title: Cauza C-376/12: Ordonanța Curții (Camera a opta) din 17 octombrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio — Italia) — Sky Italia Srl/Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Commissione di Garanzia dell’Attuazione della Legge sullo Sciopero nei Servizi Pubblici Essenziali (Rețele și servicii de comunicații electronice — Directiva 2002/20/CE — Articolul 12 — Taxe administrative impuse întreprinderilor din sectorul în cauză — Reglementare națională prin care operatorii de comunicații electronice sunt supuși la plata unei taxe destinate să acopere costurile de funcționare ale autorităților naționale de reglementare)

text:
               21.12.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 377/2

         Ordonanța Curții (Camera a opta) din 17 octombrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio — Italia) — Sky Italia Srl/Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Commissione di Garanzia dell’Attuazione della Legge sullo Sciopero nei Servizi Pubblici Essenziali
   (Cauza C-376/12) (1)

   (Rețele și servicii de comunicații electronice - Directiva 2002/20/CE - Articolul 12 - Taxe administrative impuse întreprinderilor din sectorul în cauză - Reglementare națională prin care operatorii de comunicații electronice sunt supuși la plata unei taxe destinate să acopere costurile de funcționare ale autorităților naționale de reglementare)
   2013/C 377/03
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Sky Italia Srl

      Pârâte: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Commissione di Garanzia dell’Attuazione della Legge sullo Sciopero nei Servizi Pubblici Essenziali

      Cu participarea: Television Broadcasting System SpA, Wind Telecomunicazioni SpA

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio — Interpretarea articolului 12 din Directiva 2002/20/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind autorizarea rețelelor și serviciilor de comunicații electronice (Directiva privind autorizarea) (JO L 108, p. 21, Ediție specială, 13/vol. 35, p. 183) — Taxe administrative impuse întreprinderilor — Reglementare care prevede că toate costurile autorităților naționale de reglementare, nefinanțate de stat, sunt repartizate între întreprinderile care își desfășoară activitatea în sectorul avut în vedere, în funcție de veniturile realizate de acestea din vânzările de mărfuri sau din prestările de servicii relevante

      Dispozitivul

   Articolul 12 din Directiva 2002/20/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind autorizarea rețelelor și serviciilor de comunicații electronice (Directiva privind autorizarea) trebuie interpretat în sensul că nu se opune reglementării unui stat membru, precum cea în discuție în litigiul principal, în temeiul căreia întreprinderile care furnizează un serviciu sau o rețea de comunicații electronice datorează o taxă, destinată să acopere toate cheltuielile suportate de autoritatea națională de reglementare și nefinanțate de stat, al cărei cuantum este stabilit în funcție de veniturile pe care le realizează aceste întreprinderi, cu condiția ca taxa amintită să fie exclusiv destinată să acopere cheltuielile corespunzătoare activităților menționate la alineatul (1) litera (a) al acestei dispoziții, ca totalitatea veniturilor obținute din taxa respectivă să nu depășească totalitatea costurilor corespunzătoare acestor activități și ca aceeași taxă să fie impusă fiecărei întreprinderi în mod obiectiv, transparent și proporțional, aspect care trebuie verificat de instanța de trimitere.

      (1)  JO C 311, 13.10.2012.


title: Cauza T-386/06: Hotărârea Tribunalului din 24 martie 2011 — Pegler/Comisia ( „Concurență — Înțelegeri — Sectorul fitingurilor din cupru și din aliaj de cupru — Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 81 CE — Imputabilitatea comportamentului ilicit — Amenzi — Efect descurajator” )

text:
               14.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 145/23

         Hotărârea Tribunalului din 24 martie 2011 — Pegler/Comisia
   (Cauza T-386/06) (1)

   (Concurență - Înțelegeri - Sectorul fitingurilor din cupru și din aliaj de cupru - Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 81 CE - Imputabilitatea comportamentului ilicit - Amenzi - Efect descurajator)
   2011/C 145/35
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Pegler Ltd (Doncaster, Regatul Unit) (reprezentanți: R. Thompson, QC, și A. Collinson, solicitor)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Nijenhuis și V. Bottka, agenți, asistați de S. Kinsella și K. Daly, solicitors)

      Obiectul

   Cerere de anulare parțială a Deciziei C(2006) 4180 a Comisiei din 20 septembrie 2006 privind o procedură în temeiul articolului 81 [CE] și al articolului 53 din Acordul privind SEE (Cazul COMP/F-1/38.121 — Fitinguri), precum și, cu titlu subsidiar, o cerere de reducere a cuantumului amenzii aplicate reclamantei prin decizia menționată

      Dispozitivul

               1.

               Anulează articolul 1 din Decizia C(2006) 4180 a Comisiei din 20 septembrie 2006 privind o procedură în temeiul articolului 81 [CE] și al articolului 53 din Acordul privind SEE (Cazul COMP/F-1/38.121 — Fitinguri) în măsura în care constată că Pegler Ltd a participat la încălcare în perioada 31 decembrie 1988-29 octombrie 1993.

               2.

               Stabilește la 3,4 milioane de euro cuantumul amenzii aplicate în solidar Pegler la articolul 2 litera (h) din Decizia C(2006) 4180.

               3.

               Respinge acțiunea cu privire la restul motivelor.

               4.

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 20, 27.1.2007.


title: Cauza C-455/16 P: Recurs introdus la 12 august 2016 de Moreda-Riviere Trefilerías, S.A. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 2 iunie 2016 în cauzele conexate T-426/10-T-429/16 și T-438/12-T-441/12, Moreda-Riviere Trefilerías şi alţii/Comisia

text:
               24.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 392/13

         Recurs introdus la 12 august 2016 de Moreda-Riviere Trefilerías, S.A. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 2 iunie 2016 în cauzele conexate T-426/10-T-429/16 și T-438/12-T-441/12, Moreda-Riviere Trefilerías şi alţii/Comisia
   (Cauza C-455/16 P)
   (2016/C 392/17)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Recurentă: Moreda-Riviere Trefilerías, S.A. (reprezentanți: F. González Díaz, A. Tresandi Blanco, V. Romero Algarra, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului din 2 iunie 2016 în cauzele conexate T-438/12-T-441/12 și, în special, în cauza T-440/12, Moreda-Riviere Trefilerías, S.A/Comisia Europeană;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată aferente atât prezentei proceduri, cât şi procedurii aflate pe rolul Tribunalului

      Motivele și principalele argumente

               1.

               Tribunalul a săvârşit o eroare de drept prin declararea drept inadmisibil a motivului întemeiat pe încălcarea dreptului la apărare al recurentei.

               2.

               Tribunalul a săvârşit o eroare de drept prin aplicarea unui criteriu juridic eronat pentru a evalua cea de a doua cerere prin care se invocă lipsa capacităţii contributive şi, prin urmare, admisibilitatea acţiunii.

               3.

               Tribunalul a săvârşit o eroare de drept în aprecierea elementelor de probă sau prin denaturarea vădită a elementelor de probă, încălcând obligaţia de control de fond şi dreptul la o protecţie jurisdicţională efectivă, precum şi obligaţia de motivare.


title: Cauza T-123/17 R: Ordonanța vicepreședintelui Tribunalului din 10 aprilie 2017 – Exaa Abwicklungsstelle für Energieprodukte/ACER [„Măsuri provizorii — Energie — Decizie a ACER prin care se respinge o cerere de intervenție în cauza A-001-2017 (consolidată) — Cerere de suspendare a executării — Lipsa urgenței”]

text:
               19.6.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 195/29

         Ordonanța vicepreședintelui Tribunalului din 10 aprilie 2017 – Exaa Abwicklungsstelle für Energieprodukte/ACER
   (Cauza T-123/17 R)
   ([„Măsuri provizorii - Energie - Decizie a ACER prin care se respinge o cerere de intervenție în cauza A-001-2017 (consolidată) - Cerere de suspendare a executării - Lipsa urgenței”])
   (2017/C 195/41)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Exaa Abwicklungsstelle für Energieprodukte AG (Viena, Austria) (reprezentant: B. Rajal, avocat)

      Pârâtă: Agenția pentru Cooperarea Autorităților de Reglementare din Domeniul Energiei (ACER) (reprezentanți: P. Martinet și E. Tremmel, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolele 278 și 279 TFUE, având ca obiect suspendarea executării deciziei ACER din 17 februarie 2017 prin care se respinge o cerere de intervenție a reclamantei în cauza A-001-2017 (consolidată).

      Dispozitivul

               1)

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza C-109/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesfinanzhof (Germania) la 6 martie 2014 – Finanzamt Hamburg-Mitte/Marenave Schiffahrts AG

text:
               26.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 159/13

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesfinanzhof (Germania) la 6 martie 2014 – Finanzamt Hamburg-Mitte/Marenave Schiffahrts AG
   (Cauza C-109/14)
   2014/C 159/17
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesfinanzhof

      Părțile din procedura principală

      Recurent: Finanzamt Hamburg-Mitte

      Intimată: Marenave Schiffahrts AG

      Întrebările preliminare

               1)

               Potrivit cărei metode de calcul trebuie să se calculeze deducerea (unei cote-părţi) a TVA-ului plătit în amonte de o societate holding pentru prestări care i-au fost furnizate în amonte, referitoare la acumularea de capital în vederea achiziţionării de părți la filiale, în cazul în care societatea holding prestează ulterior diferite servicii impozabile (astfel cum a intenţionat de la bun început) în beneficiul acestor societăţi?

               2)

               Dispoziţia privind gruparea mai multor persoane într-o persoană impozabilă unică prevăzută la articolul 4 alineatul (4) al doilea paragraf din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri (1) se opune unei reglementări naţionale potrivit căreia (în primul rând) doar o persoană juridică – nu însă şi o societate de persoane – poate fi integrată într-o întreprindere a unei alte persoane impozabile (aşa-numită societate integrantă) şi care (în al doilea rând) prevede că această persoană juridică este, din punct de vedere financiar, economic şi organizatoric (în sensul unui raport de supraordonare şi de subordonare), „integrată în întreprinderea societăţii integrante”?

               3)

               În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea anterioară: o persoană impozabilă poate invoca în mod direct articolul 4 alineatul (4) al doilea paragraf din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri?

      (1)  JO L 145, p. 1.


               13.12.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/19

         Cerere pentru un aviz consultativ al Curții de Justiție a AELS înaintată de Hæstiréttur Íslands la data de 8 mai 2007 în cauza HOB vín ehf c. Faxaflóahafnir sf.
   (Cauza E-6/07)
   (2007/C 301/11)
   S-a înaintat o cerere Curții de Justiție a AELS de către Hæstiréttur Íslands (Curtea Supremă din Islanda) printr-o scrisoare din 8 mai 2007, înregistrată de grefa Curții de Justiție pe data de 21 mai 2007, vizând emiterea unui aviz consultativ în cauza HOB vín ehf c. Faxaflóahafnir sf., cu privire la următoarele chestiuni:

               1.

               Perceperea de taxe de către un parteneriat deținut de mai multe muncipalități, pentru importul de băuturi alcoolice din alte state SEE printr-un port deținut de respectivul parteneriat, intră sub incidența articolelor 10, 11 sau 14 din Acordul SEE? Întrebarea pleacă de la premisa că funcționarea portului nu este considerată de către lege ca având un caracter public; perceperea de taxe se bazează pe o autorizație legală, acestea fiind menite să acopere costul prestării de servicii, precum și o parte a exploatării în comun a instalațiilor portuare.

               2.

               Dacă răspunsul la prima întrebare este că se aplică oricare dintre dispozițiile Acordului SEE menționate anterior, atunci respectiva dispoziție exclude perceperea de taxe de tipul celor descrise la prima întrebare? Întrebarea pleacă de la premisa că taxele aplicate importului de băuturi alcoolice sunt mai mari decât cele aplicate importului de băuturi nealcoolice și că în Islanda băuturile alcoolice sunt în general importate, inter alia din alte state membre ale SEE.


title: Cauza C-367/07: Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Italia) la 2 august 2007 — Baxter SpA/Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA) și alții

text:
               20.10.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 247/15

         Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Italia) la 2 august 2007 — Baxter SpA/Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA) și alții
   (Cauza C-367/07)
   (2007/C 247/19)
   Limba de procedură: italiana
   Instanța de trimitere
   Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Baxter SpA

      Pârâți: Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA) și alții
   Întrebările preliminare

               1)

               După prevederile articolelor 2 și 3 [din Directiva 89/105/CEE (1)], care reglementează raporturile dintre autoritățile publice ale unui stat membru și întreprinderile farmaceutice — în sensul că stabilirea prețului unui medicament sau creșterea acestuia se efectuează conform indicațiilor furnizate de către autoritățile menționate, dar în măsura în care autoritatea responsabilă le acceptă, deci în baza unui dialog între întreprinderi și autoritățile care răspund de controlul cheltuielilor farmaceutice — articolul 4 alineatul (1) reglementează „blocarea prețului tuturor medicamentelor sau al anumitor categorii de medicamente”, concepută ca o măsură cu caracter general care trebuie revăzută, cel puțin o dată pe an, pentru a se decide menținerea sau nu a acesteia, ținând cont de condițiile macroeconomice existente în statul membru.
               Dispoziția atribuie autorităților competente un termen de 90 de zile pentru a acționa și prevede că acestea trebuie să anunțe, la expirarea acestui termen, care sunt creșterile sau reducerile prețurilor care s-au efectuat, dacă este cazul.
               În măsura în care se referă la „reducerile care se efectuează, dacă este cazul”, această dispoziție trebuie interpretată în sensul că, pe lângă măsura generală care constă în blocarea prețurilor la toate sau la anumite categorii de medicamente, autorizează de asemenea o altă măsură generală care constă în posibilitatea unei reduceri a prețurilor la toate sau la anumite categorii de medicamente deja supuse blocării prețurilor?

               2)

               În măsura în care impune autorităților competente ale unui stat membru să verifice, cel puțin o dată pe an, în cazul blocării prețurilor, dacă menținerea acestei blocări este justificată de condițiile macroeconomice, articolul 4 alineatul (1) poate fi interpretat în sensul că, dacă reducerea prețurilor este admisă ca răspuns la prima întrebare, este posibilă recurgerea la această măsură chiar de mai multe ori în cursul unui an și aceasta timp de mai mulți ani (începând cu 2002 și până în 2010)?

               3)

               În sensul articolului 4 sus-menționat — ce trebuie citit în lumina considerentelor din directivă conform cărora scopul principal al măsurilor de control al prețurilor la medicamente este „promovarea sănătății publice prin asigurarea de stocuri disponibile adecvate de medicamente la un cost rezonabil” și evitarea discrepanțelor existente între aceste măsuri, care „pot împiedica sau denatura comerțul intracomunitar cu medicamente” — poate fi considerată ca fiind compatibilă cu legislația comunitară adoptarea de măsuri care fac referire la cuantumuri ale cheltuielilor doar „estimate”, mai degrabă decât „stabilite” (această întrebare se referă la ambele situații)?

               4)

               Cerințele referitoare la respectarea plafoanelor pentru cheltuielile farmaceutice pe care fiecare stat membru este competent să le stabilească trebuie să aibă legătură în mod special numai cu cheltuielile farmaceutice sau este posibil să se considere că statele membre au puterea discreționară de a ține totuși cont și de datele referitoare la alte cheltuieli sanitare?

               5)

               Principiile transparenței și participării întreprinderilor interesate la măsuri de blocare sau de reducere generalizată a prețurilor la medicamente, principii ce decurg din directivă, trebuie interpretate în sensul că este necesar să se prevadă întotdeauna și în orice caz o posibilitate de derogare de la prețul impus [articolul 4 alineatul (2) din directivă] și o participare concretă a întreprinderii solicitante, cu consecința necesității pentru administrație de a motiva eventualul refuz?

      (1)  Directiva 89/105/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1988 privind transparența măsurilor care reglementează stabilirea prețurilor medicamentelor de uz uman și includerea acestora în domeniul de aplicare al sistemelor naționale de asigurări de sănătate (JO L 40, p. 8, Ediție specială, 05/vol. 2, p. 84).


title: Cauza C-611/15 P: Recurs introdus la 19 noiembrie 2015 de L'Oréal SA împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 23 septembrie 2015 în cauza T-426/13, L'Oréal/EUIPO

text:
               29.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 314/8

         Recurs introdus la 19 noiembrie 2015 de L'Oréal SA împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 23 septembrie 2015 în cauza T-426/13, L'Oréal/EUIPO
   (Cauza C-611/15 P)
   (2016/C 314/11)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Recurentă: L'Oréal SA (reprezentanți: H. Granado Carpenter și L. Polo Carreño, avocați)

      Celelalte părți din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală și Cosmética Cabinas, S.L.
   Prin Ordonanța din 16 iunie 2016, Curtea (Camera a noua) a respins recursul și a dispus ca L’Oréal SA să suporte propriile cheltuieli de judecată.


title: Cauza C-320/12: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 27 iunie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Højesteret — Danemarca) — Malaysia Dairy Industries Pte. Ltd/Ankenævnet for Patenter og Varemærker [Apropierea legislațiilor — Directiva 2008/95/CE — Articolul 4 alineatul (4) litera (g) — Mărci — Condiții de dobândire și de păstrare a unei mărci — Refuzul înregistrării sau nulitatea — Noțiunea de rea credință a solicitantului — Cunoașterea de către solicitant a existenței unei mărci străine]

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 225/36

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 27 iunie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Højesteret — Danemarca) — Malaysia Dairy Industries Pte. Ltd/Ankenævnet for Patenter og Varemærker
   (Cauza C-320/12) (1)

   (Apropierea legislațiilor - Directiva 2008/95/CE - Articolul 4 alineatul (4) litera (g) - Mărci - Condiții de dobândire și de păstrare a unei mărci - Refuzul înregistrării sau nulitatea - Noțiunea de rea credință a solicitantului - Cunoașterea de către solicitant a existenței unei mărci străine)
   2013/C 225/62
   Limba de procedură: daneza

      Instanța de trimitere

   Højesteret

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Malaysia Dairy Industries Pte. Ltd

      Pârâtă: Ankenævnet for Patenter og Varemærker

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Højesteret — Interpretarea articolului 4 alineatul (4) litera (g) din Directiva 2008/95/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 octombrie 2008 de apropiere a legislațiilor statelor membre cu privire la mărci (JO L 299, p. 25) — Refuzul înregistrării unei mărci sau declararea nulității unei mărci — Noțiunea de rea-credință — Solicitant care are sau trebuie sa aibă cunoștință de existența unei mărci străine la depunerea cererii de înregistrare a unei mărci — Anularea înregistrării ca marcă a unei sticle de lapte de plastic pentru motivul că solicitantul, la momentul depunerii cererii sale de înregistrare a mărcii, cunoștea marca similară anterioară utilizată în străinătate de o societate concurentă

      Dispozitivul

               1.

               Articolul 4 alineatul (4) litera (g) din Directiva 2008/95/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 octombrie 2008 de apropiere a legislațiilor statelor membre cu privire la mărci trebuie interpretat în sensul că noțiunea de rea credință potrivit acestei dispoziții constituie o noțiune autonomă de drept al Uniunii care trebuie interpretată în mod uniform în Uniunea Europeană.

               2.

               Articolul 4 alineatul (4) litera (g) din Directiva 2008/95 trebuie interpretat în sensul că, pentru a stabili existența relei credințe a autorului cererii de înregistrare a unei mărci potrivit acestei dispoziții, trebuie luați în considerare toți factorii relevanți specifici speței și existenți la momentul depunerii cererii de înregistrare. Împrejurarea că autorul acestei cereri știe sau trebuie să știe că un terț utilizează o marcă în străinătate la momentul depunerii cererii, care poate fi confundată cu marca a cărei înregistrare se solicită, nu este suficientă, în sine, pentru a stabili existența, conform dispoziției menționate, a relei credințe a autorului cererii respective.

               3.

               Articolul 4 alineatul (4) litera (g) din Directiva 2008/95 trebuie interpretat în sensul că nu permite statelor membre să instituie un regim de protecție specială a mărcilor străine care se deosebește de cel stabilit prin această dispoziție și este întemeiat pe faptul că autorul cererii de înregistrare a unei mărci cunoștea sau ar fi trebuit să cunoască o marcă străină.

      (1)  JO C 258, 25.8.2012


title: Cauza C-501/04: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 18 iulie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Spaniei (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Asigurare generală directă și asigurare de viață — Directivele 92/49/CEE și 2002/83/CE — Transfer de portofoliu — Posibilitate de reziliere — Admisibilitate)

text:
               6.10.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 235/2

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 18 iulie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Spaniei
   (Cauza C-501/04) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Asigurare generală directă și asigurare de viață - Directivele 92/49/CEE și 2002/83/CE - Transfer de portofoliu - Posibilitate de reziliere - Admisibilitate)
   (2007/C 235/03)
   Limba de procedură: spaniola
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: E. Traversa și R. Vidal Puig, agenți)

      Pârât: Regatul Spaniei (reprezentant: J. M. Rodríguez Cárcamo, agent)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Neexecutarea obligațiilor ce decurg din articolul 12 alineatul (6) din Directiva 92/49/CEE a Consiliului din 18 iunie 1992 de coordonare a actelor cu putere de lege și actelor administrative privind asigurarea generală directă și de modificare a Directivelor 73/239/CEE și 88/357/CEE (a treia directivă privind „asigurarea generală”) (JO L 228, p. 1, Ediție specială, 06/vol. 2, p. 53) și din articolul 14 alineatul (5) din Directiva 2002/83/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 noiembrie 2002 privind asigurarea de viață (JO L 345, p. 1, Ediție specială, 06/vol. 4, p. 192) — Legislație națională discriminatorie față de asigurătorii din alte state membre
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Comisia Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 19, 22.1.2005.


title: Cauza T-408/15: Hotărârea Tribunalului din 13 septembrie 2016 – Globo Comunicação e Participações/EUIPO (marcă sonoră) [„Marcă a Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a unei mărci sonore — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Obligația de motivare — Articolul 75 din Regulamentul nr. 207/2009”]

text:
               24.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 392/38

         Hotărârea Tribunalului din 13 septembrie 2016 – Globo Comunicação e Participações/EUIPO (marcă sonoră)
   (Cauza T-408/15) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a unei mărci sonore - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Obligația de motivare - Articolul 75 din Regulamentul nr. 207/2009”])
   (2016/C 392/48)
   Limba de procedură: franceza

      Părţile

      Reclamant: Globo Comunicação e Participações S/A (Rio de Janeiro, Brazilia) (reprezentanţi: E. Gaspar și M.-E. De Moro-Giafferri, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 18 mai 2015 (cauza R 2945/2014-5), privind o cerere de înregistrare a unei mărci sonore ca marcă a Uniunii Europene.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Globo Comunicação e Participações S/A la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 320, 28.9.2015.


title: Cauza T-265/10: Acțiune introdusă la 16 iunie 2010 — Spania/Comisia

text:
               14.8.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 221/53

         Acțiune introdusă la 16 iunie 2010 — Spania/Comisia
   (Cauza T-265/10)
   ()
   2010/C 221/85
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamant: Regatul Spaniei (reprezentant: Nuria Díaz Abad, abogado del Estado)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei Comisiei Europene din 15 aprilie 2010 prin care se admite suspendarea cererii intermediare de plată prezentate de Spania la 11 decembrie 2009 pentru motivele prevăzute la punctul I din motivarea în drept a prezentului înscris;

               —

               declararea faptului că este întemeiată obligarea Comisiei Europene la plata dobânzilor ce rezultă din întârzierea plății efective a cererilor intermediare blocate în mod incorect;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prezenta acțiune are ca obiect decizia Comisiei de a întrerupe termenul de plată pentru o cerere de plată intermediară prezentată de Spania la 11 decembrie 2009. Cererea de plată intermediară menționată, în valoare de 27 754 408,38 euro, corespunde Programului Operațional de Intervenție Comunitară din Fondul Social European, în cadrul obiectivului de convergență al comunității autonome Galicia (CCI 2007ESO51PO004).
   Motivele și principalele argumente sunt cele invocate în cauza T-263/10, Spania/Comisia.


title: Cauza T-217/11: Hotărârea Tribunalului din 29 aprilie 2015 – Staelen/Ombudsmanul („Răspundere extracontractuală — Examinarea de către Ombudsman a unei plângeri referitoare la gestionarea unei liste de candidați eligibili din cadrul unui concurs general — Competențe de investigare — Obligație de diligență — Pierderea unei șanse — Prejudiciu moral”)

text:
               15.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 198/27

         Hotărârea Tribunalului din 29 aprilie 2015 – Staelen/Ombudsmanul
   (Cauza T-217/11) (1)

   ((„Răspundere extracontractuală - Examinarea de către Ombudsman a unei plângeri referitoare la gestionarea unei liste de candidați eligibili din cadrul unui concurs general - Competențe de investigare - Obligație de diligență - Pierderea unei șanse - Prejudiciu moral”))
   (2015/C 198/35)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Claire Staelen (Bridel, Luxemburg) (reprezentanți: inițial L. Levi, M. Vandenbussche și A. Blot, ulterior F. Wies și A. Hertzog și în cele din urmă V. Olona, avocați)

      Pârât: Ombudsmanul European (reprezentanți: G. Grill, agent, asistat de D. Waelbroeck și A. Duron, avocați)

      Obiectul

   Acțiune având ca obiect repararea prejudiciului pe care reclamanta pretinde că l-a suferit ca urmare a examinării de către Ombudsmanul European a plângerii sale privind gestionarea necorespunzătoare a listei de candidați eligibili rezultate în urma concursului general EUR/A/151/98, pe care era inclusă în calitate de candidat care a reușit la concurs

      Dispozitivul

               1)

               Obligă Ombudsmanul European la plata unei despăgubiri de 7  000 de euro către doamna Claire Staelen.

               2)

               Respinge în rest acțiunea.

               3)

               Ombudsmanul European suportă jumătate din propriile cheltuieli de judecată, precum și jumătate din cele efectuate de doamna Staelen.

               4)

               Doamna Staelen suportă jumătate din propriile cheltuieli de judecată, precum și jumătate din cele efectuate de Ombudsmanul European.

      (1)  JO C 204, 9.7.2011.


title: Cauza C-183/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Supremo Tribunal Administrativo (Portugalia) la 12 aprilie 2013 — Fazenda Pública/Banco Mais SA

text:
               29.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 189/4

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Supremo Tribunal Administrativo (Portugalia) la 12 aprilie 2013 — Fazenda Pública/Banco Mais SA
   (Cauza C-183/13)
   2013/C 189/07
   Limba de procedură: portugheza

      Instanța de trimitere

   Supremo Tribunal Administrativo

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Fazenda Pública

      Pârâtă: Banco Mais SA

      Întrebările preliminare

   Într-un contract de leasing financiar, rata plătită de client, care este compusă din amortizarea financiară, dobânzi și alte taxe, trebuie să figureze în totalitate la numitorul proratei sau, dimpotrivă, trebuie luate în considerare exclusiv dobânzile, având în vedere că acestea constituie remunerarea activității sau beneficiul obținut din activitatea bancară prin intermediul contractului de leasing?


title: Cauza C-498/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberster Gerichtshof (Austria) la 19 septembrie 2016 – Maximilian Schrems/Facebook Ireland Limited

text:
               28.11.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 441/10

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberster Gerichtshof (Austria) la 19 septembrie 2016 – Maximilian Schrems/Facebook Ireland Limited
      (Cauza C-498/16)
      (2016/C 441/14)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Oberster Gerichtshof

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: Maximilian Schrems

         Pârâtă: Facebook Ireland Limited

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 15 din Regulamentul nr. 44/2001 (1) trebuie interpretat în sensul că un „consumator” în sensul acestei dispoziții își pierde această calitate dacă, după ce utilizează un cont privat de Facebook o perioadă mai lungă în legătură cu valorificarea drepturilor sale, publică cărți, susține parțial și prezentări plătite, exploatează site-uri internet, colectează donații pentru valorificarea drepturilor și acceptă cesiuni de drepturi de la numeroși consumatori în schimbul promisiunii retransmiterii – după scăderea cheltuielilor de judecată – acestor drepturi în cazul câștigării procesului?

                  2)

                  Articolul 16 din Regulamentul nr. 44/2001 trebuie interpretat în sensul că un consumator poate invoca într-un stat membru, în fața instanței de la domiciliul său, concomitent cu propriile sale drepturi rezultate dintr-un contract încheiat cu un consumator, și drepturi similare ale altor consumatori cu domiciliul

                              a.

                              în același stat membru,

                              b.

                              într-un alt stat membru sau

                              c.

                              într-un stat terț

                        dacă aceste drepturi, născute din contracte încheiate între consumatori și pârâtă în același context juridic, i-au fost cedate reclamantului, iar cesiunea nu are legătură cu activitatea profesională sau comercială a acestuia, ci servește valorificării în comun a acestor drepturi?

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (JO 2001, L 12, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 3, p. 74).


title: Cauza T-241/12: Acțiune introdusă la 4 iunie 2012 — Versalis/Comisia

text:
               28.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 227/28

         Acțiune introdusă la 4 iunie 2012 — Versalis/Comisia
   (Cauza T-241/12)
   2012/C 227/48
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Versalis SpA (San Donato Milanese, Italia) (reprezentanți: F. Moretti, L. Nascimbene și M. Siragusa, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea actului atacat prin care Comisia a reținut că subzistă premisele necesare reluării procedurii sancționatorii împotriva Versalis S.p.A. și a Eni S.p.A. și obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată

      Motivele și principalele argumente

   Prezenta acțiune este îndreptată împotriva deciziei care ar fi cuprinsă în scrisoarea Comisiei Europene din 23 aprilie 2012 (D/2012/042050, intitulată COMP/F/38.638 — Cauciuc butadienic și cauciuc stiren butadienic fabricat prin polimerizare în emulsie — Readoptare), prin intermediul căreia Versalis S.p.A. a fost informată cu privire la decizia Comisiei de a proceda la adoptarea unei noi comunicări privind obiecțiunile și a unei noi decizii de constatare a unei încălcări prin care i se va aplica o amendă, în cadrul procedurii COMP/F/38.638 — Cauciuc butadienic și cauciuc stiren butadienic fabricat prin polimerizare în emulsie. Această scrisoare este determinată de pronunțarea Hotărârii din 13 iulie 2011, în cauza T-59/07, prin care Tribunalul a dispus anularea deciziei de constatare a unei încălcări în partea privitoare la imputarea în sarcina reclamantei și, în solidar cu aceasta din urmă, în sarcina Eni, a circumstanței agravante a recidivei, procedând la recalcularea amenzii aplicate.
   În susținerea acțiunii sale, reclamanta invocă un singur motiv.
   Primul și unicul motiv al acțiunii reclamantei se întemeiază pe necompetența Comisiei de a redeschide procedura de sancționare împotriva sa în vederea adoptării noii decizii de constatare a unei încălcări. Mai precis, reclamanta susține că puterea sancționatorie a Comisiei față de Versalis S.p.A., în raport cu situația de fapt care face obiectul procedurii COMP/F/38.638 — Cauciuc butadienic și cauciuc stiren butadienic fabricat prin polimerizare în emulsie, a fost epuizată ca urmare a adoptării deciziei din 29 noiembrie 2006 (C(2006) 5700 final), anulată și modificată de Tribunalul Uniunii Europene prin Hotărârea din 13 iulie 2011 pronunțată în cauza T-59/07, împotriva căreia există, în prezent, o cale de atac pe rolul Curții de Justiție.


title: Cauza T-623/14: Ordonanța Tribunalului din 19 ianuarie 2016 – Loewe Technologies/OAPI – DNS International (SoundVision)

text:
               14.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 98/61

         Ordonanța Tribunalului din 19 ianuarie 2016 – Loewe Technologies/OAPI – DNS International (SoundVision)
   (Cauza T-623/14) (1)

   (2016/C 098/79)
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei întâi a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 351, 6.10.2014.


title: Cauza T-512/15: Acțiune introdusă la 4 septembrie 2015 – Sun Cali/OAPI – Abercrombie & Fitch Europe (SUN CALI)

text:
               26.10.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 354/47

         Acțiune introdusă la 4 septembrie 2015 – Sun Cali/OAPI – Abercrombie & Fitch Europe (SUN CALI)
   (Cauza T-512/15)
   (2015/C 354/57)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Sun Cali, Inc. (Denver, Statele Unite) (reprezentant: C. Thomas, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Abercrombie & Fitch Europe SA (Mendrisio, Elveția)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Titularul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca comunitară figurativă care cuprinde elementele verbale „SUN CALI” – marca comunitară nr. 5 482 369

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de declarare a nulității

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a OAPI din 3 iunie 2015 în cauzele R 1260/2014-5 și R 1281/2014-5

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată efectuate în procedura în fața Curții și obligarea (eventualului) intervenient la plata cheltuielilor de judecată efectuate în cadrul procedurii administrative desfășurate la camera de recurs;

               —

               stabilirea unei date pentru ședință, în cazul în care Tribunalul nu se poate pronunța în lipsa unei ședințe.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 92 alineatul (3) din Regulamentul nr. 207/2009 în cauza T-1260/2014-5;

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 în cauza T-1281/2014-5.


title: Cauza C-57/14 P: Recurs introdus la 4 februarie 2014 de Recaro Holding GmbH, fostă Recaro Beteiligungs-GmbH împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a șaptea) din 21 noiembrie 2013 în cauza T-524/12, Recaro Holding GmbH/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

text:
               20.4.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 127/6

         Recurs introdus la 4 februarie 2014 de Recaro Holding GmbH, fostă Recaro Beteiligungs-GmbH împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a șaptea) din 21 noiembrie 2013 în cauza T-524/12, Recaro Holding GmbH/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   (Cauza C-57/14 P)
   (2015/C 127/08)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Recaro Holding GmbH, fostă Recaro Beteiligungs-GmbH (reprezentant: J. Weiser, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   Prin Ordonanța din 14 ianuarie 2015 Curtea de Justiție (Camera a șaptea) a respins recursul și a obligat Recaro Holding GmbH să suporte propriile cheltuieli de judecată.


title: Cauza T-131/10: Hotărârea Tribunalului din 24 noiembrie 2011 — Saupiquet/Comisia [ „Drept vamal — Rambursarea taxelor la import — Conserve de ton originare din Thailanda — Contingent tarifar — Data deschiderii — Duminică — Epuizarea contingentului — Articolul 239 din Codul vamal comunitar — Articolele 308a-308c din Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 — Regulamentul (CE) nr. 975/2003” ]

text:
               14.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 13/12

         Hotărârea Tribunalului din 24 noiembrie 2011 — Saupiquet/Comisia
   (Cauza T-131/10) (1)

   (Drept vamal - Rambursarea taxelor la import - Conserve de ton originare din Thailanda - Contingent tarifar - Data deschiderii - Duminică - Epuizarea contingentului - Articolul 239 din Codul vamal comunitar - Articolele 308a-308c din Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 - Regulamentul (CE) nr. 975/2003)
   2012/C 13/24
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Saupiquet (Courbevoie, Franța) (reprezentant: R. Ledru, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: B. R. Killmann și L. Bouyon, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei C(2009) 10005 final a Comisiei din 16 decembrie 2009 prin care se constată că nu este justificată rambursarea către reclamantă a taxelor la import privind conserve de ton originare din Thailanda

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Saupiquet la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 148, 5.6.2010.


title: Cauza C-525/13: Hotărârea Curții (Camera a noua) din 2 octombrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Hof van Cassatie van België – Belgia) – Vlaams Gewest/Heidi Van Den Broeck [Trimitere preliminară — Politica agricolă comună — Regulamentul (CE) nr. 2419/2001 — Sistem integrat de gestionare și control privind anumite scheme de ajutor — Cerere de ajutor pe suprafață — Articolul 33 — Sancțiuni — Neregularități comise intenționat]

text:
               24.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 421/16

         Hotărârea Curții (Camera a noua) din 2 octombrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Hof van Cassatie van België – Belgia) – Vlaams Gewest/Heidi Van Den Broeck
   (Cauza C-525/13) (1)

   ([Trimitere preliminară - Politica agricolă comună - Regulamentul (CE) nr. 2419/2001 - Sistem integrat de gestionare și control privind anumite scheme de ajutor - Cerere de ajutor pe suprafață - Articolul 33 - Sancțiuni - Neregularități comise intenționat])
   2014/C 421/22
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Hof van Cassatie van België

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Vlaams Gewest

      Pârâtă: Heidi Van Den Broeck

      Dispozitivul

   Articolul 33 primul paragraf din Regulamentul (CE) nr. 2419/2001 al Comisiei din 11 decembrie 2001 de stabilire a normelor de aplicare a sistemului integrat de gestionare și control privind anumite scheme de ajutor comunitare instituite prin Regulamentul (CEE) nr. 3508/92 al Consiliului, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 118/2004 al Comisiei din 23 ianuarie 2004, trebuie interpretat în sensul că, în cazul unei neregularități intenționate constatate în cadrul unei cereri de ajutor pe suprafață, agricultorul este privat de toate ajutoarele la care ar fi avut dreptul în temeiul schemei de ajutoare vizate de această cerere și pentru care era eligibilă grupa de culturi vizată de respectiva neregularitate.

      (1)  JO C 377, 21.12.2013.


title: Cauza T-144/17 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 23 martie 2017 – Numbi/Consiliul („Măsuri provizorii — Măsuri restrictive — Republica Democratică Congo — Cerere de suspendare a executării — Lipsa urgenței”)

text:
               6.6.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 178/25

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 23 martie 2017 – Numbi/Consiliul
   (Cauza T-144/17 R)
   ((„Măsuri provizorii - Măsuri restrictive - Republica Democratică Congo - Cerere de suspendare a executării - Lipsa urgenței”))
   (2017/C 178/37)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: John Numbi (Kinshasa, Republica Democratică Congo) (reprezentanți: O. Okito și A. Ouannès, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolele 278 și 279 TFUE prin care se solicită suspendarea executării Regulamentului (UE) 2016/2230 al Consiliului din 12 decembrie 2016 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 1183/2005 de instituire a anumitor măsuri speciale împotriva persoanelor ale căror acțiuni încalcă embargoul asupra armelor impus Republicii Democratice Congo (JO 2016, L 336 I, p.1).

      Dispozitivul

               1)

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza T-43/16: Acțiune introdusă la 29 ianuarie 2016 – 1&1 Telecom/Comisia

text:
               21.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 106/44

         Acțiune introdusă la 29 ianuarie 2016 – 1&1 Telecom/Comisia
   (Cauza T-43/16)
   (2016/C 106/52)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: 1&1 Telecom GmbH (Montabaur, Germania) (reprezentanți: J. Murach, avocat, și P. Alexiadis, solicitor)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Comisiei Europene din 19 noiembrie 2015, adoptată de directorul general al DG COMP privind punerea în aplicare a măsurilor de corecție non-ORTM în cazul COMP/M.7018 – Telefónica Deutschland/E-Plus (denumită în continuare „decizia de concentrare”) care a declarat scrisoarea de autoangajament conformă cu angajamentele definitive și cu dreptul Uniunii;

               —

               obligarea Comisiei să solicite Telefónica Deutschland prezentarea unei noi scrisori de autoangajament strict limitată la obligația la care este ținută în conformitate cu punctul 78 din angajamentele definitive aprobate prin decizia de concentrare;

               —

               obligarea Comisiei la plata propriilor cheltuieli de judecată, precum și a celor ale reclamantei, în conformitate cu articolul 87 din versiunea consolidată a Regulamentului de procedură al Tribunalului.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

               1.

               În cadrul primului motiv, reclamanta susține că, prin adoptarea deciziei, Comisia a săvârșit erori vădite de drept întrucât nici tratatele, nici regulamentul Uniunii Europene privind concentrările (denumit în continuare „RUEC”), nici decizia de concentrare, nici angajamentele definitive nu permit clauza 2.3 din scrisoarea de autoangajament, astfel cum a fost acceptată prin decizie.

               2.

               În cadrul celui de al doilea motiv, reclamanta susține că, prin adoptarea deciziei sale, Comisia a săvârșit un abuz de putere atunci când a ținut seama de considerațiile externe concurenței, cu încălcarea tratatelor, a RUEC și a deciziei de concentrare.


title: Cauza C-282/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Cour de cassation (Franța) la 7 iunie 2010 — Maribel Dominguez/Centre informatique du Centre Ouest Atlantique, Préfet de la région Centre

text:
               28.8.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 234/24

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Cour de cassation (Franța) la 7 iunie 2010 — Maribel Dominguez/Centre informatique du Centre Ouest Atlantique, Préfet de la région Centre
   (Cauza C-282/10)
   ()
   2010/C 234/39
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour de cassation

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Maribel Dominguez

      Pârâți: Centre informatique du Centre Ouest Atlantique, Préfet de la région Centre

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 7 alineatul (1) din Directiva 2003/88/CE (1) trebuie interpretat în sensul că acesta se opune unor dispoziții sau unor practici naționale care prevăd că dreptul la concediu anual plătit este subordonat unei activități efective minime de zece zile (sau de o lună) în cursul perioadei de referință?

               2.

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, articolul 7 din Directiva 2003/88/CE, care creează o obligație specială pentru angajator, prin faptul că dă dreptul la concediu plătit lucrătorilor absenți din motive de sănătate timp de un an sau mai mult, obligă instanța națională sesizată cu un litigiu între particulari să înlăture o dispoziție națională contrară, subordonând în acest caz acordarea dreptului la concediu anual plătit unei activități efective de cel puțin zece zile în cursul perioadei de referință?

               3.

               În măsura în care articolul 7 din Directiva 2003/88/CE nu face nicio distincție între lucrători, după cum absența lor de la locul de muncă în perioada de referință se datorează unui accident de muncă, unei boli profesionale, unui accident de traseu sau unei boli neprofesionale, au lucrătorii, potrivit acestui text, dreptul la concediu plătit de aceeași durată, indiferent care este cauza absenței lor din motive de sănătate, sau acest text trebuie interpretat în sensul că nu se opune faptului ca durata concediului plătit să poată fi diferită în funcție de cauza absenței lucrătorului, din moment ce dreptul intern prevede, în anumite condiții, o perioadă de concediu anual plătit mai mare decât perioada minimă de patru săptămâni prevăzută de directivă?

      (1)  Directiva 2003/88/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 4 noiembrie 2003 privind anumite aspecte ale organizării timpului de lucru (JO L 299, p. 9, Ediție specială, 05/vol. 7, p. 3).


title: Cauza T-530/12 P: Hotărârea Tribunalului din 9 octombrie 2014  – Bermejo Garde/CESE ( „Recurs — Funcție publică — Funcționari — Hărțuire morală — Activități ilegale care aduc atingere intereselor Uniunii — Încălcare gravă a obligațiilor funcționarilor — Articolele 12a și 22a din statut — Denunțare de către reclamant — Schimbarea repartizării în urma acestei denunțări — Lipsa sesizării OLAF de către superiorul ierarhic care a primit informații — Acte care lezează — Bună-credință — Dreptul la apărare — Competența autorului actului” )

text:
               24.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 421/35

         Hotărârea Tribunalului din 9 octombrie 2014 – Bermejo Garde/CESE
   (Cauza T-530/12 P) (1)

   ((„Recurs - Funcție publică - Funcționari - Hărțuire morală - Activități ilegale care aduc atingere intereselor Uniunii - Încălcare gravă a obligațiilor funcționarilor - Articolele 12a și 22a din statut - Denunțare de către reclamant - Schimbarea repartizării în urma acestei denunțări - Lipsa sesizării OLAF de către superiorul ierarhic care a primit informații - Acte care lezează - Bună-credință - Dreptul la apărare - Competența autorului actului”))
   2014/C 421/48
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurent: Moises Bermejo Garde (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: L. Levi, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Comitetul Economic și Social European (CESE) (reprezentanți: inițial G. Nijborg, ulterior U. Schwab și M. Lernhart, agenți, asistați de B. Wägenbaur, avocat)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera întâi) din 25 septembrie 2012, Bermejo Garde/CESE (F-41/10), având ca obiect anularea aceste hotărâri

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Hotărârea Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera întâi) din 25 septembrie 2012, Bermejo Garde/CESE (F-41/10), în măsura în care respinge concluziile domnului Moises Bermejo Garde prin care se solicită anularea Deciziei Comitetului Economic și Social European (CESE) nr. 133/10 A din 24 martie 2010 privind încetarea atribuțiilor anterioare ale acestuia și a Deciziei CESE nr. 184/10 A din 13 aprilie 2010 referitoare la schimbarea repartizării sale.

               2)

               Respinge în rest recursul.

               3)

               Trimite cauza spre rejudecare Tribunalului Funcției Publice.

               4)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.

      (1)  JO C 55, 23.2.2013.


title: Cauza T-517/15: Acțiune introdusă la 7 septembrie 2015 – Gruppe Nymphenburg Consult/OAPI (Limbic® Sales)

text:
               26.10.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 354/49

         Acțiune introdusă la 7 septembrie 2015 – Gruppe Nymphenburg Consult/OAPI (Limbic® Sales)
   (Cauza T-517/15)
   (2015/C 354/60)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Gruppe Nymphenburg Consult AG (München, Germania) (reprezentanți: R. Kunze și G. Würtenberger, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Marca în litigiu: marca comunitară verbală „Limbic® Sales” – cererea de înregistrare nr. 12 316 493

      Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a OAPI din 23 iunie 2015 în cauza R 1972/2014-1

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate în ceea ce privește cererea de înregistrare a mărcii comunitare 012 316 493 „Limbic®Sales”;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

               —

               Încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               Încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               Încălcarea articolului 63, a articolului 75 prima teză și a articolului 76 din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-428/10: Acțiune introdusă la 27 august 2010 — Comisia Europeană/Republica Franceză

text:
               4.12.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/12

         Acțiune introdusă la 27 august 2010 — Comisia Europeană/Republica Franceză
   (Cauza C-428/10)
   ()
   2010/C 328/21
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Braun și L. de Schietere de Lophem, agenți)

      Pârâtă: Republica Franceză

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin neadoptarea tuturor actelor cu putere de lege și actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2007/36/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 iulie 2007 privind exercitarea anumitor drepturi ale acționarilor în cadrul societăților comerciale cotate la bursă (1) sau, în orice caz, prin necomunicarea acestora Comisiei, Republica Franceză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive;

               —

               obligarea Republicii Franceze la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Termenul de transpunere a Directivei 2007/36/CE a expirat la 3 august 2009. Or, la data introducerii prezentei acțiuni, pârâta nu adoptase încă toate măsurile necesare pentru transpunerea directivei sau, în orice caz, nu informase Comisia în acest sens.

      (1)  JO L 184, p. 17.


title: Cauza T-385/12: Hotărârea Tribunalului din 26 februarie 2015 – Orange/Comisia ( „Ajutoare de stat — Pensii — Ajutor privind reforma modului de finanțare a pensiilor funcționarilor de stat afiliați France Télécom — Reducerea compensației care trebuie plătită statului de France Télécom — Decizie prin care ajutorul este declarat compatibil cu piața internă în anumite condiții — Avantaj — Caracter selectiv — Atingere adusă concurenței — Dreptul la apărare” )

text:
               13.4.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 118/25

         Hotărârea Tribunalului din 26 februarie 2015 – Orange/Comisia
   (Cauza T-385/12) (1)

   ((„Ajutoare de stat - Pensii - Ajutor privind reforma modului de finanțare a pensiilor funcționarilor de stat afiliați France Télécom - Reducerea compensației care trebuie plătită statului de France Télécom - Decizie prin care ajutorul este declarat compatibil cu piața internă în anumite condiții - Avantaj - Caracter selectiv - Atingere adusă concurenței - Dreptul la apărare”))
   (2015/C 118/32)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Orange, fostă France Télécom (Paris, Franța) (reprezentanți: S. Hautbourg și S. Cochard-Quesson, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Flynn, D. Grespan și B. Stromsky, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei 2012/540/UE a Comisiei din 20 decembrie 2011 privind ajutorul de stat C 25/08 (ex NN 23/08) – Reforma modului de finanțare a pensiilor funcționarilor de stat afiliați France Télécom – pus în aplicare de Republica Franceză în favoarea France Télécom (JO 2012, L 279, p. 1).

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Orange suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 311, 13.10.2012.


title: Cauza C-128/15: Acțiune introdusă la 13 martie 2015 – Regatul Spaniei/Consiliul Uniunii Europene

text:
               11.5.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 155/17

         Acțiune introdusă la 13 martie 2015 – Regatul Spaniei/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-128/15)
   (2015/C 155/19)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamant: Regatul Spaniei (reprezentanți: L. Banciella Rodríguez-Miñón și A. Rubio González, agenți)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile reclamantului

               —

               anularea deciziei atacate,

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

               1.

                  Încălcarea de către Consiliu a marjei sale de apreciere atunci când a prevăzut la articolul 3 și în partea a doua a anexei la Regulamentul nr. 1367/2014
                   (1)
                  posibilităţile de pescuit pentru anii 2015 şi 2016 pentru speciile Grenadier de piatră (RNG – Coryphaenoides rupestris) şi Grenadier (RHG – Macrourus berglax) în zonele Vb, VI şi VII şi, respectiv VIII, IX, X, XII şi XIV care prejudiciază stabilitatea referitoare la capturile istorice pentru Regatul Spaniei din specia Grenadier.

               2.

                  Referitor la respectarea principiului proporţionalităţii, Regulamentul nr. 1367/2014 are un caracter disproporţionat în ceea ce privește stabilirea TAC [captura totală admisibilă] comună pentru cele două specii de Grenadier în zonele Vb, VI şi VII, pe de o parte, şi în zonele VIII, IX, X, XII şi XIV, pe de altă parte.

               3.

                  Încălcarea principiului egalităţii. S-a încălcat principiul nediscriminării la stabilirea unei TAC comune pentru cele două specii de Grenadier întrucât, comparativ cu ipotezele indicate nu s-a respectat principiul stabilităţii relative şi s-a impus în mod unilateral TAC de către instituţiile europene fără să se țină seama de cererile legitime ale Regatului Spaniei.

      (1)  Regulamentul Consiliului din 15 decembrie 2014 de stabilire, pentru anii 2015 și 2016, a posibilităților de pescuit pentru navele Uniunii în ceea ce privește anumite stocuri de pești de adâncime (JO L 366, p. 1, rectificare în JO 2015, L 57, p. 18).


title: Cauza C-71/13 P: Recurs introdus la 11 februarie 2013 de Republica Elenă împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 13 decembrie 2012 în cauza T-588/10, Republica Elenă/Comisia

text:
               6.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 101/13

         Recurs introdus la 11 februarie 2013 de Republica Elenă împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 13 decembrie 2012 în cauza T-588/10, Republica Elenă/Comisia
   (Cauza C-71/13 P)
   2013/C 101/27
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Recurentă: Republica Elenă (reprezentanți: I. Chalkias și E. Leftheriotou)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

               —

               Admiterea recursului și anularea în tot a hotărârii atacate a Tribunalului Uniunii Europene, potrivit celor expuse în mod detaliat;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

               —

               Prin intermediul primului motiv de anulare, privind sectorul tutunului, Republica Elenă invocă următoarele:

                           1.

                           o încălcare a dreptului Uniunii — interpretarea eronată a articolului 31 din Regulamentul nr. 1290/2005;

                           2.

                           condițiile de acordare a primei pentru tutun au fost definite în mod limitativ și exclusiv la articolul 5 din Regulamentul nr. 2075/92 (1) și, în consecință, Tribunalul a săvârșit o eroare declarând, în mod nelegal, că articolul 16 alineatul (1) din Regulamentul nr. 2848/1998 (2) a stabilit în mod legal, drept condiție suplimentară pentru acordarea primei, livrarea tutunului la unitățile prim-procesatoare cel mai târziu la 30 aprilie al anului următor anului recoltării, în condițiile în care articolul 16 alineatul (1) din Regulamentul nr. 2848/1998, care privează producătorul de totalitatea primei în ipoteza livrării cu întârziere, chiar și de o zi, încalcă principiul proporționalității coroborat cu articolul 39 alineatul (1) litera (b) TFUE și cu articolul 3 alineatul (3) din Regulamentul nr. 2075/92;

                           3.

                           o încălcare a dreptului Uniunii — interpretarea eronată a articolului 16 alineatul (1) din Regulamentul nr. 2848/1998 (în ceea ce privește livrarea cu întârziere a tutunului);

                           4.

                           o motivare contradictorie a hotărârii atacate și o interpretare eronată a articolului 9 alineatul (4) și a articolului 10 alineatul (1) din Regulamentul nr. 2848/1998 (în ceea ce privește cesiunea contractelor de cultură) și

                           5.

                           o interpretare și o aplicare eronată a articolului 6 alineatul (2) din Regulamentul nr. 2075/92 și a articolului 7 din Regulamentul nr. 2848/1998 (în ceea ce privește utilizarea de localuri și de echipamente închiriate de unitatea prim-procesatoare autorizată).

               —

               Prin intermediul celui de al doilea motiv de anulare, privind sectorul strugurilor urscați, Republica Elenă invocă faptul că Tribunalul a săvârșit:

                           1.

                           o interpretare eronată a articolului 3 alineatul (2) a patra liniuță din Regulamentul nr. 1621/1999 (3), în ceea ce privește noțiunea de calamități naturale și

                           2.

                           o interpretare și o aplicare eronată a orientărilor privind corecțiile forfetare în sectorul strugurilor uscați (pentru sultanină în ceea ce privește recoltele din anii 2004 și 2005 și pentru strugurii uscați de Corint în ceea ce privește recolta din 2005), întrucât că nu sunt îndeplinite condițiile de impunere a unei corecții de 25 %, astfel încât hotărârea este afectată de lipsă de motivare.

               —

               Prin intermediul celui de al treilea motiv de anulare, privind sectorul culturilor arabile, se invocă:

                           1.

                           o încălcare a dreptului Uniunii, în ceea ce privește temeiul juridic al corecției, întrucât articolul 7 alineatul (4) din Regulamentul nr. 1258/1999 (4) a fost interpretat eronat, în măsura în care numai articolul 31 din Regulamentul nr. 1290/05 (5) constituie un temei juridic valabil și

                           2.

                           o încălcare a dreptului Uniunii din cauza unei interpretări și a unei aplicări eronate a orientărilor privind corecțiile forfetare ale politicii agricole comune anterioare la noua politică agricolă comună, fără o actualizare a acestora, în ceea ce privește distincția dintre controalele principale și controalele auxiliare, motivarea insuficientă, precum și încălcarea principiilor proporționalității și securității juridice, a cărui expresie specifică o reprezintă principiul neretroactivității, în măsura în care procentele corecțiilor forfetare se refereau la regimuri de control diferite, iar actualizarea amintită a orientările menționate a avut loc în iunie 2006 și nu putea, în consecință, să se aplice în anul de comercializare 2006.

               —

               Prin intermediul celui de al patrulea motiv de anulare, privind ecocondiționalitatea, Republica Elenă susține că Tribunalul a încălcat, prin hotărâre, principiul neretroactivității.

               —

               Prin intermediul celui de al cincilea motiv de anulare, privind insulele mici din Marea Egee care intră în cadrul POSEI (Programul de opțiuni specifice depărtării și insularității regiunilor ultraperiferice), Republica Elenă invocă încălcarea principiilor securității juridice, termenului rezonabil și acțiunii în timp util a Uniunii Europene.

               —

               Prin intermediul celui de al șaselea motiv de anulare, privind sectorul cărnii de vită, de oaie și de capră, se invocă o interpretare și o aplicare eronată a articolului 8 din Regulamentul nr. 1663/95 (6) și a articolului 7 alineatul (4) din Regulamentul nr. 1258/1999, precum și a articolului 12 și a articolului 24 alineatul (2) din Regulamentul nr. 2419/01 (7), o încălcare a principiului proporționalității și lipsa motivării.

      (1)  Regulamentul (CEE) nr. 2075/92 al Consiliului din 30 iunie 1992 privind organizarea comună a pieței în sectorul tutunului brut (JO L 215, p. 70, Ediție specială, 3/vol. 11, p. 77).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 2848/98 al Comisiei din 22 decembrie 1998 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 2075/92 al Consiliului privind sistemul de prime, cotele de producție și ajutorul specific acordat grupurilor de producători în sectorul tutunului brut (JO L 358, p. 17).

      (3)  Regulamentul (CE) nr. 1621/1999 al Comisiei din 22 iulie 1999 privind normele de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 2201/96 al Consiliului referitor la ajutorul acordat pentru cultivarea strugurilor destinați producerii unor soiuri de struguri uscați (JO L, 192, p. 21, Ediție specială, 03/vol. 29, p. 18).

      (4)  Regulamentul (CE) nr. 1258/1999 al Consiliului din 17 mai 1999 privind finanțarea politicii agricole comune (JO L 160, p. 103).

      (5)  Regulamentul (CE) nr. 1290/2005 al Consiliului din 21 iunie 2005 privind finanțarea politicii agricole comune (JO L 209, p. 1, Ediție specială, 14/vol. 1, p. 193).

      (6)  Regulamentul (CE) nr. 1663/95 al Comisiei din 7 iulie 1995 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului nr. 729/70 privind procedura de lichidare a conturilor FEOGA, secțiunea Garantare (JO L 158, p. 6).

      (7)  Regulamentul (CE) nr. 2419/2001 al Comisiei din 11 decembrie 2001 de stabilire a normelor de aplicare a sistemului integrat de gestionare și control privind anumite scheme de ajutoare comunitare instituite prin Regulamentul (CEE) nr. 3508/92 al Consiliului (JO L 327, p. 11).


title: Cauza C-144/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Judicial da Comarca de Setúbal (Portugalia) la 14 martie 2016 – Município de Palmela/ASAE – Divisão de Gestão de Contraordenações

text:
               13.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/27

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Judicial da Comarca de Setúbal (Portugalia) la 14 martie 2016 – Município de Palmela/ASAE – Divisão de Gestão de Contraordenações
      (Cauza C-144/16)
      (2016/C 211/35)
      Limba de procedură: portugheza

         Instanța de trimitere

      Tribunal Judicial da Comarca de Setúbal

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: Município de Palmela

         Pârâtă: ASAE – Divisão de Gestão de Contraordenações

         Întrebările preliminare

                  a)

                  Având în vedere că prin Decretul-lege nr. 379/97 din 27 decembrie 1997 s-a aprobat Regulamentul de stabilire a cerințelor de siguranță care trebuie respectate în ceea ce privește localizarea, implementarea, conceperea și organizarea funcțională a spațiilor de joacă și de recreere, a echipamentului corespunzător și a suprafețelor de impact;

                  b)

                  Având în vedere că Decretul-lege nr. 119/2009 din 19 mai 2009 a modificat Decretul-lege nr. 379/97 din 27 decembrie 1997, schimbând formularea anumitor standarde tehnice și adăugând altele, și a dispus republicarea regulamentului menționat mai sus, care face parte integrantă din acest din urmă decret;

                  c)

                  Având în vedere că niciunul dintre cele două acte normative naționale menționate nu a fost comunicat Comisiei Europene în cadrul unei proceduri de informare în domeniul standardelor și al reglementărilor tehnice prevăzute de Directiva 98/34/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 22 iunie 1998, astfel cum a fost modificată prin Directiva 98/48/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 20 iulie 1998 și transpusă în ordinea juridică națională prin Decretul-lege nr. 58/2000 din 18 aprilie 2000:

                              1)

                              Instanța națională trebuie să declare inaplicabil în întregime un act normativ național care introduce standarde tehnice și care, cu încălcarea dispozițiilor Directivei 98/34/CE, nu a fost notificat Comisiei Europene, sau trebuie să limiteze decizia de constatare a inaplicabilității la noile norme tehnice introduse prin actul normativ național? sau

                              2)

                              Trebuie să se constate inaplicabilitatea integrală a unui act normativ național care introduce standarde tehnice și care, cu încălcarea dispozițiilor Directivei 98/34/CE, nu a fost notificat Comisiei Europene, sau este necesar ca decizia de constatare a inaplicabilității să se limiteze la noile norme tehnice introduse prin actul normativ național?

                              3)

                              Sunt inaplicabile toate standardele tehnice prevăzute de regulamentul menționat sau numai acelea care au fost modificate sau introduse prin Decretul-lege nr. 119/2009 din 19 mai 2009?

         (1)  Directiva 98/34/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 iunie 1998 de stabilire a unei proceduri pentru furnizarea de informații în domeniul standardelor și reglementărilor tehnice (JO 1998, L 204, p. 37, Ediție specială, 13/vol. 23, p. 207)


title: Cauza C-625/16 P: Recurs introdus la 1 decembrie 2016 de Anikó Pint împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a opta) din 14 noiembrie 2016 în cauza T-660/16 P, Anikó Pint/Comisia Europeană

text:
               10.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/14

         Recurs introdus la 1 decembrie 2016 de Anikó Pint împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a opta) din 14 noiembrie 2016 în cauza T-660/16 P, Anikó Pint/Comisia Europeană
   (Cauza C-625/16 P)
   (2017/C 112/22)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: Anikó Pint (reprezentant: D. Lazar, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană
   Prin Ordonanța din 2 martie 2017 (Camera a opta), Curtea de Justiție a Uniunii Europene a respins recursul și a obligat intimata să suporte propriile cheltuieli de judecată.


title: Cauza C-456/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal Supremo (Spania) la 17 septembrie 2010 — Asociación Nacional de Expendedores de Tabaco y Timbre (ANETT)/Administración del Estado

text:
               4.12.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/16

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal Supremo (Spania) la 17 septembrie 2010 — Asociación Nacional de Expendedores de Tabaco y Timbre (ANETT)/Administración del Estado
   (Cauza C-456/10)
   ()
   2010/C 328/30
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Tribunal Supremo

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Asociación Nacional de Expendedores de Tabaco y Timbre (ANETT)

      Pârâtă: Administración del Estado

      Întrebarea preliminară

   Interpretarea articolului 34 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (fostul articol 28 CE) permite să se considere că interdicția impusă titularilor de puncte de vânzare a produselor din tutun, în conformitate cu dreptul intern spaniol, de a desfășura activități de import de produse din tutun din alte state membre constituie o restricție cantitativă la import sau o măsură cu efect echivalent interzise de tratat?


title: Cauza T-564/10: Acțiune introdusă la 15 decembrie 2010 — Quimitécnica.com și de Mello/Comisia

text:
               19.2.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 55/25

         Acțiune introdusă la 15 decembrie 2010 — Quimitécnica.com și de Mello/Comisia
   (Cauza T-564/10)
   2011/C 55/46
   Limba de procedură: portugheza

      Părțile

      Reclamante: Quimitécnica.com — Comércio e Indústria (Lordelo, Portugalia) și José de Mello — Sociedade Gestora de Participações Sociais, SA (Lisabona, Portugalia) (reprezentant: J. Calheiros, advogado)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantelor

               —

               Anularea în parte, în temeiul articolului 264 TFUE, a deciziei nr. BUDG/C5/MG s737983 a contabilului Comisiei din 8 octombrie 2010, în măsura în care prin aceasta se solicită ca garanția financiară impusă să fie emisă de o bancă ce a primit ratingul „AA” pe termen lung;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii formulate, reclamantele invocă următoarele motive:
   1.
         Primul motiv al acțiunii, întemeiat pe încălcarea unor norme fundamentale de procedură: nemotivarea deciziei adoptate la 8 octombrie 2010

   În cadrul acestui motiv, reclamantele susțin că:

               —

               în temeiul articolului 296 TFUE, toate actele, inclusiv deciziile, trebuie să fie motivate; decizia din 8 octombrie 2010 nu conține nicio motivare privind obligația referitoare la ratingul băncii care emite garanția;

               —

               având în vedere nivelul ratingului impus, o asemenea motivare ar fi fost necesară, cu atât mai mult cu cât, fiind vorba de exercitarea unei competențe discreționare, obligația de motivare este mai strictă decât cea solicitată în cazul în care se exercită o competență nediscreționară;

               —

               pe de altă parte, decizia nu invocă nicio normă de drept al Uniuni (nici măcar vreo normă cu caracter intern) pe care să se poată întemeia obligația menționată; având în vedere că decizia nu este motivată, aceasta ar trebui să fie anulată în această privință.

         2.
         Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea tratatului: principiul proporționalității

   În cadrul acestui motiv, reclamantele susțin că:

               —

               în temeiul articolului 85 din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2342/2002 al Comisiei din 23 decembrie 2002 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului privind regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene (JO L 357, p. 1, Ediție specială, 01/vol. 4, p. 3), pentru acordarea unei prelungiri a termenului de plată, „pentru protejarea drepturilor Comunității, debitorul depune o garanție financiară, acceptată de contabilul instituției, care acoperă creanța exigibilă, atât capitalul, cât și dobânda”; prin urmare, interesele care se intenționează a fi protejate prin intermediul constituirii acestei garanții sunt drepturile Comunităților, mai precis, dreptul de a primi sumele datorate;

               —

               o garanție plătibilă la prima cerere, având caracteristicile solicitate de Comisie și emisă de către o instituție de credit reprezintă o formă adecvată și proporțională de garantare a plății sumelor datorate; astfel, sistemul judiciar portughez în general, asemănător sistemelor judiciare ale celorlalte state membre ale Uniunii Europene, acceptă cu efectele cele mai largi constituirea unei garanții bancare, inclusiv pentru suspendarea executării hotărârilor judecătorești;

               —

               în speță, garanția propusă de reclamante, care nu a fost acceptată de către Comisie, urma să fie emisă de Banco Comercial Português S.A., instituție de credit cu sediul în Uniunea Europeană supusă normelor de supraveghere stabilite chiar de instituțiile Uniunii; prin urmare, nimic nu pare să justifice ca, pentru apărarea drepturilor Comunităților, să se refuze acordarea posibilității ca banca respectivă să emită garanția sau să se impună emiterea acesteia de o bancă cu rating „AA” pe termen lung;

               —

               în plus, există o împrejurare conjuncturală de notorietate publică în sensul că ratingul băncilor portugheze a fost recent afectat ca urmare a modificării ratingului Republicii Portugheze; în acest fel, în momentul de față nu există nicio bancă
                     cu sediul în Portugalia
                   care să îndeplinească criteriile de rating („AA” pe termen lung) impuse prin decizia Comisiei;

               —

               rezultă că decizia Comisiei încalcă criteriul necesității (care constituie un aspect important al principiului proporționalității), având în vedere că, dintre toate modalitățiile existente, aceasta a optat pentru aceea care în conjunctura actuală se dovedește a prejudicia cel mai mult interesele reclamantelor;

               —

               prin urmare, există o disproporție flagrantă între condiția impusă de Comisie (garanție emisă de o bancă europeană cu rating „AA” pe termen lung) și obiectivul care se pretinde a fi urmărit (protecția dreptului Comisiei la plata sumelor datorate), motiv pentru care decizia Comisiei ar trebui să fie anulată în această privință.


title: Cauza T-174/16: Acțiune introdusă la 18 aprilie 2016 – Wessel Werk/EUIPO – Wolf PVG (baze pentru țeava aspiratorului)

text:
               13.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/62

      Acțiune introdusă la 18 aprilie 2016 – Wessel Werk/EUIPO – Wolf PVG (baze pentru țeava aspiratorului)
      (Cauza T-174/16)
      (2016/C 211/77)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

         Părțile

         Reclamantă: Wessel-Werk GmbH (Reichshof, Germania) (reprezentant: C. Becker, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Wolf PVG GmbH & Co. KG (Vlotho, Germania)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul desenului sau modelului industrial în litigiu: reclamanta

         Desenul sau modelul industrial în litigiu: desenul sau modelul industrial comunitar nr. 725932-0004 (baze pentru țeava aspiratorului)

         Decizia atacată: Decizia Camerei a treia de recurs a EUIPO din 18 februarie 2016 în cauza R 1652/2014-3

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea părților care vor cădea în pretenții la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 25 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 6/2002;

                  —

                  încălcarea articolului 63 alineatul (1) din Regulamentul nr. 6/2002;

                  —

                  încălcarea articolului 62 din Regulamentul nr. 6/2002.


title: Cauza C-548/08: Ordonanța președintelui Curții (Camera a opta) din 12 noiembrie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Suediei

text:
               27.2.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 51/28

         Ordonanța președintelui Curții (Camera a opta) din 12 noiembrie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Suediei
   (Cauza C-548/08) (1)

   2010/C 51/46

      Limba de procedură: suedeza

   Președintele Camerei a opta a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 32, 07.2.2009.


title: Cauza T-115/16: Acțiune introdusă la 18 martie 2016 – Sandvik Intellectual Property/EUIPO – Unipapel (ADVEON)

text:
               13.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/54

      Acțiune introdusă la 18 martie 2016 – Sandvik Intellectual Property/EUIPO – Unipapel (ADVEON)
      (Cauza T-115/16)
      (2016/C 211/68)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Sandvik Intellectual Property AB (Sandviken, Suedia) (reprezentanţi: S. Maaßen, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Unipapel Industria, Comercio y Servicios, SL (Madrid, Spania)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

         Marca în litigiu: înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană a cuvântului, cu caractere standard, „ADVEON” – înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană nr. 1164374

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 15 ianuarie 2016 în cauza R 738/2015-4

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  modificarea deciziei atacate în sensul respingerii opoziției și a admiterii înregistrării internaționale IR 1164374 în Uniunea Europeană;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată, sau

                  —

                  obligarea celeilalte părți din procedură la plata cheltuielilor de judecată;

                  —

                  suspendarea procedurii până la pronunțarea de către Curtea de Justiție a hotărârii în procedura privind cererea de decizie preliminară introdusă la 7 decembrie 2015 de Högsta domstolen (Suedia) în cauza Länsförsäkringar AB v A/S Matek (cauza C-654/15).

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-151/13: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 27 martie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour administrative d'appel de Versailles – Franța) – Le Rayon d'Or SARL/Ministre de l'Économie et des Finances (Trimitere preliminară — Fiscalitate — TVA — Domeniu de aplicare — Stabilirea bazei de impozitare — Noțiunea „subvenție direct legată de preț”  — Plata unei sume forfetare de către casa națională de asigurări de sănătate instituțiilor de cazare a persoanelor în vârstă dependente)

text:
               19.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 151/6

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 27 martie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour administrative d'appel de Versailles – Franța) – Le Rayon d'Or SARL/Ministre de l'Économie et des Finances
   (Cauza C-151/13) (1)

   ((Trimitere preliminară - Fiscalitate - TVA - Domeniu de aplicare - Stabilirea bazei de impozitare - Noțiunea „subvenție direct legată de preț” - Plata unei sume forfetare de către casa națională de asigurări de sănătate instituțiilor de cazare a persoanelor în vârstă dependente))
   2014/C 151/07
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour administrative d'appel de Versailles

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Le Rayon d'Or SARL

      Pârât: Ministre de l'Économie et des Finances

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară – Cour administrative d’appel de Versailles – Interpretarea articolului 11 secțiunea A alineatul (1) litera (a) din Directiva 77/388/CEE: A șasea directivă a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri – sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1), reluat la articolul 73 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7) – Domeniul de aplicare al TVA-ului – Subvenție legată direct de prețul prestațiilor de îngrijire – Includerea „sumei forfetare pentru îngrijiri” plătită de casele de asigurări de sănătate instituțiilor de cazare a persoanelor în vârstă dependente

      Dispozitivul

   Articolul 11 secțiunea A alineatul (1) litera (a) din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri – sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare, precum și articolul 73 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie interpretate în sensul că o plată forfetară precum „suma forfetară pentru îngrijiri” în discuție în litigiul principal constituie contrapartida prestațiilor de îngrijiri efectuate cu titlu oneros de o instituție de cazare a persoanelor în vârstă dependente în beneficiul rezidenților săi și, pe acest temei, intră în domeniul de aplicare al taxei pe valoarea adăugată.

      (1)  JO C 171, 15.6.2013.


title: Cauza F-90/14: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 27 aprilie 2015 – Meyer/Comisia [Funcție publică — Agent temporar — Remunerație — Alocații familiale — Refuzarea alocației pentru creșterea copilului — Articolul 2 alineatul (3) litera (b) din anexa VII la statut — Copil cu vârsta între 18 și 26 de ani care urmează o formare educațională sau profesională — Alocație școlară — Articolul 3 alineatul (1) din anexa VII la statut — Copil care frecventează cu regularitate cursurile de zi ale unei instituții de învățământ — Întrerupere a studiilor — Acțiune vădit nefondată]

text:
               15.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 198/50

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 27 aprilie 2015 – Meyer/Comisia
   (Cauza F-90/14) (1)

   ([Funcție publică - Agent temporar - Remunerație - Alocații familiale - Refuzarea alocației pentru creșterea copilului - Articolul 2 alineatul (3) litera (b) din anexa VII la statut - Copil cu vârsta între 18 și 26 de ani care urmează o formare educațională sau profesională - Alocație școlară - Articolul 3 alineatul (1) din anexa VII la statut - Copil care frecventează cu regularitate cursurile de zi ale unei instituții de învățământ - Întrerupere a studiilor - Acțiune vădit nefondată])
   (2015/C 198/69)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamant: Ronald Meyer (Tallinn, Estonia) (reprezentant: H.-R. Ilting, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall și T. S. Bohr, agenți)

      Obiectul

   Pe de o parte, cerere de anulare a deciziei de a nu i se acorda reclamantului alocația pentru creșterea copilului începând cu 1 septembrie 2013 întrucât copilul său nu a mai urmat o activitate recunoscută ca „formare educațională sau profesională” în sensul articolului 2 din anexa VII la Statutul funcționarilor și, pe de altă parte, obligarea angajatorului său să continue să îi acorde această alocație și să ramburseze toate cheltuielile medicale pentru copilul său retroactiv de la 1 septembrie 2013

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Domnul Meyer suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligat la suportarea cheltuielilor de judecată efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 448, 15.12.2014, p. 39.


title: Cauza T-206/15: Acțiune introdusă la 23 aprilie 2015 – Intercon/Comisia

text:
               6.7.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 221/24

         Acțiune introdusă la 23 aprilie 2015 – Intercon/Comisia
   (Cauza T-206/15)
   (2015/C 221/33)
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamantă: Intercon Sp. z o.o. (Łódź, Polonia) (reprezentant: B. Eger, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               constatarea faptului că fondurile pe care Comisia Europeană le-a plătit reclamantei în considerarea participării sale la proiectul Convenției VPH2-224635 constituie cheltuieli eligibile potrivit articolului II.14 din Condițiile generale ale Convenției și, prin urmare, că reclamanta nu are obligația de a le restitui,

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată,

               —

               suspendarea executării deciziei atacate.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă un motiv întemeiat pe încălcarea principiului loialității reciproce a părților la un acord și a principiului încrederii antreprenorului în Comisie.

               —

               Comisia nu a luat în considerare niciunul dintre comentariile sau documentele transmise de beneficiar în scrisoarea sa din 14 august 2014. În această privință, Comisia s-a referit la articolul 22.II.5 din anexa II la Convenție, care o abilitează să nu țină seama de afirmațiile și de probele care au fost remise tardiv. Un asemenea demers nu este însă întemeiat, întrucât Comisia însăși a solicitat beneficiarului să prezinte noi observații. În această situație, omiterea completă a noilor comentarii și probe constituie o încălcare vădită a principiului loialității reciproce a părților contractante și a principiului încrederii întreprinzătorului în Comisie.


title: Cauza T-293/09: Acțiune introdusă la 29 iulie 2009 — CNIEL/Comisia

text:
               10.10.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 244/9

         Acțiune introdusă la 29 iulie 2009 — CNIEL/Comisia
   (Cauza T-293/09)
   2009/C 244/14
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Centre National Interprofessionnel de l’Économie Laitière (CNIEL) (Paris, Franța) (reprezentanți: A. Cabanes și V. Kostrzewski-Pugnat, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea Deciziei adoptate de Comisie la 10 decembrie 2008 în cazul N 561/2008 — Franța (acțiuni întreprinse de organizații interprofesionale);

               —

               în subsidiar, obligarea Comisiei la inițierea procedurii formale de investigare prevăzute la articolul 88 alineatul (2) CE;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin intermediul prezentei acțiuni, reclamantul solicită anularea Deciziei C (2008) 7846 (1) final a Comisiei din 10 decembrie 2008 prin care Comisia a constatat că schema-cadru de acțiuni care pot fi întreprinse de asociațiile interprofesionale agricole franceze, constând în ajutoare pentru asistență tehnică, pentru producerea și comercializarea de produse agricole de calitate, pentru cercetare și dezvoltare și pentru acțiuni de publicitate în favoarea producătorilor primari și a întreprinderilor care desfășoară activități de prelucrare și comercializare a produselor agricole, finanțată prin cotizații voluntare devenite obligatorii prin decret interministerial (denumite în continuare „CVO”) și care urmează a fi prelevate de la membrii organizațiilor interprofesionale reprezintă un ajutor compatibil cu piața comună.
   În susținerea acțiunii formulate, reclamantul invocă un număr de trei motive, întemeiate:

               —

               pe o eroare vădită de apreciere, cu încălcarea articolului 87 alineatul (1) CE, întrucât CVO nu reprezintă resurse de stat, iar măsurile adoptate nu sunt imputabile statului și nu creează un avantaj pentru beneficiarii finali;

               —

               pe o încălcare a obligației de motivare, în măsura în care Comisia nu ar fi indicat motivele pentru care a considerat că CVO reprezintă resurse de stat sau în care ar fi afectat comerțul între statele membre sau ar fi denaturată concurența;

               —

               pe o încălcare a articolului 88 alineatul (3) CE, în măsura în care Comisia s-a abținut de la inițierea procedurii formale de investigare prevăzute la articolul 88 alineatul (2) CE, în pofida existenței unor dificultăți serioase în aprecierea naturii regimului-cadru în cauză.

      (1)  JO 2009, C 116, p. 14.