title: Cauza C-67/09 P: Recurs introdus la 17 februarie 2009 de Nuova Agricast Srl și Cofra srl împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera întâi) pronunțate la 2 decembrie 2008 în cauzele T-362/05 și T-363/05, Nuova Agricast Srl și Cofra srl/Comisia

text:
               18.4.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 90/17

         Recurs introdus la 17 februarie 2009 de Nuova Agricast Srl și Cofra srl împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera întâi) pronunțate la 2 decembrie 2008 în cauzele T-362/05 și T-363/05, Nuova Agricast Srl și Cofra srl/Comisia
   (Cauza C-67/09 P)
   2009/C 90/28
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurente: Nuova Agricast Srl, Cofra srl (reprezentant: M. A. Calabrese, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene

      Concluziile recurentelor

   Recurentele solicită Curții:

      Cerere principală

               —

               Anularea hotărârii atacate, inclusiv a părții prin care se constată că scrisoarea din 29 mai 2000 nu cuprinde niciun fals și, prin urmare, respingerea, inclusiv pe fond, a cererii reconvenționale prezentate de Comisie;

               —

               constatarea și declararea, odată cu decizia cu privire la măsurile de organizare a procedurii adoptate la 2 martie 2006, că, acționând în modul indicat în acțiunile în primă instanță, Comisia a încălcat în mod grav și evident dreptul comunitar și a cauzat recurentelor un prejudiciu patrimonial;

               —

               trimiterea cauzei spre rejudecare Tribunalului pentru ca acesta să se pronunțe asupra aspectelor care nu erau cuprinse în cadrul măsurilor de organizare adoptate la 2 martie 2006

               —

               și, în ceea ce privește cheltuielile de judecată:

                           i)

                           obligarea Comisie la plata cheltuielilor de judecată efectuate în ambele proceduri,

                           ii)

                           sau soluționarea cererii privind cheltuielile de judecată odată cu fondul,

         ori, în cazul în care Curtea decide că nu se poate pronunța pe fond:

      Cerere subsidiară

               —

               anularea hotărârii atacate, inclusiv a părții prin care se constată că scrisoarea din 29 mai 2000 nu cuprinde niciun fals și, prin urmare, respingerea, inclusiv pe fond, a cererii reconvenționale prezentate de Comisie;

               —

               trimiterea cauzei spre rejudecare Tribunalului;

               —

               soluționarea cererii privind cheltuielile de judecată odată cu fondul.

      Motivele și principalele argumente

      PRIMUL MOTIV DE ANULARE: Eroare de drept, în măsura în care s-a considerat că poate fi autorizată de către Comisie o schemă care contravine principiilor securității juridice, protecției încrederii legitime și nediscriminării între întreprinderile care participă la respectiva schemă de ajutoare; încălcarea, în consecință, a articolului 87 CE și a jurisprudenței comunitare care a declarat că procedura prevăzută la articolul 88 CE nu poate constitui nicidecum un mijloc de eludare sau încălcare a unor norme sau principii de drept comunitar și care a stabilit că nu pot fi autorizate de Comisie scheme care contravin altor norme sau principii de drept comunitar.
   Recurentele susțin că, interpretând Decizia din anul 1997 în modul indicat la punctul 81 din hotărârea atacată, Tribunalul de Primă Instanță a conferit întregii scheme de ajutoare autorizate prin această decizie o interpretare conform căreia aceasta este incompatibilă cu principiile securității juridice, protecției încrederii legitime și nediscriminării, deoarece, interpretată astfel, schema, care deși asigura o serie de garanții precise întreprinderilor care prezentaseră pentru prima dată o ofertă potrivit celei de a doua cereri de ofertă din anul 1999 în sensul că și aceste întreprinderi ar fi putut, dacă era necesar, să reformuleze astfel de oferte în cadrul unei proceduri ulterioare, face ca o astfel de reformulare să devină logic imposibilă, întrucât, ulterior datei de 31 decembrie 1999, o astfel de cerere de oferte nu ar mai fi putut fi publicată, nici chiar în cazul în care ar fi fost rezervată reformulării unor oferte anterioare. Din acestea recurentele deduc că, interpretată astfel, schema ar fi încălcat, în afara principiilor securității juridice și protecției încrederii legitime, și principiul nediscriminării, deoarece numai întreprinderilor care ar fi participat pentru prima dată la cea de a doua cerere de ofertă din anul 1999 le-ar fi fost interzisă posibilitatea oferită în schimb tuturor întreprinderilor care au participat la cererile de oferte anterioare.

      AL DOILEA MOTIV DE ANULARE: Eroare de drept, în măsura în care nu s-a verificat dacă interpretarea Deciziei de autorizare din anul 1997 de către Tribunal putea fi înlocuită cu o altă interpretare care să respecte principiile juridice menționate anterior. Încălcarea, în consecință, a jurisprudenței care impune instanței să efectueze o astfel de verificare și o astfel de înlocuire.
   Recurentele susțin că, interpretând în mod general și abstract această schemă de ajutor astfel cum a fost autorizată prin Decizia din anul 1997, Tribunalul a omis să verifice dacă interpretarea pe care a conferit-o Deciziei de autorizare din anul 1997 putea fi înlocuită cu o altă interpretare, care să respecte principiile juridice menționate anterior și, astfel, a comis o eroare de drept întrucât a încălcat jurisprudența conform căreia atunci când un text de drept comunitar derivat poate primi mai multe interpretări, trebuie să prevaleze acea interpretare care determină conformitatea dispoziției cu Tratatul CE, mai degrabă decât cea care conduce la constatarea incompatibilității sale cu tratatul.

      AL TREILEA MOTIV DE ANULARE. Recurentele susțin că hotărârea atacată, în partea (punctele 50 și 51) prin care a fost exclusă existența unui fals în cadrul scrisorii din 29 mai 2000, este afectată de o eroare de interpretare a scrisorii respective, precum și de o denaturare a faptelor și trebuie să fie anulată, fiind totodată necesară respingerea, inclusiv pe fond, a cererii reconvenționale formulate de Comisie prin care se urmărește obținerea eliminării din textul cererilor introductive a acuzației aduse de recurente potrivit căreia Comisia a săvârșit un fals intelectual în redactarea scrisorii din 29 mai 2000, lăsând să se înțeleagă că din culpa autorităților italiene nici măcar nu a fost menționată, în întâlnirea din 16 mai 2000, existența întreprinderilor care aparțin categoriei indicate în cea de a treia cerere de ofertă.


title: Cauza C-75/09: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 17 iunie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Commissione Tributaria Provinciale di Alessandria — Italia) — Agra Srl/Agenzia Dogane Ufficio delle Dogane di Alessandria [Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 — Codul vamal comunitar — Articolul 221 alineatele (3) și (4) — Recuperare ulterioară a datoriei vamale — Prescripție — Act care poate declanșa urmărirea penală]

text:
               14.8.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 221/11

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 17 iunie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Commissione Tributaria Provinciale di Alessandria — Italia) — Agra Srl/Agenzia Dogane Ufficio delle Dogane di Alessandria
   (Cauza C-75/09) (1)

   (Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 - Codul vamal comunitar - Articolul 221 alineatele (3) și (4) - Recuperare ulterioară a datoriei vamale - Prescripție - Act care poate declanșa urmărirea penală)
   2010/C 221/17
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Commissione Tributaria Provinciale di Alessandria

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Agra Srl

      Pârâtă: Agenzia Dogane Ufficio delle Dogane di Alessandria

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Commissione Tributaria Provinciale di Alessandria — Interpretarea articolului 221 alineatele (3) și (4) din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului Vamal Comunitar (JO L 302, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 5, p. 58) — Recuperarea valorii datoriei vamale — Depășirea termenului de comunicare a valorii drepturilor care trebuie recuperate în cazul unei datorii care rezultă dintr un act care poate declanșa urmărirea penală — Reglementare națională care prevede suspendarea termenului menționat până când decizia pronunțată în urma procedurii penale inițiate din cauza actului care a cauzat datoria vamală dobândește autoritate de lucru judecat

      Dispozitivul

   Articolul 221 alineatele (3) și (4) din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului vamal comunitar, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 2700/2000 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 noiembrie 2000, trebuie interpretat în sensul că nu se opune unei reglementări naționale precum cea în cauză în acțiunea principală, în temeiul căreia, atunci când neplata taxelor vamale rezultă dintr o infracțiune, termenul de prescripție a datoriei vamale începe să curgă de la data la care decizia sau hotărârea pronunțată în urma procedurii penale a devenit definitivă.

      (1)  JO C 102, 1.5.2009.


title: Cauza C-225/06: Ordonanța Curții (Camera a opta) din 11 septembrie 2007 — Athinaïki Oikogeniaki Artopoiia AVEE/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Ferrero Deutschland GmbH (Recurs — Marcă comunitară — Regulamentul (CE) nr. 40/94 — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) — Similitudine între două mărci — Risc de confuzie — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative conținând elementul verbal FERRÓ — Opoziție a titularului mărcii verbale naționale FERRERO — Refuz parțial de înregistrare)

text:
               22.12.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 315/24

         Ordonanța Curții (Camera a opta) din 11 septembrie 2007 — Athinaïki Oikogeniaki Artopoiia AVEE/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Ferrero Deutschland GmbH
   (Cauza C-225/06) (1)

   (Recurs - Marcă comunitară - Regulamentul (CE) nr. 40/94 - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) - Similitudine între două mărci - Risc de confuzie - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative conținând elementul verbal „FERRÓ’ - Opoziție a titularului mărcii verbale naționale FERRERO - Refuz parțial de înregistrare)
   (2007/C 315/42)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Athinaïki Oikogeniaki Artopoiia AVEE (reprezentant: A. Tsavdaridis, dikigoros)

      Celelalte părți în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: J. Novais Gonçalves, agent), Ferrero Deutschland GmbH, succesor în drepturi al Ferrero GmbH (reprezentant: M. Schaeffer, Rechtsanwalt)
   Obiectul
   Recurs formulat împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a treia) din 15 martie 2006, Athinaïki Oikogeneiaki Artopoiia/OAPI (T-35/04), prin care Tribunalul a respins o acțiune în anulare introdusă de către solicitantul mărcii figurative „FERRÓ” pentru produse din clasele 29, 30 și 42 împotriva deciziei R 460/2002-1 a Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (OAPI) din 1 decembrie 2003 de respingere a recursului formulat împotriva deciziei diviziei de opoziție de refuz parțial de înregistrare a mărcii amintite în cadrul opoziției formulate de către titularul mărcii verbale naționale „FERRERO” pentru produse din clasele 5, 29, 30, 32 și 33.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Athinaïki Oikogeniaki Artopoiia AVEE la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 212, 2.9.2006.


title: Cauza F-23/05: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 2 mai 2007 Giraudy/Comisia Comunităților Europene (Funcționari — Acțiune — Acțiune în despăgubiri — Investigație a Oficiului European Antifraudă (OLAF) — Schimbarea locului de repartizare — Regulamentul (CE) nr. 1073/1999 — Decizia 1999/396/CE, CECA, Euratom — Culpă — Prejudiciu — Boală profesională — Luarea în considerare a prestațiilor prevăzute de articolul 73 din Statutul funcționarilor)

text:
               9.6.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/25

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 2 mai 2007 Giraudy/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza F-23/05) (1)

   (Funcționari - Acțiune - Acțiune în despăgubiri - Investigație a Oficiului European Antifraudă (OLAF) - Schimbarea locului de repartizare - Regulamentul (CE) nr. 1073/1999 - Decizia 1999/396/CE, CECA, Euratom - Culpă - Prejudiciu - Boală profesională - Luarea în considerare a prestațiilor prevăzute de articolul 73 din Statutul funcționarilor)
   (2007/C 129/42)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: Jean-Louis Giraudy (Paris, Franța) (reprezentant: D. Voillemot, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: J. Currall și G. Berscheid, agenți)
   Obiectul
   Pe de o parte, anularea deciziei Comisiei prin care a refuzat să recunoască vinovăția serviciilor sale și prejudiciul pe care reclamantul pretinde că l-a suferit în cadrul investigației desfășurate de OLAF la reprezentanța Comisiei din Franța și, pe de altă parte, o cerere de daune-interese.
   Dispozitivul

               1)

               Obligă Comisia Comunităților Europene să plătească dlui Giraudy o despăgubire în cuantum de 15 000 euro cu titlu de daune-interese pentru prejudiciul moral pe care acesta l-a suferit și care a constat în atingerea adusă reputației și onoarei sale.

               2)

               Respinge celelalte capete de cerere.

               3)

               Comisia Comunităților Europene suportă propriile cheltuieli de judecată și două treimi din cele efectuate de dl Giraudy.

               4)

               Dl Giraudy suportă o treime din cheltuielile sale de judecată.

      (1)  JO C 171, 9.7.2005, p. 29 (cauză înregistrată iniţial la Tribunalul de Primă Instanţă al Comunităţilor Europene sub numărul T-169/05 și transferată la Tribunalul Funcţiei Publice al Uniunii Europene prin ordonanţa din 15.12.2005).


title: Cauza C-207/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Panevėžio apygardos teismas (Republica Lituania) la 20 mai 2008 — Procedură penală împotriva Edgar Babanov

text:
               15.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/22

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Panevėžio apygardos teismas (Republica Lituania) la 20 mai 2008 — Procedură penală împotriva Edgar Babanov
   (Cauza C-207/08)
   (2008/C 209/31)
   Limba de procedură: lituaniana
   Instanța de trimitere
   Panevėžio apygardos teismas (Republica Lituania)
   Partea din acțiunea principală
   Edgar Babanov
   Întrebările preliminare

               1)

               În măsura în care impune răspunderea penală necondiționată pentru cultivarea oricărui tip de cânepă, fără excepție, indiferent de conținutul de substanță activă din aceasta, articolul 265 din Codul penal al Republicii Lituania este contrar actelor normative ale Uniunii Europene, și mai precis, cărora dintre acestea?

               2)

               În cazul în care încalcă aceste prevederi, o instanță lituaniană poate pronunța o hotărâre care aplică dreptul național (articolul 265 din Codul penal), dacă substanța activă din cânepa cultivată nu depășește 0,2 %?


title: Cauza C-89/11 P: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 22 noiembrie 2012 — E.ON Energie AG/Comisia Europeană (Recurs — Acțiune în anulare împotriva unei decizii a Comisiei privind stabilirea unei amenzi pentru rupere de sigilii — Sarcina probei — Denaturarea probelor — Obligația de motivare — Cuantumul amenzii — Competență de fond — Principiul proporționalității)

text:
               26.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 26/4

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 22 noiembrie 2012 — E.ON Energie AG/Comisia Europeană
   (Cauza C-89/11 P) (1)

   (Recurs - Acțiune în anulare împotriva unei decizii a Comisiei privind stabilirea unei amenzi pentru rupere de sigilii - Sarcina probei - Denaturarea probelor - Obligația de motivare - Cuantumul amenzii - Competență de fond - Principiul proporționalității)
   2013/C 26/06
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: E.ON Energie AG (reprezentanți: A. Röhling, F. Dietrich și R. Pfromm, Rechtsanwälte)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Bouquet, V. Bottka și R. Sauer, agenți)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 15 decembrie 2010 — E.ON Energie/Comisia (T-141/08), prin care Tribunalul a respins acțiunea în anulare împotriva Deciziei C(2008) 377 final a Comisiei din 30 ianuarie 2008 privind stabilirea unei amenzi, pentru rupere de sigilii, în temeiul articolului 23 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1/2003 al Consiliului — Încălcarea principiilor generale de drept, precum prezumția de nevinovăție, principiile „in dubio pro reo” și proporționalității, precum și a normelor privind sarcina și administrarea probelor — Încălcarea obligației de motivare

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Obligă E.ON Energie AG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 152, 21.5.2011.


title: Cauza T-348/16 OP: Hotărârea Tribunalului din 13 iulie 2017 – Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis/ERCEA („Clauză compromisorie — Opoziție — Suspendarea a executării hotărârii pronunțate în lipsă — Hotărâre interlocutorie”)

text:
               11.9.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 300/29

         Hotărârea Tribunalului din 13 iulie 2017 – Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis/ERCEA
   (Cauza T-348/16 OP) (1)

   ((„Clauză compromisorie - Opoziție - Suspendarea a executării hotărârii pronunțate în lipsă - Hotărâre interlocutorie”))
   (2017/C 300/35)
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamant: Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis (Salonic, Grecia) (reprezentant: V. Christianos, avocat)

      Pârâtă: Agenția Executivă a Consiliului European pentru Cercetare (ERCEA) (reprezentanți: M. Pesquera Alonso și F. Sgritta, agenți, asistați de E. Kourakis, avocat)

      Obiectul

   Opoziție la Hotărârea din 6 aprilie 2017, Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis/ERCEA (T-348/16, nepublicată, EU:T:2017:268).

      Dispozitivul

   Suspendă executarea Hotărârii din 6 aprilie 2017, Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis/ERCEA (T-348/16), până la soluționarea opoziției formulate de Agenția Executivă a Consiliului European pentru Cercetare (ERCEA).

      (1)  JO C 296, 16.8.2016.


               13.2.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 37/1

         2010/C 37/01
   Ultima publicație a Curții de Justiție în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

         JO C 24, 30.1.2010

      Publicații anterioare

      JO C 11, 16.1.2010

      JO C 312, 19.12.2009

      JO C 297, 5.12.2009

      JO C 282, 21.11.2009

      JO C 267, 7.11.2009

      JO C 256, 24.10.2009

   Aceste texte sunt disponibile pe:
   EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Cauza T-106/08 R: Ordonanța președintelui Tribunalului de Primă Instanță din 18 aprilie 2008 — CPEM/Comisia Comunităților Europene ( Măsuri provizorii — Cerere de suspendare a executării — Cerere nouă — Fapte noi — Lipsă — Inadmisibilitate — Articolul 109 din Regulamentul de procedură al Tribunalului )

text:
               21.6.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 158/18

         Ordonanța președintelui Tribunalului de Primă Instanță din 18 aprilie 2008 — CPEM/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-106/08 R)
   („Măsuri provizorii - Cerere de suspendare a executării - Cerere nouă - Fapte noi - Lipsă - Inadmisibilitate - Articolul 109 din Regulamentul de procedură al Tribunalului’)
   (2008/C 158/29)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: Centre de promotion de l'emploi par la micro-entreprise (CPEM) (Marsilia, Franța) (reprezentant: C. Bonnefoi, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: L. Flynn și A. Streiblytė agenți)
   Obiectul
   Cerere de suspendare a executării notei de debit nr. 3240912189 din 17 octombrie 2007 privind Decizia C(2007) 4645 a Comisiei din 4 octombrie 2007 de anulare a asistenței acordate de Fondul Social European (FSE) în favoarea CPEM prin Decizia C(1999) 2645 din 17 august 1999.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza C-413/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Lituania) la 10 iulie 2017 – UAB „Roche Lietuva”/VšĮ Kauno Dainavos poliklinika

text:
               18.9.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 309/29

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Lituania) la 10 iulie 2017 – UAB „Roche Lietuva”/VšĮ Kauno Dainavos poliklinika
   (Cauza C-413/17)
   (2017/C 309/39)
   Limba de procedură: lituaniana

      Instanța de trimitere

   Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

      Partea din procedura principală

      Reclamantă: UAB „Roche Lietuva”

      Cealaltă parte: VšĮ Kauno Dainavos poliklinika

      Întrebarea preliminară

   Dispozițiile articolelor 2 și 23 din Directiva 2004/18 (1) și cele ale anexei VI la aceasta (împreună sau separat, dar fără limitare la aceste dispoziții) trebuie interpretate și înțelese în sensul că, în cazul în care o autoritate contractantă – o instituție medicală – intenționează să achiziționeze produse (materiale și echipamentele medicale de diagnosticare) sau drepturi specifice asupra unor astfel de produse prin intermediul unei proceduri de achiziții publice, astfel încât să poată asigura efectuarea de analize medicale în regim propriu, puterea sa de apreciere include dreptul de a stabili în specificațiile tehnice numai cerințe pentru aceste livrări care nu descriu în mod izolat caracteristicile operaționale (tehnice) și funcționale (legate de utilizare) individuale ale echipamentelor și/sau materialelor, ci definesc, în schimb, parametrii calitativi ai analizelor medicale care trebuie efectuate, precum și performanța laboratorului de analize, conținutul acestora necesitând descriere separată în specificațiile procedurii de achiziții publice în cauză?

      (1)  Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii (JO 2004 L 134, p. 114, Ediție specială, 06/vol. 8, p. 116).


title: Cauza C-48/08: Ordonanța președintelui Curții din 27 noiembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Irlanda

text:
               21.3.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 69/31

         Ordonanța președintelui Curții din 27 noiembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Irlanda
   (Cauza C-48/08) (1)

   (2009/C 69/64)

      Limba de procedură: engleza

   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 92, 12.4.2008.


title: Cauza T-595/14: Ordonanța Tribunalului din 15 septembrie 2015 – Othman/Consiliul

text:
               16.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 381/59

         Ordonanța Tribunalului din 15 septembrie 2015 – Othman/Consiliul
   (Cauza T-595/14) (1)

   (2015/C 381/77)
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei a șaptea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 361, 13.10.2014.


title: Cauza C-441/06: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 18 octombrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Franceză (Ajutoare de stat — Obligația de recuperare — Obligația de cooperare)

text:
               22.12.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 315/20

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 18 octombrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Franceză
   (Cauza C-441/06) (1)

   (Ajutoare de stat - Obligația de recuperare - Obligația de cooperare)
   (2007/C 315/33)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentant: C. Giolito, agent)

      Pârâtă: Republica Franceză (reprezentanți:G. de Bergues și S. Ramet, agenți)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Neexecutarea, în termenul prevăzut, a Deciziei 2005/709/CE: Decizia Comisiei din 2 august 2004 privind ajutorul de stat acordat de Franța în favoarea France Télécom (JO L 269, p. 30) — Încălcarea articolelor 2 și 3 din decizia menționată, precum și a articolelor 10 CE și 249 al patrulea paragraf CE — Obligația de recuperare a unui ajutor considerat ilegal — Lipsa de incidență asupra acestei obligații a dificultăților practice referitoare la calcularea cuantumului exact al ajutorului care trebuie recuperat și a existenței unei acțiuni formulate împotriva deciziei Comisiei prin care ajutorul este declarat ilegal
   Dispozitivul

               1)

               Prin neexecutarea, în termenul prevăzut, a Deciziei 2005/709/CE a Comisiei din 2 august 2004 privind ajutorul de stat acordat de Franța în favoarea France Télécom, Republica Franceză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 2 și 3 din această decizie, al articolului 249 al patrulea paragraf CE, precum și al articolului 10 CE.

               2)

               Obligă Republica Franceză la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 310, 16.12.2006.


title: Cauza T-365/08: Acțiune introdusă la 28 august 2008 — Hidalgo/OAPI — Bodegas Hidalgo — La Gitana (HIDALGO)

text:
               25.10.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 272/48

         Acțiune introdusă la 28 august 2008 — Hidalgo/OAPI — Bodegas Hidalgo — La Gitana (HIDALGO)
   (Cauza T-365/08)
   (2008/C 272/93)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola
   Părțile

      Reclamantă: Emilio Hidalgo, SA (Jerez de la Frontera, Spania) (reprezentant: M. Esteve Sanz, abogada)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Bodegas Hidalgo — La Gitana, SA (Sanlucar de Barrameda, Cádiz, Spania)
   Concluziile reclamantei
   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI, din 11 iunie 2008, notificată reclamantei la 18 iunie 2008 pronunțată în cauza R 1329/2007-4;

               —

               obligarea OAPI și, dacă este cazul, a celeilalte părți în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs la plata cheltuielilor de judecată efectuate la Tribunal și a celor din recurs, survenite la camera de recurs.

         Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: reclamanta.

      Marca comunitară vizată: marca verbală „HIDALGO” (cererea de înregistrare nr. 4 032 108) pentru produse din clasa 33 „băuturi alcoolice (cu excepția berii)”.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: Bodegas Hidalgo — La Gitana S.A.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca verbală spaniolă „HIDALGO”, pentru produse din clasa 33 („Vinuri în general și în special cele acoperite de denumirile de origine Jerez și Manzanilla”).

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția și respinge cererea de înregistrare.

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul.

      Motivele invocate: Încălcarea articolului 73 și a articolului 61 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 privind marca comunitară (RMC) și a drepturilor la apărare ale reclamantei, întrucât și-a întemeiat decizia atacată pe un document cu privire la care reclamanta nu s-a putut pronunța.
   Reclamanta susține de asemenea nerespectarea:

               —

               articolului 8 alineatul (1) litera (a) din RMC în măsura în care decizia supusă recursului a considerat că vinurile sunt identice cu alte băuturi alcoolice incluse în clasa 33, diferite de vinuri.

               —

               articolului 4 alineatul (1) și a articolului 5 alineatul (1) din Directiva CE/89/104 de apropiere a legislațiilor statelor membre cu privire la mărci și încălcarea principiului coexistenței și echivalenței între mărcile naționale și comunitare.


title: Cauza F-92/10: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 16 iunie 2011 Dricot-Daniele și alții/Comisia (Funcție publică — Ajustare anuală a remunerațiilor și a pensiilor funcționarilor și ale celorlalți agenți — Nepronunțare asupra fondului)

text:
               27.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/54

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 16 iunie 2011
   Dricot-Daniele și alții/Comisia
   (Cauza F-92/10) (1)

   (Funcție publică - Ajustare anuală a remunerațiilor și a pensiilor funcționarilor și ale celorlalți agenți - Nepronunțare asupra fondului)
   2011/C 252/119
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamanți: Luigia Dricot-Daniele (Overijse, Belgia) și alții (reprezentant: C. Mourato, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall și G. Berscheid, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a fișelor de regularizare a remunerațiilor reclamanților pentru perioada iulie-decembrie 2009 și a fișelor de remunerație întocmite începând cu 1 ianuarie 2010 în cadrul ajustării anuale a remunerațiilor și a pensiilor funcționarilor și ale celorlalți agenți în temeiul Regulamentului (UE, Euratom) nr. 1296/2009 al Consiliului din 23 decembrie 2009

      Dispozitivul

               1.

               Constată că nu este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei F-92/10, Dricot-Daniele și alții/Comisia.

               2.

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 13, 15.1.2011, p. 40.


title: Cauza C-661/13: Ordonanța președintelui Curții din 7 mai 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberlandesgericht Düsseldorf – Germania) – Astellas Pharma Inc./Polpharma SA Pharmaceutical Works

text:
               11.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 261/21

         Ordonanța președintelui Curții din 7 mai 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberlandesgericht Düsseldorf – Germania) – Astellas Pharma Inc./Polpharma SA Pharmaceutical Works
   (Cauza C-661/13) (1)

   2014/C 261/40
   Limba de procedură: germana
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 129, 28.4.2014.


title: Cauza C-236/17 P: Recurs introdus la 8 mai 2017 de Canadian Solar Emea GmbH, Canadian Solar Manufacturing (Changshu), Inc., Canadian Solar Manufacturing (Luoyang), Inc., Csi Cells Co. Ltd, Csi Solar Power (China), Inc. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 28 februarie 2017 în cauza T-162/14, Canadian Solar Emea GmbH și alții/Consiliul

text:
               24.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 239/27

         Recurs introdus la 8 mai 2017 de Canadian Solar Emea GmbH, Canadian Solar Manufacturing (Changshu), Inc., Canadian Solar Manufacturing (Luoyang), Inc., Csi Cells Co. Ltd, Csi Solar Power (China), Inc. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 28 februarie 2017 în cauza T-162/14, Canadian Solar Emea GmbH și alții/Consiliul
   (Cauza C-236/17 P)
   (2017/C 239/34)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurente: Canadian Solar Emea GmbH, Canadian Solar Manufacturing (Changshu), Inc., Canadian Solar Manufacturing (Luoyang), Inc., Csi Cells Co. Ltd, Csi Solar Power (China), Inc. (reprezentanți: J. Bourgeois, avocat, S. De Knop, advocaat, M. Meulenbelt, advocaat, A. Willems, avocat)

      Celelalte părți din procedură: Consiliul Uniunii Europene, Comisia Europeană

      Concluziile

   Recurentele solicită Curții:

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului în cauza T-162/14;

               —

               admiterea cererii formulate în primă instanță și anularea regulamentului atacat, în măsura în care le privește pe recurente;

               —

               obligarea intimatei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de recurente și a propriilor cheltuieli de judecată, atât în primă instanță, cât și în recurs;

               —

               obligarea tuturor celorlalte părți din procedură la plata propriilor cheltuieli de judecată;

         Cu titlu subsidiar:

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului în cauza T-162/14;

               —

               trimiterea cauzei spre rejudecare la Tribunal, pentru ca acesta să se pronunțe;

               —

               soluționarea odată cu fondul a cererii privind cheltuielile de judecată aferente procedurii din primă instanță și din recurs până la hotărârea definitivă a Tribunalului;

               —

               obligarea tuturor celorlalte părți din procedură la plata propriilor cheltuieli de judecată;

      Motivele și principalele argumente

               1.

               Tribunalul a săvârșit o eroare de drept prin faptul că a impus recurentelor să dovedească interesul lor de a invoca primul și al doilea motiv; în orice caz, Tribunalul a săvârșit o eroare în calificarea faptelor, recurentele având un astfel de interes.

               2.

               Tribunalul a săvârșit o eroare de drept prin faptul că a impus recurentelor să dovedească interesul lor de a invoca al treilea motiv; Tribunalul a săvârșit o eroare în interpretarea articolului 2 alineatul (7) litera (a) din Regulamentul nr. 1225/2009 („regulamentul de bază”). (1)

               3.

               Tribunalul a săvârșit o eroare de drept prin faptul că a statuat că Regulamentul nr. 1168/2012 era aplicabil prezentei anchete antidumping (2). Tribunalul a săvârșit o eroare de drept prin faptul că a considerat că regulamentul atacat nu era afectat de faptul că Comisia nu s-a pronunțat asupra cererii recurentelor având ca obiect obținerea statutului de societate care operează în condițiile economiei de piață.

               4.

               Tribunalul a săvârșit o eroare de drept prin faptul că a permis instituțiilor să stabilească taxa antidumping la un nivel care să compenseze prejudiciul cauzat de alți factori decât importurile care făceau obiectul dumpingului; Tribunalul a săvârșit o eroare de drept prin faptul că a răsturnat în mod necorespunzător sarcina probei.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 al Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene (JO 2009, L 343, p. 51). Articolul 2 alineatul (7) litera (a) din regulamentul de bază a fost înlocuit ulterior cu articolul 2 alineatul (7) litera (a) din Regulamentul (UE) 2016/1036 al Parlamentului European și al Consiliului din 8 iunie 2016 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Uniunii Europene (JO 2016, L 176, p. 21).

      (2)  Regulamentul (UE) nr. 1168/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 12 decembrie 2012 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 1225/2009 (JO 2012, L 344, p. 1).


title: Cauza C-607/16 P: Recurs introdus la 24 noiembrie 2016 de Consiliul Uniunii Europene împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a noua) din 15 septembrie 2016 în cauzele T-112/14-T-116/14 și T-119/14, Molinos Río de la Plata și alții/Consiliul

text:
               30.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 30/36

         Recurs introdus la 24 noiembrie 2016 de Consiliul Uniunii Europene împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a noua) din 15 septembrie 2016 în cauzele T-112/14-T-116/14 și T-119/14, Molinos Río de la Plata și alții/Consiliul
   (Cauza C-607/16 P)
   (2017/C 030/40)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurent: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: H. Marcos Fraile, agent, N. Tuominen, avocat)

      Celelalte părți din procedură: Molinos Río de la Plata SA, Oleaginosa Moreno Hermanos SACIFI y A, Vicentin SAIC, Aceitera General Deheza SA, Bunge Argentina SA, Cámara Argentina de Biocombustibles (Carbio), Comisia Europeană, European Biodiesel Board (EBB)

      Concluziile recurentului

   Recurentul solicită Curții:

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului din 15 septembrie 2016, notificată Consiliului la 16 septembrie 2016, în cauzele T-12/14-T-116/14 și T-119/14, Molinos Río de la Plata SA și alții/Consiliul;

               —

               respingerea cererii de anulare a regulamentului atacat formulate de reclamantele în primă instanță și

               —

               obligarea reclamantelor în primă instanță la plata cheltuielilor efectuate de Consiliu atât în primă instanță, cât și în recurs.

         Cu titlu subsidiar:

               —

               trimiterea cauzei spre rejudecare Tribunalului;

               —

               soluționarea odată cu fondul a cererii privind cheltuielile de judecată efectuate în primă instanță și în recurs.

      Motivele și principalele argumente

               1.

                  În primul rând, Tribunalul a aplicat un criteriu juridic greșit atunci când a examinat dacă Consiliul dispunea de elemente de probă pentru a decide că prețurile interne ale materiilor prime care figurau în registrele exportatorilor argentinieni relevanți erau suficient de denaturate pentru a justifica neluarea lor în considerare și recurgerea la metodologia prevăzută la articolul 2 alineatul (5) al doilea paragraf din Regulamentul de bază (1). Procedând astfel, Tribunalul a impus acestei instituții o sarcină a probei prea dificilă.

               2.

                  În al doilea rând, aprecierea Tribunalului în sensul că probele prezentate de instituții nu erau suficiente pentru a demonstra că exista o denaturare considerabilă a prețurilor principalelor materii prime în Argentina ca efect al regimului taxelor de export diferențiate nu este motivată în mod adecvat.

               3.

                  În al treilea rând, dispozitivul hotărârii atacate care anulează taxele antidumping în măsura în care vizează reclamantele în prima instanță este disproporționat în raport cu unicul motiv de anulare examinat de Tribunal și conferă efecte necuvenite constatării nelegalității.

               4.

               Consiliul va demonstra că hotărârea atacată este viciată de mai multe erori de drept care îi afectează validitatea. În plus, Consiliul susține că faptele pe care se bazează primul motiv invocat de reclamantele în prima instanță sunt stabilite în suficientă măsură pentru ca Curtea să poată statua cu privire la acest motiv și să respingă cererea.

               5.

               Prin urmare, Consiliul solicită în mod respectuos anularea hotărârii atacate și respingerea cererii de anulare a regulamentului în litigiu formulate de reclamantele în prima instanță.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 din 30 noiembrie 2009 privind protecţia împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea ţărilor care nu sunt membre ale Comunităţii Europene (JO 2009, L 343, p. 51) („Regulamentul de bază”).


title: Cauza T-422/07: Acțiune introdusă la 16 noiembrie 2007 — DJEBEL/Comisia Comunităților Europene

text:
               8.3.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 64/40

         Acțiune introdusă la 16 noiembrie 2007 — DJEBEL/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-422/07)
   (2008/C 64/65)
   Limba de procedură: portugheza
   Părțile

      Reclamantă: DJEBEL, SGPS, SA (Funchal, Portugalia) (reprezentanți: M. Andrade Neves și S. Castro Caldeira)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Comisiei Comunităților Europene din 10 mai 2007 publicată în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene din 24.8.2007 privind ajutorul de stat C 4/2006 (ex N 180/2005) — Portugalia — Ajutor în favoarea Djebel [notificată cu numărul C(2007) 1959] (JO L 219, p. 30)

               —

               constatarea de către Tribunalul de Primă Instanță a următoarelor:

                           —

                           că ajutorul solicitat a fost și este în continuare esențial pentru materializarea proiectului de investiții pentru achiziționarea de acțiuni aparținând capitalului RASH și pentru achiziționarea în consecință a Hotelului Rio Atlântico;

                           —

                           că ajutorul a fost solicitat înainte de realizarea investiției;

                           —

                           că proiectul societății Djebel reprezintă în mod efectiv prima experiență de internaționalizare a grupului Pestana;

                           —

                           că desfășurarea proiectului menționat nu a modificat condițiile concurențiale între întreprinderile europene, atât în privința celor situate pe teritoriul comunitar, cât și a celor care operează în exterior;

                           —

                           că desfășurarea aceluiași proiect nu a implicat nicio situație de avantaj în favoarea grupului Pestana care să îl plaseze în poziția de a distorsiona schimburile comerciale între statele membre;

                           —

                           că ajutorul solicitat de Djebel are aceleași caracteristici ca și cel solicitat de Vila Galé și care a fost aprobat de Comisie prin decizia din 15 octombrie 2003.

               —

               constatarea faptului că acordarea ajutorului în favoarea Djebel, în condițiile și potrivit temeiurilor indicate, nu este incompatibilă cu nicio dispoziție a Tratatului CE și cu nicio normă de punere în aplicare a acestuia;

               —

               obligarea la revizuirea deciziei adoptate de Comisie la 10 mai 2007 privind ajutorul solicitat de Djebel, astfel încât prin decizia menționată să se autorizeze acordarea ajutorului menționat în condițiile propuse de Djebel și de autoritățile portugheze.

         Motivele și principalele argumente
   Ajutorul de stat solicitat de reclamantă nu este incompatibil cu dispozițiile aplicabile din Tratatul CE.
   Djebel îndeplinea condițiile legale pentru ca cererea sa să poată fi inclusă în SIME și Comisia este obligată să respecte cerințele de admisibilitate a cererilor care figurează în legea Republicii Portugalia aplicabilă în cauză.
   Legislația portugheză aplicabilă prevedea că cererile prezentate până la 31 ianuarie 2001 puteau să includă ca subvenționabile cheltuielile pentru investiții realizate după 1 iulie 1999.
   Ajutorul de stat în discuție urmărea sprijinirea și susținerea internaționalizării grupului Pestana și a fost solicitat înaintea începerii investiției.
   Reclamanta nu a putut fi prejudiciată de faptul că autoritățile competente au întârziat examinarea proiectului.
   Ajutorul solicitat de reclamantă nu poate fi analizat prin prisma contextului economic și financiar existent în prezent.
   Fără ajutorul în discuție, reclamanta nu ar fi realizat investiția corespunzătoare proiectului în cauză.
   Prima experiență de internaționalizare a grupului Pestana corespunde achiziției efectuate de reclamantă în cadrul acestui proiect de investiții.
   În 1999, grupul Pestana nu dispunea de mijloace financiare pentru a realiza singur investiția în Brazilia.
   Realizarea investiției menționate nu a avut niciun efect semnificativ asupra condițiilor comerciale ale UE.
   Nu există nicio legătură între achiziția efectuată de reclamantă în Brazilia și extinderea grupului Pestana în Portugalia.
   Proiectul de investiții prezentat de reclamantă și ajutorul care i-a fost acordat sunt compatibile cu normele Tratatului CE, în special cu articolul 87 alineatul (3) litera (c) din Tratatul CE.
   Ajutorul acordat reclamantei a facilitat desfășurarea unei activități economice pentru care este aplicabilă excepția prevăzută la articolul 87 alineatul (3) litera (c) din Tratatul CE.
   Nu a avut loc nicio încălcare a dispozițiilor Tratatului CE sau a dreptului derivat și niciun efect de denaturare a concurenței pe piața comună.
   Potrivit principiului egalității de tratament, reclamanta consideră că, ținând seama de faptul că proiectul de investiții în discuție reunește toate caracteristicile proiectului Vila Galé, care face obiectul deciziei Comisiei din 15 octombrie 2003, Decizia Comisiei privind ajutorul de stat C 4/2006 ar fi trebuit adoptată în aceleași condiții ca și cealaltă decizie.


title: Hotărârea Curții din 28 iunie 2011 în cauza E-18/10 – Autoritatea AELS de Supraveghere/Regatul Norvegiei (Neexecutare a unei hotărâri a Curții prin care se constată o neîndeplinire a obligațiilor – Articolul 33 din Acordul între statele AELS privind instruirea unei Autorități de Supraveghere și a unei Curți de Justiție – Măsuri necesare în vederea executării hotărârii Curții)

text:
               17.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 336/19

         HOTĂRÂREA CURȚII
   din 28 iunie 2011
   în cauza E-18/10
   Autoritatea AELS de Supraveghere/Regatul Norvegiei
   (Neexecutare a unei hotărâri a Curții prin care se constată o neîndeplinire a obligațiilor – Articolul 33 din Acordul între statele AELS privind instruirea unei Autorități de Supraveghere și a unei Curți de Justiție – Măsuri necesare în vederea executării hotărârii Curții)
   2011/C 336/13
   În cauza E-18/10, Autoritatea AELS de Supraveghere/Regatul Norvegiei – având ca obiect o CERERE de constatare a faptului că, prin neadoptarea măsurilor necesare în vederea executării hotărârii Curții de Justiție a AELS în cauza E-2/07 Autoritatea AELS de Supraveghere/Regatul Norvegiei, Regatul Norvegiei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 33 din Acordul între statele AELS privind instituirea unei Autorități de Supraveghere și a unei Curți de Justiție, Curtea, alcătuită din Carl Baudenbacher, președinte, Thorgeir Örlygsson și Per Christiansen (judecător raportor), judecători, a pronunțat la 28 iunie 2011 o hotărâre, al cărei dispozitiv prevede următoarele:
   Curtea:

               1.

               constată că, prin neadoptarea măsurilor necesare în vederea executării hotărârii în cauza E-2/07 Autoritatea AELS de Supraveghere/Regatul Norvegiei, Regatul Norvegiei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 33 din Acordul dintre statele AELS privind instituirea unei Autorități de Supraveghere și a unei Curți de Justiție;

               2.

               dispune suportarea cheltuielilor de judecată de către Regatul Norvegiei.


title: Cauza C-459/05: Ordonanța președintelui Curții din 7 martie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Belgiei

text:
               28.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 96/27

         Ordonanța președintelui Curții din 7 martie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Belgiei
   (Cauza C-459/05) (1)

   (2007/C 96/48)

      Limba de procedură: franceza

   Președintele Curții a dispus radierea cauzei de pe rol.

      (1)  JO C 48, 25.2.2006.


title: Cauza F-139/06: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 8 iulie 2010 — Kurrer/Comisia [Funcție publică — Funcționari — Numire — Agenți temporari numiți funcționari — Candidați înscriși pe o listă de rezervă înainte de intrarea în vigoare a noului statut — Norme tranzitorii privind încadrarea în grad la momentul recrutării — Încadrare în grad conform noilor norme mai puțin favorabile — Articolul 5 alineatul (4) și articolul 12 alineatul (3) din anexa XIII la statut]

text:
               28.8.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 234/56

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 8 iulie 2010 — Kurrer/Comisia
   (Cauza F-139/06) (1)

   (Funcție publică - Funcționari - Numire - Agenți temporari numiți funcționari - Candidați înscriși pe o listă de rezervă înainte de intrarea în vigoare a noului statut - Norme tranzitorii privind încadrarea în grad la momentul recrutării - Încadrare în grad conform noilor norme mai puțin favorabile - Articolul 5 alineatul (4) și articolul 12 alineatul (3) din anexa XIII la statut)
   2010/C 234/101
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Christian Kurrer (Watermael-Boitsfort, Belgia) (reprezentanți: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis și É. Marchal, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall și H. Krämer, agenți)

      Intervenient în susținerea pârâtei: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: B. Driessen și M. Simm, agenți)

      Obiectul

   Anularea Deciziei Comisiei cu efect de la 1 aprilie 2006 prin care reclamantul, agent temporar încadrat în gradul A7 (devenit A*8) și laureat al concursului general COM/A/3/03, a fost numit funcționar cu încadrarea A*6 treapta a 2-a conform prevederilor anexei XIII la statut, fără menținerea punctelor care constituie punctele de promovare acumulate în calitate de agent temporar

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 20, 27.1.2007, p. 39.


title: Cauza T-13/07: Acțiune introdusă la data de 12 ianuarie 2007 — Cemex UK Cement Ltd/Comisie

text:
               10.3.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 56/37

         Acțiune introdusă la data de 12 ianuarie 2007 — Cemex UK Cement Ltd/Comisie
   (Cauza T-13/07)
   (2007/C 56/70)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Cemex UK Cement Ltd (Thorpe, Marea Britanie) (reprezentanți: D. Wyatt QC, S. Taylor, Solicitor, S. Tromans și C. Thomann, lawyers)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea deciziei Comisiei din data de 29 noiembrie 2006, referitoare la planul național de alocare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră notificat de către Regatul Unit în conformitate cu Directiva 2003/87/CE (1), în măsura în care:

                           —

                           respectiva decizie nu se opune/aprobă o alocare a cotelor de emisie către reclamantă, pentru uzina sa din Rugby, care este inadecvată și ilegală în ceea ce privește cantitatea de 343 838 de tone;

                           —

                           respectiva decizie nu se opune/aprobă o alocare a cotelor de emisie către producătorii de ciment aflați în concurență cu reclamanta care este excesivă și ilegală în ceea ce privește cantitatea de 343 838 de tone, ținând seama de alocarea insuficientă de care a beneficiat reclamanta;

                           —

                           respectiva decizie nu se opune/aprobă metodologia de alocare stabilită în paragrafele 3(7) și 3(8) din planul național de alocare al Regatului Unit, precum și în paragrafele 28 și 30 din anexa C la respectivul plan național de alocare, în măsura în care metodologia sus-amintită consideră că o uzină de ciment se află în faza de începere a exploatării în cursul anului în care aceasta este dată în funcțiune, consideră acest an drept primul an de activitate a unei asemenea uzine și calculează cotele de emisie pe baza valorii medii a emisiilor din perioada de referință 2000-2003, excluzând emisiile din anul în care acestea au avut valoarea cea mai redusă, indiferent de durata reală a perioadei necesare pentru intrarea în funcțiune a respectivei uzine.

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Cererea se întemeiază pe articolul 230 CE și vizează anularea părților relevante ale deciziei Comisiei din data de 29 noiembrie 2006 referitoare la planul național de alocare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră notificat de către Regatul Unit în conformitate cu Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului.
   Motivele de anulare invocate se referă în principal la faptul că, în opinia reclamantei, Comisia nu s-a opus/a aprobat o alocare insuficientă a cotelor de emisie pentru uzina sa din Rugby, ceea ce, potrivit reclamantei:

               —

               constituie o discriminare ilegală împotriva respectivei uzine, prin insuficienta luare în considerare a perioadei de intrare în funcțiune a acesteia și prin stabilirea cotelor alocate respectivei fabrici în raport cu o perioadă de emisie despre care autoritățile Regatului Unit știau că nu este reprezentativă;

               —

               restrânge dreptul de stabilire al societății-mamă a reclamantei, Cemex Espana, întrucât, în opinia reclamantei, afectează și scade atractivitatea exercitării de către aceasta a unei libertăți fundamentale, și nu este justificată de vreun motiv imperios de interes general; și

               —

               împreună cu alocarea excesivă corespunzătoare de care beneficiază concurenții reclamantei, constituie un ajutor de stat ce contravine articolelor 87 CE și 88 CE.

      (1)  Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European şi a Consiliului privind stabilirea unui sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în cadrul Comunităţii şi de modificare a Directivei 96/61/CE a Consiliului (JO L 275, 25.10.2003, p. 32).


title: Cauza T-435/07: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 26 noiembrie 2008 — New Look/OAPI (NEW LOOK) ( Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii verbale comunitare NEW LOOK — Motiv absolut de refuz — Lipsă a caracterului distinctiv dobândit prin utilizare — Articolul 7 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 )

text:
               24.1.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 19/28

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 26 noiembrie 2008 — New Look/OAPI (NEW LOOK)
   (Cauza T-435/07) (1)

   („Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii verbale comunitare NEW LOOK - Motiv absolut de refuz - Lipsă a caracterului distinctiv dobândit prin utilizare - Articolul 7 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 40/94’)
   (2009/C 19/54)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: New Look Ltd (Weymouth, Regatul Unit) (reprezentanți: S. Malynicz, barrister, M. Blair și K. Gilbert, solicitors)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: D. Botis, agent)
   Obiectul
   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 3 septembrie 2007 (Cauza R 670/2007-2) privind înregistrarea ca marcă comunitară a semnului verbal NEW LOOK
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă New Look Ltd la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 37, 9.2.2008.


title: Cauza C-72/15: Hotărârea Curții (Marea cameră) din 28 martie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Divisional Court) – Regatul Unit) – The Queen, à la demande de: PJSC Rosneft Oil Company, anciennement OJSC Rosneft Oil Company/Her Majesty's Treasury, Secretary of State for Business, Innovation and Skills, The Financial Conduct Authority [Trimitere preliminară — Politica externă și de securitate comună (PESC) — Măsuri restrictive adoptate având în vedere acțiunile Rusiei de destabilizare a situației în Ucraina — Dispoziții ale Deciziei 2014/512/PESC și ale Regulamentului (UE) nr. 833/2014 — Validitate — Competența Curții — Acord de parteneriat UE-Rusia — Obligația de motivare — Principiile securității juridice și preciziei legii aplicabile — Accesul la piața de capital — Asistență financiară — Certificate globale de depozit (Global Depositary Receipts) — Sectorul petrolier — Cerere de interpretare a noțiunilor „șist” și „ape cu o adâncime mai mare de 150 de metri” — Inadmisibilitate]

text:
               22.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/2

         Hotărârea Curții (Marea cameră) din 28 martie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Divisional Court) – Regatul Unit) – The Queen, à la demande de: PJSC Rosneft Oil Company, anciennement OJSC Rosneft Oil Company/Her Majesty's Treasury, Secretary of State for Business, Innovation and Skills, The Financial Conduct Authority
   (Cauza C-72/15) (1)

   ([Trimitere preliminară - Politica externă și de securitate comună (PESC) - Măsuri restrictive adoptate având în vedere acțiunile Rusiei de destabilizare a situației în Ucraina - Dispoziții ale Deciziei 2014/512/PESC și ale Regulamentului (UE) nr. 833/2014 - Validitate - Competența Curții - Acord de parteneriat UE-Rusia - Obligația de motivare - Principiile securității juridice și preciziei legii aplicabile - Accesul la piața de capital - Asistență financiară - Certificate globale de depozit (Global Depositary Receipts) - Sectorul petrolier - Cerere de interpretare a noțiunilor „șist” și „ape cu o adâncime mai mare de 150 de metri” - Inadmisibilitate])
   (2017/C 161/02)
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Divisional Court)

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: The Queen, la cererea: PJSC Rosneft Oil Company, fostă OJSC Rosneft Oil Company

      Pârâți: Her Majesty's Treasury, Secretary of State for Business, Innovation and Skills, The Financial Conduct Authority

      Dispozitivul

               1)

               Articolele 19, 24 și 40 TUE, articolul 275 TFUE, precum și articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene trebuie interpretate în sensul că Curtea de Justiție a Uniunii Europene este competentă să se pronunțe, cu titlu preliminar, în temeiul articolului 267 TFUE, cu privire la validitatea unui act adoptat în temeiul unor dispoziții referitoare la politica externă și de securitate comună (PESC), precum Decizia 2014/512/PESC a Consiliului din 31 iulie 2014 privind măsuri restrictive având în vedere acțiunile Rusiei de destabilizare a situației în Ucraina, astfel cum a fost modificată prin Decizia 2014/872/PESC a Consiliului din 4 decembrie 2014, în măsura în care cererea de decizie preliminară privește fie controlul respectării articolului 40 TUE de către această decizie, fie controlul legalității măsurilor restrictive împotriva persoanelor fizice sau juridice.

               2)

               Examinarea celei de a doua întrebări nu a evidențiat niciun element de natură să afecteze validitatea articolului 1 alineatul (2) literele (b)-(d) și a articolului 1 alineatul (3), a articolului 7 și a anexei III la Decizia 2014/512, astfel cum a fost modificată prin Decizia 2014/872, sau a articolelor 3 și 3a, a articolului 4 alineatele (3) și (4), a articolului 5 alineatul (2) literele (b)-(d) și a articolului 5 alineatul (3), a articolului 11, precum și a anexelor II și VI la Regulamentul (UE) nr. 833/2014 al Consiliului din 31 iulie 2014 privind măsuri restrictive având în vedere acțiunile Rusiei de destabilizare a situației în Ucraina, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (UE) nr. 1290/2014 al Consiliului din 4 decembrie 2014.
               Principiile securității juridice și preciziei legii aplicabile (nulla poena sine lege certa) trebuie interpretate în sensul că nu se opun ca un stat membru să impună sancțiuni penale aplicabile în cazul încălcării dispozițiilor Regulamentului nr. 833/2014, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 1290/2014, în conformitate cu articolul 8 alineatul (1) din acesta, înainte ca domeniul de aplicare al dispozițiilor respective și, prin urmare, al sancțiunilor penale aferente să fie precizat de Curtea de Justiție a Uniunii Europene.

               3)

               Expresia „asistență financiară” care figurează la articolul 4 alineatul (3) litera (b) din Regulamentul nr. 833/2014, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 1290/2014, trebuie interpretată în sensul că nu include procesarea unei plăți, ca atare, de către o bancă sau de către un alt organism financiar.
               Articolul 5 alineatul (2) din Regulamentul nr. 833/2014, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 1290/2014, trebuie interpretat în sensul că interzice, începând de la 12 septembrie 2014, emiterea de certificate globale de depozit (Global Depositary Receipts) în temeiul unui acord de depozit încheiat cu una dintre entitățile enumerate în anexa VI la Regulamentul nr. 833/2014, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 1290/2014, inclusiv atunci când aceste certificate sunt reprezentative de acțiuni emise de una dintre entitățile respective anterior datei menționate.

      (1)  JO C 155, 11.5.2015


title: Cauza T-742/15 P: Recurs introdus la 16 decembrie 2015 de DD împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice din 8 octombrie 2015 în cauzele conexate F-106/13 și F-25/14, DD/FRA

text:
               29.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 111/26

         Recurs introdus la 16 decembrie 2015 de DD împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice din 8 octombrie 2015 în cauzele conexate F-106/13 și F-25/14, DD/FRA
   (Cauza T-742/15 P)
   (2016/C 111/32)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurent: DD (Viena, Austria) (reprezentanți: L. Levi și M. Vandenbussche, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Agenția pentru Drepturi Fundamentale a Uniunii Europene (FRA)

      Concluziile

   Recurentul solicită Curții:

               —

               anularea în parte a Hotărârii din 8 octombrie 2015 în cauzele F-106/13 și F-25/14;

               —

               în consecință:

                           —

                           anularea ambelor decizii ale FRA (deciziile atacate privind mustrarea și rezilierea contractului) nu numai pentru motive de procedură, ci și pentru alte motive invocate în motivarea cuprinsă în cererea introductivă în primă instanță;

                           —

                           acordarea unei despăgubiri adecvate recurentului pentru prejudiciul moral cauzat de nelegalitatea și de neregularitatea flagrante ale anchetei administrative și ale deciziei de aplicare a unei mustrări. Acest prejudiciu moral este evaluat ex aequo et bono la 15 000 EUR;

                           —

                           acordarea unei despăgubiri adecvate recurentului pentru prejudiciul moral cauzat de procedura nelegală și de decizia de reziliere a contractului. Acest prejudiciu moral este evaluat ex aequo et bono la 50 000 EUR;

               —

               obligarea FRA la plata tuturor cheltuielilor aferente prezentului recurs.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, recurentul invocă două motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe săvârșirea de către Tribunalul Funcției Publice a unor erori de drept prin faptul că a examinat numai motivul procedural referitor la lipsa audierii care a condus la anularea atât a deciziei de mustrare, cât și a rezilierii contractului și a refuzat să examineze toate celelalte motive invocate în cererea de sesizare a primei instanțe. Recurentul susține că Tribunalul Funcției Publice a săvârșit o eroare de drept și a examinat în mod incomplet faptele, a încălcat articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale, nu și-a îndeplinit obligația de motivare, nu a respectat principiul bunei administrări a justiției, a încălcat principiul încrederii legitime și a săvârșit o eroare vădită de apreciere.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe săvârșirea de către Tribunalul Funcției Publice a unor erori de drept atunci când a respins cererile recurentului referitoare la despăgubiri pentru prejudicii nepatrimoniale în ceea ce privește atât decizia de mustrare, cât și decizia de reziliere a contractului.

                           —

                           Tribunalul Funcției Publice a săvârșit erori de drept în legătură cu respingerea cererii de despăgubire a prejudiciilor nepatrimoniale cauzate de ancheta administrativă, a denaturat elementele de probă, a examinat în mod incomplet faptele, a săvârșit o eroare vădită de apreciere, a încălcat noțiunea de dovadă cu privire la existența unui prejudiciu ca o condiție a răspunderii necontractuale, a aplicat greșit principiul dreptului la apărare și articolul 86 alineatul (2) din Statutul funcționarilor UE, nu și-a îndeplinit obligația de motivare, a încălcat principiul încrederii legitime și nu a respectat articolul 15 din Directiva 2000/43/CE (1).

                           —

                           Tribunalul Funcției Publice a săvârșit o eroare de drept în legătură cu respingerea cererii de despăgubire a prejudiciilor nepatrimoniale cauzate prin decizia de mustrare, a denaturat elementele de probă, a săvârșit o eroare vădită de apreciere, a examinat în mod incomplet faptele, a săvârșit a eroare de drept în evaluarea prejudiciului, nu și-a îndeplinit obligația de motivare și a încălcat articolul 15 din Directiva 2000/43/CE.

                           —

                           Tribunalul Funcției Publice a săvârșit o eroare de drept în legătură cu respingerea cererii de despăgubire a prejudiciilor nepatrimoniale cauzate prin decizia de reziliere, a denaturat elementele de probă, a examinat în mod incomplet faptele, a săvârșit o eroare vădită de apreciere, a săvârșit a eroare de drept în evaluarea prejudiciului, nu și-a îndeplinit obligația de motivare, a încălcat principiul încrederii legitime și a încălcat articolul 15 din Directiva 2000/43/CE.

      (1)  Directiva 2000/43/CE a Consiliului din 29 iunie 2000 de punere în aplicare a principiului egalității de tratament între persoane, fără deosebire de rasă sau origine etnică (JO 2000 L 180, p. 22, Ediție specială, 20/vol. 1, p. 19).


title: Cauza T-346/12: Acțiune introdusă la 1 august 2012 — Ungaria/Comisia

text:
               13.10.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 311/11

         Acțiune introdusă la 1 august 2012 — Ungaria/Comisia
   (Cauza T-346/12)
   2012/C 311/13
   Limba de procedură: maghiara

      Părțile

      Reclamantă: Ungaria (reprezentanți: Fehér M. și Szíjjártó K., agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei de executare C(2012) 3324 final a Comisiei din 25 mai 2012 privind ajutorul financiar național acordat organizațiilor de producători;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta pretinde că, la stabilirea cuantumului rambursării parțiale către Ungaria a ajutorului financiar național acordat în anul 2009 organizațiilor de producători din sectorul fructelor și legumelor, Comisia și-a depășit competențele și a încălcat prevederile relevante ale dreptului Uniunii.
   Reclamanta afirmă că dreptul Uniunii nu prevede posibilitatea ca, în decizia sa privind rambursarea parțială comunitară a ajutorului financiar național acordat, conform articolului 103e din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 (1), organizațiilor de producători din sectorul fructelor și legumelor, Comisia să acorde numai rambursarea acelor sume care au fost indicate de Ungaria în cererea de autorizare a acordării unui ajutor național, în care apar ca sume estimate, previzibile sau provizorii.
   Reclamanta consideră că, în temeiul articolului 103e din Regulamentul nr. 1234/2007, autorizarea de către Comisie a unui ajutor național se referă la acordarea unui ajutor, iar nu la stabilirea de către Comisie a unei limite maxime a ajutorului care poate fi acordat. Această limită este prevăzută în mod neechivoc de Regulamentul nr. 1234/2007, care stabilește că ajutorul național nu poate depăși 80 % din contribuțiile financiare la fondurile operaționale ale membrilor sau ale organizațiilor de producători. Nici normele privind rambursare parțială comunitară a ajutorului național nu prevăd posibilitatea Comisiei, atunci când autorizează respectiva rambursare parțială, de a stabili ca limită maximă cuantumul pe care statul membru l-a comunicat Comisiei în cererea de autorizare fie cu titlu de cuantum total al ajutorului, fie cu titlu de cuantum al ajutorului prevăzut pentru anumite organizații de producători, cu atât mai mult cu cât în cererea menționată guvernul maghiar a prezentat cuantumurile în cauză ca fiind doar estimative sau provizorii.
   De asemenea, potrivit reclamantei, Comisia are dreptul să verifice dacă ajutorul efectiv acordat a depășit limita maximă de 80 %, menționată anterior, și dacă rambursarea solicitată depășește 60 % din ajutorul acordat, însă nu are dreptul să stabilească drept limită maximă pentru rambursare cuantumurile indicate în cererea de autorizare sau în comunicarea aferentă cererii respective, în special în cazul în care cererea sau comunicarea subliniază caracterul estimativ, programat sau provizoriu al cifrelor. Atunci când, din anumite motive, cuantumul ajutorului național acordat unei organizații de producători este modificat în cursul anului, rambursarea parțială comunitară va fi acordată pentru cuantumul efectiv acordat, cu condiția ca cerințele impuse de dreptul Uniunii în această privință să fie îndeplinite.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 al Consiliului din 22 octombrie 2007 de instituire a unei organizări comune a piețelor agricole și privind dispoziții specifice referitoare la anumite produse agricole (JO L 299, p. 1, rectificare în JO L 37, p. 14).


title: Cauza C-156/07: Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 10 iulie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Consiglio di Stato — Italia) — Salvatore Aiello și alții/Comune di Milano, Sindaco di Milano, Comitato tecnico — scientifico per l'emergenza del traffico e della mobilità nella città di Milano, Provincia di Milano, Regione Lombardia, Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dell'Interno, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Euromilano SpA, Metropolitana milanese SpA (Trimitere preliminară — Directiva 85/337/CEE — Evaluarea efectelor anumitor proiecte publice și private asupra mediului — Construcția unei șosele la Milano)

text:
               8.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 285/11

         Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 10 iulie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Consiglio di Stato — Italia) — Salvatore Aiello și alții/Comune di Milano, Sindaco di Milano, Comitato tecnico — scientifico per l'emergenza del traffico e della mobilità nella città di Milano, Provincia di Milano, Regione Lombardia, Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dell'Interno, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Euromilano SpA, Metropolitana milanese SpA
   (Cauza C-156/07) (1)

   (Trimitere preliminară - Directiva 85/337/CEE - Evaluarea efectelor anumitor proiecte publice și private asupra mediului - Construcția unei șosele la Milano)
   (2008/C 285/17)
   Limba de procedură: italiana
   Instanța de trimitere
   Consiglio di Stato
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Salvatore Aiello și alții

      Pârâți: Comune di Milano, Sindaco di Milano, Comitato tecnico — scientifico per l'emergenza del traffico e della mobilità nella città di Milano, Provincia di Milano, Regione Lombardia, Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dell'Interno, Presidenza del Consiglio dei Ministri

      Cu participarea: Euromilano SpA, Metropolitana milanese SpA
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Consiglio di Stato — Interpretarea articolelor 2 și 4 și a anexei III la Directiva 85/337/CEE a Consiliului din 27 iunie 1985 privind evaluarea efectelor anumitor proiecte publice și private asupra mediului (JO L 175, p. 40, Ediție specială, 15/vol. 1, p. 174) — Criterii de selecție care trebuie luate în considerare la momentul evaluării unui proiect — Construirea unei șosele („la strada Interquartiere Nord”) la Milano
   Dispozitivul

               1)

               Articolul 2 alineatul (1) din Directiva 85/337/CEE a Consiliului din 27 iunie 1985 privind evaluarea efectelor anumitor proiecte publice și private asupra mediului, astfel cum a fost modificată prin Directiva 97/11/CE a Consiliului din 3 martie 1997, trebuie interpretat în sensul că nu impune ca orice proiect care ar putea avea un impact semnificativ asupra mediului să fie supus procedurii de evaluare prevăzute de această directivă, ci numai cele menționate în anexele I și II la directiva menționată trebuie supuse acestei proceduri, în condițiile prevăzute la articolul 4 din aceasta și sub rezerva articolului 1 alineatele (4) și (5), precum și a articolului 2 alineatul (3) din aceeași directivă.

               2)

               Criteriile de selecție relevante stabilite în anexa III la Directiva 85/337, astfel cum a fost modificată prin Directiva 97/11, se impun statelor membre atunci când acestea stabilesc, pentru proiectele cuprinse în anexa II la directivă, fie pe baza unei analize de la caz la caz, fie pe baza pragurilor sau a criteriilor pe care le fixează, dacă proiectul respectiv trebuie supus procedurii de evaluare a efectelor asupra mediului.

               3)

               În cazul în care un stat membru optează pentru stabilirea de la caz la caz a acelor proiecte dintre cele cuprinse în anexa II la Directiva 85/337, astfel cum a fost modificată prin Directiva 97/11, care trebuie să facă obiectul unei evaluări a efectelor lor asupra mediului, acesta trebuie, fie printr-o trimitere făcută în cuprinsul normelor naționale la anexa III la această directivă, fie reluând în cuprinsul normelor naționale criteriile pe care aceasta le enumeră, să procedeze astfel încât toate criteriile să poată fi luate în considerare efectiv de fiecare dată când unul dintre acestea este relevant pentru proiectul în cauză, fără a putea exclude vreun criteriu în mod explicit sau implicit.

      (1)  JO C 140, 23.6.2007.


title: Cauza T-301/11: Ordonanța Tribunalului din 11 ianuarie 2012 — Ben Ali/Consiliul ( „Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive luate având în vedere situația din Tunisia — Acțiune în anulare — Termen de introducere a acțiunii — Tardivitate — Inexistența forței majore — Lipsa unei erori scuzabile — Cerere de reformare a actului atacat — Cerere de despăgubire — Inadmisibilitate vădită” )

text:
               25.2.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 58/10

         Ordonanța Tribunalului din 11 ianuarie 2012 — Ben Ali/Consiliul
   (Cauza T-301/11) (1)

   (Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive luate având în vedere situația din Tunisia - Acțiune în anulare - Termen de introducere a acțiunii - Tardivitate - Inexistența forței majore - Lipsa unei erori scuzabile - Cerere de reformare a actului atacat - Cerere de despăgubire - Inadmisibilitate vădită)
   2012/C 58/18
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Mehdi Ben Tijani Ben Haj Hamda Ben Haj Hassen Ben Ali (Tunis, Tunisia) (reprezentant: A. de Saint Remy, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: inițial A. Vitro și R. Liudvinaviciute-Cordeiro, ulterior R. Liudvinaviciute-Cordeiro și M. Bishop, agenți)

      Obiectul

   Pe de o parte, cererea în anulare a Regulamentului (UE) nr. 101/2011 al Consiliului din 4 februarie 2011 privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Tunisia (JO L 31, p. 1), în măsura în care îl privește pe reclamant, și, pe de altă parte, cererea prin care se solicită obligarea Consiliului să adopte anumite derogări de la înghețarea fondurilor impusă de regulamentul menționat, precum și cererea având ca obiect repararea prejudiciului pe care reclamantul pretinde că l-a suferit.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Domnul Mehdi Ben Tijani Ben Haj Hamda Ben Haj Hassen Ben Ali suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Consiliul Uniunii Europene.

               3.

               Constată că nu este necesar să se pronunțe asupra cererii de intervenție a Comisiei Europene.

      (1)  JO C 226, 30.7.2011.


title: Cauza C-488/13: Ordonanța Curții (Camera a cincea) din 9 septembrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Okrazhen sad – Tagrovishte – Bulgaria) – „Parva Investitsionna Banka” AD, „UniKredit Bulbank” AD, „Siyk Faundeyshan” LLS/„Ear Proparti Developmant – v nesastoyatelnost” AD, Sindik na „Ear Proparti Developmant – v nesastoyatelnost” AD (Trimitere preliminară — Regulamentul (CE) nr. 1896/2006 — Noțiunea „creanțe pecuniare necontestate” — Procedură de insolvență — Titlu extrajudiciar referitor la o creanță contestată — Cerere de executare din masa credală, în temeiul unui astfel de titlu — Situație care nu se încadrează în domeniul de aplicare al Regulamentului nr. 1896/2006 — Necompetență vădită a Curții)

text:
               1.12.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 431/5

         Ordonanța Curții (Camera a cincea) din 9 septembrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Okrazhen sad – Tagrovishte – Bulgaria) – „Parva Investitsionna Banka” AD, „UniKredit Bulbank” AD, „Siyk Faundeyshan” LLS/„Ear Proparti Developmant – v nesastoyatelnost” AD, Sindik na „Ear Proparti Developmant – v nesastoyatelnost” AD
   (Cauza C-488/13) (1)

   ((Trimitere preliminară - Regulamentul (CE) nr. 1896/2006 - Noțiunea „creanțe pecuniare necontestate” - Procedură de insolvență - Titlu extrajudiciar referitor la o creanță contestată - Cerere de executare din masa credală, în temeiul unui astfel de titlu - Situație care nu se încadrează în domeniul de aplicare al Regulamentului nr. 1896/2006 - Necompetență vădită a Curții))
   (2014/C 431/09)
   Limba de procedură: bulgara

      Instanța de trimitere

   Okrazhen sad – Tagrovishte

      Părțile din procedura principală

      Reclamante:„Parva Investitsionna Banka” AD, „UniKredit Bulbank” AD, „Siyk Faundeyshan” LLS

      Pârâte:„Ear Proparti Developmant – v nesastoyatelnost” AD, Sindik na „Ear Proparti Developmant – v nesastoyatelnost” AD

      Cu participarea: Natsionalna agentsia za prihodite, „Aset Menidzhmant” EAD, „Ol Siyz Balgaria” OOD, „Si Dzhi Ef – aktsionerna obshtnost” AD, „Silvar Biych” EAD, „Rudersdal” EOOD, „Kota Enerdzhi” EAD, Chavdar Angelov Angelov

      Dispozitivul

   Curtea de Justiție a Uniunii Europene est vădit necompetentă să răspundă la întrebările adresate de Okrazhen sad – Targovishte (Bulgaria).

      (1)  JO C 344, 23.11.2013.


title: Cauza C-176/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Italia) la 2 aprilie 2010 — Danilo Spina/Ministero dell’Interno

text:
               19.6.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/34

      Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Italia) la 2 aprilie 2010 — Danilo Spina/Ministero dell’Interno
      (Cauza C-176/10)
      (2010/C 161/50)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio

         Părțile din acțiunea principală

         Reclamant: Danilo Spina

         Pârât: Ministero dell’Interno

         Întrebarea preliminară

      Reglementarea națională (introdusă de Decretul Bersani, Decretul lege nr. 223 din 4 iulie 2006, transformat în Legea nr. 248 din 4 august 2006), respectiv un sistem național care prevede printre altele:

                  a)

                  existența unei tendințe generale de protejare a titularilor concesiunilor acordate anterior, în urma unei licitații de la care o parte dintre operatori fuseseră excluși în mod nelegal;

                  b)

                  existența unor dispoziții care garantează în fapt menținerea pozițiilor comerciale dobândite (de exemplu interdicția, în ceea ce îi privește pe noii concesionari, de a-și instala ghișeele la mai puțin de o distanță determinată de ghișeele existente);

                  c)

                  cazuri de decădere din beneficiul concesiunii în ipoteza în care concesionarul gestionează în mod direct sau indirect activități transfrontaliere de joc care pot fi asimilate celor care fac obiectul concesiunii,

            este compatibilă cu articolele 43 CE și 49 CE din Tratatul CE?


title: Cauza T-359/14: Hotărârea Tribunalului din 18 septembrie 2015 – Federación Nacional de Cafeteros de Colombia/OAPI – Accelerate (COLOMBIANO COFFEE HOUSE) [„Marcă comunitară — Procedură de declarare a nulității — Marca comunitară figurativă COLOMBIANO COFFEE HOUSE — Indicația geografică protejată anterioară Café de Colombia — Articolele 13 și 14 din Regulamentul (CE) nr. 510/2006 — Motiv relativ de refuz — Articolul 8 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               9.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 371/24

         Hotărârea Tribunalului din 18 septembrie 2015 – Federación Nacional de Cafeteros de Colombia/OAPI – Accelerate (COLOMBIANO COFFEE HOUSE)
   (Cauza T-359/14) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de declarare a nulității - Marca comunitară figurativă COLOMBIANO COFFEE HOUSE - Indicația geografică protejată anterioară Café de Colombia - Articolele 13 și 14 din Regulamentul (CE) nr. 510/2006 - Motiv relativ de refuz - Articolul 8 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2015/C 371/27)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Federación Nacional de Cafeteros de Colombia (Bogota, Columbia) (reprezentanți: A. Pomares Caballero și M. Pomares Caballero, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: O. Mondéjar Ortuño, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Accelerate s.a.l. (Beirut, Liban)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a OAPI din 27 martie 2014 (cauza R 1200/2013-5) privind o procedură de declarare a nulității dintre Federación Nacional de Cafeteros de Colombia și Accelerate s.a.l.

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia Camerei a cincea de recurs a Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne (mărci, desene şi modele industriale) (OAPI) din 27 martie 2014 (cauza R 1200/2013-5) în măsura în care a respins cererea de declarare a nulității.

               2)

               OAPI suportă pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de Federación Nacional de Cafeteros de Colombia.

      (1)  JO C 253, 4.8.2014.


title: Cauza T-146/09: Acțiune introdusă la 9 aprilie 2009 — Parker ITR și Parker-Hannifin/Comisia

text:
               20.6.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 141/51

         Acțiune introdusă la 9 aprilie 2009 — Parker ITR și Parker-Hannifin/Comisia
   (Cauza T-146/09)
   2009/C 141/106
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Parker ITR Srl (Veniano, Italia) și Parker-Hannifin Corp. (Mayfield Heights, Statele Unite) (reprezentanți: B. Amory, F. Marchini Càmia și F. Amato, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene

      Concluziile reclamantelor

               —

               anularea deciziei în măsura în care reține răspunderea Parker ITR Srl pentru perioada 1 aprilie 1986 — 9 iunie 2006 și răspunderea Parker Hannifin pentru perioada 31 ianuarie 2002 — 9 iunie 2006;

               —

               reducerea substanțială a amenzii aplicate reclamantelor;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamantele solicită anularea Deciziei Comisiei C(2009) 428 final, din 28 ianuarie 2009 privind o procedură în temeiul articolului 81 CE și al articolului 53 din Acordul SEE (Cazul COMP/39406 — conducte marine), în măsura în care reține răspunderea acestora pentru că ar fi participat la o încălcare unică și continuă în sectorul conductelor marine în cadrul SEE, care a constat în atribuirea ofertelor, fixarea prețurilor, fixarea cotelor, stabilirea condițiilor de vânzare, împărțirea geografică a pieței și schimbul unor informații sensibile privind prețurile, volumele de vânzări și cererile de oferte. Acestea solicită în plus, reducerea amenzii aplicate reclamantelor.
   Reclamantele invocă nouă motive de drept în susținerea acțiunii.
   În temeiul primelor trei motive, referitoare la aspectele privind imputarea răspunderii, reclamantele susțin următoarele:
   În primul rând, acestea pretind că prin faptul că în decizia atacată a reținut răspunderea Parker ITR pentru încălcarea săvârșită înainte de 1 ianuarie 2002 de entități legale care încă există, desfășoară activități economice și aparțin unei alte întreprinderi, Comisia a încălcat principiul răspunderii personale, a abuzat de puterile sale pentru a eluda normele privind prescripția, a încălcat principiul nediscrimiării și nu a îndeplinit obligația de motivare.
   În al doilea rând, reclamantele arată că, în decizia atacată, Comisia nu a respectat principiul răspunderii personale prin faptul că a reținut răspunderea acestora pentru comportamentul ilicit al unui angajat al Parker ITR, dat fiind că: (i) acest angajat s-a implicat în activitățile înțelegerii în interes personal; (ii) pentru a obține câștigurile sale ilicite, acesta a administrat unitatea comercială Oil & Gas a Parker ITR independent de reclamante; (iii) acest comportament ilicit al angajatului a prejudiciat Parker ITR.
   În al treilea rând, acestea afirmă că decizia atacată a reținut în mod eronat răspunderea Parker Hannifin pentru perioada 31 ianuarie 2002 — 9 iunie 2006, reclamantele respingând în mod extensiv orice prezumție referitoare la faptul că Parker Hannifin ar fi exercitat o influență decisivă asupra activităților privind conductele marine de petrol și gaze desfășurate de filiala sa, deținută integral, Parker ITR și că niciunul dintre argumentele sau documentele citate în decizie nu combate această respingere sau nu dovedește influența decisivă a Parker Hannifin asupra Parker ITR în cursul acestei perioade.
   Prin celelalte șase motive, care se referă la cuantumul amenzii, reclamantele invocă următoarele:
   În al patrulea rând, acestea susțin că decizia atacată conține o eroare vădită în măsura în care definește încălcarea aferentă perioadei 1 aprilie 1986 — 13 mai 1997 și încălcarea aferentă perioadei 11 iunie 1999 — 2 mai 2007 fie drept încălcare unică și continuă, fie drept încălcare repetată, în sensul articolului 25 alineatul (2) teza a doua din Regulamentul nr. 1/2003 (1). În consecință, din punctul de vedere al reclamantelor, competența Comisiei de a aplica o amendă pentru încălcarea aferentă perioadei 1 aprilie 1986 — 13 mai 1997 este prescrisă.
   În al cincilea rând, reclamantele pretind că decizia este eronată întrucât consideră că Parker ITR a fost un conducător al înțelegerii în perioada 11 iunie 1999 — 30 septembrie 2001.
   În al șaselea rând, acestea arată că decizia atacată a încălcat principiul răspunderii personale și obligația de motivare în ceea ce privește majorarea amenzii aplicate Parker Hannifin în temeiul pretinsului rol de conducător deținut de Parker ITR.
   În al șaptelea rând, reclamantele pretind că decizia nu a respectat principiul încrederii legitime prin luarea în considerare, în vederea calculului „vânzări[lor] totale […] în interiorul SEE”, în sensul punctului 18 din Orientările privind calcularea amenzilor (2), a vânzărilor produselor facturate unor societăți cu sediul în interiorul SEE, dar nelivrate în interiorul SEE.
   În al optulea rând, acestea pretind că prin faptul că s-a ținut seama de cifra de afaceri consolidată a Parker Hannifin în vederea calculării pragului de 10 % pentru partea din amendă pentru care a fost reținută răspunderea individuală a Parker ITR, în decizia atacată s-a efectuat o interpretare eronată a articolului 23 din Regulamentul nr. 1/2003 și s-a încălcat principiul răspunderii personale precum și obligația de motivare.
   În al nouălea rând, reclamantele arată că decizia a încălcat principiul încrederii legitime și obligația de motivare prin refuzul de a reduce amenda reclamantelor ca urmare a cooperării acestora.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din Tratatul CE, JO 2003, L 1, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 167.

      (2)  Orientări privind calcularea amenzilor aplicate în temeiul articolului 23 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003, JO 2006, C 210, p. 2, Ediție specială, 08/vol. 4, p. 264.