title: Cauza C-533/11: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 17 octombrie 2013 — Comisia Europeană/Regatul Belgiei (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 91/271/CEE — Tratarea apelor urbane reziduale — Hotărâre a Curții prin care se constată o neîndeplinire a obligațiilor — Neexecutare — Articolul 260 TFUE — Sancțiuni pecuniare — Impunere a unei sume forfetare și a unei penalități cu titlu cominatoriu)

text:
               14.12.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 367/3

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 17 octombrie 2013 — Comisia Europeană/Regatul Belgiei
   (Cauza C-533/11) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 91/271/CEE - Tratarea apelor urbane reziduale - Hotărâre a Curții prin care se constată o neîndeplinire a obligațiilor - Neexecutare - Articolul 260 TFUE - Sancțiuni pecuniare - Impunere a unei sume forfetare și a unei penalități cu titlu cominatoriu)
   2013/C 367/04
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Wilis, A. Marghelis și S. Pardo Quintillán, agenți)

      Pârât: Regatul Belgiei (reprezentanți: C. Pochet, M. Neumann, precum și T. Materne, agenți, asistați de A. Lepièce, E. Gillet, J. Bouckaert și H. Viaene, avocați)

      Intervenient în susținerea pârâtului: Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentanți: C. Murrell, agent, asistată de D. Anderson, QC)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Executarea incompletă a Hotărârii Curții din 8 iulie 2004, Comisia/Belgia (C-27/03) (nepublicată în Recueil) referitoarea la netranspunerea în termenul stabilit a dispozițiilor Directivei 91/271/CE a Consiliului din 21 mai 1991 privind tratarea apelor urbane reziduale (JO L 135, p. 40, Ediție specială 15/vol. 2, p. 43) — Încălcarea articolului 3 alineatul (1) a doua teză și a articolului 5 alineatele (2) și (3) din directiva menționată — Calculul sancțiunilor: plata cumulată a unei penalități cu titlu cominatoriu și a unui sume forfetare

      Dispozitivul

               1.

               Prin neadoptarea tuturor măsurilor necesare pe care le impune executarea Hotărârii din 8 iulie 2004, Comisia/Belgia (C-27/03), prin care se constată neîndeplinirea de către Regatul Belgiei a obligațiilor rezultate din articolele 3 și 5 din Directiva 91/271/CEE a Consiliului din 21 mai 1991 privind tratarea apelor urbane reziduale, astfel cum a fost modificată prin Directiva 98/15/CE a Comisiei din 27 februarie 1998, acest stat membru nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 260 alineatul (1) TFUE.

               2.

               Obligă Regatul Belgiei la plata către Comisia Europeană, în contul „Resurse proprii ale Uniunii Europene”, a sumei forfetare de 10 milioane de euro.

               3.

               În cazul în care neîndeplinirea obligațiilor constatată la punctul 1 persistă în ziua pronunțării prezentei hotărâri, obligă Regatul Belgiei la plata către Comisia Europeană, în contul „Resurse proprii ale Uniunii Europene”, a unei penalități cu titlu cominatoriu de 859 404 euro pe semestru de întârziere în punerea în aplicare a măsurilor necesare pentru a se conforma Hotărârii Comisia/Belgia, citată anterior, începând de la data pronunțării prezentei hotărâri, al cărei cuantum efectiv trebuie calculat la finalul fiecărei perioade de șase luni, reducând totalul referitor la astfel de perioade cu un procent care corespunde proporției reprezentând numărul de echivalente-locuitor pentru care s-a asigurat conformitatea cu Hotărârea Comisia/Belgia, citată anterior, până la finalul unei astfel de perioade în raport cu numărul de echivalente-locuitor neconform cu prezenta hotărâre la data pronunțării sale.

               4.

               Obligă Regatul Belgiei la plata cheltuielilor de judecată.

               5.

               Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 25, 28.1.2012.


title: Cauza C-540/12: Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgericht Berlin (Germania) la 28 noiembrie 2012 — Rena Schmeel/Bundesrepublik Deutschland

text:
               16.2.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 46/14

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgericht Berlin (Germania) la 28 noiembrie 2012 — Rena Schmeel/Bundesrepublik Deutschland
   (Cauza C-540/12)
   2013/C 46/26
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Verwaltungsgericht Berlin

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Rena Schmeel

      Pârâtă: Bundesrepublik Deutschland

      Întrebările preliminare

               1.

               Dreptul european primar și/sau derivat, în special, în speță, Directiva 2000/78/CE (1), trebuie interpretat, în ceea ce privește interdicția completă a discriminării nejustificate pe motive de vârstă, în sensul că vizează și normele naționale privind remunerația funcționarilor federali?

               2.

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare: din interpretarea dreptului european primar și/sau derivat rezultă că reprezintă o discriminare directă sau indirectă pe motive de vârstă o dispoziție națională conform căreia nivelul salariului de bază al unui funcționar la momentul intrării în funcția publică depinde în mod decisiv de vârsta funcționarului, iar apoi creșterea salariului depinde în special în raport cu vechimea în funcția publică?

               3.

               În cazul unui răspuns afirmativ la a doua întrebare: interpretarea dreptului european primar și/sau derivat se opune justificării unei astfel de dispoziții naționale prin obiectivul legislativ de a recompensa experiența în muncă?

               4.

               În cazul unui răspuns afirmativ la a treia întrebare: atât timp cât nu s-a pus în aplicare o legislație nediscriminatorie privind remunerația, din interpretarea dreptului european primar și/sau derivat poate rezulta o altă consecință juridică decât aceea care constă în a remunera în mod retroactiv persoanele discriminate în conformitate cu treapta de salarizare cea mai înaltă din cadrul gradului lor?
               Consecința juridică a încălcării principiului nediscriminării rezultă, așadar, direct din dreptul european primar și/sau derivat, în special, în speță, din Directiva 2000/78/CE, sau dreptul persoanei discriminate aplicarea principiului, recunoscut în dreptul Uniunii, al răspunderii statelor membre pentru transpunerea incorectă a prevederilor dreptului Uniunii?

               5.

               Interpretarea dreptului european primar și/sau derivat se opune unei măsuri naționale conform căreia dreptul la plată (cu titlu retroactiv, sub forma unor diferențe) sau la o compensație depinde de invocarea în timp util a acestui drept de către funcționari?

      (1)  Directiva 2000/78/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă (JO L 303, p. 16, Ediție specială, 05/vol. 6, p. 7).


title: Cauza F-112/07: Acțiune introdusă la 16 octombrie 2007 — Doumas/Comisia Comunităților Europene

text:
               22.12.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 315/46

         Acțiune introdusă la 16 octombrie 2007 — Doumas/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza F-112/07)
   (2007/C 315/90)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: Georgios Doumas (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis și E. Marchal, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei de respingere a cererii reclamantului din 24 noiembrie 2006;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata către reclamant a remunerației pe care acesta ar fi trebuit să o primească de la 1 noiembrie 2003 până la 16 septembrie 2007, data reintegrării sale efective, cu titlu de daune materiale;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata către reclamant, sub rezerva majorării sau reducerii în timpul procesului, a unei sume de 200 000 de euro cu titlu de daune pentru prejudiciul pe care l-a suferit prin întârzierea carierei și pentru pierderea unei șanse de a evolua în carieră (promovare, eșalon, sistem de pensii …), precum și cu titlu de daune morale, în special înrăutățirea stării sale de sănătate din cauza stării de incertitudine în ceea ce privește evoluția carierei sale, stare care durează de mai mult de trei ani din cauza greșelilor săvârșite de autoritatea împuternicită să facă numiri (AIPN);

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamantul, funcționar de gradul A5, eșalonul 03, își manifesta dorința prin mesajul electronic din 1 august 2003, cu trei luni înainte de terminarea concediului său pentru interese personale (CIP), cuprins între 1 octombrie 2002 și 31 octombrie 2003, de a nu solicita o prelungire a CIP. La 24 noiembrie 2006, acesta a sesizat AIPN cu o cerere prin care solicita pe de o parte, reintegrarea sa în primul post vacant corespunzător gradului său și, pe de altă parte, repararea prejudiciului suferit prin nereintegrarea sa din cauza unor erori săvârșite de Comisie, lucru care ar fi fost posibil pentru funcția de administrator numai începând cu 16 septembrie 2007.
   În susținerea acțiunii sale, reclamantul invocă în special încălcarea articolului 40 din Statutul funcționarilor (statutul), a articolului 4 și următoarele din decizia Comisiei din 5 septembrie 1988, aplicabile la sfârșitul CIP și a articolului 8 din noua decizie a Comisiei din 28 aprilie 2004 privind CIP, intrată în vigoare la 1 mai 2004.
   Reclamantul invocă în plus faptul că decizia Comisiei de a nu îl reintegra este afectată de lipsa totală a motivării.
   Reclamantul invocă în special faptul că repetarea acestor greșeli care îi cauzează un prejudiciu important reprezintă o hărțuire morală în sensul articolului 12a din statut.
   În sfârșit, reclamantul constată că au fost încălcate de către Comisie articolul 40 alineatul (4) din statut și principiul bunei administrări.


title: Cauza C-384/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Italia) la  27 august 2008 — Attanasio Group Srl/Comune di Carbognano

text:
               22.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/17

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Italia) la 27 august 2008 — Attanasio Group Srl/Comune di Carbognano
   (Cauza C-384/08)
   (2008/C 301/31)
   Limba de procedură: italiana
   Instanța de trimitere
   Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Attanasio Group Srl

      Pârâtă: Comune di Carbognano
   Întrebările preliminare
   Normele locale și naționale italiene care prevăd distanțe minime obligatorii între instalațiile rutiere de distribuție de carburanți și în special articolul 13 din legea locală a regiunii Lazio, aplicabilă cauzei supuse acestei instanțe și relevantă în vederea soluționării procesului, precum și prevederile legislative naționale de referință (Decretul Legislativ nr. 32/1998 cu modificările ulteriore, Legea nr. 57/2001 și Decretul Ministrului din data de 31 octombrie 2001), în partea în care prin acestea s-a permis sau în orice caz nu s-a împiedicat, prevederea, în cadrul exercitării competențelor normative ale statului italian, la articolul 13 menționat de distanțe minime între instalațiile rutiere de distribuție de carburanți, sunt compatibile cu dreptul comunitar și în special cu articolele 43, 48, 49 și 56 din Tratatul CE și cu principiile comunitare privind concurența economică și nediscriminarea juridică prevăzute de același tratat, astfel cum s-a indicat în motivare?


title: Cauza T-146/15: Acțiune introdusă la 23 martie 2015 – hyphen/OAPI – Skylotec

text:
               26.5.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/34

         Acțiune introdusă la 23 martie 2015 – hyphen/OAPI – Skylotec
   (Cauza T-146/15)
   (2015/C 171/41)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: hyphen GmbH (München, Germania) (reprezentant: M. Gail, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Skylotec GmbH (Neuwied, Germania)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Titularul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca comunitară figurativă (reprezentarea unui dreptunghi) – marca comunitară nr. 2 255 537

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de declarare a nulității

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a OAPI din 9 martie 2015 în cauza R 1506/2014-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 15 alineatul (1) literele (a) și (b) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 51 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-361/08: Acțiune introdusă la 27 august 2008 — Peek & Cloppenburg și van Graaf/OAPI — Tailanda (Thai Silk)

text:
               22.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/42

         Acțiune introdusă la 27 august 2008 — Peek & Cloppenburg și van Graaf/OAPI — Tailanda (Thai Silk)
   (Cauza T-361/08)
   (2008/C 301/71)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana
   Părțile

      Reclamante: Peek & Cloppenburg și van Graaf GmbH & Co. KG (Hamburg, Germania) (reprezentanți: V. von Bomhard, A. Renck, T. Dolde și J. Pause, Rechtsanwälte)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Tailanda
   Concluziile reclamantelor

               —

               Anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) nr. R 1677/2007-4 și

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: Tailanda.

      Marca comunitară vizată: marca figurativă „Thai Silk” cu indicarea culorilor „albastru închis și alb” pentru produse din clasele 24 și 25 (cererea nr. 4 099 297).

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: reclamantele.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: reprezentarea unui păun în culorile negru și alb pentru produse și servicii din clasele 18, 25 și 35.

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția.

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94 al Consiliului, în temeiul existenței unui risc de confuzie între mărcile în conflict, deoarece impresia vizuală de ansamblu este similară.


title: Cauza C-559/08 P: Ordonanța Curții (Camera a cincea) din 16 septembrie 2010 — Deepak Rajani (Dear!Net Online)/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Artoz-Papier AG (Recurs — Marcă comunitară — Marca verbală ATOZ — Opoziție a titularului mărcii internaționale verbale ARTOZ — Refuz de înregistrare)

text:
               12.3.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 80/6

         Ordonanța Curții (Camera a cincea) din 16 septembrie 2010 — Deepak Rajani (Dear!Net Online)/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Artoz-Papier AG
   (Cauza C-559/08 P) (1)

   (Recurs - Marcă comunitară - Marca verbală ATOZ - Opoziție a titularului mărcii internaționale verbale ARTOZ - Refuz de înregistrare)
   2011/C 80/10
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Deepak Rajani (reprezentant: A. Kockläuner, avocat)

      Celelalte părți în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent), Artoz-Papier AG

      Obiectul

   Recurs declarat împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a opta) din 26 noiembrie 2008, Rajani/OAPI — Artoz-Papier (ATOZ) (T-100/06) prin care Tribunalul a respins o acțiune în anulare formulată de solicitantul mărcii verbale ATOZ pentru servicii din clasele 35 și 41 împotriva Deciziei R 1126/2004-2 a Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (OAPI) din 11 ianuarie 2006 de respingere a căii de atac formulate împotriva deciziei diviziei de opoziție prin care se respinge înregistrarea mărcii menționate în cadrul opoziției formulate de titularul mărcilor verbale internaționale „ARTOZ” pentru servicii din clasele 35 și 41

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Îl obligă pe domnul Rajani la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 82, 4.4.2009.


title: Cauza T-333/09: Acțiune introdusă la 20 august 2009 — Polonia/Comisia

text:
               7.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 267/71

         Acțiune introdusă la 20 august 2009 — Polonia/Comisia
   (Cauza T-333/09)
   2009/C 267/130
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamantă: Republica Polonă (reprezentant: M. Dowgielewicz, agent)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea anexei I la Decizia 2009/444/CE a Comisiei din 10 iunie 2009 privind stabilirea alocării pentru statele membre a sumelor rezultate din modularea prevăzută la articolele 7 și 10 din Regulamentul (CE) nr. 73/2009 al Consiliului pentru anii 2009-2012 [notificată cu numărul C(2009) 4375] (1), în măsura în care prin aceasta se alocă statelor membre, pentru anul 2012, sume care rezultă din modularea în conformitate cu articolul 9 alineatele (2) și (3) din Regulamentul (CE) nr. 73/2009;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamanta solicită anularea în parte a Deciziei 2009/444/CE a Comisiei și își întemeiază acțiunea pe următoarele motive.
   În primul rând, reclamanta susține că, prin adoptarea unor măsuri incompatibile cu articolul 9 alineatul (2) din Regulamentul nr. 73/2009 (2), a fost încălcat principiul ierarhiei normelor. Decizia atacată repartizează sumele prevăzute pentru întreaga perioadă cuprinsă între 2009 și 2012 numai celor 15 vechi state membre, cu toate că, potrivit articolului 9 alineatul (2) din Regulamentul nr. 73/2009, începând din 2012, aceste state nu mai sunt singurele state afectate de modulare. Prin urmare, mecanismul menționat trebuie să se aplice cu privire la anul 2012 și pentru noile state membre.
   În al doilea rând, reclamanta invocă faptul că au fost încălcate principiul atribuirii în funcție de criterii obiective a fondurilor rezultate din modulare, principiu care rezultă din considerentul (14) al Regulamentului nr. 73/2009 și din articolul 9 alineatul (2) din acesta, precum și principiul solidarității.
   Potrivit reclamantei, în al treilea rând, a fost încălcat principiul nediscriminării deoarece criteriile aplicate de Comisie pentru repartizarea fondurilor rezultate din modulare pentru anul 2012 (ca, de exemplu, data aderării unui stat membru la Uniunea Europeană și nivelul contribuției unui stat membru la obținerea de fonduri din modulare), care au condus la excluderea Republicii Polone și a altor state membre noi de la participarea la aceste fonduri, nu sunt nici obiective, nici nu asigură distribuirea proporțională a sarcinilor și a avantajelor care rezultă din mecanismul modulării.
   În al patrulea rând, reclamanta susține că decizia atacată încalcă articolul 253 CE deoarece Comisia nu a precizat, nici în decizia atacată, în special în considerentele acesteia, nici în timpul lucrărilor pregătitoare ale deciziei, motivele excluderii noilor state membre de la participarea, în anul 2012, la o parte din fondurile care rezultă din modulare și care trebuie repartizate în funcție de criterii obiective tuturor statelor membre supuse mecanismului modulării.
   În cincilea rând, reclamanta susține că pârâta a încălcat o cerință procedurală esențială deoarece a adoptat decizia atacată cu încălcarea dispozițiilor Regulamentului de procedură al Comitetului de gestionare a plăților directe și ale articolului 3 din Regulamentul nr. 1 al Consiliului de stabilire a regimului lingvistic al Comunității Economice Europene (3). Potrivit reclamantei, Comisia nu a pus la dispoziția reprezentanților Republicii Polone proiectul deciziei atacate în limba poloneză, în pofida unei cereri în acest sens, ceea ce a îngreunat posibilitatea acesteia de a analiza proiectul respectiv și de a efectua consultările necesare.

      (1)  JO L 148, p. 29.

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 73/2009 al Consiliului din 19 ianuarie 2009 de stabilire a unor norme comune pentru sistemele de ajutor direct pentru agricultori în cadrul politicii agricole comune și de instituire a anumitor sisteme de ajutor pentru agricultori, de modificare a Regulamentelor (CE) nr. 1290/2005, (CE) nr. 247/2006, (CE) nr. 378/2007 și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1782/2003 (JO L 30, p. 16).

      (3)  JO 1958, 17, p. 385, Ediție specială, 01/vol. 1, p. 3.


title: Cauza T-349/06: Acțiune introdusă la data de 4 decembrie 2006 — Germania/Comisie

text:
               27.1.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 20/19

         Acțiune introdusă la data de 4 decembrie 2006 — Germania/Comisie
   (Cauza T-349/06)
   (2007/C 20/28)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: Republica Federală Germania (reprezentanți: M. Lumma, C. Schulze-Bahr, asistați de către: Rechtsanwalt C. von Donat,)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea Deciziei C(2006) 4194 final a Comisiei din data de 25 septembrie 2006 privind reducerea participării financiare a FEDR la Programul Operațional RESIDER al Renaniei de Nord-Westfalia (FEDR nr. 49.02.10.036/ARINCO Nr. 94.DE.16.051), acordată prin Decizia nr. C(95) a Comisiei 1736 din data de 27 iulie 1995;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Prin decizia contestată, Comisia a restrâns participarea Fondului European pentru Dezvoltare Regională (FEDR) la Programul Operațional RESIDER în Renania de Nord-Westfalia.
   În motivarea cererii sale, reclamanta a invocat încălcarea articolului 24 din Regulamentul (CEE) nr. 4253/88 (1), respectiv a nerespectării condițiilor pentru aplicarea reducerii. În acest context, aceasta susține, în special, că devierea de la planul financiar indicativ nu reprezintă o modificare considerabilă a programului.
   Chiar și în cazul în care o modificare considerabilă a programului ar putea fi constatată, reclamanta afirmă că aceasta a fost făcută cu aprobarea anterioară a Comisiei, acordată prin „Ghidul pentru încheierea financiară a intervențiilor operaționale (1994-1999) ale Fondurilor Structurale“ (SEC (1999) 1316).
   Chiar presupunând că sunt îndeplinite condițiile necesare pentru aplicarea reducerii, reclamanta condamnă faptul că, în cazul acestui program, pârâta nu a făcut uz de puterea de apreciere ce îi este acordată. În opinia reclamantei, Comisia ar fi trebuit să aprecieze dacă o reducere a participării FEDR apărea ca fiind adecvată în cazul respectiv.
   În fine, decizia contestată încalcă principiul bunei administrări, deoarece reclamanta a fost obligată să introducă o nouă acțiune împotriva acestei decizii care făcea deja obiectul unei acțiuni judecătorești.

      (1)  Regulamentul Consiliului (CEE) nr. 4253/88 din 19 decembrie 1988 de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 2052/88 în ceea ce priveşte, pe de o parte, coordonarea intervenţiilor diferitelor Fonduri Structurale şi, pe de altă parte, coordonarea între aceste intervenţii şi cele ale Băncii Europene de Investiţii şi ale celorlalte instrumente financiare existente (JO L 374 din 31.12.1988, p. 1).


title: Cauza T-45/01: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 12 iulie 2007 — Sanders și alții/Comisia Comunităților Europene ( Personal angajat în întreprinderea comună JET — Aplicarea unui statut juridic diferit de cel al agenților temporari — Despăgubire pentru prejudiciul material suferit )

text:
               25.8.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 199/26

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 12 iulie 2007 — Sanders și alții/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-45/01) (1)

   („Personal angajat în întreprinderea comună JET - Aplicarea unui statut juridic diferit de cel al agenților temporari - Despăgubire pentru prejudiciul material suferit’)
   (2007/C 199/47)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamanți: Stephen G. Sanders (Oxon, Regatul Unit) și ceilalți 94 reclamanți ale căror nume figurează în anexa la hotărâre (reprezentanți: inițial P. Roth, QC, I. Hutton, E. Mitrophanous și A. Howard, barristers, ulterior P. Roth, I. Hutton și B. Lask, barrister)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentant: J. Currall, agent)

      Intervenient în susținerea pârâtei: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: J.-P. Hix și A. Pilette, ulterior J.-P. Hix și B. Driessen, agenți)
   Obiectul
   Stabilirea, ca urmare a hotărârii Tribunalului din 5 octombrie 2004, Sanders și alții/Comisia (T-45/01, Rec., p. II-3315), a sumei datorate cu titlu de despăgubire pentru repararea prejudiciului financiar suferit de către fiecare reclamant datorită faptului că nu a fost recrutat în calitate de agent temporar al Comunităților Europene pentru activitatea desfășurată în cadrul întreprinderii comune Joint European Torus (JET).
   Dispozitivul

               1)

               Obligă Comisia la plata către fiecare reclamant a unei despăgubiri corespunzătoare sumei indicate pentru fiecare dintre aceștia în coloana 6 din anexa 3 la prezenta hotărâre.

               2)

               Acestei sume i se va aplica o dobândă cu rata de 5,25 % începând de la 31 decembrie 1999 până la plata efectivă.

               3)

               Comisia suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile efectuate de reclamanți pe parcursul întregului proces.

               4)

               Consiliul suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 134, 5.5.2001.


title: Cauza F-78/08: Acțiune introdusă la 22 septembrie 2208 — Locchi/Comisia Comunităților Europene

text:
               22.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/66

         Acțiune introdusă la 22 septembrie 2208 — Locchi/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza F-78/08)
   (2008/C 301/128)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: Carlo Locchi (Besozzo, Italia) (reprezentant: F. Parrat, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Obiectul și descrierea litigiului
   Anularea deciziei de excludere a reclamantului de pe lista de funcționari preselecționați pentru procedura de certificare 2007, precum și anularea Deciziei Comisiei C(2007)5694 din 20 noiembrie 2007 privind dispozițiile generale de aplicare a articolului 45a din Statut
   Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei de excludere a reclamantului de pe lista definitivă de candidați preselecționați pentru procedura de certificare 2007 și, în consecință, a deciziei de excludere a reclamantului și de pe lista de candidați preselecționați care s-au clasat cel mai bine, precum și de pe lista de candidați admiși la procedura de certificare;

               —

               anularea Deciziei Comisiei C(2007)5694 din 20 noiembrie 2007 privind dispozițiile generale de aplicare a articolului 45a din Statut;

               —

               în măsura în care este necesar, anularea deciziei de respingere a reclamației;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-256/08: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 9 septembrie 2009 — Wrigley/OAPI — Mejerigaarden (POLAR ICE) ( Marcă comunitară — Opoziție — Retragerea opoziției — Nepronunțarea asupra fondului cauzei )

text:
               21.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/49

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 9 septembrie 2009 — Wrigley/OAPI — Mejerigaarden (POLAR ICE)
   (Cauza T-256/08) (1)

   („Marcă comunitară - Opoziție - Retragerea opoziției - Nepronunțarea asupra fondului cauzei”)
   2009/C 282/94
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Wm. Wrigley Jr. Company (Chicago, Statele Unite) (reprezentanți: M. Kinkeldey, S. Schäffler și A. Bognár, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: W. Verburg, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Mejerigaarden Holding A/S (Thisted, Danemarca) (reprezentant: A. Ellermann Holmbom, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 15 aprilie 2008 (cauza R 845/2006-2) privind o procedură de opoziție între Mejerigaarden Holding A/S și Wm. Wrigley Jr. Company.

      Dispozitivul

               1.

               Nu mai este necesară pronunțarea asupra fondului cauzei.

               2.

               Reclamanta suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de pârât.

               3.

               Intervenienta suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 209, 15.8.2008.


title: Cauza C-557/12: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 5 iunie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberster Gerichtshof – Austria) – KONE AG, Otis GmbH, Schindler Aufzüge und Fahrtreppen GmbH, Schindler Liegenschaftsverwaltung GmbH, ThyssenKrupp Aufzüge GmbH/ÖBB Infrastruktur AG [Articolul 101 TFUE — Repararea prejudiciilor cauzate de o înțelegere interzisă de acest articol — Prejudicii care rezultă din prețul mai ridicat practicat de o întreprindere în urma unei înțelegeri interzise la care aceasta nu participă ( „Umbrella pricing” ) — Legătură de cauzalitate]

text:
               4.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 253/9

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 5 iunie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberster Gerichtshof – Austria) – KONE AG, Otis GmbH, Schindler Aufzüge und Fahrtreppen GmbH, Schindler Liegenschaftsverwaltung GmbH, ThyssenKrupp Aufzüge GmbH/ÖBB Infrastruktur AG
   (Cauza C-557/12) (1)

   ([Articolul 101 TFUE - Repararea prejudiciilor cauzate de o înțelegere interzisă de acest articol - Prejudicii care rezultă din prețul mai ridicat practicat de o întreprindere în urma unei înțelegeri interzise la care aceasta nu participă („Umbrella pricing”) - Legătură de cauzalitate])
   2014/C 253/11
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Oberster Gerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: KONE AG, Otis GmbH, Schindler Aufzüge und Fahrtreppen GmbH, Schindler Liegenschaftsverwaltung GmbH, ThyssenKrupp Aufzüge GmbH

      Pârâtă: ÖBB Infrastruktur AG

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară – Oberster Gerichtshof – interpretarea articolului 101 TFUE – Repararea prejudiciilor cauzate de o înţelegere interzisă prin acest articol – Prejudiciu care rezultă din preţul mai ridicat aplicat de o întreprindere ca urmare a unei înţelegeri interzise, la care aceasta nu participă

      Dispozitivul

   Articolul 101 TFUE trebuie interpretat în sensul că se opune unei interpretări și unei aplicări a dreptului intern al unui stat membru în temeiul cărora se exclude în mod categoric, pentru motive juridice, ca întreprinderi care participă la o înțelegere să răspundă civil pentru prejudicii care rezultă din prețuri stabilite, pe baza practicilor înțelegerii respective, de o întreprindere care nu participă la înțelegere, la un nivel mai ridicat decât cel care ar fi existat în lipsa unei înțelegeri.

      (1)  JO C 71, 09.03.2013


title: Cauza T-315/10: Ordonanța Tribunalului din 20 ianuarie 2012 — Groupe Partouche/Comisia [ „Acțiune în anulare — Concentrări — Decizie prin care concentrarea este declarată compatibilă cu piața comună — Articolul 44 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul de procedură al Tribunalului — Inadmisibilitate” ]

text:
               17.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 80/18

         Ordonanța Tribunalului din 20 ianuarie 2012 — Groupe Partouche/Comisia
   (Cauza T-315/10) (1)

   (Acțiune în anulare - Concentrări - Decizie prin care concentrarea este declarată compatibilă cu piața comună - Articolul 44 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul de procedură al Tribunalului - Inadmisibilitate)
   2012/C 80/31
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Groupe Partouche (Paris, Franța) (reprezentant: J. J. Sebag, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Biolan, F. Ronkes Agerbeek și N. von Lingen, agenți)

      Intervenienți în susținerea pârâtei: Française des jeux (Boulogne-Billancourt, France) și Groupe Lucien Barrière (Paris, Franța) (reprezentanți: D. Théophile și P. Mèle, avocați)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei C(2010) 3333 a Comisiei din 21 mai 2010 prin care a fost declarată compatibilă cu piața internă și cu Acordul privind Spațiul Economic European (SEE) concentrarea între întreprinderi prin intermediul căreia Française des jeux și Groupe Lucien Barrière dobândesc controlul comun al întreprinderii Newco (cazul COMP/M.5786 — Française des jeux/Groupe Lucien Barrière/JV)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Groupe Partouche suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cele efectuate de Comisia Europeană, de Française des jeux și de Groupe Lucien Barrière.

      (1)  JO C 274, 9.10.2010.


title: Cauza C-458/08: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 18 noiembrie 2010 — Comisia Europeană/Republica Portugheză (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolului 49 CE — Sectorul construcțiilor — Cerința unei autorizări pentru desfășurarea unei activități în acest sector — Justificare)

text:
               15.1.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 13/2

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 18 noiembrie 2010 — Comisia Europeană/Republica Portugheză
   (Cauza C-458/08) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Încălcarea articolului 49 CE - Sectorul construcțiilor - Cerința unei autorizări pentru desfășurarea unei activități în acest sector - Justificare)
   2011/C 13/03
   Limba de procedură: portugheza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: E. Traversa și P. Guerra e Andrade, agenți)

      Pârâtă: Republica Portugheză (reprezentanți: L. Inez Fernandes și F. Nunes dos Santos, agenți)

      Intervenientă în susținerea reclamantei: Republica Polonă (reprezentant: M. Dowgielewicz, agent)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcare articolului 49 CE — Sectorul construcțiilor — Cerința unei licențe pentru exercitarea unei activități în acest sector

      Dispozitivul

               1.

               Prin faptul de a supune prestatorii de servicii de construcții stabiliți în alt stat membru obligației de a îndeplini toate condițiile pe care regimul național în cauză și, în special, Decretul-lege nr. 12/2004 din 9 ianuarie 2004 le impune pentru obținerea autorizației de desfășurare în Portugalia a unei activități în sectorul construcțiilor și prin faptul de a exclude astfel posibilitatea de a se ține seama în mod corespunzător de obligațiile echivalente la care asemenea prestatori sunt supuși în statul membru în care sunt stabiliți și de verificările deja efectuate în această privință de autoritățile statului membru menționat, Republica Portugheză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 49 CE.

               2.

               Obligă Republica Portugheză la plata cheltuielilor de judecată.

               3.

               Republica Polonă suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 327, 20.12.2008.


title: Cauza C-281/08 P: Recurs introdus la 27 iunie 2008 de Landtag Schleswig-Holstein împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a doua) pronunțate la 3 aprilie 2008 în cauza T-236/06, Landtag Schleswig-Holstein/Comisia Comunităților Europene

text:
               11.10.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 260/5

         Recurs introdus la 27 iunie 2008 de Landtag Schleswig-Holstein împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a doua) pronunțate la 3 aprilie 2008 în cauza T-236/06, Landtag Schleswig-Holstein/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza C-281/08 P)
   (2008/C 260/06)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Recurent: Landtag Schleswig-Holstein (reprezentanți: S. Laskowski, Privatdozentin și J. Caspar, Professor)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile recurentului

               —

               Declararea recursului ca fiind admisibil și fondat;

               —

               anularea Ordonanței Tribunalului de Primă Instanță din 3 aprilie 2008;

               —

               admiterea concluziilor formulate de recurent în primă instanță și declararea acțiunii în cauza T-236/06 ca fiind admisibilă și fondată;

               —

               în subsidiar, trimiterea cauzei Tribunalului de Primă Instanță spre rejudecare pentru ca acesta să admită acțiunea inițială și să continue procedura;

               —

               pronunțarea asupra cheltuielilor și obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată aferente prezentei proceduri.

         Motivele și principalele argumente
   Tribunalul de Primă Instanță ar fi respins acțiunea în anulare formulată de recurent împotriva Comisiei Comunităților Europene ca fiind inadmisibilă pentru motivul că recurentul nu ar fi o persoană juridică în sensul articolului 230 al patrulea paragraf CE. Acțiunea în anulare avea ca obiect Deciziile Comisiei din 10 martie și din 23 iunie 2006 prin care s-a refuzat recurentului accesul la documentul SEC(2005) 420 care conține o analiză juridică a proiectului de decizie-cadru, aflată în dezbaterea Consiliului, privind păstrarea datelor în vederea prevenirii, investigării, depistării și urmăririi infracțiunilor, inclusiv a terorismului.
   Recurentul își întemeiază recursul formulat împotriva ordonanței atacate a Tribunalului de Primă Instanță pe două motive.

      În primul rând, Tribunalul ar fi încălcat principiul contradictorialității. Acest principiu, ca expresie a garanției unui proces echitabil și a unei protecții judiciare efective, urmărește printre altele să evite influențarea deciziei judecătorești de un argument care nu a putut fi pus în discuția părților. Astfel se previne o „decizie-surpriză”. Pentru evitarea unei „decizii-surpriză”, Tribunalul ar fi trebuit să acorde recurentului o posibilitate de clarificare.

      În al doilea rând, Tribunalul ar fi încălcat dreptul comunitar prin interpretarea greșită a conceptului „persoană juridică” în sensul articolului 230 al patrulea paragraf CE și prin negarea în mod eronat a calității de persoană juridică a recurentului și așadar a capacității acestuia de a acționa în justiție.
   Tribunalul s-ar fi orientat în raport cu faptul că președintele Landtag Schleswig-Holstein, în cadrul prerogativelor sale de reprezentare în justiție, nu-l reprezintă pe recurent ci „nemijlocit landul”, recurentul neavând așadar capacitate juridică și, prin urmare, nici capacitatea de a acționa în fața instanțelor comunitare. Ar rezulta că Tribunalul ar fi considerat acțiunea ca fiind admisibilă dacă cererea purta mențiunea „Land Schleswig-Holstein” în loc de cea a recurentului. Această interpretare ar fi nu numai greșită în drept, întrucât nu este conformă constituției landului Schleswig-Holstein, ci constituie și o decizie-surpriză pentru recurent care nu se putea aștepta la aceasta. Ordonanța Tribunalului ar cuprinde o eroare de drept în primul rând pentru că Tribunalul nu a recunoscut că, în conformitate cu constituția landului Schleswig-Holstein, Landtag este „organul suprem de formare o voinței politice ales de popor” și, în al doilea rând, pentru că acesta nu a remarcat că președintele Landtag reprezintă „Landtag” în ansamblul său în cadrul litigiilor de natură constituțională care îl privesc. Noțiunea „Land” ar fi utilizată în drept în mod complet și nespecific și — în funcție de contextul normativ — aceasta ar putea privi atât guvernul landului cât și parlamentul landului.


title: Cauza T-418/10: Hotărârea Tribunalului din 15 iulie 2015 – voestalpine şi voestalpine Wire Rod Austria/Comisia („Concurență — Înțelegeri — Piața europeană a oțelului pentru precomprimare — Stabilirea prețurilor, împărțirea pieței și schimbul de informații comerciale sensibile — Încălcare unică, complexă și continuă — Contract de agenție — Imputabilitatea comportamentului ilicit al agentului în sarcina comitentului — Necunoașterea de către comitent a comportamentului ilicit al agentului — Participarea la o componentă a încălcării și cunoașterea planului de ansamblu — Orientările din 2006 privind calcularea amenzilor — Proporționalitate — Principiul individualizării pedepselor și a sancțiunilor — Fond”)

text:
               14.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 302/37

         Hotărârea Tribunalului din 15 iulie 2015 – voestalpine şi voestalpine Wire Rod Austria/Comisia
   (Cauza T-418/10) (1)

   ((„Concurență - Înțelegeri - Piața europeană a oțelului pentru precomprimare - Stabilirea prețurilor, împărțirea pieței și schimbul de informații comerciale sensibile - Încălcare unică, complexă și continuă - Contract de agenție - Imputabilitatea comportamentului ilicit al agentului în sarcina comitentului - Necunoașterea de către comitent a comportamentului ilicit al agentului - Participarea la o componentă a încălcării și cunoașterea planului de ansamblu - Orientările din 2006 privind calcularea amenzilor - Proporționalitate - Principiul individualizării pedepselor și a sancțiunilor - Fond”))
   (2015/C 302/47)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamante: voestalpine AG (Linz, Austria) şi voestalpine Wire Rod Austria GmbH, fostă voestalpine Austria Draht GmbH (Sankt Peter-Freienstein, Austria) (reprezentanţi: A. Ablasser-Neuhuber, G. Fussenegger, U. Denzel şi M. Mayer, avocaţi)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: R. Sauer, V. Bottka, C. Hödlmayr, agenţi, asistaţi de R. Van der Hout, avocat)

      Obiectul

   Cerere de anulare și de reformare a Deciziei C(2010) 4387 final a Comisiei din 30 iunie 2010 privind o procedură în temeiul articolului 101 TFUE și al articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/38344 – Oțel pentru precomprimare), modificată prin Decizia C(2010) 6676 final a Comisiei din 30 septembrie 2010 și prin Decizia C(2011) 2269 final a Comisiei din 4 aprilie 2011

      Dispozitivul

               1)

               Anulează articolul 2 punctul 5 din Decizia C(2010) 4387 final a Comisiei din 30 iunie 2010 privind o procedură în temeiul articolului 101 TFUE și al articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/38344 – Oțel pentru precomprimare), modificată prin Decizia C(2010) 6676 final a Comisiei din 30 septembrie 2010 și prin Decizia C(2011) 2269 final a Comisiei din 4 aprilie 2011.

               2)

               Reduce de la 22 de milioane de euro la 7,5 milioane de euro cuantumul amenzii aplicate în solidar voestalpine AG și voestalpine Wire Rod Austria GmbH.

               3)

               Respinge în rest acțiunea.

               4)

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată și două treimi din cheltuielile de judecată ale voestalpine și ale voestalpine Wire Rod Austria.

               5)

               voestalpine și voestalpine Wire Rod Austria suportă o treime din propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 301, 6.11.2010.


title: Cauzele conexate T-426/10 - T-429/10, T-438/12 - T-441/12: Hotărârea Tribunalului din 2 iunie 2016 - Moreda-Riviere Trefilerías și alții/Comisia („Concurență — Înțelegeri — Piața europeană a oțelului pentru precomprimare — Stabilirea prețurilor, împărțirea pieței și schimbul de informații comerciale sensibile — Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 101 TFUE — Unitate economică — Participare directă la încălcare — Răspundere derivată a societăților-mamă — Succesiune de întreprinderi — Încălcare complexă — Încălcare unică și continuă — Orientările din 2006 privind calcularea cuantumului amenzilor — Principiile neretroactivității și legalității pedepselor — Circumstanțe atenuante — Capacitate de plată — Dreptul la apărare — Obligația de motivare — Cerere de apreciere — Lipsa unei evoluții a împrejurărilor de fapt — Scrisoare de respingere — Inadmisibilitate”)

text:
               18.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 260/38

         Hotărârea Tribunalului din 2 iunie 2016 - Moreda-Riviere Trefilerías și alții/Comisia
   (Cauzele conexate T-426/10 - T-429/10, T-438/12 - T-441/12) (1)

   ((„Concurență - Înțelegeri - Piața europeană a oțelului pentru precomprimare - Stabilirea prețurilor, împărțirea pieței și schimbul de informații comerciale sensibile - Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 101 TFUE - Unitate economică - Participare directă la încălcare - Răspundere derivată a societăților-mamă - Succesiune de întreprinderi - Încălcare complexă - Încălcare unică și continuă - Orientările din 2006 privind calcularea cuantumului amenzilor - Principiile neretroactivității și legalității pedepselor - Circumstanțe atenuante - Capacitate de plată - Dreptul la apărare - Obligația de motivare - Cerere de apreciere - Lipsa unei evoluții a împrejurărilor de fapt - Scrisoare de respingere - Inadmisibilitate”))
   (2016/C 260/47)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamante: Moreda-Riviere Trefilerías, SA (Gijón, Spania) (cauzele T-426/10 și T-440/12), Trefilerías Quijano, SA (Los Corrales de Buelna, Spania) (cauzele T-427/10 și T-439/12), Trenzas y Cables de Acero PSC, SL (Santander, Spania) (cauzele T-428/10 și T-44/12) și Global Steel Wire, SA (Cerdanyola del Vallés, Spania) (cauzele T-429/10 și T-438/12) (reprezentanți: în cauzele T-426/10 - T-429/10, F. González Díaz și A. Tresandi Blanco și, în cauzele T-438/12 - T-441/12, inițial F. González Díaz și P. Herrero Prieto, ulterior F. González Díaz și A. Tresandi Blanco, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: în cauzele T-426/10, T-427/10, T-429/10, T-438/12 - T-441/12, V. Bottka, F. Castillo de la Torre și C. Urraca Caviedes, agenți, asistați de L. Ortiz Blanco și A. Lamadrid de Pablo, avocați, și, în cauza T-428/10, V. Bottka și F. Castillo de la Torre, asistați L. Ortiz Blanco și A. Lamadrid de Pablo)

      Obiectul

   Cerere de anulare și de reformare a Deciziei C(2010) 4387 final a Comisiei din 30 iunie 2010 privind o procedură în temeiul articolului 101 TFUE și al articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/38344 – Oțel pentru precomprimare), modificată prin Decizia C(2010) 6676 final a Comisiei din 30 septembrie 2010 și prin Decizia C(2011) 2269 final a Comisiei din 4 aprilie 2011, precum și a scrisorii directorului general al Direcției Generale Concurență a Comisiei din 25 iulie 2012.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunile.

               2)

               Obligă Moreda-Riviere Trefilerías, SA, Trefilerías Quijano, SA, Trenzas y Cables de Acero PSC, SL și Global Steel Wire, SA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 317, 20.11.2010.


title: Cauza T-623/11: Hotărârea Tribunalului din 9 aprilie 2014 – Pico Food/OAPI – Sobieraj (MILANÓWEK CREAM FUDGE) [Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare MILANÓWEK CREAM FUDGE — Mărcile naționale figurative anterioare reprezentând o vacă, Original Sahne Muh Muhs HANDGESCHNITTEN HANDGEWICKELT și SAHNE TOFFEE LUXURY CREAM FUDGE — Motiv relativ de refuz — Lipsa riscului de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) și articolul 76 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009]

text:
               10.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 175/35

         Hotărârea Tribunalului din 9 aprilie 2014 – Pico Food/OAPI – Sobieraj (MILANÓWEK CREAM FUDGE)
   (Cauza T-623/11) (1)

   ([Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare MILANÓWEK CREAM FUDGE - Mărcile naționale figurative anterioare reprezentând o vacă, Original Sahne Muh Muhs HANDGESCHNITTEN HANDGEWICKELT și SAHNE TOFFEE LUXURY CREAM FUDGE - Motiv relativ de refuz - Lipsa riscului de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) și articolul 76 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009])
   2014/C 175/46
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: Pico Food GmbH (Tamm, Germania) (reprezentant: M. Douglas, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne (mărci, desene şi modele industriale) (reprezentanţi: M. Vuijst și P. Geroulakos, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Bogumił Sobieraj (Milanówek, Polonia) (reprezentant: O. Bischof, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 8 septembrie 2011 (cauza R 553/2010-1), privind o procedură de opoziție între Pico Food GmbH și Bogumił Sobieraj

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Pico Food GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 32, 4.2.2012.


title: Cauza C-96/13: Acțiune introdusă la 26 februarie 2013 — Comisia Europeană/Republica Elenă

text:
               4.5.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/8

         Acțiune introdusă la 26 februarie 2013 — Comisia Europeană/Republica Elenă
   (Cauza C-96/13)
   2013/C 129/15
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: M. Patakia și A. Tokár)

      Pârâtă: Republica Elenă

      Concluziile reclamantei

               —

               Declararea faptului că, prin impunerea unor condiții în anunțul de participare pentru atribuirea contractului de achiziție prin procedura deschisă pentru furnizarea de servicii de asistență tehnică pentru SII-IKA [Idryma Koinonikon Asfaliseon: organism grec de securitate socială] și pentru site-ul internet al IKA, precum și de alimentare a bazelor de date, pentru o perioadă de 30 de luni (anunțul de participare nr. L30/POY/9/5-6-2009 — publicat în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene sub nr. 2009/S110-159234), în care, pe de o parte, ofertanții trebuiau să aibă experiență în executarea unor contracte similare încheiate cu un organism grec de securitate socială și, pe de altă parte, experiența subcontractanților nu putea fi avută în vedere ca experiență a ofertanților, Republica Elenă a încălcat obligațiile care îi revin în temeiul articolului 2, al articolului 44 alineatul (2) și al articolului 48 coroborat cu articolul 2 din Directiva 2004/18/CE (1).

               —

               obligarea Republicii Elene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

               1.

               Încălcarea articolului 44 alineatul (2) și a articolului 48 coroborat cu articolul 2 din Directiva 2004/18/CE privește procedura de achiziții a IKA, în calitate de autoritatea contractantă, în legătură cu furnizarea de servicii de asistență tehnică pentru SII-IKA și pentru site-ul internet al IKA, precum și de alimentare a bazelor de date.

               2.

               Potrivit Comisiei, condiția cuprinsă în anunțul de participare conform căreia este necesară experiență în realizarea sistemului informatic integrat (SII) pentru un organism de securitate socială din Grecia constituie o condiție geografică ce încalcă principiile egalității de tratament și nediscriminării prevăzute la articolul 2, la articolul 44 alineatul (2) și la articolul 48 din Directiva 2004/18.

               3.

               Se arată că, în cuprinsul răspunsurilor la avizul motivat al Comisiei, autoritățile elene și-au luat angajamentul de a efectua toate modificările, în conformitate cu obiecția Comisiei, admițând în esență încălcarea contestată.

               4.

               De asemenea, Comisia arată că cerința cuprinsă în anunțul de participare care prevede că experiența subcontractanților ofertantului nu este avută în vedere drept experiență a acestuia din urmă încalcă articolul 48 din Directiva 2004/18, în măsura în care, potrivit acestei cerințe, ofertanții nu pot invoca experiența unor terți pentru a demonstra că dispun de capacitatea tehnică cerută pentru a executa contractul în cauză.

               5.

               În cuprinsul răspunsului lor, autoritățile elene și-au luat angajamentul ca, în cuprinsul anunțului de participare al noii proceduri de achiziții, să se prevadă expres posibilitatea întreprinderilor ofertante de a invoca experiența relevantă a unor entități terțe, precum subcontractanții, admițând în esență și cea de a doua obiecție a Comisiei.

               6.

               Cu toate acestea, autoritățile elene nu au reușit să fixeze o dată precisă a noii proceduri de achiziții, ci au decis în schimb să prelungească durata contractului precedent invocând motive de ordine publică internă.

               7.

               În plus, Comisia a constatat că încălcarea dispozițiilor menționate mai sus ale Directivei 2004/18 continuă să subziste și că motivele invocate nu o pot justifica, astfel încât a sesizat Curtea în vederea constatării încălcărilor menționate.

      (1)  JO L 134, p.114, Ediție specială, 06/vol. 8, p. 116.


title: Cauza C-350/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale di Santa Maria Capua Vetere (Italia) la 10 iulie 2015 – Procedură penală împotriva Luciano Baldetti

text:
               21.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 311/34

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale di Santa Maria Capua Vetere (Italia) la 10 iulie 2015 – Procedură penală împotriva Luciano Baldetti
   (Cauza C-350/15)
   (2015/C 311/39)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale di Santa Maria Capua Vetere

      Partea din procedura principală

   Luciano Baldetti

      Întrebările preliminare

   În sensul articolului 4 [din Protocolul nr. 7 la Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale] și al articolului 50 [din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene], dispoziția de la articolul 10ter din Decretul legislativ 74/00, în măsura în care permite să se procedeze la examinarea răspunderii penale a unei persoane care, pentru aceleași fapte (neplata TVA-ului), a făcut deja obiectul unei înștiințări de plată definitive emise de administrația financiară a statului însoțită de o sancțiune administrativă corespunzătoare unei părți de 30 % din cuantumul taxei neachitate, este conformă cu dreptul comunitar?


title: Cauza F-87/09: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 11 ianuarie 2011 — Dekker/Europol

text:
               27.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/57

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 11 ianuarie 2011 — Dekker/Europol
   (Cauza F-87/09) (1)

   2011/C 252/128
   Limba de procedură: olandeza
   Președintele Camerei a treia a dispus radierea cauzei, ca urmare a soluționării amiabile.

      (1)  JO C 24, 30.1.2010, p. 80.


title: Cauza C-92/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado de Primera Instancia n° 1 de Fuenlabrada (Spania) la 15 februarie 2016 – Bankia S.A./Henry-Rodolfo Rengifo Jiménez şi Sheyla-Jeanneth Felix Caiza

text:
               2.5.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 156/27

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado de Primera Instancia no 1 de Fuenlabrada (Spania) la 15 februarie 2016 – Bankia S.A./Henry-Rodolfo Rengifo Jiménez şi Sheyla-Jeanneth Felix Caiza
   (Cauza C-92/16)
   (2016/C 156/36)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Juzgado de Primera Instancia no 1 de Fuenlabrada

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Bankia S.A.

      Pârâţi: Henry-Rodolfo Rengifo Jiménez şi Sheyla-Jeanneth Felix Caiza

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 6 alineatul (1) din Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii (1) trebuie interpretat în sensul că un contract nu poate continua să existe fără clauza abuzivă în cazul în care, în lipsa acesteia, contractul ar avea un caracter excesiv de oneros pentru vânzător sau furnizor?

               2)

               În cazul în care un contract care are un caracter excesiv de oneros pentru vânzător sau furnizor nu poate continua să existe, instanţa naţională are dreptul, în vederea protejării consumatorului, să menţină contractul respectiv fie prin aplicarea unei dispoziţii legale cu caracter supletiv, fie prin completarea contractului cu o dispoziție la limita suportabilului pentru vânzător sau furnizor?

               3)

               Anularea unei clauze de exigibilitate anticipată ca urmare a caracterului său abuziv permite ca restul contractului să continue să existe, în sensul articolului 6 alineatul (1) din Directiva 93/13?

               4)

               Consumatorul poate renunța la regimul de protecție prevăzut de Directiva 93/13 în fața instanței sesizate?

               5)

               O legislaţie națională în materie procesuală care condiționează drepturile sau avantajele materiale ale consumatorului de supunerea acestuia la o procedură de executare deosebit de expeditivă și care nu recunoaște drepturile sau avantajele respective în cadrul altor proceduri este conformă cu principiul efectivității prevăzut de Directiva 93/13 și de Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (2)?

      (1)  JO 1993, L 95, p. 29, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 273.

      (2)  JO 2000, C 364, p. 1.


title: Cauza C-448/07 P: Recurs introdus la 27 septembrie 2007 de Ayuntamiento de Madrid și Madrid Calle 30, S.A. împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a patra) pronunțate la 12 iulie 2007 în cauza T-177/06, Ayuntamiento de Madrid și Madrid Calle 30, S.A./Comisia Comunităților Europene

text:
               24.11.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 283/23

         Recurs introdus la 27 septembrie 2007 de Ayuntamiento de Madrid și Madrid Calle 30, S.A. împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a patra) pronunțate la 12 iulie 2007 în cauza T-177/06, Ayuntamiento de Madrid și Madrid Calle 30, S.A./Comisia Comunităților Europene
   (Cauza C-448/07 P)
   (2007/C 283/42)
   Limba de procedură: spaniola
   Părțile

      Recurente: Ayuntamiento de Madrid și Madrid Calle 30, S.A. (reprezentanți: J. L. Buendía Sierra și R. González-Gallarza Granizo, abogados)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile recurentelor

               —

               Anularea ordonanței de respingere a recursului ca inadmisibil pronunțate de Tribunalului de Primă Instanță (Camera a patra) la 12 iulie 2007 în cauza T-177/06, Ayuntamiento de Madrid și Madrid Calle 30, S.A./Comisia Comunităților Europene;

               —

               trimiterea cauzei spre rejudecare la Tribunalul de Primă Instanță.

         Motivele și principalele argumente
   Prin ordonanța atacată, Tribunalul de Primă Instanță a respins ca inadmisibil recursul formulat de Ayuntamiento de Madrid și Madrid Calle 30, S.A. care solicitau anularea clasării societății Madrid Calle 30 de către Comisie (Eurostat) în sectorul „administrației publice”, în conformitate cu „Sistemul european de conturi 1995” (SEC 95) prevăzut în Anexa A la Regulamentul (CE) nr. 2223/96 al Consiliului din 25 iunie 1996 (1). Clasarea respectivă rezulta din conturile publicate de Comisie (Eurostat) la 24 aprilie 2006 cu privire la datele din 2005 referitoare la deficitul public și la datoria publică, în aplicarea Protocolului privind procedura de deficit excesiv anexat la Tratatul CE. Conturile menționate figurează în comunicatul 48/2006 al Comisiei (Eurostat).
   Recurentele consideră că Tribunalul de Primă Instanță a apreciat în mod greșit că respectivul comunicat 48/2006 nu constituia o decizie implicită a Comisiei (Eurostat) cu efecte juridice obligatorii și că, prin urmare, nu era vorba de un act juridic atacabil.
   În sprijinul acestor susțineri, recurentele subliniază rolul central al Comisiei (Eurostat) în ceea ce privește aprobarea cu caracter definitiv a datelor referitoare la deficitul și la datoria publică ale statelor membre, rol care rezultă nu numai din normele aplicabile (articolul 104 din Tratatul CE, Protocolul privind procedura de deficit excesiv și Regulamentul (CE) nr. 3605/93 al Consiliului, din 22 noiembrie 1993 privind aplicarea Protocolului privind procedura de deficit excesiv anexat Tratatului de instituire a [Comunităților] Europene (2), în versiunea modificată prin Regulamentul (CE) nr. 2103/2005 (3)), ci și din arhitectura instituțională a sistemului normativ.
   Recurentele consideră greșit raționamentul Tribunalului de Primă Instanță în ordonanța atacată, prin care acesta nu admite obligația Comisiei (Eurostat) de a verifica conformitatea conturilor publicate cu normele contabile ale SEC 95 înainte de a proceda la publicarea datelor referitoare la deficitul și datoria publică ale statelor membre. Recurentele adaugă că lipsa rezervelor și/sau modificărilor din partea Comisiei (Eurostat), în termenul relevant stabilit de Regulamentul (CE) nr. 3605/93 modificat, implică faptul că actul aprobat fără respectivele rezerve și/sau modificări devine definitiv și este, prin aceasta, un act juridic susceptibil de recurs jurisdicțional. Recurentele susțin, de asemenea, că actul menționat produce efecte juridice cu consecințe importante în numeroase domenii, spre exemplu, în cadrul procedurii aplicabile în caz de deficit excesiv sau în cadrul fondurilor structurale.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 2223/96 al Consiliului din 25 iunie 1996 privind Sistemul European de conturi naționale și regionale din Comunitate (JO L 310, p. 1).

      (2)  JO L 332, p.7, Ediție specială 10/vol.1, pag. 33.

      (3)  Regulamentul (CE) nr. 2103/2005 al Consiliului din 12 decembrie 2005 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 3605/93 cu privire la calitatea datelor statistice în contextul procedurii deficitului excesiv (JO L 337, p. 1).


title: Cauza C-624/16 P: Recurs introdus la 25 noiembrie 2016 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 15 septembrie 2016 în cauza T-219/13, Ferracci/Comisia

text:
               6.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/17

         Recurs introdus la 25 noiembrie 2016 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 15 septembrie 2016 în cauza T-219/13, Ferracci/Comisia
   (Cauza C-624/16 P)
   (2017/C 038/23)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: P. Stancanelli, D. Grespan și F. Tomat, agenți)

      Celelalte părți din procedură: Pietro Ferracci, Republica Italiană

      Concluziile recurentei

               —

               Anularea hotărârii atacate în măsura în care declară acțiunea în primă instanță admisibilă în sensul articolului 263 al patrulea paragraf ultima teză TFUE;

               —

               Declararea acțiunii în primă instanță inadmisibilă în sensul articolului 263 al patrulea paragraf a doua și ultima teză TFUE și, prin urmare, respingerea acesteia în întregime.

               —

               Obligarea domnului Ferracci la plata cheltuielilor de judecată efectuate de Comisie atât în procedura desfășurată în fața Tribunalului, cât și în prezenta cauză.

      Motivele și principalele argumente

   Printr-un unic motiv de recurs, care cuprinde trei aspecte, Comisia denunță interpretarea și aplicarea eronată a articolului 263 al patrulea paragraf ultima teză TFUE întrucât Tribunalul a considerat admisibilă acțiunea reclamantului pe baza acestei dispoziții. În special, Tribunalul a săvârșit o eroare de drept atunci când a reținut că actul atacat trebuia considerat drept act normativ care îl privește direct pe reclamant și care nu presupune măsuri de executare față de reclamantul menționat.


title: Cauza C-298/14: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 6 octombrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Conseil d'État – Belgia) – Alain Laurent Brouillard/Jury du concours de recrutement de référendaires près la Cour de cassation, État belge [Trimitere preliminară — Libera circulație a persoanelor — Articolele 45 TFUE și 49 TFUE — Lucrători — Încadrare în administrația publică — Directiva 2005/36/CE — Recunoașterea calificărilor profesionale — Noțiunea „profesie reglementată” — Admitere la un concurs pentru recrutarea de referenți juridici la Cour de cassation (Belgia)]

text:
               23.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 389/8

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 6 octombrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Conseil d'État – Belgia) – Alain Laurent Brouillard/Jury du concours de recrutement de référendaires près la Cour de cassation, État belge
   (Cauza C-298/14) (1)

   ([Trimitere preliminară - Libera circulație a persoanelor - Articolele 45 TFUE și 49 TFUE - Lucrători - Încadrare în administrația publică - Directiva 2005/36/CE - Recunoașterea calificărilor profesionale - Noțiunea „profesie reglementată” - Admitere la un concurs pentru recrutarea de referenți juridici la Cour de cassation (Belgia)])
   (2015/C 389/09)
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Conseil d'État

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Alain Laurent Brouillard

      Pârâți: Jury du concours de recrutement de référendaires près la Cour de cassation, État belge

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 45 TFUE trebuie interpretat în sensul că, pe de o parte, se aplică într-o situație precum cea în discuție în litigiul principal, în care un resortisant al unui stat membru, care are reședința și lucrează în acest stat membru, este titularul unei diplome obținute în alt stat membru de care se prevalează pentru a solicita înscrierea sa la un concurs pentru recrutarea de referenți juridici la Cour de cassation a primului stat membru și, pe de altă parte, că o asemenea situație nu intră sub incidența articolului 45 alineatul (4) TFUE.

               2)

               Directiva 2005/36/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 septembrie 2005 privind recunoașterea calificărilor profesionale trebuie interpretată în sensul că funcția de referent juridic la Cour de cassation nu este o „profesie reglementată”, în sensul acestei directive.

               3)

               Articolul 45 TFUE trebuie interpretat în sensul că se opune posibilității ca, în împrejurări precum cele din litigiul principal, juriul unui concurs pentru recrutarea de referenți juridici la o instanță a unui stat membru, atunci când examinează o cerere de participare la acest concurs formulată de un resortisant al statului membru respectiv, să condiționeze această participare de deținerea diplomelor impuse de legislația statului membru în cauză sau de recunoașterea echivalenței academice a unui diplome de master eliberate de universitatea unui alt stat membru, fără a lua în considerare toate diplomele, certificatele și alte titluri, precum și experiența profesională relevantă a persoanei interesate, efectuând o comparație între calificările profesionale atestate prin acestea și cele impuse de legislația respectivă.

      (1)  JO C 303, 8.9.2014.


title: Cauza C-391/06: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 3 mai 2007 — Comisia Comunităților Europene/Irlanda (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 2003/4/CE — Libertatea de acces la informații — Informații despre mediu — Netranspunere în termenul prevăzut)

text:
               23.6.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 140/5

         Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 3 mai 2007 — Comisia Comunităților Europene/Irlanda
   (Cauza C-391/06) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 2003/4/CE - Libertatea de acces la informații - Informații despre mediu - Netranspunere în termenul prevăzut)
   (2007/C 140/08)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: D. Lawunmi și U. Wölker, agenți)

      Pârâtă: Irlanda (reprezentant: D. O'Hagan, agent)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Neadoptarea, în termenul prevăzut, a tuturor actelor necesare pentru a se conforma Directivei 2003/4/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 28 ianuarie 2003 privind accesul publicului la informațiile despre mediu și de abrogare a Directivei 90/313/CEE a Consiliului (JO L 41, p. 26).
   Dispozitivul

               1)

               Prin neadoptarea, în termenul prevăzut, a actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2003/4/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 28 ianuarie 2003 privind accesul publicului la informațiile despre mediu și de abrogare a Directivei 90/313/CEE a Consiliului, Irlanda nu și-a îndeplinit obligațiile ce îi revin în temeiul acestei directive.

               2)

               Obligă Irlanda la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 294, 2.12.2006.


title: Cauza C-442/05: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 3 aprilie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bundesfinanzhof-(Germania) — Finanzamt Oschatz/Zweckverband zur Trinkwasserversorgung und Abwasserbeseitigung Torgau-Westelbien (A șasea directivă TVA — Articolul 4 alineatul (5) și articolul 12 alineatul (3) litera (a) — Anexele D și H — Noțiunea furnizarea apei — Cotă redusă de TVA)

text:
               24.5.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 128/3

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 3 aprilie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bundesfinanzhof-(Germania) — Finanzamt Oschatz/Zweckverband zur Trinkwasserversorgung und Abwasserbeseitigung Torgau-Westelbien
   (Cauza C-442/05) (1)

   (A șasea directivă TVA - Articolul 4 alineatul (5) și articolul 12 alineatul (3) litera (a) - Anexele D și H - Noțiunea „furnizarea apei’ - Cotă redusă de TVA)
   (2008/C 128/04)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Bundesfinanzhof
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Finanzamt Oschatz

      Pârât: Zweckverband zur Trinkwasserversorgung und Abwasserbeseitigung Torgau-Westelbien
   Cu participarea: Bundesministerium der Finanzen
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Bundesfinanzhof — Interpretarea anexei D punctul 2 și a anexei H punctul 2 la Directiva 77/388/CEE: A șasea directivă a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1) — Cotă redusă aplicabilă furnizării apei — Retribuție pentru operațiunea de racordare a utilizatorilor
   Dispozitivul

               1)

               Articolul 4 alineatul (5) din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare și anexa D punctul 2 la această directivă trebuie interpretate în sensul că face parte din serviciul de furnizare a apei, care figurează în anexa menționată, operațiunea de branșare individuală constând, precum în acțiunea principală, în montarea unei canalizări care permite racordarea instalației hidraulice a unui imobil la rețele fixe de furnizare a apei, astfel încât un organism de drept public care se angajează ca autoritate publică are calitatea de persoană impozabilă pentru operațiunea respectivă.

               2)

               Articolul 12 alineatul (3) litera (a) din directiva 77/388 și anexa H punctul 2 la această directivă trebuie interpretate în sensul că face parte din serviciul de furnizare a apei branșamentul individual constând, cum este cazul în acțiunea principală, în montarea unei canalizări care permite racordarea instalației hidraulice a unui imobil la rețelele fixe de furnizare a apei. În plus, statele membre pot aplica o cotă redusă a taxei pe valoarea adăugată în ceea ce privește aspectele concrete și specifice ale serviciului de furnizare a apei, precum branșamentul individual în discuție în acțiunea principală, cu condiția respectării principiului neutralității fiscale, inerent sistemului comun al taxei pe valoarea adăugată.

      (1)  JO C 60, 11.3.2006.


title: Cauza T-676/16: Acțiune introdusă la 22 septembrie 2016 – Wirecard/EUIPO (mycard2go)

text:
               7.11.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 410/29

         Acțiune introdusă la 22 septembrie 2016 – Wirecard/EUIPO (mycard2go)
   (Cauza T-676/16)
   (2016/C 410/40)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Wirecard AG (Aschheim, Germania) (reprezentant: A. Bayer, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Marca în litigiu: marca figurativă a Uniunii Europene care cuprinde elementul verbal „mycard2go” – cererea de înregistrare nr. 14 303 457

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 21 iulie 2016 în cauza R 280/2016-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate și trimiterea cauzei în fața pârâtului pentru a se continua procedura de înregistrare privind marca Uniunii Europene nr. 14 303 457;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate în cadrul procedurii desfășurate în fața camerei de recurs a EUIPO.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul nr. 207/2009 și a articolului 7 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-446/08: Acțiune introdusă la 29 septembrie 2008 — FIFA/OAPI — Ferrero (WM 2006)

text:
               6.12.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 313/50

         Acțiune introdusă la 29 septembrie 2008 — FIFA/OAPI — Ferrero (WM 2006)
   (Cauza T-446/08)
   (2008/C 313/90)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Fédération Internationale de Football Association (FIFA) (Zurich, Elveția) (reprezentanți: D. Alexander QC, A. Barav, Barrister, R. Buchel și C. Rassmann, lawyers)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Ferrero OHG mbH (Stadtallendorf, Germania)
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea în totalitate sau în parte a Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 30 iunie 2008 în cauza R 1468/2005-1; și

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: marca verbală „WM 2006”, pentru produse și servicii din clasele 1, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 14, 15, 16, 18, 20, 21, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31, 32, 33, 34, 35, 36, 37, 38, 39, 40, 41 și 42 — marca înregistrată nr. 2 155 521.

      Titularul mărcii comunitare: reclamanta

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Decizia diviziei de anulare: respinge cererea de declarare a nulității.

      Decizia camerei de recurs: anulează decizia diviziei de anulare.

      Motivele invocate: (i) încălcarea articolului 73 și a articolului 74 alineatul (1) din Regulamentul nr. 40/94 al Consiliului în măsura în care camera de recurs și-a întemeiat decizia, în general, pe articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 40/94 al Consiliului, prevedere care nici nu a fost invocată de cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs, nici nu a fost considerată drept temei juridic de către divizia de anulare; (ii) în subsidiar, încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 40/94 al Consiliului deoarece camera de recurs nu a examinat marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul cererii de declarare a nulității ca ansamblu, din percepția consumatorului mediu și nu a aplicat legislația relevantă privind aprecierea caracterului descriptiv în legătură cu produsele și/sau serviciile pentru care s-a solicitat înregistrarea; și (iii) încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94 al Consiliului deoarece camera de recurs a săvârșit o eroare considerând că marca comuniară înregistrată care a făcut obiectul cererii de declarare a nulității nu a avut caracterul distinctiv necesar; și (iv) încălcarea articolului 7 alineatul (3) și a articolului 51 alineatul (2) din Regulamentul nr. 40/94 al Consiliului deoarece camera de recurs a săvârșit o eroare considerând că marca comuniară înregistrată care a făcut obiectul cererii de declarare a nulității nu dobândise caracter distinctiv pentru serviciile din clasa 41.


title: Cauza C-260/05 P: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 22 noiembrie 2007 — Sniace, SA/Comisia Comunităților Europene, Republica Austria, Lenzing Fibers GmbH (fostă Lenzing Lyocell GmbH & Co. KG), Land Burgenland (Recurs — Ajutoare de stat — Admisibilitate — Act care privește în mod individual recurenta)

text:
               12.1.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 8/2

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 22 noiembrie 2007 — Sniace, SA/Comisia Comunităților Europene, Republica Austria, Lenzing Fibers GmbH (fostă Lenzing Lyocell GmbH & Co. KG), Land Burgenland
   (Cauza C-260/05 P) (1)

   (Recurs - Ajutoare de stat - Admisibilitate - Act care privește în mod individual recurenta)
   (2008/C 8/03)
   Limba de procedură: spaniola
   Părțile

      Recurentă: Sniace, SA (reprezentant: J. Baró Fuentes, abogado)

      Celelalte părți în proces: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: V. Kreuschitz, J. L. Buendía Sierra, agenți), Republica Austria (reprezentant: H. Dossi, agent), Lenzing Fibers GmbH (fostă Lenzing Lyocell GmbH & Co. KG) (reprezentant: U. Soltész, Rechtsanwalt), Land Burgenland (reprezentant: U. Soltész, Rechtsanwalt)
   Obiectul
   Recurs împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a cincea extinsă) din 14 aprilie 2005, Sniace/Comisia (T-88/01) prin care s-a respins ca inadmisibilă acțiunea având ca obiect anularea Deciziei 2001/102/CE a Comisiei din 19 iulie 2000 privind ajutorul de stat acordat de Austria în favoarea Lenzing Lyocell GmbH & Co. KG (JO L 38, p. 33)
   Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Sniace SA la plata cheltuielilor de judecată.

               3)

               Republica Austria suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 193, 6.8.2005.


title: Cauza C-361/15 P: Recurs introdus la 11 iulie 2015 de Easy Sanitary Solutions BV împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 13 mai 2015 în cauza T-15/13, Group Nivelles/OAPI – Easy Sanitairy Solutions (canal de evacuare pentru duș)

text:
               12.10.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 337/3

         Recurs introdus la 11 iulie 2015 de Easy Sanitary Solutions BV împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 13 mai 2015 în cauza T-15/13, Group Nivelles/OAPI – Easy Sanitairy Solutions (canal de evacuare pentru duș)
   (Cauza C-361/15 P)
   (2015/C 337/04)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Părțile

      Recurentă: Easy Sanitary Solutions BV (reprezentant: F. Eijsvogels, avocat)

      Celelalte părți din procedură: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) și Group Nivelles BVBA

      Concluziile recurentei

               —

               Solicitarea, adresată Curții de Justiție, pe baza motivelor […] invocate și a explicațiilor aferente acestora, de a anula în parte Hotărârea Tribunalului din 13 mai 2015 în cauza T-15/13 și de a obliga partea care a căzut în pretenții la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Primul motiv

   Aspectul a)
   Tribunalul a încălcat dispozițiile articolului 25 alineatul (1) litera (b) coroborat cu articolul 7 alineatul (1) din Regulamentul nr. 6/2002 (1), întrucât a concluzionat că un desen sau un model anterior încorporat sau aplicat unui produs diferit de cel vizat de un desen sau un model ulterior ar fi, în principiu, relevant pentru aprecierea noutății, în sensul articolului 5 din Regulamentul nr. 6/2002, a acestui desen sau model ulterior și că modul de redactare a acestui ultim articol ar exclude posibilitatea ca un desen sau model industrial să fie considerat nou dacă un desen sau model industrial identic a fost anterior divulgat publicului, oricare ar fi produsul în care desenul sau modelul industrial anterior urmează să fie încorporat sau căruia urmează să îi fie aplicat. Întrucât a concluzionat că „sectorul în cauză”, în sensul articolului 7 alineatul (1) din Regulamentul nr. 6/2002, nu ar fi limitat la cel al produsului în care desenul sau modelul industrial contestat urmează să fie încorporat sau căruia urmează să îi fie aplicat, Tribunalul a săvârșit o eroare de drept.
   Aspectul b)
   Tribunalul a încălcat dispozițiile articolului 25 alineatul (1) litera (b) coroborat cu articolul 5 din Regulamentul nr. 6/2002, întrucât a concluzionat că un desen sau un model comunitar nu poate fi considerat nou, în sensul articolului 5 alineatul (1) din Regulamentul nr. 6/2002, dacă un desen sau un model identic fusese divulgat publicului înainte de datele menționate în această dispoziție, chiar și atunci când acest desen sau model anterior ar urma să fie încorporat într-un produs diferit sau ar urma să fie aplicat unui alt produs decât produsul sau produsele indicate în cererea de înregistrare în temeiul articolului 36 alineatul (2) din Regulamentul nr. 6/2002.
   Aspectul c)
   Tribunalul a încălcat dispozițiile articolelor 10 și 19 și ale articolului 36 alineatul (6) din Regulamentul nr. 6/2002, întrucât a concluzionat că titularul unui drept asupra unui desen sau model înregistrat ar avea dreptul să interzică oricărui terț utilizarea fără consimțământul său, pe toate tipurile de produse, a desenului sau a modelului al cărui titular este, precum și a oricărui desen sau model care nu îi produce utilizatorului avertizat o impresie vizuală globală diferită.

      Al doilea motiv

   Tribunalul și-a depășit limitele controlului de legalitate, întrucât a concluzionat în modul în care procedat în ultima teză a punctului 137 din hotărârea atacată și, prin urmare, a încălcat articolul 61 din Regulamentul nr. 6/2002.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 6/2002 al Consiliului din 12 decembrie 2001 privind desenele sau modelele industriale comunitare (JO 2002 L 3, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 33, p. 70).


title: Cauza F-123/06: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 5 iunie 2008 — Timmer/Curtea de Conturi a Comunităților Europene (Funcție publică — Funcționari — Evaluare — Termen pentru depunerea plângerii — Fapte noi — Inadmisibilitate)

text:
               30.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/61

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 5 iunie 2008 — Timmer/Curtea de Conturi a Comunităților Europene
   (Cauza F-123/06) (1)

   (Funcție publică - Funcționari - Evaluare - Termen pentru depunerea plângerii - Fapte noi - Inadmisibilitate)
   (2008/C 223/114)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Marianne Timmer (Saint-Sauves-d'Auvergne, Franța) (reprezentant: F. Rollinger, avocat)

      Pârâtă: Curtea de Conturi a Comunităților Europene (reprezentanți: T. Kennedy, J.-M. Stenier și G. Corstens, agenți)
   Obiectul
   Pe de o parte, anularea tuturor rapoartelor de notare ale reclamantei întocmite de către M. L., precum și a tuturor deciziilor conexe și/sau subsecvente, inclusiv decizia de numire a lui M. L., și, pe de altă parte, o cerere de despăgubiri
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2)

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 326, 30.12.2006, p. 84.


title: Cauza T-166/10: Hotărârea Tribunalului din 24 aprilie 2012 — Samskip Multimodal Container Logistics/Comisia ( „Acțiune în anulare — Decizie prin care se acordă asistență financiară comunitară pentru îmbunătățirea performanțelor de mediu ale sistemului de transport de mărfuri — Programul Marco Polo II — Rezilierea acordului de subvenționare și renunțarea definitivă la proiect — Dispariția interesului de a exercita acțiunea — Nepronunțare asupra fondului” )

text:
               9.6.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 165/18

         Hotărârea Tribunalului din 24 aprilie 2012 — Samskip Multimodal Container Logistics/Comisia
   (Cauza T-166/10) (1)

   (Acțiune în anulare - Decizie prin care se acordă asistență financiară comunitară pentru îmbunătățirea performanțelor de mediu ale sistemului de transport de mărfuri - Programul Marco Polo II - Rezilierea acordului de subvenționare și renunțarea definitivă la proiect - Dispariția interesului de a exercita acțiunea - Nepronunțare asupra fondului)
   2012/C 165/30
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Samskip Multimodal Container Logistics BV (‘s-Gravenzande, Țările de Jos) (reprezentanți: K. Platteau, Y. Maasdam și P. Broers, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: K. Simonsson, agent, asistat de J. Grayston și P. Gjørtler, avocați)

      Obiectul

   Cererea privind anularea Deciziei C(2010) 580 a Comisiei din 27 ianuarie 2010 privind acordarea asistenței financiare propunerilor depuse, în cadrul procedurii de selecție 2009, în programul Uniunii „pentru îmbunătățirea performanțelor de mediu ale sistemului de transport de mărfuri” (programul Marco Polo II), în măsura în care selectează propunerea TREN/B4/SUB/01-2009 MP-II/6 referitoare la proiectul G2G@2XL pentru o subvenție de 2 190 539 de euro.

      Dispozitivul

               1.

               Constată că nu este necesar să se pronunțe asupra fondului prezentei acțiuni.

               2.

               Comisia Europeană suportă patru cincimi din cheltuielile de judecată efectuate de Samskip Multimodal Container Logistics BV și patru cincimi din propriile cheltuieli de judecată.

               3.

               Samskip Multimodal Container Logistics suportă o cincime din cheltuielile de judecată efectuate de Comisie și o cincime din propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 209, 31.7.2010.


title: Cauza C-153/15 P: Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 10 decembrie 2015 – Naftiran Intertrade Co. (NICO) Sàrl/Consiliul Uniunii Europene (Recurs — Articolul 181 din Regulamentul de procedură al Curții — Măsuri restrictive luate împotriva Iranului — Lista persoanelor și a entităților cărora li se aplică înghețarea fondurilor și a resurselor economice — Includerea numelui recurentei — Admisibilitate — Termen de introducere a acțiunii — Momentul de la care începe să curgă termenul — Inadmisibilitate vădită)

text:
               29.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 78/3

         Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 10 decembrie 2015 – Naftiran Intertrade Co. (NICO) Sàrl/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-153/15 P) (1)

   ((Recurs - Articolul 181 din Regulamentul de procedură al Curții - Măsuri restrictive luate împotriva Iranului - Lista persoanelor și a entităților cărora li se aplică înghețarea fondurilor și a resurselor economice - Includerea numelui recurentei - Admisibilitate - Termen de introducere a acțiunii - Momentul de la care începe să curgă termenul - Inadmisibilitate vădită))
   (2016/C 078/04)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Naftiran Intertrade Co. (NICO) Sàrl (reprezentanți: J. Grayston, Solicitor, P. Gjørtler, advokat, G. Pandey și D. Rovetta, avocați, și M. Gambardella, avvocato)

      Cealaltă parte din procedură: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Bishop și I. Rodios, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Naftiran Intertrade Co. (NICO) Sàrl suportă, în afară de propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Consiliul Uniunii Europene.

      (1)  JO C 190, 8.6.2015.


title: Cauza C-342/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberster Gerichtshof (Austria) la 8 iulie 2015 – Leopoldine Gertraud Piringer

text:
               26.10.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 354/11

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberster Gerichtshof (Austria) la 8 iulie 2015 – Leopoldine Gertraud Piringer
   (Cauza C-342/15)
   (2015/C 354/14)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Oberster Gerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă și recurentă: Leopoldine Gertraud Piringer

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 1 alineatul (1) a doua teză din Directiva 77/249/CEE de facilitare a exercitării efective a libertății de a presta servicii de către avocați (1) trebuie interpretat în sensul că un stat membru poate excepta de la libera prestare a serviciilor de către avocați autentificarea semnăturii de pe documentele necesare transferului de drepturi reale imobiliare și poate să rezerve această activitate notarilor publici?

               2)

               Articolul 56 TFUE trebuie interpretat în sensul că nu se opune unei dispoziții naționale a statului membru de înscriere (Austria), potrivit căreia autentificarea semnăturilor de pe documentele necesare constituirii sau transferului de drepturi reale imobiliare este rezervată notarilor publici, cu efectul că declarația pe proprie răspundere referitoare la autenticitatea semnăturii, date în statul său de reședință în fața un avocat stabilit în Republica Cehă, nu este recunoscută în statul de înscriere, chiar dacă, potrivit dreptului ceh această declarație are efectul juridic al unei autentificări oficiale,
               în special întrucât:

                           a.

                           problema recunoașterii în statul de înscriere a unei declarații privind autenticitatea unei semnături de pe o cerere de înscriere în cartea funciară, date în Republica Cehă, în fața unui avocat stabilit acolo se referă la exercitarea unei prestări de servicii de către un avocat, care nu este permisă avocaților din statul de înscriere, iar în consecință, refuzul recunoașterii unei asemenea declarații nu se supune interdicției restricțiilor

                     sau:

                           b.

                           exclusivitatea recunoscută notarilor pentru această profesie este justificată obiectiv de garantarea legalității și a securității juridice a actelor (a documentar privind tranzacții juridice) și prin urmare prin motive imperative de interes general fiind, în plus, necesară, pentru a atinge acest obiectiv în statul de înscriere?

      (1)  Directiva Consiliului din 22 martie 1977 de facilitare a exercitării efective a libertății de a presta servicii de către avocați (JO L 78, p. 17, Ediție specială, 06/vol. 1, p. 46).