title: Cauza T-140/16 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 22 aprilie 2016 – Le Pen/Parlamentul („Măsuri provizorii — Membru al Parlamentului European — Recuperarea indemnizațiilor plătite cu titlu de rambursare a cheltuielilor pentru asistență parlamentară — Cerere de suspendare a executării — Lipsa urgenței”)

text:
               6.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 200/26

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 22 aprilie 2016 – Le Pen/Parlamentul
   (Cauza T-140/16 R)
   ((„Măsuri provizorii - Membru al Parlamentului European - Recuperarea indemnizațiilor plătite cu titlu de rambursare a cheltuielilor pentru asistență parlamentară - Cerere de suspendare a executării - Lipsa urgenței”))
   (2016/C 200/37)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Jean-Marie Le Pen (Saint-Cloud, Franța) (reprezentanți: M. Ceccaldi și J.-P. Le Moigne, avocați)

      Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: G. Corstens și S. Seyr, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolele 278 și 279 TFUE și care are ca obiect suspendarea executării deciziei Secretarului general al Parlamentului din data de 29 ianuarie 2016 prin care se dispune recuperarea de la reclamant a sumei de 320 026,23 de euro și a notei de debit nr. 2016-195 din 4 februarie 2016 eliberate ca urmare a acestei decizii

      Dispozitivul

               1)

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza C-16/11: Ordonanța președintelui Curții din 6 iulie 2011 — Comisia Europeană/Republica Estonia

text:
               10.9.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/38

         Ordonanța președintelui Curții din 6 iulie 2011 — Comisia Europeană/Republica Estonia
   (Cauza C-16/11) (1)

   2011/C 269/81
   Limba de procedură: estona
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 63, 26.2.2011.


title: Cauza T-210/09: Acțiune introdusă la 26 mai 2009 — Formenti Seleco/Comisia

text:
               18.7.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 167/22

         Acțiune introdusă la 26 mai 2009 — Formenti Seleco/Comisia
   (Cauza T-210/09)
   2009/C 167/44
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Formenti Seleco SpA (Pordenone, Italia) (reprezentanți: A. Malatesta, G. Terracciano și S. Malatesta, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene

      Concluziile reclamantei

               —

               Admiterea acțiunii;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata unei despăgubiri în valoare de 156 208 915,03 euro în favoarea societății Formenti Seleco SpA aflată în lichidare, plasată sub un regim de reorganizare judiciară, majorată cu dobânda legală de la data declarării insolvabilității sau, în subsidiar, a oricărei sume pe care Tribunalul o va considera adecvată;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Societatea reclamantă, care este unul dintre principalii producători italieni de televizoare color, a fost declarată în stare de insolvabilitate și plasată sub un regim de reorganizare judiciară, în urma unor importuri considerabile pe piața europeană de televizoare color fabricate de societăți turcești și care ar fi fost vândute la prețuri care corespund caracteristicilor unei vânzări la preț de dumping.
   Pe teritoriul comunitar, această împrejurare ar fi fost direct determinată de încălcarea de către Republica Turcă a Acordului de asociere încheiat cu Comunitatea Europeană în 1963 și a prevederilor ulterioare, în măsura în care guvernul turc ar fi pus în aplicare un regim normativ care să eludeze obligațiile Turciei la nivelul Acordului de asociere încheiat cu Comunitățile, privind în special determinarea originii turcești pentru televizoarele color importate în Comunitate, Comisia având cunoștință de aceste eludări cel puțin din 1993.
   Mai exact, Formenti Seleco SpA susține responsabilitatea Comisiei pentru următoarele motive, care pot determina răspunderea extracontractuală a acesteia și, prin urmare, obligația de reparare de către Comisie a prejudiciilor produse:

               1)

               încălcarea obligațiilor care îi revin în temeiul Acordului de asociere și al Protocolului adițional, în măsura în care fie în perioada tranzitorie de realizare a uniunii vamale a Comunității cu Republica Turcă, mai precis până în 1994, fie, cu atât mai mult, în faza uniunii vamale complete, având cunoștință despre nerespectarea acordului de către Republica Turcă, nu a supravegheat aplicarea corectă a reglementării vamale relevante;

               2)

               încălcarea articolului 211 CE și a principiului bunei administrări întrucât, în măsura în care Acordul de asociere și Protocolul adițional fac parte din dreptul comunitar, Comisia este obligată să supravegheze respectarea prevederilor acestora și să garanteze o bună administrare;

               3)

               încălcarea principiului încrederii legitime, întrucât, prin comportamentul menționat, a încălcat încrederea singurului operator comercial comunitar, mai exact reclamanta, în buna funcționare a uniunii vamale cu Turcia, încredere care ar fi trebuit garantată prin controale și verificări pe care Comisia a omis să le efectueze;

               4)

               încălcarea și/sau aplicarea eronată a normelor antidumping întrucât Comisia, având cunoștință încă din 1993 despre neregularitățile grave săvârșite de exportatorii turci, nu a adoptat măsuri împotriva acestora, acționând fără diligența și prudența care ar trebui să caracterizeze administrația în mod normal.


title: Cauza C-508/09: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 3 martie 2011 — Comisia Europeană/Republica Italiană (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Conservarea păsărilor sălbatice — Directiva 79/409/CEE — Derogări de la regimul de protecție a păsărilor sălbatice)

text:
               30.4.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 130/7

         Hotărârea Curții (Camera a opta) din 3 martie 2011 — Comisia Europeană/Republica Italiană
   (Cauza C-508/09) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Conservarea păsărilor sălbatice - Directiva 79/409/CEE - Derogări de la regimul de protecție a păsărilor sălbatice)
   2011/C 130/11
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: D. Recchia și C. Zadra, agenți)

      Pârâtă: Republica Italiană (reprezentanți: G. Palmieri și G. Fiengo, agenți, S. Fiorentino, avvocato dello Stato)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolului 9 din Directiva 79/409/CEE a Consiliului din 2 aprilie 1979 privind conservarea păsărilor sălbatice (JO L 103, p. 1, Ediție specială, 15/vol. 1, p. 77) — Derogări — Regiunea Sardinia

      Dispozitivul

               1.

               Prin adoptarea și aplicarea de Regiunea Sardinia a unei reglementări privind autorizarea derogărilor de la regimul de protecție a păsărilor sălbatice care nu respectă condițiile stabilite la articolul 9 din Directiva 79/409/CEE a Consiliului din 2 aprilie 1979 privind conservarea păsărilor sălbatice, Republica Italiană nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 9 din această directivă.

               2.

               Obligă Republica Italiană la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 24, 30.1.2010.


title: Cauza C-355/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Аdministrativen sad – Plevna (Bulgaria) la 21 iulie 2014 – Polihim-SS EOOD/Nachalnik na Mitnitsa – Sviștov

text:
               22.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 329/6

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Аdministrativen sad – Plevna (Bulgaria) la 21 iulie 2014 – Polihim-SS EOOD/Nachalnik na Mitnitsa – Sviștov
   (Cauza C-355/14)
   2014/C 329/08
   Limba de procedură: bulgara

      Instanța de trimitere

   Аdministrativen sad – Plevna

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă:„Polihim-SS” EOOD (reprezentant: D. Dobrev, avocat)

      Pârât: Nachalnik na Mitnitsa – Sviștov

      Întrebările preliminare

               1)

               În cazurile care vizează produse energetice care sunt eliberate pentru consum și retrase din antrepozitul fiscal al unui antrepozitar autorizat, apoi sunt vândute în cadrul unei tranzacții comerciale către un cumpărător care nu deține nici o licență pentru producția de electricitate și nici vreo autorizație de utilizator final, scutit de la plata accizei, iar apoi sunt vândute de acesta unui terț care deține o licență pentru producția de electricitate, o autorizație privind recepția de produse energetice în regim suspensiv de acciză, eliberată de autoritățile competente ale statului membru, și o autorizație de utilizator final scutit de la plata accizei și căruia produsele energetice îi sunt livrate direct de către antrepozitarul autorizat, fără să fie puse efectiv la dispoziția cumpărătorului, noțiunea „consumul produselor energetice” de la articolul 1 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2008/118/CE (1) a Consiliului din 16 decembrie 2008 privind regimul general al accizelor și de abrogare a Directivei 92/12/CEE (2) se interpretează în sensul că produsele energetice sunt consumate de către cumpărătorul lor direct, care nu le introduce efectiv într-o anumit proces sau în sensul că sunt consumate de un terț, care le introduce efectiv într-un proces derulat de către el însuși?

               2)

               În cazurile care vizează produse energetice care sunt eliberate pentru consum și retrase din antrepozitul fiscal al unui antrepozitar autorizat, apoi sunt vândute în cadrul unei tranzacții comerciale către un cumpărător care nu deține nici o licență pentru producția de electricitate și nici vreo autorizație de utilizator final scutit de la plata accizei, iar apoi sunt vândute de acesta unui terț care deține o licență pentru producția de electricitate, o autorizație privind recepția de produse energetice în regim suspensiv de acciză, eliberată de autoritățile competente ale statului membru, și o autorizație de utilizator final scutit de la plata accizei și căruia produsele energetice îi sunt livrate direct de către antrepozitarul autorizat, fără să fie puse efectiv la dispoziția cumpărătorului, noțiunea „utilizate pentru a produce electricitate” de la articolul 14 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2003/96/CE (3) a Consiliului din 27 octombrie 2003 privind restructurarea cadrului comunitar de impozitare a produselor energetice și a electricității se interpretează în sensul că produsele energetice sunt utilizate de către cumpărătorul direct care nu le introduce efectiv într-un proces de realizare a unui obiectiv în regim suspensiv de accize sau în sensul că sunt utilizate de către un terț care le introduce efectiv într-un proces de realizare a unui obiectiv în regim suspensiv de accize, și anume încălzirea, de exemplu pentru producția de electricitate?

               3)

               Având în vedere principiile juridice comunitare cu privire la regimul accizelor și în special dispozițiile articolului 1 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2008/118 și dispozițiile articolului 14 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2003/96, în cazul livrării unor produse energetice către un utilizator final care deține licențele și autorizațiile necesare prevăzute în dreptul național pentru producția de electricitate, precum și o autorizație de utilizator final scutit de la plata accizei, iar acesta a primit produsele direct de la antrepozitarul autorizat, fără să fie însă primul cumpărător, produsele energetice sunt supuse accizelor? În caz afirmativ, care este rata aplicabilă, cea aplicabilă produselor energetice utilizate în calitate de carburanți sau cea aplicabilă produselor energetice utilizate în calitate de combustibili pentru termoficare?

               4)

               Având în vedere principiile juridice comunitare cu privire la regimul accizelor și în special dispozițiile articolului 1 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2008/118 și dispozițiile articolului 14 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2003/96, în cazul livrării unor produse energetice către un utilizator final care deține licențele și autorizațiile necesare prevăzute în dreptul național pentru producția de electricitate, precum și o autorizație de utilizator final scutit de la plata accizei, iar acesta a primit produsele direct de la antrepozitarul autorizat, fără să fie însă primul cumpărător, produsele energetice sunt supuse accizelor? În caz afirmativ, care este rata aplicabilă, cea aplicabilă produselor energetice utilizate în calitate de carburanți sau cea aplicabilă produselor energetice utilizate în calitate de combustibili pentru termoficare?

      (1)  JO L 9, p. 12.

      (2)  Directiva 92/12/CEE a Consiliului din 25 februarie 1992 privind regimul general al produselor supuse accizelor și privind deținerea, circulația și monitorizarea acestor produse, JO L 76, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 1, p. 129.

      (3)  JO L 283, p. 51, Ediție specială, 09/vol. 2, p. 98.


title: Cauza T-314/09: Ordonanța Tribunalului din 2 aprilie 2014 – Intercéréales și Grossi/Comisia ( „Ajutoare de stat — Schemă-cadru de acţiuni întreprinse de asociaţiile interprofesionale agricole recunoscute în Franţa în favoarea membrilor filialelor agricole reprezentate — Finanțare prin cotizații voluntare devenite obligatorii — Decizie prin care o schemă de ajutor este declarată compatibilă cu piața comună — Retragerea deciziei — Nepronunțare asupra fondului” )

text:
               10.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 175/44

         Ordonanța Tribunalului din 2 aprilie 2014 – Intercéréales și Grossi/Comisia
   (Cauza T-314/09) (1)

   ((„Ajutoare de stat - Schemă-cadru de acţiuni întreprinse de asociaţiile interprofesionale agricole recunoscute în Franţa în favoarea membrilor filialelor agricole reprezentate - Finanțare prin cotizații voluntare devenite obligatorii - Decizie prin care o schemă de ajutor este declarată compatibilă cu piața comună - Retragerea deciziei - Nepronunțare asupra fondului”))
   2014/C 175/60
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamante: Intercéréales (Paris, Franța) și Alain Grossi (Nîmes, Franța) (reprezentanți: inițial B. Le Bret și L. Olza Moreno, ulterior B. Le Bret și C. Renner, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial B. Stromsky și C. Urraca Caviedes, ulterior B. Stromsky și S. Thomas, iar în final B. Stromsky, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei C(2008) 7846 final a Comisiei din 10 decembrie 2008 privind ajutorul de stat nr. 561/2008 referitor la schema-cadru de acţiuni întreprinse de asociaţiile interprofesionale agricole recunoscute în Franţa în favoarea membrilor filialelor agricole reprezentate

      Dispozitivul

               1)

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului prezentei acțiuni.

               2)

               Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 244, 10.10.2009.


title: Cauza C-140/08: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 29 octombrie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tallinna Halduskohus — Republica Estonia) — Rakvere Lihakombinaat AS/Põllumajandusministeerium, Maksu- ja Tolliameti Ida maksu- ja tollikeskus [ Tariful vamal comun — Nomenclatura combinată — Clasificare tarifară — Bucăți și organe congelate de cocoși și de găini — Aderarea Estoniei — Măsuri tranzitorii — Produse agricole — Stocuri excedentare — Regulamentul (CE) nr. 1972/2003 ]

text:
               19.12.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 312/5

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 29 octombrie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tallinna Halduskohus — Republica Estonia) — Rakvere Lihakombinaat AS/Põllumajandusministeerium, Maksu- ja Tolliameti Ida maksu- ja tollikeskus
   (Cauza C-140/08) (1)

   („Tariful vamal comun - Nomenclatura combinată - Clasificare tarifară - Bucăți și organe congelate de cocoși și de găini - Aderarea Estoniei - Măsuri tranzitorii - Produse agricole - Stocuri excedentare - Regulamentul (CE) nr. 1972/2003”)
   2009/C 312/07
   Limba de procedură: estoniana

      Instanța de trimitere

   Tallinna Halduskohus

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Rakvere Lihakombinaat AS

      Pârâți: Põllumajandusministeerium, Maksu- ja Tolliameti Ida maksu- ja tollikeskus

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Tallinna Halduskohus — Interpretarea anexei I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful vamal comun (JO L 256, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 4, p. 3), precum și a articolului 4 alineatele (1) și (2) din Regulamentul (CE) nr. 1972/2003 al Comisiei din 10 noiembrie 2003 privind măsurile tranzitorii care urmează să fie adoptate în ceea ce privește schimburile de produse agricole în contextul aderării Republicii Cehe, Estoniei, Ciprului, Letoniei, Lituaniei, Ungariei, Maltei, Poloniei, Sloveniei și Slovaciei (JO L 293, p. 3, Ediție specială, 03/vol. 50, p. 100) — Carne separată mecanic, congelată, obținută prin dezosarea mecanică a păsărilor — Încadrare în categoria 0207 14 10 (bucăți congelate de cocoși și de găini, dezosate) sau în categoria 0207 14 99 (organe congelate de cocoși și de găini, altele) din Nomenclatura combinată — Taxă asupra stocurilor excedentare de produse agricole deținute de producători — Stabilirea cantității stocului tranzitoriu și a stocului excedentar în vederea impunerii acestei taxe

      Dispozitivul

               1.

               Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful vamal comun, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 1789/2003 al Comisiei din 11 septembrie 2003, trebuie interpretat în sensul că produse precum cele în cauză în acțiunea principală, constituite din carne separată mecanic congelată, obținută prin dezosarea mecanică a cocoșilor și a găinilor, și destinate alimentației umane trebuie clasificate la subpoziția 0207 14 10 din Nomenclatura combinată.

               2.

               Articolul 4 alineatul (2) din Regulamentului (CE) nr. 1972/2003 al Comisiei din 10 noiembrie 2003 privind măsurile tranzitorii care urmează să fie adoptate în ceea ce privește schimburile de produse agricole în contextul aderării Republicii Cehe, a Estoniei, a Ciprului, a Letoniei, a Lituaniei, a Ungariei, a Maltei, a Poloniei, a Sloveniei și a Slovaciei, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 230/2004 al Comisiei din 10 februarie 2004, nu se opune unei dispoziții naționale, precum articolul 6 alineatul 1 din Legea privind taxa asupra stocurilor excedentare (Üleliigse laovaru tasu seadus), astfel cum a fost modificată prin legea adoptată la 25 ianuarie 2007, potrivit căreia stocul excedentar al unui operator se stabilește prin deducerea din stocul efectiv deținut la 1 mai 2004 a stocului reportat, care este definit de media stocurilor deținute la data de 1 mai a celor patru ani anteriori, multiplicată cu un coeficient de 1,2, corespunzător ratei creșterii producției agricole înregistrate în statul membru în cauză în această perioadă de patru ani.

               3.

               Regulamentul nr. 1972/2003 nu se opune perceperii unei taxe asupra stocului excedentar al unui operator, chiar dacă acesta este în măsură să demonstreze că nu a realizat un profit cu ocazia comercializării acestui stoc după 1 mai 2004.

      (1)  JO C 171, 5.7.2008.


title: Cauza C-537/14 P: Recurs introdus la 25 noiembrie 2014 de Debonair Trading Internacional Ld a împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 23 septembrie 2014 în cauza T-341/13, Groupe Léa Nature SA/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

text:
               13.4.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 118/12

         Recurs introdus la 25 noiembrie 2014 de Debonair Trading Internacional Lda împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 23 septembrie 2014 în cauza T-341/13, Groupe Léa Nature SA/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   (Cauza C-537/14 P)
   (2015/C 118/16)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Debonair Trading Internacional Lda (reprezentanți: D. Selden, avocat, T. Alkin, barrister)

      Celelalte părți din procedură: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Groupe Léa Nature SA

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curții:

               —

               Anularea deciziei Tribunalului de anulare a deciziei camerei de recurs;

               —

               Trimiterea cauzei Tribunalului în vederea rejudecării, cu indicația că mărcile în discuție sunt similare; și

               —

               Obligarea intimatului la plata cheltuielilor de judecată aferente procedurilor în fața Tribunalului și a Curții.

      Motivele și principalele argumente

               1.

               Recurenta invocă două motive de drept, respectiv încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) și a articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009 (1). În esență, recurenta susține că Tribunalul nu a aplicat jurisprudența consacrată atunci când a analizat mărcile respective, astfel încât a constatat în mod greșit că mărcile erau complet nesimilare.

               2.

               În primul rând, dat fiind faptul că a constatat că mărcile erau fonetic similare din cauza elementului comun „so”, Tribunalul ar fi trebuit să concluzioneze că erau global similare, cel puțin în această măsură. Atunci când a concluzionat că erau nesimilare, în pofida elementului fonetic comun, Tribunalul nu a aplicat jurisprudența consacrată privind natura și gradul de similitudine necesar pentru aplicarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) și a articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009.

               3.

               În al doilea rând, dat fiind faptul că a statuat că mărcile erau similare din punct de vedere fonetic, Tribunalul ar fi trebuit să concluzioneze că erau deopotrivă similare din punct de vedere vizual pentru motive în mod esențial similare [și deci, a fortiori, că erau similare în sensul articolului 8 alineatul (1) litera (b) și al articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009]. Concluzionând că erau nesimilare din punct de vedere vizual, în pofida elementului vizual comun „so”, Tribunalul nu a aplicat jurisprudența consacrată atunci când a procedat la analiza impresiei vizuale produse de acest element în cadrul mărcilor.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, p. 1).


title: Cauzele T-305/06 — T-307/06: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 15 octombrie 2008 — Air Products and Chemicals/OAPI — Messer (Ferromix, Inomix et Alumix) ( Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cereri de înregistrare ale mărcilor comunitare verbale Ferromix, Inomix et Alumix — Mărcile verbale anterioare FERROMAXX, INOMAXX et ALUMAXX — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 )

text:
               6.12.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 313/30

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 15 octombrie 2008 — Air Products and Chemicals/OAPI — Messer (Ferromix, Inomix et Alumix)
   (Cauzele T-305/06 — T-307/06) (1)

   („Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cereri de înregistrare ale mărcilor comunitare verbale Ferromix, Inomix et Alumix - Mărcile verbale anterioare FERROMAXX, INOMAXX et ALUMAXX - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94’)
   (2008/C 313/54)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Air Products and Chemicals, Inc. (Allentown, Pennsylvania, Statele Unite) (reprezentanți: S. Heurung și C. Probst, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: S. Laitinen și D. Botis, agenți)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Messer Group GmbH (Sulzbach, Germania) (reprezentanți: W. Graf v. Schwerin și J. Schmidt, avocați)
   Obiectul
   Acțiune formulată împotriva a trei decizii a Camerei a doua de recurs a OAPI din 12 septembrie 2006 (cauzele conexate R 1270/2005-2 și R 1408/2005-2; R 1226/2005-2 și R 1398/2005-2 și R 1225/2005-2 și R 1397/2005-2) privind procedurile de opoziție dintre Air Products and Chemicals, Inc. și Messer Group GmbH.
   Dispozitivul

               1)

               Anulează deciziile Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 12 septembrie 2006 (cauzele conexate R 1270/2005-2 și R 1408/2005-2; R 1226/2005-2 și R 1398/2005-2 și R 1225/2005-2 și R 1397/2005-2).

               2)

               Obligă OAPI să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de Air Products and Chemicals, Inc.

               3)

               Messer Group GmbH suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 326, 30.12.2006.


title: Cauza T-221/12: Hotărârea Tribunalului din 23 ianuarie 2014 — Sunrider/OAPI — Nannerl (SUN FRESH) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale SUN FRESH — Mărcile comunitare, Benelux și naționale verbale și figurative anterioare SUNNY FRESH, SUNRIDER SUNNY FRESH și SUNNYFRESH — Motiv relativ de refuz — Dovada utilizării serioase a mărcilor anterioare — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               8.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 71/18

      Hotărârea Tribunalului din 23 ianuarie 2014 — Sunrider/OAPI — Nannerl (SUN FRESH)
      (Cauza T-221/12) (1)

      (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale SUN FRESH - Mărcile comunitare, Benelux și naționale verbale și figurative anterioare SUNNY FRESH, SUNRIDER SUNNY FRESH și SUNNYFRESH - Motiv relativ de refuz - Dovada utilizării serioase a mărcilor anterioare - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
      (2014/C 71/31)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: The Sunrider Corporation (Torrance, California, Statele Unite) (reprezentanți: N. Dontas și K. Markakis, avocați)

         Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: P. Bullock, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Nannerl GmbH & Co. KG (Anthering bei Salzburg, Austria) (reprezentant: A. Thünken, avocat)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 26 martie 2012 (cauza R 2401/2010-4) privind o procedură de opoziție între The Sunrider Corporation și Nannerl GmbH & Co. KG

         Dispozitivul

                  1.

                  Respinge acțiunea.

                  2.

                  Obligă Sunrider Corporation la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 217, 21.7.2012.


title: Cauza T-146/97: Ordonanța Tribunalului din 8 aprilie 2011 — Bakkers/Consiliul și Comisia

text:
               11.6.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 173/15

         Ordonanța Tribunalului din 8 aprilie 2011 — Bakkers/Consiliul și Comisia
   (Cauza T-146/97) (1)

   2011/C 173/31
   Limba de procedură: olandeza
   Președintele Camerei a opta a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 199, 28.6.1997.


title: Cauza T-164/10: Acțiune introdusă la 13 aprilie 2010 — Pioneer Hi-Bred International/Comisia

text:
               19.6.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/46

      Acțiune introdusă la 13 aprilie 2010 — Pioneer Hi-Bred International/Comisia
      (Cauza T-164/10)
      (2010/C 161/74)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Pioneer Hi-Bred International, Inc. (Johnston, Statele Unite) (reprezentanți: J. Temple Lang, Solicitor, și T. Müller-Ibold, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile reclamantei

                  —

                  Constatarea faptului că, întrucât a omis să prezinte Consiliului un proiect de măsuri care trebuie să fie luate potrivit articolului 5 alineatul (2) din decizia Consiliului și întrucât a omis să ia toate celelalte măsuri care, în funcție de evoluția procedurii de adoptare a deciziilor, pot fi necesare pentru asigurarea adoptării deciziei la care se referă articolul 18 din directivă, Comisia s-a abținut să acționeze în conformitate cu articolul 18 din Directiva 2000/18 privind diseminarea deliberată în mediu a organismelor modificate genetic;

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă.

         Motivele și principalele argumente

      La 2 mai 2007, reclamanta a formulat prima cerere în temeiul articolului 232 CE (1), susținând că s-ar fi omis de către Comisie, cu încălcarea articolului 18 din Directiva 2001/18/CE (2), să asigure adoptarea unei decizii referitoare la notificarea reclamantei privind introducerea pe piață a porumbului 1507 modificat genetic, rezistent la insecte. La 21 ianuarie 2009, Comisia, în conformitate cu articolul 5 alineatul (2) din Decizia 1999/468, a prezentat propunerea de decizie comitetului de reglementare. În cadrul procedurii în fața Tribunalului, părțile au fost de acord că, având în vedere prezentarea propunerii de decizie, acțiunea a rămas fără obiect și, prin Ordonanța din 4 septembrie 2009, Tribunalul a decis că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei T-139/07.
      În prezenta acțiune, reclamanta susține că, potrivit articolului 265 TFUE, Comisia nu a prezentat încă Consiliului o propunere referitoare la introducerea pe piață a porumbului 1507 modificat genetic, rezistent la insecte, în pofida solicitării reclamantei. Reclamanta susține că, în toate cele șase reuniuni ale Consiliului Mediu care au avut loc de la momentul la care comitetul de reglementare nu a emis un aviz referitor la propunerea din 25 februarie 2009, Comisia a omis să prezinte un proiect de decizie privind notificarea reclamantei.
      Reclamanta afirmă că, în conformitate cu procedura stabilită în directivă, Comisia este obligată să asigure că se adoptă și se publică, în termenul prevăzut de directivă, o decizie privind notificarea. În plus, reclamanta susține că, prin faptul că nu a prezentat Consiliului un proiect de măsuri care trebuie să fie luate, Comisia a omis să asigure adoptarea unei asemenea decizii, deși toate cerințele privind reclamanta și celelalte părți, prevăzute de directivă, au fost îndeplinite în conformitate cu directiva.
      În continuare, reclamanta susține că a solicitat Comisiei să își precizeze poziția în termenul prevăzut de articolul 265 TFUE, ceea ce Comisia a omis să facă. În opinia reclamantei, motivele Comisiei pentru omisiunea sa de a prezenta un proiect de decizie Consiliului sunt nerelevante și nejustificate. Potrivit reclamantei, abținerea Comisiei de a acționa a avut efecte negative cu privire la situația sa juridică și a cauzat acesteia pierderi specifice, probate și cuantificabile.

         (1)  Cauza T-139/07, Pioneer Hi-Bred International/Comisia, JO C 155, p. 28.

         (2)  Directiva 2001/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 martie 2001 privind diseminarea deliberată în mediu a organismelor modificate genetic și de abrogare a Directivei 90/220/CEE a Consiliului — Declarația Comisiei, JO L 106, p. 1, Ediție specială, 15/vol. 7, p. 75.


title: Cauza F-35/11: Acțiune introdusă la 4 aprilie 2011 — ZZ/Parlamentul European

text:
               16.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/33

         Acțiune introdusă la 4 aprilie 2011 — ZZ/Parlamentul European
   (Cauza F-35/11)
   2011/C 211/67
   Limba de procedură: slovaca

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: J. Rybánsky, avocat)

      Pârât: Parlamentul European

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei pârâtului de a nu atribui reclamantului decât jumătate din indemnizația de instalare la care ar avea dreptul în mod normal

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei Parlamentului European (Unitatea Drepturi individuale) din 28 mai 2010 cu privire la atribuirea indemnizației de instalare reclamantului în partea care stabilește indemnizația de instalare numai la salariul de bază pe o lună, neacordând indemnizația de instalare egală cu salariul de bază pe două luni;

               —

               Anularea deciziei Secretarului General al Parlamentului European din 6 ianuarie 2011, prin care se respinge reclamația reclamantului depusă în temeiul articolului 90 alineatul (2) din Statutul Funcționarilor din Uniunea Europeană;

               —

               obligarea Parlamentului European la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-216/09: Acțiune introdusă la 27 mai 2009 — Astrim și Elyo Italia/Comisia

text:
               18.7.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 167/23

         Acțiune introdusă la 27 mai 2009 — Astrim și Elyo Italia/Comisia
   (Cauza T-216/09)
   2009/C 167/45
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamante: Astrim SpA (Roma, Italia), Elyo Italia Srl (Sesto San Giovanni, Italia) (reprezentant: M. Brugnoletti, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene

      Concluziile reclamantelor

               —

               În principal: anularea deciziei Comisiei prin care a fost considerată incompletă oferta prezentată de grupul de societăți reclamante, în urma cererii de ofertă (1) pentru atribuirea contractului privind serviciul de întreținere a Centrului comun de cercetare nr. 2008 — C 04005, comunicată prin scrisoarea din 27 martie 2009 și completată prin comunicarea din 3 aprilie 2009, precum și a tuturor deciziilor ulterioare corelate cu prima decizie, inclusiv a deciziei de atribuire a contractului altei întreprinderi.

               —

               În subsidiar: anularea punctului 17 din invitația de participare la procedură nr. 2008 — C04 005, în partea în care prevede un criteriu general de excludere din procedură.

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În prezenta cauză, reclamantele solicită anularea deciziei prin care Comisia a exclus oferta lor prezentată în urma cererii de ofertă pentru atribuirea contractului de servicii de întreținere a Centrului comun de cercetare nr. 2008 — C04 005 și a atribuit contractul unei alte societăți.
   Reclamantele își întemeiază cererea pe trei motive:
   Prin primul motiv, reclamantele susțin încălcarea de către Comisie a punctului 17 din invitația de participare, articolele 92 și 89 din Regulamentul nr. 1605/2002 al Consiliului din 25 iunie 2002 (2), precum și principiul transparenței și al egalității de tratament, prin faptul că a decis să excludă oferta reclamantelor, considerând în mod greșit că oferta nu conținea anumite prețuri, în timp ce grupul de societăți reclamante a urmărit în mod intenționat să prezinte un preț egal cu zero.
   Prin al doilea motiv, reclamantele invocă lipsa de motivare a deciziei de excludere întrucât articolul 17 din invitația de participare nu prevede excluderea automată în cazul necompletării unei rubrici din oferta economică, deși prevede posibilitatea excluderii, lăsând la aprecierea Comisiei decizia de excludere sau nu a participantului, decizie care, fiind arbitrară, trebuie să fie susținută de o motivare adecvată, inexistentă în decizia de excludere adoptată de Comisie.
   Prin al treilea motiv și numai în cazul în care Tribunalul nu ar admite celelalte două motive, reclamantele solicită anularea punctului 17 din invitația de participare pentru încălcarea articolelor 92 și 87 din Regulamentul nr. 1605/2002 al Consiliului, menționat anterior, întrucât punctul 17 prevede un criteriu general de excludere.

      (1)  JO 2008/S 2008 — 274999 din 25 octombrie 2008.

      (2)  Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului din 25 iunie 2002 privind regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene


title: Cauza C-337/15 P: Recurs introdus la 6 iulie 2015 de Ombudsmanul European împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 29 aprilie 2015 în cauza T-217/11, Staelen/Ombudsmanul European

text:
               7.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 294/42

         Recurs introdus la 6 iulie 2015 de Ombudsmanul European împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 29 aprilie 2015 în cauza T-217/11, Staelen/Ombudsmanul European
   (Cauza C-337/15 P)
   (2015/C 294/54)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurent: Ombudsmanul European (reprezentant: G. Grill, agent)

      Cealaltă parte din procedură: Claire Staelen

      Concluziile recurentului

   Cu titlu principal:

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului în cauza T-217/11 (1) în ceea ce privește concluzia că (a) Ombudsmanul a săvârșit mai multe nelegalități care constituie încălcări suficient de grave ale dreptului Uniunii, (b) că a fost stabilit caracterul real al unui prejudiciu moral și (c) că există o legătură de cauzalitate între nelegalitățile identificate de Tribunal și acest prejudiciu moral și (2) în ceea ce privește obligarea Ombudsmanului la plata unei despăgubiri de 7  000 de euro;

               —

               respingerea cererii introductive ca nefondată în măsura în care Hotărârea Tribunalului este anulată;

         cu titlu subsidiar:

               —

               trimiterea cauzei spre rejudecare Tribunalului în măsura în care Hotărârea Tribunalului este anulată; și

               —

               soluționarea justă și echitabilă a cererii privind cheltuielile de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului, Ombudsmanul invocă motive întemeiate pe mai multe erori de drept.
   În primul rând, acesta apreciază că Tribunalul a a săvârșit o eroare de drept considerând că o simplă încălcare a principiului diligenței este suficientă pentru stabilirea unei încălcări suficient de grave. Ombudsmanul apreciază că această teză a Tribunalului nu este în conformitate cu jurisprudența în materia răspunderii extracontractuale, care ar impune să fie stabilită o încălcare suficient de gravă a unei norme de drept având ca obiect acordarea de drepturi particularilor și care ar sublinia că criteriul decisiv care permite să se considere că această condiție este îndeplinită este cel al nerespectării vădite și grave de către instituția în cauză a limitelor impuse puterii sale de apreciere. Tribunalul ar omite să ia în considerare caracteristicile specifice ale funcției Ombudsmanului, îndeosebi faptul că acesta dispune de o marjă foarte largă de apreciere în desfășurarea anchetelor.
   În al doilea rând, Ombudsmanul contestă de asemenea modul de interpretare de către Tribunal a faptului că, atunci când efectuează o anchetă, iar o instituție îi furnizează o explicație care i se pare convingătoare, acest lucru nu îl scutește de răspunderea de a se asigura că faptele pe care se bazează această explicație sunt dovedite, îndeosebi atunci când explicația constituie singurul temei al constatării de către acesta a inexistenței unui caz de administrare defectuoasă. Ombudsmanul apreciază astfel că instituțiile sunt obligate să îi furnizeze date corecte și că este deci legitim ca el să își întemeieze concluziile pe informațiile care îi sunt transmise, atât timp cât nu există alte elemente care să poată pune la îndoială fiabilitatea informațiilor transmise. Din acest punct de vedere, Ombudsmanul susține că nu avea nici un motiv să se teamă că informațiile transmise nu corespundeau situației de fapt.
   În al treilea rând, deși Ombudsmanul împărtășește constatarea Tribunalului, potrivit căreia anumite răspunsuri ale Ombudsmanului au fost formulate într-un termen nerezonabil, Ombudsmanul contestă faptul că această încălcare a dreptului Uniunii care îi este imputabilă poate fi calificată drept suficient de gravă. Prin urmare, nu poate fi angajată răspunderea extracontractuală a Uniunii.
   În al patrulea rând, Ombudsmanul apreciază că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept prin faptul că nu a dat nicio explicație cu privire la calificarea drept prejudiciu moral a atingerii aduse încrederii doamnei Staelen în serviciul Ombudsmanului.
   În ultimul rând, Ombudsmanul contestă existența unei legături de cauzalitate între nelegalitățile care îi sunt imputate și pierderea de către doamna Staelen a încrederii în serviciul acestuia.


title: Cauza C-8/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per la Toscana (Italia) la 2 ianuarie 2012 — Cristian Rainone și alții/Ministero dell’Interno și alții

text:
               10.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 73/21

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per la Toscana (Italia) la 2 ianuarie 2012 — Cristian Rainone și alții/Ministero dell’Interno și alții
   (Cauza C-8/12)
   2012/C 73/37
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale Amministrativo Regionale per la Toscana

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Cristian Rainone, Orentino Viviani, Miriam Befani

      Pârâți: Ministero dell’Interno, Questura di Prato și Questura di Firenze

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolele 43 CE și 49 CE trebuie interpretate în sensul că se opun, în principiu, legislației unui stat membru, precum legislația italiană prevăzută la articolul 88 din T.U.L.P.S., potrivit căreia „licența pentru colectarea pariurilor poate fi acordată exclusiv persoanelor care dețin o concesiune sau autorizația unui minister sau a unei alte entități căreia legea îi conferă dreptul de a organiza sau de a exploata pariuri, precum și persoanelor însărcinate de concesionar sau de deținătorul autorizației în virtutea acestei concesiuni sau autorizații” și la articolul 2 alineatul 2-ter din Decretul-lege nr. 40 din 25 martie 2010, transformat în Legea Nr. 73/2010, în baza căruia „articolul 88 din textul unic al legilor privind siguranța publică, prevăzut de Decretul regal nr. 773 din 18 iunie 1931, cu modificările ulterioare, se interpretează în sensul că licența prevăzută, în cazul în care este eliberată pentru activități comerciale în care se desfășoară exercitarea și colectarea jocurilor publice cu premii in bani, va avea efect numai după eliberarea către proprietarii acestor activități a unei concesiuni speciale pentru exercitarea și colectarea acestor jocuri din partea Ministero dell’economia e delle finanze — Amministrazione autonoma dei monopoli di Stato”?

               2.

               Articolele 43 CE și 49 din Tratatul CE trebuie să fie interpretate în sensul că se opun, de asemenea, în principiu, unei legislații naționale, precum legislația prevăzută la articolul 38 alineatul 2 din Decretul-lege nr. nr. 223 din 4 iulie 2006, transformat în Legea nr. 248/2006, potrivit căruia „Articolul 1 alineatul 287 din Legea nr. 311 din 30 decembrie 2004 se înlocuiește cu următorul:
               «287.   Ministero dell’economia e delle finanze — Amministrazione autonoma dei monopoli di Stato adoptă noile modalități de distribuire a jocului pentru alte evenimente decât cursele de cai, în conformitate cu următoarele criterii:

                           l)

                           stabilirea modalităților de protecție a concesionarilor activității de colectare de pariuri în cotă fixă pentru alte evenimente decât cursele de cai reglementate de regulamentul prevăzut de Decretul ministrului economiei și finanțelor nr. 111 din 1 martie 2006;»”

                     Aceasta se referă în special prevederea, la articolul 38 alineatul 2 menționat anterior, a unei orientări generale pentru protejarea concesiunilor acordate anterior modificării cadrului legislativ, a unei serii de limite și măsuri care ar conduce, în fapt, la garantarea menținerii pozițiilor comerciale existente, cum o demonstrează obligațiile privind deschiderea unor noi puncte de vânzare la o anumită distanță față de cele deja atribuite și a interpretării generale pe care Amministrazione autonoma dei monopoli di Stato a dat-o articolului 38 alineatul 2, citat anterior, introducând în convențiile de concesionare (articolul 23 alineatul 3) clauza decăderii, menționată anterior, în cazurile desfășurării directe sau indirecte a unor activități transfrontaliere asimilabile.

               3.

               În cazul unui răspuns afirmativ, și anume dacă dispozițiile naționale prevăzute la punctele precedente sunt considerate compatibile cu reglementările comunitare, articolul 49 din Tratatul CE trebuie să fie interpretat în sensul că, în cazul unei restricții privind libera prestare a serviciilor, impusă din motive de interes general, trebuie mai întâi să se verifice dacă acest interes general nu este deja [OR 29] luat suficient în considerare în temeiul dispozițiilor, controalelor și verificărilor la care prestatorul de servicii este supus în statul de stabilire?

               4.

               În cazul unui răspuns afirmativ, în termenii specificați la punctul anterior, instanța de trimitere trebuie să țină seama, în cadrul verificării proporționalității unei astfel de restricții, de faptul că gradul controalelor prevăzute de dispozițiile statului în care este stabilit prestatorul de servicii depășește chiar gradul controalelor impuse de statul în care sunt prestate serviciile?


title: Ședința plenară

text:
               10.11.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/41

         Ședința plenară
   (2007/C 269/72)
   La 2 octombrie 2007, Tribunalul de Primă Instanță a hotărât, în conformitate cu articolul 32 alineatul (1) al doilea paragraf din Regulamentul de procedură, că, dacă, urmare a desemnării unui avocat general în temeiul articolului 17 din Regulamentul de procedură, numărul judecătorilor în ședința plenară a Tribunalului este par, sistemul de rotație prestabilit aplicat în cursul perioadei de trei ani pentru care sunt aleși președinții camerelor compuse din cinci judecători, potrivit căruia președintele Tribunalului desemnează judecătorul care nu va participa la judecarea cauzei, este ordinea inversă în funcție de rangul atribuit judecătorilor în raport cu vechimea în funcție, în conformitate cu articolul 6 din Regulamentul de procedură, excepție făcând cazul în care judecătorul astfel desemnat este judecătorul raportor. În acest ultim caz, va fi desemnat judecătorul care îl precedă imediat în rang pe acesta.


title: Cauza T-414/06 P: Recurs introdus la data de 27 decembrie 2006 de către Philippe Combescot împotriva hotărârii pronunțate la data de 19 octombrie 2006 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-114/05, Philippe Combescot/Comisie

text:
               24.2.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 42/42

         Recurs introdus la data de 27 decembrie 2006 de către Philippe Combescot împotriva hotărârii pronunțate la data de 19 octombrie 2006 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-114/05, Philippe Combescot/Comisie
   (Cauza T-414/06 P)
   (2007/C 42/74)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Recurent: Philippe Combescot (Lecce, Italia) (reprezentanți: A. Maritati și V. Messa, avocați)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile recurentului

               —

               În vederea modificării hotărârii pronunțate de Tribunalul Funcției Publice la 19 octombrie 2006 în cauza F-114/05, în principal se solicită declararea recursului ca admisibil pentru că a fost introdus în termen și este justificat de interesul funcționarului de a fi apărat de justiție;

               —

               Recunoașterea faptului că prin adoptarea dispoziției domnul Philippe Combescot a suportat daune morale, fiindu-i prejudiciate sănătatea și imaginea, fapt cu repercusiuni grave asupra echilibrului său psihologic;

               —

               Plata în favoarea domnului Combescot a sumei de 150 000 euro, cu titlu de reparare a prejudiciului;

               —

               Obligarea intimatei la plata cheltuielilor de judecată și a altor cheltuieli.

         Motivele și principalele argumente
   Prezentul recurs este introdus împotriva hotărârii Tribunalului Funcției Publice al Uniunii Europene, pronunțată la 19 octombrie 2006, în cauza F-114/05, care a declarat acțiunea inadmisibilă pe motivul introducerii tardive și a lipsei de interes.
   În susținerea pretențiilor sale, recurentul învederează:

               —

               Interpretarea greșită a articolului 92 alineatul (2) din Statut, în special a definiției sintagmei „decizie implicită de respingere“, în măsura în care, din punct de vedere al efectelor asupra termenului de introducere a recursului, hotărârea recurată consideră decizia expresă pronunțată în termen și necomunicată ca fiind echivalentă cu decizia implicită de respingere. În opinia recurentului, hotărârea de primă instanță nu se pronunță asupra capătului de cerere esențial formulat în litigiu: dacă o dispoziție expresă de respingere, adoptată în termenul prevăzut în Statut, dar necomunicată persoanei interesate, își produce toate efectele.

               —

               Între altele, în cazul de față, întârzierea nepermisă în comunicarea dispoziției nu poate fi imputată în nici un caz persoanei interesate. Nici cu privire la acest aspect Tribunalul nu a apreciat în mod corect, chiar și sub aspectul respectării regulilor de procedură, argumentele invocate în apărare de către pârâtă cu privire la dificultățile pe care le-a întâmpinat în identificarea domiciliului funcționarului.

               —

               Deși la data introducerii recursului recurentul era deja pensionat, el era la momentul respectiv, rămânând și în prezent, interesat să introducă recurs pentru a demonstra ilegalitatea transferului respectiv, în măsura în care, ca o consecință a declarării dispoziției contestate ca ilegală, se solicită repararea prejudiciilor morale și profesionale.


title: Cauza T-352/13 P: Recurs introdus la 2 iulie 2013 de BX împotriva Hotărârii din 24 aprilie 2013 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-88/11, BX/Comisia

text:
               31.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/39

         Recurs introdus la 2 iulie 2013 de BX împotriva Hotărârii din 24 aprilie 2013 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-88/11, BX/Comisia
   (Cauza T-352/13 P)
   2013/C 252/67
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurent: BX (Washington, Statele Unite) (reprezentant: R. Rata, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile

   Recurentul solicită Tribunalului:

               —

               anularea Hotărârii din 24 aprilie 2013 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F 88/11;

               —

               anularea deciziei atacate a comisiei de evaluare de a nu îl înscrie pe recurent pe lista de rezervă a candidaților admiși în cadrul concursului EPSO/AD/148/09-RO (JO 2009 C 14 A, p. 1); și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului, recurentul invocă șase motive.

               1.

               Primul motiv: concluzia Tribunalului Funcției Publice (punctul 33 din hotărâre) potrivit căreia recurentul nu a îndeplinit nivelul impus nu este aplicabilă în prezenta cauză.

               2.

               Al doilea motiv: Tribunalul Funcției Publice a săvârșit o eroare de drept prin constatarea faptului că un candidat a cărui notă inițială se situează sub nota de trecere conform unor criterii prestabilite, nu este îndreptățit la o evaluare comparativă (punctul 41), întrucât:

                           —

                           potrivit unei jurisprudențe constante, orice candidat la un concurs EPSO are dreptul la o evaluare comparativă, indiferent dacă nota sa se situează peste sau sub nota de trecere;

                           —

                           comisia nu și-a îndeplinit obligația de evaluare comparativă nu numai în privința recurentului, ci și față de toți ceilalți candidați în cadrul probei orale deoarece timpul alocat sesiunii de evaluare finală era vădit insuficient; și

                           —

                           hotărârea atacată nu se întemeiază pe argumentele pertinente invocate de recurent și nu ține seama de incoerența argumentelor pârâtei.

               3.

               Al treilea motiv: este incorectă concluzia Tribunalului Funcției Publice, de la punctul 45 din hotărârea atacată, potrivit căreia nu a fost încălcat principiul egalității de tratament.

               4.

               Al patrulea motiv: au fost încălcate normele privind compunerea comisiei întrucât:

                           —

                           compunerea comisiei era dezechilibrată (articolul 3 a cincea liniuță din anexa III la Statutul funcționarilor Uniunii Europene):

                                       —

                                       Tribunalul Funcției Publice a săvârșit o eroare de drept constatând că nu s-a contestat faptul că comisia a fost compusă din trei membri în cursul probei orale susținute de recurent (punctul 49 din hotărârea atacată);

                                       —

                                       Tribunalul Funcției Publice a citat în mod eronat Hotărârea Bartha/Comisia (punctul 49) pentru a-și susține concluzia potrivit căreia a fost respectat principiul reprezentării echilibrate a bărbaților și a femeilor în compunerea comisiei;

                           —

                           prezența simultană a unor membri titulari și a unor membri supleanți în comisie în cadrul probelor orale a condus la nelegalitatea procedurii în speță (punctul 50);

                           —

                           nu a fost respectat principiul stabilității comisiei (punctul 51).

               5.

               Al cincilea motiv: Tribunalul Funcției Publice a săvârșit o eroare statuând că împrejurările speței nu justifică aplicarea dispozițiilor articolului 87 alineatul (2) din Regulamentul de procedură (punctul 81) întrucât pârâta a stabilit că respingerea plângerilor administrative anterioare ale recurentului se întemeia pe o motivare eronată și pârâta trebuie așadar să suporte cheltuielile de judecată.

               6.

               Al șaselea motiv: cererea având ca obiect repararea prejudiciului moral era întemeiată.


title: Cauza T-53/13: Acțiune introdusă la 31 ianuarie 2013 — Vans/OAPI (Linie ondulată)

text:
               6.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 101/22

         Acțiune introdusă la 31 ianuarie 2013 — Vans/OAPI (Linie ondulată)
   (Cauza T-53/13)
   2013/C 101/47
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Vans, Inc. (Cypress, United Sates) (reprezentant: M. Hirsch, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea în întregime a deciziei atacate,

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca figurativă care conține o linie ondulată pentru bunuri din clasele 18 și 25 — cererea de marcă comunitară nr. 10 263 838.

      Decizia examinatorului: respinge cererea de marcă comunitară.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) și alineatul (3) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului.


title: Cauza C-284/09: Acțiune introdusă la 23 iulie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Federală Germania

text:
               24.10.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 256/8

         Acțiune introdusă la 23 iulie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Federală Germania
   (Cauza C-284/09)
   2009/C 256/15
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: R. Lyal și B.-R. Killmann, agenți)

      Pârâtă: Republica Federală Germania

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin impozitarea dividendelor plătite unei societăți cu sediul în alt stat membru sau în Spațiul Economic European (SEE) într-un cuantum mai ridicat decât cel aplicabil dividendelor plătite unei companii cu sediul în Republica Federală Germania, în cazul în care nu este atins pragul minim pentru participațiile societății-mamă la capitalul filialei stabilit în Directiva 90/435 (1), Republica Federală Germania nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 56 CE și, în privința Republicii Islanda și a Regatului Norvegiei, obligațiile care îi revin în temeiul articolului 40 din Acordul privind Spațiul Economic European.

               —

               obligarea Republicii Federale Germania la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prezenta acțiune are ca obiect legislația germană privind impozitarea dividendelor. Legea germană privind impozitul pe venit prevede că societățile-mamă supuse în totalitate la plata impozitului în Germania pot compensa reținerea la sursă a impozitului din procedura de impozitare cu plata impozitului pe societate. În consecință, societățile-mamă germane au fost scutite de reținerea la sursă a impozitului. Pe de altă parte, societățile-mamă supuse unei obligații fiscale limitate în Germania au posibilitatea să fie scutite total de reținerea impozitului la sursă numai atunci când este atins pragul minim pentru participațiile societății-mamă la capitalul filialei, stabilit în Directiva 90/435. Conform dreptului german, sub acest prag minim nu este posibilă scutirea societăților-mamă supuse unei obligații fiscale limitate în același mod în care sunt scutite societățile supuse în totalitate la plata impozitului. Astfel, drept consecință a acestor norme, dividendele plătite de către societățile-mamă din alte state membre beneficiază de un alt regim de impozitare față de dividendele plătite de societățile-mamă supuse unei obligații fiscale limitate în Germania.
   Comisia consideră că acest tratament diferențiat incompatibil cu principiul liberei circulații a capitalurilor întrucât personale plătitoare de impozit stabilite în alte state membre sau în SEE ar putea fi în consecință descurajate să facă investiții în Germania.
   Din libera circulație a capitalurilor, garantată prin Tratatul CE și prin Acordul privind SEE rezultă că, în cazul în care un stat membru acordă avantaje în privința impozitării dividendelor, aceste avantaje nu pot fi limitate numai la beneficiarii naționali ai dividendelor. Nu ar trebui să rezulte un tratament diferențiat între beneficiarii naționali de dividende și cei din alte state membre sau state din cadrul SEE; avantajele fiscale acordate pe plan local trebuie să fie extinse și la acționarii din alte state membre sau din cadrul SEE. În cazul în care statul membru respectiv a încheiat de asemenea, precum în speță, o convenție de evitare a dublei impuneri cu alte state membre, statele membre se pot întemeia pe această convenție numai dacă normele legate de compensare includ posibila impozitare multiplă a acționarilor din alte state membre sau state din cadrul SEE și în același fel în care aceasta este garantată de propriul sistem fiscal acționarilor naționali.
   Cu toate acestea, situația în speță este diferită în ceea ce privește convențiile încheiate de Germania cu alte state membre. Pentru a evita dubla impunere, aceste convenții conțin, într-adevăr, prevederi legate de compensare a impozitului german cu o obligație fiscală din statul membru în care se află societatea-mamă, însă cuantumul care trebuie luat în considerare nu poate depăși partea din impozitul plătit anterior compensării care se aplică venitului din Germania. Prin urmare, compensarea este limitată; în convențiile menționate restituirea eventualelor diferențe dintre obligația fiscală din statul membru respectiv și reținerea la sursă a impozitului german nu este prevăzută, fiind așadar exclusă.
   În ceea ce privește posibila justificare a prezentei neîndepliniri a obligațiilor, trebuie remarcat că Germania nu a invocat vreun motiv de ordine publică în cadrul procedurii precontencioase care ar putea justifica sistemul de impozitare contestat.

      (1)  Directiva 90/435/CEE a Consiliului din 23 iulie 1990 privind regimul fiscal comun care se aplică societăților-mamă și filialelor acestora din diferite state membre (JO L 225, p. 6, Ediție specială, 09/vol. 1, p. 97)


title: Cauza T-152/07: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 14 septembrie 2009 — Lange Uhren/OAPI (Câmpuri geometrice pe cadranul unui ceas) [ Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare figurative — Câmpuri geometrice pe cadranul unui ceas — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009] — Lipsa caracterului distinctiv dobândit prin utilizare — Articolul 7 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 7 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009] ]

text:
               24.10.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 256/24

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 14 septembrie 2009 — Lange Uhren/OAPI (Câmpuri geometrice pe cadranul unui ceas)
   (Cauza T-152/07) (1)

   („Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare figurative - Câmpuri geometrice pe cadranul unui ceas - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009] - Lipsa caracterului distinctiv dobândit prin utilizare - Articolul 7 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 7 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009]”)
   2009/C 256/43
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Lange Uhren GmbH (Glashütte, Germania) (reprezentant: M. Schaeffer, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: M. Kicia, agent)

      Obiectul

   Acțiune introdusă împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 15 februarie 2007 (cauza R 1176/2005-1) privind o cerere de înregistrare ca marcă comunitară a unui semn figurativ reprezentând câmpuri geometrice pe cadranul unui ceas

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Obligă Uhren GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 155, 7.7.2007.


title: Cauza T-345/06: Acțiune introdusă la data de 4 decembrie 2006 — Complejo Agrícola/Comisie

text:
               27.1.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 20/17

         Acțiune introdusă la data de 4 decembrie 2006 — Complejo Agrícola/Comisie
   (Cauza T-345/06)
   (2007/C 20/24)
   Limba de procedură: spaniola
   Părțile

      Reclamantă: Complejo Agrícola S.A. (Madrid) (reprezentanți: A. Menéndez Menéndez și G. Yanguas Montero)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               să aprecieze ca fiind admisibilă prezenta acțiune;

               —

               să încuviințeze și să administreze proba cu înscrisuri solicitată;

               —

               să declare nulitatea parțială a articolului 1 coroborat cu anexa 1 la Decizia Comisiei Europene din 19 iulie 2006 privind declararea SIC Acebuchales și restabilirea exercițiului deplin al dreptului de proprietate al Complejo Agrícola asupra părții din proprietate care nu întrunește valorile ambientale necesare pentru a fi declarată SIC;

               —

               să oblige Comisia la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Prezenta acțiune este formulată împotriva Deciziei Comisiei din 19 iulie 2006, prin care a fost adoptată, în conformitate cu Directiva 92/43/CEE a Consiliului, lista siturilor de interes comunitar din regiunea biogeografică mediteraneană (1), în ceea ce privește declararea ca Sit de Interes Comunitar (SIC) a ES6120015 „Acebuchales de la Campiña sur de Cádiz“, dată fiind împrejurarea că reclamanta deține o proprietate ce a fost inclusă în perimetrul acestui SIC.
   În susținerea pretențiilor sale, reclamanta invocă următoarele:

               —

               Comisia a realizat un exces prin stabilirea SIC „Acebuchales de la Campiña sur de Cádiz“, care aduce atingere proprietății reclamantei, drept consecință a aplicării eronate a criteriilor stabilite în Anexele I, II și III din Directiva 92/43/CEE. Mai mult, aplicarea eronată de către Comisie a criteriilor din Anexa III la Directiva 92/43/CEE a determinat considerarea ca zonă SIC a unei arii extinse din terenurile proprietatea reclamantei, care sunt lipsite de valoare ambientală, ceea ce reprezintă o încălcare a principiilor proporționalității și legalității.

               —

               S-a realizat o îngrădire nejustificată și disproporționată a atributului folosinței și a dreptului de a se bucura de fructe, inerente dreptului de proprietate al reclamantei, cu privire la suprafețele din proprietate afectate de SIC „Acebuchales de la Campiña sur de Cádiz“, care sunt lipsite de valoare ambientală.

               —

               Reclamanta nu a beneficiat de oportunitatea de a participa în cadrul procedurii de declarare a SIC „Acebuchales de la Campiña sur de Cádiz“, ceea ce a determinat o încălcare a principiilor ascultării persoanei interesate și securității juridice.

      (1)  JO L 259, din 21.9.2006, p.1.


title: Cauza C-14/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Conseil d'État (Franța) la 11 ianuarie 2016 – Société Euro Park Service, succesoare în drepturi a societății Cairnbulg Nanteuil/Ministre des finances et des comptes publics

text:
               21.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 106/25

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Conseil d'État (Franța) la 11 ianuarie 2016 – Société Euro Park Service, succesoare în drepturi a societății Cairnbulg Nanteuil/Ministre des finances et des comptes publics
   (Cauza C-14/16)
   (2016/C 106/27)
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Conseil d'État

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Société Euro Park Service, succesoare în drepturi a societății Cairnbulg Nanteuil

      Pârât: Ministre des finances et des comptes publics

      Întrebările preliminare

               1)

               Atunci când o legislație națională a unui stat membru utilizează în dreptul intern posibilitatea oferită la [alineatul] (1) al articolului 11 din Directiva 90/434/CEE a Consiliului din 23 iulie 1990, cu modificările ulterioare, privind regimul fiscal comun care se aplică fuziunilor, scindărilor, cesionării de active și schimburilor de acțiuni între societățile din diferite state membre (1), se impune un control al actelor adoptate pentru punerea în aplicare a acestei posibilități în raport cu dreptul primar al Uniunii Europene?

               2)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, prevederile articolului 43 din Tratatul de instituire a Comunității Europene, devenit articolul 49 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, trebuie interpretate în sensul că se opun ca o legislație națională, în scopul combaterii fraudei sau a evaziunii fiscale, să condiționeze aplicarea regimului fiscal comun în cazul fuziunilor și al operațiunilor asimilate de o procedură de autorizare prealabilă doar în ceea ce privește aporturile efectuate către persoane juridice străine, cu excluderea aporturilor efectuate către persoane juridice de drept național?

      (1)  JO L 225, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 1, p. 92.


title: Cauza T-557/14: Acțiune introdusă la 28 iulie 2014 – BrandGroup/OAPI – Brauerei S. Riegele, Inh. Riegele (SPEZOOMIX)

text:
               29.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 339/25

         Acțiune introdusă la 28 iulie 2014 – BrandGroup/OAPI – Brauerei S. Riegele, Inh. Riegele (SPEZOOMIX)
   (Cauza T-557/14)
   2014/C 339/30
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: BrandGroup GmbH (Bechtsrieth, Germania) (reprezentant: T. Raible, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Brauerei S. Riegele, Inh. Riegele KG (Augsburg, Germania)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 15 mai 2014 în cauza R 941/2013-1;

               —

               obligarea a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) și a Brauerei S. Riegele, Inh. Riegele KG la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta.

      Marca comunitară vizată: marca verbală „SPEZOOMIX” pentru produse din clasele 32 și 33 – cerere de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 9 9 13  617.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Marca sau semnul invocat: mărcile verbale internațională și comunitară „Spezi”, mărcile figurative internațională și comunitară care cuprind termenul „Spezi”, precum și marca verbală națională „Ein Spezi muß dabei sein” pentru produse din clasa 32.

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția.

      Decizia camerei de recurs: anularea deciziei diviziei de opoziție și respingerea cererii de înregistrare în totalitate.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) și a articolului 78 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza F-65/12: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 11 februarie 2014 — Armani/Comisia (Funcție publică — Remunerație — Alocații familiale — Dreptul de a beneficia de alocația pentru creșterea copilului — Copil aflat în întreținere — Copil al soției reclamantului)

text:
               22.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 85/25

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 11 februarie 2014 — Armani/Comisia
   (Cauza F-65/12) (1)

   (Funcție publică - Remunerație - Alocații familiale - Dreptul de a beneficia de alocația pentru creșterea copilului - Copil aflat în întreținere - Copil al soției reclamantului)
   2014/C 85/41
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Armani (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: D. Abreu Caldas, S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis și É. Marchal, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: D. Martin și V. Joris, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei Comisiei de a nu acorda reclamantului o alocație familială pentru fiul din altă căsătorie al soției sale

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Decizia din 17 august 2011 prin care Comisia Europeană a refuzat să recunoască domnului Armani dreptul la o alocație pentru creșterea copilului pentru copilul soției sale.

               2.

               Respinge în rest acțiunea.

               3.

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligată la plata cheltuielilor de judecată efectuate de domnul Armani.

      (1)  JO C 243, 11.8.2012, p. 34.


title: Cauza F-86/10: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 3 martie 2011 — Dubus/Parlamentul European

text:
               30.4.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 130/27

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 3 martie 2011 — Dubus/Parlamentul European
   (Cauza F-86/10) (1)

   2011/C 130/55
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei întâi a dispus radierea cauzei, ca urmare a soluționării amiabile.

      (1)  JO C 317, 20.11.2010, p. 49.


title: Cauza C-105/08: Acțiune introdusă la 6 martie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Portugheză

text:
               9.5.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 116/15

         Acțiune introdusă la 6 martie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Portugheză
   (Cauza C-105/08)
   (2008/C 116/26)
   Limba de procedură: portugheza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: R. Lyal și M. Afonso, agenți)

      Pârâtă: Republica Portugheză
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin impozitarea la un nivel mai ridicat a dobânzilor plătite în străinătate în raport cu cel al dobânzilor plătite persoanelor rezidente pe teritoriul portughez, Republica Portugheză impune restricții la prestarea de servicii de credit ipotecar și la prestarea de alte tipuri de servicii de credit de către instituțiile financiare rezidente în alte state membre și în statele părți la Acordul SEE, iar prin aceasta nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 49 CE și 56 CE și în temeiul articolelor 36 și 40 din Acordul SEE,

               —

               obligarea Republicii Portugheze la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Código do Imposto sobre o Rendimento das Pessoas Colectivas (CIRC) (Codul fiscal al societăților) prevede o diferență de tratament fiscal a profiturilor aferente dobânzilor plătite instituțiilor financiare, după cum acestea sunt sau nu rezidente pe teritoriul portughez.
   Impozitarea aplicabilă în Portugalia dobânzilor plătite instituțiilor financiare nerezidente constituie o sarcină fiscală efectivă cu mult mai mare decât cea suportată de către contribuabilii rezidenți cu privire la profituri similare. Așadar, legislația națională descurajează instituțiile financiare nerezidente de la a-și oferi serviciile pe piața portugheză, în special cu privire la creditele ipotecare și împiedică accesul rezidenților portughezi la serviciile de credit pe care instituțiile respective le-ar putea oferi acestora. Respectiva legislație constituie, prin ea însăși, o restricție privind libertățile fundamentale prevăzute la articolele 49 CE și 56 CE și la articolele corespunzătoare din Acordul SEE.


title: Cauza T-355/16: Hotărârea Tribunalului din 17 mai 2017 – adp Gauselmann/EUIPO (MULTI FRUITS) [„Marcă a Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale MULTI FRUIT — Motive absolute de refuz — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               10.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 221/22

         Hotărârea Tribunalului din 17 mai 2017 – adp Gauselmann/EUIPO (MULTI FRUITS)
   (Cauza T-355/16) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale MULTI FRUIT - Motive absolute de refuz - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2017/C 221/29)
   Limba de procedură: germana

      Părţile

      Reclamantă: adp Gauselmann GmbH (Espelkamp, Germania) (reprezentant: P. Koch Moreno, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: A. Schifko, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 29 aprilie 2016 (cauza R 1043/2015-5) privind o cerere de înregistrare a semnului verbal MULTI FRUITS ca marcă a Uniunii Europene

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă adp Gauselmann GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 296, 16.8.2016.


title: Cauza T-718/13: Ordonanța Tribunalului din 17 iulie 2014 – The Directv Group/OAPI – Bolloré (DIRECTV) ( „Marcă comunitară — Cerere de decădere — Retragerea cererii de decădere — Nepronunțare asupra fondului” )

text:
               29.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 339/19

         Ordonanța Tribunalului din 17 iulie 2014 – The Directv Group/OAPI – Bolloré (DIRECTV)
   (Cauza T-718/13) (1)

   ((„Marcă comunitară - Cerere de decădere - Retragerea cererii de decădere - Nepronunțare asupra fondului”))
   2014/C 339/22
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: The Directv Group, Inc. (El Segundo, Statele Unite) (reprezentant: F. Valentin, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă în faţa Tribunalului: Bolloré (Ergué Gabéric, Franța) (reprezentant: S. Legrand, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 11 octombrie 2013 (cauza R 1812/2012-2), privind o procedură de anulare între Bolloré și The Directv Group, Inc.

      Dispozitivul

               1)

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei

               2)

               Obligă reclamanta la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv pe cele efectuate de pârât și de intervenientă.

      (1)  JO C 71, 8.3.2014.


title: Cauza T-482/07: Acțiune introdusă la 20 decembrie 2007 — Nynäs Petroleum și Nynas Petróleo/Comisia Comunităților Europene

text:
               23.2.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 51/56

         Acțiune introdusă la 20 decembrie 2007 — Nynäs Petroleum și Nynas Petróleo/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-482/07)
   (2008/C 51/101)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamante: AB Nynäs Petroleum (Stockholm, Suedia) și Nynas Petróleo, SA (Madrid, Spania) (reprezentanți: D. Beard, barrister, și M. Dean, solicitor)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantelor

               —

               Anularea articolului 1 din decizie în măsura în care se referă la Nynas pentru perioada 1991-1996;

               —

               anularea articolului 1 din decizie în măsura în care se referă la Nynas în ceea ce privește coordonarea prețurilor;

               —

               anularea articolului 2 din decizie în măsura în care se aplică societății Nynas SA o amendă de 10 642 500 EUR, iar societății AB Nynäs o amendă de 10 395 000 EUR sau, în subsidiar, reducerea corespunzătoare a acestor amenzi;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Prin prezenta cerere se solicită anularea în parte, în conformitate cu articolul 230 CE, a Deciziei Comisiei C (2007) 4441 final din 3 octombrie 2007 privind o procedură de aplicare a articolului 81 CE (cauza COMP/38.710 — Bitum Spania) prin care Comisia a concluzionat că reclamantele, Nynäs Petroleum și Nynas Petróleo (denumite împreună „Nynas”), împreună cu alte întreprinderi, au participat la o serie de acorduri și practici concertate în industria bitumului de penetrare care au acoperit teritoriul Spaniei și care au constat în acorduri de împărțire a pieței și de coordonare a prețurilor; și/sau reducerea amenzii aplicate reclamantelor, în conformitate cu articolul 229 CE.
   Acțiunea se întemeiază pe următoarele motive:

               (i)

               se susține că Comisia a stabilit în mod greșit durata participării Nynas la prezumtivele acorduri de împărțire a pieței, în special afirmând că Nynas a participat la pretinsa încălcare între 1991 și 1996;

               (ii)

               se arată în continuare că Comisia a considerat în mod greșit că Nynas a participat la pretinsele încălcări referitoare la prețuri;

               (iii)

               în final, reclamantele pretind că Comisia a stabilit în mod greșit gradul de implicare a Nynas în anumite aspecte ale încălcărilor, precum și nivelul amenzii aplicate societății Nynas.


title: Cauzele conexate C-488/10 P-C-450/10 P: Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 6 octombrie 2011 — ThyssenKrupp Acciai Speciali Terni SpA (C-448/10 P), Cementir Italia Srl (C-449/10 P), Nuova Terni Industrie Chimiche SpA (C-450/10 P)/Comisia Europeană (Recurs — Compensare a unei exproprieri pentru cauză de utilitate publică — Prelungire a unui tarif preferențial pentru furnizarea de energie electrică — Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața comună și se dispune recuperarea sa — Noțiunea „avantaj” — Principiul protecției încrederii legitime — Interpretarea dreptului național — Denaturare — Noțiune — Recurs vădit inadmisibil și vădit nefondat)

text:
               4.2.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/12

         Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 6 octombrie 2011 — ThyssenKrupp Acciai Speciali Terni SpA (C-448/10 P), Cementir Italia Srl (C-449/10 P), Nuova Terni Industrie Chimiche SpA (C-450/10 P)/Comisia Europeană
   (Cauzele conexate C-488/10 P-C-450/10 P) (1)

   (Recurs - Compensare a unei exproprieri pentru cauză de utilitate publică - Prelungire a unui tarif preferențial pentru furnizarea de energie electrică - Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața comună și se dispune recuperarea sa - Noțiunea „avantaj” - Principiul protecției încrederii legitime - Interpretarea dreptului național - Denaturare - Noțiune - Recurs vădit inadmisibil și vădit nefondat)
   2012/C 32/21
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurenți: ThyssenKrupp Acciai Speciali Terni SpA (C-448/10 P), Cementir Italia Srl (C-449/10 P), Nuova Terni Industrie Chimiche SpA (C-450/10 P) (reprezentanți: T. Salonico, G. Barone și A. Marega, avocați)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană (reprezentanți: D. Grespan și G. Conte, agenți)

      Obiectul

   Recurs introdus împotriva Hotărârilor Tribunalului (Camera a cincea) din 1 iulie 2010, ThyssenKrupp Acciai Speciali Terni/Comisia (T-62/08), Cementir Italia/Comisia (T-63/08) și Nuova Terni Industrie Chimiche/Comisia (T-64/08) prin care Tribunalul a respins o cerere de anulare a Deciziei 2008/408/CE a Comisiei din 20 noiembrie 2007 privind ajutorul de stat C 36/A/06 (ex NN 38/06) pus în aplicare de Italia în favoarea ThyssenKrupp, Cementir și Nuova Terni Industrie Chimiche (JO 2008, L 144, p. 37)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursurile.

               2.

               Obligă ThyssenKrupp Acciai Speciali Terni SpA, Cementir Italia Srl și Nuova Terni Industrie Chimiche SpA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 317, 20.11.2010.


title: Cauza T-202/17: Acțiune introdusă la 31 martie 2017 – Calhau Correia de Paiva/Comisia

text:
               19.6.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 195/31

         Acțiune introdusă la 31 martie 2017 – Calhau Correia de Paiva/Comisia
   (Cauza T-202/17)
   (2017/C 195/44)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Ana Calhau Correia de Paiva (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: V. Villante și G. Pandey, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziilor și a actelor următoare, dacă este cazul după constatarea faptului că anunțul de concurs EPSO/AD/293/14 și regimul lingvistic în cauză sunt nelegale și inaplicabile reclamantei în temeiul articolului 277 TFUE:

                           —

                           decizia Oficiului European pentru Selecția Personalului (EPSO) și a comisiei de evaluare din 9 noiembrie 2015 de a nu include numele candidatei pe lista de rezervă a concursului EPSO/AD/293/14;

                           —

                           decizia EPSO și a comisiei de evaluare din 23 iunie 2016 de a nu reconsidera decizia din 9 noiembrie 2015 și de a nu repune numele candidatei pe lista de rezervă;

                           —

                           decizia EPSO din 22 decembrie 2016 prin care s-a respins reclamația administrativă depusă de reclamantă în temeiul articolului 90 alineatul (2) din Statutul funcționarilor împotriva deciziei comisiei de evaluare de a nu include numele acesteia pe lista de rezervă a concursului EPSO/AD/293/14 și împotriva deciziei de reexaminare negative;

                           —

                           lista de rezervă a concursului EPSO/AD/293/14.

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv este întemeiat pe încălcarea articolului 1 din Statutul funcționarilor, a principiului nediscriminării, a principiului proporționalității și a principiului egalității de șanse prin faptul că EPSO a impus utilizarea unei tastaturi QWERTY EN, AZERTY FR/BE sau QWERTZ DE pentru realizarea studiului de caz, precum și pe o eroare vădită de apreciere.

               2.

               Al doilea motiv este întemeiat pe încălcarea Regulamentului nr. 1 din 1958 în ceea ce privește regimul lingvistic aprobat și consolidat prin anunțul de concurs EPSO/AD/293/14, precum și pe o excepție de nelegalitate și de inaplicabilitate a anunțului de concurs EPSO/AD/293/14.

               3.

               Al treilea motiv este întemeiat pe încălcarea articolului 1 din Statutul funcționarilor, a principiului nediscriminării și a principiului proporționalității prin faptul că EPSO și/sau comisia de evaluare au limitat alegerea celei de a doua limbi a candidaților din concurs la germană, engleză și franceză.

               4.

               Al patrulea motiv este întemeiat pe încălcarea principiului egalității de șanse în ceea ce privește procedura de examinare a concursului EPSO.

               5.

               Al cincilea motiv este întemeiat pe încălcarea articolului 296 al doilea paragraf TFUE și a articolului 25 din Statutul funcționarilor prin faptul că EPSO nu și-a motivat decizia de a aproba și de a promova un anumit regim lingvistic, precum și pe încălcarea anunțului de concurs și a articolului 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene prin faptul că EPSO a exercitat atribuții care sunt de competența comisiei de evaluare.


title: Cauza C-276/11: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 14 martie 2013 — Viega GmbH & Co. KG/Comisia Europeană (Recurs — Concurență — Înțelegere — Sectorul racordurilor din cupru și din aliaje de cupru — Racorduri de sudat și de montat fără sudură — Administrarea și aprecierea probelor — Dreptul de a fi ascultat în justiție — Obligația de motivare — Principiul proporționalității)

text:
               18.5.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 141/4

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 14 martie 2013 — Viega GmbH & Co. KG/Comisia Europeană
   (Cauza C-276/11) (1)

   (Recurs - Concurență - Înțelegere - Sectorul racordurilor din cupru și din aliaje de cupru - Racorduri de sudat și de montat fără sudură - Administrarea și aprecierea probelor - Dreptul de a fi ascultat în justiție - Obligația de motivare - Principiul proporționalității)
   2013/C 141/06
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: Viega GmbH & Co. KG (reprezentanți: J. Burrichter, T. Mäger și M. Röhrig, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: V. Bottka, R. Sauer, agenți, și A. Böhlke, avocat)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 24 martie 2011, Viega GmbH & Co. KG/Comisia (T-375/06), prin care Tribunalul a respins acțiunea formulată de reclamantă având ca obiect anularea Deciziei C(2006) 4180 final a Comisiei din 20 septembrie 2006 privind o procedură de aplicare a articolului 81 din Tratatul CE și a articolului 53 din Acordul SEE referitoare la o înțelegere în sectorul racordurilor din cupru și din aliaje de cupru sau, cu titlu subsidiar, reducerea amenzii aplicate reclamantei — Încălcarea dreptului de a fi ascultat în justiție, a principiului proporționalității și a obligației de motivare — Încălcarea principiilor procedurii de investigație — Încălcarea articolului 81 alineatul (1) CE și a articolului 23 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (JO L 1, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 167)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Obligă Viega GmbH & Co. KG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 238, 13.8.2011.


title: Cauza C-352/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado de lo Social n ° 2 de Terrassa (Spania) la 22 iulie 2014 – Juan Miguel Iglesias Gutiérrez/Bankia, S.A. şi alţii

text:
               29.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 339/12

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado de lo Social no 2 de Terrassa (Spania) la 22 iulie 2014 – Juan Miguel Iglesias Gutiérrez/Bankia, S.A. şi alţii
   (Cauza C-352/14)
   2014/C 339/14
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Juzgado de lo Social no 2 de Terrassa

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Juan Miguel Iglesias Gutiérrez

      Pârâte: Bankia, S.A., Sección Sindical UGT, Sección Sindical CCOO, Sección Sindical ACCAM, Sección Sindical CSICA, Sección Sindical SATE și Fondo de Garantía Salarial

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 56 din Statutul lucrătorilor – Decretul legislativ regal nr. 1/1995 din 24 martie 1995 –, a cincea dispoziție tranzitorie din Legea 3/2012 din 6 iulie 2012 de stabilire a unor măsuri de urgenţă pentru reforma pieţei muncii și articolele 123 și 124 alineatul 13 din Legea privind instanțele pentru litigii de muncă – Legea nr. 36/2011 din 10 octombrie 2011 – (prin trimiterea implicită la dispozițiile anterioare) contravin articolelor 107 și 108 din Tratatul [privind funcționarea] Uniunii Europene, în versiunea sa consolidată, prin faptul că măresc, în esență, compensațiile autorizate prin Decizia Comisiei Europene în procedura „State aid SA.35253 (2012/N) Spain. Restructuring and Recapitalisation of the BFA Group”?

               2)

               Este contrară dispozițiilor menționate ale dreptului Uniunii și Deciziei Comisiei Europene în procedura „State aid SA.35253 (2012/N) Spain. Restructuring and Recapitalisation of the BFA Group” o interpretare a respectivelor dispoziții conform căreia, în cazul constatării legalității concedierii, instanța poate să modifice valoarea compensațiilor la cea minimă legală, prevăzută de legislația națională?

               3)

               Este contrară dispozițiilor menționate ale dreptului Uniunii și Deciziei Comisiei Europene în procedura „State aid SA.35253 (2012/N) Spain. Restructuring and Recapitalisation of the BFA Group” o interpretare a respectivelor dispoziții conform căreia, în cazul constatării nelegalității concedierii, instanța poate să modifice valoarea compensațiilor la cea convenită în acordul încheiat în perioada consultărilor, cu condiția ca acestea să fie mai mari decât valoarea minimă legală și mai mici decât valoarea maximă legală?


title: Cauza T-294/11: Hotărârea Tribunalului din 17 mai 2013 — Grecia/Comisia ( „FEOGA — Secțiunea «Garantare» — FEGA și FEADR — Cheltuieli excluse de la finanțare — Ulei de măsline — Culturi arabile — Eroare vădită de apreciere — Majorarea ratei de corecție forfetară ca urmare a recidivei — Incidența reformei PAC asupra corecției forfetare — Proporționalitate — Natura cheltuielilor destinate stabilirii SIG pentru culturile de măslini” )

text:
               29.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 189/19

         Hotărârea Tribunalului din 17 mai 2013 — Grecia/Comisia
   (Cauza T-294/11) (1)

   (FEOGA - Secțiunea «Garantare» - FEGA și FEADR - Cheltuieli excluse de la finanțare - Ulei de măsline - Culturi arabile - Eroare vădită de apreciere - Majorarea ratei de corecție forfetară ca urmare a recidivei - Incidența reformei PAC asupra corecției forfetare - Proporționalitate - Natura cheltuielilor destinate stabilirii SIG pentru culturile de măslini)
   2013/C 189/37
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Republica Elenă (reprezentanți: I. Chalkias și S. Papaïoannou, agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: D. Triantafyllou și A. Markoulli, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei de punere în aplicare 2011/244/UE a Comisiei din 15 aprilie 2011 de excludere de la finanțarea din fondurile Uniunii Europene a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul secțiunii Garantare a Fondului european de orientare și garantare agricolă (FEOGA), în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și în cadrul Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) (JO L 102, p. 33), în ceea ce privește Republica Elenă.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Republica Elenă la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 238, 13.8.2011.