title: Cauza F-2/13: Acțiune introdusă la 7 ianuarie 2013 — ZZ/Comisia

text:
               4.5.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/30

         Acțiune introdusă la 7 ianuarie 2013 — ZZ/Comisia
   (Cauza F-2/13)
   2013/C 129/56
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: G. Cipressa, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei implicite de respingere a cererii reclamantului de aplicare la retribuția sa, percepută începând din luna mai 2001 și până la încetarea repartizării sale în Angola, a coeficientului corector prevăzut la articolele 12 și 13 din anexa X la statut

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei, oricare ar fi forma acesteia, prin care Comisia respinge cererea din 24 octombrie 2011;

               —

               în măsura necesară, anularea actului, oricare ar fi forma acestuia, prin care Comisia respinge reclamația din 21 mai 2012, depusă de reclamant la AIPN împotriva respingerii cererii din 24 octombrie 2011, și anularea acestei respingeri, precum și admiterea cererii din 24 octombrie 2011;

               —

               în măsura necesară, anularea notei din 14 august 2012;

               —

               obligarea Comisiei la plata către reclamant, pentru fiecare lună începând cu mai 2001 și până în ultima lună de repartizare a sa, chiar și numai de iure, pe lângă Delegația CE în Angola, a sumelor care rezultă din diferența (denumită în continuare „diferența de retribuție”) dintre cuantumul pe care reclamantul ar fi trebuit să îl perceapă de iure dacă ar fi fost aplicat în mod corect la salariul său lunar coeficientul corector stabilit pentru Angola, prevăzut la articolul 64 din statut și la articolele 12 și 13 din anexa X la statut, și cuantumul perceput efectiv de reclamant cu titlu de remunerație datorată în conformitate cu articolul 62 din statut;

               —

               obligarea Comisiei la plata către reclamant, pentru orice diferență de retribuție, a dobânzilor pentru întârzierea la plata sumelor respective, la rata de 10 %, cu capitalizare anuală, începând din ziua în care a fost plătită sau ar fi trebuit să fie plătită reclamantului orice sumă lunară și până la plata efectivă a diferențelor de retribuție respective;

               —

               obligarea Comisiei la plata către reclamant, pentru orice diferență de retribuție, a sumelor cu titlu de compensare pentru scăderea puterii de cumpărare a monedei, în măsura variației, pe bază anuală, a indicelui costului vieții pentru Bruxelles, prevăzut la articolul 1 din anexa XI la statut, denumit și „indicele internațional Bruxelles”, sau a altui indice de același tip pe care Tribunalul îl va reține ca just și echitabil pentru a fi aplicat în speță, cu capitalizare anuală, începând din ziua în care a fost plătită sau ar fi trebuit să fie plătită reclamantului orice sumă lunară și până la plata efectivă a acesteia;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-411/09: Acțiune introdusă la 13 octombrie 2009 — Terezakis/Comisia

text:
               19.12.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 312/35

         Acțiune introdusă la 13 octombrie 2009 — Terezakis/Comisia
   (Cauza T-411/09)
   2009/C 312/57
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Ioannis Terezakis (reprezentant: B. Lombart, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei Comisiei, adoptată sub forma unei scrisori din data de 3 august 2009, primită de reclamant la 10 august 2009, prin care se refuză accesul la anumite părți și la anexele la anumite scrisori schimbate între Oficiul European de Luptă Antifraudă (OLAF) și Ministerul de Finanțe elen cu privire la posibile nereguli fiscale în legătură cu construirea aeroportului din Atena, la Spata, în Grecia;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată cauzate de această procedură.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamantul solicită anularea deciziei Comisiei din 3 august 2009, care a fost notificată reclamantului la 10 august 2009, prin care se refuză acestuia acordarea accesului la anumite părți și la anexele la anumite scrisori schimbate între Oficiul European de Luptă Antifraudă (OLAF) și Ministerul de Finanțe elen cu privire la posibile nereguli fiscale în legătură cu construirea aeroportului internațional din Atena la Spata, în temeiul următoarelor motive.
   Reclamantul susține, în primul rând, că decizia atacată este afectată de o eroare vădită de drept și de o eroare de apreciere a situației de fapt, în măsura în care Comisia a interpretat și a aplicat în mod greșit articolul 4 alineatul (2) prima liniuță din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 (1) al Parlamentului European și al Consiliului privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei. Potrivit susținerilor reclamantului, Comisia a invocat numai în abstract excepția de la accesul public referitoare la necesitatea de a proteja secretele comerciale, pentru a refuza dezvăluirea anumitor părți din documentele în cauză, fără a furniza motivele precise legate de riscul de a aduce atingere efectiv protecției intereselor comerciale ale întreprinderilor implicate.
   În plus, reclamantul susține încălcarea de către Comisie a articolului 1 din regulamentul menționat mai sus și a principiului unui acces cât mai larg la documentele Comisiei prevăzut la litera (a) a acestui articol, precum și a jurisprudenței instanțelor comunitare.
   Mai mult, reclamantul susține săvârșirea de către Comisie a unei erori vădite de drept, prin neinformarea reclamantului cu privire la motivele pe care se întemeiază decizia acesteia. Se susține încălcarea de către Comisie a obligației de motivare prevăzută la articolul 253 CE prin simpla trimitere la excepțiile de la articolul 4 alineatul (2) prima liniuță din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001, pentru a refuza accesul solicitat.
   În final, reclamantul susține că, în mod eronat, Comisia a constatat că anexele la scrisori la care reclamantul a solicitat accesul erau deja în posesia acestuia, plecând de la interpretarea eronată potrivit căreia documentele solicitate erau identice cu cele deținute de reclamant. Prin urmare, reclamantul susține că decizia atacată este viciată de o eroare vădită de drept în măsura în care Comisia s-a abținut să aplice dispozițiile Regulamentului (CE) nr. 1049/2001 și, în special, articolul 4 din acesta.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO 2001, L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76).


title: Cauza F-37/14: Acțiune introdusă la 20 aprilie 2014 – ZZ/Parlamentul European

text:
               16.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 184/47

         Acțiune introdusă la 20 aprilie 2014 – ZZ/Parlamentul European
   (Cauza F-37/14)
   2014/C 184/79
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: M. Casado García-Hirschfeld, avocat)

      Pârât: Parlamentul European

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei Parlamentului European de a nu reporta în anul 2013 perioada de concediu de 16 zile neefectuată în 2012, având în vedere că reclamantul a fost în concediu de lungă durată pentru boală gravă

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei de respingere a cererii de reportare în anul 2013 a zilelor de concediu ale reclamantului din anul 2012, peste limita de 12 zile,

               —

               în măsura în care este necesar, anularea deciziei Secretariatului general al Parlamentului European din 21 ianuarie 2014 de respingere a reclamaţiei formulate de reclamant la 4 octombrie,

               —

               obligarea Parlamentul European la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-365/15: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 18 ianuarie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Finanzgericht Düsseldorf – Germania) – Wortmann KG Internationale Schuhproduktionen/Hauptzollamt Bielefeld [Trimitere preliminară — Uniunea vamală și tariful vamal comun — Restituirea taxelor la import — Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 (Codul vamal) — Articolul 241 primul paragraf prima liniuță — Obligația unui stat membru de a prevedea plata unor dobânzi de întârziere chiar în lipsa unei acțiuni la instanțele naționale]

text:
               6.3.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 70/5

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 18 ianuarie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Finanzgericht Düsseldorf – Germania) – Wortmann KG Internationale Schuhproduktionen/Hauptzollamt Bielefeld
   (Cauza C-365/15) (1)

   ([Trimitere preliminară - Uniunea vamală și tariful vamal comun - Restituirea taxelor la import - Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 (Codul vamal) - Articolul 241 primul paragraf prima liniuță - Obligația unui stat membru de a prevedea plata unor dobânzi de întârziere chiar în lipsa unei acțiuni la instanțele naționale])
   (2017/C 070/06)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Finanzgericht Düsseldorf

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Wortmann KG Internationale Schuhproduktionen

      Pârât: Hauptzollamt Bielefeld

      Dispozitivul

   În cazul în care sunt restituite taxe la import, inclusiv taxe antidumping, pentru motivul că au fost percepute cu încălcarea dreptului Uniunii, aspect a cărui verificare este de competența instanței de trimitere, există o obligație a statelor membre, care decurge din dreptul Uniunii, de a plăti justițiabililor care au dreptul la restituire dobânzi aferente acestor taxe, care curg începând de la data plății de către respectivii justițiabili a taxelor restituite.

      (1)  JO C 328, 5.10.2015


title: Cauza C-328/11: Ordonanța președintelui Curții din 30 ianuarie 2012 — Alder Capital Ltd/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Gimv Nederland BV

text:
               5.5.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 133/20

         Ordonanța președintelui Curții din 30 ianuarie 2012 — Alder Capital Ltd/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Gimv Nederland BV
   (Cauza C-328/11) (1)

   2012/C 133/38
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 269, 10.9.2011.


title: Cauza T-202/08: Acțiune introdusă la 5 iunie 2008 — CLL Centres de langues/Comisia Comunităților Europene

text:
               19.7.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 183/29

         Acțiune introdusă la 5 iunie 2008 — CLL Centres de langues/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-202/08)
   (2008/C 183/55)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: Centre de langues din Louvain-la-Neuve și din Louvain-en-Woluwe (CLL Centres de langues) (Louvain-la-Neuve, Belgia) (reprezentanți: F. Tulkens și V. Ost, avocats)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantului

               —

               anularea deciziei de respingere

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata propriilor cheltuieli de judecată, precum și la a celor efectuate de CLL.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamantul contestă decizia Comisiei de respingere a cererii sale de participare la Cererea de oferte ADMIN/D1/PR/2008/004 — Formare lingvistică pentru personalul instituțiilor, al organismelor și al agențiilor din Uniunea Europeană (UE) situate în Bruxelles (JO 2008, S 44-060121), pentru motivul că respectiva cerere fusese prezentată ulterior încheierii termenului menționat în anunțul de participare.
   În sprijinul acțiunii sale, reclamantul susține că decizia atacată este întemeiată pe o prezumție eronată, în sensul că autoritatea contractantă este obligată să refuze orice cerere tardivă de participare. Reclamantul consideră că, dimpotrivă, autoritatea contractantă se bucură de putere de apreciere în această privință.
   În plus, reclamantul arată că decizia atacată nu este suficient motivată, în măsura în care Comisia nu a arătat motivul pentru care nu și-a exercitat prerogativa discreționară.
   În cele din urmă, reclamantul invocă un motiv întemeiat pe încălcarea articolului 123 din normele de aplicare (1), potrivit căruia numărul candidaților invitați să depună oferte trebuie să fie suficient pentru a asigura o concurență reală, și pe caracterul disproporționat al respingerii candidaturii reclamantului.

      (1)  Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2342/2002 al Comisiei din 23 decembrie 2002 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului privind regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene (JO L 357, p. 1, Ediție specială, 01/vol. 4, p. 3).


title: Cauza F-68/15: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 18 iulie 2016 – Possanzini/Frontex (Funcție publică – Personalul Frontex – Agent temporar – Neprelungirea contractului întemeiată pe raportul de evaluare a reclamantului pentru anul 2009 – Dovada notificării raportului – Inexistență – Anulare de către Tribunal – Executarea hotărârii – Notificarea raportului de evaluare – Tardivitatea întocmirii și a comunicării raportului)

text:
               3.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 364/55

      Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 18 iulie 2016 – Possanzini/Frontex
      (Cauza F-68/15) (1)

      ((Funcție publică - Personalul Frontex - Agent temporar - Neprelungirea contractului întemeiată pe raportul de evaluare a reclamantului pentru anul 2009 - Dovada notificării raportului - Inexistență - Anulare de către Tribunal - Executarea hotărârii - Notificarea raportului de evaluare - Tardivitatea întocmirii și a comunicării raportului))
      (2016/C 364/71)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Daniele Possanzini (Pisa, Italia) (reprezentant: S. Pappas, avocat)

         Pârâtă: Agenția Europeană pentru Gestionarea Cooperării Operative la Frontierele Externe ale Statelor Membre ale Uniunii Europene (reprezentanți: H. Caniard și V. Peres de Almeida, agenți, și D. Waelbroeck și A. Duron, avocați)

         Obiectul

      Cerere de anulare a raportului de evaluare a reclamantului pentru anul 2009 și cerere de daune interese pentru prejudiciul moral pretins suferit

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea ca vădit nefondată.

                  2)

                  Domnul Daniele Possanzini suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligat să suporte cheltuielile de judecată efectuate de Agenția Europeană pentru Gestionarea Cooperării Operative la Frontierele Externe ale Statelor Membre ale Uniunii Europene.

         (1)  JO C 245, 27.7.2015, p. 49.


title: Cauza C-527/06: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 16 octombrie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Hoge Raad der Nederlanden — Țările de Jos) — R.H.H. Renneberg/Staatssecretaris van Financiën (Libera circulație a lucrătorilor — Articolul 39 CE — Legislație fiscală — Impozit pe venit — Stabilirea bazei de impozitare — Resortisant al unui stat membru care obține totalitatea sau cvasitotalitatea veniturilor impozabile în acest stat — Reședință într-un alt stat membru)

text:
               6.12.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 313/4

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 16 octombrie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Hoge Raad der Nederlanden — Țările de Jos) — R.H.H. Renneberg/Staatssecretaris van Financiën
   (Cauza C-527/06) (1)

   (Libera circulație a lucrătorilor - Articolul 39 CE - Legislație fiscală - Impozit pe venit - Stabilirea bazei de impozitare - Resortisant al unui stat membru care obține totalitatea sau cvasitotalitatea veniturilor impozabile în acest stat - Reședință într-un alt stat membru)
   (2008/C 313/06)
   Limba de procedură: olandeza
   Instanța de trimitere
   Hoge Raad der Nederlanden
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: R.H.H. Renneberg

      Pârât: Staatssecretaris van Financiën
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Hoge Raad der Nederlanden — Interpretarea articolelor 39 și 56 CE — Determminarea bazei impozabile a impozitului pe venit — Resortisant al unui stat membru care obține totalitatea veniturilor în acest stat dar are reședința într-un alt stat membru — Reglementare națională care nu permite deducerea veniturilor negative aferente unei case situate într-un alt stat membru
   Dispozitivul
   Articolul 39 CE trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale precum cea în discuție în acțiunea principală, în temeiul căreia un resortisant comunitar, nerezident al statului membru în care acesta obține venituri ce constituie totalitatea sau cea mai mare parte a veniturilor sale impozabile, nu poate să invoce venituri negative aferente unei case cu destinație de locuință situată în alt stat membru, al cărei proprietar este, în vederea stabilirii bazei de impozitare a veniturilor respective în acest stat membru, în timp ce un rezident al primului stat membru poate invoca astfel de venituri negative în vederea stabilirii bazei de impozitare a veniturilor sale.

      (1)  JO C 56, 10.3.2007.


title: Cauza C-188/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Cour de cassation (Franța) la 16 aprilie 2010 — Procedură penală împotriva lui Aziz Melki

text:
               19.6.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/35

      Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Cour de cassation (Franța) la 16 aprilie 2010 — Procedură penală împotriva lui Aziz Melki
      (Cauza C-188/10)
      (2010/C 161/53)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Cour de cassation

         Partea din acțiunea principală

      Aziz Melki

         Întrebările preliminare

                  1.

                  Articolul 267 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene semnat la Lisabona la 13 decembrie 2007 se opune unei legislații precum cea care rezultă din articolele 23-2 paragraful 2 și 23-5 paragraful 2 din Ordonanța nr. 58-1067 din 7 noiembrie 1958 introduse prin Legea Organică nr. 2009-1523 din 10 decembrie 2009 care impun instanțelor să se pronunțe cu prioritate asupra transmiterii, la Conseil constitutionnel, a întrebării privind constituționalitatea care le este adresată, în măsura în care prin această întrebare este invocată neconformitatea cu Constituția a unui text de drept intern, în considerarea contrarietății sale cu dispozițiile dreptului Uniunii?

                  2.

                  Articolul 67 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene semnat la Lisabona la 13 decembrie 2007 se opune unei legislații precum cea care rezultă din articolul 78-2 paragraful 4 din Codul de procedură penală care prevede că „într-o zonă cuprinsă între frontiera terestră a Franței cu statele părți la Convenția semnată la Schengen la 19 iunie 1990 și o linie trasată la 20 kilometri înainte de frontieră, precum și în zonele accesibile publicului din porturi, aeroporturi și gări feroviare sau rutiere deschise traficului internațional și desemnate prin decret se poate proceda de asemenea la controlul identității oricărei persoane, potrivit condițiilor prevăzute la primul paragraf, în scopul verificării respectării obligațiilor de deținere, de port și de prezentare a titlurilor și a documentelor prevăzute de lege. Atunci când controlul are loc la bordul unui tren care efectuează o legătură internațională, acesta poate fi operat pe porțiunea de traseu dintre frontieră și prima oprire care se situează la mai mult de 20 de kilometri de frontieră. Totuși, pe acele linii feroviare care efectuează o legătură internațională și care prezintă caracteristici speciale de deservire, controlul poate fi operat și între această oprire și o oprire situată în limita următorilor 50 de kilometri. Aceste linii și aceste opriri sunt desemnate prin decret ministerial. Atunci când există o secțiune autorutieră care începe în zona menționată la prima teză a prezentului paragraf, iar primul loc de taxare rutieră se situează dincolo de linia de 20 de kilometri, controlul poate în plus să aibă loc până la acest prim loc de taxare rutieră, în parcări, precum și la locul de taxare rutieră și în parcările adiacente. Locurile de taxare rutieră vizate de această dispoziție sunt desemnate prin decret”?


title: Cauza C-196/07: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 6 martie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Spaniei (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Politică privind concurența — Concentrări — Neexecutarea anumitor obligații impuse de Comisie — E.ON/Endesa)

text:
               26.4.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 107/9

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 6 martie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Spaniei
   (Cauza C-196/07) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Politică privind concurența - Concentrări - Neexecutarea anumitor obligații impuse de Comisie - E.ON/Endesa)
   (2008/C 107/13)
   Limba de procedură: spaniola
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: V. Di Bucci și E. Gippini Fournier, agenți)

      Pârât: Regatul Spaniei (reprezentant: N. Díaz Abad, agent)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Neexecutarea articolului 2 din Decizia Comisiei din 26 septembrie 2006 (cauza COMP/M. 4197 — E.ON/Endesa — C(2006)4279 final) și a articolului 1 din Decizia Comisiei din 20 decembrie 2006 (cauza COMP/M.4197 — E.ON/Endesa — C/206)7039 final)
   Dispozitivul

               1)

               Prin neeliminarea

                           —

                           condițiilor nr. 1-6, 8 și 17 impuse prin decizia Comisiei naționale în domeniul energiei, care au fost declarate incompatibile cu dreptul comunitar prin articolul 1 din Decizia Comisiei din 26 septembrie 2006 [cauza nr. COMP/M.4197 — E.ON/Endesa — C(2006) 4279 final], și a

                           —

                           condițiilor nr. 1, 10, 11 și 15 modificate, impuse prin decizia ministrului industriei, turismului și comerțului care au fost declarate incompatibile cu dreptul comunitar prin articolul 1 din Decizia Comisiei din 20 decembrie 2006 [cauza nr. COMP/M.4197 — E.ON/Endesa — C(2006) 7039 final], în termenele prevăzute,

                     Regatul Spaniei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 2 din fiecare dintre aceste decizii.

               2)

               Obligă Regatul Spaniei la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 155, 7.7.2007.


title: Cauza T-158/07: Hotărârea Tribunalului din 10 decembrie 2009 — Cofac/Comisia ( FSE — Reducerea unei asistențe financiare — Acțiuni de formare — Dreptul la apărare — Dreptul de a fi ascultat )

text:
               13.2.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 37/33

         Hotărârea Tribunalului din 10 decembrie 2009 — Cofac/Comisia
   (Cauza T-158/07) (1)

   („FSE - Reducerea unei asistențe financiare - Acțiuni de formare - Dreptul la apărare - Dreptul de a fi ascultat”)
   2010/C 37/42
   Limba de procedură: portugheza

      Părțile

      Reclamantă: Cofac — Cooperativa de Formação e Animação Cultural, CRL (Lisabona, Portugalia) (reprezentanți: L. Gomes, J. Ortigão și C. Peixoto, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: P. Guerra e Andrade și A. Steiblytė, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei D (2005) 13066 a Comisiei din 3 iunie 2005 de reducere a cuantumului asistenței din Fondul social european acordate reclamantei prin Decizia nr. C (88) 0831 din 29 aprilie 1988 pentru acțiuni de formare (dosarul nr. 880707 P1)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Cofac — Cooperativa de Formação e Animação Cultural, CRL la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 155, 7.7.2007.


title: Cauza C-446/11 P: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 5 decembrie 2013 — Comisia Europeană/Edison SpA (Recurs — Înțelegeri — Piața europeană a peroxidului de hidrogen și a perboratului de sodiu — Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE — Imputabilitate a comportamentului ilicit — Obligația de motivare)

text:
               15.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 45/4

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 5 decembrie 2013 — Comisia Europeană/Edison SpA
   (Cauza C-446/11 P) (1)

   (Recurs - Înțelegeri - Piața europeană a peroxidului de hidrogen și a perboratului de sodiu - Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE - Imputabilitate a comportamentului ilicit - Obligația de motivare)
   2014/C 45/06
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: V. Di Bucci și V. Bottka, agenți)

      Cealaltă parte din procedură: Edison SpA (reprezentanți: M. Siragusa, R. Casati, M. Beretta, P. Merlino, F. Cannizzaro și E. Bruti Liberati, avocați)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 16 iunie 2011, Edison/Comisia (T-196/06), prin care Tribunalul a anulat Decizia C(2006) 1766 final a Comisiei din 3 mai 2006 privind o procedură de aplicare a articolului 81 [CE] și a articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/F/38.620 — Peroxid de hidrogen și perborat), în măsura în care vizează Edison SpA — Norme privind imputabilitatea practicilor anticoncurențiale ale unei filiale în sarcina societății sale mamă — Încălcarea dreptului la apărare și a obligației de motivare

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Obligă Comisia la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 311, 22.10.2011.


title: Cauza C-397/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesfinanzhof (Germania) la 14 octombrie 2009 — Scheuten Solar Technology GmbH/Finanzamt Gelsenkirchen-Süd

text:
               19.12.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 312/22

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesfinanzhof (Germania) la 14 octombrie 2009 — Scheuten Solar Technology GmbH/Finanzamt Gelsenkirchen-Süd
   (Cauza C-397/09)
   2009/C 312/36
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesfinanzhof

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Scheuten Solar Technology GmbH

      Pârât: Finanzamt Gelsenkirchen-Süd

      Întrebările preliminare

               (a)

               Articolul 1 alineatul (1) din Directiva 2003/49/CE a Consiliului din 3 iunie 2003 privind sistemul comun de impozitare, aplicabil plăților de dobânzi și de redevențe efectuate între societăți asociate din state membre diferite (1) se opune unei norme potrivit căreia dobânzile aferente unui împrumut plătite de o societate dintr-un stat membru unei societăți asociate din alt stat membru, sunt integrate în baza de impozitare a taxei profesionale la nivelul primei societăți?

               (b)

               În caz de răspuns afirmativ la prima întrebare: articolul 1 alineatul (10) din Directiva 2003/49/CE trebuie interpretat în sensul că un stat membru are, de asemenea, posibilitatea de a nu aplica directiva menționată atunci când condițiile de existență a unei societăți asociate, prevăzute la articolul 3 punctul (b) din directiva menționată nu au fost încă îndeplinite pe durata unei perioade neîntrerupte de cel puțin doi ani?
               În acest caz, statele membre pot să invoce direct articolul 1 alineatul (10) din Directiva 2003/49/CE împotriva societății autoare a plății?

      (1)  JO L 157, p. 49, Ediție specială, 09/vol. 2, p. 75.


title: Cauza T-2/13: Ordonanța Tribunalului din 3 aprilie 2014 – CFE-CGC France Télécom-Orange/Comisia ( „Acțiune în anulare — Ajutoare de stat — Decizie prin care ajutorul este declarat compatibil cu piața internă în anumite condiții — Sindicatul lucrătorilor — Lipsa afectării individuale — Inadmisibilitate” )

text:
               16.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 184/30

         Ordonanța Tribunalului din 3 aprilie 2014 – CFE-CGC France Télécom-Orange/Comisia
   (Cauza T-2/13) (1)

   ((„Acțiune în anulare - Ajutoare de stat - Decizie prin care ajutorul este declarat compatibil cu piața internă în anumite condiții - Sindicatul lucrătorilor - Lipsa afectării individuale - Inadmisibilitate”))
   2014/C 184/51
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: CFE-CGC France Télécom-Orange (Paris, Franţa) (reprezentanţi: A. L. Lefort des Ylouses şi A. S. Gay, avocaţi)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanţi: L. Flynn, D. Grespan şi B. Stromsky, agenţi)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei Comisiei din 20 decembrie 2011 privind ajutorul de stat C 25/08 (ex NN 23/08) – Reforma modului de finanțare a pensiilor funcționarilor de stat afiliați France Télécom – pus în aplicare de Republica Franceză în favoarea France Télécom (JO 2012, L 279, p. 1)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2)

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra cererii de intervenție formulate de Republica Franceză.

               3)

               CFE-CGC France Télécom-Orange suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană.

               4)

               Republica Franceză suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 79, 16.3.2013.


title: Cauza C-315/15: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 4 mai 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Obvodní soud pro Prahu – Republica Cehă) – Marcela Pešková, Jiří Peška/Travel Service a.s. [Trimitere preliminară — Transport aerian — Regulamentul (CE) nr. 261/2004 — Articolul 5 alineatul (3) — Compensarea pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și a anulării sau a întârzierii prelungite a zborurilor — Întindere — Exonerare de obligația de compensare — Coliziune între o aeronavă și o pasăre — Noțiunea „împrejurări excepționale” — Noțiunea „măsuri rezonabile” pentru prevenirea unei împrejurări excepționale sau a consecințelor unei asemenea împrejurări]

text:
               3.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/7

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 4 mai 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Obvodní soud pro Prahu – Republica Cehă) – Marcela Pešková, Jiří Peška/Travel Service a.s.
   (Cauza C-315/15) (1)

   ([Trimitere preliminară - Transport aerian - Regulamentul (CE) nr. 261/2004 - Articolul 5 alineatul (3) - Compensarea pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și a anulării sau a întârzierii prelungite a zborurilor - Întindere - Exonerare de obligația de compensare - Coliziune între o aeronavă și o pasăre - Noțiunea „împrejurări excepționale” - Noțiunea „măsuri rezonabile” pentru prevenirea unei împrejurări excepționale sau a consecințelor unei asemenea împrejurări])
   (2017/C 213/06)
   Limba de procedură: ceha

      Instanța de trimitere

   Obvodní soud pro Prahu

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Marcela Pešková, Jiří Peška

      Pârâtă: Travel Service a.s.

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 5 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91, citit în lumina considerentului (14) al Regulamentului nr. 261/2004, trebuie interpretat în sensul că coliziunea dintre o aeronavă și o pasăre se încadrează în sfera noțiunii „împrejurări excepționale” în sensul acestei dispoziții.

               2)

               Articolul 5 alineatul (3) din Regulamentul nr. 261/2004, citit în lumina considerentului (14) al acestuia, trebuie interpretat în sensul că anularea sau întârzierea prelungită a unui zbor nu este cauzată de împrejurări excepționale atunci când această anulare sau această întârziere rezultă din faptul că operatorul de transport aerian a recurs la un expert, la alegerea sa, pentru a efectua din nou verificările de siguranță impuse de o coliziune cu o pasăre, după ce acestea au fost deja efectuate de un expert abilitat în temeiul reglementărilor aplicabile.

               3)

               Articolul 5 alineatul (3) din Regulamentul nr. 261/2004, citit în lumina considerentului (14) al acestuia, trebuie interpretat în sensul că „măsurile rezonabile” pe care un operator de transport aerian are obligația să le adopte pentru a reduce și chiar pentru a preveni riscurile de coliziune cu o pasăre și pentru a se exonera astfel de obligația de compensare a pasagerilor în temeiul articolului 7 din regulamentul amintit includ recurgerea la măsuri de control preventiv privind existența păsărilor menționate, cu condiția ca, în special pe plan tehnic și administrativ, asemenea măsuri să poată fi efectiv adoptate de acest operator de transport aerian, aceste măsuri să nu îi impună sacrificii care nu pot fi asumate în raport cu capacitățile întreprinderii sale, iar operatorul de transport vizat să fi demonstrat că măsurile menționate au fost efectiv adoptate în ceea ce privește zborul vizat de coliziunea cu o pasăre, instanței de trimitere revenindu-i sarcina de a se asigura că aceste condiții sunt îndeplinite.

               4)

               Articolul 5 alineatul (3) din Regulamentul nr. 261/2004, citit în lumina considerentului (14) al acestuia, trebuie interpretat în sensul că, în ipoteza unei întârzieri la sosirea zborului egală sau mai mare de trei ore care își are originea nu numai într-o împrejurare excepțională, care nu ar fi putut să fie evitată prin măsuri adaptate situației și care a făcut obiectul, din partea operatorului de transport aerian, tuturor măsurilor rezonabile care pot să prevină consecințele acesteia, ci și într-o altă împrejurare care nu intră în această categorie, întârzierea imputabilă acestei prime împrejurări trebuie dedusă din timpul total de întârziere la sosirea zborului vizat pentru a aprecia dacă întârzierea la sosirea acestui zbor trebuie să facă obiectul compensației prevăzute la articolul 7 din acest regulament.

      (1)  JO C 414, 14.12.2015.


title: Cauza C-87/08: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 25 septembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Cehă (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 2006/73/CE — Măsuri de punere în aplicare a Directivei 2004/39/CE — Cerințe organizatorice și condiții de funcționare ale întreprinderilor de investiții — Netranspunerea în termenul prevăzut)

text:
               22.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/13

         Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 25 septembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Cehă
   (Cauza C-87/08) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 2006/73/CE - Măsuri de punere în aplicare a Directivei 2004/39/CE - Cerințe organizatorice și condiții de funcționare ale întreprinderilor de investiții - Netranspunerea în termenul prevăzut)
   (2008/C 301/25)
   Limba de procedură: ceha
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentant: P. Dejmek, agent)

      Pârâtă: Republica Cehă (reprezentant: M. Smolek, agent)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Netranspunerea Directivei 2006/73/CE a Comisiei din 10 august 2006 de punere în aplicare a Directivei 2004/39/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind cerințele organizatorice și condițiile de funcționare ale întreprinderilor de investiții și termenii definiți în sensul directivei menționate (JO L 241, p. 26, Ediție specială, 06/vol. 10, p. 135)
   Dispozitivul

               1)

               Prin neadoptarea tuturor actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2006/73/CE a Comisiei din 10 august 2006 de punere în aplicare a Directivei 2004/39/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind cerințele organizatorice și condițiile de funcționare ale întreprinderilor de investiții și termenii definiți în sensul directivei menționate, Republica Cehă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 53 alineatul (1) din această directivă.

               2)

               Obligă Republica Cehă la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 92, 12.4.2008.


title: Cauza C-30/15 P: Recurs introdus la 27 ianuarie 2015 de Simba Toys GmbH & Co. KG împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 25 noiembrie 2014 în cauza T-450/09, Simba Toys GmbH & Co. KG/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

text:
               27.4.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/29

         Recurs introdus la 27 ianuarie 2015 de Simba Toys GmbH & Co. KG împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 25 noiembrie 2014 în cauza T-450/09, Simba Toys GmbH & Co. KG/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   (Cauza C-30/15 P)
   (2015/C 138/41)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Simba Toys GmbH & Co. KG (reprezentant: O. Ruhl, avocat)

      Celelalte părți din procedură: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Seven Towns Limited

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curții:

               —

               Anularea Hotărârii Tribunalului Uniunii Europene din 25 noiembrie 2014 în cauza T-450/09, Simba Toys GmbH & Co. KG/OAPI – Seven Towns Limited;

               —

               anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 1 septembrie 2009 (cauza 1526/2008-2);

               —

               obligarea Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) și a Seven Towns Limited la plata cheltuielilor de judecată aferente procedurii de recurs în fața Curții și procedurii în primă instanță în fața Tribunalului.

      Motivele și principalele argumente

   Recurenta invocă șase motive de recurs: primul motiv de recurs este întemeiat pe încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (e) punctul (ii) din Regulamentul nr. 40/94 (1). Al doilea motiv de recurs este întemeiat pe încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (e) punctul (i) din Regulamentul nr. 40/94. Al treilea motiv de recurs este întemeiat pe încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (e) punctul (iii) din Regulamentul nr. 40/94. Al patrulea motiv de recurs este întemeiat pe încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94. Al cincilea motiv de recurs este întemeiat pe încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 40/94. Al șaselea motiv de recurs este întemeiat pe încălcarea articolului 76 alineatul (1) din Regulamentul nr. 207/2009 (2).
   Primul motiv de recurs este împărțit în unsprezece aspecte: cerința incorectă de a „sesiza în mod precis”, ignorarea incorectă a produselor deja existente pe piață, aprecieri cu privire la divulgarea reprezentării mărcii bazate pe o distorsionare a faptelor și a probelor, interpretarea prea strictă a criteriului „funcției tehnice”, ignorarea lipsei unor caracteristici esențiale arbitrare, considerații greșite cu privire la interesul public, evaluarea juridică incorectă a relevanței lipsei de forme alternative, descoperirea unor forme alternative bazată pe o distorsionare a faptelor și a probelor, criterii juridice eronate cu privire la cauzalitatea și la rezultatul funcției tehnice, irelevanța posibilității existenței unor cuburi fără linii vizibile, concluzia greșită prin care se extinde pretinsa lipsă a caracterului tehnic al unei subcategorii de produse la toate celelalte produse pentru care este înregistrată o marcă.
   Al doilea motiv de recurs constă într-un singur aspect: greșita ignorare a faptului că elementele esențiale sunt funcționale.
   Al treilea motiv de recurs constă într-un singur aspect: greșita ignorare a faptului că elementele esențiale atribuie o valoare substanțială produsului.
   Al patrulea motiv de recurs este împărțit în unsprezece aspecte: evaluarea juridică incorectă a sarcinii probei, analiza greșită a elementelor individuale ale mărcii atacate, greșita ignorare a caracterului tehnic al elementelor individuale, invocarea incorectă numai a normelor din sectorul vizat, criteriul „spontan” eronat, concluzia greșită prin care se extinde pretinsul caracter distinctiv al unei subcategorii de produse la toate celelalte produse pentru care este înregistrată o marcă, aplicarea incorectă a criteriului „formei celei mai probabile”, respingerea cubului magic drept forma cea mai probabilă numai pe baza unei distorsionări a faptelor și a probelor, evaluarea incorectă a caracterului distinctiv numai din punctul de vedere al consumatorului, refuzul incorect de a lua în considerare produse specifice care se află în mod efectiv pe piață, criterii juridice eronate cu privire la relevanța produselor care se află deja pe piață.
   Al cincilea motiv de recurs este împărțit în opt aspecte: cerința eronată a „lipsei de ambiguitate”, criteriul „spontan” eronat, interpretarea greșită a criteriului „legăturii directe și concrete”, analiza incorectă a caracterului descriptiv numai cu privire la formularea generală a produselor, definiția greșită a publicului relevant, evaluarea incorectă a cunoștințelor publicului, greșita ignorare a evoluțiilor viitoare, evaluarea incorectă a interesului public prin referirea incorectă la forme alternative.
   Al șaselea motiv de recurs constă într-un singur aspect: constatarea incorectă a unor fapte fără administrarea de probe.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO L 11, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 146).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, p. 1).


title: Cauza C-364/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Fővárosi Bíróság (Ungaria) la 11 iulie 2011 — Mostafa Abed El Karem El Kott și alții/Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal, Înaltul Comisariat al Națiunilor Unite pentru Refugiați

text:
               26.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 347/7

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Fővárosi Bíróság (Ungaria) la 11 iulie 2011 — Mostafa Abed El Karem El Kott și alții/Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal, Înaltul Comisariat al Națiunilor Unite pentru Refugiați
   (Cauza C-364/11)
   2011/C 347/10
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Fővárosi Bíróság

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Mostafa Abed El Karem El Kott, Chadi Amin A Radi, Kamel Ismail Hazem

      Pârâtă: Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal

      Intervenient: Înaltul Comisariat al Națiunilor Unite pentru Refugiați

      Întrebările preliminare

               1.

               În conformitate cu articolul 12 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2004/83 (1), posibilitatea de a beneficia de dispozițiile directivei înseamnă recunoașterea statutului de refugiat sau a oricăreia dintre cele două forme de protecție incluse în domeniul de aplicare al directivei (recunoașterea statutului de refugiat și acordarea de protecție subsidiară) în funcție de decizia statului membru sau nu implică în mod automat niciuna dintre formele menționate, ci înseamnă numai includerea în domeniul de aplicare ratione personae al directivei?

               2.

               Încetarea protecției sau a asistenței din partea agenției presupune șederea în afara zonei de operațiuni a agenției, încetarea activității agenției, faptul că aceasta nu mai poate acorda protecția sau asistența sau, eventual, un obstacol accidental având o cauză legitimă sau obiectivă din cauza căruia persoana îndreptățită nu poate recurge la protecția sau la asistența în cauză?

      (1)  Directiva 2004/83/CE a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind standardele minime referitoare la condițiile pe care trebuie să le îndeplinească resortisanții țărilor terțe sau apatrizii pentru a putea beneficia de statutul de refugiat sau persoanele care, din alte motive, au nevoie de protecție internațională și referitoare la conținutul protecției acordate (JO L 304, p. 12, Ediție specială, 19/vol. 7, p. 52).


title: Cauza T-94/10: Hotărârea Tribunalului din 7 martie 2013 — Rütgers Germany și alții/ECHA ( „REACH — Identificarea uleiului antracenic drept substanță care prezintă motive de îngrijorare deosebită — Acțiune în anulare — Act supus căilor de atac — Act normativ care nu presupune măsuri de executare — Afectare directă — Admisibilitate — Egalitate de tratament — Proporționalitate” )

text:
               20.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 114/30

         Hotărârea Tribunalului din 7 martie 2013 — Rütgers Germany și alții/ECHA
   (Cauza T-94/10) (1)

   (REACH - Identificarea uleiului antracenic drept substanță care prezintă motive de îngrijorare deosebită - Acțiune în anulare - Act supus căilor de atac - Act normativ care nu presupune măsuri de executare - Afectare directă - Admisibilitate - Egalitate de tratament - Proporționalitate)
   2013/C 114/47
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Rütgers Germany GmbH (Castrop-Rauxel, Germania); Rütgers Belgium NV (Zelzate, Belgia); Deza, a.s. (Valašske Meziříčí, Republica Cehă); Industrial Química del Nalón, SA (Oviedo, Spania); și Bilbaína de Alquitranes, SA (Luchana-Baracaldo, Spania) (reprezentanti: inițial K. Van Maldegem, R. Cana, avocați, și P. Sellar, solicitor, ulterior K. Van Maldegem și R. Cana)

      Pârâtă: Agenția Europeană pentru Produse Chimice (ECHA) (reprezentanți: M. Heikkilä și W. Broere, agenți, asistați de J. Stuyck, avocat)

      Obiectul

   Cerere de anulare în parte a deciziei ECHA, publicată la 13 ianuarie 2010, prin care se identifică uleiul antracenic (CE nr. 2 926 027) drept substanță care îndeplinește criteriile prevăzute la articolul 57 din Regulamentul (CE) nr. 1907/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2006 privind înregistrarea, evaluarea, autorizarea și restricționarea substanțelor chimice (REACH), de înființare a Agenției Europene pentru Produse Chimice, de modificare a Directivei 1999/45/CE și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 793/93 al Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 1488/94 al Comisiei, precum și a Directivei 76/769/CEE a Consiliului și a Directivelor 91/155/CEE, 93/67/CEE, 93/105/CE și 2000/21/CE ale Comisiei (JO L 396, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 60, p. 3, rectificare în JO 2009, L 36, p. 84), în conformitate cu articolul 59 din acest regulament

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Rütgers Germany GmbH, Rütgers Belgium NV, Deza, a.s., Industrial Química del Nalón, SA și Bilbaína de Alquitranes, SA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 113, 1.5.2010.


title: Cauza T-536/14: Acțiune introdusă la 16 iulie 2014 – Sheraton International IP/OAPI – Staywell Hospitality Group (PARK REGIS)

text:
               29.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 339/20

         Acțiune introdusă la 16 iulie 2014 – Sheraton International IP/OAPI – Staywell Hospitality Group (PARK REGIS)
   (Cauza T-536/14)
   2014/C 339/24
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Sheraton International IP LLC (Stamford, Statele Unite) (reprezentant: E. Armijo Chávarri, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Staywell Hospitality Group Pty Ltd (Sydney, Australia)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a cincea de recurs a Oficiului pentru armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 30 aprilie 2014 adoptată în cauzele conexate R 240/2013-5 și R 303/2013-5;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca comunitară vizată: marca figurativă care conține elementele verbale „PARK REGIS” pentru servicii din clasele 35, 36 și 43 – cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 9 4 88  933

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: reclamanta

      Marca sau semnul invocat: înregistrările comunitare, înregistrările internaționale și marca notorie „ST REGIS”

      Decizia diviziei de opoziție: admite în parte opoziția

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) RMC


title: Cauza C-119/05: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 18 iulie 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de Consiglio di Stato, Italia) — Ministero dell'Industria, del Commercio et dell'Artigianato/Lucchini Siderurgica SpA (Ajutoare de stat — CECO — Industrie siderurgică — Ajutor declarat incompatibil cu piața comună — Recuperare — Autoritate de lucru judecat a unei hotărâri a instanței naționale)

text:
               8.9.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/3

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 18 iulie 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de Consiglio di Stato, Italia) — Ministero dell'Industria, del Commercio et dell'Artigianato/Lucchini Siderurgica SpA
   (Cauza C-119/05) (1)

   (Ajutoare de stat - CECO - Industrie siderurgică - Ajutor declarat incompatibil cu piața comună - Recuperare - Autoritate de lucru judecat a unei hotărâri a instanței naționale)
   (2007/C 211/04)
   Limba de procedură: italiana
   Instanța de trimitere
   Consiglio di Stato, Italia
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Ministero dell'Industria, del Commercio et dell'Artigianato

      Pârâtă: Lucchini Siderurgica SpA
   Obiectul
   Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare — Consiglio di Stato — Recuperarea unui ajutor declarat incompatibil cu piața comună și care încalcă Decizia nr. 3848/85/CECA a Comisiei din 27 noiembrie 1985 privind instituirea unor norme comunitare pentru ajutoarele acordate industriei siderurgice (JO L 340, p. 1) — Obligația statului membru de a recupera ajutorul în pofida unei hotărâri contrare a instanței civile care a dobândit autoritate de lucru judecat
   Dispozitivul
   Dreptul comunitar se opune aplicării unei dispoziții a dreptului național care urmărește să consacre principiul autorității de lucru judecat, precum articolul 2909 din Codul civil italian (codice civile), în măsura în care aplicarea acesteia împiedică recuperarea unui ajutor de stat care a fost acordat cu încălcarea dreptului comunitar și a cărui incompatibilitate cu piața comună a fost constatată printr-o decizie a Comisiei Comunităților Europene, care a devenit definitivă.

      (1)  JO C 132, 28.5.2005.


title: Cauza T-495/07: Hotărârea Tribunalului din 16 septembrie 2013 — PROAS/Comisia ( „Concurență — Înțelegeri — Piața spaniolă a bitumului de penetrație — Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE — Acorduri anuale de împărțire a pieței și de coordonare a prețurilor — Traducerea comunicării privind obiecțiunile — Calculul cuantumului amenzii — Termen rezonabil — Autoritate de lucru judecat” )

text:
               16.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 336/14

         Hotărârea Tribunalului din 16 septembrie 2013 — PROAS/Comisia
   (Cauza T-495/07) (1)

   (Concurență - Înțelegeri - Piața spaniolă a bitumului de penetrație - Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE - Acorduri anuale de împărțire a pieței și de coordonare a prețurilor - Traducerea comunicării privind obiecțiunile - Calculul cuantumului amenzii - Termen rezonabil - Autoritate de lucru judecat)
   2013/C 336/27
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Productos Asfálticos (PROAS), SA (Madrid, Spania) (reprezentanți: inițial C. Fernández Vicién, A. Pereda Miquel și P. Carmona Botana, ulterior C. Fernández Vicién și A. Pereda Miquel și, în final, C. Fernández Vicién, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Castillo de la Torre, agent, asistat inițial de J. Rivas Andrés, avocat, și de M. Heenan Bróna, solicitor, ulterior de J. Rivas Andrés și J. Gutiérrez Gisbert, avocați, și în final de J. Rivas Andrés)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei C(2007) 4441 final a Comisiei din 3 octombrie 2007 privind o procedură în temeiul articolului 81 [CE] [Cazul COMP/38.710 — Bitum (Spania)], precum și o cerere de reducere a cuantumului amenzii aplicate reclamantei prin această decizie

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Respinge concluziile Comisiei Europene prin care se solicită majorarea cuantumului amenzii.

               3.

               Obligă Productos Asfálticos (PROAS), SA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 64, 8.3.2008.


title: Cauza T-467/07: Acțiune introdusă la 21 decembrie 2007 — Du Pont de Nemours (Franța) și alții/Comisia Comunităților Europene

text:
               23.2.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 51/52

         Acțiune introdusă la 21 decembrie 2007 — Du Pont de Nemours (Franța) și alții/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-467/07)
   (2008/C 51/96)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamante: Du Pont de Nemours (France) SAS (Puteaux, Franța), Du Pont Portugal — Serviços, sociedade unipessoal, Ld.a (Lisabona, Portugalia), Du Pont Ibérica SL (Barcelona, Spania), E.I. du Pont de Nemours & Co (Wilmington, Statele Unite ale Americii), Du Pont de Nemours Italiana SRL (Milano, Italia), Du Pont De Nemours (Nederland) BV (Dordrecht, Țările de Jos), Du Pont de Nemours (Deutschland) GmbH (Bad Homburg v.d. Höhe, Germania), DuPont Poland sp. z o. o. (Varșovia, Polonia), DuPont Romania SRL (București, România), DuPont International Operations SARL (Le Grand Saconnex, Elveția), Du Pont de Nemours International SA (Le Grand Saconnex, Elveția), DuPont Solutions (France) SAS (Puteaux, Franța), Du Pont Agro Hellas AE (Halandri, Grecia) (reprezentanți: D. Waelbroeck și I. Antypas, lawyers)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantelor

               —

               Anularea Deciziei Comisiei din 19 septembrie 2007 privind neincluderea metomilului în anexa I la Directiva 91/414/CEE a Consiliului și retragerea autorizațiilor pentru produsele de protecție a plantelor conținând această substanță;

               —

               obligarea Comunității, reprezentată în cazul de față de Comisie, la repararea oricărui prejudiciu suferit de reclamante ca urmare a deciziei atacate și stabilirea cuantumului acestei despăgubiri pentru prejudiciul suferit de reclamante, estimat în prezent la aproximativ 52,5 milioane EUR, sau orice alt cuantum care reflectă prejudiciul suferit sau care va fi suferit de reclamante, după cum va fi stabilit de către acestea în cursul acestei proceduri, în special pentru a lua în considerare prejudiciile viitoare;

               —

               în subsidiar, obligarea părților să prezinte Curții într-o perioadă de timp rezonabilă de la data hotărârii cifre cu privire la cuantumul compensației la care s-a ajuns prin înțelegere între părți sau, în absența unei înțelegeri, obligarea părților să prezinte Curții în aceeași perioadă de timp concluziile lor cu cifre detaliate;

               —

               obligarea la plata unei dobânzi cu rata stabilită la acel moment de Banca Centrală Europeană pentru principalele operațiuni de refinanțare, plus două puncte procentuale, sau orice altă rată adecvată ce urmează a fi determinată de Curte, pentru suma datorată de la data hotărârii Curții până la plata efectivă;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Directiva 91/414/CEE a Consiliului privind introducerea pe piață a produselor de uz fitosanitar (1) prevede că statele membre autorizează un produs de uz fitosanitar numai dacă substanțele sale active sunt menționate în anexa I și sunt îndeplinite toate condițiile stabilite în anexa menționată. Reclamantele solicită anularea Deciziei Comisiei 2007/628/CE din 19 septembrie 2007 privind neincluderea metomilului în anexa I la Directiva 91/414/CEE a Consiliului și retragerea autorizațiilor pentru produsele de protecție a plantelor conținând această substanță (2). Reclamantele mai solicită despăgubiri pentru pretinsele prejudicii cauzate de decizia atacată.
   În sprijinul acțiunii lor în anulare, reclamantele susțin că decizia atacată este adoptată pe baza unei evaluări a riscului metomilului care este incompletă și vădit incorectă, întrucât Comisia nu a luat în considerare informații care erau disponibile din septembrie 2005.
   Potrivit reclamantelor, Comisia a săvârșit un abuz de putere și a încălcat prevederile Directivei 91/414/CEE și principiile proporționalității, bunei administrări, securității juridice, încrederii legitime și nediscriminării, precum și dreptul reclamantelor de a fi ascultate și obligația de motivare.

      (1)  Directiva 91/414/CEE a Consiliului din 15 iulie 1991 privind introducerea pe piață a produselor de uz fitosanitar (JO 1991, L 230, p. 1, Ediție specială 03/vol. 10, p. 30).

      (2)  JO 2002, L 255, p. 40.


title: Cauza T-70/15: Hotărârea Tribunalului din 30 septembrie 2016 – Trajektna luka Split/Comisia („Concurență — Abuz de poziție dominantă — Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 102 TFUE — Stabilirea de către autoritatea portuară din Split a tarifelor pentru serviciile portuare privind traficul intern la niveluri maxime — Respingerea unei plângeri — Examinarea cauzei de către o autoritate de concurență a unui stat membru — Lipsa interesului Uniunii”)

text:
               14.11.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 419/37

         Hotărârea Tribunalului din 30 septembrie 2016 – Trajektna luka Split/Comisia
   (Cauza T-70/15) (1)

   ((„Concurență - Abuz de poziție dominantă - Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 102 TFUE - Stabilirea de către autoritatea portuară din Split a tarifelor pentru serviciile portuare privind traficul intern la niveluri maxime - Respingerea unei plângeri - Examinarea cauzei de către o autoritate de concurență a unui stat membru - Lipsa interesului Uniunii”))
   (2016/C 419/47)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Trajektna luka Split d.d. (Split, Croația) (reprezentanți: M. Bauer, H.-J. Freund și S. Hankiewicz, avocați)

      Pârât: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Giolito, C. Urraca Caviedes și I. Zaloguin, agenți)

      Obiectul

   Acțiune întemeiată pe articolul 263 TFUE, prin care se solicită anularea Deciziei C(2014) 9236 final a Comisiei din 28 noiembrie 2014 de respingere a plângerii formulate de reclamantă referitoare la încălcări ale articolului 102 TFUE pretins săvârșite de autoritatea portuară din Split și la încălcări ale articolelor 102 TFUE și 106 TFUE săvârșite de Republica Croația sau de autoritatea portuară din Split (cazul AT.40199 – Portul Split)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Trajektna luka Split d.d. la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 118, 13.4.2015.


title: Cauza C-25/07: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 10 iulie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu — Republica Polonă) — Alicja Sosnowska/Dyrektor Izby Skarbowej we Wrocławiu Ośrodek Zamiejscowy w Wałbrzychu (TVA — Directiva 67/227/CEE și Directiva 77/388/CEE — Legislație națională care stabilește condițiile de rambursare a excedentului de TVA — Principiile neutralității fiscale și proporționalității — Măsuri speciale de derogare)

text:
               11.10.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 260/3

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 10 iulie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu — Republica Polonă) — Alicja Sosnowska/Dyrektor Izby Skarbowej we Wrocławiu Ośrodek Zamiejscowy w Wałbrzychu
   (Cauza C-25/07) (1)

   (TVA - Directiva 67/227/CEE și Directiva 77/388/CEE - Legislație națională care stabilește condițiile de rambursare a excedentului de TVA - Principiile neutralității fiscale și proporționalității - Măsuri speciale de derogare)
   (2008/C 260/04)
   Limba de procedură: polona
   Instanța de trimitere
   Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu — Republica Polonă
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Alicja Sosnowska

      Pârât: Dyrektor Izby Skarbowej we Wrocławiu Ośrodek Zamiejscowy w Wałbrzychu
   Obiectul
   Cererea de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu — Interpretarea articolului 5 al treilea paragraf CE, a articolului 2 din Directiva 67/227/CEE a Consiliului din 11 aprilie 1967 privind armonizarea legislațiilor statelor membre privind impozitele pe cifra de afaceri (JO 1967, 71, p. 1301), astfel cum a fost modificată prin articolul 18 alineatul (4) și articolul 27 alineatul (1) din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1) — Reglementare națională în materia impozitului pe cifra de afaceri care prevede, în ceea ce privește termenul de restituire a excedentului, condiții mai puțin favorabile pentru persoanele impozabile care încep să efectueze operațiuni impozabile și care sunt înregistrate ca persoane impozabile care efectuează livrări intracomunitare — Principiile neutralității fiscale și proporționalității
   Dispozitivul

               1)

               Articolul 18 alineatul (4) din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2005/92/CE a Consiliului din 12 decembrie 2005, și principiul proporționalității se opun unei reglementări naționale, precum cea în cauză în acțiunea principală, care, cu scopul de a permite controalele necesare pentru prevenirea evaziunii și a fraudelor fiscale, modifică de la 60 de zile la 180 de zile, începând cu data depunerii declarației de taxă pe valoarea adăugată de către persoana impozabilă, termenul de care dispune administrația fiscală națională pentru a rambursa unei categorii de persoane impozabile excedentul taxei pe valoarea adăugată, cu excepția cazului în care acestea depun o cauțiune în valoare de 250 000 PLN.

               2)

               Dispoziții precum cele în cauză în acțiunea principală nu constituie „măsuri speciale de derogare” care urmăresc prevenirea anumitor forme de evaziune fiscală sau de fraudă, în sensul articolului 27 alineatul (1) din A șasea directivă 77/388, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2005/92.

      (1)  JO C 69, 24.3.2008.


title: Cauza T-359/17: Acțiune introdusă la 7 iunie 2017 – Aldo Supermarkets/EUIPO – Aldi Einkauf (ALDI)

text:
               31.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 249/41

         Acțiune introdusă la 7 iunie 2017 – Aldo Supermarkets/EUIPO – Aldi Einkauf (ALDI)
   (Cauza T-359/17)
   (2017/C 249/56)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: franceza

      Părțile

      Reclamantă:: Aldo Supermarkets (Varna, Bulgaria) (reprezentant: C. Saettel, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG (Essen, Germania)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „ALDI” – cererea de înregistrare nr. 12 749 586

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 29 martie 2017 în cauza R 976/2016-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea normei 19 din Regulamentul nr. 2868/95;

               —

               existența unei contradicții în motivare, întrucât camera de recurs a admis, la punctul 18 din decizia atacată, că formularul de opoziție cuprindea o reprezentare colorată a mărcii anterioare, iar la punctul 24 din decizia atacată că reclamanta a depus un fișier PDF care cuprindea reprezentarea colorată a mărcii, în timp ce aceste afirmații sunt inconciliabile cu constatarea făcută la punctele 22-25 din decizia atacată potrivit căreia, în esență, reclamanta nu ar fi dovedit existența mărcii sale anterioare, întrucât nu a furnizat o reprezentare colorată a acestei mărci;

               —

               încălcarea dreptului la apărare și a principiului contradictorialității, în măsura în care camera de recurs a invocat din oficiu încălcarea normei 19 din Regulamentul de punere în aplicare, fără să fi audiat părțile cu privire la acest motiv, în timp ce principiul contradictorialității impune camerelor de recurs să audieze părțile cu privire la orice motiv pe care intenționează să îl invoce din oficiu;

               —

               încălcarea articolului 42 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009 și a normei 22 alineatele (3) și (4) din regulamentul de punere în aplicare.


title: Cauza C-73/11 P: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 24 ianuarie 2013 — Frucona Košice a.s./Comisia Europeană, St. Nicolaus — trade a.s. (Recurs — Ajutoare de stat — Anularea a 65 % dintr-o datorie fiscală în cadrul unei proceduri colective de insolvabilitate — Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața comună și prin care se dispune recuperarea acestuia — Criteriul creditorului privat — Limitele controlului jurisdicțional — Substituirea de către Tribunal a motivării deciziei în litigiu cu propriile argumente — Eroare vădită de apreciere — Denaturarea unor elemente de probă)

text:
               9.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 71/2

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 24 ianuarie 2013 — Frucona Košice a.s./Comisia Europeană, St. Nicolaus — trade a.s.
   (Cauza C-73/11 P) (1)

   (Recurs - Ajutoare de stat - Anularea a 65 % dintr-o datorie fiscală în cadrul unei proceduri colective de insolvabilitate - Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața comună și prin care se dispune recuperarea acestuia - Criteriul creditorului privat - Limitele controlului jurisdicțional - Substituirea de către Tribunal a motivării deciziei în litigiu cu propriile argumente - Eroare vădită de apreciere - Denaturarea unor elemente de probă)
   2013/C 71/03
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Frucona Košice a.s. (reprezentanți: P. Lasok QC, J. Holmes și B. Hartnett, barristers, O. Geiss, Rechtsanwalt)

      Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: K. Walkerová, L. Armati și B. Martenczuk, agenți), St. Nicolaus — trade a.s. (reprezentant: N. Smaho, avocat)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 7 decembrie 2010, Frucona Košice/Comisia (T-11/07), prin care Tribunalul a respins acțiunea având ca obiect anularea Deciziei C(2006) 2087 final a Comisiei din 7 iunie 2006, privind ajutorul de stat acordat de Republica Slovacă în favoarea Frucona Košice, sub forma anulării unei datorii fiscale de către autoritatea fiscală competentă în cadrul unei proceduri colective a insolvabilității (ajutorul de stat nr. C 25/05, ex NN 2005), în măsura în care în decizie măsura este declarată incompatibilă cu piața comună și se dispune ca Republica Slovacă să recupereze ajutorul în întregime

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Hotărârea Tribunalului Uniunii Europene din 7 decembrie 2010, Frucona Košice/Comisia (cauza T-11/07).

               2.

               Trimite cauza spre rejudecare Tribunalului Uniunii Europene pentru ca acesta să se pronunțe cu privire la motivele care i-au fost prezentate și cu privire la care nu s-a pronunțat.

               3.

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.

      (1)  JO C 130, 30.4.2011.


title: Cauza C-184/05: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 27 septembrie 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de Hoge Raad der Nederlanden — Țările de Jos) — Twoh International BV/Staatssecretaris van Financiën (A șasea directivă TVA — Articolul 28c secțiunea A litera (a) primul paragraf — Livrări intracomunitare — Scutire — Lipsa obligației administrației fiscale de a obține probe — Directiva 77/799/CEE — Asistență reciprocă acordată de către autoritățile competente ale statelor membre în domeniul impozitării directe și indirecte — Regulamentul (CEE) nr. 218/92 — Cooperarea administrativă în domeniul impozitării indirecte)

text:
               8.12.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 297/3

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 27 septembrie 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de Hoge Raad der Nederlanden — Țările de Jos) — Twoh International BV/Staatssecretaris van Financiën
   (Cauza C-184/05) (1)

   (A șasea directivă TVA - Articolul 28c secțiunea A litera (a) primul paragraf - Livrări intracomunitare - Scutire - Lipsa obligației administrației fiscale de a obține probe - Directiva 77/799/CEE - Asistență reciprocă acordată de către autoritățile competente ale statelor membre în domeniul impozitării directe și indirecte - Regulamentul (CEE) nr. 218/92 - Cooperarea administrativă în domeniul impozitării indirecte)
   (2007/C 297/04)
   Limba de procedură: olandeza
   Instanța de trimitere
   Hoge Raad der Nederlanden
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Twoh International BV

      Pârâtă: Staatssecretaris van Financiën
   Obiectul
   Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare — Hoge Raad der Nederlanden — Interpretarea articolului 28c secțiunea A litera (a) din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun de taxă pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1), coroborat cu Directiva 77/799/CEE a Consiliului din 19 decembrie 1977 privind asistența reciprocă acordată de către autoritățile competente ale statelor membre în domeniul impozitării directe și indirecte (JO L 336, p. 15), astfel cum a fost modificată prin Directiva 92/12/CEE (JO L 76, p. 1) și cu Regulamentul (CEE) nr. 218/92 al Consiliului din 27 ianuarie 1992 privind cooperarea administrativă în domeniul impozitării indirecte (TVA) (JO L 24, p. 1) — Vânzarea și transportul de bunuri către un alt stat membru în contul cumpărătorului — Lipsa comunicării informațiilor relevante de către autoritatea competentă din statul membru de sosire — Obligația sau lipsa obligației autorităților statului membru de plecare de a solicita informații autorităților competente ale statului membru de sosire și, dacă este cazul, de a le lua în considerare
   Dispozitivul
   Articolul 28c secțiunea A litera (a) primul paragraf din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun de taxă pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare, astfel cum a fost modificată prin Directiva 95/7/CE a Consiliului din 10 aprilie 1995, coroborat cu Directiva 77/799/CEE a Consiliului din 19 decembrie 1977 privind asistența reciprocă acordată de către autoritățile competente ale statelor membre în domeniul impozitării directe și indirecte, astfel cum a fost modificată prin Directiva 92/12/CEE a Consiliului din 25 februarie 1992, și cu Regulamentul (CEE) nr. 218/92 al Consiliului din 27 ianuarie 1992 privind cooperarea administrativă în domeniul impozitării indirecte, trebuie să fie interpretat în sensul că autoritățile fiscale ale statului membru de plecare a expediției sau a transportului de bunuri în cadrul unei livrări intracomunitare nu sunt obligate să solicite informații din partea autorităților statului membru de destinație indicat de furnizor.

      (1)  JO C 217, 3.9.2005.


title: Cauza C-367/08: Acțiune introdusă la 11 august 2008 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord

text:
               11.10.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 260/11

         Acțiune introdusă la 11 august 2008 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord
   (Cauza C-367/08)
   (2008/C 260/21)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentant: N. Yerrell, agent)

      Pârât: Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin neadoptarea sau, în orice caz, prin necomunicarea către Comisie a tuturor actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2006/22/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 martie 2006 privind condițiile minime pentru punerea în aplicare a Regulamentelor (CEE) nr. 3820/85 și (CEE) nr. 3821/85 ale Consiliului privind legislația socială referitoare la activitățile de transport (1), Regatul Unit nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 16 din această directivă;

               —

               obligarea Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Termenul pentru transpunerea directivei a expirat la 1 aprilie 2007.

      (1)  JO L 102, p. 35, Ediție specială, 07/vol. 15, p. 187.


title: Cauza C-169/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Naczelny Sąd Administracyjny (Polonia) la 10 aprilie 2012 — TNT Express Worldwide (Poland) Sp. z o.o./Ministrowi Finansów

text:
               14.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/2

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Naczelny Sąd Administracyjny (Polonia) la 10 aprilie 2012 — TNT Express Worldwide (Poland) Sp. z o.o./Ministrowi Finansów
   (Cauza C-169/12)
   2012/C 209/02
   Limba de procedură: polona

      Instanța de trimitere

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: TNT Express Worldwide (Poland) Sp. z o.o.

      Pârât: Minister Finansów

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 66 literele (a), (b) și (c) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (1) trebuie interpretat în sensul că atunci când o persoană impozabilă emite o factură care atestă prestarea unui serviciu care intră în competența conferită statului membru prin acest articol (derogare de la articolele 63, 64 și 65 din Directiva 2006/112), se poate stabili, în temeiul articolului 66 litera (b) din Directiva 2006/112, că exigibilitatea taxei (obligația de a plăti taxa) intervine la data plății, însă nu mai târziu de 30 de zile de la data prestării serviciului?

               2.

               Articolul 66 literele (a) și (b) din Directiva 2006/112 trebuie interpretat în sensul că se opune dispozițiilor naționale de la articolul 19 alineatul 13 punctul 2 literele a și b din Ustawa z dnia 11 marca 2004 r. o podatku od towarów i usług [Legea din 11 martie 2004 privind taxa pe produse și servicii] (Dz. U. nr. 54, poz. 535, cu modificările ulterioare), potrivit cărora momentul nașterii obligației de a plăti taxa (faptul generator la a cărui producere intervine exigibilitatea taxei pentru anumite tranzacții), pentru servicii de transport și de expediere, este momentul încasării totale sau parțiale a plății, însă nu mai târziu de 30 de zile de la data prestării acestor servicii, și atunci când beneficiarului i se emite și îi este înmânată cel târziu în termen de 7 zile de la prestarea serviciului o factură în care este prevăzut un termen de plată mai îndepărtat, iar beneficiarul serviciului, fie că a plătit, fie că nu a plătit, are dreptul la deducerea taxei în amonte pentru perioada în care a primit factura?

      (1)  JO L 347, p. 1.


title: Cauza C-19/10: Acțiune introdusă la 12 ianuarie 2010 — Comisia Europeană/Republica Italiană

text:
               27.3.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 80/15

         Acțiune introdusă la 12 ianuarie 2010 — Comisia Europeană/Republica Italiană
   (Cauza C-19/10)
   2010/C 80/27
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: P. Oliver și S. Mortoni, agenți)

      Pârâtă: Republica Italiană

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că Republica Italiană, prin neadoptarea măsurilor naționale pentru transpunerea articolului 12 din Regulamentul (CE) nr. 273/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 privind precursorii drogurilor (1), prin necomunicarea acestora către Comisie în conformitate cu articolul 16 din același regulament și prin neadoptarea măsurilor naționale pentru transpunerea articolului 31 din Regulamentul (CE) nr. 111/2005 al Consiliului din 22 decembrie 2004 de stabilire a normelor de monitorizare a comerțului cu precursori de droguri între Comunitate și țările terțe (2), nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul regulamentelor sus-menționate.

               —

               obligarea Republicii Italiene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Regulamentul nr. 273/2004 a intrat în vigoare la 18 august 2005, iar Regulamentul nr. 111/2005 a intrat în vigoare la 15 februarie 2005 și se aplică de la 18 august 2005. Întrucât nu i-au fost comunicate actele pe care Italia era obligată să le adopte în temeiul articolului 12 din Regulamentul nr. 273/2004 și al articolului 31 din Regulamentul nr. 111/2005 și întrucât, în orice caz, nu a primit nicio informație din partea Republicii Italiene, astfel încât să se poată reține că au fost efectiv luate măsurile necesare, Comisia consideră că Republica Italiană nu a luat aceste măsuri și că prin urmare nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul Regulamentului nr. 273/2004 și al Regulamentului nr. 111/2005.

      (1)  JO L 47, p. 1, Ediție specială 15/vol 10, p. 183.

      (2)  JO 2005 L 22, p. 1, Ediție specială 15/vol. 13, p. 114.


title: Cauza T-345/05 R: Ordonanța președintelui Tribunalului de Primă Instanță din data de 16 martie 2007 — V/Parlament (Măsuri provizorii — Ridicarea imunității unui membru al Parlamentului European — Cerere de suspendare a executării — Cerere de măsuri provizorii — Admisibilitate — Urgență)

text:
               28.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 96/36

         Ordonanța președintelui Tribunalului de Primă Instanță din data de 16 martie 2007 — V/Parlament
   (Cauza T-345/05 R)
   (Măsuri provizorii - Ridicarea imunității unui membru al Parlamentului European - Cerere de suspendare a executării - Cerere de măsuri provizorii - Admisibilitate - Urgență)
   (2007/C 96/74)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamant: V (reprezentanți: J. Lofthouse, M. Monan, barristers, și E. Hayes, solicitor)

      Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: H. Krück, D. Moore și M. Windisch, agenți)
   Obiectul cauzei
   Cerere privind, în primul rând, suspendarea executării rezoluției Parlamentului European [datele cu caracter confidențial au fost eliminate] prin care s-a hotărât ridicarea imunității de jurisdicție a reclamantului; în al doilea rând, dispunerea unor măsuri provizorii de natură să împiedice reluarea procedurii penale până când Tribunalul va adopta o decizie definitivă în cadrul acțiunii principale; în al treilea rând, protejarea anonimatului reclamantului și nemenționarea prezentei cereri înainte ca Tribunalul să se pronunțe asupra acțiunii principale și înainte de finalizarea unui eventual proces în dreptul intern; în al patrulea rând, autorizarea reclamantului să comunice înscrisurile părților, transmise în cadrul procedurii privind aplicarea unor măsuri provizorii și în cadrul acțiunii principale, autorităților competente să exercite acțiunea penală în Regatul Unit precum și instanței care va examina cauza în dreptul intern; în al cincilea rând, solicitarea ca ședința de judecată în cadrul litigiului principal să aibă loc cât mai curând posibil.
   Dispozitivul hotărârii

               1)

               Respinge cererea de aplicare a unor măsuri provizorii.

               2)

               Dispune soluționarea odată cu fondul a cererii privind cheltuielile de judecată.


title: Cauza C-147/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Hof van beroep te Brussel (Belgia) la 28 martie 2014 – Loutfi Management Propriété intellectuelle SARL/AMJ Meatproducts NV și Halalsupply NV

text:
               24.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 194/12

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Hof van beroep te Brussel (Belgia) la 28 martie 2014 – Loutfi Management Propriété intellectuelle SARL/AMJ Meatproducts NV și Halalsupply NV
   (Cauza C-147/14)
   2014/C 194/15
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Hof van beroep te Brussel

      Părțile din procedura principală

      Apelantă: Loutfi Management Propriété Intellectuelle SARL

      Intimate: AMJ Meatproducts NV, Halalsupply NV

      Întrebarea preliminară

   Ţinând seama de articolele 21 şi 22 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (1), [articolul 9 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (2)] trebuie interpretat în sensul că, la aprecierea riscului de confuzie între o marcă comunitară în care predomină un cuvânt arab şi un semn în care predomină un alt cuvânt arab, dar care este similar sub aspect vizual, instanţele competente din statele membre pot sau, dimpotrivă, trebuie să verifice şi să ia în considerare pronunţia şi înţelesul diferite ale acestor cuvinte, chiar dacă limba arabă nu face parte dintre limbile oficiale ale Uniunii şi nici ale statelor membre?

      (1)  JO 2000, C 364, p. 1.

      (2)  JO L 78, p. 1.


title: Cauza T-405/10: Ordonanța Tribunalului din 16 septembrie 2014 – Justice & Environment/Comisia („Apropierea legislațiilor — Diseminare deliberată în mediu a OMG-urilor — Procedură de autorizare de introducere pe piață — Cerere de reexaminare internă — Anularea deciziilor atacate sau în cauză — Litigiu rămas fără obiect — Nepronunțare asupra fondului”)

text:
               1.12.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 431/19

         Ordonanța Tribunalului din 16 septembrie 2014 – Justice & Environment/Comisia
   (Cauza T-405/10) (1)

   ((„Apropierea legislațiilor - Diseminare deliberată în mediu a OMG-urilor - Procedură de autorizare de introducere pe piață - Cerere de reexaminare internă - Anularea deciziilor atacate sau în cauză - Litigiu rămas fără obiect - Nepronunțare asupra fondului”))
   (2014/C 431/33)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Justice & Environment (Amsterdam, Țările de Jos) (reprezentant: P. Černý, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial P. Oliver și D. Bianchi, ulterior D. Bianchi, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei 2010/135/UE a Comisiei din 2 martie 2010 privind introducerea pe piață, în conformitate cu Directiva 2001/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului, a unui soi de cartof (Solanum tuberosum L., linia EH92-527-1) modificat genetic pentru conținut sporit de amilopectină în amidon (JO L 53, p. 11) și a Deciziei 2010/136/UE din 2 martie 2010 de autorizare a introducerii pe piață a furajelor produse din cartof modificat genetic de tipul EH92-527-1 (BPS-25271-9) și a prezenței accidentale sau inevitabile din punct de vedere tehnic a acestui cartof în produsele alimentare și în alte produse furajere prevăzute în Regulamentul (CE) nr. 1829/2003 al Parlamentului European și al Consiliului (JO L 53, p. 15), precum și a deciziei pretins cuprinse în scrisoarea Comisiei din 6 iulie 2010 de respingere a cererii de reexaminare internă a acestor decizii.

      Dispozitivul

               1)

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2)

               Comisia Europeană suportă, în afara propriilor cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Justice & Environment.

      (1)  JO C 301, 6.11.2010.


title: Cauza T-439/16: Acțiune introdusă la 29 iulie 2016 – holyGhost/EUIPO – CBM (holyGhost)

text:
               26.9.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 350/25

         Acțiune introdusă la 29 iulie 2016 – holyGhost/EUIPO – CBM (holyGhost)
   (Cauza T-439/16)
   (2016/C 350/31)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: holyGhost GmbH (München, Germania) (reprezentanți: M. Wiedemann și S. Engbrink, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: CBM Creative Brands Marken GmbH (Zürich, Elveția)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca verbală a Uniunii „holyGhost” – cererea de înregistrare nr. 11 757 853

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 30 mai 2016 în cauza R 2867/2014-5

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauzele conexate C-164/15 P și C-165/15 P: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 21 decembrie 2016 – Comisia Europeană/Aer Lingus Ltd, Ryanair Designated Activity Company, Irlanda (Recurs — Ajutoare de stat — Taxă națională pe transportul aerian — Aplicarea unor rate diferențiate — Rată redusă pentru zborurile cu destinații situate la maximum 300 km de aeroportul național — Avantaj — Caracter selectiv — Evaluare în cazul în care măsura fiscală este susceptibilă să constituie o restricție în calea liberei prestări a serviciilor — Recuperare — Accize)

text:
               20.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 53/9

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 21 decembrie 2016 – Comisia Europeană/Aer Lingus Ltd, Ryanair Designated Activity Company, Irlanda
   (Cauzele conexate C-164/15 P și C-165/15 P) (1)

   ((Recurs - Ajutoare de stat - Taxă națională pe transportul aerian - Aplicarea unor rate diferențiate - Rată redusă pentru zborurile cu destinații situate la maximum 300 km de aeroportul național - Avantaj - Caracter selectiv - Evaluare în cazul în care măsura fiscală este susceptibilă să constituie o restricție în calea liberei prestări a serviciilor - Recuperare - Accize))
   (2017/C 053/11)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Flynn, D. Grespan, T. Maxian Rusche și B. Stromsky, în calitate de agenți)

      Celelalte părți din procedură: Aer Lingus Ltd (reprezentanți: K. Bacon și M. A. Robertson, QC, precum și D. Bailey, barrister, mandatat de A. Burnside, solicitor), Ryanair Designated Activity Company, fostă Ryanair Ltd (reprezentanți: M. B. Kennelly, QC, I.-G. Metaxas-Maragkidis, dikigoros, și E. Vahida, avocat), Irlanda (reprezentanți: E. Creedon, J. Quaney și A. Joyce, în calitate de agenți, asistați de E. Regan, SC, și B. Doherty, BL)

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Hotărârile Tribunalului Uniunii Europene din 5 februarie 2015, Aer Lingus/Comisia (T-473/12, nepublicată, EU:T:2015:78) și Ryanair/Comisia (T-500/12, nepublicată, EU:T:2015:73) în partea în care acestea anulează articolul 4 din Decizia 2013/199/UE a Comisiei din 25 iulie 2012 privind ajutorul de stat SA.29064 (11/C, ex 11/NN) – Rate diferențiate ale taxei pe transportul aerian aplicate de Irlanda, în măsura în care acest articol dispune recuperarea ajutorului de la beneficiari într-un cuantum stabilit la 8 euro per pasager în considerentul (70) al deciziei menționate.

               2)

               Respinge recursurile incidente.

               3)

               Respinge acțiunile în anulare formulate de Aer Lingus Ltd și de Ryanair Designated Activity Company împotriva Deciziei 2013/199.

               4)

               Obligă Aer Lingus Ltd și Ryanair Designated Activity Company să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană atât în procedura în fața Tribunalului Uniunii Europene, cât și în procedura în fața Curții de Justiție a Uniunii Europene.

               5)

               Irlanda suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 205, 22.6.2015.


title: Cauza C-411/14 P: Recurs introdus la 29 august 2014 de Romano Pisciotti împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a doua) din 2 iulie 2014 în cauza T-403/14, Pisciotti/Comisia

text:
               13.4.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 118/11

         Recurs introdus la 29 august 2014 de Romano Pisciotti împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a doua) din 2 iulie 2014 în cauza T-403/14, Pisciotti/Comisia
   (Cauza C-411/14 P)
   (2015/C 118/15)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurent: Romano Pisciotti (reprezentant: M. Maresca, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană
   Prin Ordonanța din 28 ianuarie 2015, Curtea de Justiție (Camera a doua) a respins recursul și l-a obligat pe domnul Romano Pisciotti la plata propriilor cheltuieli de judecată.


title: Cauza C-401/09 P: Recurs introdus la 3 octombrie 2009 de Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a patra) pronunțate la 2 iulie 2009 în cauza T-279/06, Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE/Banca Centrală Europeană

text:
               16.1.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 11/14

         Recurs introdus la 3 octombrie 2009 de Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a patra) pronunțate la 2 iulie 2009 în cauza T-279/06, Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE/Banca Centrală Europeană
   (Cauza C-401/09 P)
   2010/C 11/25
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (reprezentanți: N. Korogiannakis și M. Dermitzakis, avocați)

      Cealaltă parte în proces: Banca Centrală Europeană

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curții:

               —

               Anularea hotărârii Tribunalului de Primă Instanță;

               —

               anularea deciziei Băncii Centrale Europene de refuzare a ofertei recurentei și de acordare a contractului către ofertantul câștigător;

               —

               Obligarea BCE la plata cheltuielilor de judecată și a altor cheltuieli de judecată și costuri suportate în legătură cu procedura inițială efectuate de recurentă, chiar și în cazul respingerii prezentului recurs, precum și a cheltuielilor de judecată aferente prezentului recurs, în cazul admiterii acestuia.

      Motivele și principalele argumente

   Recurenta susține că excepția de inadmisibilitate formulată de intimată, prezentată în același timp cu memoriul în apărare ar fi trebuit declarată inadmisibilă întrucât nu îndeplinește cerințele articolului 114 din Regulamentul de procedură al Tribunalului de Primă Instanță, care prevede expres că o astfel de excepție trebuie formulată „prin înscris separat”. Recurenta susține, de asemenea, că prin acceptarea excepției de inadmisibilitate și prin neformularea de aprecieri cu privire la argumentele recurentei referitoare la excepția menționată, Tribunalul de Primă Instanță a încălcat dispozițiile articolului 36 din Statutul Curții de Justiție.
   În opinia recurentei, Tribunalul de Primă Instanță a săvârșit o eroare de apreciere atunci când a considerat că, întrucât oferta formulată de European Dynamics era inacceptabilă, acesta nu are niciun interes legal în a urmări revizuirea deciziei autorității contractante. Recurenta susține, de asemenea, că Tribunalul de Primă Instanță a săvârșit o eroare atunci când a considerat că era necesar ca recurenta să obțină un Arbeitnehmerüberlassungsgenehmigung (AUG) pentru a-și putea oferi serviciile în mod legal.
   În cele din urmă, recurenta susține că Tribunalul de Primă Instanță nu a aplicat prevederile legale relevante privind obligația autorității contractante de a-și motiva decizia.


title: Cauza C-506/06: Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de către Oberster Gerichtshof (Austria) la data de 14 decembrie 2006 — Sabine Mayr/Bäckerei und Konditorei Gerhard Flöckner OHG

text:
               10.3.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 56/14

         Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de către Oberster Gerichtshof (Austria) la data de 14 decembrie 2006 — Sabine Mayr/Bäckerei und Konditorei Gerhard Flöckner OHG
   (Cauza C-506/06)
   (2007/C 56/24)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Oberster Gerichtshof
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Sabine Mayr

      Pârâtă: Bäckerei und Konditorei Gerhard Flöckner OHG
   Întrebare preliminară
   Poate fi considerată o lucrătoare ce se supune unei fecundări „in vitro“ drept „lucrătoare gravidă“ în sensul articolului 2 litera (a) prima teză din Directiva 92/85/CEE a Consiliului din 19 octombrie 1992, privind introducerea de măsuri pentru promovarea îmbunătățirii securității și sănătății la locul de muncă în cazul lucrătoarelor gravide, care au născut de curând sau care alăptează (1) (a zecea directivă specială în sensul articolului 16 alineatul (1) din Directiva 89/391/CEE), atunci când la momentul notificării concedierii ovulele sale erau inseminate cu spermatozoizii partenerului, astfel încât existau deja embrioni „in vitro“, care însă nu îi fuseseră încă implantați?

      (1)  JO L 348, p. 1.