title: Cauza C-201/19 P: Recurs introdus la 28 februarie 2019 de Servier SAS, de Servier Laboratories Ltd, de Les Laboratoires Servier SA împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a noua extinsă) din 12 decembrie 2018 în cauza T-691/14, Servier și alții/Comisia

text:
               15.4.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 139/39

      Recurs introdus la 28 februarie 2019 de Servier SAS, de Servier Laboratories Ltd, de Les Laboratoires Servier SA împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a noua extinsă) din 12 decembrie 2018 în cauza T-691/14, Servier și alții/Comisia
      (Cauza C-201/19 P)
      (2019/C 139/37)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Recurente: Servier SAS, Servier Laboratories Ltd, Les Laboratoires Servier SA (reprezentanți: M. Utges Manley, Solicitor, A. Robert, advocate, J. Killick, J. Jourdan, T. Reymond, O. de Juvigny, avocați)

         Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană, European Federation of Pharmaceutical Industries and Associations (EFPIA)

         Concluziile recurentelor

      Cu titlu principal, având în vedere primul-al cincilea motiv, prin intermediul cărora este contestată existența unei încălcări a articolului 101 TFUE:

                  —

                  anularea punctelor 4, 5 și 6 din dispozitivul hotărârii Tribunalului din 12 decembrie 2018 în cauza T-691/14, Servier/Comisia;

                  —

                  anularea articolului 1 litera (b), a articolului 2 litera (b), a articolului 3 litera (b) și a articolului 5 litera (b) și, în consecință, anularea articolului 7 alineatul (1) litera (b), a articolului 7 alineatul (2) litera (b), a articolului 7 alineatul (3) litera (b) și a articolului 7 alineatul (5) litera (b) din Decizia C(2014) 4955 final a Comisiei din 9 iulie 2014 [AT.39612 — Perindopril (Servier)] sau, în caz, contrar, trimiterea cauzei spre rejudecare la Tribunal pentru ca acesta să se pronunțe asupra efectelor acordurilor în cauză;

            cu titlu subsidiar, având în vedere al șaselea motiv:

                  —

                  anularea punctelor 4 și 5 din dispozitivul hotărârii, în măsura în care sunt confirmate concluziile deciziei referitoare la existența unor încălcări distincte și a unor amenzi cumulative pentru acordurile Niche și Matrix; în consecință, anularea articolului 1 litera (b), a articolului 2 litera (b), a articolului 7 alineatul (1) litera (b) și a articolului 7 alineatul (2) litera (b) din decizie;

            și cu titlu subsidiar:

                  —

                  anularea punctelor 4 și 5 din dispozitivul hotărârii și anularea articolului 7 alineatul (1) litera (b), a articolului 7 alineatul (2) litera (b), a articolului 7 alineatul (3) litera (b) și a articolului 7 alineatul (5) litera (b), având în vedere motivele 7.1 și 7.2, prin intermediul cărora sunt contestate principiul și cuantumul tuturor amenzilor;

                  —

                  anularea punctului 5 din dispozitivul hotărârii și a articolului 5 litera (b) și a articolului 7 alineatul (5) litera (b) din decizie, având în vedere motivul 5.4 referitor la durata pretinsei încălcări și la calculul amenzii pentru acordul încheiat între Servier și Lupin și stabilirea, în consecință, a amenzii în exercitarea competenței sale de fond.

            și în orice caz:

                  —

                  obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În cadrul primului motiv, comun tuturor acordurilor sancționate, Servier susține că hotărârea este eronată în drept, în sensul că se întemeiază pe o concepție extensivă și care nu este conformă cu jurisprudența noțiunii de încălcare prin obiect. Hotărârea nu ar lua în considerare lipsa evidentă a experienței și a unei restrângeri și s-ar întemeia pe un criteriu mecanic ce face abstracție de contextul și de efectele ambivalente ale acordurilor amiabile în cauză.
      În cadrul celui de al doilea motiv, de asemenea transversal, Servier consideră că hotărârea face o aplicare eronată a jurisprudenței privind noțiunea de concurență potențială și se întemeiază pe o răsturnare nejustificată a sarcinii probei.
      Al treilea motiv este întemeiat pe faptul că acordurile încheiate în aceeași zi cu Matrix și cu distribuitorul său Niche nu sunt anticoncurențiale prin obiect. Potrivit Servier, Tribunalul a săvârșit o eroare de drept prin faptul că a calificat aceste întreprinderi drept concurenți potențiali și că a considerat că plățile erau nocive și nu erau inerente acordului amiabil.
      În cadrul celui de al patrulea motiv, Servier invocă erori de drept referitoare la acordul încheiat cu Teva, care, la rândul său, nu ar fi anticoncurențial prin obiect, având în vedere contextul economic și juridic în care se înscrie, efectele sale ambivalente și complementaritatea părților, Teva fiind, spre deosebire de Servier, un distribuitor de medicamente generice în Regatul Unit.
      Al cincilea motiv este întemeiat pe erori de drept referitoare la acordul încheiat cu Lupin. Tribunalul ar fi trebuit să examineze efectele acordului din cauza conținutului său cel puțin ambivalent, dacă nu proconcurențial. Cu titlu subsidiar, o eroare ar afecta durata încălcării și, prin urmare, calculul amenzii.
      Cu titlu subsidiar, Servier arată, în cadrul celui de al șaselea motiv, că Tribunalul ar fi trebuit să anuleze decizia, în măsura în care aceasta sancționează acordul încheiat cu Matrix în plus față de acordul semnat cu Niche, deși nu ar fi vorba despre încălcări distincte.
      Cu titlu foarte subsidiar, al șaptelea motiv este consacrat cererii de anulare a hotărârii, în măsura în care în aceasta a fost validat modul de stabilire a amenzii.


title: Cauza C-207/19 P: Recurs introdus la 28 februarie 2019 de Biogaran împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a noua) din 12 decembrie 2018 în cauza T-677/14, Biogaran/Comisia

text:
               15.4.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 139/40

      Recurs introdus la 28 februarie 2019 de Biogaran împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a noua) din 12 decembrie 2018 în cauza T-677/14, Biogaran/Comisia
      (Cauza C-207/19 P)
      (2019/C 139/38)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Recurentă: Biogaran (reprezentanți: M. Utges Manley, Solicitor, A. Robert, advocate, O. de Juvigny, T. Reymond, J. Killick, J. Jourdan, avocați)

         Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

         Concluziile recurentei

                  —

                  Anularea în tot a Hotărârii Tribunalului din 12 decembrie 2018 în cauza T-677/14;

                  —

                  anularea articolului 1 litera (b) punctul (iv), a articolului 7 alineatul (1) litera (b) și a articolului 8 din Decizia C(2014) 4955 final [cazul AT.39612 — Perindopril (Servier)], în măsura în care acestea privesc Biogaran;

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Prin intermediul primului motiv, Biogaran susține că hotărârea este afectată de erori de drept, în sensul că în aceasta este reținut caracterul ilicit al licenței pentru motivul că acordul amiabil ar avea un caracter anticoncurențial. În opinia reclamantei, hotărârea se întemeiază pe o concepție extinsă a noțiunii de încălcare prin obiect și nu ia în considerare lipsa evidentă a experienței și a unei restrângeri. În plus, hotărârea s-ar întemeia pe un criteriu juridic eronat, care face abstracție atât de contextul acordului amiabil încheiat de Servier și de Niche, cât și de faptul că aceste din urmă întreprinderi nu erau concurenți potențiali.
      Prin intermediul celui de al doilea motiv, Biogaran susține că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept substituind cu propria motivare pe cea a Comisiei. Tribunalul consideră că pretinsul stimulent acordat Biogaran ar fi fost „decisiv”, în sensul că ar fi determinat decizia luată de Niche de a nu intra pe piață. Cu toate acestea, nici în comunicarea privind obiecțiunile și nici în decizie nu se susține și nici nu se demonstrează că acest stimulent, calificat doar „suplimentar” ar fi fost „decisiv” pentru acceptarea de către Niche a termenilor acordului amiabil.
      Prin intermediul celui de al treilea motiv, Biogaran afirmă că Tribunalul nu a respectat principiul proporționalității și obiectivele articolului 101 TFUE, prin faptul că a reținut răspunderea sa ca fiind mai mare decât răspunderea societății sale mamă. Din moment ce Tribunalul a statuat că societatea-mamă a participat în mod direct la încălcare și a recurs la puterea sa de control pentru ca filiala acesteia să contribuie la propriul comportament ilicit, astfel încât filiala să fie lipsită de orice autonomie, nu se poate reține o răspundere mai mare a filialei față de cea a societății sale mamă, fără a se depăși ceea ce este strict necesar pentru aplicarea corespunzătoare a normelor de concurență.
      Prin intermediul celui de al patrulea motiv, Biogaran consideră că hotărârea trebuie anulată, în măsura în care în aceasta se validează principiul și modul de calcul al amenzii, în pofida caracterului complex și inedit al prezentei cauze și a lipsei oricărui rol decisiv al Biogaran.


title: Cauza T-289/15: Hotărârea Tribunalului din 6 martie 2019 — Hamas/Consiliul („Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive luate împotriva anumitor persoane și entități în vederea combaterii terorismului — Înghețarea fondurilor — Posibilitatea calificării unei autorități a unui stat terț drept autoritate competentă în sensul Poziției comune 2001/931/PESC — Bază factuală a deciziilor de înghețare a fondurilor — Obligația de motivare — Eroare de apreciere — Drept de proprietate”)

text:
               15.4.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 139/42

      Hotărârea Tribunalului din 6 martie 2019 — Hamas/Consiliul
      (Cauza T-289/15) (1)

      („Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive luate împotriva anumitor persoane și entități în vederea combaterii terorismului - Înghețarea fondurilor - Posibilitatea calificării unei autorități a unui stat terț drept autoritate competentă în sensul Poziției comune 2001/931/PESC - Bază factuală a deciziilor de înghețare a fondurilor - Obligația de motivare - Eroare de apreciere - Drept de proprietate”)
      (2019/C 139/39)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Hamas (Doha, Qatar) (reprezentant: L. Glock, avocat)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: inițial B. Driessen și N. Rouam, ulterior B. Driessen și F. Naert, și în final B. Driessen, F. Naert și A. Sikora-Kalėda, agenți)

         Intervenientă în susținerea pârâtei: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial F. Castillo de la Torre și de R. Tricot, ulterior F. Castillo de la Torre, de L. Baumgart și C. Zadra, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea, pe de o parte, a Deciziei (PESC) 2015/521 a Consiliului din 26 martie 2015 de actualizare și de modificare a listei persoanelor, grupurilor și entităților care fac obiectul articolelor 2, 3 și 4 din Poziția comună 2001/931/PESC privind aplicarea de măsuri specifice pentru combaterea terorismului și de abrogare a Deciziei 2014/483/PESC (JO 2015, L 82, p. 107) și, pe de altă parte, a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2015/513 al Consiliului din 26 martie 2015 privind punerea în aplicare a articolului 2 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 2580/2001 privind măsuri restrictive specifice îndreptate împotriva anumitor persoane și entități în vederea combaterii terorismului și de abrogare a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 790/2014 (JO 2015, L 82, p. 1), în măsura în care aceste acte îl vizează pe reclamant.

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea.

                  2)

                     Hamas suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Consiliul Uniunii Europene.

                  3)

                     Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 245, 27.7.2015.


title: Cauza T-69/16: Hotărârea Tribunalului din 28 februarie 2019 — Ateknea Solutions Catalonia/Comisia („Clauză compromisorie — Contracte încheiate în cadrul celui de al șaselea program-cadru pentru acțiuni de cercetare și de dezvoltare tehnologică (2002-2006) — Rambursarea cheltuielilor efectuate de reclamantă majorate cu dobânzi moratorii — Costuri eligibile — Răspundere contractuală”)

text:
               15.4.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 139/43

      Hotărârea Tribunalului din 28 februarie 2019 — Ateknea Solutions Catalonia/Comisia
      (Cauza T-69/16) (1)

      („Clauză compromisorie - Contracte încheiate în cadrul celui de al șaselea program-cadru pentru acțiuni de cercetare și de dezvoltare tehnologică (2002-2006) - Rambursarea cheltuielilor efectuate de reclamantă majorate cu dobânzi moratorii - Costuri eligibile - Răspundere contractuală”)
      (2019/C 139/40)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Ateknea Solutions Catalonia, SA (Barcelona, Spania) (reprezentanți: M. Troncoso Ferrer, C. Ruixó Claramunt și S. Moya Izquierdo, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial L. Grønfeldt și M. Siekierzyńska, ulterior M. Siekierzyńska și R. Lyal, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 272 TFUE și având ca obiect obligarea Comisiei la plata către reclamantă a sumei de 1 258 533,89 euro sau, cu titlu subsidiar, a sumei de 1 025 845,29 euro

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea.

                  2)

                     Obligă Ateknea Solutions Catalonia, SA, la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 165, 10.5.2016.


title: Cauza T-414/16: Hotărârea Tribunalului din 28 februarie 2019 — Drex Technologies/Consiliul („Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive luate împotriva Siriei — Înghețarea fondurilor — Dreptul la apărare — Dreptul la protecție jurisdicțională efectivă — Obligația de motivare — Eroare de apreciere — Dreptul la onoare și la reputație — Dreptul de proprietate — Prezumția de nevinovăție — Proporționalitate”)

text:
               15.4.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 139/43

      Hotărârea Tribunalului din 28 februarie 2019 — Drex Technologies/Consiliul
      (Cauza T-414/16) (1)

      („Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive luate împotriva Siriei - Înghețarea fondurilor - Dreptul la apărare - Dreptul la protecție jurisdicțională efectivă - Obligația de motivare - Eroare de apreciere - Dreptul la onoare și la reputație - Dreptul de proprietate - Prezumția de nevinovăție - Proporționalitate”)
      (2019/C 139/41)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Drex Technologies SA (Tortola, Insulele Virgine Britanice) (reprezentant: E. Ruchat, avocat)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: inițial S. Kyriakopoulou, G. Étienne și A. Vitro, ulterior S. Kyriakopoulou, A. Vitro și V. Piessevaux, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE, prin care se solicită anularea Deciziei (PESC) 2016/850 a Consiliului din 27 mai 2016 de modificare a Deciziei 2013/255/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei (JO 2016, L 141, p. 125), precum și a actelor subsecvente de punere în aplicare a acesteia, a Deciziei (PESC) 2017/917 a Consiliului din 29 mai 2017 de modificare a Deciziei 2013/255/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei (JO 2017, L 139, p. 62), și a Deciziei (PESC) 2018/778 a Consiliului din 28 mai 2018 de modificare a Deciziei 2013/255/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei (JO 2018, L 131, p. 16), în măsura în care aceste acte o privesc pe reclamantă

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea.

                  2)

                     Obligă Drex Technologies SA să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Consiliul Uniunii Europene.

         (1)  JO C 364, 3.10.2016.


title: Cauza T-415/16: Hotărârea Tribunalului din 28 februarie 2019 — Almashreq Investment Fund/Consiliul („Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive luate împotriva Siriei — Înghețarea fondurilor — Dreptul la apărare — Dreptul la protecție jurisdicțională efectivă — Obligația de motivare — Eroare de apreciere — Dreptul la onoare și la reputație — Dreptul de proprietate — Prezumția de nevinovăție — Proporționalitate”)

text:
               15.4.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 139/44

      Hotărârea Tribunalului din 28 februarie 2019 — Almashreq Investment Fund/Consiliul
      (Cauza T-415/16) (1)

      („Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive luate împotriva Siriei - Înghețarea fondurilor - Dreptul la apărare - Dreptul la protecție jurisdicțională efectivă - Obligația de motivare - Eroare de apreciere - Dreptul la onoare și la reputație - Dreptul de proprietate - Prezumția de nevinovăție - Proporționalitate”)
      (2019/C 139/42)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Almashreq Investment Fund (Damasc, Siria) (reprezentant: E. Ruchat, avocat)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: inițial S. Kyriakopoulou, G. Étienne și A. Vitro, ulterior S. Kyriakopoulou și A. Vitro și, în final, S. Kyriakopoulou, A. Vitro și V. Piessevaux, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE, prin care se solicită anularea Deciziei (PESC) 2016/850 a Consiliului din 27 mai 2016 de modificare a Deciziei 2013/255/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei (JO 2016, L 141, p. 125), precum și a actelor subsecvente de punere în aplicare a acesteia, a Deciziei (PESC) 2017/917 a Consiliului din 29 mai 2017 de modificare a Deciziei 2013/255/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei (JO 2017, L 139, p. 62), și a Deciziei (PESC) 2018/778 a Consiliului din 28 mai 2018 de modificare a Deciziei 2013/255/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei (JO 2018, L 131, p. 16), în măsura în care aceste acte îl privesc pe reclamant

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea.

                  2)

                     Obligă Almashreq Investment Fund să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Consiliul Uniunii Europene

         (1)  JO C 364, 3.10.2016.


title: Cauza T-440/16: Hotărârea Tribunalului din 28 februarie 2019 — Souruh/Consiliul („Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive luate împotriva Siriei — Înghețarea fondurilor — Dreptul la apărare — Dreptul la protecție jurisdicțională efectivă — Obligația de motivare — Eroare de apreciere — Dreptul la onoare și la reputație — Dreptul de proprietate — Prezumția de nevinovăție — Proporționalitate”)

text:
               15.4.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 139/45

      Hotărârea Tribunalului din 28 februarie 2019 — Souruh/Consiliul
      (Cauza T-440/16) (1)

      („Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive luate împotriva Siriei - Înghețarea fondurilor - Dreptul la apărare - Dreptul la protecție jurisdicțională efectivă - Obligația de motivare - Eroare de apreciere - Dreptul la onoare și la reputație - Dreptul de proprietate - Prezumția de nevinovăție - Proporționalitate”)
      (2019/C 139/43)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Souruh SA (Damasc, Siria) (reprezentant: E. Ruchat, avocat)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: inițial S. Kyriakopoulou, G. Étienne și A. Vitro, ulterior S. Kyriakopoulou și A. Vitro și, în final, S. Kyriakopoulou, A. Vitro și V. Piessevaux, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE având ca obiect anularea Deciziei (PESC) 2016/850 a Consiliului din 27 mai 2016 de modificare a Deciziei 2013/255/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei (JO 2016, L 141, p. 125) și a actelor subsecvente de punere în aplicare a acesteia, a Deciziei (PESC) 2017/917 a Consiliului din 29 mai 2017 de modificare a Deciziei 2013/255/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei (JO 2017, L 139, p. 62), și a Deciziei (PESC) 2018/778 a Consiliului din 28 mai 2018 de modificare a Deciziei 2013/255/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei (JO 2018, L 131, p. 16), în măsura în care aceste acte o privesc pe reclamantă

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea.

                  2)

                     Obligă Souruh SA să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Consiliul Uniunii Europene.

         (1)  JO C 364, 3.10.2016.


title: Cauza T-865/16: Hotărârea Tribunalului din 26 februarie 2019 — Fútbol Club Barcelona/Comisia („Ajutoare de stat — Ajutor acordat de autoritățile spaniole în favoarea anumitor cluburi de fotbal profesionist — Cotă preferențială de impozitare a veniturilor aplicată cluburilor autorizate să recurgă la statutul de entitate fără scop lucrativ — Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața internă — Libertatea de stabilire — Avantaj”)

text:
               15.4.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 139/46

      Hotărârea Tribunalului din 26 februarie 2019 — Fútbol Club Barcelona/Comisia
      (Cauza T-865/16) (1)

      („Ajutoare de stat - Ajutor acordat de autoritățile spaniole în favoarea anumitor cluburi de fotbal profesionist - Cotă preferențială de impozitare a veniturilor aplicată cluburilor autorizate să recurgă la statutul de entitate fără scop lucrativ - Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața internă - Libertatea de stabilire - Avantaj”)
      (2019/C 139/44)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Reclamant: Fútbol Club Barcelona (Barcelona, Spania) (reprezentanți: inițial J. Roca Sagarra, J. del Saz Cordero, R. Vallina Hoset, A. Sellés Marco și C. Iglesias Megías, ulterior J. Roca Sagarra, J. del Saz Cordero, R. Vallina Hoset și A. Sellés Marco, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Luengo, B. Stromsky și P. Němečková, agenți)

         Intervenient în susținerea reclamantului: Regatul Spaniei (reprezentanți: inițial A. Gavela Llopis și J. García-Valdecasas Dorrego, ulterior A. Gavela Llopis, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE, prin care se urmărește anularea Deciziei (UE) 2016/2391 a Comisiei din 4 iulie 2016 privind ajutorul de stat SA.29769 (2013/C) (ex 2013/NN) pus în aplicare de Spania în favoarea anumitor cluburi de fotbal (JO 2016, L 357, p. 1)

         Dispozitivul

                  1)

                     Anulează Decizia (UE) 2016/2391 a Comisiei din 4 iulie 2016 privind ajutorul de stat SA.29769 (2013/C) (ex 2013/NN) pus în aplicare de Spania în favoarea anumitor cluburi de fotbal.

                  2)

                     Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Fútbol Club Barcelona.

                  3)

                     Regatul Spaniei suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 30, 30.1.2017.


title: Cauza T-169/17: Hotărârea Tribunalului din 5 martie 2019 — Pethke/EUIPO (Funcție publică — Funcționari — Repartizare — Schimbarea repartizării unui șef de serviciu pe un post de administrator principal — Articolul 7 alineatul (1) din statut — Interesul serviciului — Echivalența posturilor — Discriminare pe motive de sex — Proporționalitate — Acțiune în despăgubire — Inadmisibilitate — Nerespectarea procedurii precontencioase)

text:
               15.4.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 139/46

      Hotărârea Tribunalului din 5 martie 2019 — Pethke/EUIPO
      (Cauza T-169/17) (1)

      (Funcție publică - Funcționari - Repartizare - Schimbarea repartizării unui șef de serviciu pe un post de administrator principal - Articolul 7 alineatul (1) din statut - Interesul serviciului - Echivalența posturilor - Discriminare pe motive de sex - Proporționalitate - Acțiune în despăgubire - Inadmisibilitate - Nerespectarea procedurii precontencioase)
      (2019/C 139/45)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamant: Ralph Pethke (Alicante, Spania) (reprezentant: H. Tettenborn, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: A. Lukošiūtė, agent, asistat de B. Wägenbaur, avocat)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE și având ca obiect, pe de o parte, anularea deciziei directorului executiv al EUIPO din 17 octombrie 2016 de modificare a repartizării reclamantului din postul de director al departamentului „Operațiuni” pe un post în departamentul „Observator” din cadrul EUIPO și, pe de altă parte, repararea prejudiciului pe care reclamantul pretinde că l-a suferit

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea.

                  2)

                     Îl obligă pe domnul Ralph Pethke să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO).

         (1)  JO C 151, 15.5.2017.


title: Cauza T-439/17: Hotărârea Tribunalului din 5 martie 2019 — Yellow Window/EIGE („Contracte de achiziții publice de servicii — Procedură de cerere de ofertă — Prestare de servicii pentru implementarea unui studiu privind mutilarea genitală feminină — Respingerea ofertei unui ofertant — Obligația de motivare — Coerență între comentarii și notă — Răspundere extracontractuală”)

text:
               15.4.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 139/47

      Hotărârea Tribunalului din 5 martie 2019 — Yellow Window/EIGE
      (Cauza T-439/17) (1)

      („Contracte de achiziții publice de servicii - Procedură de cerere de ofertă - Prestare de servicii pentru implementarea unui studiu privind mutilarea genitală feminină - Respingerea ofertei unui ofertant - Obligația de motivare - Coerență între comentarii și notă - Răspundere extracontractuală”)
      (2019/C 139/46)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Yellow Window (Anvers, Belgia) (reprezentant: M. Velardo, avocat)

         Pârât: Institutul European pentru Egalitatea de Șanse între Femei și Bărbați (reprezentanți: V. Ost și M. Vanderstraeten, avocați)

         Obiectul

      În primul rând, cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE, prin care se solicită anularea deciziei EIGE din 8 mai 2017 de respingere a ofertei pe care reclamanta a prezentat-o în procedura de cerere de ofertă EIGE/2017/OPER/04, precum și a deciziilor de reținere a ofertei depuse de societatea Y și de atribuire a contractului către acesta, în al doilea rând, cerere întemeiată pe articolul 268 TFUE, prin care se solicită obligarea pârâtului la repararea prejudiciului suferit din cauza acestor decizii și, în al treilea rând, cu titlu subsidiar, cerere de compensare, din cauza neregularităților comise cu ocazia atribuirii acestui contract

         Dispozitivul

                  1)

                     Anulează decizia Institutului European pentru Egalitatea de Șanse între Femei și Bărbați (EIGE) din 8 mai 2017 de respingere a ofertei pe care Yellow Window NV a depus-o în cadrul procedurii de cerere de ofertă EIGE/2017/OPER/04, precum și deciziile din 8 mai 2017 de reținere a ofertei depuse de societatea Y în cadrul acestei proceduri și de atribuire a contractului respectiv către aceasta.

                  2)

                     Respinge în rest acțiunea.

                  3)

                     Yellow Window suportă 25 % din propriile cheltuieli de judecată, iar EIGE suportă propriile cheltuieli de judecată și 75 % din cheltuielile de judecată efectuate de Yellow Window.

         (1)  JO C 338, 9.10.2017.


title: Cauza T-450/17: Hotărârea Tribunalului din 5 martie 2019 — Eurosupport — Fineurop support/EIGE („Contracte de achiziții publice de servicii — Procedură de cerere de ofertă — Prestare de servicii pentru implementarea unui studiu privind mutilarea genitală feminină — Respingerea ofertei unui ofertant — Obligația de motivare — Coerență între comentarii și notă — Răspundere extracontractuală”)

text:
               15.4.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 139/48

      Hotărârea Tribunalului din 5 martie 2019 — Eurosupport — Fineurop support/EIGE
      (Cauza T-450/17) (1)

      („Contracte de achiziții publice de servicii - Procedură de cerere de ofertă - Prestare de servicii pentru implementarea unui studiu privind mutilarea genitală feminină - Respingerea ofertei unui ofertant - Obligația de motivare - Coerență între comentarii și notă - Răspundere extracontractuală”)
      (2019/C 139/47)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Eurosupport — Fineurop support Srl (Milano, Italia) (reprezentant: M. Velardo, avocat)

         Pârât: Institutul European pentru Egalitatea de Șanse între Femei și Bărbați (reprezentanți: V. Ost și M. Vanderstraeten, avocați)

         Obiectul

      În primul rând, cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE, prin care se solicită anularea deciziei EIGE din 8 mai 2017 de respingere a ofertei pe care reclamanta a prezentat-o în procedura de cerere de ofertă EIGE/2017/OPER/04, precum și a deciziilor de reținere a ofertei depuse de societatea Y și de atribuire a contractului către acesta, în al doilea rând, cerere întemeiată pe articolul 268 TFUE, prin care se solicită obligarea pârâtului la repararea prejudiciului suferit din cauza acestor decizii și, în al treilea rând, cu titlu subsidiar, cerere de compensare, din cauza neregularităților comise cu ocazia atribuirii acestui contract

         Dispozitivul

                  1)

                     Nu mai este necesară pronunțarea asupra deciziilor Institutului European pentru Egalitatea de Șanse între Femei și Bărbați (EIGE) din 8 mai 2017, prin care s-a reținut oferta depusă de societatea Y în cadrul procedurii de cerere de ofertă EIGE/2017/OPER/04 și s-a atribuit contractul către acesta.

                  2)

                     Anulează decizia EIGE din 8 mai 2017 de respingere a ofertei pe care Eurosupport — Fineurop support Srl a depus-o în cadrul acestei proceduri.

                  3)

                     Respinge în rest acțiunea.

                  4)

                     Eurosupport — Fineurop support suportă 25 % din propriile cheltuieli de judecată, iar EIGE suportă propriile cheltuieli de judecată și 75 % din cheltuielile de judecată efectuate de Eurosupport — Fineurop support.

         (1)  JO C 357, 23.10.2017.


title: Cauza T-107/18: Hotărârea Tribunalului din 27 februarie 2019 — Aytekin/EUIPO — Dienne Salotti (Dienne) („Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative Dienne — Marca Uniunii Europene figurativă anterioară ENNE — Motiv relativ de refuz — Lipsa unui risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)

text:
               15.4.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 139/49

      Hotărârea Tribunalului din 27 februarie 2019 — Aytekin/EUIPO — Dienne Salotti (Dienne)
      (Cauza T-107/18) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative Dienne - Marca Uniunii Europene figurativă anterioară ENNE - Motiv relativ de refuz - Lipsa unui risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)
      (2019/C 139/48)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: Erkan Aytekin (Ankara, Turcia) (reprezentant: V. Martín Santos, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: A. Folliard-Monguiral și G. Sakalaite-Orlovskiene, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Dienne Salotti SRL (Altamura, Italia) (reprezentant: D. Russo, avocat)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 15 decembrie 2017 (cauza R 1444/2017–2) privind o procedură de opoziție între domnul Aytekin și Dienne Salotti

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea.

                  2)

                     Îl obligă pe domnul Erkan Aytekin să suporte propriile cheltuieli de judecată precum și pe cele efectuate, în cadrul prezentei proceduri, de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) și de Dienne Salotti Srl.

         (1)  JO C 134, 16.4.2018.


title: Cauza T-216/18: Hotărârea Tribunalului din 28 februarie 2019 — Pozza/Parlamentul („Funcție publică — Funcționari — Remunerație — Indemnizație de expatriere — Articolul 4 alineatul (1) litera (a) din anexa VII la statut — Locul exercitării activității profesionale principale — Transfer interinstituțional — Decizia de a nu mai acorda indemnizația de expatriere — Competență — Încredere legitimă”)

text:
               15.4.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 139/50

      Hotărârea Tribunalului din 28 februarie 2019 — Pozza/Parlamentul
      (Cauza T-216/18) (1)

      („Funcție publică - Funcționari - Remunerație - Indemnizație de expatriere - Articolul 4 alineatul (1) litera (a) din anexa VII la statut - Locul exercitării activității profesionale principale - Transfer interinstituțional - Decizia de a nu mai acorda indemnizația de expatriere - Competență - Încredere legitimă”)
      (2019/C 139/49)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Geoffray Pozza (Waldbillig, Luxemburg) (reprezentanți: S. Orlandi și T. Martin, avocați)

         Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: J. Van Pottelberge și M. Windisch, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE prin care se solicită anularea deciziei din 8 iunie 2017 prin care Parlamentul nu mai acordă reclamantului beneficiul indemnizației de expatriere de la data intrării sale în funcție

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea.

                  2)

                     Îl obligă pe domnul Geoffray Pozza la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 211, 18.6.2018.


title: Cauza T-263/18: Hotărârea Tribunalului din 5 martie 2019 — Meblo Trade/EUIPO — Meblo Int (MEBLO) („Marcă a Uniunii Europene — Procedură de decădere — Marca Uniunii Europene figurativă MEBLO — Utilizare serioasă a mărcii — Articolul 58 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (UE) 2017/1001 — Dovada utilizării serioase”)

text:
               15.4.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 139/50

      Hotărârea Tribunalului din 5 martie 2019 — Meblo Trade/EUIPO — Meblo Int (MEBLO)
      (Cauza T-263/18) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de decădere - Marca Uniunii Europene figurativă MEBLO - Utilizare serioasă a mărcii - Articolul 58 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (UE) 2017/1001 - Dovada utilizării serioase”)
      (2019/C 139/50)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Meblo Trade d.o.o. (Zagreb, Croația) (reprezentant: A. Ivanova, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: E. Markakis și H. O’Neill, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Meblo Int, proizvodnja izdelkov za spanje d.o.o. (Nova Gorica, Slovenia) (reprezentant: A. Plesničar, avocat)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 27 februarie 2018 (cauza R 883/2017-4) privind o procedură de decădere între Meblo Trade și Meblo Int, proizvodnja izdelkov za spanje

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea.

                  2)

                     Obligă Meblo Trade d.o.o. la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 231, 2.7.2018.


title: Cauza T-321/18: Hotărârea Tribunalului din 6 martie 2019 — Serenity Pharmaceuticals/EUIPO — Gebro Holding (NOCUVANT) („Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale NOCUVANT — Mărci verbale anterioare NOCUTIL — Dovada utilizării serioase — Articolul 47 alineatul (2) din Regulamentul (UE) 2017/1001 — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Similitudinea semnelor — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul 2017/1001”)

text:
               15.4.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 139/51

      Hotărârea Tribunalului din 6 martie 2019 — Serenity Pharmaceuticals/EUIPO — Gebro Holding (NOCUVANT)
      (Cauza T-321/18) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale NOCUVANT - Mărci verbale anterioare NOCUTIL - Dovada utilizării serioase - Articolul 47 alineatul (2) din Regulamentul (UE) 2017/1001 - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Similitudinea semnelor — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul 2017/1001”)
      (2019/C 139/51)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Serenity Pharmaceuticals LLC (Milford, Pennsylvania, Statele Unite) (reprezentant: J. Day, solicitor)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: A. Lukošiūtė și H. O’Neill, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Gebro Holding GmbH (Fieberbrunn, Austria) (reprezentant: M. Konzett, avocat)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 8 martie 2018 (cauza R 584/2017-2) privind o procedură de opoziție între Gebro Holding și Allergan, Inc.

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea.

                  2)

                     Obligă Serenity Pharmaceuticals LLC la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 240, 9.7.2018.


title: Cauza T-459/18: Hotărârea Tribunalului din 28 februarie 2019 — Lotte/EUIPO — Générale Biscuit-Glico France (PEPERO original) („Marcă a Uniunii Europene — Procedură de declarare a nulității — Marca figurativă a Uniunii europene PEPERO original — Marcă națională tridimensională anterioară — Forma unui biscuit alungit acoperit parțial cu ciocolată — Declarație de nulitate — Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul (UE) 2017/1001 — Utilizare serioasă a mărcii anterioare — Marcă anterioară constituită din forma produsului — Utilizare ca marcă — Lipsa alterării caracterului distinctiv”)

text:
               15.4.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 139/52

      Hotărârea Tribunalului din 28 februarie 2019 — Lotte/EUIPO — Générale Biscuit-Glico France (PEPERO original)
      (Cauza T-459/18) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulității - Marca figurativă a Uniunii europene PEPERO original - Marcă națională tridimensională anterioară - Forma unui biscuit alungit acoperit parțial cu ciocolată - Declarație de nulitate - Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul (UE) 2017/1001 - Utilizare serioasă a mărcii anterioare - Marcă anterioară constituită din forma produsului - Utilizare ca marcă - Lipsa alterării caracterului distinctiv”)
      (2019/C 139/52)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Lotte Corp. (Seul, Coreea de Sud) (reprezentant: G. Ringeisen, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Générale Biscuit-Glico France (Clamart, Franța) (reprezentant: A. Lecomte, avocat)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 11 mai 2018 (cauza R 913/2017-1) privind o procedură de declarare a nulității între Générale Biscuit-Glico France și Lotte

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea.

                  2)

                     Obligă Lotte Corp. la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 364, 8.10.2018.


title: Cauza T-870/16: Ordonanța Tribunalului din 27 februarie 2019 — Miserini Johansson/BEI („Funcție publică — Personalul BEI — Absență prelungită sau repetată pentru motive de boală sau de accident, altele decât cele profesionale — Remunerație redusă după douăsprezece luni de absență — Articolul 33 din Regulamentul personalul BEI — Procedură de recunoaștere a originii profesionale a bolii”)

text:
               15.4.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 139/53

      Ordonanța Tribunalului din 27 februarie 2019 — Miserini Johansson/BEI
      (Cauza T-870/16) (1)

      („Funcție publică - Personalul BEI - Absență prelungită sau repetată pentru motive de boală sau de accident, altele decât cele profesionale - Remunerație redusă după douăsprezece luni de absență - Articolul 33 din Regulamentul personalul BEI - Procedură de recunoaștere a originii profesionale a bolii”)
      (2019/C 139/53)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Virna Miserini Johansson (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentant: A. Senes, avocat)

         Pârâtă: Banca Europeană de Investiții (reprezentanți: T. Gilliams, G. Faedo și K. Carr, agenți, asistați de J. Currall și B. Wägenbaur, avocați)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE și pe articolul 50a din Statutul Curții de Justiție a Uniunii Europene și având ca obiect, cu titlu principal, anularea unei decizii a BEI din 25 ianuarie 2016 și repararea prejudiciilor material și moral legate de această decizie și, cu titlu subsidiar, doar repararea prejudiciilor material și moral solicitate cu titlu principal precum și rambursarea cheltuielilor legate de problemele de sănătate dezvoltate din cauza stresului grav de care ar fi suferit reclamanta și care nu ar fi rambursate de sistemul de asigurări de sănătate al BEI

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea.

                  2)

                     O condamnă pe doamna Virna Miserini Johansson la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 86, 20.3.2017.


title: Cauza T-25/18: Ordonanța Tribunalului din 27 februarie 2019 — PAN Europe/Comisia („Acces la documente — Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 — Regulamentul (CE) nr. 1367/2006 — Documente referitoare la perturbatorii endocrini — Retragerea deciziei de refuz al accesului — Divulgare după introducerea acțiunii — Dispariția obiectului litigiului — Nepronunțare asupra fondului”)

text:
               15.4.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 139/54

      Ordonanța Tribunalului din 27 februarie 2019 — PAN Europe/Comisia
      (Cauza T-25/18) (1)

      („Acces la documente - Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 - Regulamentul (CE) nr. 1367/2006 - Documente referitoare la perturbatorii endocrini - Retragerea deciziei de refuz al accesului - Divulgare după introducerea acțiunii - Dispariția obiectului litigiului - Nepronunțare asupra fondului”)
      (2019/C 139/55)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Pesticide Action Network Europe (PAN Europe) (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: B. Kloostra, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Buchet, I. Naglis și G. Gattinara, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea Deciziei C(2017) 7604 final a Comisiei din 9 noiembrie 2017, în măsura în care refuză accesul la documente referitoare la perturbatorii endocrini

         Dispozitivul

                  1)

                     Nu mai este necesară pronunțarea asupra fondului cauzei.

                  2)

                     Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 104, 19.3.2018.


title: Cauza T-836/17: Ordonanța Tribunalului din 27 februarie 2019 — Sports Group Denmark/EUIPO — K&L (WHISTLER) („Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Retragerea opoziției — Nepronunțare asupra fondului”)

text:
               15.4.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 139/53

      Ordonanța Tribunalului din 27 februarie 2019 — Sports Group Denmark/EUIPO — K&L (WHISTLER)
      (Cauza T-836/17) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Retragerea opoziției - Nepronunțare asupra fondului”)
      (2019/C 139/54)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Sports Group Denmark A/S (Ikast, Danemarca) (reprezentant: E. Skovbo, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: D. Gája și D. Walicka, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO: K&L GmbH & Co. Handels-KG (Weilheim, Germania)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 18 octombrie 2017 (cauza R 311/2017-1) privind o procedură de opoziție între K&L și Sports Group Denmark

         Dispozitivul

                  1)

                     Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului acțiunii.

                  2)

                     Obligă Sports Group Denmark A/S la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 63, 19.2.2018.


title: Cauza T-178/18: Ordonanța Tribunalului din 28 februarie 2019 — Région de Bruxelles-Capitale/Comisia („Acțiune în anulare — Produse fitosanitare — Substanța activă glifosat — Reînnoire a înscrierii în anexa la Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 540/2011 — Lipsa afectării directe — Inadmisibilitate”)

text:
               15.4.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 139/55

      Ordonanța Tribunalului din 28 februarie 2019 — Région de Bruxelles-Capitale/Comisia
      (Cauza T-178/18) (1)

      („Acțiune în anulare - Produse fitosanitare - Substanța activă glifosat - Reînnoire a înscrierii în anexa la Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 540/2011 - Lipsa afectării directe - Inadmisibilitate”)
      (2019/C 139/56)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Région de Bruxelles-Capitale (reprezentanți: A. Bailleux și B. Magarinos Rey, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Castillo de la Torre, A. Lewis, I. Naglis și G. Koleva, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2017/2324 al Comisiei din 12 decembrie 2017 de reînnoire a aprobării substanței active glifosat, în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1107/2009 al Parlamentului European și al Consiliului privind introducerea pe piață a produselor fitosanitare, și de modificare a anexei la Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 540/2011 al Comisiei (JO 2017, L 333, p. 10).

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

                  2)

                     eConstată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra cererilor de intervenție ale Justice Pesticides, Région wallonne, Pesticide Action Network Europe (PAN Europe), Health & Environment Alliance (HEAL), Nature & Progrès Belgique (Nature & Progrès), SomeOfUs, WeMove Europe (WeMove.EU), Monsanto Europe NV/SA, Monsanto Company, Helm AG, Barclay Chemicals Manufacturing Ltd, Albaugh Europe Sàrl, Albaugh TKI D.O.O. și Albaugh UK Ltd.

                  3)

                     Région de Bruxelles-Capitale suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

                  4)

                     Région de Bruxelles-Capitale, Comisia, Justice Pesticides, Région wallonne, PAN Europe, HEAL, Nature & Progrès, SomeOfUs, WeMove.EU, Monsanto Europe, Monsanto Company, Helm, Barclay Chemicals Manufacturing, Albaugh Europe, Albaugh TKI D.O.O. și Albaugh UK suportă fiecare propriile cheltuieli aferente cererilor de intervenție.

         (1)  JO C 190, 4.6.2018.


title: Cauza T-375/18: Ordonanța Tribunalului din 28 februarie 2019 — Gollnisch/Parlamentul („Acțiune în anulare și în despăgubire — Drept instituțional — Membru al Parlamentului European — Lucrările unei delegații în afara Uniunii — Decizia Președintelui Delegației pentru relațiile cu Japonia — Lista persoanelor autorizate să participe la o întâlnire interparlamentară în Japonia care nu include numele reclamantului — Termen de introducere a acțiunii — Tardivitate — Act care nu este supus căilor de atac — Încălcarea cerințelor de formă — Inadmisibilitate”)

text:
               15.4.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 139/56

      Ordonanța Tribunalului din 28 februarie 2019 — Gollnisch/Parlamentul
      (Cauza T-375/18) (1)

      („Acțiune în anulare și în despăgubire - Drept instituțional - Membru al Parlamentului European - Lucrările unei delegații în afara Uniunii - Decizia Președintelui Delegației pentru relațiile cu Japonia - Lista persoanelor autorizate să participe la o întâlnire interparlamentară în Japonia care nu include numele reclamantului - Termen de introducere a acțiunii - Tardivitate - Act care nu este supus căilor de atac - Încălcarea cerințelor de formă - Inadmisibilitate”)
      (2019/C 139/57)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Bruno Gollnisch (Villiers-le-Mahieu, Franța) (reprezentant: B. Bonnefoy-Claudet, avocat)

         Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: C. Burgos și S. Alonso de León, agenți)

         Obiectul

      Pe de o parte, cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE având ca obiect, cu titlu principal, anularea deciziei Președintelui Delegației pentru relațiile cu Japonia din 20 martie 2018 de stabilire a listei persoanelor autorizate să participe la o întâlnire interparlamentară în Japonia și, cu titlu subsidiar, anularea a două decizii implicite de respingere și, pe de altă parte, cerere întemeiată pe articolul 268 TFUE având ca obiect repararea prejudiciului pretins suferit de reclamant ca urmare a acestui act

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea.

                  2)

                     Îl obligă pe domnul Bruno Gollnisch la suportarea propriilor cheltuieli de judecată, precum și a celor efectuate de Parlamentul European.

         (1)  JO C 364, 8.10.2018.


title: Cauza T-401/18: Ordonanța Tribunalului din 27 februarie 2019 — SFIE-PE/Parlamentul („Acțiune în anulare — Drept instituțional — Grevă a interpreților — Măsuri de obligare a unor interpreți să presteze servicii, adoptate de Parlamentul European — Act care nu poate fi atacat — Lipsa afectării individuale — Inadmisibilitate”)

text:
               15.4.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 139/57

      Ordonanța Tribunalului din 27 februarie 2019 — SFIE-PE/Parlamentul
      (Cauza T-401/18) (1)

      („Acțiune în anulare - Drept instituțional - Grevă a interpreților - Măsuri de obligare a unor interpreți să presteze servicii, adoptate de Parlamentul European - Act care nu poate fi atacat - Lipsa afectării individuale - Inadmisibilitate”)
      (2019/C 139/58)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Syndicat des fonctionnaires internationaux et européens — Section du Parlement européen (SFIE-PE) (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: L. Levi, avocat)

         Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: O. Caisou-Rousseau și E. Taneva, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolele 263 și 268 TFUE având ca obiect, pe de o parte, anularea deciziei din 2 iulie 2018 a directorului general al personalului din Parlament privind obligarea unor interpreți și a unor interpreți de conferință să presteze servicii pe data de 3 iulie 2018, precum și a deciziilor ulterioare ale directorului general al personalului din Parlament privind obligarea unor interpreți și a unor interpreți de conferință să presteze servicii pe datele de 4, 5, 10 și 11 iulie 2018 și, pe de altă parte, obligarea Parlamentului la repararea prejudiciului moral produs prin aceste decizii, evaluat ex aequo et bono la 10 000 de euro

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

                  2)

                     Nu este necesară pronunțarea cu privire la cererea de intervenție a Consiliului Uniunii Europene.

                  3)

                     Obligă Syndicat des fonctionnaires internationaux et européens — Section du Parlement européen (SFIE-PE) la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a cheltuielilor aferente procedurii de măsuri provizorii, cu excepția celor aferente cererii de intervenție a Consiliului.

                  4)

                     SFIE-PE, Parlamentul European și Consiliul suportă fiecare propriile cheltuieli de judecată aferente cererii de intervenție a Consiliului.

         (1)  JO C 364, 8.10.2018.


title: Cauza T-460/18: Ordonanța Tribunalului din 28 februarie 2019 — eSlovensko Bratislava/Comisia („Acțiune în anulare — Achiziții publice — Compensarea creanțelor — Dispariția obiectului litigiului — Nepronunțare asupra fondului”)

text:
               15.4.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 139/57

      Ordonanța Tribunalului din 28 februarie 2019 — eSlovensko Bratislava/Comisia
      (Cauza T-460/18) (1)

      („Acțiune în anulare - Achiziții publice - Compensarea creanțelor - Dispariția obiectului litigiului - Nepronunțare asupra fondului”)
      (2019/C 139/59)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: eSlovensko Bratislava (Bratislava, Slovacia) (reprezentant: B. Fridrich, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: O. Verheecke, J. Estrada de Solà și F. van den Berghe, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea deciziei cuprinse în scrisoarea Comisiei din 22 iunie 2018 având ca obiect recuperarea sumei de 229 711,16 euro prin compensarea plății care trebuie efectuată reclamantei de Agenția Executivă pentru Inovare și Rețele (INEA) cu o creanță a Comisiei asupra eSlovensko.

         Dispozitivul

                  1)

                     Nu mai este necesară pronunțarea asupra fondului cauzei.

                  2)

                     Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 328, 17.9.2018.


title: Cauza T-581/18: Ordonanța Tribunalului din 27 februarie 2019 — ND (*) și OE (*)/Comisia („Acțiune în anulare — Pretinsă discriminare între funcționarii europeni și rezidenții naționali în ceea ce privește modul de calcul al remunerației nete care determină tariful anumitor prestații sociale — Coordonarea regimurilor de securitate socială — Clasare a unei plângeri — Neinițierea unei proceduri de constatare a neîndeplinirii obligațiilor — Inadmisibilitate”)

text:
                  15.4.2019

                  RO

                  Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

                  C 139/58

         Ordonanța Tribunalului din 27 februarie 2019 —  ND (*1) și  OE (*1)/Comisia
         (Cauza T-581/18) (1)

         („Acțiune în anulare - Pretinsă discriminare între funcționarii europeni și rezidenții naționali în ceea ce privește modul de calcul al remunerației nete care determină tariful anumitor prestații sociale - Coordonarea regimurilor de securitate socială - Clasare a unei plângeri - Neinițierea unei proceduri de constatare a neîndeplinirii obligațiilor - Inadmisibilitate”)
         (2019/C 139/60)
         Limba de procedură: franceza

            Părțile

            Reclamanți: ND (*1),  OE (*1) (reprezentant: A. Bove, avocat)

            Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentant: D. Martin, agent)

            Obiectul

         Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea deciziei cuprinse în scrisoarea Comisiei din 27 iulie 2018, notificată reclamanților la 30 iulie 2018, prin care le-a fost clasată plângerea îndreptată împotriva orașului Luxemburg, statului luxemburghez și Curții Administrative din Luxemburg

            Dispozitivul

                     1)

                        Respinge acțiunea ca fiind inadmisibilă.

                     2)

                        Îi obligă  ND (*1) și  OE (*1) la plata cheltuielilor de judecată.

            (*1)  Informații șterse sau înlocuite în contextul cadrului legal de protecție a datelor cu caracter personal și/sau a confidențialității.

            (1)  JO C 408, 12.11.2018.


title: Cauza T-675/18 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 5 februarie 2019 — Trifolio-M și alții/EFSA („Cerere de măsuri provizorii — Produse fitosanitare — Procedura de revizuire a aprobării substanței active azadirachtin — Respingerea cererii de aplicare a regimului de confidențialitate — Lipsa fumus boni juris”)

text:
               15.4.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 139/59

      Ordonanța președintelui Tribunalului din 5 februarie 2019 — Trifolio-M și alții/EFSA
      (Cauza T-675/18 R)
      („Cerere de măsuri provizorii - Produse fitosanitare - Procedura de revizuire a aprobării substanței active azadirachtin - Respingerea cererii de aplicare a regimului de confidențialitate - Lipsa fumus boni juris”)
      (2019/C 139/61)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamante: Trifolio-M GmbH (Lahnau, Germania), Oxon Italia SpA (Milan, Italia), Mitsui AgriScience International SA (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: C. Mereu și S. Englebert, avocați)

         Pârâtă: Autoritatea Europeană pentru Siguranța Alimentară (EFSA) (reprezentanți: D. Detken și S. Gabbi, agenți, asistați de S. Raes, avocat)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolele 278 și 279 TFUE prin care se solicită suspendarea executării deciziei din 11 septembrie 2018 a directorului executiv al Autorității Europene pentru Siguranța Alimentară de soluționare a cererilor de aplicare a regimului de confidențialitate în privința concluziei referitoare la evaluarea inter pares a riscului utilizării ca pesticid a substanței active azadirachtine (EFSA1LA1DEC/19777743/2018)

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge cererea de măsuri provizorii.

                  2)

                     Anulează Ordonanța din 20 noiembrie 2018, Trifolio-M și alții/EFSA, (T-675/18 R).

                  3)

                     Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.


title: Cauza T-55/19: Acțiune introdusă la 30 ianuarie 2019 — Cham Holding și Bena Properties/Consiliul

text:
               15.4.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 139/60

      Acțiune introdusă la 30 ianuarie 2019 — Cham Holding și Bena Properties/Consiliul
      (Cauza T-55/19)
      (2019/C 139/62)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamante: Cham Holding Co. SA (Damasc, Siria) și Bena Properties Co. SA (Damasc) (reprezentant: E. Ruchat, avocat)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene

         Concluziile

      Reclamantele solicită Tribunalului:

                  —

                  declararea acțiunii reclamantelor ca admisibilă și fondată;

                  —

                  în consecință, obligarea Uniunii Europene la repararea prejudiciului suferit de reclamante, cu un cuantum pe care Tribunalul îl va stabili în echitate;

                  —

                  cu titlu subsidiar, dispunerea numirii unui expert în vederea stabilirii amplorii totale a prejudiciului suferit de reclamante;

                  —

                  obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantele invocă un motiv principal și un motiv subsidiar, întemeiate pe prejudiciul pe care l-ar fi suferit acestea și de care ar fi răspunzător Consiliul Uniunii Europene.
      Motivul principal este întemeiat pe faptul că măsurile restrictive în litigiu, și anume Decizia (PESC) 2018/778 a Consiliului din 28 mai 2018 de modificare a Deciziei 2013/255/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei și actele subsecvente de punere în aplicare a acesteia, ar fi nelegale. În primul rând, acestea ar încălca obligația de motivare, astfel cum a fost prevăzută la articolele 296 TFUE și 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și, în al doilea rând, ele ar aduce atingere dreptului de proprietate al reclamantelor și dreptului la respectarea reputației lor. Această încălcare ar fi fost cauza directă a unui prejudiciu moral și material semnificativ pe care l-a suferit, constând într-o atingere adusă reputației lor, pe de o parte, și, respectiv, în încetarea contractelor, în pierderea de echipament și în pierderea de venituri, pe de altă parte, pentru care ar avea dreptul la o reparație.
      La rândul său, motivul subsidiar este întemeiat pe existența unui regim de răspundere obiectivă a Uniunii Europene.


title: Cauza T-56/19: Acțiune introdusă la 30 ianuarie 2019 — Syriatel Mobile Telecom/Consiliul

text:
               15.4.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 139/61

      Acțiune introdusă la 30 ianuarie 2019 — Syriatel Mobile Telecom/Consiliul
      (Cauza T-56/19)
      (2019/C 139/63)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Syriatel Mobile Telecom (Joint Stock Company) (Damasc, Siria) (reprezentant: E. Ruchat, avocat)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  declararea acțiunii reclamantei ca admisibilă și fondată;

                  —

                  în consecință, obligarea Uniunii Europene la repararea întregului prejudiciu suferit de reclamantă, cu un cuantum pe care Tribunalul îl va stabili în echitate;

                  —

                  cu titlu subsidiar, dispunerea numirii unui expert în vederea stabilirii amplorii totale a prejudiciului suferit de reclamantă;

                  —

                  obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă un motiv principal și un motiv subsidiar, întemeiate pe prejudiciul pe care l-ar fi suferit aceasta și de care ar fi răspunzător Consiliul Uniunii Europene.
      Motivul principal este întemeiat pe faptul că măsurile restrictive în litigiu, și anume Decizia (PESC) 2018/778 a Consiliului din 28 mai 2018 de modificare a Deciziei 2013/255/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei și actele subsecvente de punere în aplicare a acesteia, ar fi nelegale. În primul rând, acestea ar încălca obligația de motivare, astfel cum a fost prevăzută la articolele 296 TFUE și 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și, în al doilea rând, ele ar aduce atingere dreptului de proprietate al reclamantei și dreptului la respectarea reputației sale. Această încălcare ar fi fost cauza directă a unui prejudiciu moral și material semnificativ pe care l-a suferit, constând într-o atingere adusă reputației sale, pe de o parte, și, respectiv, în încetarea contractelor, în pierderea de echipament și în pierderea de venituri, pe de altă parte, pentru care ar avea dreptul la o reparație.
      La rândul său, motivul subsidiar este întemeiat pe existența unui regim de răspundere obiectivă a Uniunii Europene.


title: Cauza T-57/19: Acțiune introdusă la 31 ianuarie 2019 — Makhlouf/Consiliul

text:
               15.4.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 139/61

      Acțiune introdusă la 31 ianuarie 2019 — Makhlouf/Consiliul
      (Cauza T-57/19)
      (2019/C 139/64)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Rami Makhlouf (Damasc, Siria) (reprezentant: E. Ruchat, avocat)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  declararea acțiunii reclamantului ca admisibilă și fondată;

                  —

                  în consecință, obligarea Uniunii Europene la repararea întregului prejudiciu suferit de reclamant, cu un cuantum pe care Tribunalul îl va stabili în echitate;

                  —

                  obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă un motiv principal și un motiv subsidiar, întemeiate pe prejudiciul pe care l-ar fi suferit acesta și de care ar fi răspunzător Consiliul Uniunii Europene.
      Motivul principal este întemeiat pe faptul că măsurile restrictive în litigiu, și anume Decizia (PESC) 2018/778 a Consiliului din 28 mai 2018 de modificare a Deciziei 2013/255/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei și actele subsecvente de punere în aplicare a acesteia, ar fi nelegale. În primul rând, acestea ar încălca obligația de motivare, astfel cum a fost prevăzută la articolele 296 TFUE și 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și, în al doilea rând, ele ar aduce atingere dreptului de proprietate al reclamantului și dreptului la respectarea reputației sale. Această încălcare ar fi fost cauza directă a unui prejudiciu moral și material semnificativ pe care l-a suferit, constând într-o atingere adusă reputației sale, pe de o parte, și, respectiv, în încetarea contractelor, în pierderea de echipament și în pierderea de venituri, pe de altă parte, pentru care ar avea dreptul la o reparație.
      La rândul său, motivul subsidiar este întemeiat pe existența unui regim de răspundere obiectivă a Uniunii Europene.


title: Cauza T-58/19: Acțiune introdusă la 31 ianuarie 2019 — Othman/Consiliul

text:
               15.4.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 139/62

      Acțiune introdusă la 31 ianuarie 2019 — Othman/Consiliul
      (Cauza T-58/19)
      (2019/C 139/65)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Razan Othman (Damasc, Siria) (reprezentant: E. Ruchat, avocat)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  declararea acțiunii reclamantei ca admisibilă și fondată;

                  —

                  în consecință, obligarea Uniunii Europene la repararea întregului prejudiciu suferit de reclamantă, cu un cuantum pe care Tribunalul îl va stabili în echitate;

                  —

                  obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă un motiv principal și un motiv subsidiar, întemeiate pe prejudiciul pe care l-ar fi suferit aceasta și de care ar fi răspunzător Consiliul Uniunii Europene.
      Motivul principal este întemeiat pe faptul că măsurile restrictive în litigiu, și anume Decizia (PESC) 2018/778 a Consiliului din 28 mai 2018 de modificare a Deciziei 2013/255/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei și actele subsecvente de punere în aplicare a acesteia, ar fi nelegale. În primul rând, acestea ar încălca obligația de motivare, astfel cum a fost prevăzută la articolele 296 TFUE și 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și, în al doilea rând, ele ar aduce atingere dreptului de proprietate al reclamantei și dreptului la respectarea reputației sale. Această încălcare ar fi fost cauza directă a unui prejudiciu moral și material semnificativ pe care l-a suferit, constând într-o atingere adusă reputației sale, pe de o parte, și, respectiv, în încetarea contractelor, în pierderea de echipament și în pierderea de venituri, pe de altă parte, pentru care ar avea dreptul la o reparație.
      La rândul său, motivul subsidiar este întemeiat pe existența unui regim de răspundere obiectivă a Uniunii Europene.


title: Cauza T-59/19: Acțiune introdusă la 31 ianuarie 2019 — Makhlouf/Consiliul

text:
               15.4.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 139/63

      Acțiune introdusă la 31 ianuarie 2019 — Makhlouf/Consiliul
      (Cauza T-59/19)
      (2019/C 139/66)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Ehab Makhlouf (Damasc, Siria) (reprezentant: E. Ruchat, avocat)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  declararea acțiunii reclamantului ca admisibilă și fondată;

                  —

                  în consecință, obligarea Uniunii Europene la repararea întregului prejudiciu suferit de reclamant, cu un cuantum pe care Tribunalul îl va stabili în echitate;

                  —

                  obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă un motiv principal și un motiv subsidiar, întemeiate pe prejudiciul pe care l-ar fi suferit acesta și de care ar fi răspunzător Consiliul Uniunii Europene.
      Motivul principal este întemeiat pe faptul că măsurile restrictive în litigiu, și anume Decizia (PESC) 2018/778 a Consiliului din 28 mai 2018 de modificare a Deciziei 2013/255/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei și actele subsecvente de punere în aplicare a acesteia, ar fi nelegale. În primul rând, acestea ar încălca obligația de motivare, astfel cum a fost prevăzută la articolele 296 TFUE și 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și, în al doilea rând, ele ar aduce atingere dreptului de proprietate al reclamantului și dreptului la respectarea reputației sale. Această încălcare ar fi fost cauza directă a unui prejudiciu moral semnificativ pe care l-a suferit, constând într-o atingere adusă reputației sale, produs în urma includerii sale în listele de sancțiuni și pentru care ar avea dreptul la o reparație.
      La rândul său, motivul subsidiar este întemeiat pe existența unui regim de răspundere obiectivă a Uniunii Europene.


title: Cauza T-61/19: Acțiune introdusă la 3 februarie 2019 — Drex Technologies/Consiliul

text:
               15.4.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 139/64

      Acțiune introdusă la 3 februarie 2019 — Drex Technologies/Consiliul
      (Cauza T-61/19)
      (2019/C 139/67)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Drex Technologies SA (Tortola, Insulele Virgine Britanice) (reprezentant: E. Ruchat, avocat)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  declararea acțiunii reclamantei ca admisibilă și fondată;

                  —

                  în consecință, obligarea Uniunii Europene la repararea întregului prejudiciu suferit de reclamantă, cu un cuantum pe care Tribunalul îl va stabili în echitate;

                  —

                  cu titlu subsidiar, dispunerea numirii unui expert în vederea stabilirii amplorii totale a prejudiciului suferit de reclamantă;

                  —

                  obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă un motiv principal și un motiv subsidiar, întemeiate pe prejudiciul pe care l-ar fi suferit aceasta și de care ar fi răspunzător Consiliul Uniunii Europene.
      Motivul principal este întemeiat pe faptul că măsurile restrictive în litigiu, și anume Decizia (PESC) 2018/778 a Consiliului din 28 mai 2018 de modificare a Deciziei 2013/255/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei și actele subsecvente de punere în aplicare a acesteia, ar fi nelegale. În primul rând, acestea ar încălca obligația de motivare, astfel cum a fost prevăzută la articolele 296 TFUE și 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și, în al doilea rând, ele ar aduce atingere dreptului de proprietate al reclamantei și dreptului la respectarea reputației sale. Această încălcare ar fi fost cauza directă a unui prejudiciu moral și material semnificativ pe care l-a suferit, constând într-o atingere adusă reputației sale, pe de o parte, și, respectiv, în încetarea contractelor, în pierderea de echipament și în pierderea de venituri, pe de altă parte, pentru care ar avea dreptul la o reparație.
      La rândul său, motivul subsidiar este întemeiat pe existența unui regim de răspundere obiectivă a Uniunii Europene.


title: Cauza T-62/19: Acțiune introdusă la 3 februarie 2019 — Almashreq Investment Fund/Consiliul

text:
               15.4.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 139/65

      Acțiune introdusă la 3 februarie 2019 — Almashreq Investment Fund/Consiliul
      (Cauza T-62/19)
      (2019/C 139/68)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Almashreq Investment Fund (Damasc, Siria) (reprezentant: E. Ruchat, avocat)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  declararea acțiunii reclamantei ca admisibilă și fondată;

                  —

                  în consecință, obligarea Uniunii Europene la repararea întregului prejudiciu suferit de reclamantă, cu un cuantum pe care Tribunalul îl va stabili în echitate;

                  —

                  cu titlu subsidiar, dispunerea numirii unui expert în vederea stabilirii amplorii totale a prejudiciului suferit de reclamantă;

                  —

                  obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă un motiv principal și un motiv subsidiar, întemeiate pe prejudiciul pe care l-ar fi suferit aceasta și de care ar fi răspunzător Consiliul Uniunii Europene.
      Motivul principal este întemeiat pe faptul că măsurile restrictive în litigiu, și anume Decizia (PESC) 2018/778 a Consiliului din 28 mai 2018 de modificare a Deciziei 2013/255/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei și actele subsecvente de punere în aplicare a acesteia, ar fi nelegale. În primul rând, acestea ar încălca obligația de motivare, astfel cum a fost prevăzută la articolele 296 TFUE și 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și, în al doilea rând, ele ar aduce atingere dreptului de proprietate al reclamantei și dreptului la respectarea reputației sale. Această încălcare ar fi fost cauza directă a unui prejudiciu moral și material semnificativ pe care l-a suferit, constând într-o atingere adusă reputației sale, pe de o parte, și, respectiv, în încetarea contractelor, în pierderea de echipament și în pierderea de venituri, pe de altă parte, pentru care ar avea dreptul la o reparație.
      La rândul său, motivul subsidiar este întemeiat pe existența unui regim de răspundere obiectivă a Uniunii Europene.


title: Cauza T-72/19: Acțiune introdusă la 5 februarie 2019 — CRIA și CCCMC/Comisia

text:
               15.4.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 139/66

      Acțiune introdusă la 5 februarie 2019 — CRIA și CCCMC/Comisia
      (Cauza T-72/19)
      (2019/C 139/69)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamante: China Rubber Industry Association (CRIA) (Beijing, China) și China Chamber of Commerce of Metals, Minerals & Chemicals Importers & Exporters (CCCMC) (Beijing) (reprezentanți: R. Antonini, E. Monard și B. Maniatis, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantele solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2018/1690 al Comisiei din 9 noiembrie 2018 de instituire a unor taxe compensatorii definitive la importurile de anumite anvelope pneumatice, noi sau reșapate, din cauciuc, de tipul celor utilizate pentru autobuze sau camioane, cu un indice de sarcină de peste 121, originare din Republica Populară Chineză și de modificare a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2018/1579 al Comisiei de instituire a unei taxe antidumping definitive și de percepere definitivă a taxei provizorii impuse la importurile de anumite anvelope pneumatice, noi sau reșapate, din cauciuc, de tipul celor utilizate pentru autobuze sau camioane, cu un indice de sarcină de peste 121, originare din Republica Populară Chineză și de abrogare a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2018/163, în ceea ce le privește pe reclamante și pe membrii acestora vizați; și

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate în această procedură.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantele invocă șase motive.

                  1.

                  Primul motiv este întemeiat pe faptul că, prin efectuarea analizei prejudiciului pe baza unor date „ponderate” ale societăților incluse în eșantion, regulamentul atacat încalcă articolul 2 litera (d), articolul 8 alineatele (1), (4) și (7) și articolul 27 [coroborat cu articolul 10 alineatul (6)] din Regulamentul (UE) 2016/1037 al Parlamentului European și al Consiliului (denumit în continuare „regulamentul antisubvenție de bază”) (1). Chiar dacă se presupune că ponderarea ar fi admisă, modul în care a fost realizată reprezintă o încălcare a articolului 8 alineatele (1), (2) și (4) și a articolului 15 alineatul (1) din regulamentul antisubvenție de bază.

                  2.

                  Al doilea motiv este întemeiat pe faptul că includerea de anvelope reșapate nu permite Comisiei să obțină vreo bază pentru o avansare logică a investigației sale, cu încălcarea articolului 2 litera (d), a articolului 8 alineatele (1), (4) și (5) și a articolului 9 alineatul (1) din regulamentul antisubvenție de bază. Analiza prejudiciului și a legăturii de cauzalitate, care ignoră segmentarea între anvelopele noi și cele reșapate, nu se bazează pe elemente de probă pozitive și nu constituie o examinare obiectivă, cu încălcarea articolului 8 alineatele (1), (4) și (5) din regulamentul antisubvenție de bază.

                  3.

                  Al treilea motiv este întemeiat pe faptul că aprecierea efectelor asupra prețurilor (subcotarea prețurilor de vânzare și a prețurilor indicative) și determinarea nivelului de eliminare a prejudiciului încalcă articolul 8 alineatele (1) și (2) și articolul 15 alineatul (1) din regulamentul antisubvenție de bază, întrucât nu ia în considerare costul pe kilometru semnificativ mai mare al unei anvelope noi în comparație cu o anvelopă reșapată și întrucât se bazează pe prețurile de export stabilite.

                  4.

                  Al patrulea motiv este întemeiat pe faptul că incoerențele, contradicțiile și lipsa de elemente de probă pozitive și/sau obiective în susținerea analizei legăturii de cauzalitate încalcă articolul 8 alineatele (1) și (5) din regulamentul antisubvenție de bază. De asemenea, regulamentul atacat nu examinează în mod corespunzător alți factori cunoscuți pentru a asigura că prejudiciul cauzat de acești alți factori nu este atribuit unor importuri care fac obiectul unui dumping, cu încălcarea articolului 8 alineatele (1) și (6) din regulamentul antisubvenție de bază.

                  5.

                  Al cincilea motiv este întemeiat pe încălcarea de către Comisie a dreptului la apărare al reclamantelor și a articolului 11 alineatul (7), a articolului 29 alineatele (1), (2) și (3) și a articolului 30 alineatele (2) și (4) din regulamentul antisubvenție de bază prin nedivulgarea informațiilor relevante pentru determinarea prejudiciului și a dumpingului și prin neacordarea în favoarea reclamantelor a accesului la aceste informații.

                  6.

                  Al șaselea motiv este întemeiat pe faptul că nivelul taxelor antidumping impuse de regulamentul atacat încalcă dispozițiile corespunzătoare ale Regulamentului (UE) 2016/1036 al Parlamentului European și al Consiliului („regulamentul antidumping de bază”) (2) și articolul 2 alineatul (10) litera (b) și articolul 2 alineatul (7) litera (a) din regulamentul antidumping de bază.

         (1)  Regulamentul (UE) 2016/1037 al Parlamentului European și al Consiliului din 8 iunie 2016 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unor subvenții din partea țărilor care nu sunt membre ale Uniunii Europene (JO 2016, L 176, p. 55).

         (2)  Regulamentul (UE) 2016/1036 al Parlamentului European și al Consiliului din 8 iunie 2016 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Uniunii Europene (JO 2016, L 176, p. 21).


title: Cauza T-84/19: Acțiune introdusă la 12 februarie 2019 — Cinkciarz.pl/EUIPO — MasterCard International (We IntelliGence the World)

text:
               15.4.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 139/67

      Acțiune introdusă la 12 februarie 2019 — Cinkciarz.pl/EUIPO — MasterCard International (We IntelliGence the World)
      (Cauza T-84/19)
      (2019/C 139/70)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Cinkciarz.pl sp. z o.o. (Zielona Góra, Polonia) (reprezentanți: E. Skrzydło-Tefelska și K. Gajek, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: MasterCard International, Inc. (New York, New York, Statele Unite)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă (We IntelliGence the World) — cererea de înregistrare nr. 15 225 246

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 7 decembrie 2018 în cauza R 1062/2018-2

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO și a MasterCard International, Incorporated la plata propriilor cheltuieli de judecată și a celor efectuate de reclamantă, inclusiv a celor efectuate în procedurile în fața EUIPO.

         Motivele invocate

                  —

                  Încălcarea articolului 71 alineatul (1) din Regulamentul delegat (UE) 2018/625 din 5 martie 2018 de completare a Regulamentului (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului privind marca Uniunii Europene și de abrogare a Regulamentului delegat (UE) 2017/1430, coroborat cu articolul 41 alineatul (2) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene;

                  —

                  încălcarea articolului 94 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului, coroborat cu articolul 41 alineatul (2) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene;

                  —

                  încălcarea principiilor egalității de tratament și a bunei administrări;

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) și a articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-87/19: Acțiune introdusă la 15 februarie 2019 — Broughton/Eurojust

text:
               15.4.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 139/68

      Acțiune introdusă la 15 februarie 2019 — Broughton/Eurojust
      (Cauza T-87/19)
      (2019/C 139/71)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Părțile

         Reclamant: Jon Broughton (Amsterdam, Țările de Jos) (reprezentant: D. C. Coppens, avocat)

         Pârât: Eurojust

         Concluziile

                  —

                  anularea în temeiul articolului 270 TFUE a deciziilor atacate ale Eurojust 62/2018/AD din 20 noiembrie 2018, AD 2018-26 și AD 2018-27 din 4 mai 2018, precum și a deciziei de restituire a plății nedatorate din 4 mai 2018;

                  —

                  declararea faptului că limba franceză trebuie considerată ca fiind a doua limbă a domnului Broughton, iar neerlandeza ca a treia sa limbă;

                  —

                  declararea faptului că restituirea dispusă împotriva reclamantului este nelegală, dispunerea încetării acesteia și declararea faptului că sumele recuperate de Eurojust trebuie să fie restituite reclamantului;

                  —

                  declararea faptului că Eurojust trebuie să îl repună pe reclamant în situația juridică în care acesta se afla anterior deciziilor atacate;

                  —

                  obligarea Eurojust la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă trei motive.

                  1.

                  Primul motiv, îndreptat împotriva tuturor deciziilor atacate

                              —

                              ancheta nu a fost desfășurată în mod obiectiv și conștiincios;

                              —

                              faptele pe care se sprijină decizia nu au fost stabilite pe baza unei anchete conștiincioase și independente;

                              —

                              decizia este neîntemeiată în fapt;

                              —

                              interesele reclamantului nu au fost luate în considerare suficient, cu încălcarea principiului egalității armelor.

                  2.

                  Al doilea motiv, îndreptat împotriva Deciziilor AD 2018-26 și AD 2018-27; deciziile sunt neîntemeiate în fapt

                              —

                              faptele pe care se sprijină decizia nu pot fi dovedite;

                              —

                              faptele au fost stabilite în mod inexact;

                              —

                              elementele de probă au fost apreciate în mod inexact.

                  3.

                  Al treilea motiv, îndreptat împotriva deciziei de a solicita restituirea

                              —

                              decizia este neîntemeiată în fapt;

                              —

                              decizia nu a fost motivată suficient.


title: Cauza T-88/19: Acțiune introdusă la 13 februarie 2019 — Cinkciarz.pl/EUIPO — MasterCard International (currencymachineassistant)

text:
               15.4.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 139/69

      Acțiune introdusă la 13 februarie 2019 — Cinkciarz.pl/EUIPO — MasterCard International (currencymachineassistant)
      (Cauza T-88/19)
      (2019/C 139/72)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Cinkciarz.pl sp. z o.o. (Zielona Góra, Polonia) (reprezentanți: E. Skrzydło-Tefelska și K. Gajek, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: MasterCard International, Inc. (New York, New York, Statele Unite)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă currencymachineassistant — cererea de înregistrare nr. 15 225 071

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 7 decembrie 2018 în cauza R 1059/2018-2

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO și a MasterCard International, Incorporated la plata propriilor cheltuieli de judecată și a celor efectuate de reclamantă, inclusiv a celor efectuate în procedurile în fața EUIPO.

         Motivele invocate

                  —

                  Încălcarea articolului 71 alineatul (1) din Regulamentul delegat (UE) 2018/625 din 5 martie 2018 de completare a Regulamentului (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului privind marca Uniunii Europene și de abrogare a Regulamentului delegat (UE) 2017/1430, coroborat cu articolul 41 alineatul (2) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene;

                  —

                  încălcarea articolului 94 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului, coroborat cu articolul 41 alineatul (2) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene;

                  —

                  încălcarea principiilor egalității de tratament și a bunei administrări;

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) și a articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-89/19: Acțiune introdusă la 13 februarie 2019 — Cinkciarz.pl/EUIPO — MasterCard International (robodealer)

text:
               15.4.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 139/70

      Acțiune introdusă la 13 februarie 2019 — Cinkciarz.pl/EUIPO — MasterCard International (robodealer)
      (Cauza T-89/19)
      (2019/C 139/73)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Cinkciarz.pl sp. z o.o. (Zielona Góra, Polonia) (reprezentanți: E. Skrzydło-Tefelska și K. Gajek, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: MasterCard International, Inc. (New York, New York, Statele Unite ale Americii)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta în fața Tribunalului

         Marca în litigiu: cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative robodealer — cerere de înregistrare nr. 015225212

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 7 decembrie 2018 în cauza R 1058/2018-2

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO și a MasterCard International Incorporated să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de reclamantă, inclusiv cheltuielile de judecată aferente procedurii în fața EUIPO.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 71 alineatul (1) din Regulamentul delegat (UE) 2018/625 al Comisiei din 5 martie 2018 de completare a Regulamentului (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului privind marca Uniunii Europene și de abrogare a Regulamentului delegat (UE) 2017/1430, coroborat cu articolul 41 alineatul (2) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene;

                  —

                  încălcarea articolului 94 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului privind marca Uniunii Europene, coroborat cu articolul 41 alineatul (2) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene;

                  —

                  încălcarea principiilor egalității de tratament și bunei administrări;

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) și a articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-90/19: Acțiune introdusă la 13 februarie 2019 — Cinkciarz.pl/EUIPO — MasterCard International (currencyassistant)

text:
               15.4.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 139/72

      Acțiune introdusă la 13 februarie 2019 — Cinkciarz.pl/EUIPO — MasterCard International (currencyassistant)
      (Cauza T-90/19)
      (2019/C 139/74)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Cinkciarz.pl sp. z o.o. (Zielona Góra, Polonia) (reprezentanți: E. Skrzydło-Tefelska și K. Gajek, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: MasterCard International, Inc. (New York, New York, Statele Unite)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta din fața Tribunalului

         Marca în litigiu: cererea de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurativă currencyassistant — cererea de înregistrare nr. 15 224 876

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 7 decembrie 2018 în cauza R 1057/2018-2

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO și a MasterCard International Incorporated să își suporte propriile cheltuieli de judecată și la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă, inclusiv a celor efectuate în procedurile de pe rolul EUIPO.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) din Regulamentul delegat (UE) 2018/625 al Comisiei din 5 martie 2018 de completare a Regulamentului (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului privind marca Uniunii Europene și de abrogare a Regulamentului delegat (UE) 2017/1430, coroborat cu articolul 41 alineatul (2) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene;

                  —

                  încălcarea articolului 94 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului, coroborat cu articolul 41 alineatul (2) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene;

                  —

                  încălcarea principiilor egalității de tratament și bunei administrări;

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) și a articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-91/19: Acțiune introdusă la 13 februarie 2019 — Cinkciarz.pl/EUIPO — MasterCard International (radingcurrencyassistant)

text:
               15.4.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 139/73

      Acțiune introdusă la 13 februarie 2019 — Cinkciarz.pl/EUIPO — MasterCard International (radingcurrencyassistant)
      (Cauza T-91/19)
      (2019/C 139/75)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Cinkciarz.pl sp. z o.o. (Zielona Góra, Polonia) (reprezentanți: E. Skrzydło-Tefelska și K. Gajek, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: MasterCard International

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul: reclamanta

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă radingcurrencyassistant — cererea de înregistrare nr. 15 225 238

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 7 decembrie 2018 în cauza R 1056/2018-2

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO și a MasterCard International, Incorporated la plata propriilor cheltuieli de judecată și a celor efectuate de reclamantă, inclusiv a celor efectuate în procedurile în fața EUIPO.

         Motivele invocate

                  —

                  Încălcarea articolului 71 alineatul (1) din Regulamentul delegat (UE) 2018/625 din 5 martie 2018 de completare a Regulamentului (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului privind marca Uniunii Europene și de abrogare a Regulamentului delegat (UE) 2017/1430, coroborat cu articolul 41 alineatul (2) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene;

                  —

                  încălcarea articolului 94 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului, coroborat cu articolul 41 alineatul (2) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene;

                  —

                  încălcarea principiilor egalității de tratament și a bunei administrări;

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) și a articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.