title: Cauza T-151/22: Acțiune introdusă la 18 martie 2022 – General Wire Spring/EUIPO (GENERAL PIPE CLEANERS)

text:
               16.5.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 198/59

      Acțiune introdusă la 18 martie 2022 – General Wire Spring/EUIPO (GENERAL PIPE CLEANERS)
      (Cauza T-151/22)
      (2022/C 198/85)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: General Wire Spring Co. (McKees Rocks, Pennsylvania, Statele Unite) (reprezentant: E. Carrillo, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Marca în litigiu: înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană a mărcii verbale GENERAL PIPE CLEANERS – cererea de înregistrare nr. 1 577 530

         Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 11 ianuarie 2022 în cauza R 1452/2021-5

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  admiterea prezentei acțiuni;

                  —

                  anularea deciziei atacate a Camerei a cincea de recurs a EUIPO în măsura în care aceasta respinge calea de atac formulată de reclamantă și omite să anuleze în parte decizia EUIPO în ceea ce privește refuzul înregistrării cererii EUTM (IR) nr. 1 577 530 GENERAL PIPE CLEANERS pentru bunurile contestate din clasele 7 și 9.

         Motivele invocate

                  —

                  Încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza C-22/22: Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Najwyższy (Polonia) la 7 ianuarie 2022 – T. S.A./Przewodniczący Krajowej Rady Radiofonii i Telewizji

text:
               16.5.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 198/20

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Najwyższy (Polonia) la 7 ianuarie 2022 – T. S.A./Przewodniczący Krajowej Rady Radiofonii i Telewizji
      (Cauza C-22/22)
      (2022/C 198/30)
      Limba de procedură: polona

         Instanța de trimitere

      Sąd Najwyższy

         Părțile din procedura principală

         Recurentă: T. S.A.

         Intimat: Przewodniczący Krajowej Rady Radiofonii i Telewizji

         Întrebarea preliminară

      Articolul 20 alineatul (2) coroborat cu articolul 4 alineatul (1) din Directiva 2010/13/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 10 martie 2010 privind coordonarea anumitor dispoziții stabilite prin acte cu putere de lege sau acte administrative în cadrul statelor membre cu privire la furnizarea de servicii mass-media audiovizuale (Directiva serviciilor mass-media audiovizuale) (1) și articolele 11 și 20 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene trebuie interpretate în sensul că se opun aplicării unei reglementări naționale care interzice doar posturilor de televiziune să insereze publicitate în cursul programelor lor pentru copii, fără a extinde această interdicție la furnizorii de servicii mass-media audiovizuale la cerere?

         (1)  JO 2010, L 95, p. 1.


title: Cauza C-723/20: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 24 martie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesgerichtshof – Germania) – Galapagos BidCo. S.a.r.l./DE, în calitate de lichidator al Galapagos S.A., Hauck Aufhäuser Fund Services S.A., Prime Capital S.A. [Trimitere preliminară – Regulamentul (UE) 2015/848 – Proceduri de insolvență – Articolul 3 alineatul (1) – Competență internațională – Transferul centrului intereselor principale ale debitorului în alt stat membru după introducerea unei cereri de deschidere a unei proceduri principale de insolvență]

text:
               16.5.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 198/9

      Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 24 martie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesgerichtshof – Germania) – Galapagos BidCo. S.a.r.l./DE, în calitate de lichidator al Galapagos S.A., Hauck Aufhäuser Fund Services S.A., Prime Capital S.A.
      (Cauza C-723/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Regulamentul (UE) 2015/848 - Proceduri de insolvență - Articolul 3 alineatul (1) - Competență internațională - Transferul centrului intereselor principale ale debitorului în alt stat membru după introducerea unei cereri de deschidere a unei proceduri principale de insolvență)
      (2022/C 198/13)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Bundesgerichtshof

         Părțile din procedura principală

         Recurentă: Galapagos BidCo. S.a.r.l.

         Intimați: DE, în calitate de lichidator al Galapagos S.A., Hauck Aufhäuser Fund Services S.A., Prime Capital S.A.

         Dispozitivul

      Articolul 3 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 2015/848 al Parlamentului European și al Consiliului din 20 mai 2015 privind procedurile de insolvență trebuie interpretat în sensul că instanța dintr-un stat membru sesizată cu o cerere de deschidere a unei proceduri principale de insolvență păstrează competența exclusivă de a deschide o astfel de procedură atunci când centrul intereselor principale ale debitorului este transferat într-un alt stat membru după introducerea acestei cereri, dar înainte ca instanța respectivă să se fi pronunțat asupra ei. În consecință și în măsura în care acest regulament rămâne aplicabil cererii menționate, instanța dintr-un alt stat membru sesizată ulterior cu o cerere introdusă în același scop nu poate, în principiu, să se declare competentă să deschidă o procedură principală de insolvență atât timp cât prima instanță nu s-a pronunțat și nu și-a declinat competența.

         (1)  JO C 128, 12.4.2021.


title: Cauza C-41/22: Cerere de decizie preliminară introdusă de XXX (Germania) la 18 ianuarie 2022 – XXX/Helvetia schweizerische Lebensversicherungs-AG

text:
               16.5.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 198/21

      Cerere de decizie preliminară introdusă de XXX (Germania) la 18 ianuarie 2022 – XXX/Helvetia schweizerische Lebensversicherungs-AG
      (Cauza C-41/22)
      (2022/C 198/31)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      XXX

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: XXX

         Pârâtă: Helvetia schweizerische Lebensversicherungs-AG

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Dreptul Uniunii, în special articolul 15 alineatul (1) din Directiva 90/619/CEE (1), articolul 31 din Directiva 92/96/CEE (2) și articolul 35 alineatul (1) din Directiva 2002/83/CE (3), coroborate eventual cu articolul 38 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, se opune unei reglementări sau unei jurisprudențe naționale care stabilește în sarcina titularului poliței de asigurare – după exercitarea justificată a dreptului său de retragere – obligația de a prezenta faptele și probele în vederea cuantificării beneficiilor obținute chiar din asigurare? Dreptul Uniunii, în special principiul efectivității, impune, în cazul admisibilității unei sarcini a prezentării faptelor și a probei astfel repartizate, ca titularul poliței de asigurare să aibă împotriva asigurătorului drepturi la informare sau la alte facilități care să-i permită să își valorifice pretențiile?

                  2)

                  Unui asigurător, care nu l-a informat sau l-a informat doar incorect pe titularul poliței de asigurare cu privire la dreptul său de retragere, îi este interzis să invoce decăderea, abuzul de drept sau prescripția împotriva drepturilor titularului poliței de asigurare care decurg din această împrejurare, cum ar fi în special dreptul de retragere?

                  3)

                  Unui asigurător, care nu i-a transmis sau i-a transmis titularului poliței de asigurare doar informaţii care trebuie comunicate consumatorilor incomplete sau incorecte, îi este interzis să invoce decăderea, abuzul de drept sau prescripția împotriva drepturilor titularului poliței de asigurare care decurg din această împrejurare, cum ar fi în special dreptul de retragere?

         (1)  A doua directivă a Consiliului din 8 noiembrie 1990 de coordonare a actelor cu putere de lege și a actelor administrative privind asigurarea directă de viață, de stabilire a dispozițiilor destinate să faciliteze exercitarea eficientă a libertății de a presta servicii și de modificare a Directivei 79/267/CEE (JO 1990, L 330, p. 50).

         (2)  Directiva Consiliului din 10 noiembrie 1992 de coordonare a actelor cu putere de lege și a actelor administrative privind asigurarea directă de viață și de modificare a Directivelor 79/267/CEE și 90/619/CEE (a treia directivă privind asigurarea de viață) (JO 1992, L 360, p. 1).

         (3)  Directiva Parlamentului European și a Consiliului din 5 noiembrie 2002 privind asigurarea de viață (JO 2002, L 345, p. 1).


title: Cauza C-726/20: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 24 martie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Conseil d'État – Belgia) – CT, Ferme de la Sarte SPRL/Région wallonne [Trimitere preliminară – Politica agricolă comună (PAC) – Finanțare din Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) – Regulamentul (UE) nr. 1305/2013 – Articolul 17 alineatul (1) litera (b) – Ajutoarele pentru investiții pentru prelucrarea, comercializarea și/sau dezvoltarea produselor agricole care fac obiectul anexei I la Tratatul FUE – Noțiunea de „produse agricole” – Noțiunile de „plante vii” și „produse de floricultură” – Gazon în rulouri pentru amenajarea acoperișurilor verzi]

text:
               16.5.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 198/10

      Hotărârea Curții (Camera a opta) din 24 martie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Conseil d'État – Belgia) – CT, Ferme de la Sarte SPRL/Région wallonne
      (Cauza C-726/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Politica agricolă comună (PAC) - Finanțare din Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) - Regulamentul (UE) nr. 1305/2013 - Articolul 17 alineatul (1) litera (b) - Ajutoarele pentru investiții pentru prelucrarea, comercializarea și/sau dezvoltarea produselor agricole care fac obiectul anexei I la Tratatul FUE - Noțiunea de „produse agricole” - Noțiunile de „plante vii” și „produse de floricultură” - Gazon în rulouri pentru amenajarea acoperișurilor verzi)
      (2022/C 198/14)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Conseil d'État

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: CT, Ferme de la Sarte SPRL

         Pârâtă: Région wallonne

         Dispozitivul

      Articolul 17 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) nr. 1305/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 decembrie 2013 privind sprijinul pentru dezvoltare rurală acordat din Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1698/2005 al Consiliului trebuie interpretat în sensul că noțiunea de „produse agricole care fac obiectul anexei I la [Tratatul FUE]”, care figurează în acesta, acoperă plantele utilizate pentru amenajarea acoperișurilor verzi, precum gazonul în rulouri, astfel încât investițiile materiale care le privesc pot beneficia de un ajutor în temeiul măsurii de sprijin pentru dezvoltarea rurală prevăzute de această dispoziție.

         (1)  JO C 79, 8.3.2021.


title: Cauza T-153/22: Acțiune introdusă la 21 martie 2022 – Volkswagen/EUIPO – XTG (XTG)

text:
               16.5.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 198/60

      Acțiune introdusă la 21 martie 2022 – Volkswagen/EUIPO – XTG (XTG)
      (Cauza T-153/22)
      (2022/C 198/86)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Volkswagen AG (Wolfsburg, Germania) (reprezentanți: S. Machei și G. Orsoni, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: XTG S.A. (Wrocław, Polonia)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă XTG – cererea de înregistrare nr. 18 120 223

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 20 decembrie 2021 în cauza R 1387/2021-5

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO și, dacă este cazul, a intervenientei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivul invocat

                  —

                  Încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-114/21: Ordonanța Tribunalului din 15 martie 2022 – Growth Finance Plus/EUIPO (doglover) („Marcă a Uniunii Europene – Revocarea deciziei atacate – Dispariția obiectului litigiului – Nepronunțare asupra fondului”)

text:
               16.5.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 198/48

      Ordonanța Tribunalului din 15 martie 2022 – Growth Finance Plus/EUIPO (doglover)
      (Cauza T-114/21) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Revocarea deciziei atacate - Dispariția obiectului litigiului - Nepronunțare asupra fondului”)
      (2022/C 198/70)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Growth Finance Plus AG (Gommiswald, Elveția) (reprezentant: H. Twelmeier, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: D. Walicka, agent)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 26 noiembrie 2020 (cauza R 720/2020-1) privind o cerere de înregistrare a semnului verbal doglover ca marcă a Uniunii Europene

         Dispozitivul

                  1)

                  Nu mai este necesară pronunțarea asupra fondului cauzei.

                  2)

                  Obligă Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 128, 12.4.2021.


title: Cauza C-43/22: Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Najwyższy (Polonia) la 18 ianuarie 2022 – Prokurator Generalny

text:
               16.5.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 198/22

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Najwyższy (Polonia) la 18 ianuarie 2022 – Prokurator Generalny
      (Cauza C-43/22)
      (2022/C 198/32)
      Limba de procedură: polona

         Instanța de trimitere

      Sąd Najwyższy

         Părțile din procedura principală

         Recurent: Prokurator Generalny

         Celelalte părți din procedură: D. J., D[X]. J., Ł. J. și S. J. și Wojewódzkie Pogotowie Ratunkowe w K.

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 19 alineatul (1) al doilea paragraf și articolul 5 alineatele (1)-(3) din Tratatul privind Uniunea Europeană coroborate cu articolul 47 și articolul 51 alineatul (1) din Carta drepturilor fundamentale trebuie interpretate în sensul că se opun unor dispoziții naționale potrivit cărora ministrul justiției dintr-un stat membru poate, pe baza unor criterii care nu au fost făcute publice, pe de o parte, să detașeze un judecător, pe durată determinată sau nedeterminată, la o instanță civilă superioară competentă să se pronunțe în cauze care intră sub incidența dreptului Uniunii și, pe de altă parte, să revoce această detașare în orice moment și pe baza unei decizii nemotivate?

                  2)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare: articolul 19 alineatul (1) al doilea paragraf și articolul 5 alineatele (1)-(3) din Tratatul privind Uniunea Europeană coroborate cu articolul 47 și articolul 51 alineatul (1) din Carta drepturilor fundamentale trebuie interpretate în sensul că instanța națională sesizată cu o cale de atac formulată împotriva hotărârii unei instanțe din a cărei compunere face parte un judecător detașat potrivit modalităților descrise la prima întrebare este obligată să examineze din oficiu dacă o asemenea instanță este o instanță judecătorească independentă și imparțială, inclusiv în cazul în care cauza cu care este sesizată nu intră sub incidența dreptului Uniunii?

                  3)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la cea de a doua întrebare: articolul 19 alineatul (1) al doilea paragraf și articolul 5 alineatele (1)-(3) din Tratatul privind Uniunea Europeană coroborate cu articolul 47 și articolul 51 alineatul (1) din Carta drepturilor fundamentale trebuie interpretate în sensul că impun instanței dintr-un stat membru să anuleze hotărârea judecătorească definitivă în fiecare caz în care constată că la examinarea cauzei respective a participat un asemenea judecător detașat și că instanța din a cărei compunere a făcut parte acesta nu era independentă și imparțială, prin intermediul unei căi de atac care servește la anularea hotărârilor judecătorești definitive precum o cale extraordinară de atac, sau efectele unei asemenea încălcări țin de autonomia procedurală a statului membru?


title: Cauza C-125/21: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 24 martie 2022 – Comisia Europeană/Irlanda (Acțiune în constatarea neîndeplinirii obligațiilor – Cooperare judiciară în materie penală – Recunoașterea reciprocă a hotărârilor judecătorești în materie penală care impun pedepse sau măsuri privative de libertate în scopul executării lor în Uniunea Europeană – Decizia-cadru 2008/909/JAI – Neadoptarea măsurilor necesare pentru a se conforma deciziei-cadru – Lipsa comunicării către Comisia Europeană)

text:
               16.5.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 198/11

      Hotărârea Curții (Camera a opta) din 24 martie 2022 – Comisia Europeană/Irlanda
      (Cauza C-125/21) (1)

      (Acțiune în constatarea neîndeplinirii obligațiilor - Cooperare judiciară în materie penală - Recunoașterea reciprocă a hotărârilor judecătorești în materie penală care impun pedepse sau măsuri privative de libertate în scopul executării lor în Uniunea Europeană - Decizia-cadru 2008/909/JAI - Neadoptarea măsurilor necesare pentru a se conforma deciziei-cadru - Lipsa comunicării către Comisia Europeană)
      (2022/C 198/15)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Tomkin și S. Grünheid, agenți)

         Pârâtă: Irlanda (reprezentanți: M. Browne, M. Lane și J. Quaney, agenți, asistați de M. Gray, SC)

         Dispozitivul

                  1)

                  Prin faptul că nu a adoptat în termenul prevăzut actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru se conforma Deciziei-cadru 2008/909/JAI a Consiliului din 27 noiembrie 2008 privind aplicarea principiului recunoașterii reciproce în cazul hotărârilor judecătorești în materie penală care impun pedepse sau măsuri privative de libertate în scopul executării lor în Uniunea Europeană și prin faptul că nu a comunicat Comisiei Europene textul acestor acte, Irlanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 29 alineatele (1) și (2) din această decizie-cadru.

                  2)

                  Obligă Irlanda la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 148, 26.4.2021.


title: Cauza C-47/22: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesverwaltungsgericht (Austria) la 21 ianuarie 2022 – Apotheke B./Bundesamt für Sicherheit im Gesundheitswesen (BASG)

text:
               16.5.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 198/23

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesverwaltungsgericht (Austria) la 21 ianuarie 2022 – Apotheke B./Bundesamt für Sicherheit im Gesundheitswesen (BASG)
      (Cauza C-47/22)
      (2022/C 198/33)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Bundesverwaltungsgericht

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Apotheke B.

         Pârât: Bundesamt für Sicherheit im Gesundheitswesen (BASG)

         Întrebările preliminare

                  1)

                              a)

                              Articolul 80 primul paragraf litera (b) din Directiva 2001/83/CE (1) trebuie interpretat în sensul că cerința care trebuie dedusă din această dispoziție este în continuare îndeplinită în cazul în care, precum în procedura principală, titularul unei autorizații de distribuție angro își procură medicamente de la alte persoane care sunt, de asemenea, autorizate sau abilitate, în conformitate cu dispozițiile naționale, să elibereze medicamente către populație, dar care nu sunt ele însele titulare ale unei astfel de autorizații sau care sunt exceptate de la obținerea acestei autorizații în temeiul articolului 77 alineatul (3) din această directivă, iar procurarea se face numai la scară redusă?

                              b)

                              În cazul unui răspuns negativ la litera (a) de la prima întrebare, pentru respectarea cerinței prevăzute la articolul 80 primul paragraf litera (b) din Directiva 2001/83/CE, este relevant dacă medicamentele obținute în acest mod, astfel cum a fost descris în procedura principală și la litera (a) de la prima întrebare, sunt furnizate numai persoanelor autorizate sau abilitate să elibereze medicamente populației în temeiul articolului 77 alineatul (2) din această directivă sau și celor care sunt ele însele titulare ale unei autorizații de distribuție angro?

                  2)

                              a)

                              Articolul 79 litera (b) și articolul 80 litera (g) coroborate cu punctul 2.2 din Orientările din 5 noiembrie 2013 privind bunele practici de distribuție pentru medicamentele de uz uman trebuie să fie interpretate în sensul că cerințele privind personalul sunt îndeplinite și atunci când, precum în procedura principală, persoana responsabilă lipsește (fizic) din întreprindere timp de patru ore, dar poate fi contactată telefonic în acest interval?

                              b)

                              Directiva 2001/83/CE, în special articolul 79 și articolul 80 litera (g) coroborate cu punctul 2.3 primul paragraf din Orientările din 5 noiembrie 2013 privind bunele practici de distribuție pentru medicamentele de uz uman, trebuie să fie interpretată în sensul că cerințele prevăzute de aceste dispoziții sau orientări în ceea ce privește personalul sunt îndeplinite în cazul în care, precum în procedura principală, în cazul unei absențe a persoanei responsabile în sensul descris la întrebarea 2 litera (a), lucrătorii prezenți în întreprindere, în special în cazul unei inspecții efectuate de către autoritatea statului membru competentă pentru o astfel de inspecție, nu sunt în măsură să furnizeze ei înșiși informații privind procedurile scrise referitoare la domeniile lor de responsabilitate respective?

                              c)

                              Directiva 2001/83/CE, în special, articolul 79 și articolul 80 litera (g) coroborate cu punctul 2.3 din Orientările din 5 noiembrie 2013 privind bunele practici de distribuție pentru medicamentele de uz uman trebuie interpretată în sensul că, în evaluarea aspectului dacă există personal competent suficient în toate etapele distribuției angro, trebuie să se ia în considerare și activitățile externalizate către terți (respectiv activitățile efectuate de terțe persoane însărcinate), astfel cum este cazul în procedura principală, iar directiva menționată se opune obținerii unei expertize pentru această evaluare sau aceasta chiar impune obținerea unei astfel de expertize?

                  3)

                  Directiva 2001/83/CE, în special articolul 77 alineatul (6) și articolul 79 din aceasta, trebuie interpretată în sensul că autorizația de a desfășura activitatea de distribuitor angro de medicamente trebuie să fie revocată și în cazul în care se constată că nu a fost respectată o cerință prevăzută la articolul 80 din această directivă, astfel cum este cazul, de exemplu, în procedura principală, în condițiile procurării de medicamente în mod contrar articolului 80 primul paragraf litera (b) din directiva menționată, dar această cerință este respectată din nou, în orice caz, la momentul deciziei autorității competente a statului membru, respectiv a instanței sesizate? În cazul unui răspuns negativ: ce alte cerințe ale dreptului Uniunii există pentru această evaluare, în special, când trebuie autorizația să fie (doar) suspendată în loc de a fi revocată?

         (1)  Directiva 2001/83/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 noiembrie 2001 de instituire a unui cod comunitar cu privire la medicamentele de uz uman (JO 2001, L 311, p. 67, Ediție specială, 13/vol. 33, p. 3).


title: Cauza C-126/21: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 24 martie 2022 – Comisia Europeană/Irlanda (Acțiune în constatarea neîndeplinirii obligațiilor – Cooperare judiciară în materie penală – Recunoaștere reciprocă în materia deciziilor privind măsurile de supraveghere judiciară ca alternativă la arestarea preventivă – Decizia-cadru 2009/829/JAI – Neadoptarea măsurilor necesare pentru a se conforma deciziei-cadru – Necomunicare către Comisia Europeană)

text:
               16.5.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 198/11

      Hotărârea Curții (Camera a opta) din 24 martie 2022 – Comisia Europeană/Irlanda
      (Cauza C-126/21) (1)

      (Acțiune în constatarea neîndeplinirii obligațiilor - Cooperare judiciară în materie penală - Recunoaștere reciprocă în materia deciziilor privind măsurile de supraveghere judiciară ca alternativă la arestarea preventivă - Decizia-cadru 2009/829/JAI - Neadoptarea măsurilor necesare pentru a se conforma deciziei-cadru - Necomunicare către Comisia Europeană)
      (2022/C 198/16)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Tomkin și S. Grünheid, agenți)

         Pârâtă: Irlanda (reprezentanți: M. Browne, M. Lane și J. Quaney, agenți, asistați de M. Gray, SC)

         Dispozitivul

                  1)

                  Prin neadoptarea în termenul prevăzut a actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Deciziei-cadru 2009/829/JAI a Consiliului din 23 octombrie 2009 privind aplicarea, între statele membre ale Uniunii Europene, a principiului recunoașterii reciproce în materia deciziilor privind măsurile de supraveghere judiciară ca alternativă la arestarea preventivă și prin necomunicarea către Comisia Europeană a textului acestor dispoziții, Irlanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 27 din această decizie-cadru.

                  2)

                  Obligă Irlanda la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 148, 26.4.2021.


title: Cauza T-115/21: Ordonanța Tribunalului din 15 martie 2022 – Growth Finance Plus/EUIPO (catlover) („Marcă a Uniunii Europene – Revocarea deciziei atacate – Dispariția obiectului litigiului – Nepronunțare asupra fondului”)

text:
               16.5.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 198/49

      Ordonanța Tribunalului din 15 martie 2022 – Growth Finance Plus/EUIPO (catlover)
      (Cauza T-115/21) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Revocarea deciziei atacate - Dispariția obiectului litigiului - Nepronunțare asupra fondului”)
      (2022/C 198/71)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Growth Finance Plus AG (Gommiswald, Elveția) (reprezentant: H. Twelmeier, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: D. Walicka, agent)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 26 noiembrie 2020 (cauza R 717/2020-1) privind o cerere de înregistrare a semnului verbal catlover ca marcă a Uniunii Europene

         Dispozitivul

                  1)

                  Nu mai este necesară pronunțarea asupra fondului cauzei.

                  2)

                  Obligă Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 128, 12.4.2021.


title: Cauza T-154/22: Acțiune introdusă la 21 martie 2022 – Volkswagen/EUIPO – XTG (XTG)

text:
               16.5.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 198/61

      Acțiune introdusă la 21 martie 2022 – Volkswagen/EUIPO – XTG (XTG)
      (Cauza T-154/22)
      (2022/C 198/87)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Volkswagen AG (Wolfsburg, Germania) (reprezentanți: S. Machei și G. Orsoni, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: XTG S.A. (Wrocław, Polonia)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală XTG – cererea de înregistrare nr. 18 120 217

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia camerei a cincea de recurs a EUIPO din 20 decembrie 2021 în cauza R 1385/2021-5

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO și, dacă este cazul, a intervenientei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivul invocat

                  —

                  Încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza C-130/21 P: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 24 martie 2022 – Lukáš Wagenknecht/Comisia Europeană (Recurs – Protecția intereselor financiare ale Uniunii Europene – Combaterea fraudei – Cadrul financiar multianual – Pretins conflict de interese al prim-ministrului Republicii Cehe – Cerere de împiedicare a acestuia să se întâlnească cu Colegiul comisarilor europeni – Cerere de încetare a plăților directe din bugetul Uniunii în favoarea anumitor grupuri agroalimentare – Acțiune în constatarea abținerii de a acționa – Pretinsă lipsă de acțiune a Comisiei Europene – Compunerea Tribunalului Uniunii Europene – Pretinsă lipsă de imparțialitate – Inadmisibilitatea acțiunii – Luare de poziție – Calitate procesuală activă – Interesul de a exercita acțiunea)

text:
               16.5.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 198/12

      Hotărârea Curții (Camera a opta) din 24 martie 2022 – Lukáš Wagenknecht/Comisia Europeană
      (Cauza C-130/21 P) (1)

      (Recurs - Protecția intereselor financiare ale Uniunii Europene - Combaterea fraudei - Cadrul financiar multianual - Pretins conflict de interese al prim-ministrului Republicii Cehe - Cerere de împiedicare a acestuia să se întâlnească cu Colegiul comisarilor europeni - Cerere de încetare a plăților directe din bugetul Uniunii în favoarea anumitor grupuri agroalimentare - Acțiune în constatarea abținerii de a acționa - Pretinsă lipsă de acțiune a Comisiei Europene - Compunerea Tribunalului Uniunii Europene - Pretinsă lipsă de imparțialitate - Inadmisibilitatea acțiunii - Luare de poziție - Calitate procesuală activă - Interesul de a exercita acțiunea)
      (2022/C 198/17)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurent: Lukáš Wagenknecht (reprezentant: A. Koller, advokátka)

         Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Erlbacher și M. Salyková, agenți)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursul.

                  2)

                  Îl obligă pe domnul Lukaš Wagenknecht să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Comisia Europeană.

         (1)  JO C 182, 10.5.2021.


title: Cauza T-155/22: Acțiune introdusă la 16 martie 2022 – Korporaciya „Masternet”/EUIPO – Stayer Ibérica (STAYER)

text:
               16.5.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 198/61

      Acțiune introdusă la 16 martie 2022 – Korporaciya „Masternet”/EUIPO – Stayer Ibérica (STAYER)
      (Cauza T-155/22)
      (2022/C 198/88)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: ZAO Korporaciya „Masternet” (Moscova, Rusia) (reprezentant: N. Bürglen, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Stayer Ibérica, SA (Pinto, Spania)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă STAYER – marca Uniunii Europene nr. 9 498 015

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

         Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 21 decembrie 2021 în cauza R 931/2021-1

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 15 din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului.


title: Cauza C-60/22: Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgericht Wiesbaden (Germania) la 1 februarie 2022 – UZ/Bundesrepublik Deutschland

text:
               16.5.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 198/24

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgericht Wiesbaden (Germania) la 1 februarie 2022 – UZ/Bundesrepublik Deutschland
      (Cauza C-60/22)
      (2022/C 198/34)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Verwaltungsgericht Wiesbaden

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: UZ

         Pârâtă: Bundesrepublik Deutschland

         Întrebările preliminare

                  1.

                  Lipsa, în tot sau în parte, a responsabilității unui operator în temeiul articolului 5 din Regulamentul general privind protecția datelor (denumit în continuare „RGPD”) (1), de exemplu ca urmare a absenței sau a caracterului incomplet al evidențelor activităților de prelucrare în temeiul articolului 30 din RGPD ori ca urmare a lipsei unui acord cu privire la o procedură comună potrivit articolului 26 din RGPD, face ca prelucrarea să fie ilegală în sensul articolului 17 alineatul (1) litera (d) din RGPD și al articolului 18 alineatul (1) litera (b) din RGPD, astfel încât există un drept al persoanei vizate la ștergere sau la restricționare?

                  2.

                  În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, existența unui drept la ștergere sau la restricționare implică faptul că datele prelucrate nu pot fi luate în considerare în cadrul unei proceduri judiciare? În orice caz, aceasta este situația atunci când persoana vizată se opune utilizării în cadrul unei proceduri judiciare?

                  3.

                  În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare, încălcarea de către un operator a dispozițiilor articolelor 5, 30 sau 26 din RGPD implică faptul că o instanță națională poate lua în considerare datele în contextul utilizării în justiție a prelucrării datelor numai în situația în care persoana vizată consimte în mod expres la aceasta?

         (1)  Regulamentul (UE) 2016/679 al Parlamentului European și al Consiliului din 27 aprilie 2016 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și privind libera circulație a acestor date și de abrogare a Directivei 95/46/CE (Regulamentul general privind protecția datelor) (JO 2016, L 119, p. 1, rectificare în JO 2018, L 127, p. 2).


title: Cauza T-159/22: Acțiune introdusă la 23 martie 2022 – Sanetview/EUIPO – 2boca2catering (Las Cebras)

text:
               16.5.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 198/62

      Acțiune introdusă la 23 martie 2022 – Sanetview/EUIPO – 2boca2catering (Las Cebras)
      (Cauza T-159/22)
      (2022/C 198/89)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

         Părțile

         Reclamantă: Sanetview, SLU (Andorra la Vieja, Andora) (reprezentanți: J. Gallego Jiménez, E. Sanz Valls, P. Bauzá Martínez, Y. Hernández Viñes și C. Marí Aguilar, abogados)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: 2boca2catering, SL (Sevilla, Spania)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

         Marca în litigiu: cererea de înregistrare a mărcii figurative a Uniunii Europene Las Cebras – cererea de înregistrare nr. 18 169 269

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 4 ianuarie 2022 în cauza R 1070/2021-5

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  respingerea opoziției prezentate împotriva mărcii atacate admițând posibila coexistență pacifică a mărcilor în litigiu;

                  —

                  obligarea EUIPO și a intervenientei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivul invocat

      Încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-220/21: Ordonanța Tribunalului din 15 martie 2022 – Thomas Henry/EUIPO (Spicy Ginger) („Marcă a Uniunii Europene – Revocarea deciziei atacate – Dispariția obiectului litigiului – Nepronunțare asupra fondului”)

text:
               16.5.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 198/49

      Ordonanța Tribunalului din 15 martie 2022 – Thomas Henry/EUIPO (Spicy Ginger)
      (Cauza T-220/21) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Revocarea deciziei atacate - Dispariția obiectului litigiului - Nepronunțare asupra fondului”)
      (2022/C 198/72)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Thomas Henry GmbH (Berlin, Germania) (reprezentanți: O. Spieker, A. Schönfleisch și N. Willich, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: M. Eberl și D. Hanf, agenți)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 12 februarie 2021 (cauza R 435/2020-1) privind o cerere de înregistrare a semnului verbal Spicy Ginger ca marcă a Uniunii Europene

         Dispozitivul

                  1)

                  Nu mai este necesară pronunțarea asupra fondului cauzei.

                  2)

                  Obligă Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Thomas Henry GmbH.

         (1)  JO C 217, 7.6.2021.


title: Cauza T-161/22: Acțiune introdusă la 25 martie 2022 – Ortega Montero/Parlamentul

text:
               16.5.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 198/62

      Acțiune introdusă la 25 martie 2022 – Ortega Montero/Parlamentul
      (Cauza T-161/22)
      (2022/C 198/90)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Maria Del Carmen Ortega Montero (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: N. de Montigny, avocată)

         Pârât: Parlamentul European

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  Anularea deciziei din 20 mai 2021, întrucât respinge cererile conținute în scrisoarea consiliului reclamantei din 19 ianuarie 2021 având ca obiect anularea modificării regulamentului interior al Comitetului personalului adoptat la 10 noiembrie 2020, precum și a voturilor realizate și a deciziilor adoptate în temeiul acestei noi versiuni modificate a regulamentului;

                  —

                  anularea, dacă este necesar, a deciziei din 21 decembrie 2021, întrucât respinge reclamația introdusă de reclamantă la 18 august 2021 împotriva deciziei de respingere a cererilor formulate prin scrisoarea din 19 ianuarie 2021;

                  —

                  anularea noilor dispoziții ale regulamentului interior 2020 și în special a modificării articolului 22, adoptate la 10 noiembrie 2020;

                  —

                  anularea votului prin procedură scrisă efectuat în temeiul noului articol 22 din regulamentul interior 2020 și a tuturor deciziilor rezultate din acesta, inclusiv a rezultatului ultimelor alegeri;

                  —

                  obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

                  1.

                  Primul motiv întemeiat pe nelegalitatea modificării regulamentului interior 2020 și a adoptării acestuia la 10 noiembrie 2020 dimineața, pentru motivul, pe de o parte, că această modificare încalcă ratio legis a articolului 21 din regulamentul interior și a principiilor democratice protejate în acesta, pe de altă parte, că nici articolul 22 în sine nu a fost respectat cu ocazia adoptării și aplicării sale și, în final, că textele adoptate sunt lipsite de claritate juridică.

                  2.

                  Al doilea motiv întemeiat pe nelegalitatea (ratione temporis) a voturilor intervenite la 10 noiembrie 2020 în temeiul noului articol 22 din regulamentul interior, înainte chiar de intrarea în vigoare a acestuia.

                  3.

                  Al treilea motiv întemeiat pe nelegalitatea adoptării procedurii scrise aplicabile pentru voturile comitetelor consultative, interinstituționale și ale delegațiilor care trebuiau puse în aplicare în după-amiaza zilei de 10 noiembrie 2020.


title: Cauza C-82/20: Ordonanța Curții (Camera a opta) din 24 martie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal d'instance de Rodez – Franța) – BNP Paribas Personal Finance SA/AN, CN [Trimitere preliminară – Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții – Protecția consumatorilor – Directiva 93/13/CEE – Clauze abuzive în contractele încheiate cu consumatorii – Contract de împrumut ipotecar exprimat în monedă străină (franc elvețian) – Articolul 4 alineatul (2) – Obiectul principal al contractului – Clauze care expun împrumutatul la un risc de schimb valutar – Cerințe de inteligibilitate și de transparență – Articolul 3 alineatul (1) – Dezechilibru semnificativ – Articolul 5 – Redactare clară și inteligibilă a unei clauze contractuale]

text:
               16.5.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 198/12

      Ordonanța Curții (Camera a opta) din 24 martie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal d'instance de Rodez – Franța) – BNP Paribas Personal Finance SA/AN, CN
      (Cauza C-82/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții - Protecția consumatorilor - Directiva 93/13/CEE - Clauze abuzive în contractele încheiate cu consumatorii - Contract de împrumut ipotecar exprimat în monedă străină (franc elvețian) - Articolul 4 alineatul (2) - Obiectul principal al contractului - Clauze care expun împrumutatul la un risc de schimb valutar - Cerințe de inteligibilitate și de transparență - Articolul 3 alineatul (1) - Dezechilibru semnificativ - Articolul 5 - Redactare clară și inteligibilă a unei clauze contractuale)
      (2022/C 198/18)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Tribunal de grande instance de Rodez

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: BNP Paribas Personal Finance SA

         Pârâți: AN, CN

         Cu participarea: Caisse régionale de crédit agricole mutuel du Languedoc

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 4 alineatul (2) din Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii trebuie interpretat în sensul că, în cadrul unui contract de împrumut exprimat în monedă străină, cerința de transparență a clauzelor acestui contract, care prevăd că moneda străină este moneda de calcul și că euro este moneda de plată și care au ca efect plasarea riscului de schimb valutar în sarcina împrumutatului, este îndeplinită din moment ce profesionistul a furnizat consumatorului informații suficiente și exacte care îi permit unui consumator mediu, normal informat și suficient de atent și de avizat să înțeleagă funcționarea concretă a mecanismului financiar în discuție și să evalueze astfel riscul consecințelor economice negative, potențial semnificative, ale unor asemenea clauze asupra obligațiilor sale financiare pe toată durata contractului menționat.

                  2)

                  Articolul 3 alineatul (1) din Directiva 93/13 trebuie interpretat în sensul că clauzele unui contract de împrumut care prevăd că moneda străină este moneda de calcul și că euro este moneda de plată și care au ca efect plasarea riscului de schimb valutar, fără a se stipula un plafon, în sarcina împrumutatului, pot crea un dezechilibru semnificativ între drepturile și obligațiile părților care decurg din contractul menționat, în detrimentul consumatorului, din moment ce profesionistul nu se putea aștepta în mod rezonabil, respectând cerința de transparență față de consumator, ca acesta din urmă să accepte un risc disproporționat de schimb valutar care rezultă din astfel de clauze, întrucât simpla constatare, dacă este cazul, a lipsei bunei-credințe a profesionistului nu este suficientă pentru a caracteriza un astfel de dezechilibru.

         (1)  Data depunerii: 14.2.2020.


title: Cauza T-162/22: Acțiune introdusă la 24 martie 2022 – OQ/Comisia

text:
               16.5.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 198/63

      Acțiune introdusă la 24 martie 2022 – OQ/Comisia
      (Cauza T-162/22)
      (2022/C 198/91)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: OQ (reprezentanți: N. Maes și J.-N. Louis, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  admiterea prezentei acțiuni;

                  —

                  declararea acesteia ca fiind admisibilă și întemeiată;

                  —

                  anularea deciziei autorității împuternicite să facă numiri a Comisiei Europene din 19 mai 2021 prin care i s-a aplicat reclamantului sancțiunea disciplinară a destituirii din funcție fără reducerea drepturilor de pensie;

                  —

                  anularea deciziei autorității împuternicite să facă numiri a Comisiei Europene din 15 decembrie 2021 de respingere a reclamației [confidențial] (1) a reclamantului în temeiul articolului 90 alineatul (2) din statut;

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată suportate de reclamant în cadrul prezentei proceduri.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă două motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 10 din Anexa IX la statut, pentru motivul că sancțiunea disciplinară pronunțată împotriva reclamantului nu este proporțională cu gravitatea abaterii comise ținând seama de criteriile de apreciere prevăzute la articolul 10 din Anexa IX la Statutul funcționarilor Uniunii Europene (denumit în continuare „statutul”) și nu ia în considerare circumstanțele atenuante.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea obligației de motivare. Reclamantul susține că Comisia nu a urmat avizul comisiei de disciplină care a recomandat sancțiunea retrogradării în sensul articolului 9 alineatul (1) litera (f) din Anexa IX la statut, fără însă a motiva decizia sa divergentă corespunzător cerințelor legale.

         (1)  Date confidențiale ocultate.


title: Cauza T-165/22: Acțiune introdusă la 29 martie 2022 – Saure/Comisia

text:
               16.5.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 198/64

      Acțiune introdusă la 29 martie 2022 – Saure/Comisia
      (Cauza T-165/22)
      (2022/C 198/92)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamant: Hans-Wilhelm Saure (Berlin, Germania) (reprezentant: C.oPartsch, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  Anularea deciziei Comisiei din 7 februarie 2022 privind refuzul accesului solicitat de reclamant la documente ale Comisiei, prin efectuarea de copii ale întregii corespondențe a Comisiei cu societatea AstraZeneca plc sau cu filialele acesteia, cu Cancelaria federală a Germaniei sau cu Ministerul federal al Sănătății referitor la societatea AstraZeneca plc sau la filialele acesteia, de la data de 1 aprilie 2020, în special referitor la cantitățile de vaccin Covid-19 oferite de AstraZeneca plc și la termenele de livrare ale acestora;

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă patru motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe dreptul reclamantului de acces la documentele Comisiei Europene care fac obiectul procedurii, potrivit articolului 2 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 (1). Refuzul Comisiei ar fi încălcat acest drept.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că dreptul de acces al reclamantului nu s-ar opune motivului de excludere prevăzut la articolul 4 alineatul (2) a doua liniuță din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001. Acest motiv de excludere ar fi limitat în timp și ar fi aplicabil numai procedurilor și deliberărilor pendinte. Procedura pendinte în Belgia împotriva AstraZeneca înregistrată sub nr. 2021/48/C s-ar referi la cu totul altă situație de fapt și ar fi fost soluționată deja prin hotărârea din 18 iunie 2021.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că dreptul de acces al reclamantului nu s-ar opune motivului de excludere prevăzut la articolul 4 alineatul (2) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001. Interesul public privind comunicarea datelor cu caracter personal ar prevala.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că dreptul de acces al reclamantului nu s-ar opune motivului de excludere prevăzut la articolul 4 alineatul (2) prima liniuță din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001. Informațiile solicitate nu ar conține secrete comerciale în sensul articolului 2 din Directiva (UE) 2016/943 (2) întrucât acestea sunt cunoscute și nu au impus măsuri rezonabile pentru a fi păstrate secrete.

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO 2001, L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76).

         (2)  Directiva (UE) 2016/943 a Parlamentului European și a Consiliului din 8 iunie 2016 privind protecția know-how-ului și a informațiilor de afaceri nedivulgate (secrete comerciale) împotriva dobândirii, utilizării și divulgării ilegale (JO 2016, L 157, p. 1).


title: Cauza C-98/22: Cerere de decizie preliminară introdusă de Cour d'appel de Paris (Franța) la 14 februarie 2022 – Eurelec Trading SCRL/Ministre de l’Économie et des Finances, Scabel SA, Groupement d’Achat des Centres Édouard Leclerc (GALEC), Association des Centres distributeurs Édouard Leclerc (ACDLEC)

text:
               16.5.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 198/25

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Cour d'appel de Paris (Franța) la 14 februarie 2022 – Eurelec Trading SCRL/Ministre de l’Économie et des Finances, Scabel SA, Groupement d’Achat des Centres Édouard Leclerc (GALEC), Association des Centres distributeurs Édouard Leclerc (ACDLEC)
      (Cauza C-98/22)
      (2022/C 198/36)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Cour d'appel de Paris

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Eurelec Trading SCRL

         Pârâți: Ministre de l’Économie et des Finances, Scabel SA, Groupement d’Achat des Centres Édouard Leclerc (GALEC), Association des Centres distributeurs Édouard Leclerc (ACDLEC)

         Întrebarea preliminară

      Materia „civilă și comercială” definită la articolul 1 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 12 decembrie 2012 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (1) trebuie să fie interpretată în sensul că include în domeniul său de aplicare acțiunea – și hotărârea judecătorească pronunțată la finalul acesteia – (i) introdusă de Ministrul francez al Economiei și Finanțelor în temeiul fostului articol L 442-6 secțiunea I punctul 2 din Codul comercial francez împotriva unei societăți belgiene, (ii) prin care se urmărește constatarea și încetarea practicilor de restrângere a concurenței și obligarea pretinsului autor al acestor practici la plata unei amenzi civile, (iii) pe baza unor elemente de probă obținute prin intermediul competențelor sale de anchetă specifice?

         (1)  JO 2012, L 351, p. 1.


title: Cauza C-609/21: Ordonanța Curții (Camera a opta) din 25 martie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Spetsializiran nakazatelen sad – Bulgaria) – Procedură penală împotriva lui IP, DD, ZI, SS, HYA [Trimitere preliminară – Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții – Articolul 4 alineatul (3) TUE – Articolul 267 TFUE – Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene – Articolul 47 al doilea paragraf – Articolul 94 din Regulamentul de procedură al Curții – Conținutul unei cereri de decizie preliminară – Normă națională care prevede desesizarea instanței naționale penale pentru că a luat poziție în cererea de decizie preliminară asupra cadrului factual al cauzei, sub sancțiunea anulării deciziei care urmează să fie pronunțată pe fond – Articolul 18 TFUE – Articolul 21 alineatul (2) din cartă – Articolul 23 din Statutul Curții de Justiție a Uniunii Europene – Obligația instanțelor naționale de a informa statul membru de care aparțin cu privire la orice cerere de decizie preliminară adresată Curții]

text:
               16.5.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 198/13

      Ordonanța Curții (Camera a opta) din 25 martie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Spetsializiran nakazatelen sad – Bulgaria) – Procedură penală împotriva lui IP, DD, ZI, SS, HYA
      (Cauza C-609/21) (1)

      (Trimitere preliminară - Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții - Articolul 4 alineatul (3) TUE - Articolul 267 TFUE - Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Articolul 47 al doilea paragraf - Articolul 94 din Regulamentul de procedură al Curții - Conținutul unei cereri de decizie preliminară - Normă națională care prevede desesizarea instanței naționale penale pentru că a luat poziție în cererea de decizie preliminară asupra cadrului factual al cauzei, sub sancțiunea anulării deciziei care urmează să fie pronunțată pe fond - Articolul 18 TFUE - Articolul 21 alineatul (2) din cartă - Articolul 23 din Statutul Curții de Justiție a Uniunii Europene - Obligația instanțelor naționale de a informa statul membru de care aparțin cu privire la orice cerere de decizie preliminară adresată Curții)
      (2022/C 198/19)
      Limba de procedură: bulgara

         Instanța de trimitere

      Spetsializiran nakazatelen sad

         Părțile din procedura principală

         IP, DD, ZI, SS, HYA

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 267 TFUE și articolul 94 primul paragraf litera (a) din Regulamentul de procedură al Curții, citite în lumina articolului 4 alineatul (3) TUE și a articolului 47 al doilea paragraf din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, trebuie interpretate în sensul că se opun unei norme naționale care impune instanțelor statuând în materie penală, atunci când acestea se pronunță asupra situației de fapt în cadrul unei cereri de decizie preliminară adresate Curții, să se desesizeze, sub sancțiunea anulării deciziei care urmează să fie pronunțată pe fond. O asemenea normă trebuie înlăturată de aceste instanțe, precum și de orice organ abilitat să o aplice.

                  2)

                  Articolul 18 TFUE, articolul 21 alineatul (2) din Carta drepturilor fundamentale, precum și articolul 23 din Statutul Curții de Justiție a Uniunii Europene trebuie interpretate în sensul că nu se opun unei reglementări a unui stat membru care impune unei instanțe care sesizează Curtea cu o cerere de decizie preliminară să transmită o copie a acestei cereri autorității însărcinate cu reprezentarea acestui stat membru în fața Curții.

         (1)  Data depunerii: 28.9.2021.


title: Cauza T-400/20: Ordonanța Tribunalului din 7 martie 2022 – El Corte Inglés/EUIPO – Rudolf Böckenholt (LLOYD’S)

text:
               16.5.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 198/65

      Ordonanța Tribunalului din 7 martie 2022 – El Corte Inglés/EUIPO – Rudolf Böckenholt (LLOYD’S)
      (Cauza T-400/20) (1)

      (2022/C 198/93)
      Limba de procedură: engleza
      Președinta Camerei a noua a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 262, 10.8.2020.


title: Cauza T-382/21: Ordonanța Tribunalului din 7 martie 2022 – the airscreen company/EUIPO – Moviescreens Rental (airscreen) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative airscreen – Marca Uniunii Europene verbală anterioară AIRSCREEN – Articolul 8 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (2) din Regulamentul (UE) 2017/1001] – Acțiune vădit nefondată”]

text:
               16.5.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 198/50

      Ordonanța Tribunalului din 7 martie 2022 – the airscreen company/EUIPO – Moviescreens Rental (airscreen)
      (Cauza T-382/21) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative airscreen - Marca Uniunii Europene verbală anterioară AIRSCREEN - Articolul 8 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (2) din Regulamentul (UE) 2017/1001] - Acțiune vădit nefondată”)
      (2022/C 198/73)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: the airscreen company GmbH & Co. KG (Münster, Germania) (reprezentanți: O. Spieker, A. Schönfleisch și N. Willich, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: D. Hanf, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă în fața Tribunalului: Moviescreens Rental GmbH (Damme, Germania) (reprezentanți: D. Schulz și P. Stelzig, avocați)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 5 mai 2021 (cauza R 1990/2020-4) privind o procedură de opoziție între the airscreen company și Moviescreens Rental.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă the airscreen company GmbH & Co. KG la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 329, 16.8.2021.


title: Cauza C-141/22: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landesgericht für Zivilrechtssachen Graz (Austria) la 28 februarie 2022 – TLL The Longevity Labs GmbH/Optimize Health Solutionsmi GmbH și BM

text:
               16.5.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 198/25

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Landesgericht für Zivilrechtssachen Graz (Austria) la 28 februarie 2022 – TLL The Longevity Labs GmbH/Optimize Health Solutionsmi GmbH și BM
      (Cauza C-141/22)
      (2022/C 198/37)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Landesgericht für Zivilrechtssachen Graz

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: TLL The Longevity Labs GmbH

         Pârâte: Optimize Health Solutionsmi GmbH, BM

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 3 alineatul (2) litera (a) punctul (iv) din Regulamentul (UE) 2015/2283 (1) trebuie interpretat în sensul că „făina din germeni de hrișcă cu conținut ridicat de spermidină” constituie un aliment nou, în măsura în care doar făina din germeni de hrișcă fără conținut ridicat de spermidină a fost utilizată pentru consumul uman la un nivel semnificativ pe teritoriul Uniunii înainte de 15 mai 1997 sau, ulterior datei respective, aceasta are un istoric de utilizare alimentară în condiții de siguranță, indiferent de modul în care spermidina ajunge în făina din germeni de hrișcă?

                  2)

                  În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare, articolul 3 alineatul (2) litera (a) punctul (vii) din Regulamentul 2015/2283 trebuie interpretat în sensul că noțiunea de proces de producție a alimentelor include și procesele de producție primară?

                  3)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la a doua întrebare, caracterul de noutate al unui proces de producție în sensul articolului 3 alineatul (2) litera (a) punctul (vii) din Regulamentul 2015/2283 depinde de aspectul dacă procesul de producție ca atare nu a mai fost utilizat niciodată pentru niciun aliment sau de aspectul dacă acesta nu a fost utilizat în cazul alimentului supus aprecierii?

                  4)

                  În cazul unui răspuns negativ la a doua întrebare, germinarea semințelor de hrișcă într-o soluție nutritivă care conține spermidină constituie un proces de producție primară legat de o plantă căreia nu i se aplică legislația privind produsele alimentare, în special Regulamentul 2015/2283, având în vedere că, înainte de momentul recoltării, planta nu este încă un produs alimentar [articolul 2 litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 178/2002 (2)]?

                  5)

                  Este relevant dacă soluția nutritivă conține spermidină naturală sau sintetică?

         (1)  Regulamentul (UE) 2015/2283 al Parlamentului European și al Consiliului din 25 noiembrie 2015 privind alimentele noi, de modificare a Regulamentului (UE) nr. 1169/2011 al Parlamentului European și al Consiliului și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 258/97 al Parlamentului European și al Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 1852/2001 al Comisiei (JO 2015, L 327, p. 1).

         (2)  Regulamentul (CE) nr. 178/2002 al Parlamentului European și al Consiliului din 28 ianuarie 2002 de stabilire a principiilor și a cerințelor generale ale legislației alimentare, de instituire a Autorității Europene pentru Siguranța Alimentară și de stabilire a procedurilor în domeniul siguranței produselor alimentare (JO 2002, L 31, p. 1, Ediție specială, 15/vol. 8, p. 68).


title: Cauza T-632/21: Ordonanța Tribunalului din 1 martie 2022 – Agreiter și alții/Comisia [„Acțiune în anulare – Medicamente de uz uman – Modificare a autorizației condiționate de introducere pe piață a medicamentului de uz uman Spikevax – Vaccin de tip ARNm COVID-19 (cu nucleozide modificate) – Lipsa interesului de a acționa – Lipsa afectării directe – Lipsa afectării individuale – Inadmisibilitate”]

text:
               16.5.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 198/50

      Ordonanța Tribunalului din 1 martie 2022 – Agreiter și alții/Comisia
      (Cauza T-632/21) (1)

      („Acțiune în anulare - Medicamente de uz uman - Modificare a autorizației condiționate de introducere pe piață a medicamentului de uz uman Spikevax - Vaccin de tip ARNm COVID-19 (cu nucleozide modificate) - Lipsa interesului de a acționa - Lipsa afectării directe - Lipsa afectării individuale - Inadmisibilitate”)
      (2022/C 198/74)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamanți: Karin Agreiter (Mérano, Italia) și ceilalți 33 de reclamanți ale căror nume figurează în anexa la ordonanță (reprezentant: R. Holzeisen, avocată)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Haasbeek și B.-R. Killmann, agenți)

         Obiectul

      Prin acțiunea lor întemeiată pe articolul 263 TFUE, reclamanții solicită anularea Deciziei de punere în aplicare C(2021) 5686 final a Comisiei din 23 iulie 2021 privind modificarea autorizației condiționate de introducere pe piață a medicamentului de uz uman Spikevax – Vaccin de tip ARNm COVID-19 (cu nucleozide modificate) acordate prin Decizia de punere în aplicare C(2021) 94 (final) din 6 ianuarie 2021.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

                  2)

                  Nu este necesară pronunțarea asupra cererii de intervenție formulate de Moderna Biotech Spain SL.

                  3)

                  O obligă pe doamna Karin Agreiter și pe ceilalți reclamanți ale căror nume figurează în anexă la plata cheltuielilor de judecată.

                  4)

                  Moderna Biotech Spain va suporta propriile cheltuieli de judecată aferente cererii de intervenție.

         (1)  JO C 471, 22.11.2021.


title: Cauza T-740/21: Ordonanța Tribunalului din 17 martie 2022 – Alcogroup și Alcodis/Comisia

text:
               16.5.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 198/65

      Ordonanța Tribunalului din 17 martie 2022 – Alcogroup și Alcodis/Comisia
      (Cauza T-740/21) (1)

      (2022/C 198/94)
      Limba de procedură: franceza
      Președintele Camerei a șaptea a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 24, 17.1.2022.


title: Cauza C-166/22: Cerere de decizie preliminară introdusă de High Court (Irlanda) la 25 februarie 2022 – Hellfire Massy Residents Association/An Bord Pleanála, The Minister for Housing, Heritage and Local Government, Ireland, The Attorney General

text:
               16.5.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 198/26

      Cerere de decizie preliminară introdusă de High Court (Irlanda) la 25 februarie 2022 – Hellfire Massy Residents Association/An Bord Pleanála, The Minister for Housing, Heritage and Local Government, Ireland, The Attorney General
      (Cauza C-166/22)
      (2022/C 198/38)
      Limba de procedură: engleza

         Instanța de trimitere

      High Court (Irlanda)

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Hellfire Massy Residents Association

         Pârâte: An Bord Pleanála, The Minister for Housing, Heritage and Local Government, Ireland, The Attorney General

         Celelalte părți: South Dublin County Council, An Taisce – The National Trust for Ireland, Save the Bride Otters

         Întrebările preliminare

                  1.

                  Prima întrebare este:
                  Principiile generale ale dreptului Uniunii care decurg din supremația ordinii juridice a Uniunii au ca efect faptul că o normă de procedură națională potrivit căreia un reclamant în cadrul unei proceduri de control jurisdicțional trebuie să invoce în mod expres dispozițiile legale relevante nu poate împiedica un reclamant care contestă compatibilitatea dreptului național cu dreptul Uniunii identificat să se prevaleze și de o contestație întemeiată pe doctrine sau instrumente juridice care trebuie interpretate ca fiind în mod inerent relevante pentru interpretarea normelor de drept al Uniunii în cauză, cum ar fi principiul potrivit căruia dreptul Uniunii în materie de mediu ar trebui interpretat în coroborare cu Convenția privind accesul la informații, participarea publicului la luarea deciziilor și accesul la justiție în probleme de mediu, încheiată la Aarhus, Danemarca, la 25 iunie 1998, ca parte integrantă a ordinii juridice a Uniunii [?]

                  2.

                  A doua întrebare este:
                  Articolul 12 și/sau articolul 16 din Directiva 92/43/CEE (1) și/sau aceste dispoziții coroborate cu articolul 9 alineatul (2) din Convenția privind accesul la informații, participarea publicului la luarea deciziilor și accesul la justiție în probleme de mediu, încheiată la Aarhus, Danemarca, la 25 iunie 1998 și/sau coroborate cu principiul potrivit căruia statele membre trebuie să ia toate măsurile specifice necesare pentru punerea în aplicare efectivă a directivei au ca efect faptul că o normă de procedură națională, potrivit căreia un reclamant nu trebuie să ridice o „problemă ipotetică” și „trebuie să fie afectat în realitate sau în fapt” înainte de a putea formula plângeri cu privire la compatibilitatea dreptului național cu o dispoziție a dreptului Uniunii, nu poate fi invocată pentru a exclude o contestație formulată de un reclamant care a invocat drepturile de participare a publicului cu privire la o decizie administrativă și care dorește apoi să conteste validitatea unei dispoziții de drept național prin raportare la dreptul Uniunii, în anticiparea unor viitoare prejudicii aduse mediului ca urmare a unei presupuse deficiențe a dreptului național, în cazul în care există o posibilitate rezonabilă de producere a unor astfel de viitoare prejudicii, în special pentru că proiectul a fost autorizat într-o zonă care este un habitat pentru specii care fac obiectul unei protecții stricte și/sau pentru că, aplicând o abordare precaută, există posibilitatea ca investigațiile efectuate după obținerea autorizației să conducă la necesitatea de a solicita o derogare în temeiul articolului 16 din directivă [?]

                  3.

                  A treia întrebare este:
                  Articolul 12 și/sau articolul 16 din Directiva 92/43/CEE și/sau aceste dispoziții coroborate cu articolul 6 alineatele (1)-(9) și/sau [articolul] 9 alineatul (2) din Convenția privind accesul la informații, participarea publicului la luarea deciziilor și accesul la justiție în probleme de mediu, încheiată la Aarhus, Danemarca, la 25 iunie 1998 și/sau cu principiul potrivit căruia statele membre trebuie să ia toate măsurile specifice necesare pentru punerea în aplicare efectivă a directivei au ca efect faptul că un sistem de derogări prevăzut în dreptul național pentru a pune în aplicare articolul 16 din directivă nu ar trebui să fie paralel cu și independent de sistemul de emitere a autorizației de construcție, ci ar trebui să facă parte dintr-un proces de aprobare integrat care implică o decizie a unei autorități competente (spre deosebire de o decizie ad-hoc luată de către dezvoltatorul însuși pe baza unei dispoziții generale de drept penal) cu privire la necesitatea de a solicita o derogare pentru aspecte identificate în urma acordării autorizației de construcție și/sau care implică o decizie a unei autorități competente cu privire la investigațiile necesare în contextul examinării necesității de a solicita o astfel de derogare [?]

                  4.

                  A patra întrebare este:
                  Articolul 12 și/sau articolul 16 din Directiva 92/43/CEE și/sau aceste dispoziții coroborate cu articolul 6 alineatele (1)-(9) și/sau [articolul] 9 alineatul (2) din Convenția privind accesul la informații, participarea publicului la luarea deciziilor și accesul la justiție în probleme de mediu, încheiată la Aarhus, Danemarca, la 25 iunie 1998, au drept consecință faptul că este necesară o procedură de participare a publicului, în conformitate cu articolul 6 din Convenția de la Aarhus, în ceea ce privește un proiect pentru care acordarea autorizației de construcție a fost condiționată de realizarea unei evaluări corespunzătoare în temeiul articolului 6 alineatul (3) din Directiva 92/43/CEE, în contextul în care se poate solicita o derogare ulterioară acordării autorizației în temeiul articolului 16 din Directiva 92/43/CEE [?]

         (1)  Directiva 92/43/CEE a Consiliului din 21 mai 1992 privind conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică (JO 1992, L 206, p. 7, Ediție specială 15/vol.02, p.109).


title: Cauza T-135/22: Acțiune introdusă la 11 martie 2022 – Deckers Outdoor/EUIPO – Chunxian (TULEUGG)

text:
               16.5.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 198/51

      Acțiune introdusă la 11 martie 2022 – Deckers Outdoor/EUIPO – Chunxian (TULEUGG)
      (Cauza T-135/22)
      (2022/C 198/75)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Deckers Outdoor Corp. (Goleta, California, Statele Unite) (reprezentanți: A. Improda și C. Brega, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Guo Chunxian (Mengzhou, China)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Marca în litigiu: Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale TULEUGG – cererea de înregistrare nr. 18 156 704

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 17 decembrie 2021 în cauza R 412/2021-5

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  în consecință, respingerea cererii de înregistrare nr. 18 156 704 pentru marca comercială TULERUGG;

                  —

                  obligarea EUIPO și/sau a domnului Chunxian la plata cheltuielilor de judecată aferente prezentei proceduri, precum și a celor aferente procedurilor anterioare desfășurate în fața diviziei de opoziție și a Camerei a cincea de recurs.

         Motivele invocate

                  —

                  Încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-136/22: Acțiune introdusă la 10 martie 2022 – Hamoudi/Frontex

text:
               16.5.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 198/52

      Acțiune introdusă la 10 martie 2022 – Hamoudi/Frontex
      (Cauza T-136/22)
      (2022/C 198/76)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: Alaa Hamoudi (Turcia) (reprezentant: F. Gatta, avocat)

         Pârâtă: Agenția Europeană pentru Poliția de Frontieră și Garda de Coastă

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului obligarea Frontex la plata unui cuantum de 250 000 EUR cu titlu de prejudicii morale pentru fiecare din cele două capete de cerere. În special, reclamantul solicită o despăgubire:

                  —

                  pentru prejudiciul suferit de acesta ca urmare a încălcării drepturilor sale fundamentale în temeiul articolelor 1, 2, 3, 4, 18, 19 alineatul (1), 19 alineatul (2) și 21 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (denumită în continuare „carta”) în cursul expulzării sale colective din Grecia, care a avut loc între 28 și 29 aprilie 2020, în Marea Egee, și ulterior acestei expulzări;

                  —

                  pentru sentimentele sale de nedreptate și frustrare determinate de faptul că autorul sau coautorul expulzării colective îndreptate împotriva sa la 28-29 aprilie 2020 a fost o agenție a Uniunii Europene.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă trei motive.

                  1.

                  Primul motiv întemeiat pe faptul că Frontex a aprobat lansarea IRF Aegean cu încălcarea articolului 46 alineatul (5) din Regulamentul 2019/1896 (1), printr-o eroare vădită de apreciere, prin abuz de putere și cu încălcarea obligației de diligență, nerespectând astfel principiul bunei administrări. În special, directorul executiv al Frontex a aprobat în mod nelegal lansarea IRF Aegean, cu încălcarea articolului 46 alineatul (5) din regulamentul de instituire a agenției, prin neexercitarea puterii sale de apreciere în legătură chiar cu examinarea aplicabilității acestei dispoziții la situația foarte volatilă care urma să fie reglementată. Cu titlu subsidiar, directorul executiv a săvârșit o eroare vădită de apreciere și un abuz de putere și nu și-a îndeplinit obligația de diligență atunci când a considerat că articolul 46 alineatul (5) nu se aplică situației care urma să fie reglementată. Niciunul din cele două aspecte ale prejudiciilor morale nu ar fi avut loc fără omisiunea nelegală sau comportamentul nelegal imputabil Frontex.

                  2.

                  Al doilea motiv întemeiat pe faptul că Frontex a săvârșit o omisiune nelegală susceptibilă să angajeze răspunderea extracontractuală atunci când nu a acționat în conformitate cu articolul 46 alineatul (4) din Regulamentul 2019/1896, cu încălcarea obligațiilor sale pozitive în temeiul articolului 80 din acest regulament și al articolelor 1, 2, 3, 4, 18, 19 alineatul (1), 19 alineatul (2) și 21 din cartă (2) și a principiului bunei administrări, precum și un abuz de putere și o eroare vădită de apreciere.
                  Directorul executiv al Frontex s-a abținut în mod nelegal de la exercitarea puterii sale de apreciere în raport cu articolul 46 alineatul (4) din regulamentul de instituire a agenției înainte, în cursul sau după operațiunea de returnare forțată din 28-29 aprilie 2020. Cu titlu subsidiar, directorul executiv a săvârșit o eroare vădită de apreciere și un abuz de putere și nu și-a îndeplinit obligația de diligență atunci când a considerat că articolul 46 alineatul (4) nu se aplică situației care urma să fie reglementată. Niciunul din cele două aspecte ale prejudiciilor morale nu ar fi avut loc fără omisiunea nelegală atacată a Frontex.

                  3.

                  Al treilea motiv întemeiat pe faptul că Frontex a săvârșit un act nelegal susceptibil să angajeze răspunderea extracontractuală în legătură cu operațiunea de returnare forțată din 28-29 aprilie 2020, cu încălcarea drepturilor fundamentale ale reclamantului în temeiul articolelor 1, 2, 3, 4, 6, 18, 19 alineatul (1), 19 alineatul (2) și 21 din cartă.
                  Expulzarea colectivă nelegală a reclamantului la 28-29 aprilie 2020 este imputabilă Frontex, „autorul real” al acesteia, întrucât a fost executată în conformitate cu planul operațional obligatoriu din punct de vedere juridic pentru IRF Aegean, elaborat de directorul executiv al Frontex. Cu titlu subsidiar, este angajată răspunderea Frontex în temeiul asistenței acordate la săvârșirea expulzării colective nelegale a reclamantului, care a avut loc la 28-29 aprilie 2020. Niciunul din cele două aspecte ale prejudiciilor morale nu ar fi avut loc în lipsa comportamentelor nelegale atacate ale agenției.

         (1)  Regulamentul (UE) 2019/1896 al Parlamentului European și al Consiliului din 13 noiembrie 2019 privind Poliția de frontieră și garda de coastă la nivel european și de abrogare a Regulamentelor (UE) nr. 1052/2013 și (UE) 2016/1624.

         (2)  JO 2012, C 326, p. 391.


title: Cerere adresată Curții de Justiție a AELS pentru obținerea unui aviz consultativ, înaintată de Trygderetten la 26 ianuarie 2022 în cauza A/Arbeids- og velferdsdirektoratet (Cauza E-2/22) 2022/C 210/13

text:
               25.5.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 210/32

      Cerere adresată Curții de Justiție a AELS pentru obținerea unui aviz consultativ, înaintată de Trygderetten la 26 ianuarie 2022 în cauza A/Arbeids- og velferdsdirektoratet
      (Cauza E-2/22)
      (2022/C 210/13)
      La data de 26 ianuarie 2022, Trygderetten (instanța judecătorească națională în materie de asigurări) a înaintat Curții de Justiție a AELS o cerere, înregistrată la grefa Curții la data de 27 ianuarie 2022, pentru obținerea unui aviz consultativ în privința cauzei A/Arbeids- og velferdsdirektoratet, cu privire la următoarele întrebări:

                  1)

                  O prestație precum prestația tranzitorie (overgangsstønad) – a se vedea articolul 15-5 primul paragraf din Legea asigurărilor naționale, coroborat cu prima teză a celui de al doilea paragraf – intră în domeniul de aplicare material al Regulamentului (CE) nr. 883/2004 al Parlamentului European și al Consiliului (1) în conformitate cu:

                              a)

                              articolul 3 alineatul (1), în special litera (j) sau cu

                              b)

                              articolul 3 alineatul (3) coroborat cu articolul 70?

                  2)

                  Pentru a răspunde la întrebarea 1) este relevant faptul că există o cerință la articolul 15-6 din Legea asigurărilor naționale - legată de exercitarea unei activități profesionale atunci când copilul cel mai mic împlinește un an - pentru a se menține dreptul la o prestație?

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 883/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 privind coordonarea sistemelor de securitate socială (JO L 166, 30.4.2004, p. 1).


title: Cauza C-561/20: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 7 aprilie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Nederlandstalige Ondernemingsrechtbank Brussel – Belgia) – Q, R, S/United Airlines, Inc. [Trimitere preliminară – Transport aerian – Regulamentul (CE) nr. 261/2004 – Norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și a anulării sau a întârzierii prelungite a zborurilor – Zbor cu legătură directă care cuprinde două segmente de zbor – Întârziere prelungită la destinația finală care își are originea în al doilea segment al acestui zbor, care leagă două aeroporturi dintr-o țară terță – Validitatea acestui regulament în raport cu dreptul internațional]

text:
               30.5.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/12

      Hotărârea Curții (Camera a patra) din 7 aprilie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Nederlandstalige Ondernemingsrechtbank Brussel – Belgia) – Q, R, S/United Airlines, Inc.
      (Cauza C-561/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Transport aerian - Regulamentul (CE) nr. 261/2004 - Norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și a anulării sau a întârzierii prelungite a zborurilor - Zbor cu legătură directă care cuprinde două segmente de zbor - Întârziere prelungită la destinația finală care își are originea în al doilea segment al acestui zbor, care leagă două aeroporturi dintr-o țară terță - Validitatea acestui regulament în raport cu dreptul internațional)
      (2022/C 213/14)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Nederlandstalige Ondernemingsrechtbank Brussel

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: Q, R, S

         Pârâtă: United Airlines, Inc.

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 3 alineatul (1) litera (a) coroborat cu articolele 6 și 7 din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 trebuie interpretat în sensul că un pasager al unui zbor cu legătură directă, care cuprinde două segmente de zbor și care a făcut obiectul unei rezervări unice la un operator de transport comunitar, cu plecare de pe un aeroport situat pe teritoriul unui stat membru și care are ca destinație un aeroport situat într-o țară terță, via un alt aeroport din această țară terță, are dreptul la o compensație din partea operatorului de transport aerian dintr-o țară terță care a efectuat întregul zbor, acționând în numele acestui operator de transport comunitar, în cazul în care pasagerul respectiv a ajuns la destinația finală cu o întârziere de mai mult de trei ore care își are originea în al doilea segment al zborului menționat.

                  2)

                  Examinarea celei de a doua întrebări preliminare nu a evidențiat niciun element de natură să afecteze validitatea Regulamentului nr. 261/2004 în raport cu principiul de drept internațional cutumiar potrivit căruia fiecare stat are suveranitate completă și exclusivă asupra propriului spațiu aerian.

         (1)  JO C 128, 12.4.2021.


title: Cauza C-568/20: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 7 aprilie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberster Gerichtshof – Austria) – J/H Limited [Trimitere preliminară – Cooperare judiciară în materie civilă – Competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială – Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 – Domeniu de aplicare – Articolul 2 litera (a) – Noțiunea de „hotărâre” – Somație de plată adoptată în alt stat membru după o examinare sumară și în contradictoriu a unei hotărâri pronunțate într-un stat terț – Articolul 39 – Forță executorie în statele membre]

text:
               30.5.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/13

      Hotărârea Curții (Camera a treia) din 7 aprilie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberster Gerichtshof – Austria) – J/H Limited
      (Cauza C-568/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Cooperare judiciară în materie civilă - Competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială - Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 - Domeniu de aplicare - Articolul 2 litera (a) - Noțiunea de „hotărâre” - Somație de plată adoptată în alt stat membru după o examinare sumară și în contradictoriu a unei hotărâri pronunțate într-un stat terț - Articolul 39 - Forță executorie în statele membre)
      (2022/C 213/15)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Oberster Gerichtshof

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: J

         Pârâtă: H Limited

         Dispozitivul

      Articolul 2 litera (a) și articolul 39 din Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 12 decembrie 2012 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială trebuie interpretate în sensul că o ordonanță de plată adoptată de o instanță dintr-un stat membru în temeiul unor hotărâri definitive pronunțate într-un stat terț constituie o hotărâre și are forță executorie în celelalte state membre dacă a fost pronunțată la finalul unei proceduri contradictorii în statul membru de origine și a fost declarată executorie în acesta, caracterul de hotărâre neprivând totuși partea împotriva căreia se solicită executarea de dreptul de a solicita, conform articolului 46 din acest regulament, refuzul executării pentru unul dintre motivele prevăzute la articolul 45 din acesta.

         (1)  JO C 28, 25.1.2021.


title: Cauza C-645/20: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 7 aprilie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour de cassation – Franța) – V A, Z A/TP [Trimitere preliminară – Cooperare judiciară în materie civilă – Regulamentul (UE) nr. 650/2012 – Articolul 10 – Competență subsidiară în materie de succesiuni – Reședința obișnuită a defunctului în momentul decesului situată într-un stat care nu are obligații în temeiul Regulamentului (UE) nr. 650/2012 – Defunct care avea cetățenia unui stat membru și bunuri în acest stat membru – Obligația instanței sesizate a acestui stat membru de a examina din oficiu criteriile competenței sale subsidiare – Desemnarea unui mandatar succesoral]

text:
               30.5.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/14

      Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 7 aprilie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour de cassation – Franța) – V A, Z A/TP
      (Cauza C-645/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Cooperare judiciară în materie civilă - Regulamentul (UE) nr. 650/2012 - Articolul 10 - Competență subsidiară în materie de succesiuni - Reședința obișnuită a defunctului în momentul decesului situată într-un stat care nu are obligații în temeiul Regulamentului (UE) nr. 650/2012 - Defunct care avea cetățenia unui stat membru și bunuri în acest stat membru - Obligația instanței sesizate a acestui stat membru de a examina din oficiu criteriile competenței sale subsidiare - Desemnarea unui mandatar succesoral)
      (2022/C 213/16)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Cour de cassation

         Părțile din procedura principală

         Recurenți: V A, Z A

         Intimată: TP

         Dispozitivul

      Articolul 10 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (UE) nr. 650/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 4 iulie 2012 privind competența, legea aplicabilă, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești și acceptarea și executarea actelor autentice în materie de succesiuni și privind crearea unui certificat european de moștenitor trebuie interpretat în sensul că o instanță a unui stat membru trebuie să-și constate din oficiu competența în temeiul normei de competență subsidiară prevăzute de această dispoziție atunci când, fiind sesizată în temeiul normei de competență generală prevăzute la articolul 4 din regulamentul menționat, constată că nu este competentă în temeiul acestei din urmă dispoziții.

         (1)  JO C 53, 15.2.2021.


title: Cauza C-668/20: Hotărârea Curții (Camera a noua) din 7 aprilie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesfinanzhof – Germania) – Y GmbH/Hauptzollamt [Trimitere preliminară – Tariful vamal comun – Nomenclatura combinată – Clasificarea mărfurilor – Pozițiile 1302, 3301 și 3302 – Oleorășină de vanilie de extracție – Accize – Directiva 92/83/CEE – Scutiri – Articolul 27 alineatul (1) litera (e) – Noțiunea de „aromă” – Directiva 92/12/CEE – Comitetul pentru accize al Comisiei Europene – Competențe]

text:
               30.5.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/14

      Hotărârea Curții (Camera a noua) din 7 aprilie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesfinanzhof – Germania) – Y GmbH/Hauptzollamt
      (Cauza C-668/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Tariful vamal comun - Nomenclatura combinată - Clasificarea mărfurilor - Pozițiile 1302, 3301 și 3302 - Oleorășină de vanilie de extracție - Accize - Directiva 92/83/CEE - Scutiri - Articolul 27 alineatul (1) litera (e) - Noțiunea de „aromă” - Directiva 92/12/CEE - Comitetul pentru accize al Comisiei Europene - Competențe)
      (2022/C 213/17)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Bundesfinanzhof

         Părțile din procedura principală

         Recurentă-reclamantă: Y GmbH

         Intimată-pârâtă: Hauptzollamt

         Dispozitivul

                  1)

                  Nomenclatura combinată care figurează în anexa I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful Vamal Comun, astfel cum a fost modificată prin Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2015/1754 al Comisiei din 6 octombrie 2015, trebuie interpretată în sensul că un produs compus din aproximativ 85 % etanol, 10 % apă, 4,8 % reziduu uscat, al cărui conținut mediu de vanilină este de 0,5 % și care este obținut prin diluarea, în scopul standardizării, în apă și în etanol, a unui produs intermediar, el însuși extras din păstăi de vanilie cu ajutorul etanolului, se încadrează la poziția 1302 19 05 din această nomenclatură.

                  2)

                  Articolul 27 alineatul (1) litera (e) din Directiva 92/83/CEE a Consiliului din 19 octombrie 1992 privind armonizarea structurilor accizelor la alcool și băuturi alcoolice trebuie interpretat în sensul că o oleorășină de vanilie care se încadrează la subpoziția 1302 19 05 din Nomenclatura combinată care figurează în anexa I la Regulamentul nr. 2658/87, astfel cum a fost modificată prin Regulamentul de punere în aplicare nr. 2015/1754, trebuie considerată o „aromă”, în sensul acestei dispoziții, cu condiția să constituie un ingredient care aduce un gust sau un miros specifice unui anumit produs.

         (1)  JO C 72, 1.3.2021.


title: Cauzele conexate C-102/21 și C-103/21: Hotărârea Curții (Camera a noua) din 7 aprilie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Verwaltungsgericht, Autonome Sektion für die Provinz Bozen – Italia) – KW (C-102/21), SG (C-103/21)/Autonome Provinz Bozen (Trimitere preliminară – Ajutoare acordate de state – Schemă de ajutor pentru construcția de mici centrale hidroelectrice – Refugii alpine și montane fără rețea electrică – Autorizare de către Comisia Europeană – Expirare)

text:
               30.5.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/15

      Hotărârea Curții (Camera a noua) din 7 aprilie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Verwaltungsgericht, Autonome Sektion für die Provinz Bozen – Italia) – KW (C-102/21), SG (C-103/21)/Autonome Provinz Bozen
      (Cauzele conexate C-102/21 și C-103/21) (1)

      (Trimitere preliminară - Ajutoare acordate de state - Schemă de ajutor pentru construcția de mici centrale hidroelectrice - Refugii alpine și montane fără rețea electrică - Autorizare de către Comisia Europeană - Expirare)
      (2022/C 213/18)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Verwaltungsgericht, Autonome Sektion für die Provinz Bozen

         Părțile din procedura principală

         Reclamante: KW (C-102/21), SG (C-103/21)

         Pârâtă: Autonome Provinz Bozen

         Dispozitivul

                  1)

                  Autorizarea schemei de ajutor pentru construirea de microcentrale hidroelectrice care rezultă din Decizia C (2012) 5048 final a Comisiei din 25 iulie 2012, privind ajutorul de stat SA.32113 (2010/N) – Italia: Schema de ajutor privind economiile de energie, sistemele de încălzire pe district și electrificarea regiunilor îndepărtate în Alto Adige/Tirolul de Sud nu mai era în vigoare atunci când Autonome Provinz Bozen (provincia autonomă Bolzano, Italia) a acordat subvenții în favoarea lui KW și SG.

                  2)

                  Articolul 108 alineatul (3) TFUE trebuie interpretat în sensul că nu revine Comisiei Europene sarcina de a solicita statului membru recuperarea unui ajutor ilegal în sensul articolului 1 litera (f) din Regulamentul (UE) 2015/1589 al Consiliului din 13 iulie 2015 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 108 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene.

         (1)  JO C 217, 7.6.2021.