title: Cauza T-613/19: Acțiune introdusă la 10 septembrie 2019 – ENIL Brussels Office și alții/Comisia

text:
               9.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 413/56

      Acțiune introdusă la 10 septembrie 2019 – ENIL Brussels Office și alții/Comisia
      (Cauza T-613/19)
      (2019/C 413/68)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamante: European Network on Independent Living Brussels Office (ENIL Brussels Office) (Bruxelles, Belgia), Validity Foundation (Budapesta, Ungaria), Center for Independent Living - Sofia (Sofia, Bulgaria) (reprezentați: B. Van Vooren și Ł. Gorywoda, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantele solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea unui act al Comisiei Europene prin care se refuză întreruperea termenelor de plată sau suspendarea plăților asociate cu cererea de propuneri BG16RFOP001-5 002„Sprijin pentru dezinstituționalizarea serviciilor pentru persoanele în vârstă și pentru persoanele cu dizabilități” în cadrul axei prioritare 5 „Infrastructuri sociale regionale” a Programului operațional „Regiuni în dezvoltare”;

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantele invocă trei motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe faptul că normele privind contestarea unui act nelegal al instituțiilor UE sunt discriminatorii pe motive de handicap coroborate cu dreptul fundamental la o protecție jurisdicțională efectivă.

                              —

                              Reclamantele susțin că Convenția Organizației Națiunilor Unite privind drepturile persoanelor cu handicap prevede o acțiune a unui terț și că reclamantele sunt suficient de reprezentative pentru a introduce o acțiune pentru apărarea persoanelor care nu se pot apăra singure împotriva discriminării care rezultă din decizia Comisiei de a nu întrerupe termenele de plată sau de a nu suspenda plățile asociate cu cererea de propuneri în cauză.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că actul atacat afectează situația juridică a unui grup clar identificat de persoane care nu pot să se reprezinte singure în fața unei instanțe. Acest motiv se împarte în următoarele două aspecte:

                              —

                              Actul atacat privește în mod direct și individual un grup închis de 1 020 de persoane cu dizabilități aflate în Bulgaria;

                              —

                              Respectivul grup de persoane nu se poate reprezenta singur în fața unei instanțe.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că, prin adoptarea actului atacat, pârâta nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin, în primul rând, în temeiul Regulamentului (UE) nr. 1303/2013 (1) și, în al doilea rând, în temeiul Convenției Organizației Națiunilor Unite privind drepturile persoanelor cu handicap și al Cartei drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

         (1)  Regulamentul (UE) nr. 1303/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 decembrie 2013 de stabilire a unor dispoziții comune privind Fondul european de dezvoltare regională, Fondul social european, Fondul de coeziune, Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală și Fondul european pentru pescuit și afaceri maritime, precum și de stabilire a unor dispoziții generale privind Fondul european de dezvoltare regională, Fondul social european, Fondul de coeziune și Fondul european pentru pescuit și afaceri maritime (JO 2013, L 347, p. 320).


title: Cauza T-648/19: Acțiune introdusă la 26 septembrie 2019 – Nike European Operations Netherlands și Converse Netherlands/Comisia

text:
               9.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 413/57

      Acțiune introdusă la 26 septembrie 2019 – Nike European Operations Netherlands și Converse Netherlands/Comisia
      (Cauza T-648/19)
      (2019/C 413/69)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamante: Nike European Operations Netherlands (Hilversum, Țările de Jos) și Converse Netherlands (Amsterdam, Țările de Jos) (reprezentanți: R. Martens și D. Colgan, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantele solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea, în întregime, a deciziei de deschidere atacate, și anume Decizia Comisiei din 10 ianuarie 2019 de a iniția procedura oficială de investigare în cazul privind ajutorul de stat SA.51284 (2018/NN) – Țările de Jos– Posibil ajutor de stat în favoarea Nike (1); și

                  —

                  obligarea Comisiei la plata tuturor cheltuielilor de judecată aferente prezentei proceduri.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantele invocă trei motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 107 alineatul (1) și a articolului 108 alineatul (2) TFUE, a articolului 1 litera (d), a articolului 1 litera (e) și a articolului 6 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 2015/1589 al Consiliului din 13 iulie 2015 (2) de stabilire a normelor de aplicare a articolului 108 TFUE, a articolului 41 alineatul (1) și a articolului 41 alineatul (2) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, a principiului bunei administrări și a principiului egalității de tratament, prin săvârșirea unei erori de drept în evaluarea preliminară a caracterului de ajutor al măsurilor în litigiu.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 107 alineatul (1), a articolului 108 alineatul (2) și a articolului 296 alineatul (2) TFUE, a articolului 41 alineatul (1) și a articolului 41 alineatul (2) litera (c) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și a articolului 6 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 2015/1589 al Consiliului din 13 iulie 2015 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 108 TFUE, întrucât nu a furnizat suficiente motive pentru a considera că măsurile în litigiu îndeplinesc toate elementele unui ajutor de stat, în special de ce acestea ar trebui considerate selective.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 296 alineatul (2) TFUE, a articolului 41 alineatul (1) și a articolului 41 alineatul (2) litera (c) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și a articolului 6 alineatul (1) și a articolului 7 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 2015/1589 al Consiliului din 13 iulie 2015 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 108 TFUE, întrucât a inițiat o procedură oficială de investigare și nu a motivat suficient existența unui ajutor de stat, în măsura în care nu existau dificultăți pentru a continua investigația preliminară.

         (1)  JO 2019, C 226, p. 31.

         (2)  Regulamentul (UE) 2015/1589 al Consiliului din 13 iulie 2015 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 108 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (JO 2015, L 248, p. 9)


title: Cauza T-663/19: Acțiune introdusă la 30 septembrie 2019 – Hasbro/EUIPO – Kreativni Dogadaji (MONOPOLY)

text:
               9.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 413/58

      Acțiune introdusă la 30 septembrie 2019 – Hasbro/EUIPO – Kreativni Dogadaji (MONOPOLY)
      (Cauza T-663/19)
      (2019/C 413/70)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Hasbro, Inc. (Pawtucket, Rhode Island, Statele Unite) (reprezentant: J. Moss, Barrister)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Kreativni Dogadaji d.o.o. (Zagreb, Croația)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul mărcii în litigiu: reclamanta

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „MONOPOLY”, cererea de înregistrare nr. 9 071 961

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

         Decizia atacată: decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 22 iulie 2019 în cauza R 1849/2017-2

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele invocate

                  —

                  neaplicarea corespunzătoare a articolului 59 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) nr. 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea dreptului reclamantei de a fi ascultată.


title: Cauza T-693/19: Acțiune introdusă la 9 octombrie 2019 – Kerry Luxembourg/EUIPO – Ornua (KERRYMAID)

text:
               9.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 413/59

      Acțiune introdusă la 9 octombrie 2019 – Kerry Luxembourg/EUIPO – Ornua (KERRYMAID)
      (Cauza T-693/19)
      (2019/C 413/71)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Kerry Luxembourg Sàrl (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentanți: A. von Mühlendahl și H. Hartwig, lawyers)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Ornua Co-operative Ltd (Dublin, Irlanda)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul mărcii în litigiu: reclamanta

         Marca în litigiu: cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale „KERRYMAID” – cererea de înregistrare nr. 10 083 251

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 23 iulie 2019 în cauza R 2473/2013-5

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate în măsura în care calea de atac formulată de reclamantă împotriva deciziei din 22 octombrie 2013 a Diviziei de opoziție în cauza B 1 938 417 a fost respinsă;

                  —

                  respingerea opoziției formulate de Ornua Co-operative Ltd împotriva înregistrării mărcii Uniunii Europene KERRYMAID, nr. 10 083 251;

                  —

                  obligarea EUIPO, precum și a Ornua Co-operative Ltd dacă intervine în litigiu, la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-696/19: Acțiune introdusă la 14 octombrie 2019 – Teva Pharmaceutical Industries/EUIPO (Moins de migraine pour vivre mieux)

text:
               9.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 413/60

      Acțiune introdusă la 14 octombrie 2019 – Teva Pharmaceutical Industries/EUIPO (Moins de migraine pour vivre mieux)
      (Cauza T-696/19)
      (2019/C 413/72)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Teva Pharmaceutical Industries Ltd (Ierusalim, Israel) (reprezentanți: J. Bogatz și Y. Stone, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Marca în litigiu: înregistrarea mărcii Uniunii Europene verbale „Moins de migraine pour vivre mieux” – cererea de înregistrare nr. 17 942 393

         Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 12 august 2019 în cauza R 778/2019-5

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă.

         Motivul invocat

      încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-697/19: Acțiune introdusă la 14 octombrie 2019 – Teva Pharmaceutical Industries/EUIPO (Weniger Migräne. Mehr vom Leben)

text:
               9.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 413/61

      Acțiune introdusă la 14 octombrie 2019 – Teva Pharmaceutical Industries/EUIPO (Weniger Migräne. Mehr vom Leben)
      (Cauza T-697/19)
      (2019/C 413/73)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Teva Pharmaceutical Industries Ltd (Ierusalim, Israel) (reprezentanți: J. Bogatz și Y. Stone, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Marca în litigiu: înregistrarea mărcii Uniunii Europene verbale „Weniger Migräne. Mehr vom Leben” – cererea de înregistrare nr. 17 942 400

         Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 12 august 2019 în cauza R 779/2019-5

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă.

         Motivul invocat

      încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-705/19: Acțiune introdusă la 15 octombrie 2019 – GV/Comisia

text:
               9.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 413/61

      Acțiune introdusă la 15 octombrie 2019 – GV/Comisia
      (Cauza T-705/19)
      (2019/C 413/74)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: GV (reprezentant: B.-H. Vincent, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluzii

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  judecarea cu prioritate a prezentei cauze;

                  —

                  anularea Deciziei din 26 iulie 2019 cu numărul R/213/19 prin care cererea sa de asistență a fost respinsă;

                  —

                  obligarea AIPN să adopte orice măsură de transfer astfel încât să fie îndepărtat din DG EAC, cu menținerea gradului și a localizării efective a postului la Bruxelles pentru a evita orice prejudiciu familial sau privat;

                  —

                  obligarea Comisiei la plata sumei provizorii de 13 018 de euro cu titlu de daune materiale și la plata sumei de 250 de euro pe zi, începând de la 1 februarie 2018 până la data pronunțării hotărârii care urmează să se pronunțe, cu titlu de daune morale;

                  —

                  obligarea Comisiei la plata tuturor cheltuielilor de judecată în conformitate cu Regulamentul de procedură.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă cinci motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 24 din Statutul funcționarilor Uniunii Europene (denumit în continuare „statutul”), a principiului bunei administrări și a obligației de solicitudine. În această privință, reclamantul susține că cererea sa de asistență a fost respinsă de Comisie, că aceasta nu a luat nicio măsură pentru efectuarea unei anchete și că a soluționat cererea sa într-un mod lent, birocratic și inadecvat.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 12a din statut, întrucât Comisia ar fi trebuit să califice drept hărțuire faptele care stau la baza cererii de asistență.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 7 din statut. Reclamantul reproșează Comisiei că nu a respectat echilibrul necesar între interesul serviciului și interesul funcționarului vizat.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe articolul 270 TFUE și pe articolul 91 din statut. În această privință, reclamantul susține că Uniunea are obligația de a repara prejudiciile cauzate personalului său prin orice nelegalitate săvârșită în calitatea sa de angajator, fără a fi necesar să se demonstreze existența unei încălcări suficient de grave. Or, potrivit reclamantului, faptele care stau la baza cererii de asistență sunt nelegalități săvârșite în calitate de angajator și obligă, așadar, Uniunea să repare prejudiciile materiale și nepatrimoniale, și anume cheltuielile efectuate cu asistența medicală și juridică, precum și suferința cauzată în perioada în litigiu.

                  5.

                  Al cincilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 6 din Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale și a articolului 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, pentru motivul că procedurile referitoare la o cerere de transfer necesită, prin natura lor, o decizie rapidă.


title: Cauza T-707/19: Acțiune introdusă la 16 octombrie 2019 – FF&GB/EUIPO (ONE-OFF)

text:
               9.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 413/62

      Acțiune introdusă la 16 octombrie 2019 – FF&GB/EUIPO (ONE-OFF)
      (Cauza T-707/19)
      (2019/C 413/75)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Reclamantă: FF&GB Srl (Mantova, Italia) (reprezentant: M. Locatelli, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Marca în litigiu: cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative ONE-OFF – cererea de înregistrare nr. 17 933 041

         Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 12 august 2019 în cauza R 239/2019-5

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  constatarea posibilității de înregistrare a mărcii ONE-OFF ca marcă a Uniunii Europene pentru produse din clasele 18 și 25, astfel cum au fost menționate în cererea de înregistrare nr. 017933041;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată în prezenta procedură.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) și a alineatul (2) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea principiului coerenței și a egalității de tratament.


title: Cauza T-709/19: Acțiune introdusă la 21 octombrie 2019 – GW/Curtea de Conturi

text:
               9.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 413/63

      Acțiune introdusă la 21 octombrie 2019 – GW/Curtea de Conturi
      (Cauza T-709/19)
      (2019/C 413/76)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: GW (reprezentant: J.-N. Louis, avocat)

         Pârâtă: Curtea de Conturi Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei din 22 mai 2019 a Curții de Conturi Europene prin care s-a respins cererea de sesizare a comisiei de invaliditate pentru constatarea evoluției stării sale de sănătate și pentru stabilirea modalităților controalelor medicale după invaliditate;

                  —

                  obligarea Curții de Conturi la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 15 din anexa VIII la Statutul funcționarilor Uniunii Europene, pentru motivul că acest articol prevede doar posibilitatea, iar nu obligația instituției de examinare periodică a funcționarului care beneficiază de o alocație de invaliditate în vederea asigurării faptului că îndeplinește încă condițiile impuse pentru a beneficia de această alocație.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea hotărârii nr. 273/15 din 25 februarie 2016 a colegiului șefilor de servicii administrative referitoare la controlul medical după stabilirea invalidității, în măsura în care aceasta prevede că medicul instituției poate, cu titlu excepțional, să accepte un raport efectuat de medicul curant sau să suspende controlul dacă natura condiției care a determinat invaliditatea nu justifică un control care să vizeze evaluarea posibilității unei reluări a muncii.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea obligației de solicitudine. Reclamanta susține în această privință că instituția era ținută să ia în considerare avizele medicului curant și ale medicului consultant din 23 și 24 august 2017, al psihologului din 26 septembrie 2019 și al medicului curant din 11 octombrie 2019.


title: Cauza T-720/19: Acțiune introdusă la 18 octombrie 2019 – Ashworth/Parlamentul

text:
               9.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 413/64

      Acțiune introdusă la 18 octombrie 2019 – Ashworth/Parlamentul
      (Cauza T-720/19)
      (2019/C 413/77)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Richard Ashworth (Lingfield, Regatul Unit) (reprezentanți: A. Schmitt și A. Waisse, avocați)

         Pârât: Parlamentul European

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:
      să declare și să hotărască,

                  —

                  admisibilitatea prezentei acțiuni;

                  —

                  în măsura în care este necesar, ca măsuri de organizare a procedurii sau ca măsuri de cercetare judecătorească în prezenta cauză, obligarea Parlamentului European la întocmirea avizelor redactate de serviciul juridic al Parlamentului European, care ar fi fost emise la 16 iulie 2018, precum și la 3 decembrie 2018, sub rezerva datei exacte, dar, în orice caz, înainte de adoptarea deciziei luate de Biroul Parlamentului la 10 decembrie 2018 de modificare a Normelor de aplicare a Statutului deputaților în Parlamentul European (2018/C 466/02, Jurnalul Oficial din 28 decembrie 2018, C 466/8);

                  —

                  anularea deciziei individuale atacate, notificată reclamantului de Unitatea „Remunerație și drepturi sociale ale deputaților” din cadrul Direcției Generale Finanțe a Parlamentului European în cursul lunii septembrie a anului 2019, referitoare la drepturile reclamantului la pensia sa suplimentară (facultativă), în temeiul articolului 263 TFUE întrucât această decizie a pus în aplicare prelevarea specială de 5 % din valoarea nominală a pensiei suplimentare (facultative) datorate reclamantului, astfel cum este prevăzut în decizia Biroului din 10 decembrie 2018 menționată mai sus;

                  —

                  declararea inaplicabilității deciziei adoptate de Biroul Parlamentului la 10 decembrie 2018, menționată mai sus, în temeiul articolului 277 TFUE, în măsura în care aceasta modifică articolul 76 din normele de aplicare a Statutului deputaților în Parlamentul European și în special în măsura în care instituie o prelevare specială de 5 % din valoarea nominală a pensiilor suplimentare (facultative) exigibile începând cu 1 ianuarie 2019;

                  —

                  obligarea Parlamentului European la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă cinci motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe necompetența rationae materiae a Biroului.

                              —

                              pe de o parte, decizia Biroului din 10 decembrie 2018 (denumită în continuare „decizia Biroului”) a fost adoptată cu încălcarea Statutului deputaților în Parlamentul European, adoptat prin Decizia 2005/684/CE, Euratom a Parlamentului European din 28 septembrie 2005 (JO 2005, L 262, p. 1, Ediție specială, 01/vol. 6, p. 28) (denumit în continuare „statutul”). Decizia Biroului este contrară, printre altele, dispozițiilor articolului 27 din statut, care impun păstrarea „drepturilor dobândite” și a „drepturilor viitoare”.

                              —

                              pe de altă parte, decizia Biroului creează o taxă prin introducerea unei prelevări speciale de 5 % din valoarea nominală a pensiei, deși crearea unei taxe nu este de competența Biroului, potrivit articolului 223 alineatul (2) TFUE.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea normelor fundamentale de procedură.

                              —

                              pe de o parte, se reproșează Biroului că a adoptat decizia fără a respecta normele impuse la articolul 223 TFUE.

                              —

                              pe de altă parte, decizia Biroului este insuficient motivată și încalcă astfel obligația de motivare prevăzută la articolul 296 al doilea paragraf TFUE și la articolul 41 alineatul (2) litera (c) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea drepturilor dobândite și a drepturilor viitoare și a principiului încrederii legitime.

                              —

                              pe de o parte, decizia Biroului încalcă drepturile dobândite și drepturile viitoare care rezultă atât din principiile generale de drept, cât și din statut, care prevede în mod expres că acestea se păstrează „integral” (articolul 27).

                              —

                              pe de altă parte, decizia Biroului încalcă principiul încrederii legitime.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului proporționalității și a principiilor egalității de tratament și nediscriminării.

                              —

                              pe de o parte, atingerile aduse drepturilor reclamantului sunt disproporționate în raport cu obiectivele urmărite de decizia Biroului.

                              —

                              pe de altă parte, decizia Biroului trebuie să fie declarată inaplicabilă întrucât încalcă principiile egalității de tratament și nediscriminării.

                  5.

                  Al cincilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului securității juridice și pe lipsa unor măsuri tranzitorii.

                              —

                              pe de o parte, decizia Biroului încalcă principiul securității juridice întrucât produce în mod nelegal efecte retroactive.

                              —

                              pe de altă parte, decizia Biroului încalcă principiul securității juridice întrucât a omis să prevadă măsuri tranzitorii.


title: Cauza T-675/18: Ordonanța Tribunalului din 20 septembrie 2019 – Trifolio-M și alții/EFSA

text:
               9.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 413/66

      Ordonanța Tribunalului din 20 septembrie 2019 – Trifolio-M și alții/EFSA
      (Cauza T-675/18) (1)

      (2019/C 413/78)
      Limba de procedură: engleza
      Președintele Camerei a patra a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 25, 21.1.2019.


title: Cauza T-287/19: Ordonanța Tribunalului din 24 septembrie 2019 – BigBen Interactive/EUIPO – natcon7 (nacon)

text:
               9.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 413/66

      Ordonanța Tribunalului din 24 septembrie 2019 – BigBen Interactive/EUIPO – natcon7 (nacon)
      (Cauza T-287/19) (1)

      (2019/C 413/79)
      Limba de procedură: engleza
      Președintele Camerei a cincea a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 220, 1.7.2019.


title: Cauza T-494/19: Ordonanța președintelui Tribunalului din 20 septembrie 2019 – CupoNation/EUIPO (Cyber Monday)

text:
               9.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 413/66

      Ordonanța președintelui Tribunalului din 20 septembrie 2019 – CupoNation/EUIPO (Cyber Monday)
      (Cauza T-494/19) (1)

      (2019/C 413/80)
      Limba de procedură: germana
      Președintele Tribunalului a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 288, 26.8.2019.


title: Cauza T-791/19: Acțiune introdusă la 15 noiembrie 2019 – Sped-Pro S.A./Comisia

text:
               27.1.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 27/61

      Acțiune introdusă la 15 noiembrie 2019 – Sped-Pro S.A./Comisia
      (Cauza T-791/19)
      (2020/C 27/61)
      Limba de procedură: poloneza

         Părțile

         Reclamantă: Sped-Pro S.A. (Varșovia, Polonia) (reprezentant: Małgorzata Kozak, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei C(2019)6099 final a Comisiei din 12 august 2019 (cazul AT.40459) de respingere a plângerii reclamantei, în temeiul articolului 7 alineatul (2) din Regulamentul nr. 773/2004 (1), și

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe încălcarea unor norme fundamentale de procedură.
                  În opinia reclamantei, Comisia a încălcat articolul 7 alineatele (1) și (2) din Regulamentul nr. 1/2003 (2) și articolul 7 alineatul (1) din Regulamentul nr. 773/2004 coroborate cu articolul 41 alineatul (1) și alineatul (2) litera (c) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene prin încălcarea principiului termenului rezonabil, având în vedere că decizia a fost adoptată la aproape doi ani după notificarea din 13 septembrie 2017 prin care reclamanta era informată cu privire la intenția sa de a respinge plângerea, ceea ce a avut o incidență asupra rezultatului procedurii. Comisia a încălcat de asemenea dreptul reclamantei la examinarea cauzei sale și nu a motivat în mod detaliat respingerea plângerii, ceea ce se reflectă în conținutul general al notificării din 13 septembrie 2017 prin care aceasta era informată cu privire la intenția de respingere a plângerii și în motivarea laconică a deciziei atacate.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea tratatelor.
                  În opinia reclamantei, Comisia a încălcat dreptul la protecție jurisdicțională efectivă, și anume articolul 2 TUE coroborat cu articolul 19 alineatul (1) al doilea paragraf TUE și cu articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, prin faptul că a considerat că președintele Urząd Ochrony Konkurencji i Konsumentów (Oficiul pentru Protecția Concurenței și a Consumatorilor, Polonia) „pare să fie un organ deosebit de adecvat pentru a examina problemele ridicate […] în plângere” [considerentul (21) din decizia atacată] și a eludat astfel cel puțin îndoielile rezonabile referitoare la menținerea statului de drept în Polonia și, în raport cu aceasta, la independența instanțelor și a președintelui Oficiului pentru Protecția Concurenței și a Consumatorilor. Comisia a omis în special chestiunea reorganizării sistemului judiciar în Polonia și faptul că o serie de cauze în domeniul concurenței și al protecției consumatorilor sunt pendinte în fața noii Izba Kontroli Nadzwyczajnej i Spraw Publicznych (Camera de control extraordinar și afaceri publice) a Sąd Najwyższy (Cortea Supremă, Polonia), ale cărei modalități de desemnare sunt similare cu cele ale unei camere disciplinare.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat de asemenea pe încălcarea tratatelor.
                  În opinia reclamantei, Comisia a încălcat articolul 102 TFUE coroborat cu articolul 17 alineatul (1) teza a doua TFUE și cu articolul 7 alineatul (2) din Regulamentul nr. 773/2004, precum și cu articolul 7 alineatele (1) și (2) din Regulamentul nr. 1/2003 prin săvârșirea unei erori vădite în aprecierea interesului Uniunii și în delimitarea pieței relevante. Comisia a considerat că piața pe care a fost săvârșită pretinsa încălcare era „limitată în esență la piața feroviară națională, deși pretinsa încălcare ar putea privi și întreprinderi înregistrate în străinătate”. Comisia nu a asigurat nici deplina eficacitate („efectul util”) al articolului 102 TFUE.

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 773/2004 al Comisiei din 7 aprilie 2004 privind desfășurarea procedurilor puse în aplicare de Comisie în temeiul articolelor 81 și 82 din Tratatul CE (JO 2004, L 123, p. 18, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 242).

         (2)  Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (JO 2003, L 1, p. 1, Ediție specială 08/vol. 1, p. 167).


title: Cauza T-801/19: Acțiune introdusă la 20 noiembrie 2019 – DTE Systems/EUIPO - Speed-Buster (PedalBox +)

text:
               27.1.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 27/63

      Acțiune introdusă la 20 noiembrie 2019 – DTE Systems/EUIPO - Speed-Buster (PedalBox +)
      (Cauza T-801/19)
      (2020/C 27/62)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

         Părțile

         Reclamantă: DTE Systems GmbH (Recklinghausen, Germania) (reprezentant: U. Vietmeyer, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Speed-Buster GmbH & Co. KG (Sinzig, Germania)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul mărcii în litigiu: reclamanta

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „PedalBox +” - marca Uniunii Europene nr. 16 637 266

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

         Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 5 septembrie 2019 în cauza R 1934/2018-1

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei diviziei de anulare a pârâtului nr. 16 223 C (declarare a nulității) din 1 august 2018 și a Deciziei Camerei întâi de recurs a pârâtului din 5 septembrie 2019 în procedura căii de atac R 1934/2018-1;

                  —

                  dispunerea menținerii în totalitate în registru a mărcii Uniunii Europene nr. 16 637 266, astfel cum a fost înregistrată și autentificată de pârât;

                  —

                  cu titlu subsidiar, în cazul în care instanța sesizată ajunge la concluzia că sunt necesare constatări factuale suplimentare, obligarea pârâtului să se pronunțe din nou cu privire la necesitarea disponibilității termenului „PedalBox +”, fără a lua în considerare marcajele privind produsele societății SPEED-BUSTER GmbH & Co. KG., Mosaikweg 18, 53489 Sinzig, Germania, sau ale societății CPA Performance GmbH, Jurastrasse 1, 73119 Zell unter Aichelberg, Germania.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 59 alineatul (2) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-805/19: Acțiune introdusă la 21 noiembrie 2019 – Ultrasun/EUIPO (ultrasun)

text:
               27.1.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 27/64

      Acțiune introdusă la 21 noiembrie 2019 – Ultrasun/EUIPO (ultrasun)
      (Cauza T-805/19)
      (2020/C 27/63)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Ultrasun AG (Zürich, Elveția) (reprezentanți: A. von Mühlendahl și H. Hartwig, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Marca în litigiu: înregistrarea mărcii figurative în culori a Uniunii Europene care cuprinde elementul verbal „ultrasun” – cererea de înregistrare nr. 17 898 795

         Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 5 septembrie 2019 în cauza R 531/2019-4

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate de reclamantă în cadrul procedurii din fața camerei de recurs.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului din 14 iunie 2017 privind marca Uniunii Europene;

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului din 14 iunie 2017 privind marca Uniunii Europene;

                  —

                  încălcarea articolului 95 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului din 14 iunie 2017 privind marca Uniunii Europene.


title: Cauza T-806/19: Acțiune introdusă la 21 noiembrie 2019 – Govern d’Andorra/EUIPO (Andorra)

text:
               27.1.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 27/64

      Acțiune introdusă la 21 noiembrie 2019 – Govern d’Andorra/EUIPO
      (Andorra)
      (Cauza T-806/19)
      (2020/C 27/64)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Reclamant: Govern d’Andorra (reprezentant: P. González-Bueno Catalán de Ocón, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Marca în litigiu: cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative Andorra – cererea de înregistrare nr. 16 797 912

         Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 26 august 2019 în cauza R 737/2018-2

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul 1 literele (b) și (c) din Regulamentul (UE) nr. 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.

                  —

                  insecuritate juridică în urma faptului că EUIPO s-a pronunțat în mod diferit în ceea ce privește mărci similare și necesitatea motivării deciziilor.


title: Cauza T-808/19: Acțiune introdusă la 25 noiembrie 2019 – Silgan International Holdings BV/Comisia Europeană

text:
               27.1.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 27/65

      Acțiune introdusă la 25 noiembrie 2019 – Silgan International Holdings BV/Comisia Europeană
      (Cauza T-808/19)
      (2020/C 27/65)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamante: Silgan International Holdings BV (Amsterdam, Țările de Jos) și Silgan Closures GmbH (München, Germania) (reprezentanți: D. Seeliger, H. Wollmann, R. Grafunder, B. Meyring și E. Venot, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantele solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei C(2019) 8501 final a Comisiei din 20 noiembrie 2019 (AT.40522 – Metal Packaging [fostă Pandora]) privind obligațiile de informare și

                  —

                  obligarea Comisiei să suporte cheltuielile de judecată efectuate de reclamante.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantele invocă următoarele motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe încălcarea dreptului la apărare
                  În cadrul primului motiv se afirmă că decizia atacată încalcă dreptul fundamental la apărare în măsura în care întrebările adresate se bazează în special pe documente și informații transmise anterior de reclamante în calitate de informatoare anonime către Bundeskartellamt din Germania într-o procedură pendinte în fața acestuia. Comisia ar fi obținut aceste documente și informații în cadrul unui schimb nelegal de informații cu Bundeskartellamt sau al unei examinări nelegale întemeiate pe acel schimb.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe necompetența Comisiei ca urmare a încălcării principiului subsidiarității
                  În cadrul celui de al doilea motiv se susține că Comisia nu ar fi avut competența să deschidă o procedură împotriva reclamantelor și să adopte decizia atacată. Având în vedere anchetele aprofundate desfășurate de Bundeskartellamt și procedura națională în urma căreia s-a pronunțat o decizie definitivă, nu este clar din ce motiv Bundeskartellamt nu ar fi fost competent să încheie respectiva procedură de anchetă sau din ce motiv Comisia ar fi fost mai bine plasată pentru a pune în executare măsura de anchetă atacată.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe un viciu de motivare
                  În cadrul celui de al treilea motiv se susține că decizia atacată nu ar fi fost motivată suficient în măsura în care nu ar explica deloc din ce motiv Comisia s-ar considera abilitată, în lumina principiului subsidiarității, să desfășoare anchete în privința reclamantelor.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea dreptului la bună administrare în sensul articolului 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene
                  În cadrul celui de al patrulea motiv se susține că Comisia a încălcat principiul bunei administrări și articolul 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene în măsura în care decizia atacată ar fi disproporționată, ar încălca încrederea legitimă a reclamantelor și ar fi contrară principiilor imparțialității și echității.

                  5.

                  Al cincilea motiv, întemeiat pe un abuz de putere
                  În cadrul celui de al cincilea motiv se susține că cererea de informații se întemeiază pe considerații inadecvate în raport cu obiectivele lor, în măsura în care, prin intermediul procedurii de anchetă și în special prin intermediul deciziei atacate, Comisia ar eluda, în colaborare cu Bundeskartellamt, normele sancționatorii prevăzute de dreptul german pentru încălcările articolului 101 TFUE.


title: Cauza T-809/19: Acțiune introdusă la 22 noiembrie 2019 – Liga Nacional de Fútbol Profesional/EUIPO (El Clasico)

text:
               27.1.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 27/66

      Acțiune introdusă la 22 noiembrie 2019 – Liga Nacional de Fútbol Profesional/EUIPO (El Clasico)
      (Cauza T-809/19)
      (2020/C 27/66)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Reclamantă: Liga Nacional de Fútbol Profesional (Madrid, Spania) (reprezentant: C. Casas Feu, avocată)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Marca în litigiu: înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană a mărcii figurative El Clasico – cererea de înregistrare nr. 1 379 292

         Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 1 octombrie 2019 în cauza R 1966/2018-2

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  pronunțarea unei hotărâri de admitere la înregistrare a mărcii internaționale în Uniunea Europeană nr. 1 379 292 El Clásico (mixtă) în clasa 41 în numele Liga Nacional de Fútbol Profesional;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivul invocat

                  —

                  Încălcarea articolului 7 alineatul (3) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-814/19: Acțiune introdusă la 22 noiembrie 2019 – Nutravita/EUIPO – Pegaso (nutravita Healthy Mind, Body & Soul.)

text:
               27.1.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 27/67

      Acțiune introdusă la 22 noiembrie 2019 – Nutravita/EUIPO – Pegaso (nutravita Healthy Mind, Body & Soul.)
      (Cauza T-814/19)
      (2020/C 27/67)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Nutravita Ltd (Maidenhead, Regatul Unit) (reprezentanți: H. Dhondt și J. Cassiman, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Pegaso Srl (Negrar, Italia)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Marca în litigiu: înregistrarea mărcii Uniunii Europene figurative nutravita Healthy Mind, Body & Soul. în culorile verde deschis și negru - cererea de înregistrare nr. 16 255 804

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 11 septembrie 2019 în cauza R 80/2019-4

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  Anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 47 alineatul (2) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 18 din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 10 alineatul (3) din Regulamentul delegat (UE) 2018/625 al Comisiei;

                  —

                  încălcarea articolului 71 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul delegat (UE) 2018/625 al Comisiei;

                  —

                  încălcarea articolului 71 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-817/19: Acțiune introdusă la 27 noiembrie 2019 – Olimp Laboratories/EUIPO - OmniVision (Hydrovision)

text:
               27.1.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 27/68

      Acțiune introdusă la 27 noiembrie 2019 – Olimp Laboratories/EUIPO - OmniVision (Hydrovision)
      (Cauza T-817/19)
      (2020/C 27/68)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Olimp Laboratories sp. z o.o. (Polonia) (reprezentant: M. Kondrat, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: OmniVision GmbH (Puchheim, Germania)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Marca în litigiu: înregistrarea mărcii Uniunii Europene figurative Hydrovision – cererea de înregistrare nr. 16 286 841

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 13 septembrie 2019 în cauza R 2371/2018-2

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  Anularea deciziei atacate și trimiterea cauzei la EUIPO pentru reexaminare; sau

                  —

                  modificarea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea principiilor protecției încrederii legitime și securității juridice.


title: Cauza T-818/19: Acțiune introdusă la 27 noiembrie 2019 – Dvectis CZ/EUIPO – Yado (Perne de susținere)

text:
               27.1.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 27/69

      Acțiune introdusă la 27 noiembrie 2019 – Dvectis CZ/EUIPO – Yado (Perne de susținere)
      (Cauza T-818/19)
      (2020/C 27/69)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Dvectis CZ s.r.o. (Brno, Republica Cehă) (reprezentant: J. Svojanovská, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Yado s.r.o. (Handlová, Slovacia)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul desenului sau modelului industrial în litigiu: reclamanta

         Desenul sau modelul industrial în litigiu: desenul sau modelul industrial comunitar desenul sau modelul industrial comunitar nr. 3222 504-0001

         Decizia atacată: Decizia Camerei a treia de recurs a EUIPO din 10/09/2019 în cauza R 513/2018-3

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

            În cazul în care Tribunalul nu admite cele solicitate mai sus, reclamanta solicită:

                  —

                  modificarea hotărârii atacate astfel încât recursul formulat de reclamantă la 21 martie 2018 să fie admis în totalitate și ca desenul sau modelul industrial în litigiu să își păstreze validitatea;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată aferente acestei proceduri.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea normelor fundamentale de procedură.


title: Cauza T-819/19: Acțiune introdusă la 2 decembrie 2019 – Man and Machine/EUIPO - Bim Freelance (bim ready)

text:
               27.1.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 27/70

      Acțiune introdusă la 2 decembrie 2019 – Man and Machine/EUIPO - Bim Freelance (bim ready)
      (Cauza T-819/19)
      (2020/C 27/70)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Man and Machine Ltd (Thame Oxfordshire, Regatul Unit) (reprezentant: R. Peto, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Bim Freelance Corp. (Miami, Florida, Statele Unite)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul mărcii în litigiu: reclamanta din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Marca în litigiu: înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană a mărcii figurative bim ready - înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană nr. 1 359 265

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 17 septembrie 2019 în cauza R 317/2019-1

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  Anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-821/19: Acțiune introdusă la 2 decembrie 2019 – Herlyn și Beck/EUIPO - Brillux (B.home)

text:
               27.1.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 27/70

      Acțiune introdusă la 2 decembrie 2019 – Herlyn și Beck/EUIPO - Brillux (B.home)
      (Cauza T-821/19)
      (2020/C 27/71)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

         Părțile

         Reclamanți: Sonja Herlyn (Grünwald, Germania) și Christian Beck (Grünwald) (reprezentant: H. Hofmann, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Brillux GmbH & Co. KG (Münster, Germania)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanții

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „B.home” – cerere de înregistrare nr. 16 961 336

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 24 septembrie 2019 în cauza R 373/2019-5

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea sau schimbarea deciziei atacate și confirmarea deciziei din 10 decembrie 2018 Diviziei de opoziție a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) în cauza R 373/2019-5;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată;

                  —

                  stabilirea unei date pentru ședința de audiere a pledoariilor.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-822/19: Acțiune introdusă la 3 decembrie 2019 – Asoliva și Anierac/Comisia

text:
               27.1.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 27/71

      Acțiune introdusă la 3 decembrie 2019 – Asoliva și Anierac/Comisia
      (Cauza T-822/19)
      (2020/C 27/72)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Reclamantă: Asociación Española de la Industria y Comercio Exportador de Aceite de Oliva (Asoliva) (Madrid, Spania) și Asociación Nacional de Industriales Envasadores y Refinadores de Aceites Comestibles (Anierac) (Madrid) (reprezentant: V. Rodríguez Fuentes, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantele solicită Tribunalului anularea articolului 1 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2019/1604 al Comisiei din 27 septembrie 2019 de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 2568/91 privind caracteristicile uleiurilor de măsline și ale uleiurilor din resturi de măsline, precum și metodele de analiză a acestora, publicat în JO L 250 din 30 septembrie 2019.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantele invocă trei motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe încălcarea tratatelor

                              —

                              Reclamantele consideră că actul atacat, prin instituirea unei prezumții irefragabile de neconformitate a calității uleiului de măsline, din care rezultă sancțiuni, încalcă principiul prezumției de nevinovăție, prevăzut la articolul 48 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului securității juridice

                              —

                              Reclamantele consideră că prezumția irefragabilă de neconformitate, stabilită prin actul atacat, aduce atingere securității juridice întrucât se întemeiază pe o metodă care, din cauza lipsei de exactitate, nu permite să se prevadă suficient de cert îndeplinirea normei exigibile.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului proporționalității din perspectiva libertății de a desfășura o activitate comercială

                              —

                              Reclamantele consideră că prezumția irefragabilă de neconformitate stabilită prin actul atacat restrânge în mod disproporționat libertatea de a desfășura o activitate comercială, instituindu-i acesteia o limită printr-o metodă inexactă, dar din care decurg mai multe consecințe absolute, fără a ține seama de alte metode sau mijloace de probă existente.


title: Cauza T-189/18: Ordonanța Tribunalului din 25 noiembrie 2019 – Lipitalia 2000 și Assograssi/Comisia

text:
               27.1.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 27/72

      Ordonanța Tribunalului din 25 noiembrie 2019 – Lipitalia 2000 și Assograssi/Comisia
      (Cauza T-189/18) (1)

      (2020/C 27/73)
      Limba de procedură: italiana
      Președintele Camerei întâi a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 166, 14.5.2018.


title: Cauza T-290/19: Ordonanța Tribunalului din 26 noiembrie 2019 – Stada Arzneimittel/EUIPO (Reprezentarea a două linii roșii curbate, plasate una deasupra celeilalte)

text:
               27.1.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 27/72

      Ordonanța Tribunalului din 26 noiembrie 2019 – Stada Arzneimittel/EUIPO (Reprezentarea a două linii roșii curbate, plasate una deasupra celeilalte)
      (Cauza T-290/19) (1)

      (2020/C 27/74)
      Limba de procedură: germana
      Președintele Camerei a șasea a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 213, 24.6.2019.


title: Cauza C-641/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgerichts Hamburg (Germania) la 30 august 2019 – EU/PE Digital GmbH

text:
               27.1.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 27/12

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgerichts Hamburg (Germania) la 30 august 2019 – EU/PE Digital GmbH
      (Cauza C-641/19)
      (2020/C 27/16)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Amtsgerichts Hamburg

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: EU

         Pârâtă: PE Digital GmbH

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Având în vedere considerentul (50) al Directivei 2011/83, articolul 14 alineatul (3) din Directiva 2011/83/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 25 octombrie 2011 (1) trebuie interpretat în sensul că suma pe care consumatorul trebuie să o plătească, care este „proporțională cu ceea ce s-a furnizat până la momentul în care consumatorul a informat comerciantul cu privire la exercitarea dreptului de retragere, în raport cu acoperirea totală a contractului” se calculează exclusiv pro rata temporis în cazul unui contract în temeiul căruia nu trebui să se furnizeze un serviciu unic, ci un serviciu global care este compus din mai multe servicii parțiale, în cazul în care consumatorul plătește pro rata temporis pentru serviciul global, însă serviciile parțiale sunt furnizate în momente diferite?

                  2)

                  Articolul 14 alineatul (3) din Directiva 2011/83 trebuie interpretat în sensul că suma pe care consumatorul trebuie să o plătească, care este „proporțională cu ceea ce s-a furnizat până la momentul în care consumatorul a informat comerciantul cu privire la exercitarea dreptului de retragere, în raport cu acoperirea totală a contractului” se calculează exclusiv pro rata temporis și în cazul în care un serviciu (parțial) a fost furnizat în mod continuu, dar acesta are o valoare mai mare sau mai mică pentru consumator la începutul perioadei contractuale?

                  3)

                  Articolul 2 punctul 11 din Directiva 2011/83 și articolul 2 punctul 1 din Directiva (UE) 2019/770 a Parlamentului European și a Consiliului din 20 mai 2019 (2) trebuie interpretate în sensul că pot reprezenta „conținut digital” în sensul articolului 2 punctul 11 din Directiva 2011/83 și al articolului 2 punctul 1 din Directiva (UE) 2019/770 de asemenea fișierele care sunt puse la dispoziție ca serviciu parțial în cadrul unui serviciu global furnizat cu precădere ca „serviciu digital” în sensul articolului 2 punctul 2 din Directiva 2019/770, cu consecința că comerciantul poate înceta dreptul de retragere cu privire la serviciul parțial în conformitate cu articolul 16 litera (m) din Directiva 2011/83, dar, în cazul în care comerciantul nu reușește acest lucru, consumatorul ar putea rezilia contractul în totalitate și nu ar trebui să plătească nicio compensație pentru acest serviciu parțial în temeiul articolului 14 alineatul (4) litera (b) punctul (ii)?

                  4)

                  Având în vedere considerentul (50) al Directivei 2011/83, articolul 14 alineatul (3) din Directiva 2011/83 trebuie interpretat în sensul că prețul total convenit prin contract pentru un serviciu în sensul articolului 14 alineatul (3) a treia teză din Directiva 2011/83 este „excesiv” dacă este cu mult mai mare decât prețul total convenit cu un alt consumator pentru un serviciu cu un conținut identic furnizat de același comerciant pe aceeași perioadă contractuală și, în plus, în aceleași condiții-cadru?

         (1)  Directiva 2011/83/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 25 octombrie 2011 privind drepturile consumatorilor, de modificare a Directivei 93/13/CEE a Consiliului și a Directivei 1999/44/CE a Parlamentului European și a Consiliului și de abrogare a Directivei 85/577/CEE a Consiliului și a Directivei 97/7/CE a Parlamentului European și a Consiliului (JO 2011, L 304, p. 64).

         (2)  Directiva (UE) 2019/770 a Parlamentului European și a Consiliului din 20 mai 2019 privind anumite aspecte legate de contractele de furnizare de conținut digital și de servicii digitale (JO 2019, L 136, p. 1).


title: Cauza C-685/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Frankenthal (Germania) la 17 septembrie 2019 – OK/Daimler AG

text:
               27.1.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 27/13

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Frankenthal (Germania) la 17 septembrie 2019 – OK/Daimler AG
      (Cauza C-685/19)
      (2020/C 27/17)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Landgericht Frankenthal

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: OK

         Pârâtă: Daimler AG

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 5 alineatul (2) a doua teză litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 715/2007 al Parlamentului European și al Consiliului din 20 iunie 2007 privind omologarea de tip a autovehiculelor în ceea ce privește emisiile provenind de la vehiculele ușoare pentru pasageri și de la vehiculele ușoare comerciale (Euro 5 și Euro 6) și privind accesul la informațiile referitoare la repararea și întreținerea vehiculelor (1) trebuie interpretat și aplicat în sensul în care necesitatea utilizării unor dispozitive de manipulare în sensul dispoziției menționate trebuie admisă numai în situația în care, deși a fost utilizată cea mai avansată tehnologie disponibilă la data obținerii omologării de tip pentru modelul de vehicul respectiv, nu se putea asigura protecția motorului împotriva deteriorărilor sau a unui accident și funcționarea în siguranță a vehiculului?

                  2)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare:

                              Derogări de la obligația utilizării în principiu a celei mai avansate tehnologii disponibile la data obținerii omologării de tip sunt admisibile pentru alte motive cum ar fi lipsa experienței pe termen lung sau costurile disproporționate ale tehnologiei celei mai avansate în raport cu alte tehnologii, cu un impact semnificativ asupra prețului de vânzare -?

                        În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare:

                              Utilizarea unor componente tehnologice în principiu admisibile implică de asemenea utilizarea unui dispozitiv de manipulare interzis sub forma așa-numitei „ferestre termice” în cazul în care parametrii stabiliți în acest sens în sistemul de control al motorului sunt selectați astfel încât sistemul de control al emisiilor:

                              a)

                              din cauza temperaturilor selectate având în vedere temperaturile normale preconizate în cea mai mare parte a anului;

                              b)

                              din cauza altor parametri în regiunile relevante din Germania sau din piața internă europeană cum ar fi înălțimea actuală a vehiculului peste nivelul mării
                              să nu fie activat sau să fie activat doar într-un mod limitat?

         (1)  JO 2007, L 171, p. 1.


title: Cauza C-703/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Naczelny Sąd Administracyjny (Polonia) la 24 septembrie 2019 – J.K./Dyrektor Izby Administracji Skarbowej w Katowicach

text:
               27.1.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 27/14

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Naczelny Sąd Administracyjny (Polonia) la 24 septembrie 2019 – J.K./Dyrektor Izby Administracji Skarbowej w Katowicach
      (Cauza C-703/19)
      (2020/C 27/18)
      Limba de procedură: polona

         Instanța de trimitere

      Naczelny Sąd Administracyjny

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: J.K.

         Pârât: Dyrektor Izby Administracji Skarbowej w Katowicach

         Întrebările preliminare

                  1)

                  În domeniul de aplicare al noțiunii „servicii de restaurant”, în cazul căreia este aplicabilă cota redusă de TVA [articolul 98 alineatul (2) coroborat cu anexa III punctul 12a din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (1) coroborat cu articolul 6 din Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 282/2011 al Consiliului din 15 martie 2011 de stabilire a măsurilor de punere în aplicare a Directiva 2006/112/CE privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (2)] este inclusă vânzarea de mâncăruri preparate, în împrejurări precum cele din acțiunea desfășurată în fața instanței naționale, respectiv în cazul în care vânzătorul:

                              —

                              pune la dispoziția cumpărătorilor infrastructura care permite consumul pe loc al alimentelor preparate cumpărate (punerea la dispoziție a spațiului destinat consumului, accesul la toalete);

                              —

                              nu asigură chelneri;

                              —

                              nu există servire în sens strict;

                              —

                              procesul de comandă este simplificat și parțial automatizat;

                              —

                              clientul are posibilități limitate de a personaliza comanda.

                  2)

                  Influențează răspunsul la prima întrebare modul de preparare a felurilor de mâncare care constau în special în tratamentul termic al unor produse semipreparate precum și alcătuirea din semipreparate a unor preparate finale?

                  3)

                  Este suficient, pentru a se răspunde la prima întrebare, ca clientul să aibă posibilitatea de a beneficia de infrastructura oferită sau este necesar să se stabilească și faptul că, din punctul de vedere al clientului mediu, acest element constituie o parte esențială a prestației?

         (1)  JO 2006, L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7.

         (2)  JO 2011, L 77, p.1.


title: Cauzele conexate C-609/2017 și C-610/17: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 19 noiembrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Työtuomioistuin - Finlanda) – Terveys- ja sosiaalialan neuvottelujärjestö (TSN) ry/Hyvinvointialan liitto ry (C-609/17) și Auto- ja Kuljetusalan Työntekijäliitto AKT ry/Satamaoperaattorit ry (C-610/17) (Trimitere preliminară – Politica socială – Articolul 153 TFUE – Cerințe minime de securitate și sănătate în materie de organizare a timpului de lucru – Directiva 2003/88/CE – Articolul 7 – Dreptul la concediu anual plătit de cel puțin patru săptămâni – Articolul 15 – Dispoziții naționale și convenții colective mai favorabile protecției securității și sănătății lucrătorilor – Lucrători aflați în incapacitate de a lucra pe perioada unui concediu anual plătit din motive medicale – Refuzul reportării concediului atunci când inexistența unei reportări nu are ca efect reducerea duratei efective a concediului anual plătit la mai puțin de patru săptămâni – Articolul 31 alineatul (2) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene – Inaplicabilitate în lipsa unei situații de punere în aplicare a dreptului Uniunii, în sensul articolului 51 alineatul (1) din Carta drepturilor fundamentale)

text:
               27.1.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 27/2

      Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 19 noiembrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Työtuomioistuin - Finlanda) – Terveys- ja sosiaalialan neuvottelujärjestö (TSN) ry/Hyvinvointialan liitto ry (C-609/17) și Auto- ja Kuljetusalan Työntekijäliitto AKT ry/Satamaoperaattorit ry (C-610/17)
      (Cauzele conexate C-609/2017 și C-610/17) (1)

      (Trimitere preliminară - Politica socială - Articolul 153 TFUE - Cerințe minime de securitate și sănătate în materie de organizare a timpului de lucru - Directiva 2003/88/CE - Articolul 7 - Dreptul la concediu anual plătit de cel puțin patru săptămâni - Articolul 15 - Dispoziții naționale și convenții colective mai favorabile protecției securității și sănătății lucrătorilor - Lucrători aflați în incapacitate de a lucra pe perioada unui concediu anual plătit din motive medicale - Refuzul reportării concediului atunci când inexistența unei reportări nu are ca efect reducerea duratei efective a concediului anual plătit la mai puțin de patru săptămâni - Articolul 31 alineatul (2) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Inaplicabilitate în lipsa unei situații de punere în aplicare a dreptului Uniunii, în sensul articolului 51 alineatul (1) din Carta drepturilor fundamentale)
      (2020/C 27/02)
      Limba de procedură: finlandeza

         Instanța de trimitere

      Työtuomioistuin

         Părțile din procedura principală

         (Cauza C-609/17)

         Reclamant: Terveys- ja sosiaalialan neuvottelujärjestö (TSN) ry

         Pârât: Hyvinvointialan liitto ry

         Cu participarea: Fimlab Laboratoriot Oy (C-609/17)

         (Cauza C-610/17)

         Reclamant: Auto- ja Kuljetusalan Työntekijäliitto AKT ry

         Pârât: Satamaoperaattorit ry

         Cu participarea: Kemi Shipping Oy

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 7 alineatul (1) din Directiva 2003/88/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 4 noiembrie 2003 privind anumite aspecte ale organizării timpului de lucru trebuie interpretat în sensul că nu se opune unor reglementări naționale și unor convenții colective care prevăd acordarea unor zile de concediu anual plătit care depășesc perioada minimă de patru săptămâni prevăzută de dispoziția menționată, excluzând în același timp reportarea din motive de boală a acestor zile de concediu.

                  2)

                  Articolul 31 alineatul (2) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene coroborat cu articolul 51 alineatul (1) din aceasta trebuie interpretat în sensul că nu are vocație să se aplice în prezența unor astfel de reglementări naționale și de convenții colective.

         (1)  JO C 13, 15.1.2018.


title: Cauza C-707/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Rejonowy dla Łodzi (Polonia) la 23 septembrie 2019 – K.S./A.B.

text:
               27.1.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 27/15

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Rejonowy dla Łodzi (Polonia) la 23 septembrie 2019 – K.S./A.B.
      (Cauza C-707/19)
      (2020/C 27/19)
      Limba de procedură: polona

         Instanța de trimitere

      Sąd Rejonowy dla Łodzi

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: K.S.

         Pârâtă: A.B.

         Întrebarea preliminară

      Articolul 3 din Directiva 2009/103/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 septembrie 2009 privind asigurarea de răspundere civilă auto și controlul obligației de asigurare a acestei răspunderi (1) trebuie interpretat în sensul că, în cadrul „tuturor măsurilor necesare”, fiecare stat membru trebuie să prevadă că răspunderea unei întreprinderi de asigurare în cadrul asigurării de răspundere civilă acoperă integral daunele, inclusiv consecințele sinistrului reprezentate de necesitatea tractării vehiculului persoanei vătămate în țara de origine a acesteia și de costurile aferente staționării necesare a vehiculelor?
      În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea de mai sus, această răspundere poate fi limitată în vreun mod de legislațiile statelor membre?

         (1)  JO 2009, L 263, p. 11


title: Cauza T-740/19: Acțiune introdusă la 31 octombrie 2019 – Laird/Comisia

text:
               27.1.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 27/38

      Acțiune introdusă la 31 octombrie 2019 – Laird/Comisia
      (Cauza T-740/19)
      (2020/C 27/46)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Laird Ltd (Londra, Regatul Unit) (reprezentanți: C. Quigley, barrister, și D. Gillespie, solicitor)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei Comisiei C(2019) 2526 final din 2 aprilie 2019 privind ajutorul de stat SA.44896;

                  —

                  cu titlu subsidiar, anularea articolului 2 din decizia atacată, în măsura în care acesta se aplică reclamantei;

                  —

                  cu titlu mai subsidiar, anularea articolului 2 din decizia atacată în ceea ce privește orice ajutor acordat în perioada anterioară datei de 24 noiembrie 2017, în măsura în care acesta se aplică reclamantei;

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe nelegalitatea articolului 1 din decizia atacată pentru motivele următoare, în măsura în care acesta privește stabilirea faptului că exonerarea referitoare la finanțarea grupurilor (EFG) constituie un avantaj (economic) în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE, care rezultă în special din:

                              i.

                              neluarea în considerare de către Comisie a următoarelor aspecte: contextul istoric al introducerii normelor privind societățile străine controlate (SSC) în sistemul de impozitare a întreprinderilor din Regatul Unit, limitările impuse Regatului Unit prin aplicarea dreptului Uniunii, în special a libertății de stabilire, teritorialitatea și alte motive de politică pentru structura normelor SSC introduse în Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [Legea privind impozitarea (internațională și alte dispoziții) din 2010] și sfera suveranității fiscale a statelor membre, inclusiv Regatul Unit, la elaborarea normelor privind SSC;

                              ii.

                              afirmația Comisiei potrivit căreia caracterul opțional al cererii prevăzute în partea 9A capitolul 9 din Legea privind impozitarea (internațională și alte dispoziții) din 2010 constituie un tratament favorabil care conferă un avantaj.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe nelegalitatea articolului 1 din decizia atacată pentru motivele următoare, în măsura în care acesta privește constatarea faptului că EFG constituie un avantaj selectiv în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE, care rezultă în special din următoarele fapte:

                              i.

                              în ceea ce privește cadrul de referință relevant:

                                          a.

                                          identificarea eronată de către Comisie a cadrului de referință ca fiind compus exclusiv din normele privind SSC și/sau exclusiv partea 9A capitolul 5 din Legea privind impozitarea (internațională și alte dispoziții);

                                          b.

                                          aprecierea eronată de către Comisie a obiectivului sistemului de referință ca fiind exclusiv impozitarea profiturilor obținute din activități și active din Regatul Unit care au fost deturnate în mod artificial din Regatul Unit, fără a ține seama dacă tranzacțiile vizate relevante dau naștere într-adevăr riscului de erodare a bazei de impozitare din Regatul Unit;

                              ii.

                              în ceea ce privește determinarea unei derogări de la cadrul de referință:

                                          a.

                                          aprecierea eronată de către Comisie a relevanței și a importanței funcțiilor de conducere semnificative;

                                          b.

                                          aprecierea eronată de către Comisie a comparabilității relațiilor de creditare eligibile cu împrumuturi (i) acordate părților afiliate rezidente din Regatul Unit și (ii) acordate terților;

                                          c.

                                          faptul că Comisia s-a întemeiat în mod nelegal pe Directiva (UE) 2016/1164 a Consiliului (1);

                                          d.

                                          faptul că evaluarea de către Comisie a riscurilor comparabile referitoare la încălcarea libertății de stabilire pentru categoriile de SSC scutite și nescutite de la obligațiile de plată a fost eronată;

                              iii.

                              în ceea ce privește justificarea pentru presupusa derogare:

                                          a.

                                          decizia eronată a Comisiei potrivit căreia justificarea referitoare la necesitatea ca sistemul să fie gestionabil și administrabil nu se extindea asupra funcțiilor de conducere semnificative;

                                          b.

                                          decizia eronată a Comisiei potrivit căreia EFG nu era justificată prin trimiterea la respectarea libertății de stabilire.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe nelegalitatea articolului 2 din decizia atacată pentru motivul încălcării încrederii legitime și al încălcării principiilor securității juridice și proporționalității. Cu titlu subsidiar, se susține că recuperarea nu ar trebui dispusă în ceea ce privește orice ajutoare acordate prin intermediul EFG înainte de 24 noiembrie 2017, atunci când Comisia a publicat decizia de deschidere a procedurii.

         (1)  – Directiva (UE) 2016/1164 a Consiliului din 12 iulie 2016 de stabilire a normelor împotriva practicilor de evitare a obligațiilor fiscale care au incidență directă asupra funcționării pieței interne (JO 2016, L 193, p. 1).


title: Cauza C-769/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgaria) la 21 octombrie 2019 – Procedură penală privind pe UC și pe TD

text:
               27.1.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 27/16

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgaria) la 21 octombrie 2019 – Procedură penală privind pe UC și pe TD
      (Cauza C-769/19)
      (2020/C 27/20)
      Limba de procedură: bulgara

         Instanța de trimitere

      Spetsializiran nakazatelen sad

         Părțile din procedura principală

      UC și TD

         Întrebarea preliminară

      O lege națională care, atunci când un rechizitoriu prezintă neregularități (conținutul acestuia fiind imprecis, contradictoriu și incomplet), nu permite nicio posibilitate de remediere a acestor neregularități prin îndreptări efectuate de procuror în ședința de judecată pregătitoare în cadrul căreia au fost constatate neregularitățile, însă în schimb obligă instanța să închidă de fiecare dată procedura și să restituie cauza parchetului în vederea întocmirii unui nou rechizitoriu este compatibilă cu articolul 6 din Directiva 2012/13/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 mai 2012 privind dreptul la informare în cadrul procedurilor penale (JO 2012, L 142, p. 1), cu principiul judecării într-un termen rezonabil în conformitate cu articolul 47 al doilea paragraf din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, cu principiul supremației dreptului Uniunii și cu principiul respectării demnității umane, dacă astfel se ajunge la o amânare semnificativă a procedurii penale, iar neregularitățile ar fi putut să fie remediate imediat în cadrul ședinței de judecată?


title: Cauza C-198/18: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 21 noiembrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Högsta domstolen – Suedia) – CeDe Group AB/KAN Sp. z o.o., în faliment (Trimitere preliminară – Regulamentul (CE) nr. 1346/2000 – Articolele 4 și 6 – Proceduri de insolvență – Legea aplicabilă – Procedura europeană de somație de plată – Neplata unei creanțe contractuale înainte de declararea falimentului – Excepție de compensare întemeiată pe o creanță contractuală născută înaintea falimentului)

text:
               27.1.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 27/3

      Hotărârea Curții (Camera a patra) din 21 noiembrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Högsta domstolen – Suedia) – CeDe Group AB/KAN Sp. z o.o., în faliment
      (Cauza C-198/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Regulamentul (CE) nr. 1346/2000 - Articolele 4 și 6 - Proceduri de insolvență - Legea aplicabilă - Procedura europeană de somație de plată - Neplata unei creanțe contractuale înainte de declararea falimentului - Excepție de compensare întemeiată pe o creanță contractuală născută înaintea falimentului)
      (2020/C 27/03)
      Limba de procedură: suedeza

         Instanța de trimitere

      Högsta domstolen

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: CeDe Group AB

         Pârâtă: KAN Sp. z o.o., în faliment

         Dispozitivul

      Articolul 4 din Regulamentul (CE) nr. 1346/2000 al Consiliului din 29 mai 2000 privind procedurile de insolvență, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 788/2008 al Consiliului din 24 iulie 2008, trebuie interpretat în sensul că nu este aplicabil unei acțiuni formulate de lichidatorul unei societăți în faliment stabilite într-un prim stat membru, prin care se solicită plata unor mărfuri livrate în executarea unui contract încheiat înainte de deschiderea procedurii de insolvență față de această societate, împotriva celeilalte societăți cocontractante, care este stabilită într-un al doilea stat membru.

         (1)  JO C 190, 4.6.2018.


title: Cauza C-824/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Varhoven administrativen sad (Bulgaria) la 12 noiembrie 2019 – TC, UB/Komisia za zashtita ot diskriminatsia, VA

text:
               27.1.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 27/24

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Varhoven administrativen sad (Bulgaria) la 12 noiembrie 2019 – TC, UB/Komisia za zashtita ot diskriminatsia, VA
      (Cauza C-824/19)
      (2020/C 27/31)
      Limba de procedură: bulgara

         Instanța de trimitere

      Varhoven administrativen sad

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: TC, UB

         Pârâți: Komisia za zashtita ot diskriminatsia, VA

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Interpretarea articolului 5 alineatul (2) din Convenția Națiunilor Unite privind drepturile persoanelor cu handicap și a articolului 2 alineatele (1), (2) și (3), precum și a articolului 4 alineatul (1) din Directiva 2000/78/CE (1) a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă permite să se concluzioneze că o persoană nevăzătoare poate exercita activitatea de jurat, putând participa la proceduri penale sau

                  2)

                  Handicapul specific al persoanei lipsite de vedere în mod permanent este o caracteristică ce constituie o cerință esențială și determinantă a activității de jurat, a cărei existență justifică o inegalitate de tratament și nu constituie o discriminare pe motiv de „handicap”?

         (1)  JO 2000, L 303, p. 16, Ediție specială, 05/vol. 6, p. 7.


title: Cauza T-741/19: Acțiune introdusă la 31 octombrie 2019 – Sedgwick Overseas/Comisia

text:
               27.1.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 27/39

      Acțiune introdusă la 31 octombrie 2019 – Sedgwick Overseas/Comisia
      (Cauza T-741/19)
      (2020/C 27/47)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Sedgwick Overseas Ltd (Londra, Regatul Unit) (reprezentant: M. Anderson, solicitor)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea în tot a Deciziei Comisiei C(2019) 2526 final din 2 aprilie 2019 privind ajutorul de stat SA.44896 pus în aplicare de Regatul Unit cu privire la exonerarea referitoare la finanțarea grupurilor care dețin SSC, în măsura în care o privește pe reclamantă;

                  —

                  cu titlu subsidiar, dispunerea luării în orice caz în considerare, la stabilirea cuantumului ajutorului care trebuie recuperat, a pierderilor, scutirilor și exonerărilor de care putea beneficia reclamanta (pe bază de solicitare, de opțiune sau în mod automat) la momentul solicitării exonerării referitoare la finanțarea grupurilor sau de care ar fi putut beneficia reclamanta în acel moment (pe bază de scutire la nivel de grup sau în alt mod) dacă nu ar fi solicitat exonerarea referitoare la finanțarea grupurilor, chiar dacă reclamanta nu mai poate beneficia de aceste pierderi, scutiri sau exonerări din cauza expirării termenului prevăzut de legislația Regatului Unit pentru solicitarea sau utilizarea acestora, și

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă nouă motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe faptul că pârâta nu a stabilit că exonerarea referitoare la finanțarea grupurilor constituie un avantaj. Reclamanta susține că pârâta nu a reușit să demonstreze că există un avantaj în fiecare caz în care a fost solicitată exonerarea referitoare la finanțarea grupurilor. În plus, reclamanta susține că a ales să solicite exonerarea referitoare la finanțarea grupurilor fără să examineze dacă obligațiile sale fiscale ar fi fost mai reduse în cazul în care ar fi efectuat o analiză pe baza testului privind funcțiile de conducere semnificative prevăzut în partea 9A capitolul 5 articolul 371 EB din Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [Legea privind impozitarea (internațională și alte dispoziții) din 2010].

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că nu a existat nicio intervenție a statului sau prin intermediul resurselor de stat. Reclamanta susține că pârâta nu a reușit să demonstreze că solicitarea exonerării referitoare la finanțarea grupurilor a condus cu certitudine la o reducere a obligațiilor fiscale în materie de impozitare a profiturilor întreprinderilor din Regatul Unit.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că exonerarea referitoare la finanțarea grupurilor nu favorizează anumite întreprinderi sau producerea anumitor bunuri. Reclamanta susține că pârâta a săvârșit o eroare:

                              (i)

                              prin definirea prea strictă a sistemului de referință ca fiind reprezentat de normele din partea 9A a Legii privind impozitarea (internațională și alte dispoziții) din 2010, iar nu de sistemul mai general de impozitare a întreprinderilor din Regatul Unit;

                              (ii)

                              prin neînțelegerea faptului că partea 9A capitolul 9 din Legea privind impozitarea (internațională și alte dispoziții) din 2010 nu reprezintă o derogare de la capitolul 5 al Legii privind impozitarea (internațională și alte dispoziții) din 2010;

                              (iii)

                              prin nerecunoașterea faptului că, chiar dacă partea 9A capitolul 9 din Legea privind impozitarea (internațională și alte dispoziții) din 2010 ar reprezenta o derogare de la capitolul 5 din Legea privind impozitarea (internațională și alte dispoziții) din 2010, aceasta ar fi justificată de natura sau de economia generală a respectivei părți 9A.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că exonerarea referitoare la finanțarea grupurilor nu afectează schimburile comerciale dintre statele membre. Reclamanta susține că pârâta a săvârșit o eroare atunci când a concluzionat că exonerarea referitoare la finanțarea grupurilor poate influența alegerile grupurilor multinaționale cu privire la amplasarea funcțiilor financiare ale grupului și a sediului holdingului în cadrul Uniunii.

                  5.

                  Al cincilea motiv, întemeiat pe faptul că exonerarea referitoare la finanțarea grupurilor nu denaturează sau nu amenință să denatureze concurența. Reclamanta susține că pârâta nu a reușit să demonstreze că solicitarea exonerării referitoare la finanțarea grupurilor a condus cu certitudine la o reducere a obligațiilor fiscale în materie de impozitare a profiturilor întreprinderilor din Regatul Unit.

                  6.

                  Al șaselea motiv, întemeiat pe faptul că recuperarea pretinsului ajutor ar fi contrară principiilor generale ale dreptului Uniunii. Reclamanta susține că criteriul privind funcțiile de conducere semnificative este lipsit de securitate juridică, Regatul Unit dispunea de o marjă de apreciere pentru a trata această lipsă de securitate, iar pârâta și-a încălcat obligația de a efectua o analiză completă a tuturor factorilor relevanți. Prin dispunerea recuperării ajutorului, pârâta a încălcat articolul 16 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 2015/1589 al Consiliului (1), care interzice recuperarea ajutorului atunci când recuperarea ar contraveni unui principiu general de drept al Uniunii.

                  7.

                  Al șaptelea motiv, întemeiat pe faptul că avantajul selectiv ar fi eliminat și nu ar fi necesară nicio recuperare dacă Regatul Unit ar extinde retroactiv exonerarea referitoare la finanțarea grupurilor la împrumuturile în amonte și împrumuturile acordate terților. Reclamanta susține că pârâta a ignorat faptul că luarea unei asemenea măsuri ar elimina orice avantaj selectiv (presupunând pentru moment că există un asemenea avantaj) și că în acest caz nu ar exista un ajutor de stat ilegal de recuperat în temeiul dreptului Uniunii.

                  8.

                  Al optulea motiv, întemeiat pe faptul că, la stabilirea cuantumului ajutorului de recuperat, pierderile, scutirile și exonerările de care putea beneficia reclamanta (pe bază de solicitare, de opțiune sau în mod automat) în momentul în care a solicitat exonerarea referitoare la finanțarea grupurilor sau de care ar fi putut beneficia în acel moment dacă nu ar fi solicitat exonerarea referitoare la finanțarea grupurilor, ar trebui luate în considerare chiar dacă accesul la aceste pierderi, scutiri sau exonerări este în prezent prescris în temeiul legislației Regatului Unit. Reclamanta susține că aceasta este interpretarea corectă a considerentului (203) al deciziei atacate, dar, în măsura în care nu aceasta este situația, decizia atacată este incorectă deoarece neluarea în considerare a acestor pierderi, scutiri sau exonerări ar conduce la supraevaluarea cuantumului ajutorului, ceea ce ar introduce o denaturare pe piața internă.

                  9.

                  Al nouălea motiv, întemeiat pe faptul că pârâta nu și-a fundamentat motivarea referitoare la exonerarea privind resursele eligibile și la exonerarea privind dobânda echivalentă și nu a efectuat o analiză completă a tuturor factorilor relevanți. Reclamanta susține că pârâta a omis să distingă între trei exonerări diferite prevăzute în capitolul 9 din Legea privind impozitarea (internațională și alte dispoziții) din 2010, care funcționează independent, și nu a înțeles că exonerarea privind resursele eligibile și exonerarea privind dobânda echivalentă nu sunt substituenți pentru criteriul privind funcțiile de conducere semnificative și că existența exonerării privind dobânda echivalentă în capitolul 9 din Legea privind impozitarea (internațională și alte dispoziții) din 2010 demonstrează că pârâta a săvârșit o eroare prin definirea prea strictă a sistemului de referință ca fiind reprezentat de normele din partea 9A a Legii privind impozitarea (internațională și alte dispoziții) din 2010, iar nu de sistemul mai general de impozitare a întreprinderilor din Regatul Unit.

         (1)  – Regulamentul (UE) 2015/1589 al Consiliului din 13 iulie 2015 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 108 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (JO 2015, L 248, p. 9).