice, fostul Department for Constitutional Affairs (Trimitere preliminară – Politica socială – Directiva 97/81/CE – Acordul-cadru privind munca pe fracțiune de normă, încheiat de CES, UCIPE și CEIP – Clauza 4 – Principiul nediscriminării – Lucrători pe fracțiune de normă – Pensie pentru limită de vârstă – Calculul cuantumului pensiei – Luare în considerare a perioadelor de vechime în muncă efectuate înainte de expirarea termenului de transpunere a Directivei 97/81/CE – Aplicare imediată în privința efectelor viitoare ale unei situații născute sub imperiul legii vechi)

text:
               14.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/19

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 7 noiembrie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Supreme Court of the United Kingdom – Regatul Unit) – Dermod Patrick O'Brien/Ministry of Justice, fostul Department for Constitutional Affairs
      (Cauza C-432/17) (1)

      ((Trimitere preliminară - Politica socială - Directiva 97/81/CE - Acordul-cadru privind munca pe fracțiune de normă, încheiat de CES, UCIPE și CEIP - Clauza 4 - Principiul nediscriminării - Lucrători pe fracțiune de normă - Pensie pentru limită de vârstă - Calculul cuantumului pensiei - Luare în considerare a perioadelor de vechime în muncă efectuate înainte de expirarea termenului de transpunere a Directivei 97/81/CE - Aplicare imediată în privința efectelor viitoare ale unei situații născute sub imperiul legii vechi))
      (2019/C 16/23)
      Limba de procedură: engleza

         Instanța de trimitere

      Supreme Court of the United Kingdom

         Părțile din procedura principală

         Recurent: Dermod Patrick O'Brien

         Intimat: Ministry of Justice, fostul Department for Constitutional Affairs

         Dispozitivul

      Directiva 97/81/CE a Consiliului din 15 decembrie 1997 privind acordul-cadru cu privire la munca pe fracțiune de normă, încheiat de UCIPE, CEIP și CES, astfel cum a fost modificată prin Directiva 98/23/CE a Consiliului din 7 aprilie 1998, trebuie interpretată în sensul că, într-un caz precum cel în discuție în litigiul principal, perioadele de vechime anterioare datei de expirare a termenului de transpunere a Directivei 97/81, astfel cum a fost modificată prin Directiva 98/23, trebuie să fie luate în considerare pentru stabilirea drepturilor la pensia pentru limită de vârstă.

         (1)  JO C 318, 25.9.2017.


title: Cauza T-44/17: Hotărârea Tribunalului din 13 noiembrie 2018 – Camomilla/EUIPO – CMT (CAMOMILLA) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de declarare a nulității – Marca Uniunii Europene verbală CAMOMILLA – Marca națională figurativă anterioară CAMOMILLA – Respingere parțială a cererii de declarare a nulității – Motiv relativ de refuz – Risc de confuzie – Utilizare serioasă a mărcii anterioare – Probe – Acțiune incidentă – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) și articolul 53 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenite articolul 8 alineatul (1) litera (b) și articolul 60 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (UE) 2017/1001] – Articolul 57 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 207/2009 (devenit articolul 64 alineatele (2) și (3) din Regulamentul 2017/1001)”]

text:
               14.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/40

      Hotărârea Tribunalului din 13 noiembrie 2018 – Camomilla/EUIPO – CMT (CAMOMILLA)
      (Cauza T-44/17) (1)

      ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulității - Marca Uniunii Europene verbală CAMOMILLA - Marca națională figurativă anterioară CAMOMILLA - Respingere parțială a cererii de declarare a nulității - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Utilizare serioasă a mărcii anterioare - Probe - Acțiune incidentă - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) și articolul 53 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenite articolul 8 alineatul (1) litera (b) și articolul 60 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (UE) 2017/1001] - Articolul 57 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 207/2009 (devenit articolul 64 alineatele (2) și (3) din Regulamentul 2017/1001)”])
      (2019/C 16/48)
      Limba de procedură: italiana

         Părţile

         Reclamantă: Camomilla Srl (Buccinasco, Italia) (reprezentanţi: M. Mussi și H. Chiappetta, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanţi: L. Rampini și J. Crespo Carrillo, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: CMT Compagnia manifatture tessili Srl (CMT Srl) (Napoli, Italia) (reprezentanţi: M. Franzosi, V. Jandoli, A. Stein și G. Rubino, avocați)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 21 noiembrie 2016 (cauza R 2250/2015-5), privind o procedură de declarare a nulității între CMT și Camomilla.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Respinge acțiunea incidentă.

                  3)

                  Camomilla Srl și CMT Compagnia manifatture tessili Srl (CMT) suportă, fiecare, propriile cheltuieli de judecată, precum și jumătate din cheltuielile de judecată efectuate de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO).

         (1)  JO C 95, 27.3.2017.


title: Cauza C-656/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Erding (Germania) la 19 octombrie 2018 – F./Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV

text:
               14.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/30

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Erding (Germania) la 19 octombrie 2018 – F./Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV
      (Cauza C-656/18)
      (2019/C 16/37)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Amtsgericht Erding

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: F.

         Pârâtă: Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV
      Cauza a fost radiată din registru prin Ordonanţa Curţii din 7 noiembrie 2018.


title: Cauza T-638/18: Acțiune introdusă la 23 octombrie 2018 – Deza/Comisia

text:
               14.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/50

      Acțiune introdusă la 23 octombrie 2018 – Deza/Comisia
      (Cauza T-638/18)
      (2019/C 16/61)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Deza, a.s. (Valašské Meziříčí, Republica Cehă) (reprezentanți: K. Van Maldegem, M. Grunchard, R. Crespi și S Saez Moreno, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  Declararea admisibilității și temeiniciei acţiunii;

                  —

                  despăgubirea reclamantei pentru prejudiciul cauzat de pârâtă;

                  —

                  obligarea pârâtei la despăgubirea reclamantei pentru prejudiciile suferite de aceasta ca urmare directă a adoptării Regulamentului (UE) nr. 944/2013 al Comisiei din 2 octombrie 2013 de modificare, în vederea adaptării la progresul tehnic și științific, a Regulamentului (CE) nr. 1272/2008 al Parlamentului European și al Consiliului privind clasificarea, etichetarea și ambalarea substanțelor și a amestecurilor (JO 2013, L 261, p. 5), în măsura în care a clasificat substanța „smoală, gudron de huilă, temp. Înaltă” ca Aquatic Acute 1 (H400) și Aquatic Chronic 1 (H410), evaluată la un cuantum total de 4 784 000 CZK sau la orice alt cuantum stabilit de reclamantă în cursul procedurii sau de Tribunal;

                  —

                  cu titlu subsidiar, stabilirea prin hotărâre interlocutorie a obligației pârâtei de a repara pierderea suferită și obligarea părților la prezentarea către Tribunal, în termen rezonabil de la data hotărârii, a cifrelor privind cuantumul compensației convenite între părți sau, în lipsa unui acord, obligarea părților să prezinte Tribunalului în aceeași perioadă pretenţiile lor însoțite de cifre detaliate în susținerea acestora;

                  —

                  obligarea pârâtei la plata către reclamantă de dobânzi compensatorii la rata dobânzilor de întârziere, de la data pierderii suferite (și anume fie de la data intrării în vigoare a clasificării nelegale, fie de data materializării prejudiciului);

                  —

                  obligarea pârâtei la plata de dobânzi de întârziere de 8 % sau la orice altă rată corespunzătoare stabilită de Tribunal, calculate pe baza cuantumului de plată de la data hotărârii Tribunalului până la plata efectivă și

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă un motiv, întemeiat pe prejudiciul care i-ar fi fost cauzat prin adoptarea și intrarea în vigoare a Regulamentului (UE) nr. 944/2013 al Comisiei (1) prin care substanța „smoală, gudron de huilă, temp. Înaltă” a fost clasificată ca substanța Aquatic Acute 1 (H400) și Aquatic Chronic 1 (H410). La 22 noiembrie 2017, Curtea a respins recursul Comisiei Europene formulat împotriva hotărârii Tribunalului de anulare în parte a Regulamentului (UE) nr. 944/2013, în măsura în care a clasificat substanța „smoală, gudron de huilă, temp. Înaltă” ca Aquatic Acute 1 (H400) și Aquatic Chronic 1 (H410), din cauza unei erori manifeste de apreciere. Reclamanta a efectuat cheltuieli pentru a aplica clasificarea nelegală. Pârâta ar fi responsabilă pentru acele cheltuieli conform articolelor 268 și 340 TFUE, întrucât comportamentul pârâtei este nelegal prin aceea că constituie o încălcare suficient de gravă a dreptului, prejudiciul cauzat este real și cert și există o legătură directă de cauzalitate între comportamentul pârâtei și prejudiciul invocat.

         (1)  Regulamentul (UE) nr. 944/2013 al Comisiei din 2 octombrie 2013 de modificare, în vederea adaptării la progresul tehnic și științific, a Regulamentului (CE) nr. 1272/2008 al Parlamentului European și al Consiliului privind clasificarea, etichetarea și ambalarea substanțelor și a amestecurilor (JO L 261, 3.10.2013, p. 5).