title: Cauza T-479/20: Acțiune introdusă la 28 iulie 2020 – Eurobolt și alții/Comisia

text:
               14.9.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 304/22

      Acțiune introdusă la 28 iulie 2020 – Eurobolt și alții/Comisia
      (Cauza T-479/20)
      (2020/C 304/26)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamante: Eurobolt BV (‘s-Heerenberg, Olanda), Fabory Nederland BV (Tilburg, Olanda), ASF Fischer BV (Lelystad, Olanda), Stafa Group BV (Maarheeze, Olanda) (reprezentanți: S. De Knop, B. Natens și A. Willems, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantele solicită Tribunalului:

                  —

                  declararea admisibilității cererii;

                  —

                  anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2020/611 al Comisiei din 30 aprilie 2020 de reinstituire a taxei antidumping definitive instituite prin Regulamentul (CE) nr. 91/2009 al Consiliului asupra importurilor de anumite elemente de fixare din fier sau oțel originare din Republica Populară Chineză la importurile de anumite elemente de fixare din fier sau oțel expediate din Malaysia, indiferent dacă au fost sau nu declarate ca provenind din Malaysia (1);
                  și

                  —

                  obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantele invocă trei motive.

                  1.

                  Primul motiv întemeiat pe împrejurarea că, prin „repararea” retroactivă a unei încălcări a unei norme fundamentale de procedură, Regulamentul (UE) 2020/611 încalcă articolele 266 și 264 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene și principiul protecției judiciare efective.

                  2.

                  Al doilea motiv prin care se susține că, întrucât este lipsit de temei juridic valid, Regulamentul (UE) 2020/611 încalcă articolul 13 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1225/2009 (2), articolul 5 alineatele (1) și (2) din Tratatul privind Uniunea Europeană (TUE) și principiul bunei administrări.

                  3.

                  Al treilea motiv prin care se susține că, prin interzicerea rambursării și prin instituirea obligației de a colecta taxele antidumping rambursate, Regulamentul (UE) 2020/611 încalcă articolul 5 alineatele (1) și (2) TUE.

         (1)  JO 2020, L 141, p. 1.

         (2)  Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 al Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene (JO 2009, L 343, p. 51).


title: Cauza T-480/20: Acțiune introdusă la 28 iulie 2020 – Hengshi Egypt Fiberglass Fabrics și Jushi Egypt for Fiberglass Industry/Comisia

text:
               14.9.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 304/23

      Acțiune introdusă la 28 iulie 2020 – Hengshi Egypt Fiberglass Fabrics și Jushi Egypt for Fiberglass Industry/Comisia
      (Cauza T-480/20)
      (2020/C 304/27)
      Limba în care a fost introdusă acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamante: Hengshi Egypt Fiberglass Fabrics SAE (Ain Sukhna, Egipt), Jushi Egypt for Fiberglass Industry SAE (Ain Sukhna) (reprezentanți: B. Servais și V. Crochet, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantele solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2020/776 al Comisiei din 12 iunie 2020 de instituire a unor taxe compensatorii definitive la importurile de anumite materiale țesute și/sau cusute din fibre de sticlă originare din Republica Populară Chineză și din Egipt și de modificare a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2020/492 al Comisiei de instituire a unor taxe antidumping definitive la importurile de anumite materiale țesute și/sau cusute din fibre de sticlă originare din Republica Populară Chineză și din Egipt (1), în măsura în care le privește pe reclamante;

                  —

                  obligarea Comisiei și a oricărui intervenient care ar fi admis în susținerea concluziilor Comisiei la plata cheltuielilor de judecată în prezenta acțiune.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantele invocă șase motive.

                  1.

                  Primul motiv, prin care se invocă faptul că metodologia Comisiei de calcul a marjei de subvenție a reclamantelor încalcă articolul 1 alineatul (1), articolul 5 prima teză, articolul 6, articolul 12 alineatul (1) litera (c) și articolul 24 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 2016/1037 al Parlamentului European și al Consiliului din 8 iunie 2016 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unor subvenții din partea țărilor care nu sunt membre ale Uniunii Europene (2).

                  2.

                  Al doilea motiv, prin care se invocă faptul că decizia Comisiei de instituire a măsurilor compensatorii pentru contribuțiile financiare acordate de organismele publice chineze încalcă articolul 2 literele (a) și (b), articolul 3 alineatul (1) litera (a) și articolul 4 alineatele (2) și (3) din Regulamentul (UE) 2016/1037.

                  3.

                  Al treilea motiv, prin care se invocă faptul că decizia Comisiei referitoare la furnizarea de terenuri lui Jushi încalcă dreptul la apărare al reclamantelor și articolul 30, precum și articolul 3 alineatul (2), articolul 5 și articolul 6 litera (d) din Regulamentul (UE) 2016/1037.

                  4.

                  Al patrulea motiv, prin care se invocă faptul că decizia Comisiei de instituire a măsurilor compensatorii pentru schema de reducere tarifară la import pentru materialele importate utilizate de Jushi încalcă articolul 3 alineatul (1) litera (a) punctul (ii), articolul 3 alineatul (2) și articolul 5 din Regulamentul (UE) 2016/1037.

                  5.

                  Al cincilea motiv, prin care se invocă faptul că decizia Comisiei de instituire a măsurilor compensatorii pentru tratamentul fiscal al pierderilor din diferențele de curs valutar încalcă articolul 3 alineatul (2) și articolul 4 alineatul (2) litera (c) din Regulamentul (UE) 2016/1037.

                  6.

                  Al șaselea motiv, prin care se invocă faptul că metodologia Comisiei de stabilire a marjelor de subcotare în cazul reclamantelor încalcă articolul 1 alineatul (1), articolul 2 litera (d) și articolul 8 alineatele (1), (2) și (5) din Regulamentul (UE) 2016/1037.

         (1)  JO 2020, L 189, p. 1.

         (2)  Regulamentul (UE) 2016/1037 al Parlamentului European și al Consiliului din 8 iunie 2016 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unor subvenții din partea țărilor care nu sunt membre ale Uniunii Europene (text codificat) (JO 2016, L 176, p.55).


title: Cauza T-481/20: Acțiune introdusă la 31 iulie 2020 – Magnetec/EUIPO (CoolTUBE)

text:
               14.9.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 304/24

      Acțiune introdusă la 31 iulie 2020 – Magnetec/EUIPO (CoolTUBE)
      (Cauza T-481/20)
      (2020/C 304/28)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Magnetec – Gesellschaft für Magnettechnologie mbH (Langenselbold, Germania) (reprezentanți: M. Kloth, R. Briske și D. Habel, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Marca în litigiu: înregistrarea mărcii Uniunii Europene verbale „CoolTUBE” – cererea de înregistrare nr. 18 022 606

         Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 15 mai 2020 în cauza R 1755/2019-1

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate în procedura căii de atac.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-484/20: Acțiune introdusă la 3 august 2020 – SATSE/Comisia

text:
               14.9.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 304/25

      Acțiune introdusă la 3 august 2020 – SATSE/Comisia
      (Cauza T-484/20)
      (2020/C 304/29)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Reclamant: Sindicato de Enfermería (SATSE) (Madrid, Spania) (reprezentant: M. Sesmero González, avocată)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

                  —

                  Reclamantul solicită Tribunalului anularea Directivei (UE) 2020/739 a Comisiei din 3 iunie 2020 de modificare a anexei III la Directiva 2000/54/CE a Parlamentului European și a Consiliului în ceea ce privește includerea SARS-CoV-2 în lista agenților biologici care cauzează infecții la om și de modificare a Directivei (UE) 2019/1833 a Comisiei, publicată în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene din 4 iunie 2020 (L 175, p. 11-14).

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă două motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolelor 2 și 18 din Directiva 2000/54/CE în coroborare cu anexa III la aceasta.

                              —

                              În acest sens, se invocă inexistența unui tratament eficient sau a unui tratament profilactic împotriva agentului biologic SARS-CoV-2, faptul că este vorba despre un virus considerat foarte contagios și mutagen și, prin urmare, cu o probabilitate mare de propagare în colectivitate, precum și faptul că coronavirusul SARS-CoV-2 provoacă afecțiuni și simptome grave care determină boli grave la om, constituind un pericol major pentru lucrători.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea unei norme fundamentale de procedură prin lipsa motivării clasificării agentului biologic SARS-CoV-2 în grupul 3.

                              —

                              În acest sens, se afirmă că, deși Comisia recunoaște inexistența unui vaccin și a unui tratament eficient, și în pofida prevederilor articolului 2 din Directiva 2000/54/CE, SARS-CoV-2 este clasificat în grupul de risc 3, în loc de grupul numărul 4.


title: Cauza T-485/20: Acțiune introdusă la 5 august 2020 – Junqueras i Vies/Parlamentul

text:
               14.9.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 304/25

      Acțiune introdusă la 5 august 2020 – Junqueras i Vies/Parlamentul
      (Cauza T-485/20)
      (2020/C 304/30)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Reclamant: Oriol Junqueras i Vies (Sant Joan de Vilatorrada, Spania) (reprezentant: A. Van den Eynde Adroer, avocat)

         Pârât: Parlamentul European

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului anularea deciziei Parlamentului European/Direcția Generală Finanțe – Direcția Drepturi financiare și sociale ale deputaților, notificată prin scrisoarea domnului Didier KLETHI din 7 mai 2020, prin care se stabilește că indemnizația deputatului Oriol Junqueras i Vias poate fi plătită doar pentru perioada cuprinsă între 25 septembrie 2019 și 2 ianuarie 2020, conform articolului 10 din Statutul deputaților în Parlamentul European, precum și obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă trei motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe încălcarea Hotărârea Marii Camere a Curții de Justiție a Uniunii Europene din 19 decembrie 2019, pronunțată în cauza preliminară C-502/19, Junqueras Vies, în măsura în care recunoaște domnului Junqueras calitatea de membru al Parlamentului European începând cu data de 13 iunie 2019, astfel încât, în aplicarea hotărârii respective, nu este incidentă cauza de incompatibilitate stabilită la articolul 7.2 din Actul electoral european din 1976.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe necesitatea, în cazul concret, a unei interpretări neformale a articolului 7.2 din Actul electoral european din 1976 în măsura în care, în fața inacțiunii Parlamentului în vederea protecției imunității domnului Junqueras, acesta a fost împiedicat, în mod material și fizic și împotriva voinței sale, să renunțe la mandatul de deputat în Congreso de los Diputados [Camera Deputaților, Spania] și să acceadă la exercițiul deplin al mandatului său de membru al Parlamentului European.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe necesitatea, în cazul concret, a unei interpretări materiale, iar nu formale, a articolului 7.2 din Actul electoral european din 1976, în măsura în care nu exista în mod material o cauză de incompatibilitate întrucât domnul Junqueras s-a suspendat din exercițiul mandatului de deputat în Congreso de los Diputados [Camera Deputaților] și din toate drepturile și retribuțiile inerente acestuia și, în plus, întrucât a fost menținut împotriva voinței sale în respectul mandat prin împiedicarea sa, în mod material și fizic și împotriva voinței sale, să renunțe la respectivul mandat pentru a accede la exercițiul deplin al mandatului său de membru al Parlamentului European.


title: Cauza C-614/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tallinna Ringkonnakohus (Estonia) la 18 noiembrie 2020 – AS Lux Express Estonia/Majandus- ja Kommunikatsiooniministeerium

text:
               1.2.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 35/40

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Tallinna Ringkonnakohus (Estonia) la 18 noiembrie 2020 – AS Lux Express Estonia/Majandus- ja Kommunikatsiooniministeerium
      (Cauza C-614/20)
      (2021/C 35/52)
      Limba de procedură: estona

         Instanța de trimitere

      Tallinna Halduskohus

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: AS Lux Express Estonia

         Pârât: Majandus- ja Kommunikatsiooniministeerium

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Cazul în care tuturor întreprinderilor de drept privat care desfășoară la nivel intern activități comerciale de transport rutier, maritim și feroviar regulat de persoane li se impune aceeași obligație de a transporta gratuit călători dintr-o anumită categorie (copii de vârstă preșcolară, persoane cu handicap care nu au împlinit vârsta de 16 ani, persoane cu handicap grav care au depășit vârsta de 16 ani, persoane cu deficiențe majore de vedere, însoțitorii unei persoane cu deficiență gravă sau majoră de vedere, precum și câini ghid și câini pentru asistență ai unei persoane cu handicap) poate fi interpretat în sensul impunerii unei obligații de serviciu public în sensul prevăzut de articolul 2 litera (e) și articolul 3 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1370/2007 (1) al Parlamentului European și al Consiliului din 23 octombrie 2007 privind serviciile publice de transport feroviar și rutier de călători și de abrogare a Regulamentelor (CEE) nr. 1191/69 și nr. 1107/70 ale Consiliului?

                  2)

                  Dacă este vorba de o obligație de serviciu public în sensul prevăzut de Regulamentul (CE) nr. 1370/2007: un stat membru are dreptul, în conformitate cu articolul 4 alineatul (1) litera (b) punctul (i) din Regulamentul (CE) nr. 1370/2007, de a exclude printr-o lege națională plata unei compensații către transportator pentru îndeplinirea unei astfel de obligații?
                  Dacă un stat membru are dreptul de a exclude plata compensațiilor către transportator, în ce condiții poate face acest lucru?

                  3)

                  În conformitate cu articolul 3 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1370/2007, este permisă excluderea din domeniul de aplicare al acestui regulament a normelor generale care instituie tarife maxime pentru alte categorii de călători decât cele menționate în această prevedere?
                  Obligația de notificare a Comisiei Europene în conformitate cu articolul 108 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene se aplică și în cazul în care normele generale care instituie tarife maxime nu prevăd plata unei compensații pentru transportator?

                  4)

                  În cazul în care Regulamentul (CE) nr. 1370/2007 nu este aplicabil în speță: Acordarea unei compensații poate fi întemeiată pe un alt act juridic al Uniunii Europene (cum ar fi Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene)?

                  5)

                  Ce condiții trebuie să fie îndeplinite de eventualele compensații acordate transportatorului pentru a fi conforme cu prevederile referitoare la ajutorul de stat?

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 1370/2007 al Parlamentului European și al Consiliului din 23 octombrie 2007 privind serviciile publice de transport feroviar și rutier de călători și de abrogare a Regulamentelor (CEE) nr. 1191/69 și nr. 1107/70 ale Consiliului (JO 2007, L 315, p. 1).


title: Cauza T-714/18: Hotărârea Tribunalului din 9 decembrie 2020 – Adraces/Comisia („Clauză compromisorie – Acord-cadru de parteneriat – Centrul de informare Europe Direct local – Rezilierea contractului fără specificarea motivului – Securitate juridică – Principiul bunei credințe – Proporționalitate – Respectarea drepturilor și a intereselor legitime ale contractantului – Dreptul la bună administrare”)

text:
               1.2.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 35/42

      Hotărârea Tribunalului din 9 decembrie 2020 – Adraces/Comisia
      (Cauza T-714/18) (1)

      („Clauză compromisorie - Acord-cadru de parteneriat - Centrul de informare Europe Direct local - Rezilierea contractului fără specificarea motivului - Securitate juridică - Principiul bunei credințe - Proporționalitate - Respectarea drepturilor și a intereselor legitime ale contractantului - Dreptul la bună administrare”)
      (2021/C 35/53)
      Limba de procedură: portugheza

         Părțile

         Reclamantă: Adraces – Associação para o Desenvolvimento da Raia Centro-Sul (Vila Velha de Ródão, Portugalia) (reprezentanți: G. Gentil Anastácio, D. Pirra Xarepe, J. Whyte și M. Barros Silva, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Estrada de Solà și M. Ilkova, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 272 TFUE și având ca obiect, pe de o parte, constatarea nulității „rezoluțiunii” Acordului-cadru de parteneriat COMM/LIS/ED/2018-2020_1 declarate de Comisie și, pe de altă parte, obligarea Comisiei la repunerea reclamantei în situația anterioară respectivei „rezoluțiuni”.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Adraces – Associação para o Desenvolvimento da Raia Centro-Sul la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 54, 11.2.2019.


title: Cauza T-620/19: Hotărârea Tribunalului din 9 decembrie 2020 – Ace of spades/EUIPO – Krupp și Borrmann (JC JEAN CALL Champagne ROSÉ) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a unei mărci a Uniunii Europene tridimensionale JC JEAN CALL Champagne ROSÉ – Mărcile Uniunii Europene tridimensionale anterioare – Motive relative de refuz – Similitudini ale semnelor – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001] – Lipsa atingerii aduse renumelui – Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul 2017/1001]”]

text:
               1.2.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 35/44

      Hotărârea Tribunalului din 9 decembrie 2020 – Ace of spades/EUIPO – Krupp și Borrmann (JC JEAN CALL Champagne ROSÉ)
      (Cauza T-620/19) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a unei mărci a Uniunii Europene tridimensionale JC JEAN CALL Champagne ROSÉ - Mărcile Uniunii Europene tridimensionale anterioare - Motive relative de refuz - Similitudini ale semnelor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001] - Lipsa atingerii aduse renumelui - Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul 2017/1001]”)
      (2021/C 35/57)
      Limba de procedură: engleza

         Părţile

         Reclamantă: Ace of spades Holdings LLC (New York, New York, Statele Unite) (reprezentant: A. Gómez López, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Gerhard Ernst Krupp (Munich, Germania), Elmar Borrmann (Reith, Austria)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 26 iunie 2019 (cauza R 1/2019-5) privind o procedură de opoziție între Ace of spades Holdings și domnii Krupp și Borrmann

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Decizia Camerei a cincea de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 26 iunie 2019 (cauza R 1/2019-5), în măsura în care prin aceasta s-a respins calea de atac formulată de Ace of spades Holdings LLC și opoziția întemeiată pe articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.

                  2)

                  Respinge în rest acțiunea.

                  3)

                  Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 399, 25.11.2019.


title: Cauza T-190/20: Hotărârea Tribunalului din 9 decembrie 2020 – Almea/EUIPO – Sanacorp Pharmahandel (Almea) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative Almea – Marca națională verbală anterioară MEA – Motiv relativ de refuz – Risc de confuzie – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]

text:
               1.2.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 35/49

      Hotărârea Tribunalului din 9 decembrie 2020 – Almea/EUIPO – Sanacorp Pharmahandel (Almea)
      (Cauza T-190/20) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative Almea - Marca națională verbală anterioară MEA - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”)
      (2021/C 35/64)
      Limba de procedură: engleza

         Părţile

         Reclamantă: Almea Ltd (Londra, Regatul Unit) (reprezentanți: R. Furneaux și E. Humphreys, solicitors)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: J. Mrozowski, J. Crespo Carrillo și V. Ruzek, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Sanacorp Pharmahandel GmbH (Planegg, Germania) (reprezentanți: I.-M. Helbig, S. Rengshausen și S. Cobet-Nüse, avocați)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 15 ianuarie 2020 (cauza R 246/2019-2) privind o procedură de opoziție între Sanacorp Pharmahandel și Almea

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Almea Ltd la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 191, 8.6.2020.


title: Hotărârea curții din 10 decembrie 2020 în cauzele conexate E-11/19 și E-12/19 Adpublisher AG/J și K [Regulamentul (UE) 2016/679 – Protecția datelor – Dreptul de a depune o plângere la o autoritate de supraveghere — Dreptul la o cale de atac eficientă împotriva unei autorități de supraveghere — Anonimat — Cheltuieli suportate în cadrul unei proceduri de recurs] 2021/C 113/04

text:
               31.3.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 113/9

      HOTĂRÂREA CURȚII
      din 10 decembrie 2020
      în cauzele conexate E-11/19 și E-12/19
      Adpublisher AG/J și K

            [Regulamentul (UE) 2016/679 – Protecția datelor – Dreptul de a depune o plângere la o autoritate de supraveghere — Dreptul la o cale de atac eficientă împotriva unei autorități de supraveghere — Anonimat — Cheltuieli suportate în cadrul unei proceduri de recurs]

      (2021/C 113/04)
      În cauzele conexate E-11/19 și E-12/19, Adpublisher AG/J și K – CERERI înaintate Curții, în temeiul articolului 34 din Acordul dintre statele AELS privind instituirea unei Autorități de Supraveghere și a unei Curți de Justiție, de către Camera de recurs pentru chestiuni administrative a Liechtensteinului (Beschwerdekommission für Verwaltungsangelegenheiten), care se referă la interpretarea Regulamentului (UE) 2016/679 al Parlamentului European și al Consiliului din 27 aprilie 2016 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și privind libera circulație a acestor date și de abrogare a Directivei 95/46/CE (Regulamentul general privind protecția datelor), Curtea, compusă din Páll Hreinsson, președinte (judecător-raportor), Per Christiansen și Bernd Hammermann, judecători, a pronunțat, la 10 decembrie 2020, o hotărâre al cărei dispozitiv prevede următoarele:

                  1.

                  Divulgarea datelor cu caracter personal ale unui reclamant în cursul unei proceduri întemeiate pe o plângere depusă în temeiul articolului 77 din Regulamentul (UE) 2016/679 al Parlamentului European și al Consiliului din 27 aprilie 2016 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și privind libera circulație a acestor date sau în cursul unei proceduri întemeiate pe articolul 78 alineatul (1) din regulamentul menționat nu contravine regulamentului menționat și nici unei alte dispoziții din legislația SEE. Problema nedivulgării datelor cu caracter personal ale unui reclamant trebuie examinată în lumina principiilor de prelucrare a datelor cu caracter personal prevăzute la articolele 5 și 6 din Regulamentul (UE) 2016/679. Nedivulgarea datelor cu caracter personal nu ar trebui aprobată în cazul în care ar împiedica îndeplinirea obligațiilor prevăzute în Regulamentul (UE) 2016/679 sau exercitarea dreptului la o cale de atac eficientă și la un proces echitabil, astfel cum se prevede la articolul 58 alineatul (4) și în temeiul dreptului fundamental la o cale de atac eficientă.

                  2.

                  În conformitate cu articolul 77 alineatul (1) și cu articolul 57 alineatul (3) din Regulamentul (UE) 2016/679, în cazul în care o persoană vizată devine parte la o procedură judiciară în temeiul articolului 78 alineatul (1) ca urmare a exercitării, de către un operator de date, a unei căi de atac împotriva deciziei unei autorități de supraveghere și în cazul în care legislația națională impune în mod automat acest statut unei persoane vizate, persoana vizată nu poate fi considerată responsabilă pentru costurile suportate în legătură cu procedura judiciară respectivă.


title: Cauza C-64/20: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 17 martie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Ard-Chúirt – Irlanda) – UH/An tAire Talmhaíochta, Bia agus Mara, Éire, An tArd-Aighne (Trimitere preliminară – Articolul 288 TFUE – Directiva 2001/82/CE – Codul comunitar cu privire la produsele medicamentoase veterinare – Articolele 58, 59 și 61 – Informații care trebuie să figureze pe ambalajele exterioare, pe ambalajele directe și în prospectele medicamentelor veterinare – Obligația de a redacta informațiile în toate limbile oficiale ale statului membru de introducere pe piață – Legislație națională care prevede redactarea informațiilor numai în una dintre limbile oficiale ale statului membru – Instanță națională sesizată cu o acțiune având ca obiect constatarea faptului că statul membru nu a transpus în mod corect Directiva 2001/82/CE și că autoritățile competente trebuie să modifice legislația națională)

text:
               10.5.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 180/2

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 17 martie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Ard-Chúirt – Irlanda) – UH/An tAire Talmhaíochta, Bia agus Mara, Éire, An tArd-Aighne
      (Cauza C-64/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Articolul 288 TFUE - Directiva 2001/82/CE - Codul comunitar cu privire la produsele medicamentoase veterinare - Articolele 58, 59 și 61 - Informații care trebuie să figureze pe ambalajele exterioare, pe ambalajele directe și în prospectele medicamentelor veterinare - Obligația de a redacta informațiile în toate limbile oficiale ale statului membru de introducere pe piață - Legislație națională care prevede redactarea informațiilor numai în una dintre limbile oficiale ale statului membru - Instanță națională sesizată cu o acțiune având ca obiect constatarea faptului că statul membru nu a transpus în mod corect Directiva 2001/82/CE și că autoritățile competente trebuie să modifice legislația națională)
      (2021/C 180/02)
      Limba de procedură: irlandeza

         Instanța de trimitere

      Ard-Chúirt

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: UH

         Pârâte: An tAire Talmhaíochta, Bia agus Mara, Éire, An tArd-Aighne

         Dispozitivul

      Articolul 288 TFUE trebuie interpretat în sensul că se opune ca o instanță națională care, în cadrul unei proceduri prevăzute în acest scop de dreptul intern, constată că statul membru de care aparține nu și a îndeplinit obligația de a transpune în mod corect Directiva 2001/82/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 noiembrie 2001 de instituire a unui cod comunitar cu privire la produsele medicamentoase veterinare, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2004/28/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004, să refuze să adopte, pentru motivul că legislația națională îi pare conformă cu Regulamentul (UE) 2019/6 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 decembrie 2018 privind produsele medicinale veterinare și de abrogare a Directivei 2001/82/CE, care abrogă această directivă și va fi aplicabil începând de la 28 ianuarie 2022, o declarație jurisdicțională potrivit căreia acest stat membru nu a transpus în mod corect directiva menționată și este obligat să remedieze această situație.

         (1)  JO C 162, 11.5.2020.


title: Cauza C-344/19: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 9 martie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Vrhovno sodišče – Slovenia) – D. J./Radiotelevizija Slovenija (Trimitere preliminară – Protecția securității și a sănătății lucrătorilor – Organizarea timpului de lucru – Directiva 2003/88/CE – Articolul 2 – Noțiunea de „timp de lucru” – Perioadă de gardă în regim de permanență – Activitate specifică întreținerii stațiilor de emisie de televiziune situate departe de zonele locuite – Directiva 89/391/CEE – Articolele 5 și 6 – Riscuri psihosociale – Obligație de prevenire)

text:
               10.5.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 182/3

      Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 9 martie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Vrhovno sodišče – Slovenia) – D. J./Radiotelevizija Slovenija
      (Cauza C-344/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Protecția securității și a sănătății lucrătorilor - Organizarea timpului de lucru - Directiva 2003/88/CE - Articolul 2 - Noțiunea de „timp de lucru” - Perioadă de gardă în regim de permanență - Activitate specifică întreținerii stațiilor de emisie de televiziune situate departe de zonele locuite - Directiva 89/391/CEE - Articolele 5 și 6 - Riscuri psihosociale - Obligație de prevenire)
      (2021/C 182/03)
      Limba de procedură: slovena

         Instanța de trimitere

      Vrhovno sodišče

         Părțile din procedura principală

         Recurent: D. J.

         Intimată: Radiotelevizija Slovenija

         Dispozitivul

      Articolul 2 punctul 1 din Directiva 2003/88/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 4 noiembrie 2003 privind anumite aspecte ale organizării timpului de lucru trebuie interpretat în sensul că o perioadă de gardă în regim de permanență, în care un lucrător trebuie doar să poată fi contactat prin telefon și să poată ajunge la locul său de muncă, în caz de nevoie, în interval de o oră, putând totodată fi cazat într-o locuință de serviciu pusă la dispoziția sa de angajatorul său la acest loc de muncă, dar fără a fi obligat să rămână acolo, nu constituie în integralitatea sa timp de lucru în sensul acestei dispoziții decât dacă dintr-o apreciere globală a ansamblului circumstanțelor speței, în special a consecințelor unui astfel de interval de timp și, eventual, a frecvenței medii de intervenție în această perioadă, rezultă că constrângerile impuse lucrătorului menționat în perioada respectivă sunt de o asemenea natură încât afectează în mod obiectiv și foarte semnificativ posibilitatea acestuia din urmă de a gestiona în mod liber, în aceeași perioadă, timpul în care serviciile sale profesionale nu sunt solicitate și de a consacra acest timp propriilor interese. Caracterul nefavorabil activităților recreative al împrejurimilor imediate ale locului în cauză este lipsit de pertinență în scopul unei astfel de aprecieri.

         (1)  JO C 263, 5.8.2019.


title: Cauza C-365/19: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 10 martie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Verwaltungsgericht Schwerin – Germania) – FD/Staatliches Amt für Landwirtschaft und Umwelt Mittleres Mecklenburg [Trimitere preliminară – Politica agricolă comună – Plăți directe – Regulamentul (UE) nr. 1307/2013 – Articolul 24 – Tânăr fermier care a beneficiat de o primă alocare de drepturi la plată – Articolul 30 alineatul (6) – Regulamentul delegat (UE) nr. 639/2014 – Articolul 28 alineatul (2) – Alocare suplimentară de drepturi la plată din rezerva națională]

text:
               10.5.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 182/4

      Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 10 martie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Verwaltungsgericht Schwerin – Germania) – FD/Staatliches Amt für Landwirtschaft und Umwelt Mittleres Mecklenburg
      (Cauza C-365/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Politica agricolă comună - Plăți directe - Regulamentul (UE) nr. 1307/2013 - Articolul 24 - Tânăr fermier care a beneficiat de o primă alocare de drepturi la plată - Articolul 30 alineatul (6) - Regulamentul delegat (UE) nr. 639/2014 - Articolul 28 alineatul (2) - Alocare suplimentară de drepturi la plată din rezerva națională)
      (2021/C 182/04)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Verwaltungsgericht Schwerin

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: FD

         Pârâtă: Staatliches Amt für Landwirtschaft und Umwelt Mittleres Mecklenburg

         Dispozitivul

      Articolul 30 alineatul (6) din Regulamentul (UE) nr. 1307/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 decembrie 2013 de stabilire a unor norme privind plățile directe acordate fermierilor prin scheme de sprijin în cadrul politicii agricole comune și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 637/2008 al Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 73/2009 al Consiliului coroborat cu articolul 28 alineatul (2) din Regulamentul delegat (UE) nr. 639/2014 al Comisiei din 11 martie 2014 de completare a Regulamentului nr. 1307/2013 și de modificare a anexei X la regulamentul menționat trebuie interpretat în sensul că un tânăr fermier, în înțelesul articolului 30 alineatul (11) litera (a) din Regulamentul nr. 1307/2013 coroborat cu articolul 50 alineatul (2) din acest regulament, care a beneficiat deja, în temeiul articolului 24 din regulamentul menționat, de o primă alocare de drepturi la plată până la nivelul hectarelor eligibile pe care le a declarat la momentul cererii sale, are dreptul să primească, ulterior, o alocare suplimentară de drepturi la plată din rezerva națională, egală cu numărul adițional de hectare eligibile pe care le deține la momentul respectiv și pentru care nu deține niciun drept la plată. Acest drept este condiționat de existența de fonduri disponibile suficiente în rezervele națională sau regionale. În caz contrar, alocarea va trebui efectuată astfel încât să se asigure tratamentul egal al fermierilor eligibili la drepturi în conformitate cu articolul 30 alineatul (6) din Regulamentul nr. 1307/2013 și să se evite denaturarea pieței și a concurenței.

         (1)  JO C 288, 26.8.2019.


title: Cauza C-388/19: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 18 martie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) – Portugalia) – MK/Autoridade Tributária e Aduaneira (Trimitere preliminară – Fiscalitate directă – Impozitarea câștigurilor din proprietăți imobiliare – Libera circulație a capitalurilor – Bază de impozitare – Discriminare – Opțiune de impozitare potrivit acelorași modalități ca rezidenții – Conformitate cu dreptul Uniunii)

text:
               10.5.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 182/4

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 18 martie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) – Portugalia) – MK/Autoridade Tributária e Aduaneira
      (Cauza C-388/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Fiscalitate directă - Impozitarea câștigurilor din proprietăți imobiliare - Libera circulație a capitalurilor - Bază de impozitare - Discriminare - Opțiune de impozitare potrivit acelorași modalități ca rezidenții - Conformitate cu dreptul Uniunii)
      (2021/C 182/05)
      Limba de procedură: portugheza

         Instanța de trimitere

      Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD)

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: MK

         Intimată: Autoridade Tributária e Aduaneira

         Dispozitivul

      Articolul 63 TFUE coroborat cu articolul 65 TFUE trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări a unui stat membru care, pentru a permite ca câștigurile provenite din cesiunea unor bunuri imobile situate în acest stat membru de o persoană impozabilă rezidentă în alt stat membru să nu fie supuse unei sarcini fiscale superioare celei care ar fi aplicată pentru același tip de operațiune câștigurilor realizate de un rezident al primului stat membru, face ca regimul de impozitare aplicabil să depindă de alegerea persoanei impozabile menționate.

         (1)  JO C 270, 12.8.2019.


title: Cauza C-392/19: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 9 martie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesgerichtshof – Germania) – VG Bild-Kunst/Stiftung Preußischer Kulturbesitz [Trimitere preliminară – Proprietate intelectuală – Dreptul de autor și drepturile conexe în societatea informațională – Directiva 2001/29/CE – Articolul 3 alineatul (1) – Noțiunea de „comunicare publică” – Integrarea pe site-ul internet al unui terț a unei opere protejate de dreptul de autor prin procedeul framingului – Operă accesibilă în mod liber cu autorizarea titularului dreptului de autor pe site-ul internet al licențiatului – Clauza contractului de exploatare care impune licențiatului să introducă măsuri tehnice eficiente împotriva framingului – Caracter licit – Drepturi fundamentale – Articolul 11 și articolul 17 alineatul (2) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene]

text:
               10.5.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 182/5

      Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 9 martie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesgerichtshof – Germania) – VG Bild-Kunst/Stiftung Preußischer Kulturbesitz
      (Cauza C-392/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Proprietate intelectuală - Dreptul de autor și drepturile conexe în societatea informațională - Directiva 2001/29/CE - Articolul 3 alineatul (1) - Noțiunea de „comunicare publică” - Integrarea pe site-ul internet al unui terț a unei opere protejate de dreptul de autor prin procedeul framingului - Operă accesibilă în mod liber cu autorizarea titularului dreptului de autor pe site-ul internet al licențiatului - Clauza contractului de exploatare care impune licențiatului să introducă măsuri tehnice eficiente împotriva framingului - Caracter licit - Drepturi fundamentale - Articolul 11 și articolul 17 alineatul (2) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene)
      (2021/C 182/06)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Bundesgerichtshof

         Părțile din procedura principală

         Recurentă-pârâtă: VG Bild-Kunst

         Intimată-reclamantă în recurs: Stiftung Preußischer Kulturbesitz

         Dispozitivul

      Articolul 3 alineatul (1) din Directiva 2001/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 mai 2001 privind armonizarea anumitor aspecte ale dreptului de autor și drepturilor conexe în societatea informațională trebuie interpretat în sensul că reprezintă o comunicare publică în sensul acestei dispoziții încorporarea prin tehnica framingului într-o pagină de internet a unui terț a operelor protejate de dreptul de autor puse la dispoziția publicului cu acces liber cu autorizarea titularului dreptului de autor pe un alt site internet atunci când această încorporare eludează măsuri de protecție împotriva framingului adoptate sau impuse de respectivul titular.

         (1)  JO C 270, 12.8.2019.


title: Cauza C-400/19: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 11 martie 2021 – Comisia Europeană/Ungaria [Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru – Organizarea comună a piețelor produselor agricole – Regulamentul (UE) nr. 1308/2013 – Articolul 34 TFUE – Preț de vânzare al produselor agroalimentare – Marje de profit minime care trebuie aplicate în comerțul cu amănuntul al acestor produse]

text:
               10.5.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 182/6

      Hotărârea Curții (Camera a patra) din 11 martie 2021 – Comisia Europeană/Ungaria
      (Cauza C-400/19) (1)

      (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Organizarea comună a piețelor produselor agricole - Regulamentul (UE) nr. 1308/2013 - Articolul 34 TFUE - Preț de vânzare al produselor agroalimentare - Marje de profit minime care trebuie aplicate în comerțul cu amănuntul al acestor produse)
      (2021/C 182/07)
      Limba de procedură: maghiara

         Părțile

         Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Sipos, X. Lewis și E. Manhaeve, agenți)

         Pârâtă: Ungaria (reprezentanți: inițial M. Z. Fehér, G. Koós și Zs. Wagner, ulterior M. Z. Fehér și G. Koós, agenți)

         Dispozitivul

                  1)

                  Prin adoptarea articolului 3 alineatul (2) litera u) din mezőgazdasági és élelmiszeripari termékek vonatkozásában a beszállítókkal szemben alkalmazott tisztességtelen forgalmazói magatartás tilaláról szóló 2009. évi XCV. törvény (Legea nr. XCV din 2009 privind interzicerea practicilor comerciale neloiale care îi afectează pe furnizorii de produse agricole și alimentare) și prin restrângerea, în acest fel, a modalităților de stabilire a prețurilor de vânzare ale produselor agricole și alimentare, Ungaria nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul Regulamentului (UE) nr. 1308/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 decembrie 2013 de instituire a unei organizări comune a piețelor produselor agricole și de abrogare a Regulamentelor (CEE) nr. 922/72, (CEE) nr. 234/79, (CE) nr. 1037/2001 și (CE) nr. 1234/2007 ale Consiliului.

                  2)

                  Obligă Ungaria la suportarea propriilor cheltuieli de judecată, precum și a celor efectuate de Comisia Europeană.

         (1)  JO C 255, 29.7.2019.


title: Cauza C-440/19 P: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 18 martie 2021 – Pometon SpA/Comisia Europeană (Recurs – Înțelegeri – Piața europeană a abrazivilor din oțel – Participare la contacte bilaterale și multilaterale în scopul coordonării prețurilor pe întreg teritoriul Spațiului Economic European – Procedură „hibridă” care a condus în mod succesiv la adoptarea unei decizii de tranzacție și a unei decizii în urma unei proceduri ordinare – Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene – Articolul 41 – Obligația de imparțialitate a Comisiei Europene – Articolul 48 – Prezumția de nevinovăție – Obligația de motivare – Încălcare unică și continuă – Durata încălcării – Egalitate de tratament – Competență de fond)

text:
               10.5.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 182/6

      Hotărârea Curții (Camera a patra) din 18 martie 2021 – Pometon SpA/Comisia Europeană
      (Cauza C-440/19 P) (1)

      (Recurs - Înțelegeri - Piața europeană a abrazivilor din oțel - Participare la contacte bilaterale și multilaterale în scopul coordonării prețurilor pe întreg teritoriul Spațiului Economic European - Procedură „hibridă” care a condus în mod succesiv la adoptarea unei decizii de tranzacție și a unei decizii în urma unei proceduri ordinare - Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Articolul 41 - Obligația de imparțialitate a Comisiei Europene - Articolul 48 - Prezumția de nevinovăție - Obligația de motivare - Încălcare unică și continuă - Durata încălcării - Egalitate de tratament - Competență de fond)
      (2021/C 182/08)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Recurentă: Pometon SpA (reprezentanți: E. Fabrizi, V. Veneziano și A. Molinaro, avvocati)

         Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial P. Rossi și T. Vecchi, ulterior P. Rossi și C. Sjödin, agenți)

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează punctele 2 și 4 din dispozitivul Hotărârii Tribunalului Uniunii Europene din 28 martie 2019, Pometon/Comisia (T 433/16, EU:T:2019:201).

                  2)

                  Respinge în rest recursul.

                  3)

                  Stabilește la 2 633 895 de euro cuantumul amenzii aplicate Pometon SpA la articolul 2 din Decizia C(2016) 3121 final a Comisiei din 25 mai 2016 privind o procedură inițiată în temeiul articolului 101 TFUE și al articolului 53 din Acordul privind SEE (Cazul AT.39792 – Abrazivi din oțel).

                  4)

                  Pometon SpA și Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată aferente atât procedurii de recurs, cât și procedurii în primă instanță.

         (1)  JO C 255, 29.7.2019.


title: Cauza C-459/19: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 17 martie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) – Regatul Unit) – The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs/Wellcome Trust Ltd [Trimitere preliminară – Armonizarea legislațiilor fiscale – Taxa pe valoarea adăugată (TVA) – Directiva 2006/112/CE – Articolele 43 și 44 – Locul prestării serviciilor către o persoană impozabilă care acționează ca atare – Locul prestării serviciilor de administrare a investițiilor primite de o organizație caritabilă în vederea desfășurării unei activități fără caracter economic de către prestatori cu sediul în afara Uniunii]

text:
               10.5.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 182/7

      Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 17 martie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) – Regatul Unit) – The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs/Wellcome Trust Ltd
      (Cauza C-459/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Armonizarea legislațiilor fiscale - Taxa pe valoarea adăugată (TVA) - Directiva 2006/112/CE - Articolele 43 și 44 - Locul prestării serviciilor către o persoană impozabilă care acționează ca atare - Locul prestării serviciilor de administrare a investițiilor primite de o organizație caritabilă în vederea desfășurării unei activități fără caracter economic de către prestatori cu sediul în afara Uniunii)
      (2021/C 182/09)
      Limba de procedură: engleza

         Instanța de trimitere

      Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

         Pârâtă: Wellcome Trust Ltd

         Dispozitivul

      Articolul 44 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2008/8/CE a Consiliului din 12 februarie 2008, trebuie interpretat în sensul că, atunci când o persoană impozabilă care desfășoară o activitate fără caracter economic în scop profesional achiziționează servicii în scopul acestei activități fără caracter economic, serviciile respective trebuie considerate ca fiind furnizate acestei persoane impozabile „care acționează ca atare”, în sensul acestui articol.

         (1)  JO C 280, 19.8.2019.


title: Cauza C-488/19: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 17 martie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de High Court (Irlanda) – Irlanda) – Executarea unui mandat european de arestare emis împotriva lui JR [Trimitere preliminară – Cooperare polițienească și judiciară în materie penală – Mandat european de arestare – Decizia-cadru 2002/584/JAI – Domeniu de aplicare – Articolul 8 alineatul (1) litera (c) – Noțiunea de „hotărâre executorie” – Infracțiune care a condus la o condamnare pronunțată de o instanță dintr-un stat terț – Regatul Norvegiei – Hotărâre recunoscută și executată de statul emitent în temeiul unui acord bilateral – Articolul 4 punctul 7 litera (b) – Motive de neexecutare facultativă a mandatului european de arestare – Caracter extrateritorial al infracțiunii]

text:
               10.5.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 182/8

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 17 martie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de High Court (Irlanda) – Irlanda) – Executarea unui mandat european de arestare emis împotriva lui JR
      (Cauza C-488/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Cooperare polițienească și judiciară în materie penală - Mandat european de arestare - Decizia-cadru 2002/584/JAI - Domeniu de aplicare - Articolul 8 alineatul (1) litera (c) - Noțiunea de „hotărâre executorie” - Infracțiune care a condus la o condamnare pronunțată de o instanță dintr-un stat terț - Regatul Norvegiei - Hotărâre recunoscută și executată de statul emitent în temeiul unui acord bilateral - Articolul 4 punctul 7 litera (b) - Motive de neexecutare facultativă a mandatului european de arestare - Caracter extrateritorial al infracțiunii)
      (2021/C 182/10)
      Limba de procedură: engleza

         Instanța de trimitere

      High Court (Irlanda)

         Părțile din procedura principală

      JR

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 1 alineatul (1) și articolul 8 alineatul (1) litera (c) din Decizia-cadru 2002/584/JAI a Consiliului din 13 iunie 2002 privind mandatul european de arestare și procedurile de predare între statele membre, astfel cum a fost modificată prin Decizia-cadru 2009/299/JAI a Consiliului din 26 februarie 2009, trebuie să fie interpretate în sensul că un mandat european de arestare poate fi emis în temeiul unei decizii judiciare a statului membru emitent prin care se dispune executarea în acest stat membru a unei pedepse pronunțate de o instanță dintr-un stat terț atunci când, în temeiul unui acord bilateral între aceste state, hotărârea în cauză a fost recunoscută printr-o decizie a unei instanțe din statul membru emitent. Cu toate acestea, emiterea mandatului european de arestare este supusă condiției, pe de o parte, ca persoana căutată să fi fost condamnată la o pedeapsă privativă de libertate de cel puțin patru luni și, pe de altă parte, ca procedura care a condus la adoptarea în statul terț a hotărârii judecătorești recunoscute ulterior în statul membru emitent să fi respectat drepturile fundamentale și în special obligațiile care decurg din articolele 47 și 48 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

                  2)

                  Articolul 4 punctul 7 litera (b) din Decizia-cadru 2002/584, astfel cum a fost modificată prin Decizia-cadru 2009/299, trebuie să fie interpretat în sensul că, în prezența unui mandat european de arestare care a fost emis în temeiul unei decizii judiciare a statului membru emitent care permite executarea în acest stat membru a unei pedepse pronunțate de o instanță dintr-un stat terț, în cazul în care infracțiunea vizată a fost săvârșită pe teritoriul acestui din urmă stat, problema dacă această infracțiune a fost săvârșită „în afara teritoriului statului membru emitent” trebuie să fie soluționată luând în considerare competența penală a acestui stat terț, în speță Regatul Norvegiei, care a permis urmărirea acestei infracțiuni, iar nu pe cea a statului membru emitent.

         (1)  JO C 337, 7.10.2019.


title: Cauza C-562/19 P: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 16 martie 2021 – Comisia Europeană/Republica Polonă, Ungaria [Recurs – Articolul 107 alineatul (1) TFUE – Ajutoare de stat – Impozit polonez în sectorul comerțului cu amănuntul – Articolul 108 alineatul (2) TFUE – Decizie de inițiere a procedurii oficiale de investigare – Elemente pentru stabilirea sistemului de referință – Progresivitatea cotelor – Existența unui avantaj cu caracter selectiv – Sarcina probei]

text:
               10.5.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 182/9

      Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 16 martie 2021 – Comisia Europeană/Republica Polonă, Ungaria
      (Cauza C-562/19 P) (1)

      (Recurs - Articolul 107 alineatul (1) TFUE - Ajutoare de stat - Impozit polonez în sectorul comerțului cu amănuntul - Articolul 108 alineatul (2) TFUE - Decizie de inițiere a procedurii oficiale de investigare - Elemente pentru stabilirea sistemului de referință - Progresivitatea cotelor - Existența unui avantaj cu caracter selectiv - Sarcina probei)
      (2021/C 182/11)
      Limba de procedură: polona

         Părțile

         Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: K. Herrmann, P.-J. Loewenthal și V. Bottka, agenți)

         Celelalte părți din procedură: Republica Polonă (reprezentanți: B. Majczyna, M. Rzotkiewicz și M. Szydło, agenți), Ungaria (reprezentanți: M. Z. Fehér și G. Koós, agenți)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursul.

                  2)

                  Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată.

                  3)

                  Ungaria suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 328, 30.9.2019.


title: Cauza C-572/19 P: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 10 martie 2021 – European Road Transport Telematics Implementation Coordination Organisation – Intelligent Transport Systems & Services Europe (Ertico – ITS Europe)/Comisia Europeană [Recurs – Ajutoare de stat – Al șaptelea program-cadru pentru activități de cercetare, de dezvoltare tehnologică și demonstrative – Recomandarea 2003/361/CE – Decizie a Comitetului de validare al Comisiei Europene privind calificarea drept microîntreprinderi și întreprinderi mici și mijlocii (IMM) – Decizia 2012/838/UE, Euratom – Anexă – Secțiunile 1.2.6 și 1.2.7 – Cerere de reexaminare – Regulamentul (CE) nr. 58/2003 – Articolul 22 – Lipsa unei contestații administrative – Corelația dintre cererea de reexaminare și contestația administrativă – Refuz al recunoașterii statutului de IMM în pofida respectării formale a criteriilor din Recomandarea 2003/361 – Securitate juridică – Încredere legitimă – Dezavantaje cu care IMM-urile se confruntă în mod obișnuit – Inexistență]

text:
               10.5.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 182/9

      Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 10 martie 2021 – European Road Transport Telematics Implementation Coordination Organisation – Intelligent Transport Systems & Services Europe (Ertico – ITS Europe)/Comisia Europeană
      (Cauza C-572/19 P) (1)

      (Recurs - Ajutoare de stat - Al șaptelea program-cadru pentru activități de cercetare, de dezvoltare tehnologică și demonstrative - Recomandarea 2003/361/CE - Decizie a Comitetului de validare al Comisiei Europene privind calificarea drept microîntreprinderi și întreprinderi mici și mijlocii (IMM) - Decizia 2012/838/UE, Euratom - Anexă - Secțiunile 1.2.6 și 1.2.7 - Cerere de reexaminare - Regulamentul (CE) nr. 58/2003 - Articolul 22 - Lipsa unei contestații administrative - Corelația dintre cererea de reexaminare și contestația administrativă - Refuz al recunoașterii statutului de IMM în pofida respectării formale a criteriilor din Recomandarea 2003/361 - Securitate juridică - Încredere legitimă - Dezavantaje cu care IMM-urile se confruntă în mod obișnuit - Inexistență)
      (2021/C 182/12)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: European Road Transport Telematics Implementation Coordination Organisation – Intelligent Transport Systems & Services Europe (Ertico – ITS Europe) (reprezentanți: M. Wellinger și K. T'Syen, avocați)

         Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: R. Lyal și A. Kyratsou, agenți)

         Intervenientă în susținerea reclamantei: Republica Cehă (reprezentanţi: M. Smolek, J. Vláčil, O. Serdula și J. Očková, agenți)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursul.

                  2)

                  Obligă European Road Transport Telematics Implementation Coordination Organisation – Intelligent Transport Systems & Services Europe (Ertico – ITS Europe) să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană.

                  3)

                  Republica Cehă suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 312, 16.9.2019.


title: Cauza C-578/19: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 18 martie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Supreme Court of the United Kingdom – Regatul Unit) – X/Kuoni Travel Ltd [Trimitere preliminară – Directiva 90/314/CEE – Articolul 5 alineatul (2) a treia liniuță – Pachete de servicii pentru călătorii, vacanțe și circuite – Contract privind un pachet de servicii pentru călătorii încheiat între un organizator de călătorii și un consumator – Răspunderea organizatorului de călătorii pentru buna executare a obligațiilor care decurg din contract de către alți furnizori de servicii – Prejudicii care rezultă din acțiunile unui angajat al unui furnizor de servicii – Exonerare de răspundere – Eveniment care nu poate fi prevăzut sau evitat de organizatorul de călătorii sau de furnizorul de servicii – Noțiunea de „furnizor de servicii”]

text:
               10.5.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 182/10

      Hotărârea Curții (Camera a treia) din 18 martie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Supreme Court of the United Kingdom – Regatul Unit) – X/Kuoni Travel Ltd
      (Cauza C-578/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Directiva 90/314/CEE - Articolul 5 alineatul (2) a treia liniuță - Pachete de servicii pentru călătorii, vacanțe și circuite - Contract privind un pachet de servicii pentru călătorii încheiat între un organizator de călătorii și un consumator - Răspunderea organizatorului de călătorii pentru buna executare a obligațiilor care decurg din contract de către alți furnizori de servicii - Prejudicii care rezultă din acțiunile unui angajat al unui furnizor de servicii - Exonerare de răspundere - Eveniment care nu poate fi prevăzut sau evitat de organizatorul de călătorii sau de furnizorul de servicii - Noțiunea de „furnizor de servicii”)
      (2021/C 182/13)
      Limba de procedură: engleza

         Instanța de trimitere

      Supreme Court of the United Kingdom

         Părțile din procedura principală

         Recurentă: X

         Intimată: Kuoni Travel Ltd

         Cu participarea: ABTA Ltd

         Dispozitivul

      Articolul 5 alineatul (2) a treia liniuță din Directiva 90/314/CEE a Consiliului din 13 iunie 1990 privind pachetele de servicii pentru călătorii, vacanțe și circuite, în măsura în care prevede o cauză de exonerare de răspundere a organizatorului unui pachet de servicii pentru călătorii pentru buna executare a obligațiilor care decurg dintr-un contract referitor la o astfel de călătorie, încheiat între organizatorul respectiv și un consumator și reglementat de directiva amintită, trebuie interpretat în sensul că, în cazul neexecutării sau al executării defectuoase a acestor obligații, care decurge din acțiunile unui angajat al unui furnizor de servicii care execută contractul menționat:

                  —

                  acest angajat nu poate fi considerat ca fiind un furnizor de servicii în vederea aplicării acestei dispoziții, iar

                  —

                  organizatorul nu poate fi exonerat de răspunderea care decurge dintr-o asemenea neexecutare sau executare defectuoasă, în temeiul dispoziției menționate.

         (1)  JO C 328, 30.9.2019.


title: Cauza C-580/19: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 9 martie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Verwaltungsgericht Darmstadt – Germania) – RJ/Stadt Offenbach am Main (Trimitere preliminară – Protecția securității și a sănătății lucrătorilor – Organizarea timpului de lucru – Directiva 2003/88/CE – Articolul 2 – Noțiunea de „timp de lucru” – Perioadă de gardă în regim de permanență – Pompieri profesioniști – Directiva 89/391/CEE – Articolele 5 și 6 – Riscuri psihosociale – Obligație de prevenire)

text:
               10.5.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 182/11

      Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 9 martie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Verwaltungsgericht Darmstadt – Germania) – RJ/Stadt Offenbach am Main
      (Cauza C-580/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Protecția securității și a sănătății lucrătorilor - Organizarea timpului de lucru - Directiva 2003/88/CE - Articolul 2 - Noțiunea de „timp de lucru” - Perioadă de gardă în regim de permanență - Pompieri profesioniști - Directiva 89/391/CEE - Articolele 5 și 6 - Riscuri psihosociale - Obligație de prevenire)
      (2021/C 182/14)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Verwaltungsgericht Darmstadt

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: RJ

         Pârât: Stadt Offenbach am Main

         Dispozitivul

      Articolul 2 punctul 1 din Directiva 2003/88/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 4 noiembrie 2003 privind anumite aspecte ale organizării timpului de lucru trebuie interpretat în sensul că o perioadă de gardă în regim de permanență, în care un lucrător trebuie să poată ajunge la marginea orașului său de repartiție într un interval de 20 de minute, cu echipamentul de intervenție și cu vehiculul de serviciu pus la dispoziție de angajatorul său, utilizând drepturile speciale în raport cu Codul rutier și drepturile de trecere aferente acestui vehicul, nu constituie în integralitatea sa „timp de lucru” în sensul acestei dispoziții decât dacă dintr o apreciere globală a ansamblului circumstanțelor speței, în special a consecințelor unui astfel de interval de timp și, eventual, a frecvenței medii de intervenție în această perioadă, rezultă că constrângerile impuse lucrătorului menționat în perioada respectivă sunt de o asemenea natură încât afectează în mod obiectiv și foarte semnificativ posibilitatea acestuia din urmă de a gestiona în mod liber, în aceeași perioadă, timpul în care serviciile sale profesionale nu sunt solicitate și de a consacra acest timp propriilor interese.

         (1)  JO C 372, 4.11.2019.


title: Cauza C-585/19: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 17 martie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunalul Bucureşti – România) – Academia de Studii Economice din Bucureşti/Organismul Intermediar pentru Programul Operaţional Capital Uman – Ministerul Educaţiei Naţionale (Trimitere preliminară – Politica socială – Protecția securității și a sănătății lucrătorilor – Organizarea timpului de lucru – Directiva 2003/88/CE – Articolul 2 – Noțiunea de „timp de lucru” – Articolul 3 – Perioadă minimă de repaus zilnic – Lucrători care au încheiat mai multe contracte de muncă cu același angajator – Aplicare per lucrător)

text:
               10.5.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 182/11

      Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 17 martie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunalul Bucureşti – România) – Academia de Studii Economice din Bucureşti/Organismul Intermediar pentru Programul Operaţional Capital Uman – Ministerul Educaţiei Naţionale
      (Cauza C-585/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Politica socială - Protecția securității și a sănătății lucrătorilor - Organizarea timpului de lucru - Directiva 2003/88/CE - Articolul 2 - Noțiunea de „timp de lucru” - Articolul 3 - Perioadă minimă de repaus zilnic - Lucrători care au încheiat mai multe contracte de muncă cu același angajator - Aplicare per lucrător)
      (2021/C 182/15)
      Limba de procedură: româna

         Instanța de trimitere

      Tribunalul Bucureşti

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Academia de Studii Economice din Bucureşti

         Pârât: Organismul Intermediar pentru Programul Operaţional Capital Uman – Ministerul Educaţiei Naţionale

         Dispozitivul

      Articolul 2 punctul 1 și articolul 3 din Directiva 2003/88/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 4 noiembrie 2003 privind anumite aspecte ale organizării timpului de lucru trebuie interpretate în sensul că, în cazul în care un lucrător a încheiat mai multe contracte de muncă cu același angajator, perioada minimă de repaus zilnic, care este prevăzută la acest articol 3, se aplică acestor contracte considerate în ansamblul lor, iar nu fiecăruia dintre contractele menționate luate în considerare în mod separat.

         (1)  JO C 406, 2.12.2019.


title: Cauza C-596/19 P: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 16 martie 2021 – Comisia Europeană/Ungaria, Republica Polonă [Recurs – Articolul 107 alineatul (1) TFUE – Ajutoare de stat – Taxă maghiară pe cifra de afaceri legată de publicitate – Elemente pentru stabilirea sistemului de referință – Progresivitatea cotelor – Mecanism tranzitoriu privind posibilitatea de deducere parțială a pierderilor reportate – Existența unui avantaj cu caracter selectiv – Sarcina probei]

text:
               10.5.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 182/12

      Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 16 martie 2021 – Comisia Europeană/Ungaria, Republica Polonă
      (Cauza C-596/19 P) (1)

      (Recurs - Articolul 107 alineatul (1) TFUE - Ajutoare de stat - Taxă maghiară pe cifra de afaceri legată de publicitate - Elemente pentru stabilirea sistemului de referință - Progresivitatea cotelor - Mecanism tranzitoriu privind posibilitatea de deducere parțială a pierderilor reportate - Existența unui avantaj cu caracter selectiv - Sarcina probei)
      (2021/C 182/16)
      Limba de procedură: maghiara

         Părțile

         Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: V. Bottka, P.-J. Loewenthal și K. Herrmann, agenți)

         Celelalte părți din procedură: Ungaria (reprezentanți: M. Z. Fehér și G. Koós, agenți), Republica Polonă (reprezentant: B. Majczyna, agent)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursul.

                  2)

                  Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate de Republica Polonă.

         (1)  JO C 348, 14.10.2019.


title: Cauza C-652/19: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 17 martie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale di Milano – Italia) – KO/Consulmarketing SpA, în faliment (Trimitere preliminară – Politica socială – Directiva 1999/70/CE – Acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP – Clauza 4 – Principiul nediscriminării – Motive obiective care justifică un tratament diferit al lucrătorilor cu contract pe durată determinată – Directiva 98/59/CE – Concediere colectivă – Reglementare națională privind protecția care trebuie acordată unui lucrător, victimă a unei concedieri colective nelegale – Aplicarea unui regim de protecție mai puțin avantajos în cazul contractelor pe durată determinată încheiate înainte de data intrării sale în vigoare, transformate în contracte pe durată nedeterminată după această dată)

text:
               10.5.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 182/13

      Hotărârea Curții (Camera a doua) din 17 martie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale di Milano – Italia) – KO/Consulmarketing SpA, în faliment
      (Cauza C-652/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Politica socială - Directiva 1999/70/CE - Acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP - Clauza 4 - Principiul nediscriminării - Motive obiective care justifică un tratament diferit al lucrătorilor cu contract pe durată determinată - Directiva 98/59/CE - Concediere colectivă - Reglementare națională privind protecția care trebuie acordată unui lucrător, victimă a unei concedieri colective nelegale - Aplicarea unui regim de protecție mai puțin avantajos în cazul contractelor pe durată determinată încheiate înainte de data intrării sale în vigoare, transformate în contracte pe durată nedeterminată după această dată)
      (2021/C 182/17)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Tribunale di Milano

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: KO

         Pârâtă: Consulmarketing SpA, în faliment

         Cu participarea: Filcams CGIL, Confederazione Generale Italiana del Lavoro (CGIL)

         Dispozitivul

                  1)

                  O reglementare națională care prevede aplicarea concurentă, în cursul uneia și aceleiași proceduri de concediere colectivă, a două regimuri diferite de protecție a lucrătorilor cu contracte pe durată nedeterminată în cazul concedierii colective efectuate cu încălcarea criteriilor destinate să stabilească lucrătorii care vor face obiectul acestei proceduri nu intră în domeniul de aplicare al Directivei 98/59/CE a Consiliului din 20 iulie 1998 privind apropierea legislațiilor statelor membre cu privire la concedierile colective și, prin urmare, nu poate fi examinată în raport cu drepturile fundamentale garantate de cartă și în special cu articolele 20 și 30 din aceasta.

                  2)

                  Clauza 4 din Acordul cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat la 18 martie 1999 și anexat la Directiva 1999/70/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 privind Acordul cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP, trebuie interpretată în sensul că nu se opune unei reglementări naționale care extinde un nou regim de protecție a lucrătorilor cu contracte pe durată nedeterminată în cazul concedierii colective nelegale la lucrătorii al căror contract pe durată determinată, încheiat înainte de data intrării în vigoare a acestei reglementări, este transformat în contract pe durată nedeterminată după această dată.

         (1)  JO C 399, 25.11.2019.


title: Cauza C-708/19: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 10 martie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Finanzgericht Düsseldorf – Germania) – Von Aschenbach & Voss GmbH/Hauptzollamt Duisburg [Trimitere preliminară – Taxă antidumping definitivă – Folii de aluminiu originare din China – Folii de aluminiu ușor modificate – Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2017/271 – Admisibilitate – Neintroducerea unei acțiuni în anulare de către reclamanta din litigiul principal – Calitate procesuală activă pentru introducerea unei acțiuni în anulare]

text:
               10.5.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 182/13

      Hotărârea Curții (Camera a opta) din 10 martie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Finanzgericht Düsseldorf – Germania) – Von Aschenbach & Voss GmbH/Hauptzollamt Duisburg
      (Cauza C-708/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Taxă antidumping definitivă - Folii de aluminiu originare din China - Folii de aluminiu ușor modificate - Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2017/271 - Admisibilitate - Neintroducerea unei acțiuni în anulare de către reclamanta din litigiul principal - Calitate procesuală activă pentru introducerea unei acțiuni în anulare)
      (2021/C 182/18)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Finanzgericht Düsseldorf

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Von Aschenbach & Voss GmbH

         Pârâtă: Hauptzollamt Duisburg

         Dispozitivul

      Cererea de decizie preliminară formulată de Finanzgericht Düsseldorf (Tribunalul Fiscal din Düsseldorf, Germania) prin decizia din 21 august 2019 este inadmisibilă.

         (1)  JO C 413, 9.12.2019.


title: Cauza C-739/19: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 10 martie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Supreme Court – Irlanda) – VK/An Bord Pleanála (Trimitere preliminară – Libera prestare a serviciilor de către avocați – Directiva 77/249/CEE – Articolul 5 – Obligația avocatului vizitator care reprezintă un client în cadrul unei proceduri jurisdicționale naționale de a acționa în colaborare cu un avocat care profesează pe lângă instanța sesizată – Limite)

text:
               10.5.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 182/14

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 10 martie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Supreme Court – Irlanda) – VK/An Bord Pleanála
      (Cauza C-739/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Libera prestare a serviciilor de către avocați - Directiva 77/249/CEE - Articolul 5 - Obligația avocatului vizitator care reprezintă un client în cadrul unei proceduri jurisdicționale naționale de a acționa în colaborare cu un avocat care profesează pe lângă instanța sesizată - Limite)
      (2021/C 182/19)
      Limba de procedură: engleza

         Instanța de trimitere

      Supreme Court

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: VK

         Pârât: An Bord Pleanála

         cu participarea: The General Council of the Bar of Ireland, The Law Society of Ireland and the Attorney General

         Dispozitivul

      Articolul 5 din Directiva 77/249/CEE a Consiliului din 22 martie 1977 de facilitare a exercitării efective a libertății de a presta servicii de către avocați trebuie interpretat în sensul că:

                  —

                  având în vedere obiectivul bunei administrări a justiției, acesta nu se opune ca atare ca unui avocat, prestator de servicii de reprezentare a clientului său, să i se impună să acționeze în colaborare cu un avocat care profesează în fața instanței sesizate și care ar fi responsabil, dacă este cazul, față de această instanță, în cadrul unui sistem care impune avocaților obligații deontologice și procedurale precum cele de a prezenta instanței sesizate orice element juridic, legislativ sau jurisprudențial, în vederea bunei desfășurări a procedurii, de care justițiabilul este scutit dacă decide să se reprezinte singur;

                  —

                  în lumina obiectivului bunei administrări a justiției, obligația unui avocat vizitator de a acționa în colaborare cu un avocat care profesează pe lângă instanța sesizată, într-un sistem în care aceștia din urmă au posibilitatea de a și defini rolurile respective, avocatul care profesează pe lângă instanța sesizată având în general numai vocația de a-l asista pe avocatul vizitator pentru a i permite să asigure buna reprezentare a clientului și executarea corectă a obligațiilor sale față de această instanță, nu este disproporționată;

                  —

                  o obligație generală de a acționa în colaborare cu un avocat care profesează pe lângă instanța sesizată, care nu permite să se țină seama de experiența avocatului vizitator, ar depăși ceea ce este necesar pentru atingerea obiectivului bunei administrări a justiției.

         (1)  JO C 413, 9.12.2019.


title: Cauza C-802/19: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 11 martie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesfinanzhof – Germania) – Firma Z/Finanzamt Y [Trimitere preliminară – Fiscalitate – Taxa pe valoarea adăugată (TVA) – Directiva 2006/112/CE – Articolul 90 alineatul (1) – Reducerea bazei de impozitare – Principii definite în Hotărârea din 24 octombrie 1996, Elida Gibbs (C-317/94, EU:C:1996:400) – Livrări de medicamente – Acordarea de reduceri – Caracter ipotetic al întrebării preliminare – Inadmisibilitatea cererii de decizie preliminară]

text:
               10.5.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 182/15

      Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 11 martie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesfinanzhof – Germania) – Firma Z/Finanzamt Y
      (Cauza C-802/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Fiscalitate - Taxa pe valoarea adăugată (TVA) - Directiva 2006/112/CE - Articolul 90 alineatul (1) - Reducerea bazei de impozitare - Principii definite în Hotărârea din 24 octombrie 1996, Elida Gibbs (C-317/94, EU:C:1996:400) - Livrări de medicamente - Acordarea de reduceri - Caracter ipotetic al întrebării preliminare - Inadmisibilitatea cererii de decizie preliminară)
      (2021/C 182/20)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Bundesfinanzhof

         Părțile din procedura principală

         Recurentă-reclamantă: Firma Z

         Intimată-pârâtă: Finanzamt Y

         Dispozitivul

      Articolul 90 alineatul (1) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie interpretat în sensul că o farmacie stabilită într-un stat membru nu poate reduce baza sa de impozitare în cazul în care efectuează, în calitate de livrări intracomunitare scutite de taxa pe valoarea adăugată în acest stat membru, livrări de produse farmaceutice unei case de asigurări obligatorii de sănătate stabilite într-un alt stat membru și acordă o reducere persoanelor acoperite de această asigurare.

         (1)  JO C 45, 10.2.2020.


title: Cauza C-812/19: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 11 martie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Högsta förvaltningsdomstolen – Suedia) – Danske Bank A/S/Skatteverket [Trimitere preliminară – Fiscalitate – Taxa pe valoarea adăugată (TVA) – Directiva 2006/112/CE – Articolul 9 – Persoană impozabilă – Noțiune – Articolul 11 – Grup TVA – Sediu principal și sucursală a unei societăți situate în două state membre diferite – Sediu principal care aparține unui grup TVA din care nu face parte sucursala – Sediu principal care furnizează servicii sucursalei și îi impută costurile acestor servicii]

text:
               10.5.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 182/15

      Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 11 martie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Högsta förvaltningsdomstolen – Suedia) – Danske Bank A/S/Skatteverket
      (Cauza C-812/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Fiscalitate - Taxa pe valoarea adăugată (TVA) - Directiva 2006/112/CE - Articolul 9 - Persoană impozabilă - Noțiune - Articolul 11 - Grup TVA - Sediu principal și sucursală a unei societăți situate în două state membre diferite - Sediu principal care aparține unui grup TVA din care nu face parte sucursala - Sediu principal care furnizează servicii sucursalei și îi impută costurile acestor servicii)
      (2021/C 182/21)
      Limba de procedură: suedeza

         Instanța de trimitere

      Högsta förvaltningsdomstolen

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Danske Bank A/S, Danmark, Sverige Filial

         Pârâtă: Skatteverket Skatteverket

         Dispozitivul

      Articolul 9 alineatul (1) și articolul 11 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie interpretate în sensul că, în scopuri de taxă pe valoarea adăugată (TVA), sediul principal al unei societăți, situat într-un stat membru și care face parte dintr-un grup TVA constituit în temeiul acestui articol 11, și sucursala acestei societăți, stabilită într-un alt stat membru, trebuie considerate persoane impozabile distincte atunci când sediul principal respectiv furnizează sucursalei menționate servicii, imputându-i costurile acestora.

         (1)  JO C 19, 20.1.2020.


title: Cauza C-941/19: Hotărârea Curții (Camera a noua) din 10 martie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Krajský soud v Ostravě – Republica Cehă) – Samohýl group a.s./Generální ředitelství cel [Trimitere preliminară – Tariful vamal comun – Clasificare tarifară – Nomenclatura combinată – Pozițiile tarifare 3004 și 3808 – Interpretare – Regulamentul (CE) nr. 455/2007 – Soluție „spot on” pentru pisici împotriva infestărilor cu purici și căpușe – Efecte terapeutice sau profilactice]

text:
               10.5.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 182/17

      Hotărârea Curții (Camera a noua) din 10 martie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Krajský soud v Ostravě – Republica Cehă) – Samohýl group a.s./Generální ředitelství cel
      (Cauza C-941/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Tariful vamal comun - Clasificare tarifară - Nomenclatura combinată - Pozițiile tarifare 3004 și 3808 - Interpretare - Regulamentul (CE) nr. 455/2007 - Soluție „spot on” pentru pisici împotriva infestărilor cu purici și căpușe - Efecte terapeutice sau profilactice)
      (2021/C 182/24)
      Limba de procedură: ceha

         Instanța de trimitere

      Krajský soud v Ostravě

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Samohýl group a.s.

         Pârâtă: Samohýl group a.s.

         Dispozitivul

      Nomenclatura combinată care figurează în anexa I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful vamal comun, în versiunea care rezultă din Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1101/2014 al Comisiei din 16 octombrie 2014, trebuie interpretată în sensul că un produs care constă într-o soluție destinată pisicilor, cu aplicare locală pe piele („spot on”) cu ajutorul unor pipete (0,5 ml), care conține substanța activă denumită fipronil (50 mg în fiecare pipetă pipetă), precum și excipienți precum butilhidroxianisol E320, butilhidroxitoluen E321, alcool benzilic și dietilenglicol monoetileter se impune a fi clasificat, sub rezerva aprecierii instanței de trimitere a tuturor elementelor de fapt de care dispune, la poziția tarifară 3808 din această nomenclatură, ca „insecticid”.

         (1)  JO C 68, 2.3.2020.


title: Cauza C-48/20: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 18 martie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Naczelny Sąd Administracyjny – Polonia) – UAB „P”/Dyrektor Izby Skarbowej w B. [Trimitere preliminară – Fiscalitate – Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (TVA) – Directiva 2006/112/CE – Articolul 203 – Taxe facturate în mod nejustificat – Buna-credință a emitentului facturii – Risc de pierdere a unor venituri fiscale – Obligațiile statelor membre de a prevedea posibilitatea regularizării taxei facturate în mod nejustificat – Principiile neutralității fiscale și proporționalității]

text:
               10.5.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 182/19

      Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 18 martie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Naczelny Sąd Administracyjny – Polonia) – UAB „P”/Dyrektor Izby Skarbowej w B.
      (Cauza C-48/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Fiscalitate - Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (TVA) - Directiva 2006/112/CE - Articolul 203 - Taxe facturate în mod nejustificat - Buna-credință a emitentului facturii - Risc de pierdere a unor venituri fiscale - Obligațiile statelor membre de a prevedea posibilitatea regularizării taxei facturate în mod nejustificat - Principiile neutralității fiscale și proporționalității)
      (2021/C 182/26)
      Limba de procedură: polona

         Instanța de trimitere

      Naczelny Sąd Administracyjny

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: UAB „P”

         Intimat: Dyrektor Izby Skarbowej w B.

         Dispozitivul

      Articolul 203 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată și principiile proporționalității și neutralității taxei pe valoarea adăugată (TVA) trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări naționale care nu permite unei persoane impozabile de bună-credință să regularizeze facturi care menționează în mod nejustificat TVA-ul ca urmare a deschiderii unei proceduri de inspecție fiscală, cu toate că destinatarul acestor facturi ar fi avut dreptul la rambursarea acestei taxe dacă operațiunile care fac obiectul facturilor menționate ar fi fost declarate în mod corespunzător.

         (1)  JO C 191, 8.6.2020.


title: Cauza C-112/20: Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 11 martie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Conseil d'État – Belgia) – M. A./État belge (Trimitere preliminară – Directiva 2008/115/CE – Articolul 5 – Decizie de returnare – Tată al unui copil minor, cetățean al Uniunii Europene – Luarea în considerare a intereselor superioare ale copilului la adoptarea deciziei de returnare)

text:
               10.5.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 182/20

      Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 11 martie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Conseil d'État – Belgia) – M. A./État belge
      (Cauza C-112/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Directiva 2008/115/CE - Articolul 5 - Decizie de returnare - Tată al unui copil minor, cetățean al Uniunii Europene - Luarea în considerare a intereselor superioare ale copilului la adoptarea deciziei de returnare)
      (2021/C 182/28)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Conseil d'État

         Părțile din procedura principală

         Recurent: M. A.

         Intimat: État belge

         Dispozitivul

      Articolul 5 din Directiva 2008/115/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 2008 privind standardele și procedurile comune aplicabile în statele membre pentru returnarea resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală coroborat cu articolul 24 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene trebuie interpretat în sensul că statele membre sunt obligate să acorde atenția cuvenită intereselor superioare ale copilului înainte de a adopta o decizie de returnare, însoțită de o interdicție de intrare, chiar atunci când destinatarul acestei decizii nu este un minor, ci tatăl acestuia.

         (1)  JO C 161, 11.5.2020.


title: Cauza C-648/20 PPU: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 10 martie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Westminster Magistrates’ Court – Regatul Unit) – executarea unui mandat european de arestare emis împotriva lui PI [Trimitere preliminară – Procedură preliminară de urgență – Cooperare judiciară în materie penală – Mandat european de arestare – Decizia-cadru 2002/584/JAI – Articolul 8 alineatul (1) litera (c) – Mandat european de arestare emis de parchetul unui stat membru în scopul urmăririi penale pe baza unei măsuri privative de libertate emise de aceeași autoritate – Lipsa controlului jurisdicțional înainte de predarea persoanei căutate – Consecințe – Protecție jurisdicțională efectivă – Articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene]

text:
               10.5.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 182/21

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 10 martie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Westminster Magistrates’ Court – Regatul Unit) – executarea unui mandat european de arestare emis împotriva lui PI
      (Cauza C-648/20 PPU) (1)

      (Trimitere preliminară - Procedură preliminară de urgență - Cooperare judiciară în materie penală - Mandat european de arestare - Decizia-cadru 2002/584/JAI - Articolul 8 alineatul (1) litera (c) - Mandat european de arestare emis de parchetul unui stat membru în scopul urmăririi penale pe baza unei măsuri privative de libertate emise de aceeași autoritate - Lipsa controlului jurisdicțional înainte de predarea persoanei căutate - Consecințe - Protecție jurisdicțională efectivă - Articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene)
      (2021/C 182/29)
      Limba de procedură: engleza

         Instanța de trimitere

      Westminster Magistrates’ Court

         Partea din procedura principală

      PI

         Dispozitivul

      Articolul 8 alineatul (1) litera (c) din Decizia-cadru 2002/584/JAI a Consiliului din 13 iunie 2002 privind mandatul european de arestare și procedurile de predare între statele membre, astfel cum a fost modificată prin Decizia-cadru 2009/299/JAI a Consiliului din 26 februarie 2009, citit în lumina articolului 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și a jurisprudenței Curții, trebuie interpretat în sensul că cerințele inerente protecției jurisdicționale efective de care trebuie să beneficieze o persoană care face obiectul unui mandat european de arestare în scopul urmăririi penale nu sunt îndeplinite atunci când atât mandatul european de arestare, cât și decizia judiciară pe care se grefează acesta sunt emise de un procuror, care poate fi calificat drept „autoritate judiciară emitentă”, în sensul articolului 6 alineatul (1) din această decizie-cadru, dar nu pot face obiectul unui control jurisdicțional în statul membru emitent înainte de predarea persoanei căutate de către statul membru de executare.

         (1)  JO C 62, 22.2.2021.


title: Cauza C-755/19: Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 11 februarie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Conseil d'État – Belgia) – T.H.C./Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides (Trimitere preliminară – Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curţii – Politica de azil – Proceduri comune pentru acordarea şi de retragere a protecţiei internaţionale – Directiva 2013/32/UE – Articolul 46 – Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene – Articolul 47 – Dreptul la o cale de atac efectivă – Cale de atac împotriva unei decizii de respingere ca inadmisibilă a unei cereri ulterioare de protecție internațională – Termen de formulare a căii de atac – Plasare în custodie publică)

text:
               10.5.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 182/22

      Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 11 februarie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Conseil d'État – Belgia) – T.H.C./Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides
      (Cauza C-755/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curţii - Politica de azil - Proceduri comune pentru acordarea şi de retragere a protecţiei internaţionale - Directiva 2013/32/UE - Articolul 46 - Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Articolul 47 - Dreptul la o cale de atac efectivă - Cale de atac împotriva unei decizii de respingere ca inadmisibilă a unei cereri ulterioare de protecție internațională - Termen de formulare a căii de atac - Plasare în custodie publică)
      (2021/C 182/31)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Conseil d'État

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: T.H.C.

         Pârât: Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides

         Dispozitivul

      Articolul 46 din Directiva 2013/32/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 iunie 2013 privind procedurile comune de acordare și retragere a protecției internaționale coroborat cu articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene trebuie interpretate în sensul că nu se opun unei norme de procedură naționale care instituie un termen de decădere de 5 zile, incluzând zilele de sărbătoare şi zilele libere, de la notificarea deciziei administrative pentru formularea căii de atac împotriva unei decizii de respingere ca inadmisibilă a unei cereri ulterioare de protecție internațională, atunci când solicitantul în cauză este plasat în custodie publică, cu condiţia, pe de o parte, ca principiul echivalenţei să fie respectat şi, pe de altă parte, ca accesul efectiv al solicitanţilor aflaţi în custodie publică la garanţiile procedurale recunoscute solicitanţilor protecţiei internaţionale de dreptul Uniunii să fie asigurat într-un astfel de termen.
      Revine instanţei de trimitere să verifice dacă reglementarea naţională în discuţie în litigiul principal răspunde unor astfel de exigenţe.

         (1)  JO C 423, 16.12.2019.


title: Cauza C-378/20: Ordonanța Curții (Camera a opta) din 25 februarie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Landesverwaltungsgericht Oberösterreich – Austria) – Stadtapotheke E/Bezirkshauptmannschaft Linz-Land (Trimitere preliminară – Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene – Articolul 47 – Dreptul la o instanță imparțială – Cerere privind obținerea unei concesiuni pentru o nouă farmacie – Obligația de a solicita o expertiză ordinului farmaciștilor – Libertatea de alegere a ocupației și dreptul la muncă – Libertatea de a desfășura o activitate economică – Dreptul de proprietate – Condiții pentru înființarea unei noi farmacii – Proporționalitate – Lipsa punerii în aplicare a dreptului Uniunii – Articolul 53 alineatul (2) și articolul 94 din Regulamentul de procedură al Curții – Necompetență vădită a Curții)

text:
               10.5.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 182/24

      Ordonanța Curții (Camera a opta) din 25 februarie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Landesverwaltungsgericht Oberösterreich – Austria) – Stadtapotheke E/Bezirkshauptmannschaft Linz-Land
      (Cauza C-378/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Articolul 47 - Dreptul la o instanță imparțială - Cerere privind obținerea unei concesiuni pentru o nouă farmacie - Obligația de a solicita o expertiză ordinului farmaciștilor - Libertatea de alegere a ocupației și dreptul la muncă - Libertatea de a desfășura o activitate economică - Dreptul de proprietate - Condiții pentru înființarea unei noi farmacii - Proporționalitate - Lipsa punerii în aplicare a dreptului Uniunii - Articolul 53 alineatul (2) și articolul 94 din Regulamentul de procedură al Curții - Necompetență vădită a Curții)
      (2021/C 182/33)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Landesverwaltungsgericht Oberösterreich

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Stadtapotheke E

         Pârât: Bezirkshauptmannschaft Linz-Land

         Cu participarea: AW

         Dispozitivul

      Curtea de Justiție a Uniunii Europene este vădit necompetentă să răspundă la întrebările adresate de Landesverwaltungsgericht Oberösterreich (Tribunalul Administrativ Regional din Austria Superioară, Austria), prin decizia din 10 august 2020.

         (1)  JO C 443, 21.12.2020.


title: Cauza C-639/20 P: Recurs introdus la 26 noiembrie 2020 de CEDC International sp. z o.o. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a noua) din 23 septembrie 2020 în cauza T-796/16, CEDC International/EUIPO – Underberg

text:
               10.5.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 182/24

      Recurs introdus la 26 noiembrie 2020 de CEDC International sp. z o.o. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a noua) din 23 septembrie 2020 în cauza T-796/16, CEDC International/EUIPO – Underberg
      (Cauza C-639/20 P)
      (2021/C 182/34)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: CEDC International sp. z o.o. (reprezentant: M. Fijałkowski, radca prawny)

         Celelalte părţi din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO), Underberg AG
      Prin Ordonanța din 23 martie 2021, Curtea de Justiție (Camera de admitere în principiu a recursurilor) a decis ca recursul să nu fie admis în principiu și a dispus ca CEDC International sp. z o.o. să suporte propriile cheltuieli de judecată.