title: Cauza T-350/17: Acțiune introdusă la 1 iunie 2017 – Singapore Airlines și Singapore Airlines Cargo/Comisia

text:
               24.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 239/68

         Acțiune introdusă la 1 iunie 2017 – Singapore Airlines și Singapore Airlines Cargo/Comisia
   (Cauza T-350/17)
   (2017/C 239/79)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Singapore Airlines Ltd (Singapore, Singapore) și Singapore Airlines Cargo Pte Ltd (Singapore) (reprezentanți: J. Kallaugher și J. Poitras, solicitors, și J. Ruiz Calzado, lawyer)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               anularea, în tot sau în parte, a Deciziei C(2017) 1742 final a Comisiei din 17 martie 2017 privind o procedură de aplicare a articolului 101 TFUE, a articolului 53 din Acordul privind SEE și a articolului 8 din Acordul între Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană privind transportul aerian (cazul AT.39258 – Transport aerian de mărfuri);

               —

               în plus sau în subsidiar, reducerea semnificativă a cuantumului amenzii aplicate reclamantelor;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată și

               —

               adoptarea oricărei măsuri necesare în împrejurările cauzei.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă șase motive.

               1.

               Primul motiv este întemeiat pe faptul că decizia atacată ar trebui anulată întrucât constatarea centrală privind existența unei încălcări unice și continue referitoare la serviciile de transport aerian de mărfuri pe toate rutele dinspre și către Uniunea Europeană este afectată de erori grave de drept și de apreciere a faptelor.
               Potrivit reclamantelor, decizia atacată nu stabilește în special: i) existența unei înțelegeri mondiale; ii) competența Comisiei asupra unui comportament referitor la vânzările privind transportul aerian de mărfuri în afara Uniunii; iii) aplicabilitatea articolului 101 TFUE cu privire la un comportament reglementat sau impus de guverne străine; iv) o legătură suficientă între comportamentul care implică cele trei pretinse elemente ale încălcării unice și continue, și anume suprataxe de carburant, suprataxe de securitate și pretinsul refuz de plată a comisioanelor pentru suprataxe și v) o legătură suficientă între contactele dintre companiile aeriene la nivelul sediului central și comportamentul pe piețele locale.

               2.

               Al doilea motiv este întemeiat pe faptul că decizia atacată ar trebui să fie anulată în măsura în care constată o încălcare privind coordonarea în materie de plată a comisioanelor pe suprataxe către agenții de expediție.

               3.

               Al treilea motiv este întemeiat pe faptul că decizia atacată ar trebui anulată întrucât constatarea unei încălcări în care sunt implicate reclamantele se întemeiază pe elemente de probă referitoare exclusiv la contacte între membrii alianței de transport aerian de mărfuri WOW.
               Potrivit reclamantelor, decizia atacată aplică un criteriu juridic incorect pentru a aprecia că există o cooperare deplină în cadrul alianței și cuprinde erori fundamentale în ceea ce privește aprecierea funcționării alianței WOW. Reclamantele susțin de asemenea că contactele lor cu partenerii WOW s-au înscris în cadrul unui efort real de a crea o alianță de succes și, prin urmare, nu erau manifestări ale unui mecanism sau plan comun care să constituie pretinsa bază a încălcării unice și continue.

               4.

               Al patrulea motiv este întemeiat pe faptul că decizia atacată ar trebui anulată întrucât nu stabilește participarea reclamantelor la încălcarea unică și continuă.

               5.

               Al cincilea motiv este întemeiat pe faptul că, în cazul în care (contrar argumentelor prezentate în cadrul celui de al patrulea motiv) reclamantele au participat la anumite aspecte ale încălcării unice și continue, decizia atacată nu stabilește că ele aveau cunoștință de alte aspecte ale comportamentului descris în decizia atacată, în special de coordonarea clar nelegală a grupului central, sau că ele ar fi trebuit să aibă cunoștință de un astfel de comportament, după cum impune jurisprudența.

               6.

               Al șaselea motiv este întemeiat pe faptul că, în cazul în care decizia atacată nu este anulată în integralitate, amenda aplicată reclamantelor ar trebui redusă întrucât Comisia nu a urmat cerințele clare din Orientările privind calcularea amenzilor (1) pentru identificarea cifrei de afaceri relevante și întrucât amenda aplicată nu reflectă participarea limitată a reclamantelor la încălcarea unică și continuă și gravitatea mai redusă a comportamentului lor (astfel cum rezultă din al treilea, al patrulea și al cincilea motiv).

      (1)  Orientările privind calcularea amenzilor aplicate în temeiul articolului 23 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul nr. 1/2003 (JO 2006, C 210, p. 2, Ediție specială, 08/vol. 4, p. 264).


title: Cauza T-58/11 P: Hotărârea Tribunalului din 15 noiembrie 2011 — Nolin/Comisia ( „Recurs — Funcție publică — Funcționari — Promovare — Suprimarea punctelor de merit și de prioritate ca urmare a promovării în temeiul articolului 29 din Statut — Temei juridic — Competența autorului actului — Principiul nediscriminării” )

text:
               7.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 6/15

         Hotărârea Tribunalului din 15 noiembrie 2011 — Nolin/Comisia
   (Cauza T-58/11 P) (1)

   (Recurs - Funcție publică - Funcționari - Promovare - Suprimarea punctelor de merit și de prioritate ca urmare a promovării în temeiul articolului 29 din Statut - Temei juridic - Competența autorului actului - Principiul nediscriminării)
   2012/C 6/27
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurent: Michel Nolin (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis și É. Marchal, avocați)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Baquero Cruz, agent, asistat de D. Waelbroeck, avocat)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice al Uniunii Europene (Camera a treia) din 1 decembrie 2010, Nolin/Comisia (F-82/09, nepublicată încă în Repertoriu), având ca obiect anularea acesteia

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Domnul Michel Nolin suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană în prezentul proces.

      (1)  JO C 89, 19.3.2011.


title: Cauza T-385/08: Acțiune introdusă la 15 septembrie 2008 — Nadine Trautwein Rolf Trautwein/OAPI (Reprezentarea unui câine)

text:
               6.12.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 313/36

         Acțiune introdusă la 15 septembrie 2008 — Nadine Trautwein Rolf Trautwein/OAPI (Reprezentarea unui câine)
   (Cauza T-385/08)
   (2008/C 313/66)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: Nadine Trautwein Rolf Trautwein GbR, Research Development (Leopoldshöhe, Germania) (reprezentanți: C. Czychowski, A. Nordemann și A. Dustmann, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei R 1734/2007-1 a Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 30 iunie 2008, precum și a deciziei examinatorului din 25 septembrie 2007, în măsura în care s-a refuzat acordarea protecției în urma cererii de înregistrare a mărcii comunitare 4829321 pentru produsele „articole din piele cuprinse în clasa 18; genți” din clasa 18 și pentru produsele „hrană pentru animale și băuturi pentru animale domestice” din clasa 32;

               —

               încuviințarea publicării cererii de înregistrare a mărcii comunitare 4829321 inclusiv pentru aceste produse și

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: reprezentarea unui câine pentru produsele din clasele 18, 25 și 31 — cererea cu numărul 4829321

      Decizia examinatorului: respinge cererea de înregistrare a unei mărci comunitare

      Decizia camerei de recurs: anulează decizia atacată pentru „articole de îmbrăcăminte și încălțăminte, articole pentru acoperirea capului; centuri” din clasa 25

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul nr. 40/94 al Consiliului întrucât marca solicitată nu este nici direct, nici exclusiv descriptivă și întrucât aceasta prezintă un caracter suficient de distinctiv.


title: Cauza T-578/14: Acțiune introdusă la 1 august 2014 – VSM Geneesmiddelen/Comisia

text:
               29.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 339/26

         Acțiune introdusă la 1 august 2014 – VSM Geneesmiddelen/Comisia
   (Cauza T-578/14)
   2014/C 339/31
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: VSM Geneesmiddelen BV (Alkmaar, Ţările de Jos) (reprezentant: U. Grundmann, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Declararea faptului că, în mod nejustificat, Comisia nu a inițiat evaluarea mențiunilor de sănătate privind substanțele botanice de către Autoritatea Europeană pentru Siguranța Alimentară în cadrul procedurii prevăzute la articolul 13 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1924/2006 (1) anterior datei de 1 august 2014;

               —

               alternativ, anularea deciziei cuprinse în scrisoarea Comisiei din 29 iunie 2014 în sensul neinițierii evaluării mențiunilor de sănătate privind substanțele botanice prin intermediul procedurii prevăzute la articolul 13 anterior datei de 1 august 2014.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta susține că, potrivit articolului 13 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1924/2006 – Regulamentul privind mențiunile de sănătate, până la 31 ianuarie 2010, Comisia Europeană avea obligația de a adopta o listă a mențiunilor autorizate privind substanțele utilizate în produse alimentare. În pregătirea în vederea adoptării unei astfel de liste, s-a solicitat EFSA să evalueze susținerile prezentate de statele membre. Totuși, în septembrie 2010, Comisia a anunțat că urma să suspende și să reexamineze procedura de evaluare a mențiunilor privind substanțele botanice și, în consecință, EFSA a încetat examinarea acestor susțineri. Comisia nu a suspendat decât procedura de evaluare privind substanțele botanice, iar nu și procedura privind alte substanțe, precum substanțele chimice.
   Prin scrisoarea din 23 aprilie 2014, reclamanta a solicitat Comisiei să dispună reluarea imediată de către EFSA a evaluării mențiunilor de sănătate privind substanțele botanice utilizate în produse alimentare, dat fiind că este afectată semnificativ de întârzierea actuală și de insecuritatea juridică din domeniul mențiunilor de sănătate privind substanțele botanice utilizate în produse alimentare.
   Prin scrisoarea din 19 iunie 2014, Comisia a indicat reclamantei că a fost informată în legătură cu diferitele subiecte de nelămurire ale statelor membre și ale părților interesate și că nu urmează să inițieze evaluarea mențiunilor de sănătate privind produsele botanice în acest stadiu. La 8 iulie 2014, reclamanta a adresat o nouă scrisoare Comisiei, stabilind un termen pentru inițierea evaluării mențiunilor de sănătate privind produsele botanice de către EFSA, a cărei dată limită era 31 iulie 2014. Comisia nu a răspuns la această scrisoare.
   Așadar, se poate concluziona că Comisia nu a stabilit o listă completă a mențiunilor de sănătate autorizate privind substanțele utilizate în produsele alimentare, astfel cum se prevede la articolul 13 alineatul (3) din Regulamentul privind mențiunile de sănătate. Articolul 13 din Regulamentul privind mențiunile de sănătate prevede nu numai termene clare, ci și proceduri clar definite pentru adoptarea listei mențiunilor de sănătate privind substanțele utilizate în produsele alimentare. Regulamentul nu acordă competențe discreționare Comisiei în sensul modificării etapelor procedurii, nici al prelungirii termenelor.
   În plus, potrivit celui de al nouălea considerent, Regulamentul privind mențiunile de sănătate are drept obiectiv „să se stabilească principiile general aplicabile tuturor mențiunilor”. Aceasta arată clar că legiuitorul nu intenționa să stabilească grade diferite de evaluare pentru anumite tipuri de substanțe. În consecință, toate considerațiile vizate de Comisie cu privire la un sistem diferit de evaluare a mențiunilor privind produsele botanice ar fi nu numai lipsite de orice temei legal, ci și contrare obiectivelor generale ale regulamentului.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1924/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 20 decembrie 2006 privind mențiunile nutriționale și de sănătate înscrise pe produsele alimentare (JO L 404, p. 9, Ediție specială, 15/vol. 18, p. 244).


title: Cauza F-91/07: Acțiune introdusă la 13 septembrie 2007 — Torijano Montero/Consiliul Uniunii Europene

text:
               10.11.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/72

         Acțiune introdusă la 13 septembrie 2007 — Torijano Montero/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza F-91/07)
   (2007/C 269/132)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: Javier Torijano Montero (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: S. Rodrigues, R. Albelice și Ch. Bernard-Glanz, avocats)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene
   Concluziile reclamantului

               —

               anularea anunțului pentru ocuparea unui post vacant din 31 octombrie 2006, publicat de către Secretariatul General al Consiliului prin Comunicarea către personal nr. 171/06 privind postul de șef de serviciu de „securitate externă” al Oficiului de Securitate al Consiliului;

               —

               anularea deciziei autorității împuternicite să facă numiri (AIPN) din 31 mai 2007 prin care se respinge reclamația reclamantului;

               —

               comunicarea către AIPN a efectelor pe care le presupune anularea deciziilor atacate și în special reconsiderarea condițiilor de grad impuse în anunțul pentru ocuparea postului vacant în scopul de a permite reclamantului să își depună candidatura;

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamantul, funcționar de gradul AD 6, contestă faptul că anunțul pentru ocuparea postului vacant sus-menționat acordă posibilitatea de a candida la postul de șef de serviciu de „securitate externă” al Oficiului de Securitate al Consiliului, post de gradul AD 11, doar funcționarilor având cel puțin gradul AD 8.
   După ce a amintit că solicită încadrarea în gradul AD 8 în cadrul cauzei F-76/05 (1), reclamantul invocă încălcarea principiului încrederii legitime, în măsura în care ocuparea postului în cauză ar avea ca efect pierderea calității sale actuale de șef al sectorului „securitate externă/protecția misiunilor” în beneficiul candidatului care va fi selecționat.
   În plus, reclamantul invocă încălcarea interesului de serviciu, în măsura în care condiția de grad impusă în anunțul pentru ocuparea postului vacant nu permite reținerea candidaturii sale, în pofida faptului că ar fi persoana cea mai aptă să îndeplinească atribuțiile menționate în anunțul pentru ocuparea postului vacant. Mai mult, administrația nu ar fi explicat în ce fel interesul serviciului ar fi justificat derogarea de la articolul 31 alineatul (2) din Statutul funcționarilor Comunităților Europene, potrivit căruia funcționarii sunt recrutați în gradele AD 5-AD 8.
   În sfârșit, reclamantul susține că administrația ar fi încălcat principiul egalității de tratament și ar fi săvârșit o eroare manifestă de apreciere.

      (1)  JO C 281, 12.11.2005, p. 23 (cauză înregistrată inițial la Tribunalul de Primă Instanță al Comunităților Europene cu numărul T-302/05 și transferată la Tribunalul Funcției Publice a Uniunii Europene prin ordonanța din 15.12.2005).


title: Cauza F-110/10: Acțiune introdusă la 29 octombrie 2010 — Couyoufa/Comisia

text:
               15.1.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 13/43

         Acțiune introdusă la 29 octombrie 2010 — Couyoufa/Comisia
   (Cauza F-110/10)
   ()
   2011/C 13/87
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Denise Couyoufa (Atena, Grecia) (reprezentant: S. Pappas, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei pârâtei prin care a fost respinsă cererea reclamantei de a fi scutită de rotația obligatorie

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că decizia din 31 iulie 2008 este nelegală;

               —

               anularea deciziei din 26 februarie 2010 prin care a fost respinsă cererea formulată de dna Couyoufa;

               —

               anularea deciziei prin care a fost respinsă reclamația pe care aceasta a introdus-o împotriva deciziei menționate;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-541/12: Acțiune introdusă la 12 decembrie 2012 — Wedi/OAPI — Mehlhose Bauelemente für Dachrand + Fassade (BALCO)

text:
               16.2.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 46/21

         Acțiune introdusă la 12 decembrie 2012 — Wedi/OAPI — Mehlhose Bauelemente für Dachrand + Fassade (BALCO)
   (Cauza T-541/12)
   2013/C 46/37
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Wedi GmbH (Emsdetten, Germania) (reprezentant: O. Bischof, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Mehlhose Bauelemente für Dachrand + Fassade GmbH & Co. KG (Herford, Germania)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 25 septembrie 2012 pronunțate în cauza R 2255/2011-4;

               —

               cu titlu subsidiar, suspendarea procedurii în cauza R 2255/2011-4 până la pronunțarea unei hotărâri definitive cu privire la cererea reclamantei din 15.11.2012 referitoare la declararea nulității mărcii comunitare Balkogrün nr. 006095889 aparținând celeilalte părți la procedură, care face obiectul dosarului nr. 000007267 C aflat pe rolul Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale).

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta.

      Marca comunitară vizată: marca verbală „BALCO” pentru produse din clasa 19 — cererea de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 9 023 771.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: Mehlhose Bauelemente für Dachrand + Fassade GmbH & Co. KG.

      Marca sau semnul invocat în procedura opoziției: mărcile verbale „Balkogrün”, „Balkoplan” și „Balkotop” pentru produse din clasele 19, 21 și 27.

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-143/13: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunalul Specializat Cluj (România) la data de 20 martie 2013 — Bogdan Matei, Ioana Ofelia Matei/SC Volksbank România SA

text:
               15.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/15

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunalul Specializat Cluj (România) la data de 20 martie 2013 — Bogdan Matei, Ioana Ofelia Matei/SC Volksbank România SA
   (Cauza C-143/13)
   2013/C 171/29
   Limba de procedură: româna

      Instanța de trimitere

   Tribunalul Specializat Cluj

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Bogdan Matei, Ioana Ofelia Matei

      Pârâtă: SC Volksbank România SA

      Întrebările preliminare

   Având în vedere faptul că, în conformitate cu art. 4 alin. 2 din Directiva 93/13/CEE (1), aprecierea caracterului abuziv al clauzelor nu se poate raporta nici la definirea obiectului contractului, nici la caracterul adecvat al prețului sau remunerației, pe de o parte, față de serviciile sau de bunurile furnizate în schimbul acestora, pe de altă parte, în măsura în care aceste clauze sunt exprimate în mod clar și inteligibil;
   Și
   Dat fiind faptul că, în conformitate cu art. 2 alin. 1 lit. a din Directiva 2008/48/CE (2), definiția dată de Directiva 2008/48/CE prin art. 3 lit. g noțiunii de cost total al creditului pentru consumator, care include toate comisioanele pe care trebuie să le suporte consumatorul în legătură cu contractul de credit de consum, este inaplicabilă pentru determinarea obiectului unui contract de credit garantat printr-o ipotecă;
   Atunci
   Noțiunile de „obiect” și/sau „preț” din cuprinsul art. 4 alin. 2 din Directiva 93/13/CEE pot fi interpretate în sensul că aceste noțiuni — „obiectul” și/sau „prețul” unui contract de credit garantat printr-o ipotecă — cuprind, printre elementele ce formează contraprestația instituției de credit, și dobânda anuală efectivă a acestui contract de credit garantat printr-o ipotecă, formată în special din dobânda fixă sau variabilă, comisioane bancare și alte costuri incluse și definite în contractul de credit?

      (1)  Directiva Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii (JO L 95, p. 29, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 273).

      (2)  Directiva Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2008 privind contractele de credit pentru consumatori și de abrogare a Directivei 87/102/CEE a Consiliului (JO L 133, p. 66).


title: Cauza T-67/16: Acțiune introdusă la 15 februarie 2016 – fleur ami/EUIPO – 8 Seasons Design (Lampen)

text:
               29.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 111/39

         Acțiune introdusă la 15 februarie 2016 – fleur ami/EUIPO – 8 Seasons Design (Lampen)
   (Cauza T-67/16)
   (2016/C 111/48)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: fleur ami GmbH (Willich, Germania) (reprezentant: B. Potthoff, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietatea Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: 8 Seasons Design GmbH (Eschweiler, Germania)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul desenului sau modelului industrial în litigiu: reclamanta

      Desenul sau modelul industrial în litigiu: desenul sau modelul industrial comunitar „Lampen” – cererea de înregistrare nr. 2 252 213-0002

      Decizia atacată: Decizia Camerei a treia de recurs a EUIPO din 1 decembrie 2015 în cauza R 2164/2014-3

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               cu titlu subsidiar, organizarea unei faze orale,

               —

               EUIPO să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de reclamantă.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 6 din Regulamentul nr. 6/2002.


title: Cauza C-45/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Fővárosi Ítélőtábla la 27 ianuarie 2014 – procedură penală împotriva lui István Balázs și a lui Dániel Papp

text:
               12.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/10

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Fővárosi Ítélőtábla la 27 ianuarie 2014 – procedură penală împotriva lui István Balázs și a lui Dániel Papp
   (Cauza C-45/14)
   2014/C 142/12
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Fővárosi Ítélőtábla

      Părțile din procedura principală

      Inculpați: István Balázs, Dániel Papp

      Pârâți: Fővárosi Fellebbviteli Főügyészség

      Întrebările preliminare

   Reglementarea sau nereglementarea incriminării legal formulate care este vizată la articolul 2 din codul de procedură penală maghiar:

               1)

               este contrară punerii în aplicare a „dreptului la o cale de atac eficientă și la acces la o instanță judecătorească imparțială” consacrat la articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene?

               2)

               conduce la o încălcare a „dreptului de a nu fi judecat sau condamnat de două ori pentru aceeași infracțiune”, vizat la articolul 50 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, la articolul 14 alineatul 7 din Pactul internațional cu privire la drepturile civile și politice și la articolul 4 alineatul (1) din Protocolul nr. 7 la Convenția europeană a drepturilor omului, semnată la Roma la 4 noiembrie 1950.

               3)

               și/sau a „interzicerii abuzului de drept”, vizată la articolul 54 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene?


title: Cauza C-408/08 P: Recurs introdus la 22 septembrie 2008 de Lancôme parfums et beauté & Cie SNC împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a doua) pronunțate la 8 iulie 2008 în cauza T-160/07, Lancôme/OAPI — CMS Hasche Sigle

text:
               10.1.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 6/9

         Recurs introdus la 22 septembrie 2008 de Lancôme parfums et beauté & Cie SNC împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a doua) pronunțate la 8 iulie 2008 în cauza T-160/07, Lancôme/OAPI — CMS Hasche Sigle
   (Cauza C-408/08 P)
   (2009/C 6/16)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Recurentă: Lancôme parfums et beauté & Cie SNC (reprezentant: A. von Mühlendahl, avocat)

      Celelalte părți în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), CMS Hasche Sigle
   Concluziile recurentei

               —

               Anularea Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță fin 8 iulie 2008 în cauza T-160/07;

               —

               respingerea ca nefondată a acțiunii împotriva Deciziei diviziei de anulare a Oficiului din 21 decembrie 2005 în cauza 892 C privind înregistrarea mărcii comunitare nr. 2965804, COLOR EDITION, pentru lipsa dreptului reclamantului de a exercita acțiunea sau, în mod alternativ, pentru lipsa unor motive absolute de refuz;

               —

               obligarea Oficiului la plata cheltuielilor efectuate în procedura în fața Tribunalului și în fața Curții;

               —

               obligarea CMS Hashe Sigle la plata cheltuielilor efectuate în cursul procedurii în fața camerei de recurs a Oficiului.

         Motivele și principalele argumente
   În susținerea recursului, reclamanta invocă două motive.
   Prin intermediul primului motiv, care cuprinde două aspecte, aceasta susține că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept în interpretarea articolului 55 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (1).
   Eroarea ar consta în confirmarea legitimării active recunoscute cabinetului de avocați CMS Hasche Sigle în procedura inițiată în fața Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), iar ulterior în fața Tribunalului. Astfel, această parte nu și-a demonstrat interesul economic efectiv sau potențial, singurul care poate justifica faptul că un cabinet de avocați, acționând în nume propriu, are capacitatea de a sta în justiție pentru a solicita anularea unei mărci de cosmetice. Or, dreptul comunitar nu ar recunoaște acțiunile formulate în lipsa unui interes personal sau economic propriu (actio popularis).
   Potrivit reclamantei, faptul de a admite că un avocat poate formula, în nume propriu, o acțiune în radierea unei mărci ar fi, în orice caz, incompatibil cu profilul profesional al avocatului, în calitate de colaborator al justiției.
   Prin intermediul celui de al doilea motiv, reclamanta contestă aprecierea Tribunalului potrivit căreia marca COLOR EDITION ar fi percepută ca descriptivă și ar intra așadar sub incidența articolului 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 40/94. Această interpretare ar fi în contradicție cu jurisprudența Curții referitoare la elementele constitutive ale noțiunii de marcă descriptivă. Faptul de a putea deduce dintr-o marcă produsele desemnate și caracteristicile acestora nu ar fi, în realitate, un criteriu suficient. Ar trebui să se verifice dacă termenii aleși, luați în considerare atât individual cât și împreună, sunt cunoscuți și uzuali în limbajul curent al publicului vizat.

      (1)  JO L 11, p.1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 146.


title: Cauza T-316/09: Ordonanța Tribunalului din 25 februarie 2010 — Google/OAPI (ANDROID) ( Marcă comunitară — Refuz de înregistrare — Limitarea listei produselor pentru care se solicită înregistrarea — Retragerea obiecției la înregistrare — Nepronunțare asupra fondului )

text:
               1.5.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 113/46

         Ordonanța Tribunalului din 25 februarie 2010 — Google/OAPI (ANDROID)
   (Cauza T-316/09) (1)

   („Marcă comunitară - Refuz de înregistrare - Limitarea listei produselor pentru care se solicită înregistrarea - Retragerea obiecției la înregistrare - Nepronunțare asupra fondului”)
   2010/C 113/74
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Google, Inc. (Mountain View, Statele Unite) (reprezentanți: A. Bognár și M. Kinkeldey, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: D. Botis, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 26 mai 2009 (cauza R 1622/2008-2) privind o cerere de înregistrare a mărcii verbale ANDROID ca marcă comunitară.

      Dispozitivul

               1.

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2.

               Reclamanta și pârâtul suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 244, 10.10.2009.


title: Cauza T-788/16: Acțiune introdusă la 10 noiembrie 2016 – De Geoffroy și alții/Parlamentul

text:
               16.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 14/49

         Acțiune introdusă la 10 noiembrie 2016 – De Geoffroy și alții/Parlamentul
   (Cauza T-788/16)
   (2017/C 014/59)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamanți: Dominique De Geoffroy (Bruxelles, Belgia) și 14 alții (reprezentanți: N. de Montigny și J.-N. Louis, avocați)

      Pârât: Parlamentul European

      Concluziile

   Reclamanții solicită Tribunalului:

               —

               să declare și să hotărască,

                           —

                           anularea Guidelines privind concediile ale Parlamentului („Guidelines on leave”) publicate la 21 martie 2016;

                           —

                           anularea deciziei din 13 iunie 2016 prin care s-a refuzat un concediu solicitat de domnul Stéphane Grosjean;

                           —

                           anularea deciziei din 12 aprilie 2016 prin care s-a aprobat cererea de concediu a doamnei Françoise Joostens, dar s-au inclus zilele de concediu solicitate în cota de 3,5 zile;

                           —

                           anularea deciziei din 2 iunie 2016 prin care s-a respins solicitarea de concediu a doamnei Françoise Joostens;

                           —

                           în orice caz, obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanții invocă șase motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe lipsa totală a motivării din partea pârâtului, dat fiind lipsa de răspuns la reclamațiile introduse de reclamanți împotriva Guidelines privind concediile ale Parlamentului, publicate la 21 martie 2016 (denumite în continuare „Guidelines în litigiu”)

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe o excepție de nelegalitate, care ar fi fost săvârșită prin adoptarea Guidelines în litigiu de către Parlament ca urmare a încălcării statutului funcționarilor și a drepturilor recunoscute prin normele interne privind gestionarea concediilor, precum și a încălcării drepturilor dobândite ale reclamanților.

                           —

                           Astfel, cei doi reclamanți, destinatari ai celor trei decizii individuale atacate, din 2 iunie 2016, din 13 iunie 2016, respectiv din 12 aprilie 2016, primele două decizii respingând concedii pe care le solicitaseră iar ultima aprobând cererea de concediu formulată de unul dintre ei, însă incluzând zilele de concediu solicitate în cota de 3,5 zile, consideră că respectivele decizii individuale invocă același motiv în scopul anulării acestor decizii.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe neconsultarea membrilor personalului Parlamentului cu ocazia adoptării de către acesta din urmă a Guidelines în litigiu, ceea ce ar echivala cu o încălcare a articolului 27 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe lipsa evaluării comparative a intereselor instituției cu cele ale interpreților, pe încălcarea principiului proporționalității, pe un abuz de drept, pe o eroare de apreciere și pe încălcarea principiului bunei administrări și a obligației de solicitudine, care ar fi fost săvârșite de instituția pârâtă prin adoptarea Guidelines în litigiu.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe discriminarea generată între interpreți și ceilalți funcționari și agenți prin adoptarea Guidelines în litigiu.

               6.

               Al șaselea motiv, întemeiat pe încălcarea principiilor egalității și nediscriminării și pe încălcarea principiului securității juridice și previzibilității în ceea ce privește excepțiile și cazurile speciale prevăzute prin intermediul respectivelor Guidelines.


title: Cauza C-352/10: Ordonanța Curții (Camera a cincea) din 15 decembrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Audiencia Provincial de Oviedo — Spania) — Angel Lorenzo González Alonso/Nationale Nederlanden Vida Cia De Seguros y Reaseguros SAE (Trimitere preliminară — Inadmisibilitate)

text:
               19.3.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 89/4

         Ordonanța Curții (Camera a cincea) din 15 decembrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Audiencia Provincial de Oviedo — Spania) — Angel Lorenzo González Alonso/Nationale Nederlanden Vida Cia De Seguros y Reaseguros SAE
   (Cauza C-352/10) (1)

   (Trimitere preliminară - Inadmisibilitate)
   2011/C 89/07
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Audiencia Provincial de Oviedo

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Angel Lorenzo González Alonso

      Pârâtă: Nationale Nederlanden Vida Cia De Seguros y Reaseguros SAE

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Audiencia Provincial de Oviedo — Interpretarea articolului 3 alineatul (2) litera (d) din Directiva 85/577/CEE a Consiliului din 20 decembrie 1985 privind protecția consumatorilor în cazul contractelor negociate în afara spațiilor comerciale (JO L 372, p. 31, Ediție specială, 15/vol. 1, p. 188) — Contract încheiat în afara spațiilor comerciale prin care se urmărește oferirea unei asigurări de viață în schimbul plății lunare a unei prime investite în diverse instrumente ale aceleiași întreprinderi

      Dispozitivul

   Cererea de pronunțare a unei hotărâri păreliminare prezentate de Audiencia Provincial de Oviedo prin decizia din 22 iunie 2010 este vădit inadmisibilă.

      (1)  JO C 288, 23.10.2010.


title: Cauza C-237/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Cour de cassation (Franța) la 3 iunie 2008 — Google France/Viaticum, Luteciel

text:
               15.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/27

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Cour de cassation (Franța) la 3 iunie 2008 — Google France/Viaticum, Luteciel
   (Cauza C-237/08)
   (2008/C 209/40)
   Limba de procedură: franceza
   Instanța de trimitere
   Cour de cassation (chambre commerciale, financière et économique)
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Google France

      Pârâte: Viaticum, Luteciel
   Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 5 alineatul (1) literele (a) și (b) din Prima directivă 89/104/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1988 de apropiere a legislațiilor statelor membre cu privire la mărci (1) trebuie interpretat în sensul că furnizorul de servicii de afiliere cu plată care pune la dispoziția celor care publică anunțuri cuvinte-cheie care reproduc sau imită mărci înregistrate și care organizează, prin contractul de afiliere, crearea și afișarea privilegiată, plecând de la aceste cuvinte-cheie, de linkuri promoționale spre site-uri pe care sunt propuse produse identice sau similare cu cele protejate prin înregistrarea mărcilor realizează o utilizare a acestor mărci pe care titularul lor are dreptul să o interzică?

               2)

               În ipoteza în care o astfel de utilizare nu ar constitui o utilizare care poate fi interzisă de titularul mărcii, în temeiul directivei și al Regulamentului [(CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară] (2), furnizorul de servicii de afiliere cu plată poate fi considerat ca prestând un serviciu al societății informaționale care constă în stocarea de informații furnizate de un destinatar al serviciului, în sensul articolului 14 din Directiva 2000/31/CE din 8 iunie 2000 (3), astfel încât răspunderea acestuia nu ar putea fi angajată înainte de a fi informat de titularul mărcii cu privire la utilizarea ilegală a semnului de către cel care publică anunțul?

      (1)  JO 1989, L 40, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 92.

      (2)  JO 1994, L 11, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 146.

      (3)  Directiva 2000/31/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 8 iunie 2000 privind anumite aspecte juridice ale serviciilor societății informaționale, în special ale comerțului electronic, pe piața internă (JO L 178, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 29, p. 257).


title: Cauza T-698/15 P: Recurs introdus la 2 decembrie 2015 de Juha Tapio Silvan împotriva Hotărârii din 22 septembrie 2015 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-83/14, Silvan/Comisia

text:
               15.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 59/28

         Recurs introdus la 2 decembrie 2015 de Juha Tapio Silvan împotriva Hotărârii din 22 septembrie 2015 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-83/14, Silvan/Comisia
   (Cauza T-698/15 P)
   (2016/C 059/31)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurent: Juha Tapio Silvan (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: N. de Montigny și J.-N. Louis, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile

   Recurentul solicită Tribunalului:

               —

               să declare și să hotărască

                           —

                           anularea Hotărârii Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 22 septembrie 2015 în cauza F-83/14 (Tapio Silvan/Comisia);

               —

               rejudecând cauza pe fond,

                           —

                           să declare și să hotărască

                                       —

                                       anularea deciziei de a nu îl promova pe recurent;

                                       —

                                       obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate în fața ambelor instanțe.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului, recurentul invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe admisibilitatea motivelor invocate și a elementelor de probă prezentate, care este compus din două aspecte:

                           —

                           Primul aspect, întemeiat pe încălcarea normelor de procedură și pe o eroare de drept săvârșită de Tribunalul Funcției Publice (TFP) în declararea inadmisibilității motivului întemeiat pe neefectuarea unei analize comparative a meritelor de către autoritatea împuternicită să facă numiri;

                           —

                           Al doilea aspect, întemeiat pe eroarea de drept săvârșită de TFP prin lipsa aprecierii elementelor de probă prezentate de reclamant care demonstrau neefectuarea unei analize comparative de către autoritatea împuternicită să facă numiri în toate etapele procedurii de promovare.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 45 și pe neexaminarea comparativă a meritelor, care este compus din două aspecte:

                           —

                           Primul aspect, întemeiat, pe de o parte, pe eroarea de drept săvârșită de TFP în cadrul analizei înscrisurilor prezentate și pe denaturarea elementelor de probă furnizate de părți, pe lipsa controlului jurisdicțional efectiv, precum și pe lipsa motivării și, pe de altă parte, pe eroare de apreciere, pe lipsa motivării, pe lipsa controlului jurisdicțional efectiv, precum și pe denaturarea elementelor de probă;

                           —

                           Al doilea aspect, întemeiat, pe de o parte, pe eroarea de drept în aprecierea motivelor formulate de recurent, prin aceea că TFP a considerat că recurentul nu a invocat o excepție de nelegalitate a dispozițiilor generale de executare (DGE) C(2011) 8190 a articolului 45 din statut, adoptate de Comisia Europeană la data de 14 noiembrie 2011, constând în faptul că nu ar fi prevăzută nicio analiză comparativă în etapa Comitetului paritar de promovare și, pe de altă parte, pe eroarea de apreciere și pe denaturarea elementelor de probă prezentate.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe eroarea de apreciere în cadrul analizei meritelor, care este compus din două aspecte:

                           —

                           Primul aspect, întemeiat pe eroarea de drept săvârșită de TFP în aprecierea sarcinii probei;

                           —

                           Al doilea aspect, întemeiat pe eroarea de apreciere și pe denaturarea elementelor de probă prezentate.


title: Cauzele conexate C-471/09 P-C-473/09 P: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 28 iulie 2011 — Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación Foral de Vizcaya (C-471/09 P), Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava (C-472/09 P), Territorio Histórico de Guipúzcoa — Diputación Foral de Guipúzcoa (C-473/09 P)/Comisia Europeană, Comunidad Autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco, Comunidad Autónoma de la Rioja, Camara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Vizcaya, Cámara Oficial de Comercio e Industria de Álava, Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Guipúzcoa, Confederación Empresarial Vasca (Confebask) (Recurs — Ajutoare de stat — Acțiune în anulare — Decizii ale Comisiei privind schemele de ajutor de stat puse în aplicare de Spania în favoarea întreprinderilor din provinciile Biscaya, Álava și Guipúzcoa — Credit fiscal de 45 % din investiții — Încredere legitimă — Principiul proporționalității — Principiile securității juridice și bunei administrări — Respectarea unui termen rezonabil — Lipsa notificării)

text:
               8.10.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 298/4

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 28 iulie 2011 — Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación Foral de Vizcaya (C-471/09 P), Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava (C-472/09 P), Territorio Histórico de Guipúzcoa — Diputación Foral de Guipúzcoa (C-473/09 P)/Comisia Europeană, Comunidad Autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco, Comunidad Autónoma de la Rioja, Camara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Vizcaya, Cámara Oficial de Comercio e Industria de Álava, Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Guipúzcoa, Confederación Empresarial Vasca (Confebask)
   (Cauzele conexate C-471/09 P-C-473/09 P) (1)

   (Recurs - Ajutoare de stat - Acțiune în anulare - Decizii ale Comisiei privind schemele de ajutor de stat puse în aplicare de Spania în favoarea întreprinderilor din provinciile Biscaya, Álava și Guipúzcoa - Credit fiscal de 45 % din investiții - Încredere legitimă - Principiul proporționalității - Principiile securității juridice și bunei administrări - Respectarea unui termen rezonabil - Lipsa notificării)
   2011/C 298/05
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Recurenți: Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación Foral de Vizcaya (C-471/09 P), Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava (C-472/09 P), Territorio Histórico de Guipúzcoa — Diputación Foral de Guipúzcoa (C-473/09 P) (reprezentanți: I. Sáenz-Cortabarría Fernández și M. Morales Isasi, avocați)

      Celelalte părți în proces: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Castillo de la Torre și C. Urraca Caviedes, agenți), Comunidad Autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco (reprezentanți: I. Sáenz-Cortabarría Fernández și M. Morales Isasi, avocați), Comunidad Autónoma de la Rioja (reprezentanți: J. M. Criado Gámez și E. Martínez Aguirre, avocați), Camara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Vizcaya, Cámara Oficial de Comercio e Industria de Álava, Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Guipúzcoa (reprezentanți: I. Sáenz-Cortabarría Fernández și M. Morales Isasi, avocați), Confederación Empresarial Vasca (Confebask)

      Intervenient în susținerea recurenților: Regatul Spaniei (reprezentant: N. Díaz Abad, agent)

      Obiectul

   Recursuri formulate împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a cincea extinsă) din 9 septembrie 2009, Diputación Foral de Álava și Gobierno Vasco și alții/Comisia (T-227/01-T-229/01, T-265/01, T-266/01 și T-270/01), prin care Tribunalul a respins, în cauzele T-227/01 și T-265/01, o cerere de anulare a Deciziei 2002/820/CE a Comisiei din 11 iulie 2001 privind schema de ajutor de stat pusă în aplicare de Spania în favoarea întreprinderilor din provincia Álava sub forma unui credit fiscal de 45 % din investiții (JO 2002, L 296, p. 1), în cauzele T-228/01 și T-266/01, o cerere de anulare a Deciziei 2003/27/CE a Comisiei din 11 iulie 2001 privind schema de ajutor de stat pusă în aplicare de Spania în favoarea întreprinderilor din provincia Biscaya sub forma unui credit fiscal de 45 % din investiții (JO 2003, L 17, p. 1) și, în cauzele T-229/01 și T-270/01, o cerere de anulare a Deciziei 2002/894/CE a Comisiei din 11 iulie 2001 privind schema de ajutor de stat pusă în aplicare de Spania în favoarea întreprinderilor din provincia Guipúzcoa sub forma unui credit fiscal de 45 % din investiții (JO 2002, L 314, p. 26)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursurile principale și recursurile incidente.

               2.

               Obligă Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación Foral de Vizcaya, Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava, Territorio Histórico de Guipúzcoa — Diputación Foral de Guipúzcoa, Camara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Vizcaya, Cámara Oficial de Comercio e Industria de Álava și Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Guipúzcoa la plata în părți egale a cheltuielilor de judecată aferente prezentelor recursuri.

               3.

               Regatul Spaniei suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 37, 13.2.2010.


title: Cauza T-434/09: Acțiune introdusă la 26 octombrie 2009 — Centrotherm Systemtechnik/OAPI — centrotherm Clean Solutions (CENTROTHERM)

text:
               19.12.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 312/40

         Acțiune introdusă la 26 octombrie 2009 — Centrotherm Systemtechnik/OAPI — centrotherm Clean Solutions (CENTROTHERM)
   (Cauza T-434/09)
   2009/C 312/67
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Centrotherm Systemtechnik GmbH (Brilon, Germania) (reprezentant: J. Albrecht, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: centrotherm Clean Solutions GmbH & Co. KG (Blaubeuren, Germania)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei R 6/2008 — 4 a Camerei a patra de recurs din 25 august 2009, în măsura în care prin aceasta se admite cererea de decădere;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată;

               —

               obligarea eventualei interveniente la plata cheltuielilor ocazionate de intervenție.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: marca verbală „CENTROTHERM” pentru produse și servicii din clasele 11, 17, 19 și 42 (marca comunitară nr. 1 301 019)

      Titularul mărcii comunitare: reclamanta

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: centrotherm Clean Solutions GmbH & Co. KG

      Decizia diviziei de anulare: pronunță decăderea mărcii comunitare

      Decizia camerei de recurs: anulează în parte decizia diviziei de anulare și admite în parte cererea de decădere a mărcii comunitare

      Motivele invocate:

               —

               încălcarea articolului 57 alineatul (5) coroborat cu articolul 51 alineatele (1) și (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 (1) deoarece pârâtul nu a luat suficient în considerare dovezile de utilizare depuse în termen;

               —

               încălcarea obligației de a examina din oficiu situația de fapt;

               —

               încălcarea articolului 76 alineatele (1) și (2) și a articolului 57 alineatul (1) din Regulamentul nr. 207/2009, precum și a normei 40 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95 (2) deoarece pârâtul nu a luat în considerare dovezile de utilizare depuse odată cu expunerea motivelor căii de atac;

               —

               exercitarea greșită a puterii de apreciere deoarece dovezile depuse ulterior ar fi trebuit să fie luate în considerare chiar și în cazul depunerii cu întârziere;

               —

               în subsidiar, inaplicabilitatea normei 40 alineatul (5) din Regulamentul nr. 2868/95 în conformitate cu articolul 241 CE pentru motivul că aceasta încalcă articolul 76 alineatul (1) și articolul 57 alineatul (1), coroborate cu articolul 51 alineatul (1) și cu articolul 162 alineatul (1) din Regulamentul nr. 207/2009, articolul 202 CE, precum și principiile generale ale dreptului comunitar, în special principiul proporționalității, propriu statului de drept, dreptul fundamental de proprietate și dreptul la un proces echitabil.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, p. 1).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 2868/95 al Comisiei din 13 decembrie 1995 de punere în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 40/94 al Consiliului privind marca comunitară (JO 303, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 189).


title: Cauza T-181/11: Acțiune introdusă la 23 martie 2011 — Chivas/OAPI — Glencairn Scotch Whisky (LIVE WITH CHIVALRY)

text:
               21.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 152/28

         Acțiune introdusă la 23 martie 2011 — Chivas/OAPI — Glencairn Scotch Whisky (LIVE WITH CHIVALRY)
   (Cauza T-181/11)
   2011/C 152/50
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Chivas Holdings (IP) Ltd (Renfrewshire, Regatul Unit) (reprezentant: A. Carboni, Solicitor)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Glencairn Scotch Whisky Co. Ltd (Glasgow, Regatul Unit)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei din 12 ianuarie 2011 a Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) adoptate în cauza R 1263/2010-1 și trimiterea cererii către OAPI pentru a-i permite continuarea procedurii și

               —

               obligarea pârâtului și a tuturor intervenientelor în prezenta acțiune la suportarea propriilor cheltuieli de judecată și a celor efectuate de reclamantă în prezenta procedură și în acțiunea introdusă în fața camerei de recurs.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta

      Marca comunitară vizată: marca verbală „LIVE WITH CHIVALRY” pentru produse și servicii din clasele 33, 35 și 41 — cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 6616569.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Marca sau semnul invocat: înregistrarea nr. 1293610 a mărcii figurative „CHIVALRY” în Regatul Unit pentru produse din clasa 33; înregistrarea nr. 2468527 a mărcii figurative „CHIVALRY SPECIAL RESERVE SCOTCH WHISKY” în Regatul Unit pentru produse din clasa 33; marca verbală neînregistrată în Regatul Unit „CHIVALRY” pentru „Scotch whisky”.

      Decizia diviziei de opoziție: admite în parte opoziția.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 76 alineatul (1) și a articolului 75 din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului, întrucât camera de recurs: (i) a identificat în mod eronat caracteristicile publicului relevant și nu a motivat această constatare; (ii) în subsidiar față de motivul (i), după ce a constatat că consumatorul relevant este „conștient în mod special de existența mărcii și loial acesteia”, a apreciat în mod eronat că astfel de caracteristici ar crește atenția consumatorului relevant și ar reduce în mod corespunzător riscul apariției unei confuzii; (iii) nu a luat în considerare, sau nu a luat în considerare în mod suficient, natura și scopurile diferite ale mărcilor în discuție; (iv) nu a luat în considerare îndrumările importante stabilite de Curtea de Justiție și a avut o abordare greșită atunci când a comparat mărcile; (v) a acordat o atenție necorespunzătoare prezenței cuvântului „CHIVALRY” în marca reclamantei și a ignorat diferențele vizuale dintre mărci; (vi) a presupus în mod eronat că comparația auditivă a mărcilor putea fi abordată în același mod ca și comparația vizuală; (vii) și-a limitat sau și-a îndreptat în mod eronat analiza cu privire la similitudinea conceptuală dintre mărci numai la cuvântul „CHIVALRY” care apărea în fiecare marcă și (viii) a apreciat în mod incorect riscul de confuzie.


title: Cauza C-424/15: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 19 octombrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Supremo – Spania) – Xabier Ormaetxea Garai, Bernardo Lorenzo Almendros/Administración del Estado (Trimitere preliminară — Rețele și servicii de comunicații electronice — Directiva 2002/21/CE — Articolul 3 — Imparțialitatea și independența autorităților naționale de reglementare — Reformă instituțională — Fuziunea autorității naționale de reglementare cu alte autorități de reglementare — Demiterea președintelui și a unui consilier al autorității naționale de reglementare care a fuzionat înaintea expirării mandatului lor — Motiv de demitere care nu este prevăzut de dreptul național)

text:
               19.12.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 475/6

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 19 octombrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Supremo – Spania) – Xabier Ormaetxea Garai, Bernardo Lorenzo Almendros/Administración del Estado
   (Cauza C-424/15) (1)

   ((Trimitere preliminară - Rețele și servicii de comunicații electronice - Directiva 2002/21/CE - Articolul 3 - Imparțialitatea și independența autorităților naționale de reglementare - Reformă instituțională - Fuziunea autorității naționale de reglementare cu alte autorități de reglementare - Demiterea președintelui și a unui consilier al autorității naționale de reglementare care a fuzionat înaintea expirării mandatului lor - Motiv de demitere care nu este prevăzut de dreptul național))
   (2016/C 475/08)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Tribunal Supremo

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Xabier Ormaetxea Garai, Bernardo Lorenzo Almendros

      Pârâtă: Administración del Estado

      Dispozitivul

               1)

               Directiva 2002/21/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind un cadru de reglementare comun pentru rețelele și serviciile de comunicații electronice (directivă-cadru), astfel cum a fost modificată prin Directiva 2009/140/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 25 noiembrie 2009, trebuie să fie interpretată în sensul că nu se opune, în principiu, unei legislații naționale care prevede fuzionarea unei autorități naționale de reglementare, în sensul Directivei 2002/21, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2009/140, cu alte autorități naționale de reglementare, precum cele din domeniul concurenței, din sectorul poștal și din sectorul energiei, pentru a înființa un organism de reglementare multisectorial care are, printre altele, atribuțiile încredințate autorităților naționale de reglementare, în sensul directivei menționate, astfel cum a fost modificată, dacă, în exercitarea atribuțiilor amintite, organismul respectiv îndeplinește condițiile de competență, de independență, de imparțialitate și de transparență prevăzute de aceasta, iar deciziile pe care ea le adoptă pot face obiectul unor căi de atac efective în fața unui organism independent de părțile implicate, aspect a cărui verificare este de competența instanței de trimitere.

               2)

               Articolul 3 alineatul (3a) din Directiva 2002/21, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2009/140, trebuie să fie interpretat în sensul că se opune ca, în urma unei simple reforme instituționale care constă în fuzionarea unei autorități naționale de reglementare responsabile cu reglementarea ex ante a pieței sau cu soluționarea diferendelor dintre întreprinderi cu alte autorități naționale de reglementare, pentru a înființa un organism de reglementare multisectorial care are, printre altele, atribuțiile încredințate autorităților naționale de reglementare, în sensul acestei directive, astfel cum a fost modificată, președintele și un consilier, membri ai organului colectiv care conduce autoritatea națională de reglementare care a fuzionat, să fie demiși înainte de expirarea mandatelor lor, dacă nu sunt prevăzute norme care să garanteze că o asemenea demitere nu aduce atingere independenței și imparțialității acestora.

      (1)  JO C 363, 3.11.2015.


title: Cauza C-409/05: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 15 decembrie 2009 — Comisia Europeană/Republica Elenă (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Import de echipamente militare cu scutire de taxe vamale)

text:
               27.2.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 51/5

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 15 decembrie 2009 — Comisia Europeană/Republica Elenă
   (Cauza C-409/05) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Import de echipamente militare cu scutire de taxe vamale)
   2010/C 51/06
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Cattabriga, D. Triantafyllou, H. Støvlbæk și G. Wilms, agenți)

      Pârâtă: Republica Elenă (reprezentanți: A. Samoni-Rantou, E.-M. Mamouna și K. Boskovits, agenți)

      Interveniente în susținerea pârâtei: Regatul Danemarcei (reprezentant: J. Bering Liisberg, agent), Republica Italiană (reprezentant: I. Braguglia, agent, G. De Bellis, avvocato dello Stato), Republica Portugheză (reprezentanți: C. Guerra Santos, L. Inez Fernandes și J. Gomes, agenți), Republica Finlanda (reprezentanți: J. Heliskoski și A. Guimaraes-Purokoski, agenți)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolelor 2 și 9-11 din Regulamentul (CEE, Euratom) nr. 1552/89 al Consiliului din 29 mai 1989 de punere în aplicare a Deciziei 88/376/CEE, Euratom privind resursele proprii ale Comunităților (JO L 155, p. 1) și, pentru perioada ulterioară datei de 31 mai 2000, din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1150/2000 al Consiliului din 22 mai 2000 privind punerea în aplicare a Deciziei 94/728/CE, Euratom referitoare la sistemul resurselor proprii ale Comunităților (JO L 130, p. 1, Ediție specială, 01/vol. 2, p. 184) — Import de material de război cu scutire de taxe vamale

      Dispozitivul

               1.

               Prin refuzul de a proceda la calculul și la plata către Comisia Comunităților Europene a resurselor proprii nepercepute în perioada cuprinsă între 1 ianuarie 1998 și 31 decembrie 2002, privind importul de material militar cu scutire de taxe vamale, precum și prin refuzul de a plăti dobânzile de întârziere legate de neplata resurselor proprii menționate către Comisia Comunităților Europene, Republica Elenă nu și a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 2 și 9-11 din Regulamentul (CEE, Euratom) nr. 1552/1989 al Consiliului din 29 mai 1989 de punere în aplicare a Deciziei 88/376/CEE, Euratom privind resursele proprii ale Comunităților, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (Euratom, CE) nr. 1355/1996 al Consiliului din 8 iulie 1996, până la 31 mai 2000, precum și, începând de la aceeași dată, al acelorași articole din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1150/2000 al Consiliului din 22 mai 2000 privind punerea în aplicare a Deciziei 94/728/CE, Euratom referitoare la sistemul resurselor proprii ale Comunităților.

               2.

               Obligă Republica Elenă la plata cheltuielilor de judecată.

               3.

               Regatul Danemarcei, Republica Italiană, Republica Portugheză și Republica Finlanda suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 10, 14.01.2006.


title: Cauza T-349/15: Hotărârea Tribunalului din 24 noiembrie 2016 – CG/EUIPO – Perry Ellis International Group (P PRO PLAYER) („Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii figurative a Uniunii Europene P PRO PLAYER — Mărcile figurative anterioare ale Uniunii Europene și naționale P și P PROTECTIVE — Motiv relativ de refuz — Lipsa riscului de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”)

text:
               16.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 14/31

         Hotărârea Tribunalului din 24 noiembrie 2016 – CG/EUIPO – Perry Ellis International Group (P PRO PLAYER)
   (Cauza T-349/15) (1)

   ((„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii figurative a Uniunii Europene P PRO PLAYER - Mărcile figurative anterioare ale Uniunii Europene și naționale P și P PROTECTIVE - Motiv relativ de refuz - Lipsa riscului de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”))
   (2017/C 014/37)
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: CG Verwaltungsgesellschaft mbH (Gevelsberg, Germania) (reprezentant: T. Körber, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanţi: D. Stoyanova Valchanova și M. Fischer, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Perry Ellis International Group Holdings Ltd (Nassau, Bahamas) (reprezentanți: O. Günzel și V. Ahmann, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 28 aprilie 2015 (cauza R 2439/2014-4) privind o procedură de opoziție între Perry Ellis International Group Holdings et CG Verwaltunggsgesellschaft

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Verwaltungsgesellschaft mbH să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele ale Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) și ale Perry Ellis International Group Holdings Ltd.

      (1)  JO C 294, 7.9.2015.


title: Cauza C-310/13: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 20 noiembrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesgerichtshof – Germania) – Novo Nordisk Pharma GmbH/S (Trimitere preliminară — Directiva 85/374/CEE — Protecția consumatorilor — Răspunderea pentru produsele cu defect — Domeniul de aplicare material al directivei — Regimuri speciale de răspundere existente la data notificării directivei — Admisibilitatea unui regim național de răspundere care permite obținerea de informații cu privire la efectele secundare ale produselor farmaceutice)

text:
               26.1.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 26/5

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 20 noiembrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesgerichtshof – Germania) – Novo Nordisk Pharma GmbH/S
   (Cauza C-310/13) (1)

   ((Trimitere preliminară - Directiva 85/374/CEE - Protecția consumatorilor - Răspunderea pentru produsele cu defect - Domeniul de aplicare material al directivei - Regimuri speciale de răspundere existente la data notificării directivei - Admisibilitatea unui regim național de răspundere care permite obținerea de informații cu privire la efectele secundare ale produselor farmaceutice))
   (2015/C 026/05)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesgerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Novo Nordisk Pharma GmbH

      Pârâtă: S

      Dispozitivul

   Directiva 85/374/CEE a Consiliului din 25 iulie 1985 de apropiere a actelor cu putere de lege și a actelor administrative ale statelor membre cu privire la răspunderea pentru produsele cu defect, astfel cum a fost modificată prin Directiva 1999/34/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 10 mai 1999, trebuie interpretată în sensul că nu se opune unei reglementări naționale precum cea în discuție în litigiul principal, de stabilire a unui regim special de răspundere în sensul articolului 13 din această directivă, care prevede, în urma modificării acestei reglementări intervenite ulterior datei notificării acestei directive statului membru în cauză, dreptul consumatorului de a pretinde de la fabricantul medicamentului informații cu privire la efectele secundare ale acestui produs.

      (1)  JO C 260, 7.9.2013.


title: Cauza C-39/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (Țările de Jos) la 25 ianuarie 2016 – Argenta Spaarbank NV/Belgische Staat

text:
               18.4.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 136/13

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (Țările de Jos) la 25 ianuarie 2016 – Argenta Spaarbank NV/Belgische Staat
   (Cauza C-39/16)
   (2016/C 136/18)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Argenta Spaarbank NV

      Pârât: Belgische Staat

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 198 10o WIB92, în versiunea aplicabilă exercițiilor financiare 2000 și 2001, încalcă sau nu încalcă articolul 4 alineatul (2) din Directiva din 23 iulie 1990 privind regimul fiscal comun care se aplică societăților-mamă și filialelor acestora (Directiva 90/435/CEE (1) a Consiliului), în măsura în care acesta prevede că dobânzile nu sunt considerate cheltuieli profesionale până la concurența unui cuantum egal cu cel al dividendelor deductibile în temeiul articolelor 202- 204, dividende pe care o societate le primește pentru acțiuni pe care, la data cesiunii lor, nu le-a deținut pentru o perioadă neîntreruptă de cel puțin un an, fără să prezinte relevanță dacă dobânzile impuse menționate sunt sau nu sunt legate de o participare (sau de finanțarea unei participări) în urma căreia au fost primite dividendele susceptibile să beneficieze de scutire?

               2)

               Articolul 198 10o WIB92, în versiunea aplicabilă exercițiilor financiare 2000 și 2001, reprezintă o prevedere care urmărește prevenirea fraudei și a abuzurilor, în sensul articolului 1 alineatul (2) din Directiva din 23 iulie 1990 privind regimul fiscal comun care se aplică societăților mamă și filialelor (Directiva 90/435/CEE a Consiliului)? În cazul unui răspuns afirmativ, în această situație, articolul 198 10oWIB92 depășește sau nu depășește ceea ce este necesar prevenirii unor asemenea cazuri de fraudă și abuz, în măsura în care prevede că dobânzile nu sunt considerate cheltuieli profesionale până la concurența unui cuantum egal cu cel al dividendelor deductibile în temeiul articolelor 202-204, dividende pe care o societate le primește pentru acțiuni pe care, la data cesiunii lor, nu le-a deținut pentru o perioadă neîntreruptă de cel puțin un an, fără să prezinte relevanță dacă dobânzile impuse menționate sunt sau nu sunt legate de o participare (sau de finanțarea unei participări) în urma căreia au fost primite dividendele susceptibile să beneficieze de scutire?

      (1)  Directiva 90/435/CEE a Consiliului din 23 iulie 1990 privind regimul fiscal comun care se aplică societăților-mamă și filialelor acestora din diferite state membre (JO L 225, p. 6, Ediție specială, 09/vol. 1, p. 97).


title: Cauza T-173/07: Ordonanța Tribunalului din 11 ianuarie 2010 — Reno Schuhcentrum/OAPI — Payless ShoeSource Worldwide (Payless ShoeSource)

text:
               13.3.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/51

         Ordonanța Tribunalului din 11 ianuarie 2010 — Reno Schuhcentrum/OAPI — Payless ShoeSource Worldwide (Payless ShoeSource)
   (Cauza T-173/07) (1)

   2010/C 63/90

      Limba de procedură: engleza

   Președintele Camerei a doua a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 170, 21.7.2007.


title: Cauza T-355/11: Acțiune introdusă la 5 iulie 2011 — Segovia Bonet/OAPI — IES (IES)

text:
               10.9.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/52

         Acțiune introdusă la 5 iulie 2011 — Segovia Bonet/OAPI — IES (IES)
   (Cauza T-355/11)
   2011/C 269/115
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamant: Jorge Segovia Bonet (Madrid, Spania) (reprezentanți: M.E. López Camba și J.L. Rivas Zurdo, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: IES Insurance Engineering Services Srl (Milano, Italia)

      Concluziile

               —

               Anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 29 martie 2011 în cauza R 749/2010-2 și

               —

               obligarea pârâtului și a celeilalte părți în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs la plata cheltuielilor de judecată..

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Marca comunitară vizată: marca figurativă „IES” pentru servicii din clasele 35, 36, 41, 42 și 45 — cererea de înregistrare nr. 6787345.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: reclamantul.

      Marca sau semnul invocat: înregistrarea britanică nr. 2358802 a mărcii figurative „IES” pentru servicii din clasa 41.

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția în parte.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac și confirmă decizia diviziei de opoziție.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului, întrucât camera de recurs a considerat în mod greșit că nu exista un risc de confuzie între marca anterioară și marca comunitară contestată a cărei înregistrare se solicită, având în vedere că (i) semnele comparate sunt suficient de similare pentru a genera confuzii, în special din punct de vedere fonetic, și (ii) serviciile desemnate de marca anterioară sunt complementare celor desemnate de marca comunitară contestată a cărei înregistrare se solicită.


title: Cauza T-665/14 P: Recurs introdus la 17 septembrie 2014 de Robert Klar și Francisco Fernandez Fernandez împotriva Ordonanței din 16 iulie 2014 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-114/13, Klar și Fernandez Fernandez/Comisia

text:
               27.10.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 380/24

         Recurs introdus la 17 septembrie 2014 de Robert Klar și Francisco Fernandez Fernandez împotriva Ordonanței din 16 iulie 2014 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-114/13, Klar și Fernandez Fernandez/Comisia
   (Cauza T-665/14 P)
   2014/C 380/32
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurenți: Robert Klar (Grevenmacher, Luxemburg) și Francisco Fernandez Fernandez (Steinsel, Luxemburg) (reprezentant: A. Salerno, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile

   Recurenții solicită Tribunalului:

               —

               anularea ordonanței Tribunalului Funcției Publice din 16 iulie 2014;

               —

               trimiterea cauzei Tribunalului Funcției Publice spre rejudecare pentru a se pronunța pe fond;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului, recurenții invocă un motiv unic întemeiat pe faptul că Tribunalul Funcției Publice ar fi considerat în mod greșit că acțiunea este în mod vădit inadmisibilă, în lipsa unei proceduri precontencioase legale, în măsura în care nota Autorității împuternicite să facă numiri din luna octombrie 2012 nu ar fi, nici având în vedere termenii săi, nici având în vedere contextul, nici având în vedere forma acesteia, un act cauzator de prejudiciu, a cărui notificare ar fi declanșat termenul de introducere a reclamației.


title: Cauza C-63/08: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 29 octombrie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunal du travail d'Esch-sur-Alzette — Luxembourg) — Virginie Pontin/T-Comalux SA [Politică socială — Protecția la locul de muncă a lucrătoarelor gravide, care au născut de curând sau care alăptează — Directiva 92/85/CEE — Articolele 10 și 12 — Interzicerea concedierii între începutul sarcinii și terminarea concediului de maternitate — Protecția jurisdicțională a drepturilor conferite justițiabililor de dreptul comunitar — Egalitate de tratament între bărbați și femei — Directiva 76/207/CEE — Articolul 2 alineatul (7) al treilea paragraf — Tratament mai puțin favorabil al unei femei legat de sarcină sau de concediul de maternitate — Restrângerea căilor de atac aflate la dispoziția femeilor concediate în timpul sarcinii]

text:
               19.12.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 312/4

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 29 octombrie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunal du travail d'Esch-sur-Alzette — Luxembourg) — Virginie Pontin/T-Comalux SA
   (Cauza C-63/08) (1)

   (Politică socială - Protecția la locul de muncă a lucrătoarelor gravide, care au născut de curând sau care alăptează - Directiva 92/85/CEE - Articolele 10 și 12 - Interzicerea concedierii între începutul sarcinii și terminarea concediului de maternitate - Protecția jurisdicțională a drepturilor conferite justițiabililor de dreptul comunitar - Egalitate de tratament între bărbați și femei - Directiva 76/207/CEE - Articolul 2 alineatul (7) al treilea paragraf - Tratament mai puțin favorabil al unei femei legat de sarcină sau de concediul de maternitate - Restrângerea căilor de atac aflate la dispoziția femeilor concediate în timpul sarcinii)
   2009/C 312/05
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Tribunal du travail d'Esch-sur-Alzette

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Virginie Pontin

      Pârâtă: T-Comalux SA

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Tribunal du travail d'Esch-sur-Alzette (Marele Ducat al Luxemburgului) — Interpretarea articolelor 10 și 12 din Directiva 92/85/CEE a Consiliului din 19 octombrie 1992 privind introducerea de măsuri pentru promovarea îmbunătățirii securității și a sănătății la locul de muncă în cazul lucrătoarelor gravide, care au născut de curând sau care alăptează (JO L 348, p. 1, Ediție specială, 05/vol. 3, p. 3) și a articolului 2 din Directiva 76/207/CEE a Consiliului din 9 februarie 1976 privind punerea în aplicare a principiului egalității de tratament între bărbați și femei în ceea ce privește accesul la încadrarea în muncă, la formarea și la promovarea profesională, precum și condițiile de muncă (JO L 39, p. 40, Ediție specială, 05/vol.1, p. 164) — Întinderea protecției jurisdicționale a unei lucrătoare gravide, victimă a unei concedieri — Compatibilitatea cu directivele citate anterior a unei reglementări naționale care supune acțiunea în justiție a lucrătoarei gravide concediate unor termene prestabilite scurte de 8 și respectiv 15 zile și care restrânge domeniul acestei acțiuni la menținerea sau la reintegrarea lucrătoarei gravide în întreprindere, cu excluderea oricărei acordări de daune interese

      Dispozitivul

               1.

               Articolele 10 și 12 din Directiva 92/85/CEE a Consiliului din 19 octombrie 1992 privind introducerea de măsuri pentru promovarea îmbunătățirii securității și a sănătății la locul de muncă în cazul lucrătoarelor gravide, care au născut de curând sau care alăptează [a zecea directivă specială în sensul articolului 16 alineatul (1) din Directiva 89/391/CEE] trebuie interpretate în sensul că nu se opun legislației unui stat membru care prevede o cale de atac specifică referitoare la interzicerea concedierii lucrătoarelor gravide, care au născut de curând sau care alăptează, prevăzută la respectivul articol 10, cale de atac exercitată potrivit modalităților procedurale proprii acestei acțiuni, cu condiția ca acestea să nu fie însă mai puțin favorabile decât cele aferente acțiunilor similare de natură internă (principiul echivalenței) și să nu fie reglementate într-un mod care să facă practic imposibilă exercitarea drepturilor recunoscute de ordinea juridică comunitară (principiul efectivității). Un termen de decădere de 15 zile, precum cel instituit prin articolul L. 337-1 alineatul (1) al patrulea paragraf din code du travail nu pare a fi de natură să îndeplinească condiția respectivă, verificarea revenind instanței de trimitere.

               2.

               Articolul 2 din Directiva 76/207/CEE a Consiliului din 9 februarie 1976 privind punerea în aplicare a principiului egalității de tratament între bărbați și femei în ceea ce privește accesul la încadrarea în muncă, la formarea și la promovarea profesională, precum și condițiile de muncă, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2002/73/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 septembrie 2002, coroborat cu articolul 3 din Directiva 76/207 modificată trebuie să fie interpretat în sensul că se opune legislației unui stat membru, precum cea instituită prin articolul L. 337-1 din code du travail, specifică protecției prevăzute la articolul 10 din Directiva 92/85 în caz de concediere a lucrătoarelor gravide, care au născut de curând sau care alăptează, care privează salariata gravidă concediată în timpul sarcinii de o acțiune jurisdicțională în despăgubire, în timp ce aceasta este disponibilă oricărui alt salariat concediat, atunci când o astfel de limitare a căilor de atac constituie un tratament mai puțin favorabil al unei femei legat de sarcină. Aceasta ar fi situația, în special, atunci când modalitățile procedurale aferente singurei acțiuni disponibile în caz de concediere a lucrătoarelor menționate nu respectă principiul protecției jurisdicționale efective a drepturilor conferite justițiabililor de dreptul comunitar, verificarea revenind instanței de trimitere.

      (1)  JO C 93, 12.4.2008.


title: Cauza T-208/15: Hotărârea Tribunalului din 1 martie 2017 – Universiteit Antwerpen/REA [„Clauză compromisorie — Al șaptelea program-cadru pentru activități de cercetare, de dezvoltare tehnologică și demonstrative (2007-2013) — Activități Marie Curie — Cercetători aflați la începutul carierei — Cerere de propuneri FP7-People-ITN-2008 — Convenții de subvenție — Cheltuieli eligibile — Rambursarea sumelor plătite — Noțiunea de primire de cercetători — Proporționalitate”]

text:
               18.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 121/25

         Hotărârea Tribunalului din 1 martie 2017 – Universiteit Antwerpen/REA
   (Cauza T-208/15) (1)

   ([„Clauză compromisorie - Al șaptelea program-cadru pentru activități de cercetare, de dezvoltare tehnologică și demonstrative (2007-2013) - Activități Marie Curie - Cercetători aflați la începutul carierei - Cerere de propuneri FP7-People-ITN-2008 - Convenții de subvenție - Cheltuieli eligibile - Rambursarea sumelor plătite - Noțiunea de primire de cercetători - Proporționalitate”])
   (2017/C 121/36)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Universiteit Antwerpen (Anvers, Belgia) (reprezentanți: P. Teerlinck și P. de Bandt, avocați)

      Pârâtă: Agenția Executivă pentru Cercetare (REA) (reprezentanți: S. Payan-Lagrou și V. Canetti, agenți, asistați de D. Waelbroeck și de A. Duron, avocați)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 272 TFUE prin care se solicită, pe de o parte, declararea faptului că convenția de subvenție nr. 238214 „C7” (Cerebellar-Cortical Control: Cells, Circuits, Computation, and Clinic) și convenția de subvenție nr. 238686 „Cerebnet” (Timing and plasticity in the olivo-cerebellar system), încheiate în cadrul cererii de propuneri FP7-People-ITN-2008 nu pot fi interpretate în sensul că obligă beneficiarii să efectueze formarea cercetătorilor aflați la începutul carierei exclusiv în localurile proprii și, în consecință, confirmarea faptului că REA nu poate respinge ca neeligibilă partea din cheltuieli referitoare la formarea a trei cercetători aflați la începutul carierei în afara localurilor reclamantei și, pe de altă parte, obligarea REA la plata tuturor cheltuielilor referitoare la formarea acestor cercetători aflați la începutul carierei, astfel cum au fost comunicate reclamantei, majorate cu dobânzi de întârziere cu începere de la data la care plățile erau datorate în temeiul convențiilor

      Dispozitivul

               1)

               Obligă Agenția Executivă pentru Cercetare (REA) să plătească Universiteit Antwerpen suma de 45 526,73 euro, corespunzătoare plății anumitor cheltuieli eligibile în temeiul convenției „Cerebnet” nr. 238686 încheiate în cadrul celui de al șaptelea program-cadru pentru activități de cercetare, de dezvoltare tehnologică și demonstrative (2007-2013), majorată cu dobânzi convenționale cu începere de la data la care această sumă era datorată în temeiul convenției menționate.

               2)

               Respinge în rest acțiunea.

               3)

               REA și Universiteit Antwerpen suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 270, 17.8.2015.


title: Cauza T-580/08: Hotărârea Tribunalului din 19 mai 2011 — PJ Hungary/OAPI — Pepekillo (PEPEQUILLO) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale PEPEQUILLO — Mărci naționale și comunitare verbale și figurative anterioare PEPE și PEPE JEANS — Restitutio in integrum — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Similitudinea produselor — Articolul 78 din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 81 din Regulamentul (CE) nr. 207/2009] — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) și articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 40/94 [devenite articolul 8 alineatul (1) litera (b) și articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009]” ]

text:
               2.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 194/13

         Hotărârea Tribunalului din 19 mai 2011 — PJ Hungary/OAPI — Pepekillo (PEPEQUILLO)
   (Cauza T-580/08) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale PEPEQUILLO - Mărci naționale și comunitare verbale și figurative anterioare PEPE și PEPE JEANS - Restitutio in integrum - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Similitudinea produselor - Articolul 78 din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 81 din Regulamentul (CE) nr. 207/2009] - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) și articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 40/94 [devenite articolul 8 alineatul (1) litera (b) și articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009])
   2011/C 194/19
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: PJ Hungary Szolgáltató kft (PJ Hungary kft) (Budapesta, Ungaria) (reprezentanți: M. H. Granado Carpenter și C. Gutiérrez Martínez, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: O. Mondéjar Ortuño, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Pepekillo, SL (Algésiras, Spania) (reprezentant: J. Garrido Pastor, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziilor Camerei întâi de recurs a OAPI din 30 aprilie și din 24 septembrie 2008 (ambele pronunțate în cauza R 722/2007-1) privind cererea de restitutio in integrum a Pepekillo, SL, și, respectiv, procedura de opoziție dintre PJ Hungary Szolgáltató kft (PJ Hungary kft) și Pepekillo

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Decizia Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 24 septembrie 2008 (cauza R 722/2007-1).

               2.

               Respinge în rest acțiunea.

               3.

               OAPI va suporta propriile cheltuieli de judecată, jumătate din cele efectuate de PJ Hungary Szolgáltató kft (PJ Hungary kft), precum și cheltuielile necesare ale PJ Hungary kft aferente procedurii în fața Camerei întâi de recurs a OAPI.

               4.

               Pepekillo, SL, va suporta propriile cheltuieli de judecată și jumătate din cele efectuate de PJ Hungary kft.

      (1)  JO C 44, 21.2.2009.


title: Cauza T-481/07: Acțiune introdusă la 21 decembrie 2007 — Deltalinqs și SVZ/Comisia Comunităților Europene

text:
               8.3.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 64/43

         Acțiune introdusă la 21 decembrie 2007 — Deltalinqs și SVZ/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-481/07)
   (2008/C 64/72)
   Limba de procedură: olandeza
   Părțile

      Reclamante: Deltalinqs și SVZ, Havenondernemersvereniging Rotterdam (Rotterdam, Țările de Jos) (reprezentant: M. Meulenbelt, advocaat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantelor

               —

               Anularea deciziei Comisiei,

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamantele contestă decizia Comisiei din 10 mai 2007 (JO 2007, C 227, p. 4) în legătură cu regimul flamand de ajutoare pentru transportul intermodal pe căile navigabile (Măsuri de ajutor N 682/2006 — Belgia). Prin decizia sa, Comisia declară măsura de ajutor compatibilă cu Tratatul CE și decide să nu ridice obiecții.
   Reclamantele își întemeiază acțiunea, în primul rând, pe o încălcare a principiului nediscriminării din Regulamentul (CEE) nr. 1107/70 al Consiliului din 4 iunie 1970 privind acordarea ajutoarelor de stat pentru transportul feroviar, rutier și pe căi navigabile interioare (JO L 130, p. 1, Ediție specială 7/vol. 1, p. 54), precum și a articolelor 12 CE și 73 CE. Ajutorul pentru descărcarea de containere în porturi interioare flamande este acordat în cazul în care containerele intră sau ies de pe teritoriul Uniunii Europene printr-un port flamand, dar nu atunci când este vorba despre un port maritim dintr-un alt stat membru. Acest lucru reprezintă o discriminare pe motiv de naționalitate.
   În plus, ajutorul ar determina o denaturare a concurenței. Acesta ar determina un dezavantaj important pentru toate porturile din nord-vestul Europei care desfășoară operațiuni comerciale cu interiorul teritoriului flamand și în special pentru portul Rotterdam.
   În sfârșit, reclamantele invocă o încălcare a obligației de anchetă și de motivare. Comisia ar fi omis să cerceteze consecințele privind concurența și, în plus, nu ar fi prezentat motivele pentru care nu a efectuat un studiu economic.


title: Cauza T-256/07: Acțiune introdusă la 16 iulie 2007 — People's Mojahedin Organization of Iran/Consiliul Uniunii Europene

text:
               8.9.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/50

         Acțiune introdusă la 16 iulie 2007 — People's Mojahedin Organization of Iran/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza T-256/07)
   (2007/C 211/94)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: People's Mojahedin Organization of Iran (Auvers sur Oise, Franța) (reprezentanți: J.P. Spitzer, lawyer și D. Vaughan, QC)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea Deciziei 2007/445/CE a Consiliului, în măsura în care se aplică reclamantei;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamanta solicită anularea parțială a Deciziei 2007/445/CE a Consiliului din 28 iunie 2007 de punere în aplicare a articolului 2 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 2580/2001 privind măsuri restrictive specifice îndreptate împotriva anumitor persoane și entități în vederea combaterii terorismului și de abrogare a Deciziilor 2006/379/CE și 2006/1008/CE (1) care menține reclamanta pe lista persoanelor, grupurilor și entităților cărora li se aplică o înghețare a fondurilor și a altor resurse financiare.
   În susținerea acțiunii sale, reclamanta invocă faptul că decizia atacată a Consiliului ar trebui anulată întrucât Consiliul a continuat să se bazeze pe includerea reclamantei pe lista din Decizia 2006/379/CE, care ar fi trebuit să fie anulată sau modificată de către Consiliu în ceea ce o privește pe reclamantă, ca urmare a hotărârii Tribunalului de Primă Instanță în cauza T-228/02 Organisation des Modjahedines du peuple d'Iran/Consiliu (Rec., 2006, p. II-0000). Potrivit reclamantei, Consiliul era obligat să elimine numele reclamantei de pe lista menționată.
   În plus, reclamanta susține că decizia atacată a fost adoptată cu încălcarea dreptului reclamantei de a fi ascultată și fără o motivare adecvată.
   Mai mult, reclamanta pretinde că decizia atacată a fost adoptată în temeiul unor elemente care toate erau legate de perioada anterioară anului 2001 și fără a lua în considerare elementele legate de anii de după 2001 prezentate de reclamantă.
   În final, reclamanta pretinde că aceste împrejurări constituie un abuz sau o deturnare de putere.

      (1)  JO 2007, L 169, p. 58.


title: Cauza T-347/08: Acțiune introdusă la 20 august 2008 — iTouch International/OAPI — Touchnet Information Systems (iTouch)

text:
               25.10.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 272/43

         Acțiune introdusă la 20 august 2008 — iTouch International/OAPI — Touchnet Information Systems (iTouch)
   (Cauza T-347/08)
   (2008/C 272/85)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza
   Părțile

      Reclamantă: iTouch International plc (Londra, Regatul Unit) (reprezentanți: T. Alkin, Barrister)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Touchnet Information Systems, Inc. ( Lenexa, Statele Unite)
   Concluziile reclamantului

               —

               Anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 28 mai 2008 în cauza R 493/2007-2,

               —

               în subsidiar, anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 28 mai 2008 în cauza R 493/2007-2 în măsura în care instanța apreciază că se impune și

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: reclamanta.

      Marca comunitară vizată: marca verbală „iTouch” pentru servicii din clasele 38 și 42.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca verbală comunitară „TOUCHNET” înregistrată sub nr 1 449 503 pentru produse și servicii din clasele 9, 37 și 42.

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția în întregime.

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul.

      Motivele invocate: Încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94 al Consiliului întrucât camera de recurs a constatat în mod greșit că există un risc de confuzie între mărcile în conflict.


title: Cauza C-64/14 P: Ordonanța Curții (Camera a patra) din 29 aprilie 2015 – Sven A. von Storch/Banca Centrală Europeană (BCE) (Recurs — Acțiune în anulare — Admisibilitate — Persoană vizată în mod direct — Decizii adoptate de Banca Centrală Europeană — Orientarea 2012/641/UE a Băncii Centrale Europene — Articolul 181 din Regulamentul de procedură al Curții)

text:
               28.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 320/3

         Ordonanța Curții (Camera a patra) din 29 aprilie 2015 – Sven A. von Storch/Banca Centrală Europeană (BCE)
   (Cauza C-64/14 P) (1)

   ((Recurs - Acțiune în anulare - Admisibilitate - Persoană vizată în mod direct - Decizii adoptate de Banca Centrală Europeană - Orientarea 2012/641/UE a Băncii Centrale Europene - Articolul 181 din Regulamentul de procedură al Curții))
   (2015/C 320/03)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurent: Sven A. von Storch (reprezentant: M. Kerber, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Banca Centrală Europeană (BCE) (reprezentanți: C. Kroppenstedt și G. Gruber, agenți, asistați de H.-G. Kamann, avocat)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă pe domnul Sven A. von Storch și pe ceilalți 5  216 de reclamanţi, ale căror nume figurează în anexă la prezenta ordonanță, la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 151, 19.5.2014.