title: Cauza T-825/14: Acțiune introdusă la 18 decembrie 2014 – IREPA/Comisia și Curtea de Conturi

text:
               23.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 65/45

         Acțiune introdusă la 18 decembrie 2014 – IREPA/Comisia și Curtea de Conturi
   (Cauza T-825/14)
   (2015/C 065/62)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamant: Istituto di ricerche economiche per la pesca e l’acquacoltura – IREPA Onlus (Salerno, Italia) (reprezentant: F. Tedeschini, avocat)

      Pârâte Comisia Europeană și Curtea de Conturi a Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea notei de debit nr. 3241411395 din 30 septembrie 2014 a Comisiei Europene, prin care s-a solicitat IREPA plata sumei de 4 58  347,35 euro în contul curent bancar al Comisiei până la 7 noiembrie 2014;

               —

               anularea notei Comisiei Europene prot. Ares (2013) 2644562 din 12 iulie 2013, precum și a raportului anexat al Curții de Conturi Europene din 27 februarie 2013 privind scrisoarea de preinformare anterioară unui ordin de recuperare aferent programului italian de culegere a datelor pentru anul 2010;

               —

               anularea notei Comisiei Europene prot. Ares (2014) 2605588 din 6 august 2014 privind a doua scrisoare de preinformare anterioară unui ordin de recuperare aferent programului italian de culegere a datelor pentru anul 2010.

      Motivele și principalele argumente

   Prezenta acțiune are ca obiect contestațiile Comisiei, inclusiv pe baza deducțiilor Curții de Conturi cu privire la legalitatea costurilor suportate de reclamantă pentru personal și pentru asistența externă aferentă Programului național de culegere de date în sectorul pescuitului (anul 2010), în urma căreia a fost suspendată cererea de restituire atât a cotei comunitare, cât și a celei naționale.
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

               1.

               Primul motiv privind contestația se referă la „Costul cu personalul” și se întemeiază pe încălcarea și falsa aplicare a anexei I la Regulamentul (CE) nr. 1078/08 al Comisiei din 3 noiembrie 2008 de stabilire a normelor de punere în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 861/2006 al Consiliului cu privire la cheltuielile efectuate de statele membre pentru colectarea și gestionarea datelor de bază în sectorul pescuitului și a articolului 16 din Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii, precum și pe încălcarea și falsa aplicare a principiului încrederii legitime.

                           —

                           în această privință se arată că cererea de restituire a sumelor corespunzătoare „Staff Costs” este nelegală întrucât reglementarea, generală și abstractă, din anexa I la Regulamentul (CE) nr. 1078/08 trebuie interpretată prin raportare la modalitățile specifice de punere în aplicare a programului național.

                           —

                           se arată de asemenea că Comisia Europeană a aprobat în cadrul bugetului pentru anul 2009 modalitățile specifice ale programului național, generând astfel o încredere legitimă cu privire la legalitatea acestora pentru anul 2010.

                           —

                           ar fi de asemenea nelegală contestația cu privire la lipsa unei proceduri de cerere de ofertă pentru încredințarea sarcinilor de culegere a datelor prin intermediul unor chestionare, întrucât articolul 16 litera (e) din Directiva 2004/18/CE exclude serviciile „privind contractele de muncă” din domeniul de aplicare al dispozițiilor privind procedurile de atribuire.

               2.

               Al doilea motiv privind „costurile de asistență externă” se întemeiază pe încălcarea și falsa aplicare a Regulamentul (CE) nr. 1078/08, a articolului 16 din Directiva 2004/18/CE și a articolului 14 din Regulamentul (CE) nr. 199/2008 al Consiliului din 25 februarie 2008 privind instituirea unui cadru comunitar pentru colectarea, gestionarea și utilizarea datelor din sectorul pescuitului și sprijinirea consultanței științifice cu privire la politica comună în domeniul pescuitului, precum și pe încălcarea și falsa aplicare a principiului încrederii legitime.

                           —

                           în această privință se arată că obiecția referitoare la lipsa unei proceduri de cerere de ofertă pentru încredințarea sarcinilor societății Studio Nouvelle S.r.l. încalcă articolul 16 litera (f) din Directiva 2004/18/CE, care exclude serviciile respective din domeniul de aplicare al dispozițiilor privind procedurile de atribuire a contractelor de achiziții publice. În orice caz, IREPA a efectuat o procedură pro competitivă prin invitarea a cinci operatori cu respectarea principiilor aferente licitațiilor publice.

                           —

                           se arată de asemenea că lipsa contestată a datelor aferente controalelor efectuate asupra serviciului prestat de Studio Nouvelle S.r.l. este nelegală întrucât încalcă articolul 14 din Regulamentul (CE) nr. 199/2008, care nu prevede modalitățile specifice de control, care sunt însă indicate în planul național aprobat de Comisia Europeană, generând și referitor la acesta încrederea legitimă cu privire la plată.

                           —

                           în opinia reclamantei, inserarea contestată a cererii de rambursare a cheltuielilor pe care statul nu le efectuase în mod efectiv este nelegală în măsura în care sumele raportate au fost imputate asupra programului național 2009/2010, în conformitate cu dispozițiile articolelor 7, 10 și 11 din Regulamentul (CE) nr. 1078/2008 și tot Comisia a aprobat această procedură de raportare prin raportare la documentația aferentă programului 2008, generând și referitor la acesta încrederea legitimă cu privire la plată.


title: Cauza T-501/04: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din data de 15 februarie 2007 — Bodegas Franco-Españolas/OAPI — Companhia Geral da Agricultura das Vinhas do Alto Douro (ROYAL) ( Marcă comunitară — Procedura de opoziție — Cerere de înregistrare marcă comunitară verbală ROYAL — Marcă comunitară verbală anterioară ROYAL FEITORIA — Motiv relativ de refuz — Absența riscului de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 )

text:
               14.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 82/35

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din data de 15 februarie 2007 — Bodegas Franco-Españolas/OAPI — Companhia Geral da Agricultura das Vinhas do Alto Douro (ROYAL)
   (Cauza T-501/04) (1)

   („Marcă comunitară - Procedura de opoziție - Cerere de înregistrare marcă comunitară verbală ROYAL - Marcă comunitară verbală anterioară ROYAL FEITORIA - Motiv relativ de refuz - Absența riscului de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94’)
   (2007/C 82/78)
   Limba de procedură: spaniola
   Părțile

      Reclamantă: Bodegas Franco-Españolas, SA (Logroño, Spania) (reprezentant: E. López Camba, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul pieței interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: J. García Murillo, agent)

      Cealaltă parte în cadrul procedurii în fața camerei de recurs a OAPI, parte intervenientă în fața Tribunalului: Companhia Geral da Agricultura das Vinhas do Alto Douro, SA (Real Companhia Velha) (Vila Nova de Gaia, Portugalia) (reprezentant: D. Martins Pereira, avocat)
   Obiectul
   Recurs formulat împotriva deciziei camerei întâi de recurs a OAPI din 25 octombrie 2004 (cauza R 513/2002-1) cu privire la procedura de opoziție între Companhia Geral da Agricultura das Vinhas do Alto Douro, SA (Real Companhia Velha) și Bodegas Franco-Españolas, SA.
   Dispozitivul

               1)

               Anulează decizia camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul pieței interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 25 octombrie 2004 (cauza R 513/2002-1).

               2)

               Obligă OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 45 din 19.2.2005.


title: Cauza C-270/15 P: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 30 iunie 2016 – Regatul Belgiei/Comisia Europeană (Recurs — Ajutoare acordate de autoritățile belgiene pentru finanțarea testelor pentru depistarea formelor de encefalopatie spongiformă transmisibilă la bovine — Avantaj selectiv — Decizie de declarare a acestor ajutoare în parte incompatibile cu piața internă)

text:
               12.9.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 335/22

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 30 iunie 2016 – Regatul Belgiei/Comisia Europeană
   (Cauza C-270/15 P) (1)

   ((Recurs - Ajutoare acordate de autoritățile belgiene pentru finanțarea testelor pentru depistarea formelor de encefalopatie spongiformă transmisibilă la bovine - Avantaj selectiv - Decizie de declarare a acestor ajutoare în parte incompatibile cu piața internă))
   (2016/C 335/29)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Părțile

      Recurent: Regatul Belgiei (reprezentanți: C. Pochet și J.-C. Halleux, agenți, asistați de L. Van den Hende, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: S. Noë și H. van Vliet, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Regatul Belgiei suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 254, 3.8.2015.


title: Cauza C-133/08: Hotărârea Curții (Camera Marea Cameră) din 6 octombrie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Hoge Raad der Nederlanden — Țările de Jos) — Intercontainer Interfrigo SC (ICF)/Balkenende Oosthuizen BV, MIC Operations BV (Convenția de la Roma privind legea aplicabilă obligațiilor contractuale — Legea aplicabilă în absența alegerii — Contract pentru curse charter — Criterii de legătură — Separabilitate)

text:
               21.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/9

         Hotărârea Curții (Camera Marea Cameră) din 6 octombrie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Hoge Raad der Nederlanden — Țările de Jos) — Intercontainer Interfrigo SC (ICF)/Balkenende Oosthuizen BV, MIC Operations BV
   (Cauza C-133/08) (1)

   (Convenția de la Roma privind legea aplicabilă obligațiilor contractuale - Legea aplicabilă în absența alegerii - Contract pentru curse charter - Criterii de legătură - Separabilitate)
   2009/C 282/15
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Hoge Raad der Nederlanden

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Intercontainer Interfrigo SC (ICF)

      Pârâte: Balkenende Oosthuizen BV, MIC Operations BV

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Hoge Raad der Nederlanden — Interpretarea articolului 4 din Convenția privind legea aplicabilă obligațiilor contractuale deschisă spre semnare la Roma la 19 iunie 1980 — Noțiunea de contract de transport de mărfuri — Elemente — Cursă charter — Lege aplicabilă în absența opțiunilor — Criterii de legătură

      Dispozitivul

               1.

               Articolul 4 alineatul (4) ultima teză din Convenția privind legea aplicabilă obligațiilor contractuale, deschisă spre semnare la Roma la 19 iunie 1980, trebuie interpretat în sensul că criteriul de legătură prevăzut la articolul 4 alineatul (4) a doua teză nu se aplică unui alt contract pentru curse charter în afara celui pentru o singură călătorie decât în ipoteza în care obiectul principal al contractului nu este simpla punere la dispoziție a unui mijloc de transport, ci transportul propriu zis al mărfurilor.

               2.

               Articolul 4 alineatul (1) a doua teză din această convenție trebuie interpretat în sensul că o parte a contractului poate fi supusă unei legi diferite de cea aplicată restului contractului numai în ipoteza în care obiectul acesteia este autonom.
               În ipoteza în care criteriul de legătură aplicat unui contract pentru curse charter este cel prevăzut la articolul 4 alineatul (4) din convenția menționată, acest criteriu trebuie aplicat întregului contract, cu excepția situației în care partea contractului referitoare la transport nu este autonomă față de restul contractului.

               3.

               Articolul 4 alineatul (5) din aceeași convenție trebuie interpretat în sensul că, atunci când din ansamblul circumstanțelor reiese în mod evident că respectivul contract prezintă legături mai strânse cu o altă țară decât cea determinată în temeiul unuia dintre criteriile prevăzute la articolul 4 menționat alineatele (2)-(4), revine instanței sarcina să înlăture aceste criterii și să aplice legea țării cu care contractul menționat prezintă cele mai strânse legături.

      (1)  JO C 158, 21.6.2008.


title: Cauza T-347/16: Ordonanța Tribunalului din 21 iunie 2017 – Inox Mare/Comisia („Acțiune în anulare — Uniune vamală — Decizie a Comisiei prin care se constată că rambursarea taxelor la import nu se justifică într-un anumit caz — Acțiune a unui alt operator — Neafectare directă — Inadmisibilitate”)

text:
               14.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/22

         Ordonanța Tribunalului din 21 iunie 2017 – Inox Mare/Comisia
   (Cauza T-347/16) (1)

   ((„Acțiune în anulare - Uniune vamală - Decizie a Comisiei prin care se constată că rambursarea taxelor la import nu se justifică într-un anumit caz - Acțiune a unui alt operator - Neafectare directă - Inadmisibilitate”))
   (2017/C 269/31)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Inox Mare Srl (Rimini, Italia) (reprezentant: R. Holzeisen, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Caeiros, J. Baquero Cruz și D. Nardi, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE având ca obiect anularea Deciziei C(2015) 9672 final a Comisiei, din 6 ianuarie 2016, prin care se constată că rambursarea taxelor la import nu se justifică într-un anumit caz (REM 02/14)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2)

               Inox Mare Srl va suporta propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 296, 16.8.2016.


title: Cauza T-246/99: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 20 iunie 2007 — Tirrenia di Navigazione și alții/Comisia Comunităților Europene ( Ajutoare de stat — Transport maritim — Decizia de inițiere a procedurii prevăzute la articolul 88 alineatul (2) CE — Ajutoare noi — Ajutoare existente )

text:
               4.8.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 183/31

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 20 iunie 2007 — Tirrenia di Navigazione și alții/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-246/99) (1)

   („Ajutoare de stat - Transport maritim - Decizia de inițiere a procedurii prevăzute la articolul 88 alineatul (2) CE - Ajutoare noi - Ajutoare existente’)
   (2007/C 183/60)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamante: Tirrenia di Navigazione SpA, fostă Tirrenia di Navigazione SpA și Adriatica di Navigazione SpA (Napoli, Italia); Caremar SpA (Napoli); Toremar SpA (Livorno, Italia); Siremar SpA (Palermo, Italia); și Saremar SpA (Cagliari, Italia) (reprezentanți: inițial A. Tizzano și G. Roberti, apoi G. Roberti, A. Franchi și G. Bellitti, avocats)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: D. Triantafyllou, V. Di Bucci și E. De Persio, agenți)

      Interveniente în favoarea pârâtei: Navigazione Libera del Golfo SpA (Napoli) (reprezentanți: S. Ravenna și A. Abate, avocats); Aliscafi Società Navigazione Alta Velocità SpA (Aliscafi SNAV) (Messina, Italia) (reprezentanți: B. Castaldo și C. Forte, avocats); Traghetti Pozzuoli Srl (Napoli); Alilauro SpA (Napoli); și Linee Lauro Srl (Pozzuoli, Italia) (reprezentant: E. Amato, avocat)
   Obiectul
   Cerere de anulare a Deciziei Comisiei din 6 august 1999 de inițiere a procedurii prevăzute la articolul 88 alineatul (2) CE privind ajutorul de stat acordat de Republica Italiană întreprinderilor care fac parte din Gruppo Tirrenia de Navigazione (JO 1999, C 306, p. 2).
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă reclamantele la suportarea propriilor cheltuieli de judecată și la plata cheltuielilor de judecată efectuate de Comisie și de intervenientele Navigazione Libera del Golfo SpA, Linee Lauro Srl, Traghetti Pozzuoli Srl și Alilauro SpA.

               3)

               Intervenienta Aliscafi Società Navigazione Alta Velocità (Aliscafi SNAV) SpA suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 20, 22.1.2000.


title: Cauza F-16/12: Acțiune introdusă la 10 februarie 2012 — ZZ/Comisia

text:
               12.5.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/33

         Acțiune introdusă la 10 februarie 2012 — ZZ/Comisia
   (Cauza F-16/12)
   2012/C 138/76
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentanți: P. Nelissen Grade și G. Leblanc, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei de a schimba în mod unilateral repartizarea reclamantului.

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei de repartizare a AIN din 1 februarie 2012 prin care reclamantul a fost repartizat în unitatea D5 în loc de unitatea A4;

               —

               obligarea Comisiei la plata către reclamant a sumei de 3 000 euro cu titlu de prejudiciu moral;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-404/05: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 19 noiembrie 2008 — Grecia/Comisia ( Fondul de coeziune — Aeroportul internațional din Atena — Reducere a contribuției financiare — Principiul proporționalității )

text:
               10.1.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 6/21

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 19 noiembrie 2008 — Grecia/Comisia
   (Cauza T-404/05) (1)

   („Fondul de coeziune - Aeroportul internațional din Atena - Reducere a contribuției financiare - Principiul proporționalității’)
   (2009/C 6/42)
   Limba de procedură: greaca
   Părțile

      Reclamantă: Republica Elenă (reprezentanți: M. Tassopoulou, agent, asistat de N. Korogiannakis și N. Keramidas, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: D. Triantafyllou și A. Weimar, agenți)
   Obiectul
   Cerere de anulare a Deciziei C (2005) 3243 final a Comisiei din 1 septembrie 2005 de reducere a contribuției acordate în baza Fondului de coeziune proiectului nr. 95/09/65/040 (noul aeroport internațional al Atenei la Sparta) prin decizia C (96) 1356 final a Comisiei din 24 mai 1996.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Republica Elenă la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 22, 28.1.2006.


title: Cauza T-16/07: Acțiune introdusă la data de 17 ianuarie 2007 — Torres/OAPI — Sociedad Cooperativa del Campo San Ginés (TORRE DE BENITEZ)

text:
               14.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 82/38

         Acțiune introdusă la data de 17 ianuarie 2007 — Torres/OAPI — Sociedad Cooperativa del Campo San Ginés (TORRE DE BENITEZ)
   (Cauza T-16/07)
   (2007/C 82/86)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola
   Părțile

      Reclamantă: Miguel Torres, S.A. (Barcelona, Spania) (reprezentanți: E. Armijo Chávarri, M. Baz de San Ceferino și A. Castán Pérez-Gómez, abogados)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura în fața camerei de recurs: Sociedad Cooperativa del Campo San Ginés
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea deciziei camerei a doua de recurs a Oficiului din 6 noiembrie 2006, pronunțată în cauza nr. R 0036/2006-2, cu obligarea explicită a Oficiului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: Sociedad Cooperativa del Campo San Ginés.

      Marca comunitară vizată: marca verbală „TORRE DE BENITEZ ”pentru produse din clasa 33 (cererea nr. 2.438.018).

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: reclamanta.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: mărcile verbale naționale și internaționale „Torres ”pentru produse din clasa 33, numeroase alte mărci comunitare, naționale și internaționale.

      Decizia diviziei de opoziție: respingerea opoziției.

      Decizia camerei de recurs: respingerea recursului.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 (1), întrucât există un risc de confuzie între mărcile în conflict.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO 1994, L 11, p. 1).


title: Cauza C-249/16: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 15 iunie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberster Gerichtshof – Austria) – Saale Kareda/Stefan Benkö [Trimitere preliminară — Competența judiciară în materie civilă și comercială — Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 — Articolul 7 punctul 1 — Noțiunile „materie contractuală” și „contract de prestare de servicii” — Acțiune în regres între codebitorii solidari ai unui contract de credit — Determinarea locului de executare a contractului de credit]

text:
               21.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 277/16

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 15 iunie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberster Gerichtshof – Austria) – Saale Kareda/Stefan Benkö
   (Cauza C-249/16) (1)

   ([Trimitere preliminară - Competența judiciară în materie civilă și comercială - Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 - Articolul 7 punctul 1 - Noțiunile „materie contractuală” și „contract de prestare de servicii” - Acțiune în regres între codebitorii solidari ai unui contract de credit - Determinarea locului de executare a contractului de credit])
   (2017/C 277/21)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Oberster Gerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Saale Kareda

      Pârât: Stefan Benkö

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 7 punctul 1 din Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 12 decembrie 2012 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială trebuie interpretat în sensul că o acțiune în regres între codebitorii solidari ai unui contract de credit se încadrează în „materia contractuală” la care se referă această dispoziție.

               2)

               Articolul 7 punctul 1 litera (b) a doua liniuță din Regulamentul nr. 1215/2012 trebuie interpretat în sensul că un contract de credit precum cel în discuție în litigiul principal, încheiat între o instituție de credit și doi codebitori solidari, trebuie să fie calificat drept „contract de prestare de servicii”, menționat în această dispoziție.

               3)

               Articolul 7 punctul 1 litera (b) a doua liniuță din Regulamentul nr. 1215/2012 trebuie interpretat în sensul că, în cazul în care o instituție de credit a acordat un credit în favoarea a doi codebitori solidari, „locul dintr-un stat membru unde, în temeiul contractului, au fost sau ar fi trebuit să fie prestate serviciile” în sensul acestei dispoziții este, în absența vreunei convenții contrare, locul sediului instituției în cauză, inclusiv în vederea determinării competenței teritoriale a instanței chemate să se pronunțe cu privire la acțiunea în regres între acești codebitori.

      (1)  JO C 305, 22.8.2016.


title: Cauza T-104/06 R: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din data de 12 ianuarie 2007 — SPM/Comisie ( Organizarea comună a piețelor — Banane — Regim de import al bananelor provenind din țările ACP pe teritoriul Uniunii Europene — Regulamentul (CE) nr. 219/2006 — Acțiune în anulare — Calitate activă — Inadmisibilitate )

text:
               10.3.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 56/29

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din data de 12 ianuarie 2007 — SPM/Comisie
   (Cauza T-104/06 R) (1)

   („Organizarea comună a piețelor - Banane - Regim de import al bananelor provenind din țările ACP pe teritoriul Uniunii Europene - Regulamentul (CE) nr. 219/2006 - Acțiune în anulare - Calitate activă - Inadmisibilitate“)
   (2007/C 56/57)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Société des plantations de Mbanga SA (Douala, Camerun) (reprezentant: B. Doré, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: F. Clotuche-Duvieusart și L. Vissaggio, agenți)
   Obiectul cauzei
   Cerere de anulare a Regulamentului (CE) nr. 219/2006 al Comisiei din 8 februarie 2006 referitor la deschiderea și la modul de gestionare a contingentului tarifar pentru importul bananelor de la codul NC 0803 00 19 originare din țările ACP pentru perioada 1 martie — 31 decembrie 2006 (JO L 38, p. 22).
   Dispozitivul ordonanței

               1)

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2)

               Société des plantations de Mbanga SA (SPM) suportă propriile sale cheltuieli de judecată și pe cele efectuate de Comisie.

      (1)  JO C 131, 3.6.2006.


title: Cauza C-304/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Regatul Unit) la 30 mai 2016 – American Express Co./The Lords Commissioners of Her Majesty’s Treasury, Diners Club International Limited, MasterCard Europe S.A.

text:
               25.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 270/33

         Cerere de decizie preliminară introdusă de High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Regatul Unit) la 30 mai 2016 – American Express Co./The Lords Commissioners of Her Majesty’s Treasury, Diners Club International Limited, MasterCard Europe S.A.
   (Cauza C-304/16)
   (2016/C 270/37)
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: American Express Co.

      Pârâți: The Lords Commissioners of Her Majesty’s Treasury, Diners Club International Limited, MasterCard Europe S.A.

      Întrebările preliminare

               1)

               Cerința prevăzută la articolul 1 alineatul (5) și la articolul 2 punctul 18 din Regulamentul (UE) 2015/751 (1) (denumit în continuare „RCI”), potrivit căreia o schemă tripartită de plată cu cardul care emite instrumente de plată cu cardul împreună cu un partener de comarcare sau prin intermediul unui agent este considerată ca fiind o schemă cvadripartită de plată cu cardul, se aplică doar în măsura în care partenerul de comarcare sau agentul acționează ca „emitent” în sensul articolului 2 alineatul (2), respectiv al considerentului (29) al RCI (și anume, în cazul în care partenerul sau agentul are un raport contractual cu plătitorul, în temeiul căruia se angajează să furnizeze acestuia din urmă un instrument de plată pentru a iniția și pentru a prelucra tranzacțiile de plată cu cardul ale plătitorului)?

               2)

               În cazul unui răspuns negativ la întrebarea (1), articolul 1 alineatul (5) și articolul 2 punctul 18 din RCI nu sunt valide în măsura în care prevăd că astfel de acorduri sunt considerate scheme cvadripartite de plată cu cardul, având în vedere următoarele motive:

                           (a)

                           nerespectarea obligației de motivare în conformitate cu articolul 296 din TFUE;

                           (b)

                           eroarea vădită de apreciere; și/sau

                           (c)

                           încălcarea principiului proporționalității?

      (1)  Regulamentul (UE) 2015/751 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2015 privind comisioanele interbancare pentru tranzacțiile de plată cu cardul (JO 2015, L 123, p. 1).


title: Cauza C-369/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Curtea de Apel Brașov (România) la data de 2 august 2012 — Corpul Național al Polițiștilor — Biroul Executiv Central, reprezentant al reclamanților Chițea Constantin și alții/Ministerul Administrației și Internelor, Inspectoratul General al Poliției Române, Inspectoratul de Poliție al Județului Brașov

text:
               10.11.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 343/5

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Curtea de Apel Brașov (România) la data de 2 august 2012 — Corpul Național al Polițiștilor — Biroul Executiv Central, reprezentant al reclamanților Chițea Constantin și alții/Ministerul Administrației și Internelor, Inspectoratul General al Poliției Române, Inspectoratul de Poliție al Județului Brașov
   (Cauza C-369/12)
   2012/C 343/04
   Limba de procedură: româna

      Instanța de trimitere

   Curtea de Apel Brașov

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Corpul Național al Polițiștilor — Biroul Executiv Central, reprezentant al reclamanților Chițea Constantin și alții

      Pârâte: Ministerul Administrației și Internelor, Inspectoratul General al Poliției Române, Inspectoratul de Poliție al Județului Brașov

      Întrebările preliminare

               1.

               Dispozițiile art. 51 alin. 1 teza a II-a, în referire la art. 20 din Carta Drepturilor Fundamentale a Uniunii Europene, trebuie interpretate în sensul că angajații plătiți din fonduri publice sunt egali în drepturi cu cei ai societăților comerciale cu capital de stat sau subvenționate de la bugetul de stat?

               2.

               Dispozițiile art. 51 alin. 1 teza a II-a, în referire la art. 21 alin. 1 din Carta Drepturilor Fundamentale a Uniunii Europene, trebuie interpretate în sensul că se opun discriminării dintre angajații plătiți din fonduri publice și cei ai societăților comerciale cu capital de stat sau subvenționate de la bugetul de stat?

               3.

               Sintagma „bunurile sale” (n.n. — ale cetățeanului) prevăzută de art. 17 alin. 1 teza 2 din Carta Drepturilor Fundamentale a Uniunii Europene, trebuie interpretată în sensul că acestea includ și drepturile salariale?

               4.

               Sintagma „cauză de utilitate publică” prevăzută de art. 17 alin. 1 teza 2 din Carta Drepturilor Fundamentale a Uniunii Europene, trebuie interpretată în sensul de „criză economică”?

               5.

               Sintagma „folosința bunurilor în limitele impuse de interesul general”, prevăzută de art. 17 alin. 1 teza 3 din Carta Drepturilor Fundamentale a Uniunii Europene, trebuie interpretată în sensul de „reducere cu 25 % a salariilor personalului bugetar”?

               6.

               Dacă Statul Român reduce cu 25 % salariile angajaților plătiți din fonduri publice, invocând criza economică și necesitatea reechilibrării bugetului de stat, în conformitate cu art. 17 alin. 1 teza 2 din Carta Drepturilor Fundamentale a Uniunii Europene, trebuie interpretat în sensul că ulterior este obligat la plată, față de acești angajați, a unei despăgubiri juste, acordate în timp util, pentru pierderea suferită?


title: Cauza C-356/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Budapest Környéki Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungaria) la 22 iulie 2014 – Hunland-Trade Mezőgazdasági Termelő és Kereskedelmi Kft./Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal Központi Szerve

text:
               22.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 329/7

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Budapest Környéki Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungaria) la 22 iulie 2014 – Hunland-Trade Mezőgazdasági Termelő és Kereskedelmi Kft./Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal Központi Szerve
   (Cauza C-356/14)
   2014/C 329/09
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Budapest Környéki Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Hunland-Trade Mezőgazdasági Termelő és Kereskedelmi Kft.

      Pârât: Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal Központi Szerve

      Întrebările preliminare

               1)

               Potrivit dispozițiilor dreptului comunitar, poate fi considerat ca fiind de rasă pură un animal de reproducție din specia bovină care a fost înscris el însuși, precum și părinții și bunicii săi, în registrul genealogic al rasei Holstein de organizația oficială a crescătorilor din statul membru, independent de gradul de puritate rasială genetică a ascendenților săi?

               2)

               Dispoziția în cauză a Deciziei 2005/379/CE (1) trebuie interpretată în sensul că animalele de reproducție care au un certificat de pedigri în care figurează expresia cuprinsă în articolul 2 alineatul (1) litera (a) din decizie trebuie să fie considerate animale de reproducție de rasă pură și, în consecință, dau naștere dreptului de a beneficia de restituiri la export în cadrul schimburilor intracomunitare?

               3)

               Ținând seama de cele de mai sus, se poate considera că, deși un animal are un certificat de pedigri care a fost eliberat de o asociație de crescători din statul membru și în care figurează expresia menționată, respectivul animal, în cazul în care face obiectul unui schimb intracomunitar, nu dă naștere dreptului comerciantului de a beneficia de restituiri la export pentru motivul că nu este considerat un animal de reproducție de rasă pură, în pofida faptului că există un document oficial în care figurează expresia sus-menționată?

      (1)  Decizia Comisiei din 17 mai 2005 privind certificatele de pedigri și datele pe care acestea trebuie să le conțină pentru reproducătorii de rasă pură din specia bovină, materialul seminal, ovulele și embrionii acestora (JO L 125, p. 15).


title: Cauza C-397/12 P: Ordonanța Curții din 6 iunie 2013 — Transports Schiocchet — Excursions SARL/Consiliul Uniunii Europene, Comisia Europeană (Recurs — Articolul 181 din Regulamentul de procedură al Curții — Recurs vădit nefondat și vădit inadmisibil — Lipsa nemotivării — Motiv neclar — Motiv prin care se urmărește reexaminarea cererii din primă instanță)

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 225/50

         Ordonanța Curții din 6 iunie 2013 — Transports Schiocchet — Excursions SARL/Consiliul Uniunii Europene, Comisia Europeană
   (Cauza C-397/12 P) (1)

   (Recurs - Articolul 181 din Regulamentul de procedură al Curții - Recurs vădit nefondat și vădit inadmisibil - Lipsa nemotivării - Motiv neclar - Motiv prin care se urmărește reexaminarea cererii din primă instanță)
   2013/C 225/88
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: Transports Schiocchet — Excursions SARL (reprezentant: E Deshoulières, avocat)

      Celelalte părți din procedură: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: E. Karlsson și E. Dumitriu-Segnana, agenți), Comisia Europeană (reprezentanți: N. Yerrell și J. Hottiaux, agenți)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a șaptea) din 18 iunie 2012 Schiocchet/Consiliul și Comisia (T-203/11), prin care Tribunalul a respins ca vădit nefondată în drept o cerere de reparare a unui prejudiciu pretins a fi suferit ca urmare a aplicării regimului prevăzut de Regulamentul (CEE) nr. 684/92 al Consiliului din 16 martie 1992 privind normele comune pentru transportul internațional de călători cu autocarul și autobuzul (JO L 74, p. 1, Ediție specială 06/vol. 2, p. 34) — Condiții de exercitare a unei acțiuni în despăgubire — Fapta ilicită a unei instituții.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Obligă Transports Schiocchet — Excursions SARL la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 331, 27.10.2012.


title: Cauza T-59/16 P: Ordonanța Tribunalului din 3 mai 2017 – De Nicola/BEI („Recurs — Funcție publică — Personalul BEI — Evaluare — Raport de evaluare a carierei — Exercițiul de evaluare 2012 — Erori de drept — Recurs în parte vădit inadmisibil și în parte vădit nefondat”)

text:
               10.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 221/27

         Ordonanța Tribunalului din 3 mai 2017 – De Nicola/BEI
   (Cauza T-59/16 P) (1)

   ((„Recurs - Funcție publică - Personalul BEI - Evaluare - Raport de evaluare a carierei - Exercițiul de evaluare 2012 - Erori de drept - Recurs în parte vădit inadmisibil și în parte vădit nefondat”))
   (2017/C 221/37)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurent: Carlo De Nicola (Strassen, Luxemburg) (reprezentant: G. Ferabecoli, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Banca Europeană de Investiții (BEI) (reprezentanți: inițial G. Nuvoli și F. Martin, ulterior G. Nuvoli și G. Faedo, agenți, asistați de A. Dal Ferro, avocat)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (judecător unic) din 18 decembrie 2015, De Nicola/BEI (F-9/14, EU:F:2015:163), și prin care se urmărește anularea în parte a acestei hotărâri

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Domnul Carlo de Nicola suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Banca Europeană de Investiții (BEI) în cadrul prezentei proceduri.

      (1)  JO C 111, 29.3.2016.


title: Cauza T-53/17: Acțiune introdusă la 27 ianuarie 2017 – Austrian Power Grid/ACER

text:
               27.3.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/21

         Acțiune introdusă la 27 ianuarie 2017 – Austrian Power Grid/ACER
   (Cauza T-53/17)
   (2017/C 095/30)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Austrian Power Grid AG (Viena, Austria) (reprezentanți: H. Kristoferitsch și S. Huber, avocați)

      Pârâtă: Agenția pentru Cooperarea Autorităților de Reglementare din Domeniul Energiei

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea următoarelor dispoziții din Decizia Agenției pentru Cooperarea Autorităților de Reglementare din Domeniul Energiei nr. 06/2016 din 17 noiembrie 2016 privind propunerea operatorilor de transport și de sistem de energie electrică pentru determinarea regiunilor de calcul al capacităților:

                           —

                           articolul 1 din această decizie coroborat cu

                                       —

                                       anexa I articolul 1 punctul 1 litera c);

                                       —

                                       cuvintele „de asemenea” și blocul de text „pentru alocarea capacităților pe granițele zonelor de ofertare în cauză până când cerințele descrise la articolul 5 punctul 3 din prezentul document sunt îndeplinite” din anexa I articolul 2 punctul 2 litera e);

                                       —

                                       anexa I articolul 5 punctul 1 litera s);

                                       —

                                       anexa I articolul 5 punctul 3;

                                       —

                                       anexa I harta nr. 3;

                           —

                           articolul 2 din decizie;

                           —

                           anexa IV;

                           —

                           anexa V;

               —

               obligarea ACER la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe faptul că ACER nu dispune de competența de a introduce noi granițe ale zonelor de ofertare și o nouă alocare a capacităților

                           —

                           Reclamanta invocă faptul că ACER nu are competența de a introduce noi granițe ale zonelor de ofertare sau o nouă alocare a capacităților în cadrul unei proceduri de determinare a regiunilor de calcul al capacităților (denumite în continuare „RCC”), astfel cum se precizează la articolul 15 din Regulamentul privind alocarea capacităților și gestionarea congestiilor (1), respectiv într-o decizie întemeiată pe articolul 8 alineatul (1) din Regulamentul ACER (2). De asemenea, după cum susține reclamanta, mențiunea că decizia atacată poate fi revizuită, astfel cum se specifică la articolul 2 (care, în sine, este nelegal și atacat), nu poate compensa această lipsă de competență.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că decizia atacată încalcă Regulamentul (CE) nr. 714/2009 și Regulamentul privind alocarea capacităților și gestionarea congestiilor în mai multe privințe

                           —

                           Reclamanta invocă faptul că ACER a aplicat în mod incorect definiția juridică a congestiei și că interconexiunea dintre Germania și Austria nu este congestionată și, prin urmare, nu poate fi supusă alocării capacităților.

                           —

                           În continuare, reclamanta susține că divizarea pieței comune a energiei electrice din Germania și Austria se opune în mod direct obiectivelor urmărite de Regulamentul (CE) nr. 714/2009 (3) și încalcă principiul conform căruia congestiile interne nu pot fi modificate la frontierele naționale.

                           —

                           În cele din urmă, reclamanta invocă faptul că decizia este incorectă din punctul de vedere al situației de fapt și aplică criteriile legale pentru crearea unei noi zone de ofertare într-un mod greșit, în special având în vedere faptul că frontiera dintre Germania și Austria nu este congestionată din punct de vedere structural, că ACER nu ia în considerare granițe alternative ale zonelor de ofertare, că ar fi fost disponibile măsuri tehnice mai puțin invazive, că decizia atacată nu ține seama de evoluțiile viitoare, că decizia încalcă prevederea potrivit căreia zonele de ofertare sunt de natură permanentă și că ACER judecă în mod eronat natura fluxurilor în buclă.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că decizia atacată încalcă dreptul primar al Uniunii Europene

                           —

                           Reclamanta invocă faptul că decizia atacată încalcă principiul proporționalității deoarece măsuri mai puțin constrângătoare, dar la fel de adecvate, nu au fost luate în considerare și puse în aplicare.

                           —

                           În continuare, reclamanta susține că decizia atacată încalcă libertățile fundamentale deoarece separarea artificială a pieței comune de energie electrică austriaco-germană conduce la restricții cantitative ale comerțului cu energie electrică între cele două state membre. În această privință, potrivit susținerilor reclamantei, decizia atacată încalcă libera circulație a mărfurilor consacrată la articolele 34 și 35 TFUE. Mai mult, potrivit reclamantei, limitarea capacității de transfer ce rezultă din introducerea unei zone de ofertare și a unui mecanism de alocare a capacităților impune reclamantei, în mod nejustificat, restricții în ceea ce privește libertatea de a presta servicii (articolul 56 TFUE).

                           —

                           În cele din urmă, reclamanta invocă faptul că decizia atacată încalcă dreptul Uniunii în domeniul concurenței, deoarece separarea pieței comune a energiei electrice germano-austriacă, prin introducerea unei zone de ofertare și a unui mecanism de calcul al capacităților (denumit în continuare „CAM”), echivalează cu împărțirea pieței, ceea ce constituie o încălcare a articolului 101 TFUE.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că, în decizia sa, ACER a încălcat mai multe cerințe procedurale

                           —

                           În acest context, reclamanta invocă faptul că, deoarece ACER s-a întemeiat, în mod eronat, pe articolul 15 din Regulamentul privind alocarea capacităților și gestionarea congestiilor, acesta a aplicat, în consecință, proceduri greșite pentru crearea de noi granițe ale zonelor de ofertare și pentru introducerea CAM.

                           —

                           În continuare, reclamanta susține că cererea formulată de autoritatea de reglementare austriacă, E-Control, prin care se solicita modificarea proiectului privind RCC ale tuturor operatorilor de transport și de sistem, nu a fost soluționată în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 9 alineatul (12) din Regulamentul privind alocarea capacităților și gestionarea congestiilor.

                           —

                           În continuare, reclamanta afirmă că ACER își depășește competența, declarând că avizul fără caracter obligatoriu 09/2015 publicat în septembrie 2015 are efect obligatoriu. Mai mult, potrivit susținerilor reclamantei, întrucât avizul care a fost declarat obligatoriu nu a făcut parte din procedura de consultare, drepturile procedurale ale reclamantei au fost încălcate în mod fundamental.

                           —

                           În continuare, reclamanta susține că, în dosarul ACER pentru pregătirea deciziei atacate nu există studii tehnice, analize și evaluări aprofundate. Reclamanta susține că fie Agenția i-a pus la dispoziție informații incomplete și, procedând astfel, a încălcat dreptul reclamantei de acces complet la dosar, prevăzut la articolul 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, fie Agenția nu a elaborat și/sau consultat experți tehnici și studii pertinente astfel încât decizia atacată să aibă o bază solidă din punctul de vedere al situației de fapt (ceea ce ar constitui de asemenea de o gravă eroare de procedură).

                           —

                           În cele din urmă, reclamanta invocă faptul că decizia atacată se întemeiază pe o situație de fapt care nu a fost clarificată suficient din moment ce Agenția, în special, – dar nu numai – nu a făcut observații în legătură cu locul unde există congestii structurale în zona pieței comune germano-austriece și unde ar urma ca acestea să fie gestionate în modul cel mai eficient; măsura în care fluxurile în buclă au loc și afectează granița germano-austriacă; care sunt efectele măsurilor actuale și ale celor viitoare referitoare la extinderea rețelei și la îmbunătățirea securității rețelelor; ce cantitate de energie electrică transferată către Austria prin alte state membre este transferată în continuare către Germania.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe nemotivarea deciziei.

      (1)  Regulamentul (UE) 2015/1222 al Comisiei din 24 iulie 2015 de stabilire a unor linii directoare privind alocarea capacităților și gestionarea congestiilor (JO L 197, p. 24).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 713/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 13 iulie 2009 de instituire a Agenției pentru Cooperarea Autorităților de Reglementare din Domeniul Energiei (JO L 211, p. 1).

      (3)  Regulamentul (CE) nr. 714/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 13 iulie 2009 privind condițiile de acces la rețea pentru schimburile transfrontaliere de energie electrică și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1228/2003 (JO L 211, p. 15).


title: Cauza T-35/09: Acțiune introdusă la 26 ianuarie 2009 — Procaps/OAPI — Biofarma (PROCAPS)

text:
               21.3.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 69/51

         Acțiune introdusă la 26 ianuarie 2009 — Procaps/OAPI — Biofarma (PROCAPS)
   (Cauza T-35/09)
   (2009/C 69/112)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola
   Părțile

      Reclamantă: Procaps, SA (Barranquilla, Columbia) (reprezentant: M. Vidal-Quadras Trias de Bes, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Biofarma SAS (Neuilly sur Seine, Franța)
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI (Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne) din 24 noiembrie 2008 în cauza R 867/2007-4, notificată părților la 25 noiembrie

         Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: reclamanta.

      Marca comunitară vizată: marca verbală „PROCAPS” (cerere de înregistrare nr. 3.519.394) pentru produse și servicii din clasele 5, 35, 39, 40, 44.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: BIOFARMA, societate pe acțiuni simplificată.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca verbală, națională și internațională, „PROCAPTAN” pentru produse din clasa 5.

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția.

      Decizia camerei de recurs: respinge parțial recursul.

      Motivele invocate: aplicarea incorectă a articolului 9 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 privind marca comunitară.


               19.2.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 55/1

         2011/C 55/01
   Ultima publicație a Curții de Justiție a Uniunii Europene în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

         JO C 46, 12.2.2011

      Publicații anterioare

      JO C 38, 5.2.2011

      JO C 30, 29.1.2011

      JO C 13, 15.1.2011

      JO C 346, 18.12.2010

      JO C 328, 4.12.2010

      JO C 317, 20.11.2010

   Aceste texte sunt disponibile pe:
   EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Cauza C-550/10 P: Recurs introdus la 24 noiembrie 2010 de Regatul Țărilor de Jos împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) pronunțate la 9 septembrie 2010 în cauza T-348/07, Stichting Al-Aqsa/Consiliul Uniunii Europene

text:
               12.2.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 46/3

         Recurs introdus la 24 noiembrie 2010 de Regatul Țărilor de Jos împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) pronunțate la 9 septembrie 2010 în cauza T-348/07, Stichting Al-Aqsa/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-550/10 P)
   2011/C 46/05
   Limba de procedură: olandeza

      Părțile

      Recurent: Regatul Țărilor de Jos (reprezentanți: C.M. Wissels și M. Noort, avocați)

      Celelalte părți în proces: Stichting Al-Aqsa, Consiliul Uniunii Europene, Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

   Recurentul solicită:

               —

               anularea hotărârii atacate, pronunțate în cauza T-348/07 și trimiterea cauzei la Tribunal;

               —

               obligarea celorlalte părți în proces să suporte cheltuielile de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Tribunalul a interpretat greșit articolul 1 alineatele (4) și (6) din Poziția comună 2001/931/PESC și articolul 2 alineatul (3) din Regulamentul nr. 2580/2001 (1), întrucât acesta a decis că hotărârea judecătorului delegat cu luarea măsurilor provizorii, în urma abrogării Sanctieregeling terrorisme 2003 (Ordinul ministerial privind sancțiuni în vederea combaterii terorismului), nu ar mai putea constitui temeiul pentru menținerea Al-Aqsape pe lista UE privind înghețarea fondurilor.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 2580/2001 al Consiliului din 27 decembrie 2001 privind măsuri restrictive specifice îndreptate împotriva anumitor persoane și entități în vederea combaterii terorismului (JO L 344, p. 70, Ediție specială, 18/vol. 1, p. 169).


title: Cauza C-161/09: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 3 martie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Symvoulio tis Epikrateias — Grecia) — Kakavetsos-Fragkopoulos AE Epexergasias kai Emporias Stafidas, fostă K. Fragkopoulos kai SIA O.E./Nomarchiaki Aftodioikisi Korinthias (Libera circulație a mărfurilor — Măsuri cu efect echivalent unor restricții cantitative — Stafide de Corint — Reglementare națională care vizează protecția calității produsului — Limite impuse comercializării în funcție de diferitele regiuni de producție — Justificare — Proporționalitate)

text:
               30.4.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 130/3

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 3 martie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Symvoulio tis Epikrateias — Grecia) — Kakavetsos-Fragkopoulos AE Epexergasias kai Emporias Stafidas, fostă K. Fragkopoulos kai SIA O.E./Nomarchiaki Aftodioikisi Korinthias
   (Cauza C-161/09) (1)

   (Libera circulație a mărfurilor - Măsuri cu efect echivalent unor restricții cantitative - Stafide de Corint - Reglementare națională care vizează protecția calității produsului - Limite impuse comercializării în funcție de diferitele regiuni de producție - Justificare - Proporționalitate)
   2011/C 130/05
   Limba de procedură: greaca

      Instanța de trimitere

   Symvoulio tis Epikrateias

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Kakavetsos-Fragkopoulos AE Epexergasias kai Emporias Stafidas, fostă K. Fragkopoulos kai SIA O.E.

      Pârâtă: Nomarchiaki Aftodioikisi Korinthias

      Cu participarea: Ypourgos Georgias, Enosis Agrotikon Synaiterismon Aigialeias tou Nomou Achaïas

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Symvoulio tis Epikrateias — Libera circulație a mărfurilor — Restricții cantitative la export — Măsuri cu efect echivalent — Reglementare națională care face distincție între regiunile de producție a stafidelor în funcție de calitatea acestora — Interdicția de transferare, elaborare și comercializare a boabelor de stafide din regiunea B, de calitate inferioară, spre o regiune A, de calitate superioară — Interdicția de transferare, elaborare și comercializare în regiunea A a stafidelor de calitate maximă prevenind de la un particular din aceeași regiune — Compatibilitate cu articolele 29 și 30 CE

      Dispozitivul

   Articolul 29 CE trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale, precum cea în discuție în acțiunea principală, care prevede o interdicție absolută de depozitare, de prelucrare și de ambalare, în vederea exportului, a stafidelor atât între cele două subzone ale zonei A, cât și între a doua subzonă a zonei A și zona B, în măsura în care nu permite îndeplinirea coerentă a obiectivelor legitime urmărite și depășește ceea ce este necesar pentru garantarea realizării obiectivelor menționate.

      (1)  JO C 153, 4.7.2009.


title: Cauza C-296/10: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 9 noiembrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Amtsgericht Stuttgart — Germania) — Bianca Purrucker/Guillermo Vallés Pérez [Cooperare judiciară în materie civilă — Competența, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești în materie matrimonială și în materia răspunderii părintești — Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 — Litispendență — Acțiune pe fond referitoare la încredințarea unui copil și cerere de măsuri provizorii referitoare la încredințarea aceluiași copil]

text:
               15.1.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 13/15

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 9 noiembrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Amtsgericht Stuttgart — Germania) — Bianca Purrucker/Guillermo Vallés Pérez
   (Cauza C-296/10) (1)

   (Cooperare judiciară în materie civilă - Competența, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești în materie matrimonială și în materia răspunderii părintești - Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 - Litispendență - Acțiune pe fond referitoare la încredințarea unui copil și cerere de măsuri provizorii referitoare la încredințarea aceluiași copil)
   2011/C 13/25
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Amtsgericht Stuttgard

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Bianca Purrucker

      Pârât: Guillermo Vallés Pérez

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Amtsgericht Stuttgart — Interpretarea articolului 19 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 al Consiliului din 27 noiembrie 2003 privind competența, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești în materie matrimonială și în materia răspunderii părintești, de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1347/2000 (JO L 388, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 6, p. 183) — Competența unei instanțe dintr un stat membru de a soluționa pe fond o acțiune privind încredințarea unui copil care are reședința obișnuită în acest stat, după ce o instanță dintr un alt stat membru a fost sesizată anterior, într un litigiu între aceleași părți și având ca obiect încredințarea aceluiași copil, cu o cerere de măsuri provizorii — Noțiunea de „prima instanță sesizată”

      Dispozitivul

   Dispozițiile articolului 19 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 al Consiliului din 27 noiembrie 2003 privind competența, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești în materie matrimonială și în materia răspunderii părintești, de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1347/2000, nu sunt aplicabile în cazul în care o instanță judecătorească dintr un stat membru sesizată prima în vederea luării unor măsuri în materia răspunderii părintești nu este sesizată decât pentru a pronunța măsuri provizorii în sensul articolului 20 din acest regulament, iar o instanță judecătorească dintr un alt stat membru competentă pentru soluționarea cauzei pe fond în sensul aceluiași regulament este sesizată în al doilea rând cu o cerere prin care se urmărește luarea acelorași măsuri, fie cu titlu provizoriu, fie cu titlu definitiv.
   Împrejurarea că o instanță judecătorească dintr un stat membru este sesizată în cadrul unei proceduri de măsuri provizorii sau că o hotărâre judecătorească este pronunțată în cadrul unei asemenea proceduri și că din niciun element al cererii introduse sau al hotărârii judecătorești pronunțate nu reiese că instanța judecătorească sesizată cu cererea de măsuri provizorii este competentă în sensul Regulamentului nr. 2201/2003 nu exclude în mod obligatoriu posibilitatea ca, astfel cum permite eventual dreptul național al acestui stat membru, să existe o cerere pe fond care să aibă legătură cu cererea de măsuri provizorii și care să conțină elemente vizând să demonstreze că instanța judecătorească sesizată este competentă în sensul acestui regulament.
   Atunci când, în pofida eforturilor depuse de instanța judecătorească sesizată în al doilea rând pentru a fi informată de partea care invocă litispendența, de prima instanță sesizată și de autoritatea centrală, instanța judecătorească sesizată în al doilea rând nu dispune de niciun element care să permită să se determine obiectul și cauza unei cereri introduse la o altă instanță judecătorească și care să vizeze în special să demonstreze competența acestei instanțe judecătorești în conformitate cu Regulamentul nr. 2201/2003 și atunci când, din cauza unor împrejurări particulare, interesul copilului impune pronunțarea unei hotărâri judecătorești susceptibile de recunoaștere în alte state membre decât cel al instanței sesizate în al doilea rând, această din urmă instanță judecătorească are obligația ca, după un termen rezonabil de așteptare a răspunsurilor la întrebările formulate, să continue examinarea cererii cu care este sesizată. Durata acestui termen rezonabil de așteptare trebuie să țină seama de interesul superior al copilului având în vedere împrejurările specifice litigiului în cauză.

      (1)  JO C 221, 14.8.2010.


title: Cauza T-274/13: Acțiune introdusă la 17 mai 2013 — Emadi/Consiliul

text:
               20.7.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 207/48

         Acțiune introdusă la 17 mai 2013 — Emadi/Consiliul
   (Cauza T-274/13)
   2013/C 207/80
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamant: Hamid Reza Emadi (Teheran, Iran) (reprezentant: T. Walter, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea Regulamentului (UE) nr. 206/2013 al Consiliului din 11 martie 2013 privind punerea în aplicare a articolului 12 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 359/2011 privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Iran, în măsura în care acesta îl privește pe domnul Hamid Reza Emadi;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe încălcarea dreptului la apărare al reclamantului

                           —

                           Consiliul a încălcat dreptul reclamantului la o protecție jurisdicțională efectivă și în special obligația de motivare, întrucât nu a furnizat o motivare suficientă cu privire la includerea reclamantului în anexa la regulamentul de punere în aplicare atacat.

                           —

                           Consiliul a încălcat dreptul reclamantului de a fi ascultat, întrucât nu i-a acordat posibilitatea prevăzută la articolul 12 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 359/2011 (1) de a prezenta observații cu privire la includerea sa pe lista sancțiunilor și, astfel, de a determina o reexaminare a deciziei de către Consiliu.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe lipsa unui temei pentru includerea reclamantului pe lista sancțiunilor

                           —

                           Motivele furnizate de Consiliu cu privire la includerea reclamantului pe lista sancțiunilor nu ar permite identificarea exactă a temeiului juridic pe care s-a întemeiat Consiliul.

                           —

                           Consiliul a săvârșit o eroare vădită de apreciere a faptelor prin includerea reclamantului pe lista din anexa la regulamentul de punere în aplicare în litigiu.

                           —

                           în special, unicul motiv concret furnizat de Consiliu în lista sancțiunilor nu ar putea justifica includerea reclamantului pe lista respectivă.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea principiului dublei condamnări (non bis in idem)

                           —

                           Unicul motiv concret furnizat de Consiliu pentru includerea reclamantului pe lista sancțiunilor a făcut deja obiectul unei sancțiuni din partea organismului de reglementare a mass-mediei din Regatul Unit.

                           —

                           Consiliul nu susține că, în pofida sau ca urmare a aplicării acestei sancțiuni, au fost săvârșite alte încălcări care ar justifica includerea pe lista sancțiunilor.

               4.

               Al patrulea motiv întemeiat pe încălcarea drepturilor fundamentale ale reclamantului, și anume a libertății radiodifuziunii sau de expresie, a libertății de mișcare și a dreptului de proprietate

                           —

                           Includerea reclamantului pe lista sancțiunilor constituie o ingerință nejustificată și neproporțională în libertățile mediei și de expresie ale reclamantului care vizează în special împiedicarea acestuia sau a organismului de radiodifuziune pentru care el lucrează de a difuza informații dinspre Europa și către Europa.

                           —

                           Includerea reclamantului pe lista sancțiunilor constituie o ingerință nejustificată și neproporțională în alte drepturi fundamentale protejate (dreptul de proprietate, libertatea de a desfășura o activitate profesională, libertatea de mișcare).

      (1)  Regulamentul (UE) nr. 359/2011 al Consiliului din 12 aprilie 2011 privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Iran (JO L 100, p. 1).


title: Cauza C-218/09: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 18 martie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Hof van beroep te Brussel — Belgia) — SGS Belgium NV, Firme Derwa NV, Centraal Beheer Achmea NV/Belgisch Interventie- en Restitutiebureau, Firme Derwa NV, Centraal Beheer Achmea NV, SGS Belgium NV, Belgisch Interventie- en Restitutiebureau [Trimitere preliminară — Regulamentul (CEE) nr. 3665/87 — Restituiri la export — Articolul 5 alineatul (3) — Condiții de acordare — Excepție — Noțiunea „forță majoră” — Produse dispărute în tranzit]

text:
               22.5.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 134/8

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 18 martie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Hof van beroep te Brussel — Belgia) — SGS Belgium NV, Firme Derwa NV, Centraal Beheer Achmea NV/Belgisch Interventie- en Restitutiebureau, Firme Derwa NV, Centraal Beheer Achmea NV, SGS Belgium NV, Belgisch Interventie- en Restitutiebureau
   (Cauza C-218/09) (1)

   (Trimitere preliminară - Regulamentul (CEE) nr. 3665/87 - Restituiri la export - Articolul 5 alineatul (3) - Condiții de acordare - Excepție - Noțiunea „forță majoră” - Produse dispărute în tranzit)
   2010/C 134/13
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Hof van beroep te Brussel

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamante: SGS Belgium NV, Firme Derwa NV, Centraal Beheer Achmea NV

      Pârâte: Belgisch Interventie- en Restitutiebureau, Firme Derwa NV, Centraal Beheer Achmea NV, SGS Belgium NV, Belgisch Interventie- en Restitutiebureau

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Hof van beroep te Brussel — Interpretarea articolului 5 alineatul (3) din Regulamentul (CEE) nr. 3665/87 al Comisiei din 27 noiembrie 1987 de stabilire a normelor comune de aplicare a sistemului de restituiri la export pentru produsele agricole (JO L 351, p. 1) — Condiții de acordare a restituirilor la export — Excepție — Produs distrus în cursul transportului ca urmare a unui caz de forță majoră

      Dispozitivul

   Articolul 5 alineatul (3) din Regulamentul (CEE) nr. 3665/87 al Comisiei din 27 noiembrie 1987 de stabilire a normelor comune de aplicare a sistemului de restituiri la export pentru produsele agricole, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 1384/95 al Comisiei din 19 iunie 1995, trebuie interpretat în sensul că deteriorarea suferită de o încărcătură de carne de vită în condițiile descrise de instanța de trimitere nu reprezintă o situație de forță majoră în sensul acestei dispoziții.

      (1)  JO C 220, 12.9.2009.


title: Cauza C-155/14 P: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 16 iunie 2016 – Evonik Degussa GmbH și AlzChem AG, fostă AlzChem Trosberg GmbH/Comisia Europeană (Recurs — Concurență — Articolul 81 CE — Înțelegeri — Piața pudrei și a granulelor de carbură de calciu, precum și a granulelor de carbură de magneziu într-o parte importantă a Spațiului Economic European — Stabilirea prețurilor, împărțirea pieței și schimb de informații — Răspunderea unei societăți-mamă pentru încălcările normelor de concurență săvârșite de filialele sale — Influență decisivă exercitată de societatea-mamă — Prezumție refragabilă în cazul deținerii unei participații de 100 % — Condiție de răsturnare a acestei prezumții — Nerespectarea unei instrucțiuni exprese)

text:
               22.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 305/3

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 16 iunie 2016 – Evonik Degussa GmbH și AlzChem AG, fostă AlzChem Trosberg GmbH/Comisia Europeană
   (Cauza C-155/14 P) (1)

   ((Recurs - Concurență - Articolul 81 CE - Înțelegeri - Piața pudrei și a granulelor de carbură de calciu, precum și a granulelor de carbură de magneziu într-o parte importantă a Spațiului Economic European - Stabilirea prețurilor, împărțirea pieței și schimb de informații - Răspunderea unei societăți-mamă pentru încălcările normelor de concurență săvârșite de filialele sale - Influență decisivă exercitată de societatea-mamă - Prezumție refragabilă în cazul deținerii unei participații de 100 % - Condiție de răsturnare a acestei prezumții - Nerespectarea unei instrucțiuni exprese))
   (2016/C 305/03)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurente: Evonik Degussa GmbH și AlzChem AG, fostă AlzChem Trosberg GmbH (reprezentanți: C. Steinle și I. Bodenstein, Rechtsanwälte)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Meessen și R. Sauer, agenți, asistați de A. Böhlke, Rechtsanwalt)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Evonik Degussa GmbH și AlzChem AG suportă propriile cheltuieli de judecată și sunt obligate să suporte cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 184, 16.6.2014.


title: Cauza T-343/14: Hotărârea Tribunalului din 29 iunie 2017 – Cipriani/EUIPO – Hotel Cipriani (CIPRIANI) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de declarare a nulității — Marca Uniunii Europene verbală CIPRIANI — Lipsa relei-credințe — Articolul 52 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Lipsa încălcării unui drept la nume al unei persoane notorii — Articolul 53 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul nr. 207/2009”]

text:
               21.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 277/31

         Hotărârea Tribunalului din 29 iunie 2017 – Cipriani/EUIPO – Hotel Cipriani (CIPRIANI)
   (Cauza T-343/14) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulității - Marca Uniunii Europene verbală CIPRIANI - Lipsa relei-credințe - Articolul 52 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Lipsa încălcării unui drept la nume al unei persoane notorii - Articolul 53 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul nr. 207/2009”])
   (2017/C 277/45)
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamant: Arrigo Cipriani (Veneția, Italia) (reprezentanţi: A. Vanzetti, G. Sironi și S. Bergia, avocați)

      Pârât: Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: J. Crespo Carrillo, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Hotel Cipriani Srl (Veneția) (reprezentanți: inițial C. Hoole, solicitor, ulterior T. Alkin, B. Brandreth, barristers, W. Sander, P. Cantrill, M. Pearce, A. Hall și A. Ward, solicitors, în final B. Brandreth, barrister, A. Poulter și P. Brownlow, solicitors)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 14 martie 2014 (cauza R 224/2012-4), în legătură cu o procedură de declarare a nulității între domnul Arrigo Cipriani și Hotel Cipriani

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Domnul Arrigo Cipriani va suporta propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) și pe cele efectuate de Hotel Cipriani Srl.

      (1)  JO C 261, 11.8.2014.


title: Cauza C-84/08 P: Recurs introdus la 21 februarie 2008 de Athanasios Pitsiorlas împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a cincea) pronunțate la 27 noiembrie 2007 în cauzele conexate T-3/00 și T-337/04, Athanasios Pitsiorlas/Consiliul Uniunii Europene și Banca Centrală Europeană

text:
               8.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 285/15

         Recurs introdus la 21 februarie 2008 de Athanasios Pitsiorlas împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a cincea) pronunțate la 27 noiembrie 2007 în cauzele conexate T-3/00 și T-337/04, Athanasios Pitsiorlas/Consiliul Uniunii Europene și Banca Centrală Europeană
   (Cauza C-84/08 P)
   (2008/C 285/25)
   Limba de procedură: greaca
   Părțile

      Recurent: Athanasios Pitsiorlas (reprezentant: Dimitris Papafilippou, avocat)

      Celelalte părți în proces: Consiliul Uniunii Europene și Banca Centrală Europeană

      Prin Ordonanța din 3 iulie 2008, Curtea (Camera a doua) a respins recursul și l-a obligat pe domnul Athanasios Pitsiorlas la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-217/17 P: Recurs introdus la 25 aprilie 2017 de Mast-Jägermeister SE împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 9 februarie 2017 în cauza T-16/16, Mast-Jägermeister SE/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală

text:
               11.9.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 300/12

         Recurs introdus la 25 aprilie 2017 de Mast-Jägermeister SE împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 9 februarie 2017 în cauza T-16/16, Mast-Jägermeister SE/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală
   (Cauza C-217/17 P)
   (2017/C 300/15)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: Mast-Jägermeister SE (reprezentant: C. Drzymalla, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală

      Concluziile recurentului

               —

               anularea în totalitate a Hotărârii Tribunalului din 9 februarie 2017 în cauza T-16/16 prin care s-a respins acțiunea, iar reclamanta a fost obligată la plata cheltuielilor de judecată;

               —

               în cazul în care recursul ar fi considerat întemeiat, admiterea primului și a celui de al treilea capăt de cerere din concluziile prezentate în primă instanță.

      Motivele și principalele argumente

   Recursul este îndreptat împotriva Hotărârii Tribunalului din 9 februarie 2017 în cauza T-16/16, în care Tribunalul a examinat cerințele referitoare la reprezentarea unui desen sau a unui model în vederea stabilirii datei depunerii, în ceea ce privește în mod concret cererile de înregistrare a desenelor sau modelelor industriale nr. 2683615-0001 și nr. 2683615-0002 (pahare).
   Hotărârea atacată ar aduce atingere articolului 46 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 6/2002 coroborat cu articolele 36 și 38 din regulamentul menționat, în măsura în care Tribunalul a apreciat că rezultă din spiritul și din finalitatea acestor dispoziții că cererile de înregistrare nu trebuie să fie tratate drept cereri de înregistrare a desenelor sau modelelor industriale comunitare dacă EUIPO apreciază că există o incertitudine sau o ambiguitate în ceea ce privește obiectul protecției cererilor de înregistrare a desenului sau modelului industrial. Ar rezulta însă din importanța pe care o are data de depunere pentru deponent că reprezentarea desenului sau modelului industrial nu poate fi supusă unor cerințe stricte și că, în scopul recunoașterii datei de depunere în sensul articolului 38 din Regulamentul nr. 6/2002, articolul 36 alineatul (1) litera (c) nu impune decât aptitudinea fizică a reprezentării desenului sau a modelului de a fi reprodusă.
   Contrar aprecierilor Tribunalului, din dispozițiile articolului 4 alineatul (1) litera (e) din Regulamentul nr. 2245/2002 coroborat cu articolul 10 alineatul (1) litera (c) și cu articolul 10 alineatul (2) din regulamentul menționat nu ar reieși nimic altceva. În măsura în care ar reieși din aceste dispoziții că reprezentarea desenului sau a modelului trebuie să fie de o calitate suficientă pentru a se distinge cu claritate toate detaliile obiectului pentru care se solicită protecție, aceste dispoziții nu vizează decât aptitudinea fizică a reprezentării de a fi reprodusă. Această afirmație ar fi cu atât mai adevărată dacă se ține seama de faptul că revine doar deponentului sarcina de a determina obiectul cererii de înregistrare, altfel spus pentru ce anume se solicită protecție. În sfârșit, întinderea definitivă a protecției unui desen sau model industrial ar fi stabilită în orice caz numai și în exclusivitate de instanța sesizată cu o acțiune în contrafacere.
   În măsura în care înregistrarea unui desen sau model industrial ar putea genera incertitudini juridice în ceea ce privește reprezentarea sa, înregistrarea poate fi refuzată, dar nu și recunoașterea unei date de depunere, care este foarte importantă pentru deponent din perspectiva normelor referitoare la dreptul de prioritate ce rezultă dintr-o primă cerere din cuprinsul articolului 4 partea A din Convenția de la Paris.
   În acest cadru, Tribunalul nu ar fi luat în considerare modul de redactare inechivoc al normelor diferențiate de la articolul 46 alineatele (2) și (3). În temeiul articolului 46 alineatul (2) din Regulamentul nr. 6/2002, numai dacă neregulile se referă la condițiile menționate la articolul 36 alineatul (1) din Regulamentul nr. 6/2002, cererea nu este tratată drept cerere de înregistrare a unui desen sau a unui model comunitar. Cu toate acestea, în ceea ce privește reprezentarea unui desen sau a unui model industrial, articolul 36 alineatul (1) din regulamentul menționat ar impune numai ca această reprezentare să fie aptă a fi reprodusă. În temeiul articolului 46 alineatul (3) din Regulamentul nr. 6/2002, celelalte neregularități, în special cele ce rezultă din aplicarea Regulamentului nr. 2245/2002, nu ar putea ocaziona decât respingerea cererii, după atribuirea unei date de depunere. Acest lucru ar rezulta din trimiterea efectuată, în cuprinsul articolului 46 alineatul (3), la articolul 45 alineatul (2) litera (a) coroborat cu articolul 36 alineatul (5) din Regulamentul nr. 6/2002.


title: Cauza C-191/12: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 16 mai 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Kúria Budapest — Ungaria) — Alakor Gabonatermelő és Forgalmazó Kft/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Észak-alföldi Regionális Adó Főigazgatósága (Nerestituirea integralității taxei pe valoarea adăugată plătite fără a fi datorată — Legislație națională care exclude restituirea TVA-ului din cauza repercutării asupra unui terț — Compensație sub forma unui ajutor care acoperă o fracțiune din TVA-ul nedeductibil — Îmbogățire fără justă cauză)

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 225/32

         Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 16 mai 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Kúria Budapest — Ungaria) — Alakor Gabonatermelő és Forgalmazó Kft/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Észak-alföldi Regionális Adó Főigazgatósága
   (Cauza C-191/12) (1)

   (Nerestituirea integralității taxei pe valoarea adăugată plătite fără a fi datorată - Legislație națională care exclude restituirea TVA-ului din cauza repercutării asupra unui terț - Compensație sub forma unui ajutor care acoperă o fracțiune din TVA-ul nedeductibil - Îmbogățire fără justă cauză)
   2013/C 225/54
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Kúria Budapest

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Alakor Gabonatermelő és Forgalmazó Kft

      Pârâtă: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Észak-alföldi Regionális Adó Főigazgatósága

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Kúria Budapest — Interpretarea dreptului Uniunii referitor la sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată — Deducere a TVA-ului achitat în amonte — Subvenție provenită din fonduri publice pentru o achiziție de bunuri, care finanțează și TVA-ul nedeductibil aferent achizițiilor — Legislație națională care exclude rambursarea taxei pentru motivul repercutării sale asupra unui terț.

      Dispozitivul

   Principiul restituirii taxelor percepute de un stat membru cu încălcarea normelor dreptului Uniunii trebuie interpretat în sensul că permite acestui stat să refuze restituirea unei părți a taxei pe valoarea adăugată, a cărei deducere a fost împiedicată de o măsură națională contrară dreptului Uniunii, pentru motivul că partea respectivă a taxei a fost subvenționată printr-un ajutor acordat persoanei impozabile și a fost finanțată atât de Uniunea Europeană, cât și de statul menționat, cu condiția ca sarcina economică aferentă refuzului deducerii taxei pe valoarea adăugată să fi fost integral neutralizată, aspect care trebuie verificat de instanța națională.

      (1)  JO C 243, 11.8.2012.


title: Cauza T-178/11: Acțiune introdusă la 18 martie 2011 — Voss of Norway/OAPI — Nordic Spirit (formă de sticlă tridimensională)

text:
               14.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 145/36

         Acțiune introdusă la 18 martie 2011 — Voss of Norway/OAPI — Nordic Spirit (formă de sticlă tridimensională)
   (Cauza T-178/11)
   2011/C 145/61
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Voss of Norway ASA (Oslo, Norvegia) (reprezentanți: F. Jacobacci și B. La Tella, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Nordic Spirit AB (pubI) (Stockholm, Suedia)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 12 ianuarie 2011 în cauza R 785/2010-1 și

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: marca tridimensională care reprezintă forma unei sticle, pentru produse din clasele 32 și 33 — înregistrarea mărcii comunitare nr. 3156163

      Titularul mărcii comunitare: reclamanta

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Motivarea cererii de declarare a nulității: partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare își întemeiază cererea pe motive absolute de refuz în temeiul articolului 52 alineatul (1) litera (a) coroborat cu articolul 7 din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului și pe faptul că titularul mărcii comunitare a fost de rea-credință în momentul depunerii cererii de înregistrare potrivit articolului 52 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009.

      Decizia diviziei de anulare: respinge cererea de declarare a nulității

      Decizia camerei de recurs: declară nulitatea înregistrării mărcii comunitare

      Motivele invocate: încălcarea articolelor 75 și 99 și a articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului, precum și încălcarea normei 37 litera (b) punctul (iv) din Regulamentul (CE) nr. 2868/1995 al Comisiei, întrucât Camera de recurs (i) a săvârșit o eroare de motivare întemeind-o pe o nouă cerință pentru stabilirea validității unei mărci tridimensionale, în legătură cu care reclamanta nu a avut ocazia să-și prezinte observațiile, (ii) a răsturnat sarcina probei cu încălcarea principiilor unui proces echitabil, (iii) a interpretat greșit și a aplicat greșit articolul 7 alineatul (1) litera (b) din RMC și (iv) a denaturat grav situația de fapt pentru a ajunge la o concluzie eronată.


title: Cauza T-718/15: Acțiune introdusă la 9 decembrie 2015 – PTC Therapeutics International/EMA

text:
               15.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 59/37

         Acțiune introdusă la 9 decembrie 2015 – PTC Therapeutics International/EMA
   (Cauza T-718/15)
   (2016/C 059/42)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: PTC Therapeutics International Ltd (Dublin, Irlanda) (reprezentanți: M. Demetriou, QC, C. Thomas, barrister, G. Castle, B. Kelly și H. Billson, solicitors)

      Pârâtă: Agenția Europeană pentru Medicamente (EMA)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Agenția Europeană pentru Medicamente EMA/722323/2015 din 25 noiembrie 2015 de a acorda unui terț accesul la informații privind un medicament, în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1049/2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO 2001, L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76), în măsura în care decizia privește informații comerciale confidențiale a căror divulgare va încălca drepturile reclamantei și în măsura în care decizia este interzisă de dreptul Uniunii;

               —

               retrimiterea deciziei atacate la EMA pentru o analiză suplimentară cu privire la redactarea pasajelor confidențiale prin consultare cu reclamanta; și

               —

               obligarea EMA la plata tuturor cheltuielilor aferente prezentei proceduri.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe faptul că documentul în litigiu este protejat de articolul 4 alineatul (2) și/sau de articolul 4 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că documentul în litigiu reprezintă, în ansamblul său, informații comerciale confidențiale care sunt protejate de articolul 4 alineatul (2) din regulamentul menționat.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că divulgarea documentului ar compromite procesul de luare a deciziilor al EMA.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe neefectuarea unei analize comparative de către EMA, după cum prevede legea.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe faptul că rezultatul unei analize comparative adecvate, prevăzute de lege, ar fi fost o decizie de nedivulgare a oricărei părți a documentului.


title: Cauza T-916/16: Acțiune introdusă la 28 decembrie 2016 – Winkler/Comisia

text:
               13.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 46/28

         Acțiune introdusă la 28 decembrie 2016 – Winkler/Comisia
   (Cauza T-916/16)
   (2017/C 046/33)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamant: Bernd Winkler (Grange, Irlanda) (reprezentant: A. Kässens, Rechtsanwältin)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Comisiei din 30 septembrie 2016 cu privire la reclamația formulată și obligarea acesteia să adopte o decizie cu privire la calculul capitalului la data înregistrării cererii reclamantului și anume 14 septembrie 2011;

               —

               în subsidiar, obligarea pârâtei la plata unei despăgubiri în cuantum de 19 920,39 euro în contul de pensii al reclamantului.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe încălcarea principiilor duratei rezonabile a procedurii, securității juridice și procedurii echitabile și pe încălcarea obligațiilor de informare și de consultare.

                           —

                           Reclamantul consideră că întârzierile în soluționarea cererii sale aduc atingere tuturor principiilor bunei administrări. Reclamantul nu ar fi fost ascultat înainte de adoptarea deciziei.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea principiilor egalității de tratament, nediscriminării și proporționalității.

                           —

                           În cadrul celui de al doilea motiv, reclamantul susține că cererile similare ale unor colegi care nu sunt mai în vârstă decât el au fost soluționate mult mai rapid, astfel că nu există un motiv de fapt care să justifice această inegalitate de tratament.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea principiului încrederii legitime.

                           —

                           Reclamantul critică în final aplicarea de dobânzi asupra sumei calculate a capitalului său pentru perioada cuprinsă între data cererii și data transferului definitiv al capitalului, împrejurare care nu i-a fost adusă la cunoștință în prealabil.


title: Cauza C-75/15: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 21 ianuarie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Markkinaoikeus – Finlanda) – Viiniverla Oy/Sosiaali- ja terveysalan lupa- ja valvontavirasto (Trimitere preliminară — Protecția indicațiilor geografice ale băuturilor spirtoase — Regulamentul (CE) nr. 110/2008 — Articolul 16 litera (b) — Evocare — Rachiu de cidru de mere produs în Finlanda și comercializat sub denumirea „Verlados” — Indicația geografică protejată „Calvados”)

text:
               14.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 98/16

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 21 ianuarie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Markkinaoikeus – Finlanda) – Viiniverla Oy/Sosiaali- ja terveysalan lupa- ja valvontavirasto
   (Cauza C-75/15) (1)

   ((Trimitere preliminară - Protecția indicațiilor geografice ale băuturilor spirtoase - Regulamentul (CE) nr. 110/2008 - Articolul 16 litera (b) - Evocare - Rachiu de cidru de mere produs în Finlanda și comercializat sub denumirea „Verlados” - Indicația geografică protejată „Calvados”))
   (2016/C 098/20)
   Limba de procedură: finlandeza

      Instanța de trimitere

   Markkinaoikeus

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Viiniverla Oy

      Pârâtă: Sosiaali- ja terveysalan lupa- ja valvontavirasto

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 16 litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 110/2008 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 ianuarie 2008 privind definirea, desemnarea, prezentarea, etichetarea și protecția indicațiilor geografice ale băuturilor spirtoase și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 1576/89 al Consiliului trebuie interpretat în sensul că, pentru a stabili dacă există o „evocare” în sensul acestei dispoziții, revine instanței naționale sarcina de a lua în considerare percepția unui consumator mediu normal informat și suficient de atent și avizat, această din urmă noțiune trebuind să fie înțeleasă ca vizând un consumator european, și nu doar un consumator al statului membru în care este fabricat produsul care generează evocarea indicației geografice protejate.

               2)

               Articolul 16 litera (b) din Regulamentul nr. 110/2008 trebuie interpretat în sensul că, pentru a aprecia dacă denumirea „Verlados” constituie o „evocare”, în sensul dispoziției menționate, a indicației geografice protejate „Calvados” pentru produse similare, instanța de trimitere trebuie să ia în considerare asemănarea fonetică și vizuală dintre aceste denumiri, precum și eventuale elemente care pot indica faptul că o astfel de asemănare nu este întâmplătoare, astfel încât să verifice dacă, în prezența numelui unui produs, consumatorului european mediu, normal informat și suficient de atent și avizat, îi este indus, ca imagine de referință, produsul care beneficiază de indicația geografică protejată.

               3)

               Articolul 16 litera (b) din Regulamentul nr. 110/2008 trebuie interpretat în sensul că utilizarea unei denumiri calificate drept „evocare”, în sensul acestei dispoziții, a unei indicații geografice vizate în anexa III la regulamentul respectiv nu poate fi autorizată, chiar în lipsa oricărui risc de confuzie.

      (1)  JO C 138, 27.4.2015.


title: Cauza F-70/10: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Președintele Camerei a treia) din 12 iulie 2011 — Hidalgo/Parlamentul European

text:
               27.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/57

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Președintele Camerei a treia) din 12 iulie 2011 — Hidalgo/Parlamentul European
   (Cauza F-70/10) (1)

   2011/C 252/129
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei a treia a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 288, 23.10.10, p. 75.


title: Cauza C-362/06 P: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 23 aprilie 2009 — Markku Sahlstedt, Juha Kankkunen, Mikko Tanner, Toini Tanner, Liisa Tanner, Eeva Jokinen, Aili Oksanen, Olli Tanner, Leena Tanner, Aila Puttonen, Risto Tanner, Tom Järvinen, Runo K. Kurko, Maa- ja metsätaloustuottajain Keskusliitto MTK ry, MTK:n säätiö/Comisia Comunităților Europene, Republica Finlanda, Regatul Spaniei (Recurs — Protecția habitatelor naturale — Lista siturilor de importanță comunitară pentru regiunea biogeografică boreală adoptată prin decizie a Comisiei — Admisibilitatea unei acțiuni în anulare formulate de persoane fizice sau juridice împotriva acestei decizii)

text:
               20.6.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 141/2

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 23 aprilie 2009 — Markku Sahlstedt, Juha Kankkunen, Mikko Tanner, Toini Tanner, Liisa Tanner, Eeva Jokinen, Aili Oksanen, Olli Tanner, Leena Tanner, Aila Puttonen, Risto Tanner, Tom Järvinen, Runo K. Kurko, Maa- ja metsätaloustuottajain Keskusliitto MTK ry, MTK:n säätiö/Comisia Comunităților Europene, Republica Finlanda, Regatul Spaniei
   (Cauza C-362/06 P) (1)

   (Recurs - Protecția habitatelor naturale - Lista siturilor de importanță comunitară pentru regiunea biogeografică boreală adoptată prin decizie a Comisiei - Admisibilitatea unei acțiuni în anulare formulate de persoane fizice sau juridice împotriva acestei decizii)
   2009/C 141/02
   Limba de procedură: finlandeza

      Părțile

      Recurenți: Markku Sahlstedt, Juha Kankkunen, Mikko Tanner, Toini Tanner, Liisa Tanner, Eeva Jokinen, Aili Oksanen, Olli Tanner, Leena Tanner, Aila Puttonen, Risto Tanner, Tom Järvinen, Runo K. Kurko, Maa- ja metsätaloustuottajain Keskusliitto MTK ry, MTK:n säätiö (reprezentant: K. Marttinen, avocat)

      Celelalte părți în proces: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: M. Huttunen și M. van Beek, agenți), Republica Finlanda

      Intervenient în susținerea Comisiei Comunităților europene: Regatul Spaniei (reprezentant: F. Díez Moreno, agent)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Ordonanței Tribunalului de Primă Instanță (Camera întâi) din 22 iunie 2006, Sahlstedt și alții/Comisia (T-150/05), prin care Tribunalul a respins ca inadmisibilă o acțiune având ca obiect o cerere de anulare a Deciziei 2005/101/CE a Comisiei din 13 ianuarie 2005 de adoptare, în temeiul Directivei 92/43/CEE a Consiliului, a listei siturilor de importanță comunitară pentru regiunea biogeografică boreală (JO L 40, p. 1, Ediție specială, 15/vol. 14, p. 3) — Noțiunea „vizată în mod direct” în sensul articolului 230 CE

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Îi obligă pe domnul Sahlstedt și pe ceilalți recurenți la plata cheltuielilor de judecată.

               3)

               Regatul Spaniei și Republica Finlanda suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 261, 28.10.2006.


title: Cauza C-371/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 19 iunie 2017 – Uber BV/Richard Leipold

text:
               25.9.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 318/5

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 19 iunie 2017 – Uber BV/Richard Leipold
   (Cauza C-371/17)
   (2017/C 318/08)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesgerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Recurentă: Uber BV

      Intimată: Richard Leipold

      Întrebările preliminare

               1)

               O întreprindere care, în cooperare cu o întreprindere de închiriere de autovehicule autorizate pentru transportul de persoane, pune la dispoziție o aplicație pentru smartphone prin intermediul căreia utilizatorii pot comanda autovehicule închiriate cu șofer prestează un serviciu în domeniul transportului în sensul articolului 58 alineatul (1) TFUE și al articolului 2 alineatul (2) litera (d) din Directiva 2006/123 (1), în cazul în care serviciile de organizare ale acestei întreprinderi sunt strâns legate de serviciile de transport, în special prin aceea că ea

                           —

                           se ocupă de stabilirea prețurilor, de gestionarea operațiunilor de plată și de condițiile serviciului de transport

                     și

                           —

                           promovează autovehiculele intermediate prin utilizarea denumirii întreprinderii și prin aplicarea unor reduceri uniforme?

                     În cazul unui răspuns negativ al Curții la prima întrebare:

               2)

               Având în vedere obiectivul de prezervare a concurenței și a eficacității transportului cu taxiul și în temeiul protecției ordinii publice potrivit articolului 16 alineatul (1) din Directiva 2006/123 poate fi justificată interzicerea, în situația actuală, a unui serviciu de tipul celui în cauză?

      (1)  Directiva 2006/123/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 decembrie 2006 privind serviciile în cadrul pieței interne (JO L 376, p. 36, Ediție specială, 13/vol. 58, p. 50)