title: Cauza T-219/16: Acțiune introdusă la 9 mai 2016 – Aldi/EUIPO (VISAGE)

text:
               27.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 232/32

         Acțiune introdusă la 9 mai 2016 – Aldi/EUIPO (VISAGE)
   (Cauza T-219/16)
   (2016/C 232/42)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Aldi GmbH & Co. KG (Mülheim an der Ruhr, Germania) (reprezentanți: N. Lützenrath, U. Rademacher și C. Fürsen, Rechtsanwälte și N. Bertram, Rechtsanwältin)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Marca în litigiu: marca comunitară figurativă care cuprinde elementul verbal „VISAGE” – cererea de înregistrare nr. 13 502 364

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 19 februarie 2016 în cauza R 507/2015-5

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-295/12: Acțiune introdusă la 4 iulie 2012 — Germania/Comisia

text:
               8.9.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 273/15

         Acțiune introdusă la 4 iulie 2012 — Germania/Comisia
   (Cauza T-295/12)
   2012/C 273/26
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Republica Federală Germania (reprezentanți: T. Henze și J. Möller, agenți, precum și T. Lübbig și M. Klasse, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei Comisiei Europene din 25 aprilie 2012 privind măsurile SA.25051 (C 19/2010) (ex NN 23/2010) luate de Germania în favoarea Zweckverband Tierkörperbeseitigung în Renania-Palatinat, în deoartamentul Rheingau-Taunus și în Landkreis Limburg-Weilburg [numărul C(2012) 2557 final];

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă șapte motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolelor 107 alineatul (1) și 106 alineatul (2) TFUE, întrucât Comisia a contestat faptul că punerea la dispoziție de capacități suplimentare către Zweckverband este un serviciu de interes economic general și a depășit în mod substanțial limitele puterii de apreciere pe care i le-au recunoscut instanțele Uniunii. În special, Comisia nu ar fi ținut seama de faptul că controlul său asupra puterii de apreciere a statelor membre pentru definirea serviciilor de interes general se limitează, potrivit jurisprudenței constante a instanțelor Uniunii, numai la „erorile vădite de apreciere” și că ea nu își poate substitui aprecierea celei a autorităților competente a statului membru.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 107 alineatul (1) TFUE, întrucât Comisia a constatat, în mod greșit, existența unui avantaj economic pe baza unei analize eronate a criteriilor Altmark, potrivit cărora o compensație drept contrapartidă a executării obligațiilor economice nu implică un avantaj în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE. Comisia ar fi săvârșit o eroare în cadrul analizei fiecăruia dintre criteriile Altmark. În special, în ceea ce privește al treilea criteriu Altmark, Comisia nu s-ar fi limitat la aspectul dacă compensația depășea ceea ce era necesar pentru acoperirea costurilor ocazionate de executarea obligațiilor economice. În loc să procedeze astfel, Comisia a verificat în mod nelegal dacă volumul rezervelor suplimentare pe care le are la dispoziție Zweckverband Tierkörperbeseitigung era inadecvat ținând seama de scenariile de epizootie considerate posibile, ceea ce Comisia a confirmat în pofida expertizelor care contraziceau această concluzie.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 107 alineatul (1) TFUE, ca urmare a constatărilor eronate referitoare la fapte care afectează schimburile comerciale între state membre și constituie o denaturare a concurenței. Comisia recunoaște, desigur, că Zweckverband Tierkörperbeseitigung beneficiază de asemenea, în zona sa de eliminare, de un monopol regional, în cadrul căruia nu este expus la concurența legală. Cu toate acestea, Comisia nu ajunge la concluzia care se impune, și anume că nu poate exista, nici în mod potențial, o afectare a schimburilor comerciale între state membre sau o denaturare a concurenței, având în vedere că Zweckverband Tierkörperbeseitigung nu este absolut deloc în concurență cu alte întreprinderi, în special cu întreprinderi din alte state membre, care doresc să se stabilească în Germania.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 106 alineatul (2) TFUE, ca urmare a aprecierii eronate a condițiilor de autorizare prevăzute în această dispoziție. În special, Comisia nu ar ține seama, în cuprinsul deciziei atacate, de faptul că, potrivit acestei dispoziții, ea trebuie să verifice existența unei compensații excesive pentru serviciile de interes general. Comisia nu poate înlătura însă condițiile prevăzute în această dispoziție, punând în discuție problema nivelului costurilor prestației, caracterul oportun al deciziilor politice adoptate de autoritățile naționale pe acest teritoriu sau eficiența economică a operatorului.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe încălcarea repartizării competențelor între Uniune și statele membre, precum și pe încălcarea principiului subsidiarității dreptului Uniunii, în măsura în care Comisia a ignorat în mod flagrant puterea de apreciere a statelor membre și a administrațiilor din subordinea acestora la delimitarea și la definirea serviciilor de interes general, substituind propria apreciere celei a autorităților competente [încălcarea articolului 14 TFUE și a articolului 5 alineatul (3) TUE].

               6.

               Al șaselea motiv, întemeiat pe o eroare de apreciere din partea Comisiei și pe încălcarea interdicției generale a discriminărilor, prevăzută de dreptul Uniunii, întrucât, la definirea prestației de serviciu public, Comisia nu și-a limitat controlul la existența unei erori vădite de apreciere.

               7.

               Al șaptelea motiv, întemeiat pe o lipsă de motivare a deciziei atacate [încălcarea articolului 296 alineatul (2) TFUE]. Astfel, Comisia nu arată că autoritățile competente, legiuitorul și Bundesverwaltungsgericht ar fi săvârșit o „eroare vădită de apreciere” în sensul jurisprudenței instanțelor Uniunii atunci când a calificat punerea la dispoziție de capacități suplimentare drept serviciu de interes economic general.


               19.6.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/1

      (2010/C 161/01)
      Ultima publicație a Curții de Justiție în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

            JO C 148, 5.6.2010

         Publicații anterioare

         JO C 134, 22.5.2010

         JO C 113, 1.5.2010

         JO C 100, 17.4.2010

         JO C 80, 27.3.2010

         JO C 63, 13.3.2010

         JO C 51, 27.2.2010

      Aceste texte sunt disponibile pe:
      EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Cauza C-111/10: Acțiune introdusă la 1 martie 2010 — Comisia Europeană/Consiliul Uniunii Europene

text:
               1.5.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 113/32

         Acțiune introdusă la 1 martie 2010 — Comisia Europeană/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-111/10)
   2010/C 113/50
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: V. Di Bucci, L. Flynn, B. Stromsky, A. Stobiecka-Kuik, agenți)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Consiliului din 16 decembrie 2009 privind acordarea unui ajutor de stat de către autoritățile din Republica Lituania pentru achiziționarea de terenuri agricole aflate în proprietatea statului între 1 ianuarie 2010 și 31 decembrie 2013 (1);

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

               1.

               Prin adoptarea deciziei atacate, Consiliul a invalidat decizia Comisiei ce rezultă din propunerea de măsuri adecvate aflată la punctul 196 din Liniile directoare ale Comunității privind ajutoarele de stat în sectorul agricol și forestier 2007-2013 (2) (denumite în continuare „Liniile directoare agricole 2007”) și din acceptarea sa necondiționată de către Lituania, prin care aceasta din urmă a fost obligată să finalizeze schema de ajutor existentă pentru achiziționarea de terenuri agricole aflate în proprietatea statului cel mai târziu la 31 decembrie 2009. Sub pretextul unor împrejurări excepționale, Consiliul a permis în fapt Lituaniei să mențină acea schemă până la expirarea Liniilor directoare agricole 2007, la 31 decembrie 2013. Împrejurările pe care Consiliul și-a întemeiat decizia nu constituie în mod vădit împrejurări excepționale de natură să justifice decizia luată și nu țin seama de decizia Comsiei referitoare la acea schemă.

               2.

               Comisia invocă patru motive în susținerea acțiunii sale în anulare:

                           În primul rând, potrivit Comisiei, Consiliul nu era competent să acționeze în temeiul articolului 108 alineatul (2) al treilea paragraf TFUE, întrucât ajutorul pe care l-a autorizat era un ajutor existent pe care Lituania s-a angajat să îl elimine până la sfârșitul anului 2009 atunci când a acceptat măsurile adecvate care i-au fost propuse de Comisie.

                           În al doilea rând, potrivit Comisiei, Consiliul a comis un abuz de putere prin încercarea de a neutraliza decizia potrivit căreia măsurile de ajutor pot fi menținute de Lituania până la sfârșitul anului 2009, nu și după această dată, permițând ca acestea să poată fi menținute până în anul 2013.

                           În al treilea rând, decizia atacată a fost adoptată cu încălcarea principiului cooperării loiale care se aplică statelor membre, precum și în raporturile între instituții. Prin decizia sa, Consiliul a exonerat Lituania de obligația de cooperare pe care o avea față de Comisie în legătură cu măsurile adecvate acceptate de acest stat membru privind ajutorului de stat existent pentru achiziționarea de terenuri agricole aflate în proprietatea statului, în contextul cooperării stabilite prin articolul 108 alineatul (1) TFUE.

                           În sfârșit, Comisia susține că, în măsura în care a considerat că există împrejurări excepționale care să justifice adoptarea măsurii aprobate, Consiliul a săvârșit o eroare vădită de apreciere. Comisia menționează că, în măsura în care a existat vreo împrejurare excepțională, decizia atacată aprobă un ajutor care fie nu poate răspunde acestor împrejurări excepționale, fie depășește ceea ce ar fi necesar pentru a le face față, cu încălcarea principiului proporționalității.

      (1)  2009/983/UE, JO L 338, p. 93.

      (2)  JO C 319, p. 1.


title: Cauza C-209/15: Ordonanța președintelui Curții s din 14 septembrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Centrale Raad van Beroep – Țările de Jos) – Korpschef van politie/W. F. de Munk

text:
               30.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 398/25

         Ordonanța președintelui Curții s din 14 septembrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Centrale Raad van Beroep – Țările de Jos) – Korpschef van politie/W. F. de Munk
   (Cauza C-209/15) (1)

   (2015/C 398/35)
   Limba de procedură: neerlandeza
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 254, 3.8.2015.


title: Cauza T-266/03: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 12 iulie 2007 — CB/Comisia Comunităților Europene ( Concurență — Înțelegeri — Carduri bancare — Decizie prin care se dispune o verificare — Articolul 14 alineatul (3) din Regulamentul nr. 17 — Motivare — Proporționalitate )

text:
               25.8.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 199/29

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 12 iulie 2007 — CB/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-266/03) (1)

   („Concurență - Înțelegeri - Carduri bancare - Decizie prin care se dispune o verificare - Articolul 14 alineatul (3) din Regulamentul nr. 17 - Motivare - Proporționalitate’)
   (2007/C 199/53)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Groupement des cartes bancaires (CB) (Paris, Franța) (reprezentanți: A. Georges și J. Ruiz Calzado, avocats)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: inițial T. Christoforou și O. Beynet, ulterior T. Christoforou și F. Arbault, agenți)
   Obiectul
   Pe de o parte, o cerere de anulare a Deciziei C (2003) 1524/9 a Comisiei din 7 mai 2003 în cauza COMP/D1/38.606, prin care Groupement des cartes bancaires și filialele sale sunt obligate să se supună unei verificări în aplicarea articolului 14 alineatul (3) din Regulamentul nr. 17 al Consiliului din 6 februarie 1962, Primul regulament de punere în aplicare a articolelor [81] și [82] din tratat (JO 1962, 13, p. 204), astfel cum a fost modificat și, pe de altă parte, o cerere privind retragerea din dosar a tuturor înscrisurilor și a altor elemente aduse la cunoștința Comisiei în cursul verificării și restituirea acestora către reclamantă.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă reclamanta la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 251, 18.10.2003.


               10.11.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/2

         Repartizarea judecătorilor în camerele de trei judecători
   (2007/C 269/03)
   Cu ocazia reuniunii din 9 octombrie 2007, Curtea a hotărât repartizarea judecătorilor în camere în modul următor:
   Camera a cincea
   Domnul Tizzano, președinte,
   Domnul Schintgen, domnul Borg Barthet, domnul Ilešič și domnul Levits, judecători
   Camera a șasea
   Domnul Bay Larsen, președinte,
   Domnul Schiemann, domnul Makarczyk, domnul. Kūris, domnul Bonichot și doamna Toader, judecători
   Camera a șaptea
   Domnul Lõhmus, președinte,
   Domnul Cunha Rodrigues, domnul Klučka, domnul Ó Caoimh, doamna Lindh și domnul Arabadjiev, judecători
   Camera a opta
   Domnul Arestis, președinte,
   Doamna Silva de Lapuerta, domnul Juhász, domnul Malenovský și domnul von Danwitz, judecători


title: Cauza C-23/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal de première instance de Namur (Belgia) la 20 ianuarie 2015 – Procedură penală împotriva lui Sébastien Andre

text:
               4.5.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 146/12

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal de première instance de Namur (Belgia) la 20 ianuarie 2015 – Procedură penală împotriva lui Sébastien Andre
   (Cauza C-23/15)
   (2015/C 146/19)
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Tribunal de première instance de Namur

      Părțile din procedura principală

   Sébastien Andre
   Prin Ordonanța din 19 martie 2015, Curtea (Camera a patra) a declarat cererea de decizie preliminară vădit inadmisibilă.


title: Cauza T-133/09: Acțiune introdusă la 27 martie 2009 — 2009 — I Marchi Italiani e B Antonio Basile 1952/OAPI — Osra (B Antonio Basile 1952)

text:
               20.6.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 141/47

         Acțiune introdusă la 27 martie 2009 — 2009 — I Marchi Italiani e B Antonio Basile 1952/OAPI — Osra (B Antonio Basile 1952)
   (Cauza T-133/09)
   2009/C 141/99
   Limba în care a fost formulată acțiunea: italiana

      Părțile

      Reclamante: I Marchi Italiani Srl (Napoli, Italia), B Antonio Basile 1952 (Giugliano, Italia) (reprezentant: G. Militerni, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Osra SA (Rovereta, Italia)

      Concluziile reclamantelor

               —

               Anularea Deciziei Camerei a doua de recurs din 9 ianuarie 2009, notificată părților reclamante în prezenta procedură la 30 ianuarie 2009, în procedura R 502/2008, Marchi Italiani Srl împotriva Osra S. A., care a confirmat decizia diviziei de anulare care admite cererea de decădere și de declarare a nulității mărcii „B Antonio Basile 1952”, în urma recursului introdus de Osra S. A.

               —

               Declararea valabilității și eficacității înregistrării mărcii „B Antonio Basile 1952” de la data prezentării cererii și/sau înregistrarea mărcii menționate.

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: Marca figurativă conținută în expresia „B. Antonio Basile 1952” [marca comunitară nr. 5 274 121 (înregistrare divizionară care rezultă din divizarea înregistrării nr. 1 462 555 ca urmare a cesiunii parțiale a acesteia)], pentru produse din clasele 14, 18 și 25.

      Titularul mărcii comunitare: Reclamanții.

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: Osra S. A.

      Dreptul asupra mărcii al părții care solicită declararea nulității: Marca figurativă „BASILE” (înregistrarea italiană nr. 738 901 și înregistrarea internațională R 413 396 B), pentru produse din clasa 25.

      Decizia diviziei de anulare: Admite cererea de anulare și declară nulitatea mărcii comunitare în întregul său.

      Decizia camerei de recurs: Respinge recursul.

      Motivele invocate: Incorecta aplicare a articolului 52 alineatul (1) litera (a) și a articolului 53 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO 1994, L 11, p. 1, Eiție specială, 17/vol. 1, p. 146) [devenite articolul 53 alineatul (1) litera (a) și articolul 54 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară, JO L 78, p. 1], precum și inexistența unui risc de confuzie.


title: Cauza T-49/16: Acțiune introdusă la 1 februarie 2016 – Azanta/OAPI – Novartis (NIMORAL)

text:
               21.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 106/45

         Acțiune introdusă la 1 februarie 2016 – Azanta/OAPI – Novartis (NIMORAL)
   (Cauza T-49/16)
   (2016/C 106/53)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Azanta A/S (Hellerup, Danemarca) (reprezentant: M. Hoffgaard Rasmussen, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Novartis AG (Basel, Elveția)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Titularul mărcii în litigiu: reclamanta.

      Marca în litigiu: marca comunitară verbală „NIMORAL” – cererea de înregistrare nr. 12 204 079.

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de opoziție.

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a OAPI din 1 decembrie 2015 în cauza R 634/2015-4.

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               admiterea înregistrării mărcii în litigiu.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-546/12: Acțiune introdusă la 17 decembrie 2012 — Pensa Pharma/OAPI — Ferring și Farmaceutisk Lab Ferring (pensa)

text:
               23.2.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 55/19

         Acțiune introdusă la 17 decembrie 2012 — Pensa Pharma/OAPI — Ferring și Farmaceutisk Lab Ferring (pensa)
   (Cauza T-546/12)
   2013/C 55/33
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Pensa Pharma, SA (Valencia, Spania) (reprezentanți: M. Esteve Sanz și M. González Gordon, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Ferring BV (Hoofddorp, Țările de Jos) și Farmaceutisk Lab Ferring A/S (Vanlose, Danemarca)

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a cincea de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 1 octombrie 2012 pronunțate în cauza R 1884/2011-5 și

               —

               obligarea pârâtului și, eventual, a intervenienților, la plata cheltuielilor de judecată din prezenta cauză și a cheltuielilor de judecată efectuate în calea de atac la OAPI.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: marca figurativă „pensa” pentru produse și servicii din clasele 3, 5 și 44 –înregistrarea mărcii comunitare nr. 4963542.

      Titularul mărcii comunitare: reclamanta.

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: celalată parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Motivarea cererii de declarare a nulității: cererile de declarare a nulității s-au întemeiat pe motive prevăzute la articolul 53 alineatul (1) litera (a) coroborat cu articolul 8 alineatul (1) litera (b) și alineatul (5) și cu articolul 53 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului și pe înregistrarea Benelux nr. 377513 a mărcii verbale „PENTASA” pentru produse din clasa 5.

      Decizia diviziei de anulare: admite cererea de declarare a nulității împotriva mărcii comunitare pentru toate produsele și serviciile contestate.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 53 alineatul (3) și a articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului.


title: Cauza F-98/13: Acțiune introdusă la 3 octombrie 2013 — ZZ/Parlamentul European

text:
               14.12.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 367/40

         Acțiune introdusă la 3 octombrie 2013 — ZZ/Parlamentul European
   (Cauza F-98/13)
   2013/C 367/72
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentanți: A. Salerno și B. Cortese, avocați)

      Pârât: Parlamentul European

      Obiectul și descrierea litigiului

   Cerere de anulare a deciziei prin care este adoptată lista funcționarilor promovați în cadrul exercițiului 2012, în măsura în care, pe de o parte, aceasta nu menționează numele reclamantului printre funcționarii de grad AST 6 care au fost promovați în gradul AST 7 și, pe de altă parte, ea conține numele unui alt funcționar

      Concluziile reclamantului

               —

               anularea deciziei AIPN prin care este adoptată lista funcționarilor promovați în cadrul exercițiului 2012, în măsura în care, pe de o parte, aceasta nu menționează numele reclamantului printre funcționarii de grad AST 6, neatestați, care au fost promovați în gradul AST 7 și, pe de altă parte, ea conține numele unui alt funcționar;

               —

               obligarea Parlamentului European la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-303/15: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 13 octombrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Sąd Okręgowy w Łodzi – Polonia) – Naczelnik Urzędu Celnego I w Ł./G.M., M.S. (Trimitere preliminară — Reglementări tehnice în sectorul jocurilor de noroc — Directiva 98/34/CE — Noțiunea „reglementare tehnică” — Obligația statelor membre de a comunica Comisiei Europene orice proiect de reglementare tehnică — Inaplicabilitatea reglementărilor care au calitatea de reglementări tehnice nenotificate Comisiei)

text:
               12.12.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 462/7

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 13 octombrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Sąd Okręgowy w Łodzi – Polonia) – Naczelnik Urzędu Celnego I w Ł./G.M., M.S.
   (Cauza C-303/15) (1)

   ((Trimitere preliminară - Reglementări tehnice în sectorul jocurilor de noroc - Directiva 98/34/CE - Noțiunea „reglementare tehnică” - Obligația statelor membre de a comunica Comisiei Europene orice proiect de reglementare tehnică - Inaplicabilitatea reglementărilor care au calitatea de reglementări tehnice nenotificate Comisiei))
   (2016/C 462/10)
   Limba de procedură: polona

      Instanța de trimitere

   Sąd Okręgowy w Łodzi

      Părțile din procedura principală

      Apelant: Naczelnik Urzędu Celnego I w Ł.

      Intimați: G.M., M.S.

      cu participarea: Colin Wiliams sp. z o.o.

      Dispozitivul

   Articolul 1 din Directiva 98/34/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 iunie 1998 referitoare la procedura de furnizare de informații în domeniul standardelor, reglementărilor tehnice și al normelor privind serviciile societății informaționale, astfel cum a fost modificată prin Directiva 98/48/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 20 iulie 1998, trebuie interpretat în sensul că o dispoziție națională precum cea în discuție în litigiul principal nu se înscrie în noțiunea „reglementare tehnică”, în sensul acestei directive, supusă obligației de notificare în temeiul articolului 8 alineatul (1) din directiva menționată, a cărei nerespectare este sancționată cu inaplicabilitatea unei astfel de reglementări.

      (1)  JO C 311, 21.9.2015.


title: Cauza T-313/11: Hotărârea Tribunalului din 21 noiembrie 2013 — Heede/OAPI (Matrix-Energetics) [ „Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale Matrix Energetics — Motive absolute de refuz — Caracter descriptiv — Public relevant — Data la care se apreciază caracterul descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               11.1.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 9/22

         Hotărârea Tribunalului din 21 noiembrie 2013 — Heede/OAPI (Matrix-Energetics)
   (Cauza T-313/11) (1)

   (Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale Matrix Energetics - Motive absolute de refuz - Caracter descriptiv - Public relevant - Data la care se apreciază caracterul descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2014/C 9/35
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamant: Günter Heede (Walldorf-Baden, Germania) (reprezentant: R. Utz, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: K. Klüpfel, agent)

      Obiectul

   Acțiune împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 8 aprilie 2011 (cauza R 1848/2010-4), privind cererea de înregistrare ca marcă comunitară a semnului verbal Matrix-Energetics

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Îl obligă pe domnul Günter Heede la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 238, 13.8.2011.


title: Cauza T-182/07: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 13 decembrie 2007 — Barco-Marken-Import Matthiesen/OAPI — Tequilas del Señor (TEQUILA GOLD Sombrero Negro)

text:
               23.2.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 51/60

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 13 decembrie 2007 — Barco-Marken-Import Matthiesen/OAPI — Tequilas del Señor (TEQUILA GOLD Sombrero Negro)
   (Cauza T-182/07) (1)

   (2008/C 51/112)

      Limba de procedură: engleza

   Președintele Camerei a patra a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 170, 21.7.2007.


title: Cauza C-331/12: Ordonanța președintelui Curții din 27 martie 2013 — Comisia Europeană/Republica Polonă

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 225/57

         Ordonanța președintelui Curții din 27 martie 2013 — Comisia Europeană/Republica Polonă
   (Cauza C-331/12) (1)

   2013/C 225/118
   Limba de procedură: polona
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 287, 22.9.2012.


title: Cauza C-389/10 P: Recurs introdus la 3 august 2010 de KME Germany AG, fostă KM Europa Metal AG, KME France SAS, fostă Tréfimétaux SA, KME Italy SpA, fostă Europa Metalli SpA împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) pronunțate la 19 mai 2010 în cauza T-25/05, KME Germany AG, fostă KM Europa Metal AG, KME France SAS, fostă Tréfimétaux SA, KME Italy SpA, fostă Europa Metalli SpA/Comisia Europeană

text:
               9.10.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 274/15

         Recurs introdus la 3 august 2010 de KME Germany AG, fostă KM Europa Metal AG, KME France SAS, fostă Tréfimétaux SA, KME Italy SpA, fostă Europa Metalli SpA împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) pronunțate la 19 mai 2010 în cauza T-25/05, KME Germany AG, fostă KM Europa Metal AG, KME France SAS, fostă Tréfimétaux SA, KME Italy SpA, fostă Europa Metalli SpA/Comisia Europeană
   (Cauza C-389/10 P)
   ()
   2010/C 274/22
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurente: KME Germany AG, fostă KM Europa Metal AG, KME France SAS, fostă Tréfimétaux SA, KME Italy SpA, fostă Europa Metalli SpA (reprezentanți: M. Siragusa, avocat, A. Winckler, avocat, G. Rizza, avocat, T. Graf, avocat, M. Piergiovanni, avocat, R. Elderkin, barrister)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană

      Concluziile recurentelor

               —

               Anularea hotărârii;

               —

               în măsura în care este posibil, în temeiul situației de fapt prezentate Curții, anularea în parte a deciziei și reducerea cuantumului amenzii aplicate KME și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată aferente prezentei proceduri și procedurii desfășurate la Tribunal;

         sau, cu titlu subsidiar, în situația în care stadiul procedurii nu permite cele de mai sus:

               —

               anularea hotărârii, inclusiv în ceea ce privește obligarea KME de către Tribunal la plata cheltuielilor de judecată și trimiterea cauzei la Tribunal spre rejudecare.

      Motivele și principalele argumente

   Prin intermediul primului motiv, recurentele contestă concluzia Tribunalului că nu ar fi fost obligația Comisiei să probeze faptul că acordurile au avut un impact asupra pieței. Indiferent dacă aceasta poate fi scutită de obligația de a stabili în mod pozitiv existența unui impact asupra pieței cu scopul de a califica încălcarea ca fiind „foarte serioasă”, Comisia are în mod cert o obligație de a stabili în mod pozitiv și de a cuantifica acest impact în cazul în care, astfel cum a procedat în decizie, intenționează să se întemeieze pe impactul real pe care îl are înțelegerea asupra pieței pentru a determina limita minimă a amenzii aplicate societății, luând în considerare gravitatea încălcării. Tribunalul a săvârșit o eroare atunci când a susținut că, în speță, Comisia a dovedit corespunzător cerințelor legale faptul că acordurile au avut un impact asupra pieței și atunci când a statuat că aceasta avea dreptul să stabilească existența unui impact asupra pieței făcând trimitere la simpli indicatori. Această eroare este cu atât mai gravă cu cât, în prezenta cauză, KME a făcut dovada, inclusiv de natură economică, a faptului că încălcarea în ansamblul său nu a avut niciun impact asupra pieței. Printr-un astfel de raționament și prin decizia de a respinge primul capăt de cerere formulat de KME, Tribunalul a denaturat situația de fapt și mijloacele de probă care i-au fost prezentate, a încălcat dreptul UE și a adoptat o motivare ilogică și inadecvată.
   Prin intermediul celui de al doilea motiv, recurentele critică Tribunalul pentru că a aprobat trimiterile invocate de Comisie — pentru a determina dimensiunile pieței afectate de încălcare, în vederea stabilirii elementului de gravitate al amenzii aplicate KME — la o valoare de piață care includea veniturile realizate pe o piață pentru produse semifinite (țevi sanitare din cupru). Ar fi trebuit luată în considerare numai valoarea de pe piața „cartelului”, cu alte cuvinte, de pe piața serviciilor de prelucrare (ce reprezintă numai 30-40 % din prețul țevilor). Prin respingerea celui de al doilea capăt de cerere formulat de KME, Tribunalul a încălcat principiile generale de drept al UE ale proporționalității și tratamentului egal și a adoptat o motivare inadecvată.
   Prin intermediul celui de al treilea motiv, recurentele critică Tribunalul pentru că a respins al patrulea capăt de cerere, potrivit căruia Comisia a aplicat în mod eronat Liniile directoare din 1998 și a încălcat principiile proporționalității și egalității de tratament prin impunerea unui spor procentual maxim pentru limita minimă a amenzii aplicate KME, luând în considerare durata încălcării, în pofida faptului că a constat că înțelegerea a fost inactivă timp de trei ani și nu a avut nici un efect dăunător. În opinia recurentelor, Tribunalul a încălcat dreptul UE și a motivat în mod confuz, ilogic și inadecvat menținerea părții relevante din Decizie.
   Prin intermediul celui de al patrulea motiv, recurentele critică Tribunalul pentru că a respins al cincilea capăt de cerere și pentru că a menținut părțile relevante din decizie, în care Comisia — cu încălcarea Liniilor directoare și a principiilor echității și egalității de tratament — nu a recunoscut în favoarea KME beneficiul reducerii amenzii prin aplicarea mai multor circumstanțe atenuante. În special, recurentele susțin că Tribunalul: (1) a aplicat un criteriu juridic greșit atunci când a apreciat dacă KME îndeplinea condițiile pentru o reducere a amenzii luând în considerare aplicarea limitată a acordurilor, (2) a respins în mod eronat susținerea KME privind faptul că amenda aplicată KME ar fi trebuit redusă datorită crizei din industria țevilor sanitare de cupru și (3) nu a îndreptat fapta Comisiei de a respinge în mod nelegal solicitarea de reducere a amenzii prin luarea în considerare a cooperării KME în afara domeniului de aplicare al Comunicării privind cooperarea în legătură cu acordurile europene extinse, pe baza faptului că Outokumpu a fost prima întreprindere care a informat Comisia cu privire la durata totală a acestor înțelegeri.
   Prin intermediul celui de al cincilea motiv, recurentele critică Tribunalul întrucât a respins al șaptelea capăt de cerere și a menținut refuzul Comisiei de a asigura KME o reducere a amenzii, având în vedere incapacitatea sa de plată. Recurentele susțin că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept prin interpretarea testului prevăzut la secțiunea S litera (b) din Liniile directoare privind reducerea unei amenzi luând în considerare incapacitatea de plată, precum și prin neîndreptarea discriminării nelegale săvârșite de Comisie împotriva KME în comparație cu situația SGL Carbon din cauzele „Grafituri speciale” și „Produse pe bază de carbon și de grafit pentru aplicații electrice și mecanice”. De asemenea, Tribunalul a motivat în mod ilogic și inadecvat respingerea susținerilor KME.
   Prin intermediul celui de al șaselea motiv, recurentele susțin că Tribunalul a încălcat dreptul UE și dreptul fundamental al recurentelor la un control jurisdicțional complet și efectiv prin faptul că nu a evaluat în amănunt și cu atenție argumentele KME și a făcut dovada unei abordări părtinitoare cu privire la puterea de apreciere a Comisiei.


title: Cauza C-1/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Corte di Appello di Torino (Italia) la 2 ianuarie 2017 – Petronas Lubricants Italy SpA/Livio Guida

text:
               10.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/15

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Corte di Appello di Torino (Italia) la 2 ianuarie 2017 – Petronas Lubricants Italy SpA/Livio Guida
   (Cauza C-1/17)
   (2017/C 112/24)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Corte di Appello di Torino

      Părțile din procedura principală

      Apelantă: Petronas Lubricants Italy SpA

      Intimat: Livio Guida

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 20 alineatul (2) din Regulamentul nr. 44/2001 presupune posibilitatea angajatorului domiciliat pe teritoriul unui stat membru al Uniunii Europene, care a fost acționat în justiție de un fost angajat în fața instanțelor din statul membru pe teritoriul căruia este domiciliat (în temeiul articolului 19 din regulament), de a introduce o cerere reconvențională împotriva lucrătorului în fața aceleiași instanțe care a fost sesizată cu cererea principală?

               2)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, articolul 20 alineatul (2) din Regulamentul nr. 44/2001 determină competența instanței sesizate cu cererea principală și în cazul în care cererea reconvențională formulată de angajator nu are ca obiect o creanță aparținând inițial angajatorului, ci o creanță aparținând inițial unei alte entități (care este, în același timp, angajator al aceluiași lucrător în temeiul unui contract de muncă încheiat în paralel), iar cererea reconvențională se întemeiază pe un contract de cesiune de creanță încheiat, între angajator și entitatea titulară inițial a creanței, la o dată ulterioară introducerii cererii principale de către lucrător?


title: Cauza T-157/09 P: Recurs introdus la 20 aprilie 2009 de Luigi Marcuccio împotriva Ordonanței pronunțate la 18 februarie 2009 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-42/08, Marcuccio/Comisia

text:
               20.6.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 141/55

         Recurs introdus la 20 aprilie 2009 de Luigi Marcuccio împotriva Ordonanței pronunțate la 18 februarie 2009 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-42/08, Marcuccio/Comisia
   (Cauza T-157/09 P)
   2009/C 141/112
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurent: Luigi Marcuccio (Tricase, Italia) (reprezentant: G. Cipressa, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene

      Concluziile recurentului

               —

               Anularea in toto și fără nicio excepție a Ordonanței din 18 februarie 2009 pronunțată de Camera întâi a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-42/08, Marcuccio/Comisia (denumită în continuare „cauza de qua”);

               —

               declararea faptului că acțiunea în primă instanță în cadrul căreia a fost pronunțată ordonanța atacată era perfect admisibilă și, în plus,

         în principal:

               —

               admiterea in toto și fără nicio excepție a cererii formulate de reclamant în cadrul acțiunii în primă instanță, care trebuie înțeleasă ca reprodusă pentru a beneficia de toate efectele legale;

               —

               obligarea intimatei la plata către recurent a tuturor cheltuielilor de judecată pe care acesta le-a efectuat atât în primă instanță, cât și în prezentul recurs, sau

         în subsidiar:

               —

               trimiterea cauzei de qua Tribunalului Funcției Publice, într-o altă compunere, pentru ca acesta să se pronunțe din nou asupra fondului.

      Motivele și principalele argumente

   Prezentul recurs este formulat împotriva Ordonanței Tribunalului Funcției Publice (TFP) din 18 februarie 2009 prin care a fost respinsă ca vădit inadmisibilă acțiunea introdusă de recurent și având ca obiect repararea pretinsului prejudiciu suferit de acesta din cauza faptului că i-a fost trimisă o notă de către Comisie la un număr de fax care nu se afla la dispoziția sa.
   În susținerea cererilor sale, recurentul invocă o lipsă absolută a motivării în ceea ce privește:

               —

               inadmisibilitatea cererii de reparare a prejudiciului;

               —

               inadmisibilitatea concluziilor prin care se urmărea, printre altele, ca Tribunalul „să verifice ilegalitatea faptului generator al prejudiciului de quo”;

               —

               data prezentării memoriului în apărare; în ceea ce privește acest aspect, se invocă o error in procedendo de natură să aducă un prejudiciu grav intereselor recurentului, pentru nerespectarea obligației de a nu ține seama de conținutul memoriului în apărare în măsura în care acesta a fost prezentat tardiv.

         Recurentul mai invocă încălcarea normelor privind un proces echitabil cuprinse în articolul 6 din Convenția Europeană a Drepturilor Omului și în articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.


title: Cauza T-687/16: Acțiune introdusă la 23 septembrie 2016 – Koton Mağazacilik Tekstil Sanayi ve Ticaret/EUIPO – Nadal Esteban (STYLO & KOTON)

text:
               7.11.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 410/31

         Acțiune introdusă la 23 septembrie 2016 – Koton Mağazacilik Tekstil Sanayi ve Ticaret/EUIPO – Nadal Esteban (STYLO & KOTON)
   (Cauza T-687/16)
   (2016/C 410/44)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Koton Mağazacilik Tekstil Sanayi ve Ticaret AŞ (Istanbul, Turcia) (reprezentanți: J. Güell Serra și E. Stoyanov Edissonov, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Joaquín Nadal Esteban (Alcobendas, Spania)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: marca figurativă care cuprinde elementele verbale „STYLO & KOTON” – marca comunitară nr. 9 917 436

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

      Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 14 iunie 2016 în cauza R 1779/2015-2

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO să declare nevaliditatea mărcii în cauză;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată ale celeilalte părți din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) și a articolului 52 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza F-55/09: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 11 mai 2010 — Maxwell/Comisia (Funcție publică — Funcționari — Detașare în interesul serviciului — Concediu pentru interese personale — Cheltuieli de cazare și de școlarizare — Acțiune în despăgubiri — Răspundere pentru culpă — Îmbogățire fără justă cauză)

text:
               28.8.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 234/57

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 11 mai 2010 — Maxwell/Comisia
   (Cauza F-55/09) (1)

   (Funcție publică - Funcționari - Detașare în interesul serviciului - Concediu pentru interese personale - Cheltuieli de cazare și de școlarizare - Acțiune în despăgubiri - Răspundere pentru culpă - Îmbogățire fără justă cauză)
   2010/C 234/105
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Allan Maxwell (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis și E. Marchal, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall și J. Baquero Cruz, agenți)

      Obiectul

   Cerere de reparare a prejudiciului suferit de reclamant în timpul concediului pentru interese personale solicitat pentru exercitarea funcției de „EU Senior Advisor” pe lângă Organizația pentru dezvoltare energetică coreeană, prejudiciu produs prin nerestituirea cheltuielilor de cazare și de școlarizare

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea domnului Maxwell.

               2.

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 180, 1.8.2009, p. 64.


title: Cauza T-439/13: Ordonanța Tribunalului din 27 februarie 2014 – Fard şi Sarkandi/Consiliul

text:
               12.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/55

         Ordonanța Tribunalului din 27 februarie 2014 – Fard şi Sarkandi/Consiliul
   (Cauza T-439/13) (1)

   2014/C 142/72
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei a şaptea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 367, 14.12.2013.


title: Cauza T-249/11: Acțiune introdusă la 10 mai 2011 — Sanco/OAPI — Marsalman (Reprezentarea unui pui)

text:
               9.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 204/27

         Acțiune introdusă la 10 mai 2011 — Sanco/OAPI — Marsalman (Reprezentarea unui pui)
   (Cauza T-249/11)
   2011/C 204/49
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Sanco, SA (Barcelona, Spania) (reprezentant: A. Segura Roda, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Marsalman, SL (Barcelona, Spania)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Constatarea faptului că acțiunea împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 17 februarie 2011, în cauza R 1073/2010-2, a fost formulată în termen și conform cerințelor de formă, și pronunțarea, la sfârșitul procedurii, a unei hotărâri prin care să se anuleze decizia menționată și să se respingă cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 6 675 383 pentru toate clasele indicate, cu obligarea expresă a OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: Marsalman, SL

      Marca comunitară vizată: marca figurativă fără element verbal care cuprinde desenul unui pui încadrat într-un semicerc (cererea de înregistrare nr. 6 675 383), pentru produse din clasa 29 și servicii din clasele 35 și 39.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: reclamanta.

      Marca sau semnul invocat: marca spaniolă fără element verbal care cuprinde desenul unui pui încadrat într-un oval (nr. 2 727 182) pentru produse din clasele 29 și 31.

      Decizia diviziei de opoziție: admite în parte opoziția.

      Decizia camerei de recurs: respinge în parte calea de atac.

      Motivele invocate: aplicarea și interpretarea incorecte ale articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-415/15 P: Recurs introdus la 29 iulie 2015 de Stichting Woonpunt și alții împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a șaptea) din 12 mai 2015 în cauza T-203/10 RENV, Stichting Woonpunt și alții/Comisia Europeană

text:
               12.10.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 337/9

         Recurs introdus la 29 iulie 2015 de Stichting Woonpunt și alții împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a șaptea) din 12 mai 2015 în cauza T-203/10 RENV, Stichting Woonpunt și alții/Comisia Europeană
   (Cauza C-415/15 P)
   (2015/C 337/11)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Părțile

      Recurente: Stichting Woonpunt, Stichting Havensteder, fostă Stichting Com.wonen, Woningstichting Haag Wonen, Stichting Woonbedrijf SWS.Hhvl (reprezentanți: P. Glazener, avocat și L. Hancher, profesor)

      Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană, Regatul Belgiei, Vereniging van Institutionele Beleggers in Vastgoed, Nederland (IVBN)

      Concluziile recurentelor

               —

               Anularea în tot sau în parte a Ordonanței [Tribunalului (Camera a șaptea) din 12 mai 2015 în cauza T-203/10 RENV] conform motivelor invocate în prezentul recurs;

               —

               trimiterea cauzei spre rejudecare Tribunalului, pentru a efectua o nouă apreciere în conformitate cu concluziile Curții;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată ale acestei proceduri, precum și a cheltuielilor de judecată ale procedurii în fața Tribunalului.

      Motivele și principalele argumente

   Potrivit primului motiv, Tribunalul a încălcat dreptul Uniunii, a apreciat în mod eronat situația de fapt și nu a motivat ordonanța în mod suficient, prin faptul că a statuat că motivele reclamanților se îndreaptă în realitate împotriva scrisorii în temeiul articolului 17 și că controlul Tribunalului nu se poate extinde la scrisoarea respectivă. Prin aprecierea sa, Tribunalul nu ia în considerare faptul că, astfel cum reiese din articolul 108 alineatul (1) TFUE, efectele juridice ale deciziei sunt justificate de faptul că situația anterioară nu era compatibilă cu tratatul. Tribunalul face o interpretare eronată a Hotărârii TF1, deducând că controlul său asupra deciziei atacate trebuia să se limiteze la întrebarea dacă Comisia apreciase în mod corect compatibilitatea schemei de ajutor existente, astfel cum a fost modificată ca urmare a angajamentelor luate de statul olandez.
   Potrivit celui de al doilea motiv, Tribunalul a încălcat dreptul Uniunii, a apreciat în mod eronat situația de fapt și nu a motivat ordonanța în mod suficient, prin faptul că a statuat că măsurile necesare propuse de Comisie nu pot face obiectul unui control de către Tribunal, pentru motivul că nu sunt decât propuneri și că acceptarea de către autoritățile olandeze a făcut ca măsurile respective să aibă un caracter obligatoriu.


title: Cauza C-200/08: Ordonanța președintelui Camerei întâi a Curții din 1 iulie 2010 — Comisia Europeană/Republica Franceză

text:
               23.10.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 288/27

      Ordonanța președintelui Camerei întâi a Curții din 1 iulie 2010 — Comisia Europeană/Republica Franceză
      (Cauza C-200/08) (1)

      ()
      (2010/C 288/46)
      Limba de procedură: franceza
      Președintele Camerei întâi a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 171, 5.7.2008.


title: Cauza C-408/07: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Landgericht Frankfurt am Main (Germania) la 5 septembrie 2007 — Brigitte Ruf, născută Elsässer, și Gertrud Elsässer, născută Sommer/Banca Centrală Europeană (BCE), Coop Himmelblau Prix, Dreibholz & Partner ZT GmbH, intervenient: Orașul Frankfurt am Main

text:
               24.11.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 283/14

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Landgericht Frankfurt am Main (Germania) la 5 septembrie 2007 — Brigitte Ruf, născută Elsässer, și Gertrud Elsässer, născută Sommer/Banca Centrală Europeană (BCE), Coop Himmelblau Prix, Dreibholz & Partner ZT GmbH, intervenient: Orașul Frankfurt am Main
   (Cauza C-408/07)
   (2007/C 283/25)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Landgericht Frankfurt am Main
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamante: Brigitte Ruf, născută Elsässer, și Gertrud Elsässer, născută Sommer

      Pârâte: Banca Centrală Europeană (BCE), Coop Himmelblau Prix, Dreibholz & Partner ZT GmbH

      Intervenient: Orașul Frankfurt am Main
   Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 288 al doilea paragraf CE trebuie interpretat în sensul că o instituție comunitară acționează „în exercițiul funcțiunilor” sale atunci când planifică o anumită operațiune de construcție pentru construirea unui nou sediu?

               2)

               Articolul 288 al doilea paragraf CE trebuie interpretat în sensul că printre formele de reparare a prejudiciului pe care instanța comunitară este autorizată să le dispună se află și posibilitatea de a dispune să nu se comită o încălcare a unui drept (încălcarea drepturilor morale de autor), încălcare care este iminentă dar încă nu s-a produs?

               3)

               Articolul 288 al doilea paragraf CE trebuie interpretat în sensul că această dispoziție conferă Curții de Justiție o competență exclusivă și în litigiile în care reclamantul întemeiază pe o încălcare a dreptului intern obligația instituțiilor comunitare de reparare a prejudiciilor?


title: Cauza T-319/05: Hotărârea Tribunalului din 9 septembrie 2010 — Elveția/Comission [Relații externe — Acordul dintre Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană privind transportul aerian — Măsuri germane privind apropierea aeronavelor de aeroportul din Zürich — Regulamentul (CEE) nr. 2408/92 — Dreptul la apărare — Principiul nediscriminării — Principiul proporționalității]

text:
               23.10.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 288/29

      Hotărârea Tribunalului din 9 septembrie 2010 — Elveția/Comission
      (Cauza T-319/05) (1)

      (Relații externe - Acordul dintre Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană privind transportul aerian - Măsuri germane privind apropierea aeronavelor de aeroportul din Zürich - Regulamentul (CEE) nr. 2408/92 - Dreptul la apărare - Principiul nediscriminării - Principiul proporționalității)
      (2010/C 288/55)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Confederația Elvețiană (reprezentanți: S. Hirsbrunner, U. Soltész și P. Melcher, avocați)

         Pârâtă: Comission Europeană (reprezentanți: F. Benyon, M. Huttunen și M. Niejahr, agenți)

         Intervenienți în susținerea pârâtei: Republica Federală Germania (reprezentanți: C.-D. Quassowski și A. Tiemann, agenți, asistați de T. Masing, avocat), și Landkreis Waldshut (reprezentant: M. Núñez-Müller, avocat)

         Obiectul

      Cerere de anulare a Deciziei 2004/12/CE a Comisiei din 5 decembrie 2003 privind aplicarea articolului 18 alineatul (2) prima teză din Acordul dintre Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană privind transportul aerian și a Regulamentului (CEE) nr. 2408/92 al Consiliului (cazul TREN/AMA/11/03 — Măsuri germane privind apropierea aeronavelor de aeroportul din Zürich) (JO 2004, L 4, p. 13) (fostă C 70/04)

         Dispozitivul

                  1.

                  Respinge acțiunea.

                  2.

                  Obligă Confederația Elvețiană să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

                  3.

                  Republica Federală Germania și Landkreis Waldshut suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 94, 17.4.2004 (fostă C-70/04)


title: Cauza F-33/07: Acțiune introdusă la 10 aprilie 2007 — Toronjo Benitez/Comisie

text:
               9.6.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/26

         Acțiune introdusă la 10 aprilie 2007 — Toronjo Benitez/Comisie
   (Cauza F-33/07)
   (2007/C 129/45)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: Alberto Toronjo Benitez (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: S. Orlandi, J.-N. Louis, A. Coolen și E. Marchal, avocats)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantului

               —

               declararea ca nelegal a articolului 2 din decizia Comisiei referitoare la procedura de promovare a funcționarilor remunerați din creditele alocate pentru „Cercetare ”din bugetul general (atât în versiunea sa din 16 iunie 2004, cât și din 20 iulie 2005) (denumită în continuare „prima decizie atacată”);

               —

               anularea deciziei Comisiei de suprimare a celor 44,5 puncte din experiența reclamantului, acumulate în calitate de agent temporar (denumită în continuare „a doua decizie atacată”)

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamantul, angajat la Comisie din 16 ianuarie 2000, în calitate de agent temporar în cadrul Direcției Generale (denumită în continuare DG) „Cercetare”, a fost numit funcționar în cadrul aceleiași DG începând cu 16 aprilie 2004. La 1 mai 2005, a fost transferat la DG „Relex”. Prin scrisoarea din 16 iunie 2006, el a fost informat că punctele pe care le-a acumulat în calitate de agent temporar fuseseră suprimate, în urma aplicării primei decizii atacate, în măsura în care fusese repartizat, în baza procedurii de mobilitate, pe un post cuprins în capitolul „Funcționare ”al bugetului general, mai înainte de expirarea unui termen de doi ani calculat de la data recrutării sale în calitate de funcționar stagiar pe un post cuprins în capitolul „Cercetare ”al bugetului menționat.
   În susținerea demersului său, reclamantul invocă mai întâi încălcarea principiilor securității juridice, legalității actelor adminstrative și protecției drepturilor câștigate, precum și retragerea de către autoritatea împuternicită să facă numiri (AIN) a unei decizii nelegale, constitutive de drepturi subiective, care trebuie să intervină într-un termen rezonabil, ceea ce nu s-a întâmplat în cazul celei de-a doua decizii atacate.
   În plus, reclamantul susține că articolul 2 din cea de-a doua decizie atacată introduce o discriminare împotriva funcționarilor remunerați din creditele alocate pentru „Cercetare ”care solicită să fie transferați înainte de expirarea unui termen de doi ani calculat de la data recrutării lor, în măsura în care acești funcționari își pierd punctele ca urmare a transferului, în timp ce funcționarii care sunt transferați din oficiu sau care ocupă posturi considerate ca fiind sensibile își păstrează punctele.


title: Cauza T-43/15: Acțiune introdusă la 28 ianuarie 2015 – CRM/Comisia

text:
               16.3.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 89/43

         Acțiune introdusă la 28 ianuarie 2015 – CRM/Comisia
   (Cauza T-43/15)
   (2015/C 089/52)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: CRM Srl (Modena, Italia) (reprezentanți: G. Forte, C. Marinuzzi și A. Franchi, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Regulamentului de punere în aplicare nr. 1174/2014 al Comisiei din 24 octombrie 2014 de înregistrare a unei denumiri în Registrul denumirilor de origine protejate și al indicațiilor geografice protejate [Piadina Romagnola/Piada Romagnola (IGP)], publicat în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene din 4.11.2014, L 316.

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prezenta acțiune este îndreptată împotriva înregistrării indicației geografice protejate „Piadina Romagnola/Piada Romagnola” în legătură cu faptul că reputația de care beneficiază produsele Piadina fabricate artizanal a fost atribuită și produselor Piadina fabricate la scară industrială.
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea și aplicarea incorectă articolului 7 alineatul (1) litera (f) punctul (ii) și a articolului 8 alineatul (1) litera (c) punctul (ii) din Regulamentul (UE) nr. 1151/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 21 noiembrie 2012 privind sistemele din domeniul calității produselor agricole și alimentare (JO L 343, p. 1)

                           —

                           În această privință se invocă inexistența în speță a elementelor care să justifice legătura cu originea geografică, precum și

                           —

                           faptul că reputația de care beneficiază produsele Piadina a fost atribuită și produselor Piadina fabricate la scară industrială.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe o eroare vădită de apreciere, precum și pe lipsa efectuării unei investigații

                           —

                           În această privință se invocă săvârșirea unei erori vădite de apreciere a cererii de înregistrare în ceea ce privește îndeplinirea condițiilor pentru publicarea cererii de înregistrare a indicației geografice referitoare la Piadina Romagnola, precum și

                           —

                           lipsa unei investigații cu privire la omisiunea de a evalua anularea, de către autoritățile judiciare ale unui stat membru, a normelor naționale pe care se întemeiază regulamentul atacat.

                           —

                           Se invocă, în plus, încălcarea principiului bunei administrări.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolelor 6 și 13 din Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului şi a libertăţilor fundamentale și a articolului 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene pentru motivul încălcării dreptului la o protecție jurisdicțională efectivă.


title: Cauza T-538/11: Hotărârea Tribunalului din 25 martie 2015 – Belgia/Comisia [„Ajutoare de stat — Sănătate publică — Ajutoare acordate pentru finanțarea testelor pentru depistarea formelor transmisibile de encefalopatie spongiformă (EST) la bovine — Decizie prin care ajutoarele sunt declarate în parte compatibile și în parte incompatibile cu piața internă — Acțiune în anulare — Act cauzator de prejudicii — Admisibilitate — Noțiunea de avantaj — Noțiunea de selectivitate”]

text:
               11.5.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 155/22

         Hotărârea Tribunalului din 25 martie 2015 – Belgia/Comisia
   (Cauza T-538/11) (1)

   ([„Ajutoare de stat - Sănătate publică - Ajutoare acordate pentru finanțarea testelor pentru depistarea formelor transmisibile de encefalopatie spongiformă (EST) la bovine - Decizie prin care ajutoarele sunt declarate în parte compatibile și în parte incompatibile cu piața internă - Acțiune în anulare - Act cauzator de prejudicii - Admisibilitate - Noțiunea de avantaj - Noțiunea de selectivitate”])
   (2015/C 155/24)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Părțile

      Reclamant: Regatul Belgiei (reprezentanți: C. Pochet și J.-C. Halleux, agenți, asistați de L. Van den Hende, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial H. van Vliet și S. Thomas, ulterior H. van Vliet și S. Noë, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare în parte a Deciziei 2011/678/UE a Comisiei din 27 iulie 2011 privind ajutorul de stat în favoarea finanțării testelor pentru depistarea formelor de encefalopatie spongiformă transmisibilă (EST) la bovine pus în aplicare de Belgia [ajutorul de stat C 44/08 (fostul NN 45/04)] (JO L 274, p. 36).

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Regatul Belgiei la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 347, 26.11.2011.


title: Cauza T-295/16: Acțiune introdusă la 6 iunie 2016 – SymbioPharm/EMA

text:
               1.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 279/38

         Acțiune introdusă la 6 iunie 2016 – SymbioPharm/EMA
   (Cauza T-295/16)
   (2016/C 279/54)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: SymbioPharm GmbH (Herborn, Germania) (reprezentant: A. Sander, avocat)

      Pârâtă: Agenția Europeană pentru Medicamente

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei EMA din 1 aprilie 2016, notificată la 7 aprilie 2016, de iniţiere a unei proceduri de sesizare în temeiul articolului 31 din Directiva 2001/83/CE privind medicamentul Symbioflor 2 şi medicamentele cu denumire similară aparţinând societăţii SymbioPharm GmbH;

               —

               obligarea EMA la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 31 din Directiva 2001/83/CE (1)

               Reclamanta invocă faptul că s-a iniţiat o procedură de sesizare deşi în cererea formulată de autoritatea germană competentă pentru acordarea autorizaţiei (notificare) nu s-a identificat o „situație specială în care sunt implicate interesele Uniunii” şi că o astfel de situaţie nu există.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 29 din Directiva 2001/83/CE
               Autoritatea germană competentă pentru autorizare nu a identificat condiţia procedurală privind un „risc pentru sănătatea publică” în raport cu medicamentul de uz uman Symbioflor 2, această condiţie nefiind în mod evident îndeplinită.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolelor 116 şi 117 din Directiva 2001/83/CE
               Autoritatea germană competentă pentru autorizare nu a identificat un raport negativ între beneficiile şi riscurile medicamentului de uz uman Symbioflor 2, această împrejurare neregăsindu-se în mod evident în speţă.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 22a din Directiva 2001/83/CE, a principiului proporţionalităţii şi a dreptului de a fi ascultat
               Reclamanta invocă faptul că s-a încălcat articolul 22a din Directiva 2001/83/CE şi principiul proporţionalităţii deoarece autoritatea germană competentă pentru autorizare nu a uzat de posibilitatea de a dispune efectuarea unui test de eficienţă (neutilizarea unei puteri discreţionare). Reclamanta apreciază că acest lucru rezultă şi din faptul că autoritatea germană competentă pentru autorizare a respins în mod explicit cererea pe care reclamanta a formulat-o în această privinţă sub forma unei medieri referitoare la această problemă.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiilor aplicabile într-un stat de drept
               Reclamanta invocă în acest sens că iniţierea unei proceduri de sesizare în timp ce este în curs o procedură judiciară naţională cu privire la aceeaşi situaţie de fapt contravine principiilor aplicabile într-un stat de drept.

      (1)  Directiva 2001/83/CE a Parlamentului European şi a Consiliului din 6 noiembrie 2001 de instituire a unui cod comunitar cu privire la medicamentele de uz uman (JO 2001, L 311, p. 67, Ediţie specială, 13/vol. 33, p. 3).


title: Cauza T-833/16: Acțiune introdusă la 28 noiembrie 2016 – Karp/Parlamentul

text:
               13.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 46/19

         Acțiune introdusă la 28 noiembrie 2016 – Karp/Parlamentul
   (Cauza T-833/16)
   (2017/C 046/22)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Kevin Karp (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: N. Lambers și R. Ben Ammar, avocați)

      Pârât: Parlamentul European

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei autorității abilitate să încheie contractele de muncă pentru grupul EFDD din cadrul Parlamentului European prin care a fost încadrat în grupa de funcții I ca asistent parlamentar acreditat (APA) prin contractul semnat la 25 februarie 2015 și în grupa de funcții II în cadrul contractului de angajare semnat la 12 mai 2016;

               —

               obligarea pârâtului la repararea prejudiciului material și moral suferit de reclamant, estimat provizoriu la 40 888,68 euro și, respectiv, la 63 323,20 euro;

               —

               obligarea pârâtului să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele ale reclamantului.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă două motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe încălcarea articolului 80 din Regimul aplicabil celorlalți agenți ai Uniunii Europene (RAA)

                           —

                           Reclamantului a fost încadrat în treapta care corespunde grupei de funcții I potrivit primului contract și în gradul de bază al grupei de funcții II prin al doilea contract care i-a fost propus. Grupa de funcții II corespunde unor „atribuții de birou și de secretariat, administrarea biroului și alte atribuții echivalente exercitate sub supravegherea funcționarilor sau a agenților temporari”, în condițiile în care marea majoritate a atribuțiilor încredințate reclamantului în cadrul primului și celui de al doilea contract de muncă au fost atribuții administrative și de consiliere, după cum o demonstrează anexele cererii introductive.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 82 din Regimul aplicabil celorlalți agenți ai Uniunii Europene

                           —

                           Articolul 82 din RAA prevede că agenții contractuali sunt recrutați în grupa de funcții IV dacă pot demonstra că au un nivel de studii care să corespundă unui ciclu complet de studii universitare de cel puțin trei ani absolvit cu diplomă sau o formare profesională de nivel echivalent. Reclamantul a absolvit cinci ani de studii universitare, obținând două diplome, și, în plus, în ceea ce privește cel de al doilea contract care i-a fost propus, dispune de o experiență profesională anterioară dobândită în cadrul Parlamentului European care include atribuții echivalente celor pe care le-a efectuat.


title: Cauza T-370/14: Ordonanța Tribunalului din 2 septembrie 2014 – Petropars și alții/Consiliul

text:
               1.12.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 431/46

         Ordonanța Tribunalului din 2 septembrie 2014 – Petropars și alții/Consiliul
   (Cauza T-370/14) (1)

   (2014/C 431/73)
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei a șaptea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 261, 11.8.2014.


title: Cauza T-474/14: Acțiune introdusă la 25 iunie 2014 – Cesáreo Martín-Sanz și alții/Comisia

text:
               11.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 261/48

         Acțiune introdusă la 25 iunie 2014 – Cesáreo Martín-Sanz și alții/Comisia
   (Cauza T-474/14)
   2014/C 261/76
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamante: Cesáreo Martín-Sanz, SA Transportes (Madrid, Spania); Transportes y Servicios de Minería, SA (Madrid, Spania); Inauto, Industrias del Automóvil, SA (Madrid); Premium Quality Investments, SL (Madrid) și Naviera Ispaster, AIE (Madrid) (reprezentanți: J. L. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero și A. Lamadrid de Pablo, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate în măsura în care în cadrul acesteia se califică ansamblul de măsuri care, potrivit deciziei, constituie așa-numitul sistem spaniol în materie de leasing fiscal drept ajutor de stat nou și incompatibil cu piața internă;

               —

               în subsidiar, anularea articolelor 1 și 4 din decizia atacată, care identifică investitorii grupurilor de interes economic (GIE) ca fiind beneficiarii pretinselor ajutoare și singurii beneficiari ai ordinelor de recuperare;

               —

               în subsidiar, anularea articolului 4 din decizia atacată, în măsura în care prin acesta se dispune recuperarea pretinselor ajutoare;

               —

               anularea articolului 4 din decizia atacată, în măsura în care se pronunță cu privire la legalitatea contractelor private încheiate între investitori și alte entități și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente sunt cele invocate în cauza T-700/13, Bankia/Comisia.


title: Cauza T-726/15: Acțiune introdusă la 15 decembrie 2015 – Blaž Jamnik și Blaž/Parlamentul European

text:
               14.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 98/45

         Acțiune introdusă la 15 decembrie 2015 – Blaž Jamnik și Blaž/Parlamentul European
   (Cauza T-726/15)
   (2016/C 098/60)
   Limba de procedură: slovena

      Părțile

      Reclamante: Jožica Blaž Jamnik (Ljubljana, Slovenia) și Brina Blaž (Ljubljana) (reprezentant: D. Mihevc, avocat)

      Pârât: Parlamentul European

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               constatarea nelegalității selectării ofertantului în procedura INLO.AO-2013-051-LUX-UGIMBI-06;

               —

               anularea selectării ofertantului;

               —

               selectarea reclamantelor în calitate de ofertant care a depus oferta cea mai avantajoasă;

               —

               cu titlu subsidiar, recunoașterea în favoarea reclamantelor a unei despăgubiri în cuantum de 3 852 384,60 EUR în cazul în care acestea nu ar fi selecționate în calitate de ofertant care a depus oferta cea mai avantajoasă în procedura INLO.AO-2013-051-LUX-UGIMBI-06;

               —

               rambursarea în favoarea reclamantelor a cheltuielilor procedurii.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă două motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe o încălcare a articolului 113 din Regulamentul (UE, Euratom) nr. 966/2012 (1)

               Potrivit reclamantelor, selecția ofertantului care a depus oferta cea mai avantajoasă ar fi fost realizată cu încălcarea articolului 113 din regulamentul menționat mai sus, întrucât nu ar fi fost respectate criteriile determinate în prealabil, indicate în caietul de sarcini.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe nelegalitatea derulării procedurii de selecție
               În această privință, reclamantele arată că proiectele, documentele cu imagini și calculele statistice pe care le-au atașat la oferta lor nu au făcut obiectul niciunei examinări, întrucât nu ar fi fost transmise din biroul de la Ljubljana la Luxemburg în vederea procesului decizional.

      (1)  Regulamentul (UE, Euratom) nr. 966/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 25 octombrie 2012 privind normele financiare aplicabile bugetului general al Uniunii și de abrogare a Regulamentului (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului (JO L 298, p. 1).


title: Cauza T-520/11: Hotărârea Tribunalului din 28 februarie 2014 – Genebre/OAPI – General Electric (GE) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative GE — Marcă națională verbală anterioară GE — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               14.4.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/27

         Hotărârea Tribunalului din 28 februarie 2014 – Genebre/OAPI – General Electric (GE)
   (Cauza T-520/11) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative GE - Marcă națională verbală anterioară GE - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   2014/C 112/35
   Limba de procedură: spaniola

      Părţile

      Reclamantă: Genebre, SA (Hospitalet de Llobregat, Spania) (reprezentant: D. Pellisé Urquiza, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne (mărci, desene şi modele industriale) (reprezentant: J. Crespo Carrillo, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: General Electric Company (Schenectady, Statele Unite) (reprezentanţi: inițial S. Malynicz, barrister, ulterior E. Armijo Chávarri, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 26 iulie 2011 (cauza R 20/2009-4) privind o procedură de opoziție între General Electric Company și Genebre SA

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Genebre SA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 13, 14.1.2012.


title: Cauza C-238/15: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 14 decembrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal administratif – Luxemburg) – Maria do Céu Bragança Linares Verruga, Jacinto Manuel Sousa Verruga, André Angelo Linares Verruga/Ministre de l'Enseignement supérieur et de la recherche [Trimitere preliminară — Libera circulație a persoanelor — Egalitate de tratament — Avantaje sociale — Regulamentul (UE) nr. 492/2011 — Articolul 7 alineatul (2) — Ajutor financiar pentru studii superioare — Condiția ca studenții care nu locuiesc pe teritoriul statului membru în cauză să fie copiii unor lucrători care au fost salariați sau care și-au desfășurat activitatea profesională în acest stat membru o perioadă neîntreruptă de cel puțin cinci ani — Discriminare indirectă — Justificare — Obiectiv prin care se urmărește creșterea procentajului persoanelor rezidente titulare ale unei diplome de învățământ superior — Caracter adecvat — Proporționalitate]

text:
               13.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 46/4

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 14 decembrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal administratif – Luxemburg) – Maria do Céu Bragança Linares Verruga, Jacinto Manuel Sousa Verruga, André Angelo Linares Verruga/Ministre de l'Enseignement supérieur et de la recherche
   (Cauza C-238/15) (1)

   ([Trimitere preliminară - Libera circulație a persoanelor - Egalitate de tratament - Avantaje sociale - Regulamentul (UE) nr. 492/2011 - Articolul 7 alineatul (2) - Ajutor financiar pentru studii superioare - Condiția ca studenții care nu locuiesc pe teritoriul statului membru în cauză să fie copiii unor lucrători care au fost salariați sau care și-au desfășurat activitatea profesională în acest stat membru o perioadă neîntreruptă de cel puțin cinci ani - Discriminare indirectă - Justificare - Obiectiv prin care se urmărește creșterea procentajului persoanelor rezidente titulare ale unei diplome de învățământ superior - Caracter adecvat - Proporționalitate])
   (2017/C 046/04)
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Tribunal administratif

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Maria do Céu Bragança Linares Verruga, Jacinto Manuel Sousa Verruga, André Angelo Linares Verruga

      Pârât: Ministre de l'Enseignement supérieur et de la recherche

      Dispozitivul

   Articolul 7 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 492/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 5 aprilie 2011 privind libera circulație a lucrătorilor în cadrul Uniunii trebuie interpretat în sensul că se opune unei legislații a unui stat membru, precum cea în discuție în litigiul principal, care subordonează acordarea unui ajutor financiar pentru studii superioare studenților nerezidenți condiției ca cel puțin unul dintre părinții acestora să fi muncit în statul membru menționat o perioadă minimă și neîntreruptă de cinci ani în momentul formulării cererii de ajutor financiar, dar nu prevede o asemenea condiție în ceea ce privește studenții care au reședința pe teritoriul statului membru respectiv, în scopul de a încuraja creșterea proporției rezidenților titulari ai unei diplome de învățământ superior.

      (1)  JO C 254, 3.8.2015.


title: Cauza C-180/13 P: Recurs introdus la 12 aprilie 2013 de Vetrai 28 srl, fostă Barovier & Toso Vetrerie Artistiche Riunite srl și alții împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a patra) din 29 ianuarie 2013 în cauza T-272/00, Barbini și alții/Comisia Europeană

text:
               20.7.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 207/5

         Recurs introdus la 12 aprilie 2013 de Vetrai 28 srl, fostă Barovier & Toso Vetrerie Artistiche Riunite srl și alții împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a patra) din 29 ianuarie 2013 în cauza T-272/00, Barbini și alții/Comisia Europeană
   (Cauza C-180/13 P)
   2013/C 207/07
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurentă: Vetrai 28 srl, fostă Barovier & Toso Vetrerie Artistiche Riunite srl și alții (reprezentanți: A. Vianello, A. Bortoluzzi și A. Veronese, avocați)

      Celelalte părți din procedură: Alfredo Barbini srl și alții., Republica Italiană, Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

               —

               Anularea și/sau modificarea Ordonanței Tribunalului (Camera a patra) din 29 ianuarie 2013, pronunțată în cauza T-272/00, și obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii sale, recurenta invocă erori de drept în aplicarea principiilor exprimate de Curtea de Justiție în Hotărârea „Comitato Venezia vuole vivere”, pe de o parte, în ceea ce privește obligația de motivare a deciziilor Comisiei în materia ajutoarelor de stat și, pe de altă parte, în ceea ce privește repartizarea sarcinii probei în legătură cu condițiile prevăzute la articolul 107 alineatul (1) TFUE.
   În ordonanța atacată prin prezenta acțiune, Tribunalul nu s-ar fi conformat celor statuate de Curtea de Justiție în Hotărârea „Comitato Venezia vuole vivere” din 9 iunie 2011, acolo unde afirmă că decizia Comisiei „trebuie să includă în sine toate elementele esențiale pentru punerea sa în aplicare de către autoritățile naționale”. Or, deși în decizie lipseau elementele esențiale pentru punerea sa în aplicare de către autoritățile naționale, Tribunalul nu ar fi evidențiat nicio carență referitoare la metoda adoptată de Comisie în decizia în litigiu, săvârșind astfel o eroare de drept.
   În temeiul principiilor enunțate de Curte în Hotărârea „Comitato Venezia vuole vivere”, în cazul recuperării ajutorului, revine statului membru iar nu, așadar, fiecărui beneficiar să demonstreze în fiecare caz în parte existența condițiilor prevăzute la articolul 107 alineatul (1) TFUE. Însă, în prezenta cauză, Comisia nu ar fi clarificat în decizia atacată „modalitățile” unei astfel de verificări; în consecință, nedispunând de elementele esențiale pentru a demonstra, în cazul recuperării ajutorului, dacă scutirile acordate ar constitui pentru beneficiari ajutoare de stat, Republica Italiană, prin Legea nr. 228 din 24 decembrie 2012 (art. 1 alineatul 351 și următoarele) ar fi decis să inverseze onus probandi, în mod contrar celor stabilite de jurisprudența comunitară. Potrivit legiuitorului italian, în special nu ar reveni statului ci fiecărei întreprinderi beneficiare a ajutoarelor acordate sub formă de reduceri, sarcina să demonstreze că scutirile în discuție nu denaturează concurența și nici nu afectează schimburile comerciale dintre statele membre; în absența unei asemenea probe, se prezumă că scutirea acordată este în măsură să denatureze concurența și să afecteze schimburile comerciale comunitare. Toate acestea ar fi în contradicție vădită cu principiile enunțate de Curte în Hotărârea „Comitato Venezia vuole vivere”.


title: Cauza T-302/13: Acțiune introdusă la 28 mai 2013 — Nordex Holding/OAPI — Fontana Food (Taverna)

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 226/21

         Acțiune introdusă la 28 mai 2013 — Nordex Holding/OAPI — Fontana Food (Taverna)
   (Cauza T-302/13)
   (2013/C 226/28)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Nordex Holding A/S (Dronninglund, Denemarca) (reprezentant: M. Kleis, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Fontana Food AB (Tyresö, Suedia)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Camerei întâi de recurs din 1 martie 2013 în cauza R 2608/2011-1;

               —

               anularea deciziei nr. 4891 C din 21 octombrie 2011 a diviziei de anulare, care a precedat adoptarea deciziei atacate;

               —

               obligarea Oficiului la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate în procedura căii de atac.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: marca figurativă care conține elementul verbal „Taverna” — înregistrată ca marcă comunitară sub nr. 5 466 909

      Titularul mărcii comunitare: reclamanta

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Motivarea cererii de declarare a nulității: motivele pentru solicitarea declarării nulității sunt cele prevăzute la articolul 53 alineatul (1) litera (a) și la articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului

      Decizia diviziei de anulare: declară nulitatea parțială a mărcii comunitare atacate

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: încălcarea articolului 53 alineatul (1) litera (a) coroborat cu articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului


title: Cauza C-279/12: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 19 decembrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Upper Tribunal — Regatul Unit) — Fish Legal, Emily Shirley/The Information Commissioner, United UtilitiesWater plc, Yorkshire Water Services Ltd, Southern Water Services Ltd (Trimitere preliminară — Convenția de la Aarhus — Directiva 2003/4/CE — Accesul publicului la informațiile despre mediu — Domeniu de aplicare — Noțiunea „autoritate publică” — Întreprinderi de colectare a apelor reziduale și de distribuție a apei — Privatizarea sectorului apei în Anglia și în Țara Galilor)

text:
               22.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 52/13

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 19 decembrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Upper Tribunal — Regatul Unit) — Fish Legal, Emily Shirley/The Information Commissioner, United UtilitiesWater plc, Yorkshire Water Services Ltd, Southern Water Services Ltd
   (Cauza C-279/12) (1)

   (Trimitere preliminară - Convenția de la Aarhus - Directiva 2003/4/CE - Accesul publicului la informațiile despre mediu - Domeniu de aplicare - Noțiunea „autoritate publică” - Întreprinderi de colectare a apelor reziduale și de distribuție a apei - Privatizarea sectorului apei în Anglia și în Țara Galilor)
   2014/C 52/20
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   Upper Tribunal

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: Fish Legal, Emily Shirley

      Pârâți: The Information Commissioner, United UtilitiesWater plc, Yorkshire Water Services Ltd, Southern Water Services Ltd

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Upper Tribunal (Administrative Appeals Chamber) — Regatul Unit — Interpretarea articolului 2 punctul 2 literele (a), (b) și (c) din Directiva 2003/4/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 28 ianuarie 2003 privind accesul publicului la informațiile despre mediu și de abrogare a Directivei 90/313/CEE a Consiliului (JO L 41, p. 26, Ediție specială, 15/vol. 9, p. 200) — Obligația autorităților publice de a pune la dispoziția oricărui solicitant informațiile despre mediu pe care le dețin — Domeniu de aplicare — Noțiunea de persoane fizice sau juridice care „îndeplinește funcții în administrația publică în conformitate cu legislația internă”

      Dispozitivul

               1.

               Pentru a stabili dacă entități precum United Utilities Water plc, Yorkshire Water Services Ltd și Southern Water Services Ltd pot fi calificate drept persoane juridice care exercită, în temeiul dreptului intern, „funcții în administrația publică” în sensul articolului 2 punctul 2 litera (b) din Directiva 2003/4/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 28 ianuarie 2003 privind accesul publicului la informațiile despre mediu și de abrogare a Directivei 90/313/CEE a Consiliului, este necesar să se examineze dacă aceste entități sunt învestite, în temeiul dreptului național care le este aplicabil, cu puteri exorbitante în raport cu normele aplicabile în relațiile dintre persoane de drept privat.

               2.

               Întreprinderi precum United Utilities Water plc, Yorkshire Water Services Ltd și Southern Water Services Ltd, care furnizează servicii publice în legătură cu mediul, se află sub controlul unui organ sau al unei persoane menționate la articolul 2 punctul 2 litera (a) sau (b) din Directiva 2003/4, astfel încât ar trebui calificate drept „autorități publice” în temeiul articolului 2 punctul 2 litera (c) din această directivă, dacă aceste întreprinderi nu stabilesc în mod cu adevărat autonom felul în care furnizează aceste servicii, întrucât o autoritate publică aflată sub incidența articolului 2 punctul 2 litera (a) sau (b) din directiva menționată este în măsură să influențeze în mod decisiv acțiunea întreprinderilor menționate în domeniul mediului.

               3.

               Articolul 2 punctul 2 litera (b) din Directiva 2003/4 trebuie interpretat în sensul că o persoană care intră sub incidența acestei dispoziții constituie o autoritate publică în ceea ce privește toate informațiile despre mediu pe care le deține. Societăți comerciale precum United Utilities Water plc, Yorkshire Water Services Ltd și Southern Water Services Ltd, care pot constitui o autoritate publică în temeiul articolului 2 punctul 2 litera (c) din directiva menționată doar în măsura în care, atunci când furnizează servicii publice în domeniul mediului, se află sub controlul unui organ sau al unei persoane menționate la articolul 2 punctul 2 litera (a) sau (b) din aceeași directivă, nu sunt obligate să furnizeze informații despre mediu în cazul în care este cert că acestea nu se raportează la furnizarea unor astfel de servicii.

      (1)  JO C 250 du 18.08.2012


title: Cauza C-85/13: Acțiune introdusă la 21 februarie 2013 — Comisia Europeană/Republica Italiană

text:
               25.5.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 147/9

         Acțiune introdusă la 21 februarie 2013 — Comisia Europeană/Republica Italiană
   (Cauza C-85/13)
   2013/C 147/16
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: E. Manhaeve, L. Cimaglia, agenți)

      Pârâtă: Republica Italiană

      Concluziile reclamantei

               —

               Declararea faptului că, întrucât a omis:

                           —

                           să adopte dispozițiile necesare pentru a garanta că aglomerările Bareggio, Cassano d’Adda, Melegnano, Mortara, Olona Nord, Olona Sud, Robecco sul Naviglio, San Giuliano Milanese Est, San Giuliano Milanese Ovest, Seveso Sud, Trezzano sul Naviglio, Turbigo și Vigevano (Lombardia), cu un echivalent-locuitor mai mare de 10 000, care evacuează în ape receptoare considerate „zone sensibile” în sensul articolului 5 alineatul (1) din Directiva 91/271/CEE a Consiliului din 21 mai 1991 privind tratarea apelor urbane reziduale (1), sunt dotate cu sisteme de colectare a apelor urbane reziduale, în sensul articolului 3 din această directivă,

                           —

                           să adopte dispozițiile necesare pentru a garanta că, în aglomerările Pescasseroli (Abruzzi), Aviano Capoluogo, Cormons, Gradisca d’Isonzo, Grado, Pordenone/Porcia/Roveredo/Cordenons, Sacile (Friuli-Venezia Giulia), Bareggio, Broni, Calco, Cassano d’Adda, Casteggio, Melegnano, Mortara, Orzinuovi, Rozzano, San Giuliano Milanese Ovest, Seveso Sud, Somma Lombardo, Trezzano sul Naviglio, Turbigo, Valle San Martino, Vigevano, Vimercate (Lombardia), Pesaro, Urbino (Regiunea Marche), Alta Val Susa (Piemont), Nuoro (Sardinia), Castellammare del Golfo I, Cinisi, Terrasini (Sicilia), Courmayeur (Valea Aostei) și Thiene (Veneția), cu un echivalent-locuitor mai mare de 10 000, apele urbane reziduale care intră în sistemele de colectare, înainte de a fi evacuate, fac obiectul unei tratări secundare sau echivalente, conform articolului 4 din Directiva 91/271/CEE,

                           —

                           să adopte dispozițiile necesare pentru a garanta că, în aglomerările Pescasseroli (Abruzzi), Aviano Capoluogo, Cividale del Friuli, Codroipo/Sedegliano/Flaibano, Cormons, Gradisca d’Isonzo, Grado, Latisana Capoluogo, Pordenone/Porcia/Roveredo/Cordenons, Sacile, San Vito al Tagliamento, Udine (Friuli-Venezia Giulia), Frosinone (Lazio), Francavilla Fontana, Monteiasi, Trinitapoli (Puglia), Dorgali, Nuoro, ZIR Villacidro (Sardinia) și Castellammare del Golfo I, Cinisi, Partinico, Terrasini și Trappeto (Sicilia), cu un echivalent-locuitor mai mare de 10 000, care evacuează în ape receptoare considerate „zone sensibile” în sensul Directivei 91/271/CEE, apele urbane reziduale care intră în sistemele de colectare, înainte de a fi evacuate, fac obiectul unei tratări mai riguroase decât tratarea secundară sau echivalentă, conform articolului 5 din aceeași directivă,

                           —

                           să adopte dispozițiile necesare pentru ca stațiile de epurare a apelor urbane reziduale, construite în conformitate cu condițiile prevăzute la articolele 4, 5, 6 și 7 din Directiva 91/271/CEE să fie concepute, construite, exploatate și întreținute astfel încât să aibă un randament suficient în toate condițiile climatice normale ale locului în care sunt amplasate și pentru a se ține seama de variațiile sezoniere ale încărcării în momentul conceperii acestor instalații în aglomerările Pescasseroli (Abruzzi), Aviano Capoluogo, Cividale del Friuli, Codroipo/Sedegliano/Flaibano, Cormons, Gradisca d’Isonzo, Grado, Latisana Capoluogo, Pordenone/Porcia/Roveredo/Cordenons, Sacile, San Vito al Tagliamento, Udine (Friuli-Venezia Giulia), Frosinone (Lazio), Bareggio, Broni, Calco, Cassano d’Adda, Casteggio, Melegnano, Mortara, Orzinuovi, Rozzano, San Giuliano Milanese Ovest, Seveso Sud, Somma Lombardo, Trezzano sul Naviglio, Turbigo, Valle San Martino, Vigevano, Vimercate (Lombardia), Pesaro, Urbino (Regiunea Marche), Alta Val Susa (Piemont), Francavilla Fontana, Monteiasi, Trinitapoli (Puglia), Dorgali, Nuoro, ZIR Villacidro (Sardinia), Castellammare del Golfo I, Cinisi, Partinico, Terrasini, Trappeto (Sicilia), Courmayeur (Valea Aostei) și Thiene (Veneția),

                     Republica Italiană nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 3 și/sau al articolului 4 și/sau al articolului 5, precum și al articolului 10 din Directiva 91/271/CEE;

               —

               obligarea Republicii Italiene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin intermediul acțiunii formulate, Comisia invocă faptul că Italia nu a aplicat în mod corect, în diverse părți ale teritoriului său național, Directiva 91/271/CEE a Consiliului din 21 mai 1991 privind tratarea apelor urbane reziduale.
   În primul rând, Comisia constată diverse încălcări ale articolului 3 din directivă, care prevede la alineatul (1) al doilea paragraf și la alineatul (2) că pentru evacuările de ape urbane reziduale în ape receptoare considerate ca „zone sensibile”, definite la articolul 5 din aceeași directivă, statele membre aveau obligația să garanteze ca, până la 31 decembrie 1998, toate aglomerările al căror echivalent-locuitor este mai mare de 10 000 să fie echipate cu sisteme de colectare a apelor urbane reziduale conforme cerințelor anexei I punctul A. În diverse aglomerări din regiunea Lombardia, care intră în domeniul de aplicare al dispozițiilor respective, această obligație nu a fost îndeplinită în mod corect.
   Articolul 4 din Directiva 91/271/CEE prevede, în plus, la alineatele (1) și (3), că statele membre ar fi trebuit să se asigure, până la 31 decembrie 2000, pentru toate evacuările care provin de la aglomerări cu un echivalent-locuitor mai mare de 15 000 și până la 31 decembrie 2005, pentru toate evacuările care provin de la aglomerări cu un echivalent-locuitor cuprins între 10 000 și 15 000, că apele urbane reziduale care intră în sistemele de colectare, înainte de a fi evacuate, fac obiectul unei tratări secundare sau echivalente, în conformitate cu cerințele prevăzute în anexa I punctul B. Comisia a constatat nerespectarea dispozițiilor respective într-o serie de aglomerări din regiunile Abruzzi, Friuli-Venezia Giulia, Lombardia, Marche, Piemont, Sardinia, Sicilia, Valea Aostei și Veneția.
   În continuare, articolul 5 din directivă prevede la alineatele (2) și (3) că statele membre ar fi trebuit să se asigure, până la 31 decembrie 1998, pentru toate evacuările care provin din aglomerări cu echivalent-locuitor mai mare de 10 000, că apele urbane reziduale care intră în sistemele de colectare, înainte de a fi evacuate în zonele sensibile, fac obiectul unei tratări mai riguroase decât cea descrisă la articolul 4. Comisia a constatat nerespectarea dispozițiilor respective într-o serie de aglomerări din regiunile Abruzzi, Friuli-Venezia Giulia, Lazio, Puglia, Sardinia și Sicilia.
   Nerespectarea articolelor 4 și 5 din Directiva 91/271/CEE determină în final și încălcarea articolului 10 din aceeași directivă, potrivit căruia stațiile de epurare a apelor urbane reziduale ar trebui fie concepute, construite, exploatate și întreținute astfel încât să aibă un randament suficient în toate condițiile climatice normale ale locului în care sunt amplasate.

      (1)  JO L 135, p. 40, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 43.