title: Cauza T-286/15: Acțiune introdusă la 28 mai 2015 – KF/SATCEN

text:
               14.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 302/57

         Acțiune introdusă la 28 mai 2015 – KF/SATCEN
   (Cauza T-286/15)
   (2015/C 302/73)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: KF (Berlin, Germania) (reprezentant: A. Kunst, avocat)

      Pârât: Centrul Satelitar al Uniunii Europene (SATCEN)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Comisiei de recurs din 26 ianuarie 2015, notificată reclamantei la 23 martie 2015, prin care se resping două recursuri ale reclamantei. Reclamanta invocă inaplicabilitatea articolului 28 alineatul (6) din Statutul personalului SATCEN (1), în temeiul articolului 277 TFUE;

               —

               anularea deciziei implicite a SATCEN din 5 iulie 2013 de respingere a cererii reclamantei de acordare a asistenței;

               —

               anularea deciziei SATCEN din 5 iulie 2013 de suspendare din funcție a reclamantei și de declanșare a procedurii disciplinare sau, alternativ, verificarea legalității deciziilor în cadrul acțiunii formulate împotriva deciziei de mutare;

               —

               anularea deciziei SATCEN de mutare din 28 februarie 2014;

               —

               obligarea SATCEN la plata către reclamantă a unor despăgubiri pentru prejudiciul material suferit, constând în salarii și beneficii până la expirarea contractului reclamantei, și pentru prejudiciul moral suferit, estimat provizoriu și ex aequo et bono la suma de 5 00  000 de euro;

               —

               obligarea SATCEN la plata cheltuielilor de judecată, plus dobânzi de 8 %.

      Motivele și principalele argumente

               1.

               În susținerea acțiunii în anulare a deciziei Comisiei de recursuri a SATCEN din 26 ianuarie 2015, reclamanta invocă un motiv întemeiat pe dreptul acesteia la o cale de atac efectivă și la un proces echitabil.

                           —

                           Comisia de recursuri nu a luat în considerare majoritatea argumentelor în fapt și în drept ale reclamantei și nu a examinat suficient încălcările multiple ale drepturilor fundamentale ale reclamantei.

               2.

               În susținerea acțiunii în anulare a deciziei implicite a SATCEN din 5 iulie 2013 prin care i s-a refuzat reclamantei asistența în temeiul articolului 2 punctul 6 din Statutul personalului SATCEN, reclamanta invocă două motive.

                           —

                           Primul motiv întemeiat pe încălcarea obligației de a acorda asistență în temeiul articolului 2 punctul 6 din Statutul personalului SATCEN și a dreptului reclamantei prevăzut la articolul 31 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (denumită în continuare „Carta UE”);

                           —

                           Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 12bis din Statutul funcționarilor Uniunii Europene și a dreptului reclamantei prevăzut la articolul 31 din Carta UE.

               3.

               În susținerea acțiunii în anulare a deciziei SATCEN de suspendare și de declanșare a procedurii disciplinare, reclamanta invocă trei motive.

                           —

                           Primul motiv, întemeiat pe încălcarea principiului imparțialității, încălcarea dreptului la bună administrare și pe săvârșirea unui abuz de drept.

                           —

                           Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea dreptului la apărare, încălcarea articolului 1 alineatul (1) și a articolului 2 din anexa IX la Statutul personalului SATCEN și pe săvârșirea unui abuz de drept.

                           —

                           Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea prezumției de nevinovăție.

               4.

               În susținerea acțiunii în anulare a deciziei SATCEN de mutare din 28 februarie 2014, reclamanta invocă patru motive.

                           —

                           Primul motiv întemeiat pe încălcarea dreptului la apărare, a articolului 10 alineatul (1) din anexa IX la Statutul personalului SATCEN și a dreptului la bună administrare.

                           —

                           Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea principiului imparțialității.

                           —

                           Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea obligației de stabilire a exactității materiale a faptelor pe care se întemeiază autoritatea împuternicită să facă numiri, a dreptului reclamantei de a dezvălui informații pentru a-și dovedi nevinovăția și a prezumției de nevinovăție.

                           —

                           Al patrulea motiv întemeiat pe săvârșirea unui abuz de drept. Raportul directorului nu menționează faptele reproșate. Președintele și Comisia de disciplină au refuzat eronat să solicite directorului să determine actele specifice de care este acuzată reclamanta.

      (1)  Decizia 2009/747/PESC a Consiliului din 14 septembrie 2009 privind Statutul personalului Centrului Satelitar al Uniunii Europene (JO L 276, p. 1).


title: Cauza T-286/17: Acțiune introdusă la 12 mai 2017 – Yanukovych/Consiliul

text:
               17.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 231/38

         Acțiune introdusă la 12 mai 2017 – Yanukovych/Consiliul
   (Cauza T-286/17)
   (2017/C 231/47)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Oleksandr Viktorovych Yanukovych (Donețk, Ucraina) (reprezentant: T. Beazley, QC)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei (CFSP) 2017/381 a Consiliului din 3 martie 2017 de modificare a Deciziei 2014/119/PESC privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina (JO 2017, L 58, p. 34) în măsura în care îi este aplicabilă reclamantului;

               —

               anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2017/374 din 3 martie 2017 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 208/2014 privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina (JO 2017, L 58, p. 1) în măsura în care îi este aplicabil reclamantului;

               —

               obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamant.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă șapte motive.

               1.

               Primul motiv, prin intermediul căruia se susține că Consiliul nu dispunea un temei juridic adecvat pentru actele atacate.

                           —

                           Condițiile care permit Consiliului să se întemeieze pe articolul 29 TEU nu erau îndeplinite de decizia atacată.

                           —

                           Condițiile care permit întemeierea pe articolul 215 TFEU nu erau îndeplinite întrucât nu exista o decizie valabilă în temeiul capitolului 2 din titlul V TUE.

                           —

                           Nu exista o legătură suficientă pentru a se putea invoca articolul 215 TFUE împotriva reclamantului.

               2.

               Al doilea motiv, prin intermediul căruia se susține că a fost săvârșit un abuz de putere de către Consiliu.

                           —

                           Obiectivul real al Consiliului în punerea în aplicare a actelor atacate era în esență acela de a încerca să obțină favoruri din partea regimului actual din Ucraina (astfel încât Ucraina să dezvolte legături mai strânse cu Uniunea Europeană), iar nu îndeplinirea obiectivelor sau a justificărilor invocate în ceea ce privește actele atacate.

               3.

               Al treilea motiv, prin intermediul căruia se susține că Consiliul nu a furnizat o motivare.

                           —

                           „Expunerea de motive” reținută în actele atacate pentru includerea pe listă reclamantului (în plus față de faptul că este greșită) este formală, inadecvată și individualizată în mod necorespunzător.

               4.

               Al patrulea motiv, prin intermediul căruia se susține că reclamantul nu îndeplinea criteriile necesare pentru ca o persoană să fie inclusă pe listă la data relevantă.

               5.

               Al cincilea motiv, prin intermediul căruia se susține că Consiliul a săvârșit erori vădite de apreciere la includerea reclamantului în măsurile atacate. Prin desemnarea din nou a reclamantului, în pofida lipsei evidente de legătură între „expunerea de motive” și criteriile de desemnare relevante, Consiliul a săvârșit o eroare vădită.

               6.

               Al șaselea motiv, prin intermediul căruia se invocă încălcarea dreptului la apărare al reclamantului și/sau refuzul unei protecții jurisdicționale efective. Printre altele, Consiliul nu l-a consultat în mod adecvat pe reclamant înainte de a-l desemna din nou și reclamantului nu i s-a oferit în mod adecvat sau echitabil posibilitatea de a corecta erori sau de a furniza informații referitoare la situația sa personală.

               7.

               Al șaptelea motiv, prin intermediul căruia se invocă încălcarea dreptului de proprietate al reclamantului garantat prin articolul 17 alineatul (1) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, în măsura în care, printre altele, măsurile restrictive constituie o limitare nejustificată și disproporționată a dreptului menționat.


title: Cauza F-4/07: Acțiune introdusă la data de 19 ianuarie 2007 — Skoulidi/Comisie

text:
               10.3.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 56/44

         Acțiune introdusă la data de 19 ianuarie 2007 — Skoulidi/Comisie
   (Cauza F-4/07)
   (2007/C 56/83)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Eleni-Eleftheria Skoulidi (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: G. Vandersanden)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               repararea prejudiciului moral suferit ca urmare a deciziei autorității împuternicite să facă numiri, din data de 28 martie 2006, de a nu îi permite să beneficieze de acordul de schimb încheiat între Comisie și guvernul grec;

               —

               evaluarea prejudiciului în echitate la suma de 200 000 euro;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   După ce a fost detașată la Ministerul Educației Naționale și Cultelor din Grecia timp de opt luni, reclamanta a solicitat să beneficieze de regimul de schimb de funcționari între Comisie și statele membre pentru a încheia sarcinile pe care le-a efectuat în timpul detașării. După ce a obținut acordul mai multor servicii din cadrul Comisiei, precum și al guvernului grec, reclamanta a primit o decizie de respingere din partea instituției pe motiv că schimbul ar fi contrar dispozițiilor aplicabile în materia detașării.
   În acțiunea sa, reclamanta susține că ar fi fost săvârșite mai multe greșeli de către Comisie, mai precis, aceasta:

               —

               a încălcat obligația de diligență căreia îi este supusă orice administrație;

               —

               nu a respectat angajamentele care rezultă din acordul de schimb pe care ea însăși l-a încheiat cu guvernul grec, aducând atingere astfel atât încrederii legitime a reclamantei, cât și interesului general comunitar;

               —

               a făcut afirmații deplasate în privința reclamantei;

               —

               a discriminat-o pe reclamantă în raport cu alți funcționari care au fost detașați la anumite administrații naționale pentru perioade mai lungi.


title: Cauza T-662/13: Hotărârea Tribunalului din 25 iunie 2015 – dm-drogerie markt/OAPI – Diseños Mireia (M) [„Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative M — Marcă comunitară verbală anterioară dm — Motiv relativ de refuz — Lipsa unei similitudini între semne — Lipsa unui risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               10.8.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 262/22

         Hotărârea Tribunalului din 25 iunie 2015 – dm-drogerie markt/OAPI – Diseños Mireia (M)
   (Cauza T-662/13) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative M - Marcă comunitară verbală anterioară dm - Motiv relativ de refuz - Lipsa unei similitudini între semne - Lipsa unui risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2015/C 262/29)
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: dm-drogerie markt GmbH & Co. KG (Kalsruhe, Germania) (reprezentanţi: O. Bludovsky și C. Mellein, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne (mărci, desene şi modele industriale) (reprezentant: P. Geroulakos, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI: Diseños Mireia, SL (Barcelona, Spania)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 11 septembrie 2013 (cauza R 911/2012-1) privind o procedură de opoziție între dm-drogerie markt GmbH & Co. KG și Diseños Mireia, SL

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă dm-drogerie markt GmbH & Co. KG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 61, 1.3.2014.


               24.3.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 69/2

         Liste privind determinarea compunerii Marii Camere și a camerelor a doua, a treia, a șasea și a șaptea
   (2007/C 69/04)
   Curtea a stabilit, cu ocazia reuniunii sale din 16 ianuarie 2007, lista prevăzută la articolul 11b alineatul (2) din Regulamentul de procedură pentru determinarea compunerii Marii Camere, după cum urmează:

               dl Schintgen

               dna Toader

               dl Tizzano

               dl Arabadjiev

               dl Cunha Rodrigues

               dl von Danwitz

               dna Silva de Lapuerta

               dl Bonichot

               dl Schiemann

               dna Lindh

               dl Makarczyk

               dl Bay Larsen

               dl Kūris

               dl Ó Caoimh

               dl Juhász

               dl Levits

               dl Arestis

               dl Lõhmus

               dl Borg Barthet

               dl Klučka

               dl Ilešič

               dl Malenovský

         Curtea a stabilit, cu ocazia reuniunii sale din 16 ianuarie 2007, listele prevăzute la articolul 11c alineatul (2) primul paragraf din Regulamentul de procedură pentru determinarea compunerii camerelor a doua și a treia, după cum urmează:
   Camera a doua

               dl Schiemann

               dna Toader

               dl Makarczyk

               dl Bonichot

               dl Kūris

               dl Bay Larsen

         Camera a treia

               dl Cunha Rodrigues

               dl Arabadjiev

               dl Klučka

               dna Lindh

               dl Lõhmus

               dl O'Caoimh

         Curtea a stabilit, cu ocazia reuniunii sale din 16 ianuarie 2007, listele prevăzute la articolul 11c alineatul (2) al doilea paragraf din Regulamentul de procedură pentru determinarea compunerii camerelor a șasea și a șaptea, după cum urmează:
   Camera a șasea

               dl Schiemann

               dl Makarczyk

               dl Bay Larsen

               dl Bonichot

               dna Toader

         Camera a șaptea

               dl Cunha Rodrigues

               dl Lõhmus

               dl O'Caoimh

               dna Lindh

               dl Arabadjiev


title: Cauza C-78/10: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 17 februarie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Cour d'appel de Rouen — Franța) — Marc Berel și alții/Administration des douanes de Rouen, Receveur principal des douanes du Havre, Administration des douanes du Havre (Codul vamal comunitar — Articolele 213, 233 și 239 — Obligația de solidaritate între mai mulți debitori pentru aceeași datorie vamală — Remiterea taxelor la import — Stingerea datoriei vamale — Posibilitatea unui codebitor solidar de a invoca remiterea acordată unui alt codebitor — Absență)

text:
               2.4.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 103/9

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 17 februarie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Cour d'appel de Rouen — Franța) — Marc Berel și alții/Administration des douanes de Rouen, Receveur principal des douanes du Havre, Administration des douanes du Havre
   (Cauza C-78/10) (1)

   (Codul vamal comunitar - Articolele 213, 233 și 239 - Obligația de solidaritate între mai mulți debitori pentru aceeași datorie vamală - Remiterea taxelor la import - Stingerea datoriei vamale - Posibilitatea unui codebitor solidar de a invoca remiterea acordată unui alt codebitor - Absență)
   2011/C 103/14
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour d'appel de Rouen

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Marc Berel, în calitate de mandatar al societății Port Angot Développement, Emmanuel Hess, în calitate de administrator judiciar al societății Port Angot Développement, Rijn Schelde Mondia France SA, Receveur principal des douanes de Rouen Port, Administration des douanes — Havre port, Société Port Angot Développement, succesoare în drepturi a Manutention de Produits Chimiques et Miniers Maprochim SAS, Asia Pulp & Paper France EURL

      Pârâte: Administration des douanes de Rouen, Receveur principal des douanes du Havre, Administration des douanes du Havre

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Cour d'appel de Rouen — Interpretarea articolelor 213, 233 și 239 din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului Vamal Comunitar (JO L 302, p. 1, Ediție specială 02/vol. 5, p. 58) — Remitere a taxelor la import — Invocarea de către un codebitor a caracterului solidar al obligațiilor vamale pentru a beneficia de o remitere a taxelor la import acordată anterior unui alt codebitor

      Dispozitivul

   Articolele 213, 233 și 239 din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului vamal comunitar, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 82/97 al Parlamentului European și al Consiliului din 19 decembrie 1996, trebuie interpretate în sensul că se opun aplicării, în contextul unei obligații de solidaritate în privința unei datorii vamale în sensul articolului 213, precum cea în cauză în acțiunea principală, a unui principiu de drept național din care rezultă că remiterea parțială a taxelor acordată în temeiul articolului 239 menționat anterior unuia dintre codebitori poate vfi invocată de toți ceilalți codebitori, astfel încât stingerea datoriei prevăzută la articolul 233 primul paragraf litera (b) din același cod să vizeze datoria ca atare și să scutească, așadar, ansamblul codebitorilor solidari de plata acesteia în limitele cuantumului pentru care a fost acordată remiterea.

      (1)  JO C 113, 1.5.2010


title: Cauza T-27/16: Acțiune introdusă la 25 ianuarie 2016 – Regatul Unit/Comisia

text:
               29.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 111/31

         Acțiune introdusă la 25 ianuarie 2016 – Regatul Unit/Comisia
   (Cauza T-27/16)
   (2016/C 111/36)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentanți: J. Kraehling, agent, și S. Lee și M. Gray, barristers)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea în parte a articolului 1 din Decizia de punere în aplicare (UE) 2015/2098 a Comisiei din 13 noiembrie 2015 (1), în care se afirmă, printre altele, că o parte din cheltuielile agricole referitoare la calcularea valorii producției comercializate declarate de Regatul Unit au fost efectuate cu încălcarea legislației Uniunii și nu pot fi finanțate în cadrul FEGA și FEADR, solicitând anularea a cinci intrări (ultima intrare de la pagina 42 și primele patru intrări de la pagina 43) din anexa la decizia menționată, care însumează o corecție financiară totală de 1 849 194,86 euro, și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de Regatul Unit.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă două motive.

               1.

               Primul motiv este întemeiat pe o eroare de drept săvârșită de Comisie în interpretarea cerinței ca atunci când calculează valoarea producției comercializate a unei organizații de producători în scopul stabilirii plafonului ajutorului un stat membru să poată lua în considerare producția cultivatorilor care intră în organizație. Procedând astfel, Comisia a ignorat prevederile clare ale articolelor 3 alineatul (1) și 3 alineatul (3) din Regulamentul nr. 1433/2003 al Comisiei (2), în primul rând, și ale articolelor 52 alineatul (1) și 52 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1580/2007 al Comisiei (3), în al doilea rând.

               2.

               Al doilea motiv este întemeiat pe faptul că, în interpretarea valorii producției membrilor care intră în organizație, Comisia a acționat cu încălcarea principiilor legalității și al securității juridice, care se impun în mod special atunci când o măsură conduce la consecințe financiare și/sau la impunerea unei penalizări.

      (1)  Decizia de punere în aplicare (UE) 2015/2098 a Comisiei din 13 noiembrie 2015 de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și al Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) [notificată cu numărul C(2015) 7716] (JO L 303, 2015, p. 35).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 1433/2003 al Comisiei din 11 august 2003 privind normele de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 2200/96 al Consiliului în ceea ce privește fondurile operaționale, programele operaționale și asistența financiară (JO L 203, 2003, p. 25, Ediție specială, 03/vol. 48, p. 200).

      (3)  Regulamentul (CE) nr. 1580/2007 al Comisiei din 21 decembrie 2007 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentelor (CE) nr. 2200/96, (CE) nr. 2201/96 și (CE) nr. 1182/2007 ale Consiliului în sectorul fructelor și legumelor (JO L 350, p. 1).


title: Cauza C-512/09: Acțiune introdusă la 10 decembrie 2009 — Comisia Europeană/Republica Elenă

text:
               13.2.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 37/25

         Acțiune introdusă la 10 decembrie 2009 — Comisia Europeană/Republica Elenă
   (Cauza C-512/09)
   2010/C 37/31
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: Iro Dimitriou și A. Margelis)

      Pârâtă: Republica Elenă

      Concluziile reclamantei

               —

               constatarea faptului că prin neadoptarea tuturor actelor necesare pentru a se conforma Directivei 2006/66/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 septembrie 2006 privind bateriile și acumulatorii și deșeurile de baterii și acumulatori și de abrogare a Directivei 91/157/CEE (1) sau, în orice caz, prin necomunicarea acestor dispoziții Comisiei, Republica Elenă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 26 alineatul (1) din această directivă;

               —

               obligarea Republicii Elene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Termenul pentru transpunerea Directivei 2006/66/CE în dreptul intern a expirat la 26 septembrie 2008.

      (1)  JO L 266 din 26.9.2006, p. 1, Ediție specială 13/vol. 53, p. 215.


title: Cauza T-275/09: Acțiune introdusă la 16 iulie 2009 — Sepracor Pharmaceuticals (Ireland)/Comisia

text:
               12.9.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 220/38

         Acțiune introdusă la 16 iulie 2009 — Sepracor Pharmaceuticals (Ireland)/Comisia
   (Cauza T-275/09)
   2009/C 220/81
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Sepracor Pharmaceuticals (Ireland) Ltd (Dublin, Irlanda) (reprezentanți: I. Dodds-Smith, Solicitor, D. Anderson, QC, și J. Stratford, Barrister)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin prezenta acțiune, reclamanta solicită anularea, în temeiul articolului 230 CE, a deciziei Comisiei prin care aceasta, confirmând avizul emis de Comitetul privind medicamentele pentru uz uman al Agenției Europene pentru Medicamente (EMEA), a acordat o autorizație de introducere pe piață pentru produsul reclamantei denumit „Lunivia”, dar a considerat că substanța „eszopiclon” pe care o conține nu este o substanță activă nouă în sensul articolului 3 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul nr. 726/2004 (1).
   Reclamanta prezintă două motive în susținerea concluziilor sale.
   În primul rând, reclamanta susține că pârâta a omis să aplice criteriile juridice corecte în scopul identificării unei substanțe active noi, cu încălcarea legislației și, mai precis, a articolului 10 alineatul (2) litera (b) din Directiva 2001/83 (2) și a anexei I partea 2 secțiunea 3 la directiva menționată, precum și cu nerespectarea orientărilor aplicabile, cum ar fi Avizul către solicitanți (în special volumele 2A și 3). Reclamanta afirmă de asemenea că abordarea adoptată de pârâtă în decizia atacată în ceea ce privește condiția pe care o substanță activă trebuie să o îndeplinească pentru a fi calificată drept substanță nouă încalcă obiectul și scopul cadrului legislativ, care este întemeiat nu pe noțiunea de „valoare adăugată” sau de eficacitate comparată, ci pe norme absolute de calitate, de securitate și de eficacitate.
   În al doilea rând, reclamanta consideră că pârâta a încălcat drepturile sale procedurale esențiale, întrucât EMEA a primit și a luat în considerare declarații făcute de un terț fără a informa reclamanta cu privire la existența lor și fără a-i da ocazia să le comenteze.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 726/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 31 martie 2004 de stabilire a procedurilor comunitare privind autorizarea și supravegherea medicamentelor de uz uman și veterinar și de instituire a unei Agenții Europene pentru Medicamente (JO L 136, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 44, p. 83).

      (2)  Directiva 2001/83/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 noiembrie 2001 de instituire a unui cod comunitar cu privire la medicamentele de uz uman (JO L 311, p. 67, Ediție specială, 13/vol. 33, p. 3).


title: Cauza C-83/09 P: Recurs introdus la 25 februarie 2009 de Comisia Comunităților Europene împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a șaptea) pronunțate la 10 decembrie 2008 în cauza T-388/02, Kronoply GmbH & Co. KG și Kronotex GmbH & Co. KG/Comisia Comunităților Europene, susținută de Zellstoff Stendal GmbH, de Republica Federală Germania și de Land Sachsen-Anhalt

text:
               1.5.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 102/15

         Recurs introdus la 25 februarie 2009 de Comisia Comunităților Europene împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a șaptea) pronunțate la 10 decembrie 2008 în cauza T-388/02, Kronoply GmbH & Co. KG și Kronotex GmbH & Co. KG/Comisia Comunităților Europene, susținută de Zellstoff Stendal GmbH, de Republica Federală Germania și de Land Sachsen-Anhalt
   (Cauza C-83/09 P)
   2009/C 102/25
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: K. Gross și V. Kreuschitz, agenți)

      Celelalte părți în proces: Kronoply GmbH & Co. KG, Kronotex GmbH & Co. KG, Zellstoff Stendal GmbH, Republica Federală Germania și Land Sachsen-Anhalt

      Concluziile recurentei

               —

               Anularea hotărârii atacate în măsura în care prin aceasta s-a declarat admisibilă acțiunea în anulare formulată de Kronoply GmbH & Co. KG și Kronotex GmbH & Co. KG împotriva Deciziei Comisiei din 19 iunie 2002 de a nu ridica obiecții cu privire la ajutorul de stat acordat de autoritățile germane în favoarea societății Zellstoff Stendal GmbH pentru construirea unei uzine de producere a pastei de hârtie;

               —

               respingerea ca inadmisibilă a acțiunii în anulare formulată de Kronoply GmbH & Co. KG și Kronotex GmbH & Co. KG împotriva deciziei în litigiu;

               —

               obligarea Kronoply GmbH & Co. KG și Kronotex GmbH & Co. KG la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În opinia Comisiei, deducerea din articolul 88 alineatul (2) CE, în favoarea persoanelor interesate, a dreptului de a acționa împotriva deciziilor de ajutor încalcă cerințele prevăzute la articolul 230 al patrulea paragraf CE privind admisibilitatea acțiunilor. Persoanele interesate, care nu sunt părți la procedura de ajutor, nu beneficiază de niciunul din drepturile pe care părțile le pot exercita introducând acțiuni. În schimb, interesul individual trebuie determinat în temeiul formulei din Hotărârea Plaumann pronunațată de Curte. Astfel, interesul individual poate rezulta numai din impactul economic pe care ajutorul îl are asupra reclamantei.
   În plus, hotărârea atacată cuprinde o reinterpretare inadmisibilă a motivelor invocate. În opinia Comisiei, Tribunalul a examinat argumente de fond ale reclamantei, pe care aceasta nu le-a prezentat în scopul de a-și proteja pretinsele drepturi procedurale, deși acțiunea a fost declarată admisibilă numai în vederea protejării pretinselor drepturi procedurale.
   În sfârșit, hotărârea atacată ar determina instituirea unei acțiuni populare împotriva deciziilor de ajutor, în condițiile în care această noțiune nu se regăsește în dreptul comunitar.


title: Cauza T-595/13: Hotărârea Tribunalului din 4 decembrie 2014 – BSH/OAPI – LG Electronics (compressor technology) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative compressor technology — Mărci naționale verbale anterioare KOMPRESSOR — Motiv relativ de refuz — Refuz parțial de înregistrare — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               26.1.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 26/27

         Hotărârea Tribunalului din 4 decembrie 2014 – BSH/OAPI – LG Electronics (compressor technology)
   (Cauza T-595/13) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative compressor technology - Mărci naționale verbale anterioare KOMPRESSOR - Motiv relativ de refuz - Refuz parțial de înregistrare - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2015/C 026/33)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH (München, Germania) (reprezentant: S. Biagosch, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: M. Fischer și A. Folliard-Monguiral, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: LG Electronics, Inc. (Seul, Coreea de Sud)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 5 septembrie 2013 (cauza R 1176/2012-1) privind o procedură de opoziție între LG Electronics, Inc. și BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 39, 8.2.2014.


title: Cauza C-521/08: Ordonanța președintelui Curții din 1 iulie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Irlanda

text:
               21.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/32

         Ordonanța președintelui Curții din 1 iulie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Irlanda
   (Cauza C-521/08) (1)

   2009/C 282/58

      Limba de procedură: engleza

   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 32, 7.2.2009.


title: Cauza T-237/13: Ordonanța Tribunalului din 7 iulie 2014 – SCA Tissue France/Comisia ( „Acțiune în anulare — Mediu — Directiva 94/62/CE — Ambalaje și deșeuri de ambalaje — Directiva 2013/2/UE — Role, tuburi și cilindrii în jurul cărora este înfășurat un material flexibil — Lipsa afectării directe — Inadmisibilitate” )

text:
               15.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 315/56

         Ordonanța Tribunalului din 7 iulie 2014 – SCA Tissue France/Comisia
   (Cauza T-237/13) (1)

   ((„Acțiune în anulare - Mediu - Directiva 94/62/CE - Ambalaje și deșeuri de ambalaje - Directiva 2013/2/UE - Role, tuburi și cilindrii în jurul cărora este înfășurat un material flexibil - Lipsa afectării directe - Inadmisibilitate”))
   2014/C 315/95
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: SCA Tissue France (Bois-Colombes, Franța) (reprezentanți: J.-M. Leprêtre și N. Chahid-Nouraï, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Alcover San Pedro și J.-F. Brakeland, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare în parte a Directivei 2013/2/UE a Comisiei din 7 februarie 2013 de modificare a anexei I la Directiva 94/62/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind ambalajele și deșeurile de ambalaje (JO L 37, p. 10), în măsura în care Comisia include rolele, tuburile și cilindrii în jurul cărora este înfășurat un material flexibil, cu excepția rolelor, tuburilor și cilindrilor destinați a fi părți ale unor echipamente de producție și care nu se utilizează cu scopul de a prezenta un produs ca unitate de vânzare, pe lista exemplelor ilustrative pentru aplicarea criteriilor care definesc noțiunea „ambalaj”

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2)

               SCA Tissue France suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 171, 15.6.2013.


title: Cauza C-458/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 19 august 2013 — Andreas Grund, în calitate de mandatar lichidator al SR-Tronic GmbH și alții/Nintendo Co. Ltd și Nintendo of America Inc.

text:
               23.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 344/43

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 19 august 2013 — Andreas Grund, în calitate de mandatar lichidator al SR-Tronic GmbH și alții/Nintendo Co. Ltd și Nintendo of America Inc.
   (Cauza C-458/13)
   2013/C 344/74
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesgerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Andreas Grund, în calitate de mandatar lichidator al SR-Tronic GmbH, Jürgen Reiser, Dirk Seidler

      Pârâte: Nintendo Co. Ltd, Nintendo of America Inc.

      Întrebările preliminare

   Se opune articolul 1 alineatul (2) litera (a) din Directiva 2001/29/CE (1) aplicării unei prevederi naționale (în speță articolul 95a alineatul 3 din Legea privind drepturile de autor și drepturile conexe — Urheberrechtsgesetz) care transpune în dreptul național articolul 6 alineatul (2) din Directiva 2001/29/CE, în cazul în care măsura tehnică în cauză nu protejează numai opere sau alte obiecte protejate, ci și programe de calculator?

      (1)  Directiva 2001/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 mai 2001 privind armonizarea anumitor aspecte ale dreptului de autor și drepturilor conexe în societatea informațională, JO L 167, p. 10, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 230.


title: Cauza C-539/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Consiglio di Giustizia Amministrativa per la Regione siciliana (Italia) la 21 octombrie 2011 — Ottica New Line di Accardi Vincenzo/Comune di Campobello di Mazara

text:
               17.12.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 370/20

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Consiglio di Giustizia Amministrativa per la Regione siciliana (Italia) la 21 octombrie 2011 — Ottica New Line di Accardi Vincenzo/Comune di Campobello di Mazara
   (Cauza C-539/11)
   2011/C 370/33
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Consiglio di Giustizia Amministrativa per la Regione siciliana

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Ottica New Line di Accardi Vincenzo

      Pârâtă: Comune di Campobello di Mazara

      Cealaltă parte în proces: Fotottica Media Vision di Luppino Natale Fabrizio e c. s.n.c.

      Întrebările preliminare

               1.

               Dreptul Uniunii Europene în materia libertății de stabilire și a liberei prestări a serviciilor trebuie interpretat în sensul că o reglementare internă — în speță, articolul 1 din Legea regiunii autonome Sicilia nr. 12 din 2004 — care condiționează stabilirea magazinelor de optică pe teritoriul unui stat membru (în speță, o parte a acestui teritoriu) de restricții bazate pe densitatea populației și pe distanța dintre magazine, restricții care, in abstracto, ar constitui o încălcare a libertăților fundamentale menționate anterior, constituie un motiv imperativ de interes general, legat de cerința ocrotirii sănătății umane?

               2.

               În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea anterioară, în lumina dreptului Uniunii Europene, restricția privind densitatea populației (un magazin la fiecare opt mii de locuitori) și restricția privind distanța (trei sute de metri între două magazine), prevăzute de Legea regiunii autonome Sicilia nr. 12 din 2004 privind stabilirea magazinelor de optică pe teritoriul regional, trebuie considerate adecvate pentru atingerea obiectivului corespunzător motivului imperativ de interes general menționat anterior?

               3.

               În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea de la punctul 1), în lumina dreptului Uniunii Europene, restricția privind densitatea populației (un magazin la fiecare opt mii de locuitori) și restricția privind distanța (trei sute de metri între două magazine), prevăzute de Legea regiunii autonome Sicilia nr. 12 din 2004 privind stabilirea pe teritoriul regional a magazinelor de optică, sunt proporționale, cu alte cuvinte neexcesive, pentru atingerea obiectivului corespunzător motivului imperativ de interes general menționat anterior?


title: Cauza C-111/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale di Udine (Italia) la 24 februarie 2016 – Procedură penală împotriva lui Giorgio Fidenato și alții

text:
               30.5.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 191/8

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale di Udine (Italia) la 24 februarie 2016 – Procedură penală împotriva lui Giorgio Fidenato și alții
   (Cauza C-111/16)
   (2016/C 191/10)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale di Udine

      Părțile din procedura principală

   Giorgio Fidenato, Leandro Taboga și Luciano Taboga

      Întrebările preliminare

               1)

               În temeiul articolului 54 alineatul (1) din Regulamentul nr. 178/2002 (1), Comisia este obligată, la solicitarea unui stat membru, chiar dacă apreciază că nu există, în privința anumitor produse alimentare sau furaje, motive de risc grav și evident pentru sănătatea umană, pentru sănătatea animală și pentru mediu, să adopte măsuri de urgență în sensul articolului 53 din Regulamentul nr. 178/2002?

               2)

               În cazul în care Comisia comunică statului membru solicitant evaluarea sa care este contrară solicitărilor acestuia, evaluare care din punct de vedere teoretic exclude necesitatea de a se adopta măsuri de urgență, și, pentru acest motiv, nu adoptă măsurile de urgență în sensul articolului 34 din Regulamentul nr. 1829/2003 (2), solicitate de același stat membru, statul membru solicitant este autorizat, potrivit articolului 53 din Regulamentul nr. 178/2002, să adopte măsuri de urgență provizorii?

               3)

               Considerațiile care țin de principiul precauției, fără legătură cu criteriile de risc grav și evident pentru sănătatea umană, pentru sănătatea animală sau pentru mediu, în utilizarea unui produs alimentar sau a unui furaj pot să justifice adoptarea unor măsuri de urgență provizorii de către un stat membru în temeiul articolului 34 din Regulamentul (CE) nr. 1829/2003?

               4)

               În cazul în care este clar și evident că Comisia Europeană a apreciat că nu sunt întrunite condițiile substanțiale pentru a se adopta măsuri de urgență în privința unui produs alimentar sau a unui furaj, evaluare care a fost confirmată ulterior de avizul științific al EFSA, iar această evaluare a fost transmisă în scris statului membru solicitant, statul membru poate să își mențină în continuare în vigoare măsurile de urgență provizorii și/sau să prelungească validitatea unor astfel de măsuri de urgență provizorii, atunci când a expirat perioada provizorie pentru care fuseseră adoptate?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 178/2002 al Parlamentului European și al Consiliului din 28 ianuarie 2002 de stabilire a principiilor și a cerințelor generale ale legislației alimentare, de instituire a Autorității Europene pentru Siguranța Alimentară și de stabilire a procedurilor în domeniul siguranței produselor alimentare (JO L 31, p. 1, Ediție specială 15/vol. 8, p. 68).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 1829/2003 al Parlamentului European și al Consiliului din 22 septembrie 2003 privind produsele alimentare și furajele modificate genetic (JO L 268, p. 1, Ediție specială 13/vol. 41, p. 3)


title: Cauza C-226/15 P: Recurs introdus la 18 mai 2015 de Apple and Pear Australia Ltd, Star Fruits Diffusion împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 25 martie 2015 în cauza T-378/13, APAL și Star Fruit/OAPI

text:
               3.8.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 254/7

         Recurs introdus la 18 mai 2015 de Apple and Pear Australia Ltd, Star Fruits Diffusion împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 25 martie 2015 în cauza T-378/13, APAL și Star Fruit/OAPI
   (Cauza C-226/15 P)
   (2015/C 254/10)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurente: Apple and Pear Australia Ltd, Star Fruits Diffusion (reprezentanți: T. de Haan și P. Péters, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile recurentelor

               —

               Anularea Hotărârii Tribunalului Uniunii Europene din 25 martie 2015 în cauza T-378/13, EU:T:2015:186, în măsura în care a respins acțiunea recurentelor având ca obiect, cu titlu principal, modificarea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 29 mai 2013 în cauza R 1215/2011-4;

               —

               Modificarea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 29 mai 2013 în cauza R 1215/2011-4 în sensul că este întemeiată calea de atac formulată de recurente în fața acestei camere de recurs și că, în consecință, trebuie admisă opoziția recurentelor îndreptată împotriva cererii de înregistrare a mărcii comunitare ENGLISH PINK nr. 8610768;

               —

               Obligarea Oficiului la suportarea tuturor cheltuielilor de judecată efectuate de recurente atât în procedura de recurs, cât și în primă instanță.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului, recurentele invocă motivele ce urmează.
   În primul rând, recurentele apreciază că atât Tribunalul, cât și camera de recurs au încălcat principiul general al autorității de lucru judecat între aceleași părți de către o instanță competentă în materia mărcilor comunitare în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 207/2009 privind marca comunitară (denumit în continuare „RMC”) (1), precum și principiile generale ale securității juridice, bunei administrări și protecției încrederii legitime.
   În al doilea rând, recurentele impută Tribunalului că a încălcat articolul 65 alineatul (3) din același regulament prin faptul că nu a modificat decizia Oficiului.
   În sfârșit, recurentele apreciază că litigiul fiind în stare de judecată, este necesar să se solicite Curții aplicarea articolului 61 primul paragraf din Statutul Curții.

      (1)  JO L 78, p. 1.


title: Cauza T-242/12: Hotărârea Tribunalului din 17 decembrie 2015 – SNCF/Comisia („Ajutoare de stat — Ajutoare puse în aplicare de Franța în favoarea Sernam SCS — Ajutoare pentru restructurare și recapitalizare, garanții și ștergerea datoriilor Serman față de SNCF — Decizie prin care ajutoarele sunt declarate incompatibile cu piața internă — Aplicare abuzivă a ajutorului — Recuperare — Continuitate economică — Criteriul investitorului privat”)

text:
               15.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 59/13

         Hotărârea Tribunalului din 17 decembrie 2015 – SNCF/Comisia
   (Cauza T-242/12) (1)

   ((„Ajutoare de stat - Ajutoare puse în aplicare de Franța în favoarea Sernam SCS - Ajutoare pentru restructurare și recapitalizare, garanții și ștergerea datoriilor Serman față de SNCF - Decizie prin care ajutoarele sunt declarate incompatibile cu piața internă - Aplicare abuzivă a ajutorului - Recuperare - Continuitate economică - Criteriul investitorului privat”))
   (2016/C 059/12)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Société nationale des chemins de fer français (SNCF) (Paris, Franța) (reprezentanți: P. Beurier, O. Billard și V. Landes, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: T. Maxian Rusche și B. Stromsky, agenți)

      Intervenientă în susținerea reclamantei: Republica Franceză (reprezentanţi: inițial D. Colas și J. Gstalter, ulterior D. Colas și J. Rossi și în final D. Colas și J. Bousin, agenți)

      Interveniente în susținerea pârâtei: Mory SA, în lichidare (Pantin, France) și Mory Team, în lichidare (Pantin) (reprezentanți: B. Vatier și F. Loubières, avocați)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei 2012/398/UE a Comisiei din 9 martie 2012 privind ajutorul de stat Nr. SA. 12522 (C 37/08) – Franța – Punerea în aplicare a deciziei Sernam 2 (JO L 195, p. 19)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea formulată de Société nationale des chemins de fer français (SNCF).

               2)

               SNCF suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Comisia Europeană.

               3)

               Republica Franceză suportă propriile cheltuieli de judecată.

               4)

               Mory și Mory Team suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 273, 8.9.2012.


title: Cauza T-392/12: Ordonanța Tribunalului din 26 februarie 2015 – Lavazza/OAPI – Commercialunione prima (LAVAZZA A MODO MIO) („Marcă comunitară — Opoziție — Retragerea opoziției — Nepronunțare asupra fondului”)

text:
               27.4.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/48

         Ordonanța Tribunalului din 26 februarie 2015 – Lavazza/OAPI – Commercialunione prima (LAVAZZA A MODO MIO)
   (Cauza T-392/12) (1)

   ((„Marcă comunitară - Opoziție - Retragerea opoziției - Nepronunțare asupra fondului”))
   (2015/C 138/63)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Luigi Lavazza SpA (Torino, Italia) (reprezentanți: A. Vanzetti, M. Ricolfi, G. Sironi și C. Mezzetti, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: inițial F. Mattina, ulterior F. Mattina și N. Bambara și în cele din urmă N. Bambara și P. Bullock, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă în faţa Tribunalului: Commercialunione Prima Srl (Bresso, Italia) (reprezentanți: G. Celona și B. Dosi, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 26 iunie 2012 (cauza R 124/2011-1), privind o procedură de opoziție între Commercialunione Prima Srl și Luigi Lavazza SpA

      Dispozitivul

               1)

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2)

               Obligă reclamanta și intervenientul să suporte propriile cheltuieli de judecată precum și, fiecare, jumătate din cheltuielile de judecată efectuate de reclamantă.

      (1)  JO C 331, 27.10.2012.


title: Cauza C-55/10 P: Recurs introdus la 2 februarie 2010 de Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o.o. împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a doua) pronunțate la 19 noiembrie 2009 în cauzele conexate T-200/07–T-202/07, Agencja Wydawnicza Technopol/OAPI (222)

text:
               1.5.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 113/18

         Recurs introdus la 2 februarie 2010 de Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o.o. împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a doua) pronunțate la 19 noiembrie 2009 în cauzele conexate T-200/07–T-202/07, Agencja Wydawnicza Technopol/OAPI (222)
   (Cauza C-55/10 P)
   2010/C 113/28
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Recurentă: Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o.o. (reprezentant: D. Rzążewska, mandatar)

      Cealaltă parte în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile recurentei

               —

               Anularea Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță pronunțate la 19 noiembrie 2009 în cauzele conexate T-200/07–T-202/07;

               —

               trimiterea cauzei Tribunalului, pentru reexaminare;

               —

               obligarea Oficiului la plata cheltuielilor de judecată aferente procedurii în fața Curții.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamanta critică Tribunalul de Primă Instanță pentru încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul privind marca comunitară (1), întrucât a aplicat criterii juridice greșite pentru a constata că mărcile reclamantei nu sunt susceptibile să fie înregistrate.
   În plus, reclamanta critică Tribunalul de Primă Instanță pentru încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul privind marca comunitară sau a articolului 76 din același regulament sau a celor două dispoziții, întrucât nu a ținut seama în mod corespunzător de practica Oficiului în ceea ce privește înregistrarea semnelor compuse din cifre sau care se referă la conținutul unei publicații.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO 1994, L 11, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 146), înlocuit de Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, p. 1).


title: Cauza C-529/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London (Regatul Unit) la 17 septembrie 2011 — Olaitan Ajoke Alarape, Olukayode Azeez Tijani/Secretary of State for the Home Department

text:
               17.12.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 370/19

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London (Regatul Unit) la 17 septembrie 2011 — Olaitan Ajoke Alarape, Olukayode Azeez Tijani/Secretary of State for the Home Department
   (Cauza C-529/11)
   2011/C 370/31
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Olaitan Ajoke Alarape, Olukayode Azeez Tijani

      Pârât: Secretary of State for the Home Department

      Întrebările preliminare

               1.

               Pentru ca un părinte să fie considerat „persoană care asigură în fapt îngrijirea” în vederea obținerii unui drept de ședere derivat din dreptul de acces la educație exercitat de către un copil cu vârsta mai mare de 21 de ani în temeiul articolului 12 din Regulamentul nr. 1612/68 [devenit articolul 10 din Regulamentul (UE) nr. 492/2011 (1)], este necesar ca acest copil (i) să se afle în întreținerea acestui părinte, (ii) să locuiască în locuința acestui părinte, și (iii) să primească sprijin emoțional de la acest părinte?

               2.

               În cazul în care, pentru a se putea prevala de un astfel de drept de ședere derivat, părintele nu trebuie să demonstreze îndeplinirea cumulativă a celor trei condiții enumerate mai sus, este suficient să demonstreze îndeplinirea doar a uneia sau a două dintre aceste condiții?

               3.

               În ceea ce privește punctul (ii) de mai sus, se poate considera că un copil major care urmează cursurile unei instituții de învățământ continuă să locuiască împreună cu părintele sau cu părinții săi chiar dacă acesta locuiește departe de casă în timpul studiilor (cu excepția vacanțelor și a unor sfârșituri de săptămână ocazionale)?

               4.

               În ceea ce privește punctul (iii) de mai sus, este necesar ca sprijinul emoțional acordat de părinte să aibă o anumită intensitate (și anume să existe o legătură apropiată sau să necesite prezența fizică) sau este suficient dacă acesta constă într o legătură emoțională normală între părinte și copilul său major?

               5.

               În cazul în care o persoană a beneficiat de un drept de ședere în Uniunea Europeană în temeiul articolului 12 din Regulamentul nr. 1612/68 [devenit articolul 10 din Regulamentul (UE) nr. 492/2011 (2)] pentru o perioadă neîntreruptă mai mare de cinci ani, acest drept de ședere poate constitui temeiul dobândirii unui drept de ședere permanentă în baza capitolului 4 din Directiva 2004/38/CE (denumită în continuare „Directiva privind cetățenii Uniunii”), intitulat „Dreptul de ședere permanentă”, și al obținerii unui permis de ședere în temeiul articolului 19 din aceeași directivă?

      (1)  Regulamentul (UE) nr. 492/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 5 aprilie 2011 privind libera circulație a lucrătorilor în cadrul Uniunii (JO L 141, p. 1).

      (2)  Directiva 2004/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora, de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 1612/68 și de abrogare a Directivelor 64/221/CEE, 68/360/CEE, 72/194/CEE, 73/148/CEE, 75/34/CEE, 75/35/CEE, 90/364/CEE, 90/365/CEE și 93/96/CEE (JO L 158, p. 77, Ediție specială, 5/vol. 07, p. 56).


title: Cauza T-181/15: Ordonanța Tribunalului din 14 martie 2016 – Sopra Steria Group/Parlamentul („Contracte de achiziții publice de servicii — Decizie a Parlamentului de a iniția o procedură de negociere fără publicarea unui anunț de participare pentru prestarea de servicii informatice — Retragerea actului — Nepronunțare asupra fondului”)

text:
               30.5.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 191/30

         Ordonanța Tribunalului din 14 martie 2016 – Sopra Steria Group/Parlamentul
   (Cauza T-181/15) (1)

   ((„Contracte de achiziții publice de servicii - Decizie a Parlamentului de a iniția o procedură de negociere fără publicarea unui anunț de participare pentru prestarea de servicii informatice - Retragerea actului - Nepronunțare asupra fondului”))
   (2016/C 191/40)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Sopra Steria Group SA (Annecy-le-Vieux, Franța) (reprezentanți: A. Verlinden, R. Martens și J. Joossen, avocați)

      Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: L. Tapper Brandberg și B. Simon, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei Parlamentului de a recurge la procedura de negociere PE/ITEC-NPE-15.8 fără publicarea prealabilă a unui anunț de participare pentru prestarea de servicii informatice în beneficiul Parlamentului și al altor instituții și agenții ale Uniunii Europene

      Dispozitivul

               1)

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2)

               Obligă Parlamentul European la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 262, 10.8.2015.


title: Cauza C-329/13: Ordonanța Curții (Camera a noua) din 8 mai 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Unabhängiger Verwaltungssenat Wien – Austria) – Ferdinand Stefan/Bundesministerium für Land- und Forstwirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft (Articolul 99 din Regulamentul de procedură — Directiva 2003/4/CE — Validitate — Accesul publicului la informațiile despre mediu — Excepție de la obligația de a divulga informații despre mediu atunci când divulgarea ar aduce atingere dreptului oricărei persoane de a avea un proces echitabil — Caracter facultativ al acestei excepții pentru statele membre — Articolul 6 TUE — Articolul 47 al doilea paragraf din cartă)

text:
               11.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 261/6

         Ordonanța Curții (Camera a noua) din 8 mai 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Unabhängiger Verwaltungssenat Wien – Austria) – Ferdinand Stefan/Bundesministerium für Land- und Forstwirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft
   (Cauza C-329/13) (1)

   ((Articolul 99 din Regulamentul de procedură - Directiva 2003/4/CE - Validitate - Accesul publicului la informațiile despre mediu - Excepție de la obligația de a divulga informații despre mediu atunci când divulgarea ar aduce atingere dreptului oricărei persoane de a avea un proces echitabil - Caracter facultativ al acestei excepții pentru statele membre - Articolul 6 TUE - Articolul 47 al doilea paragraf din cartă))
   2014/C 261/09
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Unabhängiger Verwaltungssenat Wien

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Ferdinand Stefan

      Pârât: Bundesministerium für Land- und Forstwirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft

      Dispozitivul

   Examinarea întrebărilor adresate nu a evidențiat niciun element de natură să afecteze validitatea Directivei 2003/4/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 28 ianuarie 2003 privind accesul publicului la informațiile despre mediu și de abrogare a Directivei 90/313/CEE a Consiliului.

      (1)  JO C 274, 21.9.2013.


title: Cauza C-64/11: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 25 aprilie 2013 — Comisia Europeană/Regatul Spaniei (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Libertatea de stabilire — Articolul 49 TFUE — Restricții — Legislație fiscală — Impozitarea imediată a plusvalorilor latente — Transferul sediului unei societăți, încetarea activităților unui sediu permanent sau transferul activelor acestui sediu)

text:
               15.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/2

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 25 aprilie 2013 — Comisia Europeană/Regatul Spaniei
   (Cauza C-64/11) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Libertatea de stabilire - Articolul 49 TFUE - Restricții - Legislație fiscală - Impozitarea imediată a plusvalorilor latente - Transferul sediului unei societăți, încetarea activităților unui sediu permanent sau transferul activelor acestui sediu)
   2013/C 171/03
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Baquero Cruz și R. Lyal, agenți)

      Pârât: Regatul Spaniei (reprezentanți: A. Rubio González și M. Muñoz Pérez, agenți)

      Intervenienți în susținerea pârâtului: Republica Federală Germania (reprezentanți: T. Henze și K. Petersen, agenți), Republica Franceză (reprezentanți: G. de Bergues și N. Rouam, agenți), Republica Italiană (reprezentanți: G. Palmieri, agent, asistat de P. Gentili, avvocato dello Stato), Regatul Țărilor de Jos (reprezentanți: M. Bulterman, C. Wissels, precum și J. Langer, agenți), Republica Portugheză (reprezentant: L. Inez Fernandes, agent), Republica Finlanda (reprezentant: M. Pere, agent), Regatul Suediei (reprezentant: A. Falk, agent), Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentant: L. Seeboruth, agent)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolului 49 TFUE și a articolului 31 SEE — Dispoziții fiscale în temeiul cărora societățile care încetează să aibă reședința fiscală în Spania sau care își transferă activele într-un alt stat trebuie să achite imediat o taxă de ieșire

      Dispozitivul

               1.

               Prin adoptarea articolului 17 alineatul 1 literele a) și c) din versiunea codificată a Legii privind impozitul pe profit aprobată prin Decretul regal legislativ 4/2004 din 5 martie 2004 (Real Decreto Legislativo 4/2004 por el que se aprueba el Texto Refundido de la Ley del Impuesto sobre Sociedades), în temeiul căruia, în caz de transfer în alt stat membru al sediului unei societăți stabilite în Spania și al activelor unui sediu permanent situate în Spania, plusvalorile nerealizate sunt integrate în baza de impozitare a exercițiului fiscal, cu toate că aceste plusvalori nu au nicio consecință fiscală imediată dacă aceste operațiuni au loc pe teritoriul spaniol, Regatul Spaniei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 49 TFUE.

               2.

               Respinge în rest acțiunea.

               3.

               Obligă Regatul Spaniei la suportarea cheltuielilor de judecată.

               4.

               Republica Federală Germania, Republica Franceză, Republica Italiană, Regatul Țărilor de Jos, Republica Portugheză, Republica Finlanda, Regatul Suediei, precum și Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 113, 9.4.2011.


title: Cauza C-494/12: Cerere de decizie preliminară introdusă de First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Regatul Unit) la 5 noiembrie 2012 — Dixons Retail Plc/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

text:
               26.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 26/25

         Cerere de decizie preliminară introdusă de First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Regatul Unit) la 5 noiembrie 2012 — Dixons Retail Plc/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs
   (Cauza C-494/12)
   2013/C 26/48
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   First-tier Tribunal (Tax Chamber)

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Dixons Retail Plc

      Pârâți: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 14 alineatul (1) [din Directiva 2006/112 (1)] trebuie interpretat în sensul că se aplică atunci când remiterea bunurilor este obținută printr-o fraudă săvârșită de beneficiar prin plata cu un card despre care știa că nu este autorizat să îl folosească?

               2.

               În cazul în care remiterea bunurilor este obținută prin utilizarea frauduloasă a unui card, există un „transfer [al] dreptului de a dispune de bunuri corporale în calitate de proprietar” în sensul articolului 14 alineatul (1)?

               3.

               Articolul 73 trebuie interpretat în sensul că se aplică în cazul în care plata este obținută de furnizorul bunurilor în temeiul unui acord încheiat cu un terț prin care acesta din urmă este obligat să facă o astfel de plată pentru operațiunile efectuate cu cardul, deși beneficiarul bunurilor știa că nu este autorizat să utilizeze cardul respectiv?

               4.

               În cazul în care plata este efectuată de un terț în temeiul unui acord încheiat cu furnizorul bunurilor, ca urmare a faptului că furnizorului i-a fost prezentat un card pe care beneficiarul bunurilor nu era autorizat să îl utilizeze, plata obținută de la terț „în schimbul livrării sau al prestării” este o plată în sensul articolului 73 [din Directiva 2006/112]?

      (1)  Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347, p. 1).


title: Cauza T-162/08: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 11 noiembrie 2009 — Frag Comercio Internacional/OAPI — Tinkerbell Modas (GREEN by missako) [ Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative GREEN by missako — Mărci naționale și comunitare figurative anterioare MI SA KO — Lipsa riscului de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009] ]

text:
               19.12.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 312/28

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 11 noiembrie 2009 — Frag Comercio Internacional/OAPI — Tinkerbell Modas (GREEN by missako)
   (Cauza T-162/08) (1)

   („Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative GREEN by missako - Mărci naționale și comunitare figurative anterioare MI SA KO - Lipsa riscului de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009]”)
   2009/C 312/46
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Frag Comercio Internacional, SL (Esparreguera, Spania) (reprezentant: E. Sugrañes Coca, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: W. Verburg, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI: Tinkerbell Modas Ltda (São Paulo, Brasilia)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 14 februarie 2008 (cauza R 1527/2006-2) privind o procedură de opoziție între Tinkerbell Modas LTDA și Frag Comercio Internacional, SL

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Frag Comercio Internacional, SL la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 171, 5.7.2008.


title: Cauza T-296/17: Acțiune introdusă la 15 mai 2017 – Buck-Chemie/EUIPO – Henkel (Reprezentarea unor rezervoare pentru WC)

text:
               24.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 239/51

         Acțiune introdusă la 15 mai 2017 – Buck-Chemie/EUIPO – Henkel (Reprezentarea unor rezervoare pentru WC)
   (Cauza T-296/17)
   (2017/C 239/64)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Buck-Chemie GmbH (Herrenberg, Germania) (reprezentanți: C. Schultze, J. Ossing, R.-D. Härer, C. Weber, H. Ranzinger, C. Brockmann și C. Gehweiler, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Henkel AG & Co. KGaA (Düsseldorf, Germania)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul desenului sau modelului industrial în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Desenul sau modelul industrial în litigiu: desenul sau modelul industrial comunitar nr. 1663618-0003

      Decizia atacată: Decizia Camerei a treia de recurs a EUIPO din 8 martie 2017 în cauza R 2113/2015-3

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea pârâtului și a celeilalte părți la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamant în procedura în fața Tribunalului și în fața camerei de recurs.

      Motivele invocate

               —

               Încălcarea articolelor 62 și 63 din Regulamentul nr. 6/2002;

               —

               încălcarea articolului 25 alineatul (1) literele (a) și (b) din Regulamentul nr. 6/2002;

               —

               încălcarea articolului 3 litera (a) din Regulamentul nr. 6/2002;

               —

               încălcarea articolului 4 alineatul (1) din Regulamentul nr. 6/2002;

               —

               încălcarea articolelor 5 și 6 din Regulamentul nr. 6/2002.


title: Cauza F-103/06 REV: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 20 septembrie 2011 — Saintraint/Comisia (Funcție publică — Procedură — Cerere de revizuire — Articolul 119 din Regulamentul de procedură al Tribunalului — Decizie a Tribunalului — Cerere de revizuire privind o ordonanță de radiere ca urmare a unei desistări — Autoritate de lucru judecat — Inexistență — Inadmisibilitate ridicată din oficiu)

text:
               19.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 340/35

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 20 septembrie 2011 — Saintraint/Comisia
   (Cauza F-103/06 REV)
   (Funcție publică - Procedură - Cerere de revizuire - Articolul 119 din Regulamentul de procedură al Tribunalului - Decizie a Tribunalului - Cerere de revizuire privind o ordonanță de radiere ca urmare a unei desistări - Autoritate de lucru judecat - Inexistență - Inadmisibilitate ridicată din oficiu)
   2011/C 340/69
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Antoine Saintraint (La Paz, Bolivia) (reprezentanți: S. Rodrigues, C. Bernard-Glanz și A. Blot, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall și G. Berscheid, agenți)

      Intervenient în susținerea pârâtei: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Bauer și J. Herrmann, agenți)

      Obiectul

   Acțiune în revizuire introdusă de reclamant împotriva Ordonanței Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 16 septembrie 2010, în cauza F-103/06.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge cererea de revizuire ca inadmisibilă.

               2.

               Obligă revizuentul să plătească Comisiei Europene cheltuielile de judecată.

               3.

               Consiliul Uniunii Europene, intervenient în procedura de revizuire, suportă propriile cheltuieli de judecată.


title: Cauza C-45/13: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 16 ianuarie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberster Gerichtshof — Austria) — Andreas Kainz/Pantherwerke AG [Trimitere preliminară — Competența judiciară în materie civilă și comercială — Regulamentul (CE) nr. 44/2001 — Răspundere pentru produsele cu defect — Marfă produsă într-un stat membru și vândută în alt stat membru — Interpretarea noțiunii „locul unde s-a produs sau riscă să se producă fapta prejudiciabilă” — Locul unde s-a produs evenimentul cauzator al prejudiciului]

text:
               22.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 85/10

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 16 ianuarie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberster Gerichtshof — Austria) — Andreas Kainz/Pantherwerke AG
   (Cauza C-45/13) (1)

   (Trimitere preliminară - Competența judiciară în materie civilă și comercială - Regulamentul (CE) nr. 44/2001 - Răspundere pentru produsele cu defect - Marfă produsă într-un stat membru și vândută în alt stat membru - Interpretarea noțiunii „locul unde s-a produs sau riscă să se producă fapta prejudiciabilă” - Locul unde s-a produs evenimentul cauzator al prejudiciului)
   2014/C 85/16
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Oberster Gerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Andreas Kainz

      Pârâtă: Pantherwerke AG

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Oberster Gerichtshof (Austria) — Interpretarea articolului 5 punctul 3 din Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (JO 2001, L 12, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 3, p. 74) — Răspunderea pentru produse defectuoase — Marfă produsă într-un stat membru și vândută într-un alt stat membru — Locul în care s-a produs sau riscă să se producă fapta prejudiciabilă — Situația în care locul în care s-a produs prejudiciul („Erfolgsort”) se situează în statul în care este produsă marfa — Interpretarea noțiunii „locul evenimentului cauzator” („Handlungsort”)

      Dispozitivul

   Articolul 5 punctul 3 din Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială trebuie interpretat în sensul că, în cazul în care este pusă în discuție răspunderea unui fabricant pentru un produs cu defect, locul unde s-a produs evenimentul cauzator al prejudiciului este locul de fabricare a produsului în cauză.

      (1)  JO C 147, 25.5.2013.


title: Cauza T-737/15: Acțiune introdusă la 18 decembrie 2015 – Hydro Aluminium Rolled Products/Comisia

text:
               15.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 59/42

         Acțiune introdusă la 18 decembrie 2015 – Hydro Aluminium Rolled Products/Comisia
   (Cauza T-737/15)
   (2016/C 059/49)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Hydro Aluminium Rolled Products GmbH (Grevenbroich, Germania) (reprezentanți: U. Karpenstein și K. Dingemann, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea, în temeiul articolului 264 TFUE, a Deciziei Comisiei din 25 noiembrie 2014 în procedura Ajutor de stat SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN) – Germania, Sprijin pentru energia electrică produsă din surse regenerabile și reducerea suprataxei pe energia din surse regenerabile pentru utilizatorii mari consumatori de energie, C(2014) 8786 final;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe lipsa resurselor de stat

                           —

                           Reclamanta susține că pârâta a considerat în mod eronat că excepția în favoarea întreprinderilor mari consumatoare de energie prevăzută de legea EEG din 2012 ar implica utilizarea unor „resurse de stat” în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE. Astfel, prelevarea EEG ar fi achitată numai de către persoane private, iar resursele colectate nu ar fi nici ele imputabile statului ca urmare a lipsei de control permanent și, în consecință, a imposibilității de acces efectiv din partea autorităților.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe lipsa selectivității

                           —

                           Reclamanta susține că „norma de compensare specială” (Besondere Ausgleichsregelung, denumită în continuare „BesAR”) nu este selectivă – conform cerințelor articolului 107 alineatul (1) TFUE –, ci constituie o excepție inerentă sistemului de reglementare al Legii EEG.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului protecției încrederii legitime

                           —

                           Reclamanta subliniază că pârâta a determinat-o să nutrească speranțe întemeiate, întrucât, timp de peste 10 ani, a omis să examineze Legea EEG – de care avea cunoștință – în raport cu dreptul la ajutoare. În plus, pârâta ar fi omis să recupereze ajutoare comparabile din alte state membre.


title: Cauza C-314/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Oberster Gerichtshof (Austria) la 29 iunie 2012 — UPC Telekabel Wien GmbH/Constantin Film Verleih GmbH, Wega Filmproduktionsgesellschaft GmbH

text:
               6.10.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 303/12

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Oberster Gerichtshof (Austria) la 29 iunie 2012 — UPC Telekabel Wien GmbH/Constantin Film Verleih GmbH, Wega Filmproduktionsgesellschaft GmbH
   (Cauza C-314/12)
   2012/C 303/23
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Oberster Gerichtshof

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: UPC Telekabel Wien GmbH

      Pârâte: Constantin Film Verleih GmbH, Wega Filmproduktionsgesellschaft GmbH

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 8 alineatul (3) din Directiva 2001/29/CE (1) (Directiva informațională) trebuie interpretat în sensul că, în cazul în care o persoană face accesibile pe internet obiecte protejate fără a avea autorizare din partea titularului dreptului [articolul 3 alineatul (2) din Directiva informațională], persoanele care accesează respectivele obiecte protejate se folosesc de serviciile furnizorului de acces la internet?

               2.

               În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare: Reproducerea pentru uz personal [articolul 5 alineatul 2 litera (b) din Directiva informațională] și o reproducere tranzitorie și accesorie [articolul 5 alineatul (1) din Directiva informațională] sunt legitime numai în situația în care originalul reproducerii a fost multiplicat, difuzat sau dat publicității în mod legal?

               3.

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima sau la a doua întrebare, de unde rezultă că împotriva furnizorului de acces la internet al utilizatorului trebuie pronunțate ordonanțe potrivit articolului 8 alineatul (3) din Directiva informațională: Este compatibil cu dreptul Uniunii, în special cu echilibrul pe care acesta îl impune între drepturile fundamentale ale participanților, ca unui furnizor de acces la internet să îi fie interzis în termeni generali (așadar fără dispunerea unor măsuri concrete) să permită accesul clienților săi la un anumit site internet, cât timp acolo sunt accesibile exclusiv sau preponderent conținuturi fără acordul titularilor, dacă furnizorul de acces poate contracara sancțiunile coercitive impuse datorită încălcării acestei interdicții cu dovada faptului că a pus oricum în aplicare toate măsurile rezonabile?

               4.

               În cazul unui răspuns negativ la a treia întrebare: Este compatibil cu dreptul Uniunii, în special cu echilibrul pe care acesta îl impune între drepturile fundamentale ale participanților, ca unui furnizor de acces la internet să îi fie impusă aplicarea anumitor măsuri pentru a îngreuna accesul clienților săi la un site internet al cărui conținut a fost făcut accesibil în mod ilegal, dacă aceste măsuri necesită o cheltuială care nu este neglijabilă, dar pot fi ocolite cu ușurință chiar și fără cunoștințe tehnice speciale?

      (1)  Directiva 2001/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 mai 2001 privind armonizarea anumitor aspecte ale dreptului de autor și drepturilor conexe în societatea informațională (JO L 167, p. 10, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 230, rectificare în JO L 314 din 25.11.2008, p. 16).


title: Cauze conexate C-95/07 și C-96/07: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 8 mai 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Commissione tributaria provinciale — Italia) — Ecotrade spa/Agenzia Entrate Ufficio Genova 3 (A șasea directivă TVA — Taxare inversă — Dreptul de deducere — Termen de decădere — Neregulă contabilă și privind declarațiile care afectează operațiunile supuse sistemului de taxare inversă)

text:
               21.6.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 158/6

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 8 mai 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Commissione tributaria provinciale — Italia) — Ecotrade spa/Agenzia Entrate Ufficio Genova 3
   (Cauze conexate C-95/07 și C-96/07) (1)

   (A șasea directivă TVA - Taxare inversă - Dreptul de deducere - Termen de decădere - Neregulă contabilă și privind declarațiile care afectează operațiunile supuse sistemului de taxare inversă)
   (2008/C 158/09)
   Limba de procedură: italiana
   Instanța de trimitere
   Commissione tributaria provinciale
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Ecotrade spa

      Pârâtă: Agenzia Entrate Ufficio Genova 3
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Commissione tributaria provinciale — Interpretarea articolului 17, a articolului 18 alineatul (1) litera (d), a articolului 21 alineatul (1) și a articolului 22 din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1) — Dreptul de deducere a TVA-ului aferent intrărilor — Dispoziție națională care impune condiția respectării unui termen de prescripție de doi ani, pentru exercitarea dreptului de deducere
   Dispozitivul

               1)

               Articolul 17, articolul 18 alineatele (2) și (3), precum și articolul 21 alineatul (1) litera (b) din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2000/17/CE a Consiliului din 30 martie 2000, nu se opun unei reglementări naționale care prevede un termen de decădere pentru exercitarea dreptului de deducere, astfel cum este cel în cauză în acțiunile principale, în măsura în care sunt respectate principiile echivalenței și efectivității. Principiul efectivității nu este încălcat prin simplul fapt că administrația fiscală dispune, pentru a proceda la recuperarea taxei pe valoarea adăugată neachitate, de un termen care îl depășește pe cel acordat persoanelor impozabile pentru exercitarea dreptului lor de deducere.

               2)

               Cu toate acestea, articolul 18 alineatul (1) litera (d) și articolul 22 din A șasea directivă 77/388, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2000/17/CE, se opun unei practici de rectificare a declarațiilor și de recuperare a taxei pe valoarea adăugată care sancționează o nerespectare, precum cea comisă în acțiunile principale, pe de o parte, a obligațiilor care rezultă din formalitățile stabilite de reglementarea națională în aplicarea articolului 18 alineatul (1) litera (d) și, pe de altă parte, a obligațiilor contabile, precum și a celor privind declarațiile care decurg din articolul 22 alineatul (2) și, respectiv, din articolul 22 alineatul (4) cu refuzul dreptului de deducere în situația aplicării mecanismului de taxare inversă.

      (1)  JO C 117, 26.5.2007.


title: Cauza T-707/13: Acțiune introdusă la 27 decembrie 2013 — Steinbeck/OAPI — Alfred Sternjakob (BE HAPPY)

text:
               1.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 61/15

         Acțiune introdusă la 27 decembrie 2013 — Steinbeck/OAPI — Alfred Sternjakob (BE HAPPY)
   (Cauza T-707/13)
   2014/C 61/26
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Steinbeck GmbH (Fulda, Germania) (reprezentanți: M. Heinrich și M. Fischer, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Alfred Sternjakob GmbH & Co. KG (Frankenthal, Germania)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 17 octombrie 2013 în cauza R 31/2013-1;

               —

               obligarea Oficiului la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a cheltuielilor efectuate în procedura căii de atac.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: marca verbală „BE HAPPY” pentru produse din clasele 9, 11 și 18 — marca comunitară nr. 8 666 083.

      Titularul mărcii comunitare: reclamanta.

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: Alfred Sternjakob GmbH & Co. KG.

      Motivarea cererii de declarare a nulității: cauze de nulitate absolută potrivit articolului 52 alineatul (1) litera (a) coroborat cu articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul nr. 207/2009.

      Decizia diviziei de anulare: admite cererea de declarare a nulității.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-585/13: Acțiune introdusă la 8 noiembrie 2013 — H.P. Gauff Ingenieure/OAPI — Gauff (Gauff JBG Ingenieure)

text:
               25.1.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 24/27

         Acțiune introdusă la 8 noiembrie 2013 — H.P. Gauff Ingenieure/OAPI — Gauff (Gauff JBG Ingenieure)
   (Cauza T-585/13)
   2014/C 24/48
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: H.P. Gauff Ingenieure GmbH & Co. KG — JBG (Nürnberg, Germania) (reprezentant: G. Schneider-Rothhaar, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Gauff GmbH & Co. Engineering KG (Nürnberg, Germania)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate pronunțate de Camera întâi de recurs a OAPI la 5 septembrie 2013 (cauza R 596/2013-1);

               —

               trimiterea cauzei spre rejudecare la OAPI astfel încât să se acorde restitutio in integrum;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate în procedura în fața camerei de recurs.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta

      Marca comunitară vizată: marca figurativă „Gauff JBG Ingenieure” pentru produse și servicii din clasele 9, 11, 19, 36, 37, 39, 40, 41 și 42 — cerere de înregistrare a mărcii comunitare nr. 9 992 967

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: Gauff GmbH & Co. Engineering KG

      Marca sau semnul invocat: marca verbală germană și marca verbală comunitară „Gauff”, precum și marca figurativă germană și marca figurativă comunitară „GAUFF” pentru produse și servicii din clasele 9, 16, 35, 36, 37, 39, 40, 41, 42 și 44

      Decizia diviziei de opoziție: admite în parte opoziția

      Decizia camerei de recurs: respinge cererea de restitutio in integrum și respinge calea de atac ca fiind inadmisibilă

      Motivele invocate: încălcarea articolului 81 din Regulamentul nr. 207/2009


title: Cauza T-278/07 P: Recurs introdus la 18 iulie 2007 de Luigi Marcuccio împotriva ordonanței pronunțate la 11 mai 2007 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-2/06, Luigi Marcuccio/Comisia Comunităților Europene

text:
               8.9.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/55

         Recurs introdus la 18 iulie 2007 de Luigi Marcuccio împotriva ordonanței pronunțate la 11 mai 2007 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-2/06, Luigi Marcuccio/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-278/07 P)
   (2007/C 211/103)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Recurent: Luigi Marcuccio (Tricase, Italia) (reprezentant: G. Cipressa, avvocato)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile recurentului

               —

               în orice caz, anularea în tot a ordonanței atacate;

               —

               în principal, admiterea concluziilor formulate de reclamant în primă instanță;

               —

               obligarea pârâtei la plata către reclamant a tuturor cheltuielilor de judecată și a onorariilor suportate de către acesta în recurs;

               —

               în subsidiar, trimiterea cauzei Tribunalului Funcției Publice pentru ca acesta să se pronunțe pe fond.

         Motivele și principalele argumente
   Prezentul recurs se îndreaptă împotriva ordonanței Tribunalului Funcției Publice pronunțate în data de 11 mai 2007, în cauza F-2/06, Marcuccio/Comisia, prin care acțiunea introdusă de reclamant a fost respinsă ca inadmisibilă.
   În susținerea pretențiilor sale, recurentul arată:

               —

               că Tribunalul Funcției Publice a denaturat și a interpretat greșit faptele și afirmațiile recurentului din înscrisurile depuse în primă instanță. În această privință, se subliniază în special faptul că existența materială a deciziei litigioase din cauza în primă instanță se deduce fără nicio îndoială și din textul notei Comisiei din data de 29 iulie 2005, care prevede posibilitatea de a se redeschide în orice moment un dosar care a fost arhivat. Referirea la această posibilitate nu ar lăsa nicio îndoială cu privire nu numai la faptul că decizia litigioasă din cauza în primă instanță fusese efectiv emisă, ci și la faptul că aceasta fusese într-adevăr executată;

               —

               că săvârșește o eroare de drept judecătorul care, în urma unei încercări de soluționare amiabilă, pronunță o ordonanță de inadmisibilitate vădită a unei acțiuni, a fortiori pentru un motiv de ordine publică cum este inexistența unui act cauzator de prejudiciu în cazul unei acțiuni în anulare, aceasta cu atât mai mult în lipsa unei motivări specifice și pertinente cu privire la acest aspect;

               —

               dreptul la apărare al recurentului a fost lezat în mod iremediabil în măsura în care, recurentul nefiind informat cu privire la continuarea acțiunii, nu a putut face nimic pentru a-și apăra mai bine propriile argumente. Cu privire la acest punct, se afirmă că nota Tribunalului Funcției Publice prin care se comunica recurentului încercarea de soluționare amiabilă nu a fost însă urmată de nicio altă comunicare, nici în formă scrisă, nici în vreo altă formă, cu privire la continuarea acțiunii sau, cel puțin, cu privire la rezultatul încercării de soluționare amiabilă., Pe lângă aceasta, Tribunalul Funcției Publice a pronunțat ordonanța atacată la mai mult de șase luni după încercarea de soluționare amiabilă. Mai mult, în ordonanță nu se face mențiune despre această încercare;

               —

               în sfârșit, recurentul invocă lipsa de motivare a ordonanței atacate, precum și aplicarea greșită a noțiunii de decizie cauzatoare de prejudiciu.


title: Cauza C-388/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundessozialgericht (Germania) la 2 octombrie 2009 — Joao Filipe Da Silva Martins/Bank Betriebskrankenkasse — Pflegekasse

text:
               19.12.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 312/19

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundessozialgericht (Germania) la 2 octombrie 2009 — Joao Filipe Da Silva Martins/Bank Betriebskrankenkasse — Pflegekasse
   (Cauza C-388/09)
   2009/C 312/31
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundessozialgericht

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Joao Filipe Da Silva Martins

      Pârâtă: Bank Betriebskrankenkasse — Pflegekasse

      Întrebarea preliminară

   Este compatibil cu normele dreptului primar și/sau secundar al Comunității Europene în domeniul liberei circulații a persoanelor și al securității sociale a lucrătorilor migranți [în special cu articolele 39 CE și 42 CE și cu articolele 27 și 28 din Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 (1)] faptul că un fost lucrător salariat care încasează pensii atât din statul fostului loc de muncă, cât și din statul de origine și care, din cauza stării de dependență, a dobândit un drept la alocația de îngrijire în statul fostului loc de muncă, pierde acest drept după întoarcerea în statul de origine?

      (1)  JO L 149, p. 2, Ediție specială, 05/vol. 1, p. 26.


title: Cauza C-86/11: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 25 aprilie 2013 — Comisia Europeană/Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Fiscalite — Directiva 2006/112/CE — Articolele 9 și 11 — Legislație națională care permite includerea unor persoane neimpozabile într-un grup de persoane care pot fi considerate drept o unică persoană impozabilă în scopuri de TVA)

text:
               15.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/4

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 25 aprilie 2013 — Comisia Europeană/Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord
   (Cauza C-86/11) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Fiscalite - Directiva 2006/112/CE - Articolele 9 și 11 - Legislație națională care permite includerea unor persoane neimpozabile într-un grup de persoane care pot fi considerate drept o unică persoană impozabilă în scopuri de TVA)
   2013/C 171/06
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentant: R. Lyal, agent)

      Pârât: Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentanți: S. Hathaway, agent asistat de M. Hall, QC)

      Interveniente în susținerea pârâtului: Republica Cehă (reprezentanți: M. Smolek și T. Müller, agenți), Regatul Danemarcei (reprezentanți: inițial C. Vang, ulterior V. Pasternak Jørgensen, agenți), Irlanda (reprezentanți: D. O’Hagan, agent, asistat de G. Clohessy, SC, și de N. Travers, BL), Republica Finlanda (reprezentanți: H. Leppo și M. S. Hartikainen, agenți)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolelor 9 și 11 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7) — Legislație națională care permite includerea unor persoane neimpozabile într-un grup TVA

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată.

               3.

               Republica Cehă, Regatul Danemarcei, Irlanda și Republica Finlanda suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 145, 14.5.2011.