title: Cauza T-188/11: Hotărârea Tribunalului din 28 mai 2013 — Chiboub/Consiliul ( „Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive îndreptate împotriva anumitor persoane și entități având în vedere situația din Tunisia — Înghețarea fondurilor — Lipsă de temei juridic” )

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 225/68

         Hotărârea Tribunalului din 28 mai 2013 — Chiboub/Consiliul
   (Cauza T-188/11) (1)

   (Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive îndreptate împotriva anumitor persoane și entități având în vedere situația din Tunisia - Înghețarea fondurilor - Lipsă de temei juridic)
   2013/C 225/151
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Mohamed Slim Ben Mohamed Hassen Ben Salah Chiboub (Abu Dabi, Emiratele Arabe Unite) (reprezentanți: inițial G. Perrot și F. Gaudillière, ulterior M.-M. Le Roux, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: inițial A. Vitro, G. Étienne și S. Cook, ulterior A. Vitro și G. Étienne, agenți)

      Interveniente în susținerea pârâtului: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Bordes și M. Konstantinidis, agenți); și Republica Tunisiană (reprezentant: W. Bourdon, avocat)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei 2011/72/PESC a Consiliului din 31 ianuarie 2011 privind măsuri restrictive îndreptate împotriva anumitor persoane și entități având în vedere situația din Tunisia (JO L 28, p. 62), în al doilea rând a Deciziei de punere în aplicare 2011/79/PESC a Consiliului din 4 februarie 2011 privind punerea în aplicare a Deciziei 2011/72 (JO L 31, p. 40), și în al treilea rând a Regulamentului (UE) nr. 101/2011 al Consiliului din 4 februarie 2011 privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Tunisia (JO L 31, p. 1), în măsura în care aceste acte îl privesc pe reclamant.

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Decizia 2011/72/PESC a Consiliului din 31 ianuarie 2011 privind măsuri restrictive îndreptate împotriva anumitor persoane și entități având în vedere situația din Tunisia, astfel cum este modificată prin Decizia de punere în aplicare 2011/79/PESC a Consiliului din 4 februarie 2011 privind punerea în aplicare a Deciziei 2011/72, în măsura în care îl privește pe domnul Mohamed Slim Ben Mohamed Hassen Ben Salah Chiboub.

               2.

               Anulează Regulamentul (UE) nr. 101/2011 al Consiliului din 4 februarie 2011 privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Tunisia, în măsura în care îl privește pe domnul Mohamed Slim Ben Mohamed Hassen Ben Salah Chiboub.

               3.

               Menține efectele anexei la Decizia 2011/72, astfel cum este modificată prin Decizia de punere în aplicare 2011/79, în ceea ce îl privește pe domnul Chiboub, până la producerea efectelor anulării Regulamentului nr. 101/2011, în măsura în care îl privește pe domnul Chiboub.

               4.

               Consiliul Uniunii Europene suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de domnul Chiboub.

               5.

               Comisia Europeană și Republica Tunisiană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 145, 14.5.2011.


title: Cauza C-550/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Rechtbank Den Haag, la sediul din Amsterdam (Țările de Jos) la 31 octombrie 2016 – A, S/Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

text:
               6.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/7

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Rechtbank Den Haag, la sediul din Amsterdam (Țările de Jos) la 31 octombrie 2016 – A, S/Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie
   (Cauza C-550/16)
   (2017/C 038/10)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Rechtbank Den Haag, la sediul din Amsterdam

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: A, S

      Pârât: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

      Întrebarea preliminară

   În cadrul reîntregirii familiei în cazul refugiaților, trebuie să se considere că un „minor neînsoțit” în sensul articolului 2 litera (f) din Directiva 2003/86 (1) este și un resortisant al unei țări terțe sau un apatrid cu vârsta sub 18 ani, care intră pe teritoriul unui stat membru fără a fi însoțit de o persoană adultă care să fie responsabilă pentru el prin lege sau prin cutumă și care

               —

               solicită azil,

               —

               împlinește vârsta de 18 ani în timpul procedurii de azil pe teritoriul statului membru,

               —

               primește drept de azil cu efect retroactiv de la data introducerii cererii și

               —

               care solicită ulterior reîntregirea familiei?

      (1)  Directiva 2003/86/CE a Consiliului din 22 septembrie 2003 privind dreptul la reîntregirea familiei (JO L 251, p. 12, Ediție specială 19/vol. 6, p. 164).


title: Cauza F-21/13: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 28 ianuarie 2016 – Goch/Consiliul

text:
               14.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 98/63

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 28 ianuarie 2016 – Goch/Consiliul
   (Cauza F-21/13) (1)

   (2016/C 098/83)
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei întâi a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 156, 1.6.2013, p. 55.


title: Cauza C-131/06: Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 24 aprilie 2007 — Castellblanch, SA/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Champagne Louis Roederer SA (Recurs — Marcă figurativă CRISTAL CASTELLBLANCH — Refuz de înregistrare)

text:
               6.10.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 235/7

         Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 24 aprilie 2007 — Castellblanch, SA/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Champagne Louis Roederer SA
   (Cauza C-131/06) (1)

   (Recurs - Marcă figurativă CRISTAL CASTELLBLANCH - Refuz de înregistrare)
   (2007/C 235/11)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Recurentă: Castellblanch, SA (reprezentanți: F. de Visscher, E. Cornu, E. De Gryse și D. Moreau, avocats)

      Celelalte părți în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: I. de Medrano Caballero, agent), Champagne Louis Roederer SA (reprezentant: P. Cousin, avocat)
   Obiectul
   Recurs formulat împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a treia) din 8 decembrie 2005 în cauza T-29/04, Castellblanch SA/OAPI prin care Tribunalul a respins acțiunea în anulare introdusă de persoana care solicită înregistrarea mărcii figurative „CRISTAL CASTELLBLANCH” pentru produse din clasa 33, împotriva Deciziei R 0037/2000-2 a Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (OAPI) din 17 noiembrie 2003 prin care s-a respins acțiunea formulată împotriva deciziei diviziei de opoziție de refuz de înregistrare a mărcii respective în cadrul opoziției formulate de titularul mărcilor verbale naționale și internaționale care conțin cuvântul „CRISTAL” pentru produsele din clasa 33.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Castellblanch SA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 108, 6.5.2006.


title: Cauza T-685/14: Acțiune introdusă la 18 septembrie 2014 – EEB/Comisia

text:
               1.12.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 431/35

         Acțiune introdusă la 18 septembrie 2014 – EEB/Comisia
   (Cauza T-685/14)
   (2014/C 431/58)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: European Environmental Bureau (EEB) (Brussels, Belgia) (reprezentant: S. Podskalská, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Comisiei Ares (2014) 2317513 din 11 iulie 2014 prin care se declară inadmisibilă cererea de reexaminare internă, formulată de reclamant, referitoare la Decizia Comisei 2014/2002 final din 31 martie 2014 privind notificarea de către Republica Bulgaria a unui plan național de tranziție prevăzut la articolul 32 din Directiva 2010/75/UE a Parlamentului European și a Consiliului privind emisiile industriale;

               —

               anularea Deciziei Comisiei C 2014/2002 final din 31 martie 2014 privind notificarea de către Republica Bulgaria a unui plan național de tranziție prevăzut la articolul 32 din Directiva 2010/75/UE a Parlamentului European și a Consiliului privind emisiile industriale;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă două motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe faptul că Decizia Comisiei Ares (2014) 2317513 din 11 iulie 2014 încalcă articolul 17 din Tratatul privind Uniunea Europeană, articolul 2 alineatul (1) litera (g) și articolul 10 din Regulamentul (CE) nr. 1367/2006, precum și Convenția Comisiei Economice pentru Europa a Organizației Națiunilor Unite privind accesul la informație, participarea publicului la luarea deciziilor și accesul la justiție în domeniul mediului (denumită în continuare „Convenția CEE-ONU), coroborate cu Decizia Consiliului din 17 februarie 2005 privind încheierea, în numele Comunității Europene, a Convenției CEE-ONU (2005/370/CE).

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe faptul că Decizia Comisiei C 2014/2002 final din 31 martie 2014 încalcă articolul 17 din Tratatul privind Uniunea Europeană, Directiva 2010/75/UE a Parlamentului European și a Consiliului privind emisiile industriale, Decizia 2012/115/UE de punere în aplicare a Comisiei din 10 februarie 2012 de stabilire a normelor referitoare la planurile naționale de tranziție menționate în Directiva 2010/75/UE, precum și Convenția CEE-ONU, coroborate cu Decizia Consiliului din 17 februarie 2005 privind încheierea, în numele Comunității Europene, a Convenției CEE-ONU (2005/370/EC), cu Directiva 2001/42/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 27 iunie 2001 privind evaluarea efectelor anumitor planuri și programe asupra mediului și cu Directiva 2008/50/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 mai 2008 privind calitatea aerului înconjurător și un aer mai curat pentru Europa.


title: Cauza T-276/17: Acțiune introdusă la 8 mai 2017 – Ogrodnik/EUIPO – Aviario Tropical (Tropical)

text:
               3.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/35

         Acțiune introdusă la 8 mai 2017 – Ogrodnik/EUIPO – Aviario Tropical (Tropical)
   (Cauza T-276/17)
   (2017/C 213/48)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamant: Tadeusz Ogrodnik (Chorzów, Polonia) (reprezentanți: A. von Mühlendahl, H. Hartwig, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Aviario Tropical, SA (Loures, Portugalia)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul mărcii în litigiu: reclamantul

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă care cuprinde elementul verbal „Tropical” – marca Uniunii Europene nr. 3 435 773

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

      Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 14 februarie 2017 în cauza R 2125/2016-1

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               respingerea căii de atac formulate de Aviario Tropical, SA împotriva deciziei Diviziei de anulare a pârâtului din 15 iulie 2013 în cauza 6029 C;

               —

               obligarea EUIPO şi a Aviário Tropical, SA, în cazul în care aceasta din urmă intervine în prezenta procedură, la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 53 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 207/2009 coroborat cu articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-210/05: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 12 noiembrie 2008 — Nalocebar/OAPI — Limiñana y Botella (Limoncello di Capri) ( Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii figurative comunitare Limoncello di Capri — Marcă națională verbală anterioară LIMONCHELO — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 )

text:
               10.1.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 6/21

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 12 noiembrie 2008 — Nalocebar/OAPI — Limiñana y Botella (Limoncello di Capri)
   (Cauza T-210/05) (1)

   („Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii figurative comunitare Limoncello di Capri - Marcă națională verbală anterioară LIMONCHELO - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94’)
   (2009/C 6/41)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamantă: Nalocebar — Consultores e Serviços, Lda (São Pedro, Portugalia) (reprezentanți: G. Pasquarella et R. Pasquarella, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: inițial M. Capostagno, ulterior O. Montalto, agenți)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI: Limiñana y Botella, SL (Monforte del Cid, Spania)
   Obiectul
   Acțiune introdusă împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 18 martie 2005 (Cauza R 646/2004-1) privind o procedură de opoziție între Limiñana y Botella, SL și Nalocebar — Consultores e Serviços, Lda

   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Nalocebar — Consultores e Serviços, Lda la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 182, 23.7.2005.


title: Cauza T-242/14: Acțiune introdusă la 17 aprilie 2014 – The Smiley Company/OAPI (forma unei fețe)

text:
               25.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/37

         Acțiune introdusă la 17 aprilie 2014 – The Smiley Company/OAPI (forma unei fețe)
   (Cauza T-242/14)
   2014/C 282/48
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: The Smiley Company SPRL (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: A. Freitag, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele) din 16 ianuarie 2014 pronunțate în cauza R 836/2013-1;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca tridimensională care reprezintă forma unei fețe pentru produse din clasele 29 și 30 – Cerere de înregistrare a mărcii comunitare nr. 1 1 1 68  762.

      Decizia instanței de control: apreciază că marca solicitată nu este eligibilă pentru înregistrare conform articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.

      Decizia Camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motive: încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-763/15: Acțiune introdusă la 31 decembrie 2015 – Sony Optiarc și Sony Optiarc America/Comisia

text:
               14.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 98/48

         Acțiune introdusă la 31 decembrie 2015 – Sony Optiarc și Sony Optiarc America/Comisia
   (Cauza T-763/15)
   (2016/C 098/63)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Sony Optiarc, Inc (Atsugi, Japonia) și Sony Optiarc America, Inc (San Jose, Statele Unite) (reprezentanți: N. Levy și E. Kelly, solicitors, și R. Snelders, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Comisiei din 21 octombrie 2015 în cazul AT.39639 – Unități de disc optic privind o procedură întemeiată pe articolul 101 TFUE și pe articolul 53 din Acordul privind SEE, în măsura în care se referă la reclamante;

               —

               cu titlu subsidiar, în exercitarea competenței sale de fond, reducerea amenzilor aplicate reclamantelor în temeiul acestei decizii; și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată și a altor cheltuieli efectuate de reclamante în legătură cu prezenta cauză.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă două motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe faptul că decizia atacată este afectată de erori de fapt și de drept în măsura în care aceasta a concluzionat că reclamantele au efectuat o încălcare a articolului 101 TFUE prin obiect.

                           —

                           Probele reținute împotriva reclamantelor sunt insuficiente pentru a susține concluzia că reclamantele au participat la o încălcare unică și continuă a articolului 101 TFUE prin obiect.

                           —

                           Concluzia subsidiară a deciziei, potrivit căreia reclamantele au săvârșit încălcări separate ale articolului 101 TFUE prin obiect, nu a fost dovedită și a încălcat dreptul la apărare al reclamantelor, întrucât a fost menționată pentru prima dată în această decizie.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că, cu titlu subsidiar, decizia atacată este afectată de erori de fapt și de drept și are o motivare insuficientă.

                           —

                           În mod eronat, decizia a luat în considerare de două ori veniturile care au fost transferate de reclamante unui alt destinatar al acesteia.

                           —

                           În mod eronat, decizia nu a ținut seama de implicarea semnificativ mai redusă a reclamantelor în comparație cu anumiți alți destinatari ai deciziei și, prin urmare, nu a aplicat reclamantelor un coeficient multiplicator în funcție de gravitate mai mic și un cuantum suplimentar mai redus și/sau o reducere pentru circumstanțe atenuante.


title: Cauza T-489/07: Acțiune introdusă la 21 decembrie 2007 — Insight Direct USA/OAPI — Net Insight (Insight)

text:
               8.3.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 64/44

         Acțiune introdusă la 21 decembrie 2007 — Insight Direct USA/OAPI — Net Insight (Insight)
   (Cauza T-489/07)
   (2008/C 64/74)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Insight Direct USA (Tempe, Statele Unite ale Americii) (reprezentanți: M. Gilbert și M. Moore, solicitors)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Net Insight AB (Stockholm, Suedia)
   Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei Camerei a doua de recurs din 20 septembrie 2007 în cauza R 1428/2006-2 și retragerea respingerii cererii de înregistrare pentru toate serviciile din clasele 37 și 42 și pentru serviciile respinse din clasa 35, precum și continuarea procedurii în privința tuturor serviciilor pentru care s-a publicat cererea de înregistrare;

               —

               obligarea Oficiului și a celorlalte părți la plata propriilor cheltuieli de judecată, precum și la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă.

         Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: reclamanta.

      Marca comunitară vizată: marca figurativă „Insight” pentru servicii din clasele 35, 36, 37 și 42 — cererea 3 309 002.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: Net Insight AB.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca verbală comunitară și națională „NET INSIGHT” pentru bunuri și servicii din clasele 9, 37 și 41.

      Decizia diviziei de opoziție: admite în parte și respinge în parte opoziția.

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul.

      Motivele invocate: în opinia reclamantei, camera de recurs a identificat în mod greșit elementele dominante și distinctive ale mărcii anterioare și nu a luat în considerare toți factorii relevanți la examinarea similitudinii produselor și serviciilor relevante. Mai mult, camera de recurs nu a luat în considerare toți factorii relevanți în vederea examinării criteriului aprecierii globale atunci când a stabilit riscul de confuzie între mărcile în conflict.


title: Cauza C-557/13: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 16 aprilie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesgerichtshof – Germania) – Hermann Lutz/Elke Bäuerle, în calitate de lichidator al ECZ Autohandel GmbH (Trimitere preliminară — Regulamentul (CE) nr. 1346/2000 — Articolele 4 și 13 — Procedură de insolvență — Plată efectuată după data deschiderii procedurii de insolvență pe baza unei popriri efectuate înaintea acestei date — Acțiune revocatorie împotriva unui act prejudiciabil intereselor creditorilor — Termene de prescripție, de exercitare a acțiunii revocatorii și de decădere — Cerințe de formă ale acțiunii revocatorii — Legea aplicabilă)

text:
               15.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 198/7

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 16 aprilie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesgerichtshof – Germania) – Hermann Lutz/Elke Bäuerle, în calitate de lichidator al ECZ Autohandel GmbH
   (Cauza C-557/13) (1)

   ((Trimitere preliminară - Regulamentul (CE) nr. 1346/2000 - Articolele 4 și 13 - Procedură de insolvență - Plată efectuată după data deschiderii procedurii de insolvență pe baza unei popriri efectuate înaintea acestei date - Acțiune revocatorie împotriva unui act prejudiciabil intereselor creditorilor - Termene de prescripție, de exercitare a acțiunii revocatorii și de decădere - Cerințe de formă ale acțiunii revocatorii - Legea aplicabilă))
   (2015/C 198/09)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesgerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Hermann Lutz

      Pârâtă: Elke Bäuerle, în calitate de lichidator al ECZ Autohandel GmbH

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 13 din Regulamentul (CE) nr. 1346/2000 al Consiliului din 29 mai 2000 privind procedurile de insolvență trebuie interpretat în sensul că este aplicabil în cazul în care plata, contestată de lichidator, a unei sume poprite anterior deschiderii procedurii de insolvență a fost făcută doar după deschiderea procedurii.

               2)

               Articolul 13 din Regulamentul nr. 1346/2000 trebuie interpretat în sensul că excepția pe care o instituie privește și termenele de prescripție, de exercitare a acțiunii revocatorii și de decădere prevăzute de legea căreia îi este supus actul contestat de lichidator.

               3)

               Cerințele de formă care trebuie respectate pentru exercitarea unei acțiuni revocatorii sunt determinate, în vederea aplicării articolului 13 din Regulamentul nr. 1346/2000, de legea căreia îi este supus actul contestat de lichidator.

      (1)  JO C 15, 18.1.2014.


title: Cauza C-409/07: Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de Verwaltungsgericht Gießen (Germania) la 3 septembrie 2007 — Avalon Service-Online-Dienste GmbH/Wetteraukreis

text:
               24.11.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 283/14

         Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de Verwaltungsgericht Gießen (Germania) la 3 septembrie 2007 — Avalon Service-Online-Dienste GmbH/Wetteraukreis
   (Cauza C-409/07)
   (2007/C 283/26)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Verwaltungsgericht Gießen
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Avalon Service-Online-Dienste GmbH

      Pârât: Wetteraukreis
   Întrebările preliminare

               1)

               Articolele 43 CE și 49 CE trebuie interpretate în sensul că se opun existenței unui monopol de stat în privința anumitor jocuri de noroc, precum pariurile sportive, atunci când nu există în statul membru în cauză o politică coerentă și sistematică de limitare a jocurilor de noroc, în special pentru că organizatorii care dispun de concesiuni într-un stat membru încurajează participarea la alte jocuri de noroc — precum loteriile naționale și jocurile de cazinou — și pentru că, în plus, alte jocuri care prezintă un risc potențial de dependență echivalent sau superior — precum pariurile în legătură cu anumite evenimente sportive (curse hipice) și jocurile mecanice — pot fi oferite de către prestatori de servicii privați?

               2)

               Articolele 43 CE și 49 CE trebuie interpretate în sensul că autorizațiile eliberate pentru organizarea de pariuri sportive care nu sunt limitate la teritoriul național corespunzător și care sunt acordate de către organisme publice competente ale statelor membre, îl îndreptățesc pe titularul autorizației, precum și pe terții mandatați de către acesta să propună și să execute și pe teritoriul altor state membre, fără autorizații naționale suplimentare, ofertele în cauză în vederea încheierii unor contracte?


title: Cauza T-65/11: Hotărârea Tribunalului din 5 iunie 2013 — Recombined Dairy System/Comisia [ „Uniune vamală — Import de concentrate de lactoglobulină provenind din Noua Zeelandă — Recuperare ulterioară a taxelor la import — Cerere de remitere a taxelor la import — Articolul 220 alineatul (2) litera (b) și articolul 236 din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92” ]

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 225/66

         Hotărârea Tribunalului din 5 iunie 2013 — Recombined Dairy System/Comisia
   (Cauza T-65/11) (1)

   (Uniune vamală - Import de concentrate de lactoglobulină provenind din Noua Zeelandă - Recuperare ulterioară a taxelor la import - Cerere de remitere a taxelor la import - Articolul 220 alineatul (2) litera (b) și articolul 236 din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92)
   2013/C 225/145
   Limba de procedură: daneza

      Părțile

      Reclamantă: Recombined Dairy System A/S (Horsens, Danemarca) (reprezentanți: T. Kristjánsson și T. Gønge, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A.-M. Caeiros, L. Keppenne și B.-R. Killmann, agenți, asistați de P. Dyrberg, avocat)

      Obiectul

   Cerere de anulare în parte a Deciziei C(2010) 7692 final a Comisiei din 12 noiembrie 2010 de constatare a faptului că înscrierea ulterioară în evidența contabilă a anumitor taxe la import este justificată și că remiterea acestor taxe nu este justificată (dosar REC 03/08)

      Dispozitivul

               1.

               Anulează articolul 1 alineatele (2) și (4) din Decizia C(2010) 7692 final a Comisiei din 12 noiembrie 2010 de constatare a faptului că înscrierea ulterioară în evidența contabilă a anumitor taxe la import este justificată și că remiterea acestor taxe nu este justificată (dosar REC 03/08), în măsura în care privește importurile de concentrate de lactoglobulină 131 și 8471.

               2.

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Recombined Dairy System A/S.

      (1)  JO C 103, 2.4.2011.


title: Cauza T-287/11: Hotărârea Tribunalului din 4 februarie 2016 – Heitkamp BauHolding/Comisia [„Ajutoare de stat — Legislație fiscală germană privind reportarea pierderilor în anii fiscali următori (Sanierungsklausel) — Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața internă — Acțiune în anulare — Afectare individuală — Admisibilitate — Noțiunea de ajutor de stat — Caracter selectiv — Natura și economia regimului fiscal”]

text:
               14.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 98/27

         Hotărârea Tribunalului din 4 februarie 2016 – Heitkamp BauHolding/Comisia
   (Cauza T-287/11) (1)

   ([„Ajutoare de stat - Legislație fiscală germană privind reportarea pierderilor în anii fiscali următori (Sanierungsklausel) - Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața internă - Acțiune în anulare - Afectare individuală - Admisibilitate - Noțiunea de ajutor de stat - Caracter selectiv - Natura și economia regimului fiscal”])
   (2016/C 098/34)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Heitkamp BauHolding GmbH (Herne, Germania) (reprezentanți: inițial W. Niemann, M. Kiera-Nöllen și S. Geringhoff, ulterior W. Niemann, S. Geringhoff și P. Dodos, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial R. Lyal, T. Maxian Rusche și M. Adam, ulterior R. Lyal, T. Maxian Rusche și C. Egerer, agenți)

      Intervenientă în susținerea reclamantei: Republica Federală Germania (reprezentanți T. Henze și K. Petersen, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei 2011/527/UE a Comisiei din 26 ianuarie 2011 privind ajutorul de stat acordat de Germania C 7/10 (ex CP 250/09 și NN 5/10) – Schemă privind reportarea fiscală a pierderilor în cazul restructurării societăților aflate în dificultate (Legea privind impozitul pe profit, „KStG, Sanierungsklausel”) (JO L 235, p. 26).

      Dispozitivul

               1)

               Respinge excepția de inadmisibilitate.

               2)

               Respinge acțiunea ca nefondată.

               3)

               Heitkamp BauHolding GmbH suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și două treimi din cele efectuate de Comisia Europeană. Comisia suportă o treime din propriile cheltuieli de judecată.

               4)

               Republica Federală Germania suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 238, 13.8.2011.


title: Cauza T-42/09: Acțiune introdusă la 28 ianuarie 2009 — A. Loacker/OAPI — Editrice Quadratum (QUADRATUM)

text:
               21.3.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 69/52

         Acțiune introdusă la 28 ianuarie 2009 — A. Loacker/OAPI — Editrice Quadratum (QUADRATUM)
   (Cauza T-42/09)
   (2009/C 69/114)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: italiana
   Părțile

      Reclamantă: A. Loacker SpA (Renon, Italia) (reprezentanți: V. Bilardo, C. Bacchini, M. Mazzitelli, avvocati)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Editrice Quadratum SpA (Milano, Italia)
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea deciziei atacate

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: Editrice Quadratum SpA.

      Marca comunitară vizată: Marca verbală „Quadratum”, cerere de înregistrare nr. 4653481, pentru a o diferenția, printre altele, de produsele din clasa 30.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: Reclamanta.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: Marca verbală comunitară „LOACKER QUADRATINI”, pentru a o diferenția de anumite produse din clasa 30.

      Decizia diviziei de opoziție: Admiterea în parte a opoziției.

      Decizia camerei de recurs: Admiterea recursului formulat de solicitantul mărcii.

      Motivele invocate: Încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b), precum și a articolelor 73 și 74 din Regulamentul (CE) nr. 40/94 privind marca comunitară.


title: Cauza T-57/12: Hotărârea Tribunalului din 6 septembrie 2013 — Good Luck Shipping/Consiliul ( „Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive adoptate împotriva Iranului în scopul de a împiedica proliferarea nucleară — Înghețarea fondurilor — Obligația de motivare — Eroare vădită de apreciere” )

text:
               19.10.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 304/18

         Hotărârea Tribunalului din 6 septembrie 2013 — Good Luck Shipping/Consiliul
   (Cauza T-57/12) (1)

   (Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive adoptate împotriva Iranului în scopul de a împiedica proliferarea nucleară - Înghețarea fondurilor - Obligația de motivare - Eroare vădită de apreciere)
   2013/C 304/31
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Good Luck Shipping LLC (Dubai, Emiratele Arabe Unite) (reprezentanți: F. Randolph, QC, M. Lester, barrister și M. Taher, solicitor)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: V. Piessevaux și B. Driessen, agenți)

      Obiectul

   Cerere prin care se urmărește anularea, în primul rând, a Deciziei 2011/783/PESC a Consiliului din 1 decembrie 2011 de modificare a Deciziei 2010/413/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 319, p. 71), în al doilea rând, a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 1245/2011 al Consiliului din 1 decembrie 2011 de punere în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 961/2010 privind măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 319, p. 11) și, în al treilea rând, a Regulamentului (UE) nr. 267/2012 al Consiliului din 23 martie 2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Regulamentului (UE) nr. 961/2010 (JO L 88, p. 1), în măsura în care aceste acte o vizează pe reclamantă

      Dispozitivul

               1.

               Anulează, în măsura în care Good Luck Shipping LLC este vizată prin aceste acte:

                           —

                           Decizia 2011/783/PESC a Consiliului din 1 decembrie 2011 de modificare a Deciziei 2010/413/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului

                           —

                           Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1245/2011 al Consiliului din 1 decembrie 2011 de punere în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 961/2010 privind măsuri restrictive împotriva Iranului

                           —

                           Regulamentul (UE) nr. 267/2012 al Consiliului din 23 martie 2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Regulamentului (UE) nr. 961/2010

               2.

               Efectele Deciziei 2011/783 se mențin în ceea ce privește Good Luxk Shipping până la anularea Regulamentului nr. 267/2012.

               3.

               Consiliul Uniunii Europene suportă, în afară de propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Good Luck Shipping.

      (1)  JO C 109, 14.4.2012.


title: Cauza C-203/07 P: Recurs introdus la 16 aprilie 2007 de Republica Elenă împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera întâi) pronunțate la 17 ianuarie 2007 în cauza T-231/04, Republica Elenă/Comisia Comunităților Europene

text:
               7.7.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 155/10

         Recurs introdus la 16 aprilie 2007 de Republica Elenă împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera întâi) pronunțate la 17 ianuarie 2007 în cauza T-231/04, Republica Elenă/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza C-203/07 P)
   (2007/C 155/19)
   Limba de procedură: greaca
   Părțile

      Recurentă: Republica Elenă (reprezentanți: P. Mylonopoulos și S. Trekli)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile recurentei

               —

               constatarea admisibilității prezentului recurs;

               —

               anularea hotărârii Tribunalului de Primă Instanță în măsura în care este contestată;

               —

               admiterea acțiunii astfel cum a fost formulată;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Republica Elenă susține că Tribunalul de Primă Instanță al Comunităților Europene a interpretat în mod eronat articolele 12, 13 și 15 din memorandumul inițial de înțelegere, articolul 14 din memorandumul complementar și principiile bunei-credințe și al protecției încrederii legitime, întrucât a apreciat că obligațiile statelor membre în cadrul proiectelor Abuja I și II sunt determinate de comportamentul fiecărui stat membru, iar nu că acestea au o natură exclusiv contractuală și sunt determinate de prevederile celor două memorandumuri menționate anterior; printr-o interpretare corectă a prevederilor menționate mai sus și cuprinse în aceste convenții, Tribunalul ar fi trebuit să constate că Republica Elenă nu era obligată să suporte obligații financiare, deoarece aceasta doar a semnat însă nu a și ratificat memorandumul complementar, astfel că nu a aprobat acest memorandum și prin urmare nu sunt întrunite toate condițiile speciale prevăzute pentru existența acestor obligații financiare în sarcina Republicii Elene.
   Republica Elenă susține că Tribunalul de Primă Instanță al Comunităților Europene a interpretat în mod greșit articolul 15 din memorandumul inițial de înțelegere, considerând că, înaintea semnării memorandumului complementar, la 24 februarie 1997, partenerii au încheiat de manieră implicită un acord în vederea punerii în practică a proiectului, iar în acest fel articolul 15 alineatul (1) a fost în mod fundamental anulat sau modificat.


title: Cauza T-75/13: Acțiune introdusă la 8 februarie 2013 — Boehringer Ingelheim Pharma/OAPI — Nepentes (Momarid)

text:
               6.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 101/26

         Acțiune introdusă la 8 februarie 2013 — Boehringer Ingelheim Pharma/OAPI — Nepentes (Momarid)
   (Cauza T-75/13)
   2013/C 101/55
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Boehringer Ingelheim Pharma (Ingelheim, Germania) (reprezentanți: V. von Bomhard și D. Slopek, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Nepentes S.A. (Warsaw, Polonia)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei din 28 noiembrie 2012 a Camerei a patra de recurs a OAPI în cauza R 2292/2011-4 în măsura în care a admis înregistrarea mărcii MOMARID pentru următoarele produse: preparate sanitare de uz medical; substanțe dietetice adaptate uzului medical; preparate, substanțe și produse farmaceutice și medicale pentru protejarea, menținerea, tratarea sau ameliorarea pielii, a corpului, a feței, a gurii, a buzelor, a ochilor, a părului, a mâinilor și a unghiilor; preparate și substanțe farmaceutice și medicale pentru îngrijirea și aspectul pielii, a corpului, a feței, a gurii, a buzelor, a ochilor, a părului, a mâinilor și a unghiilor; produse și preparate farmaceutice și medicale pentru slăbire; produse, preparate și substanțe farmaceutice dermatologice; preparate dermatologice pentru prevenirea și tratarea afecțiunilor pielii; preparate dermatologice (medicinale); preparate farmaceutice pentru tratarea afecțiunilor dermatologice; preparate farmaceutice pentru tratarea topică a afecțiunilor dermatologice; produse dermatologice medicinale; preparate farmaceutice veterinare pentru uz dermatologic; produse medicinale veterinare pentru tratarea tulburărilor hormonale; hormoni de uz medical; preparate hormonale de uz veterinar; hormoni; produse steroidiene; preparate hormonale de uz farmaceutic și medical; produse de igienă; produse chimice de uz farmaceutic (denumite în continuare „produsele contestate”);

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată, sau — în cazul în care cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul OAPI intervine în interesul pârâtului — obligarea ambelor părți, în solidar, la plata acestora.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Marca comunitară vizată: marca verbală „Momarid” pentru produse și servicii din clasa 5 — cerere de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 9 164 328.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: reclamanta.

      Marca sau semnul invocat: marca comunitară „LONARID”, înregistrată sub nr. 2 396 448, pentru produse din clasa 5.

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția.

      Decizia camerei de recurs: admite în parte calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 75 din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului coroborat cu norma 50 alineatul (2) litera (h) din Regulamentul nr. 2868/95 al Comisiei și cu articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului.


title: Cauza T-341/11: Acțiune introdusă la 30 iunie 2011 — Ecologistas en Acción-CODA/Comisia

text:
               27.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/40

         Acțiune introdusă la 30 iunie 2011 — Ecologistas en Acción-CODA/Comisia
   (Cauza T-341/11)
   2011/C 252/89
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Ecologistas en Acción-CODA (Madrid, Spania) (reprezentant: J. Doreste Hernández, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Secretariatului general al Comisiei Europene de respingere, prin lipsa unui răspuns în termenele stabilite, a cererii reclamantei de acces la documentele solicitate în cadrul procedurii GESTDEM 2011/6;

               —

               recunoașterea dreptului ECOLOGISTAS EN ACCION de a primi documentele solicitate și refuzate în mod nelegal de Comisie:

                           (a)

                           Summary by the Spanish Ministry of Environment of the Information submitted to the European Commission concerning the environmental assessment of the construction of the Granadilla Port, transmitted to the Permanent Representation of Spain to the European Union on 4 November 2005;

                           (b)

                           nota explicativă, complimentary information by Gobierno de Canarias, November 2005,

                           (c)

                           Alternative analysis concerning the location of the Granadilla Port by Gobierno de Canarias, july 2005,

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Cererea de acces la anumite documente privind mediul care a fost tacit respinsă de către Comisia Europeană se află la originea prezentei acțiuni.
   Informația refuzată privește trei documente furnizate de administrația spaniolă Comisiei Europene pentru ca aceasta să dea un aviz, în temeiul articolului 6 alineatul (4) din Directiva 92/43/CEE a Consiliului din 21 mai 1992 privind conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică (JO L 206, p. 7, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 109), pentru construirea unui port la Granadilla (Tenerife, Spania).
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea Regulamentului (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76).

                           —

                           În această privință, reclamanta afirmă că Comisia nu a indicat în scris ECOLOGISTAS EN ACCIÓN motivele pentru care refuză accesul la cele trei documente solicitate și a lăsat Regatului Spaniei decizia cu privire la cererea de comunicare a acestor documente, deși în privința acestora nu este întrunit niciunul dintre criteriile de excepție prevăzute la articolul 4 alineatele (1), (2) și (3) din regulamentul menționat.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea Regulamentului (CE) nr. 1367/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 6 septembrie 2006 privind aplicarea, pentru instituțiile și organismele comunitare, a dispozițiilor Convenției de la Aarhus privind accesul la informație, participarea publicului la luarea deciziilor și accesul la justiție în domeniul mediului (JO L 264, p. 13, Ediție specială, 15/vol. 17, p. 126)

                           —

                           Reclamanta consideră că, dat fiind că cele trei documente solicitate sunt „informații privind mediul”, respingerea tacită a cererii de acces la acestea implică o încălcare a literei și spiritului regulamentului menționat și a Convenției de la Aarhus.


title: Cauza T-167/15: Hotărârea Tribunalului din 5 iulie 2016 – Bundesverband Souvenir – Geschenke – Ehrenpreise/EUIPO – Freistaat Bayern (NEUSCHWANSTEIN) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de declarare a nulității — Marcă a Uniunii Europene verbală NEUSCHWANSTEIN — Motive absolute de refuz — Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Lipsa caracterului descriptiv — Caracter distinctiv — Articolul 52 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 — Lipsa relei-credințe”]

text:
               22.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 305/31

         Hotărârea Tribunalului din 5 iulie 2016 – Bundesverband Souvenir – Geschenke – Ehrenpreise/EUIPO – Freistaat Bayern (NEUSCHWANSTEIN)
   (Cauza T-167/15) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulității - Marcă a Uniunii Europene verbală NEUSCHWANSTEIN - Motive absolute de refuz - Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Lipsa caracterului descriptiv - Caracter distinctiv - Articolul 52 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 - Lipsa relei-credințe”])
   (2016/C 305/43)
   Limba de procedură: germana

      Părţile

      Reclamantă: Bundesverband Souvenir – Geschenke – Ehrenpreise eV (Veitsbronn, Germania) (reprezentant: B. Bittner, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) (reprezentant: A. Schifko, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Freistaat Bayern (Germania) (reprezentant: M. Müller, avocat)

      Obiectul

   Acțiune introdusă împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 22 ianuarie 2015 (cauza R 28/2014-5) privind o procedură de declarare a nulității între Bundesverband Souvenir – Geschenke – Ehrenpreise și Freistaat Bayern

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Bundesverband Souvenir – Geschenke – Ehrenpreise eV la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 178, 1.6.2015.


title: Cauza T-425/14: Acțiune introdusă la 11 iunie 2014 – ClientEarth/Comisia

text:
               8.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 303/35

         Acțiune introdusă la 11 iunie 2014 – ClientEarth/Comisia
   (Cauza T-425/14)
   2014/C 303/44
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: ClientEarth (Londra, Regatul Unit) (reprezentanți: O. Brouwer, F. Heringa și J. Wolfhagen, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei pârâtei de respingere a cererii de acces la documentele solicitate de reclamantă în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei, astfel cum a fost comunicată reclamantei la 1 aprilie 2014 printr-o scrisoare cu numărul de referință SG.B.4/LR/rc – sg.dsg2.b.4(2014) 1029188;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată ale reclamantei în temeiul articolului 87 din Regulamentul de procedură al Tribunalului, inclusiv a celor efectuate de eventuali intervenienți.

      Motivele și principalele argumente

   Prin prezenta acțiune, reclamanta solicită anularea deciziei Comisiei de respingere a cererii de acces la raportul Comisiei privind evaluarea impactului, precum și la avizul Comitetului de evaluare a impactului privind revizuirea cadrului legal al UE privind inspecțiile și supravegherea de mediu la nivel național și european.
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive care sunt, în esență, identice sau similare cu cele invocate în cauza T-424/14, ClientEarth/Comisia.


title: Cauza C-178/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte (Italia) la 5 aprilie 2017 – Graziano Garavaldi/Ministero della Giustizia

text:
               21.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 277/21

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte (Italia) la 5 aprilie 2017 – Graziano Garavaldi/Ministero della Giustizia
   (Cauza C-178/17)
   (2017/C 277/31)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Graziano Garavaldi

      Pârât: Ministero della Giustizia

      Întrebarea preliminară

   Principiul potrivit căruia orice persoană are dreptul la un proces într-un termen rezonabil, în fața unei instanțe judecătorești imparțiale, consacrat la articolul 47 al doilea paragraf din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și la articolul 6 paragraful 1 din Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului, care constituie un principiu al dreptului Uniunii Europene potrivit articolului 6 alineatul (3) [TUE], coroborat cu principiul care rezultă din articolul 67 TFUE, potrivit căruia Uniunea constituie un spațiu al justiției, cu respectarea drepturilor fundamentale, precum și cu principiul care poate fi dedus din articolele 81 și 82 TFUE, potrivit cărora Uniunea dezvoltă o cooperare judiciară în materie civilă și penală cu incidență transfrontalieră, întemeiată pe principiul recunoașterii reciproce a deciziilor judiciare și extrajudiciare, se opune unei reglementări naționale precum reglementarea italiană prevăzută la articolul 5 sexies din Legea nr. 89/2001, care impune persoanelor care au fost deja recunoscute drept creditori față de statul italian pentru sume datorate cu titlu de „reparație echitabilă” pentru durata nerezonabilă a unor proceduri jurisdicționale să îndeplinească o serie de obligații în scopul de a obține plata, precum și să aștepte trecerea termenului menționat la articolul 5 sexies alineatul 5 din Legea nr. 89/2001, citat anterior, fără a putea, în acest termen, să exercite vreo acțiune judiciară de punere în executare și fără a putea să reclame ulterior prejudiciul legat de întârzierea la plată, și aceasta inclusiv în cazurile în care „reparația echitabilă” a fost recunoscută în legătură cu durata nerezonabilă a unei proceduri civile cu incidență transnațională sau, în orice caz, într-o materie care intră în competența Uniunii Europene și/sau într-o materie pentru care Uniunea Europeană prevede recunoașterea reciprocă a titlurilor judiciare?


title: Cauza T-389/12: Acțiune introdusă la 5 septembrie 2012 — EDF/Comisia

text:
               27.10.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 331/29

      Acțiune introdusă la 5 septembrie 2012 — EDF/Comisia
      (Cauza T-389/12)
      (2012/C 331/55)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Électricité de France SA (EDF) (Paris, Franța) (reprezentanți: Creus Carreras și A. Valiente Martin, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei C(2012) 4617 final a Comisiei din 28 iunie 2012 prin care s-a respins cererea reclamantei de prelungire până la 31 decembrie 2014 a termenului limită de adoptare a deciziei finale de investiție prevăzut într-unul dintre angajamentele asumate în cadrul unei proceduri de concentrare (cazul COMP/M.5549-EDF/SEGEBEL);

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive.

                  1.

                  Primul motiv se întemeiază pe o eroare de drept și aplicarea incorectă a punctului 72 și următoarele din Comunicarea Comisiei privind măsurile corective admisibile în temeiul Regulamentului (CE) nr. 139/2004 al Consiliului și în temeiul Regulamentului (CE) nr. 802/2004 al Comisiei (1).

                  2.

                  Al doilea motiv se întemeiază pe eroarea vădită de apreciere a împrejurărilor esențiale ale cauzei.

                  3.

                  Al treilea motiv se întemeiază pe încălcarea principiului proporționalității.

                  4.

                  Al patrulea motiv se întemeiază pe abuz de putere și/sau încălcarea principului bunei administrări.

                  5.

                  Al cincilea motiv se întemeiază pe nemotivare, întrucât Comisia nu a prezentat niciun motiv în susținerea deciziei sale.

         (1)  JO C 267 2008, p. 1


title: Cauza T-400/14: Ordonanța Tribunalului din 14 ianuarie 2016 – Premo/OAPI – Prema Semiconductor (PREMO)

text:
               14.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 98/60

         Ordonanța Tribunalului din 14 ianuarie 2016 – Premo/OAPI – Prema Semiconductor (PREMO)
   (Cauza T-400/14) (1)

   (2016/C 098/76)
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei Camera a patra a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 261, 11.8.2014.


title: Cauza C-557/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Korkein hallinto-oikeus (Finlanda) la 4 noiembrie 2016 – Astellas Pharma GmbH

text:
               23.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/11

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Korkein hallinto-oikeus (Finlanda) la 4 noiembrie 2016 – Astellas Pharma GmbH
   (Cauza C-557/16)
   (2017/C 022/16)
   Limba de procedură: finlandeza

      Instanța de trimitere

   Korkein hallinto-oikeus

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Astellas Pharma GmbH

      Celelalte părţi din procedură: Helm AG, Lääkealan turvallisuus- ja kehittämisvirasto (Fimea)

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 28 alineatul (5) și articolul 29 alineatul (1) din Directiva 2001/83/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 noiembrie 2001 de instituire a unui cod comunitar cu privire la medicamentele de uz uman (1) trebuie interpretate în sensul că, la acordarea unei autorizații naționale de introducere pe piață a unui medicament generic printr-o procedură descentralizată, potrivit articolului 28 alineatul (3) din directivă, autoritatea competentă din statul membru participant nu dispune de competența autonomă de a verifica data de la care începe să curgă termenul de protecție a datelor medicamentului de referință?

               2)

               În situația în care la prima întrebare se răspunde în sensul că, la acordarea unei autorizații naționale pentru introducerea pe piață, autoritatea competentă din statul membru nu dispune de competență autonomă de a verifica data de la care începe să curgă termenul de protecție a datelor medicamentului de referință:

                           —

                           în cadrul contestației formulate de titularul autorizației de introducere pe piață a medicamentului de referință, o instanță din acest stat membru are totuși obligația să verifice data de la care începe să curgă termenul de protecție a datelor sau și instanța se supune aceleiași restricționări ca autoritatea statului membru respectiv?

                           —

                           cum se garantează în acest caz, în fața respectivei instanțe a statului membru, dreptul titularului autorizației de introducere pe piață a medicamentului de referință la o cale de atac efectivă, în conformitate cu articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și cu articolul 10 din Directiva 2001/83, în ceea ce privește protecția datelor?

                           —

                           calea de atac referitoare la dreptul la protecție jurisdicțională efectivă include obligația instanței naționale dintr-un stat membru de a examina dacă autorizația inițială de introducere pe piață, eliberată în alte state membre, a fost acordată cu respectarea dispozițiilor Directivei 2011/83?

      (1)  Directiva 2001/83/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 noiembrie 2001 de instituire a unui cod comunitar cu privire la medicamentele de uz uman (JO 2001, L 311, p. 67, Ediție specială, 13/vol. 33, p. 3).


title: Cauza C-536/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italia) la 24 octombrie 2016 – DUEMMESGR SpA/Associazione Cassa Nazionale di Previdenza e Assistenza in favore dei Ragionieri e Periti Commerciali (CNPR)

text:
               23.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/7

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italia) la 24 octombrie 2016 – DUEMMESGR SpA/Associazione Cassa Nazionale di Previdenza e Assistenza in favore dei Ragionieri e Periti Commerciali (CNPR)
   (Cauza C-536/16)
   (2017/C 022/10)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: DUEMMESGR SpA

      Pârâtă: Associazione Cassa Nazionale di Previdenza e Assistenza in favore dei Ragionieri e Periti Commerciali (CNPR)

      Întrebările preliminare

               1)

               Deși statele membre au posibilitatea de a impune caracterul oneros al obligației unei autorități contractante de a solicita unui ofertant să îndrepte eventualele neregularități de formă ale ofertei, cu efect de regularizare, articolul 38 alineatul 2a din Decretul legislativ nr. 163 din 2006, în versiunea în vigoare la data anunțului de participare în discuție […], în măsura în care prevede plata unei „sancțiuni pecuniare” în cuantumul care trebuie stabilit de autoritatea contractantă („de cel puțin 1 ‰ și de cel mult 1 % din valoarea contractului de achiziție și, în orice caz, fără a depăși 50 000 de euro, a cărei achitare este garantată de cauțiunea provizorie”), este sau nu este contrar dreptului comunitar în ceea ce privește cuantumul excesiv de ridicat și caracterul prestabilit al sancțiunii respective, care nu poate fi individualizată în raport cu situația concretă care trebuie regularizată, respectiv cu gravitatea neregularității care trebuie îndreptată?

               2)

               Dimpotrivă, același articol 38 alineatul 2a din Decretul legislativ nr. 163 din 2006 (de asemenea în versiunea în vigoare la data menționată mai sus) contravine dreptului comunitar, întrucât caracterul oneros amintit al obligației unei autorități contractante de a solicita unui ofertant să îndrepte eventualele neregularități de formă ale ofertei poate fi considerat incompatibil cu principiile deschiderii maxime a pieței spre concurență, cărora le corespunde instituția menționată mai sus, cu consecința că activitatea impusă în acest scop comisiei de atribuire rezultă din îndatoririle impuse acesteia prin lege, în interesul public al urmăririi finalității menționate mai sus?


title: Cauza C-336/15: Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 6 aprilie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Arbetsdomstolen – Suedia) – Unionen/Almega Tjänsteförbunden, ISS Facility Services AB (Trimitere preliminară — Politica socială — Directiva 2001/23/CE — Articolul 3 — Menținerea drepturilor lucrătorilor în cazul transferului de întreprinderi — Convenții colective aplicabile cesionarului și cedentului — Termene de preaviz suplimentar acordat lucrătorilor concediați — Luarea în considerare a vechimii dobândite la cedent)

text:
               29.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 168/7

         Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 6 aprilie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Arbetsdomstolen – Suedia) – Unionen/Almega Tjänsteförbunden, ISS Facility Services AB
   (Cauza C-336/15) (1)

   ((Trimitere preliminară - Politica socială - Directiva 2001/23/CE - Articolul 3 - Menținerea drepturilor lucrătorilor în cazul transferului de întreprinderi - Convenții colective aplicabile cesionarului și cedentului - Termene de preaviz suplimentar acordat lucrătorilor concediați - Luarea în considerare a vechimii dobândite la cedent))
   (2017/C 168/07)
   Limba de procedură: suedeza

      Instanța de trimitere

   Arbetsdomstolen

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Unionen

      Pârâte: Almega Tjänsteförbunden,
   ISS Facility Services AB

      Dispozitivul

   Articolul 3 din Directiva 2001/23/CE a Consiliului din 12 martie 2001 privind apropierea legislației statelor membre referitoare la menținerea drepturilor lucrătorilor în cazul transferului de întreprinderi, unități sau părți de întreprinderi sau unități trebuie interpretat în sensul că, în împrejurări precum cele din cauza principală, la concedierea unui lucrător la mai mult de un an după transferul întreprinderii, cesionarul trebuie să includă în calculul vechimii în muncă a lucrătorului în cauză, relevantă pentru stabilirea preavizului la care acesta are dreptul, vechimea în muncă dobândită de lucrătorul respectiv la cedent.

      (1)  JO C 311, 21.9.2015.


title: Cauza C-540/07: Acțiune introdusă la 30 noiembrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană

text:
               9.2.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 37/17

         Acțiune introdusă la 30 noiembrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană
   (Cauza C-540/07)
   (2008/C 37/24)
   Limba de procedură: italiană
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: R. Lyal și A. Aresu, agenți)

      Pârâtă: Republica Italiană
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea că, prin menținerea în vigoare a unui regim fiscal mai oneros pentru dividendele distribuite societăților stabilite în alte state membre și în statele părți la Acordul privind Spațiul Economic European față de cel aplicabil dividendelor naționale, Republica Italiană nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 56 CE și 40 din Acordul privind Spațiul Economic European referitoare la libera circulație a capitalurilor între statele membre și între statele părți la respectivul acord și nici obligațiile care îi revin în temeiul articolului 31 din același acord, referitor la libertatea de stabilire între statele părți la acest acord;

               —

               obligarea Republicii Italiene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Comisia se referă la legislația italiană în vigoare în materie, care poate avea ca origine și convențiile, care supune distribuirea dividendelor către societăți neitaliene (mai exact dividendele care ies) unui tratament fiscal evident mai puțin favorabil decât cel aplicabil distribuirii de dividendelor către societăți italiene (mai exact, dividende naționale).
   În opinia Comisiei Europene, o astfel de legislație — pe care guvernul italian se pregătește oricum să o reformeze — pare contrară principiului liberei circulații a capitalurilor, în măsura în care ar avea un efect negativ asupra profitului și asupra deciziilor privind investițiile ale asociaților nerezidenți ai societăților italiene, făcând în același timp mai dificilă pentru aceste societăți acumularea de capital în străinătate. Totuși, trebuie să se constate o încălcare vădită a articolului 56 CE, care interzice orice restricții privind circulația capitalurilor între statele membre, și a articolului 40 din Acordul SEE, care instituie în același mod această libertate între statele părți la acord.
   În plus, tot în opinia Comisiei Europene, o astfel de legislație ar putea fi de asemenea contrară dreptului de stabilire, reglementat de articolul 31 din Acordul SEE, prin faptul că este susceptibilă de a fi aplicată și participațiilor de control la societăți italiene ale unor societăți stabilite în statele părți la acest acord, participații cărora nu le este aplicabil regimul fiscal armonizat al Directivei 90/435/CEE (1).
   În cadrul procedurii de constatare a neîndeplinirii obligațiilor, Comisia Europeană a avut ocazia de a examina argumentele în apărare formulate de Republica Italiană pentru a justifica respectiva legislație și a apreciat că nu erau potrivite pentru atingerea acestui scop. Totodată, guvernul italian și-a anunțat recent intenția de a reforma respectiva legislație pentru ca aceasta să devină conformă cu dreptul comunitar: acțiunea care tocmai a fost introdusă ar putea accelera acest proces de reformă.

      (1)  JO L 225, 20.8.1990, p. 6, Ediție specială, 09/vol. 1, p. 92.


title: Cauza C-276/12: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 22 octombrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Nejvyšší správní soud — Republica Cehă) — Jiří Sabou/Finanční ředitelství pro hlavní město Prahu (Directiva 77/799/CEE — Asistență reciprocă acordată de autoritățile din statele membre în domeniul impozitării directe — Schimb de informații la cerere — Procedură fiscală — Drepturi fundamentale — Limita întinderii obligațiilor statului membru solicitant și ale statului membru solicitat în raport cu persoana impozabilă — Inexistența obligației de a informa persoana impozabilă cu privire la cererea de asistență — Inexistența obligației de a invita persoana impozabilă să participe la audierea unor martori — Dreptul contribuabilului de a repune în discuție informația trimisă — Conținut minim al informației trimise)

text:
               14.12.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 367/16

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 22 octombrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Nejvyšší správní soud — Republica Cehă) — Jiří Sabou/Finanční ředitelství pro hlavní město Prahu
   (Cauza C-276/12) (1)

   (Directiva 77/799/CEE - Asistență reciprocă acordată de autoritățile din statele membre în domeniul impozitării directe - Schimb de informații la cerere - Procedură fiscală - Drepturi fundamentale - Limita întinderii obligațiilor statului membru solicitant și ale statului membru solicitat în raport cu persoana impozabilă - Inexistența obligației de a informa persoana impozabilă cu privire la cererea de asistență - Inexistența obligației de a invita persoana impozabilă să participe la audierea unor martori - Dreptul contribuabilului de a repune în discuție informația trimisă - Conținut minim al informației trimise)
   2013/C 367/27
   Limba de procedură: ceha

      Instanța de trimitere

   Nejvyšší správní soud

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Jiří Sabou

      Pârât: Finanční ředitelství pro hlavní město Prahu

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Nejvyssí správní soud — Interpretarea art. 1, art. 2, art. 6, art. 7 alin. (1) și art. 8 alin. (1) din Directiva 77/799/CEE a Consiliului din 19 decembrie 1977 privind asistența reciprocă acordată de autoritățile competente din statele membre în domeniul impozitării directe (JO L 336, p. 15, Ediție specială, 09/vol. 1, p. 21), și a art. 41 alin. (2) lit. (a) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (JO C 303, p. 1) — Drepturi fundamentale pentru contribuabil în cadrul unei proceduri fiscale inițiate împotriva sa, precum dreptul de a fi informat în legătură cu decizia autorității competente din statul solicitant de a formula o cerere de informații, de a participa la formularea acestei cereri, de a fi informat în prealabil în legătură cu desfășurarea unei audieri de martori în statul solicitat și de a participa la aceasta, precum și de a contesta veridicitatea informațiilor furnizate de autoritatea competentă din acel stat

      Dispozitivul

               1.

               Dreptul Uniunii, astfel cum rezultă în special din Directiva 77/799/CEE a Consiliului din 19 decembrie 1977 privind asistența reciprocă acordată de autoritățile competente din statele membre în domeniul impozitării directe și al impozitării primelor de asigurare, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2006/98/CE a Consiliului din 20 noiembrie 2006, și din dreptul fundamental de a fi ascultat, trebuie interpretat în sensul că nu conferă persoanei impozabile dintr-un stat membru nici dreptul de a fi informată cu privire la cererea de asistență adresată de acest stat unui alt stat membru cu scopul, printre altele, de a verifica datele furnizate de această persoană impozabilă în cadrul declarației sale de impozit pe venit, nici dreptul de a participa la formularea cererii adresate statului membru solicitat, nici dreptul de a participa la audierile unor martori organizate de acest din urmă stat.

               2.

               Directiva 77/799, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2006/98, nu reglementează aspectul referitor la condițiile în care persoana impozabilă poate contesta exactitatea informației transmise de statul membru solicitat și nu impune nicio cerință specială în ceea ce privește conținutul informației transmise.

      (1)  JO C 273, 8.9.2012.


title: Cauza T-705/15: Ordonanța Tribunalului din 14 septembrie 2016 – Syriatel Mobile Telecom/Consiliul

text:
               7.11.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 410/35

         Ordonanța Tribunalului din 14 septembrie 2016 – Syriatel Mobile Telecom/Consiliul
   (Cauza T-705/15) (1)

   (2016/C 410/58)
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei a șaptea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 59, 15.2.2016.


title: Cauza C-408/07: Ordonanța președintelui Curții (Marea Cameră) din 2 februarie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Landgericht Frankfurt am Main -Germania) — Brigitte Ruf, născută Elsässer, Gertrud Elsässer, născută Sommer/Europäische Zentralbank (EZB), Coop Himmelblau Prix, Dreibholz & Partner ZT GmbH, cu participarea: Stadt Frankfurt am Main

text:
               16.5.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 113/28

         Ordonanța președintelui Curții (Marea Cameră) din 2 februarie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Landgericht Frankfurt am Main -Germania) — Brigitte Ruf, născută Elsässer, Gertrud Elsässer, născută Sommer/Europäische Zentralbank (EZB), Coop Himmelblau Prix, Dreibholz & Partner ZT GmbH, cu participarea: Stadt Frankfurt am Main
   (Cauza C-408/07) (1)

   2009/C 113/52

      Limba de procedură: germana

   Președintele Marii Camere a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 283, 24.11.2007.


title: Cauza C-60/07: Acțiune introdusă la data de 7 februarie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Cehă

text:
               24.3.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 69/12

         Acțiune introdusă la data de 7 februarie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Cehă
   (Cauza C-60/07)
   (2007/C 69/28)
   Limba de procedură: ceha
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: M. Šmerdová și L. Pignataro, agenți)

      Pârâtă: Republica Cehă
   Concluziile reclamantei

               —

               constatarea faptului că, prin neadoptarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2004/33/CE a Comisiei (1) din 22 martie 2004 de punere în aplicare a Directivei 2002/98/CE a Parlamentului European și a Consiliului în ceea ce privește anumite cerințe tehnice pentru sânge și componente sanguine, sau în orice caz prin necomunicarea către Comisie a unor asemenea acte, Republica Cehă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 9 alineatul (1) din această directivă;

               —

               obligarea Republicii Cehe la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Termenul pentru transpunerea directivei în dreptul intern a expirat la data de 8 februarie 2005.

      (1)  JO 2004, L 91, p. 25.


title: Cauza C-176/06 P: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 29 noiembrie 2007 — Stadtwerke Schwäbisch Hall GmbH, Stadtwerke Tübingen GmbH, Stadtwerke Uelzen GmbH/Comisia Comunităților Europene, E.ON Kernkraft GmbH, RWE Power AG, EnBW Energie Baden-Württemberg AG, Vattenfall Europe Nuclear Energy GmbH, fostă Hamburgische Electricitäts-WerkeAG (Recurs — Ajutor pretins a fi acordat de autoritățile germane unor centrale nucleare — Provizioane pentru închiderea unor centrale și eliminarea deșeurilor radioactive — Inadmisibilitatea acțiunii în fața Tribunalului — Motiv de ordine publică)

text:
               26.1.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/8

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 29 noiembrie 2007 — Stadtwerke Schwäbisch Hall GmbH, Stadtwerke Tübingen GmbH, Stadtwerke Uelzen GmbH/Comisia Comunităților Europene, E.ON Kernkraft GmbH, RWE Power AG, EnBW Energie Baden-Württemberg AG, Vattenfall Europe Nuclear Energy GmbH, fostă Hamburgische Electricitäts-WerkeAG
   (Cauza C-176/06 P) (1)

   (Recurs - Ajutor pretins a fi acordat de autoritățile germane unor centrale nucleare - Provizioane pentru închiderea unor centrale și eliminarea deșeurilor radioactive - Inadmisibilitatea acțiunii în fața Tribunalului - Motiv de ordine publică)
   (2008/C 22/14)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Recurente: Stadtwerke Schwäbisch Hall GmbH, Stadtwerke Tübingen GmbH, Stadtwerke Uelzen GmbH (reprezentanți: D. Fouquet et P. Becker, Rechtsanwälte)

      Celelalte părți în proces: Comisia Comunităților Europene (reprezentant: V. Kreuschitz, agent), E.ON Kernkraft GmbH, RWE Power AG, EnBW Energie Baden-Württemberg AG, Vattenfall Europe Nuclear Energy GmbH, fostă Hamburgische Electricitäts-WerkeAG (reprezentanți: U. Karpenstein și D. Sellner, Rechtsanwälte)
   Obiectul
   Recurs formulat împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a patra) din 26 ianuarie 2006, Stadtwerke Schwäbisch Hall și alții/Comisia (T-92/02), prin care Tribunalul a respins acțiunea în anulare a Deciziei C(2001)3967 final a Comisiei din 11 decembrie 2001, prin care se constată că sistemul german de scutire fiscală a provizioanelor constituite de centralele nucleare în scopul eliminării deșeurilor radioactive ale acestora și al opririi definitive a instalațiilor nu constituie un ajutor de stat în sensul articolului 87 alineatul (1) CE — Obligația Comisiei de a deschide procedura contradictorie prevăzută la articolul 88 alineatul (2) CE în cazul unor dificultăți de apreciere sau în caz de dubiu
   Dispozitivul

               1)

               Anulează hotărârea Tribunalului de Primă Instanță a Comunităților Europene din 26 ianuarie 2006, Stadtwerke Schwäbisch Hall și alții/Comisia (T-92/02).

               2)

               Respinge ca inadmisibilă acțiunea introdusă de Stadtwerke Schwäbisch Hall GmbH, Stadtwerke Tübingen GmbH și Stadtwerke Uelzen GmbH în fața Tribunalului de Primă Instanță al Comunităților Europene prin care se solicită anularea Deciziei C(2001) 3967 final a Comisiei din 11 decembrie 2001, care constată că sistemul german de scutire fiscală a provizioanelor constituite de operatorii de centrale nucleare în scopul eliminării în deplină securitate a deșeurilor radioactive ale acestora și al opririi definitive a instalațiilor nu constituie un ajutor în sensul articolului 87 alineatul (1) CE.

               3)

               Obligă Stadtwerke Schwäbisch Hall GmbH, Stadtwerke Tübingen GmbH și Stadtwerke Uelzen GmbH la plata cheltuielilor de judecată efectuate în fața celor două instanțe.

      (1)  JO C 131, 3.6.2006.


title: Cauza C-115/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Fővárosi Bíróság (Republica Ungară) la 3 martie 2010 — Bábolna Mezőgazdasági Termelő, Fejlesztő és Kereskedelmi Zrt. „f.a.” /Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal Központi Szerve

text:
               22.5.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 134/22

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Fővárosi Bíróság (Republica Ungară) la 3 martie 2010 — Bábolna Mezőgazdasági Termelő, Fejlesztő és Kereskedelmi Zrt. „f.a.”/Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal Központi Szerve
   (Cauza C-115/10)
   2010/C 134/34
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Fővárosi Bíróság

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Bábolna Mezőgazdasági Termelő, Fejlesztő és Kereskedelmi Zrt. „f.a.”.

      Pârât: Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal Központi Szerve

      Întrebările preliminare

               1.

               Condițiile de acordare a ajutoarelor comunitare din cadrul politicii agricole comune (FEOGA) pot fi diferite de condițiile de acordare a ajutoarelor naționale suplimentare, cu alte cuvinte pot fi stabilite pentru ajutoarele naționale suplimentare condiții diferite și mai stricte decât cele care reglementează ajutoarele finanțate prin FEOGA?

               2.

               Domeniul de aplicare referitor la beneficiarii ajutoarelor, stabilit la articolul 1 alineatul (4) din Regulamentul (CEE) nr. 3508/92 (1) și la articolul 10 litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 1259/1999 (2), poate fi interpretat în sensul că, din punctul de vedere al determinării beneficiarilor lor, ajutoarele nu sunt subordonate decât îndeplinirii a două condiții: are dreptul să primească un ajutor a) un grup de producători agricoli (sau un producător agricol individual) b) ale căror (cărui) exploatații se află pe teritoriul Comunității?

               3.

               Regulamentele citate anterior pot fi interpretate în sensul că producătorul agricol a cărui exploatație se află pe teritoriul Comunității dar care vrea să își înceteze activitatea în viitor (după ce va fi utilizat subvenția) nu are dreptul să beneficieze de un ajutor?

               4.

               Cum trebuie să fie interpretată noțiunea de statut juridic deținut în temeiul dreptului național, în sensul celor două regulamente citate anterior?

               5.

               Statutul juridic deținut în temeiul dreptului național include și statutul juridic care reglementează modul eventualei încetări a activității producătorului agricol (sau a grupului de producători)? Astfel, dreptul maghiar prevede câte un statut juridic diferit pentru posibilele situații de încetare a activității (proceduri de concordat, de faliment și de lichidare).

               6.

               Pot fi prevăzute în mod distinct și în totală independență unele de celelalte condițiile de solicitare a plății (comunitare) unice la suprafață și condițiile de solicitare a unui ajutor național suplimentar? Ce legătură există (sau poate să existe) între principiile, regimurile și obiectivele celor două tipuri de subvenții?

               7.

               Se poate exclude de la beneficiul ajutorului național suplimentar un grup (sau un producător individual) care întrunește condițiile pentru acordarea plății unice la suprafață?

               8.

               Domeniul de aplicare al Regulamentului nr. 1259/1999 include, în temeiul articolului 1 din acesta, și ajutorul național suplimentar, având în vedere că ceea ce nu se finanțează decât în parte prin FEOGA se finanțează prin intermediul ajutorului național suplimentar?

               9.

               Un producător care funcționează efectiv și în deplină legalitate și a cărui exploatație se află pe teritoriul Comunității are dreptul la un ajutor național suplimentar?

               10.

               În cazul în care dreptul național reglementează procesul de încetare a activității societăților comerciale prin intermediul unei legislații distincte, această legislație prezintă vreo relevanță din perspectiva ajutorului comunitar (și a ajutoarelor naționale care au legătură cu acesta)?

               11.

               Normele comunitare și naționale care reglementează funcționarea politicii agricole comune pot fi interpretate în sensul că prin acestea trebuie să se creeze un regim juridic complex, care trebuie interpretat în mod uniform și care funcționeză potrivit unor principii și unor condiții identice?

               12.

               Domeniul de aplicare determinat prin articolul 1 alineatul (4) din Regulamentul nr. 3508/92 și prin articolul 10 litera (a) din Regulamentul nr. 1259/1999 poate fi interpretat în sensul că, din punctul de vedere al subvenției, intenția producătorului agricol de a-și înceta activitatea pentru viitor și statutul juridic corespunzător intenției respective sunt complet lipsite de relevanță?

      (1)  Regulamentul (CEE) nr. 3508/92 al Consiliului din 27 noiembrie 1992 de stabilire a unui sistem de gestionare și control integrat pentru anumite regimuri de ajutoare comunitare (JO L 355, p. 1).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 1259/1999 din 17 mai 1999 de stabilire a normelor comune pentru schemele de sprijin direct în conformitate cu politica agricolă comună (JO L 160, p. 113).


title: Cauza C-183/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 18 aprilie 2011 — Econord Spa/Comune di Solbiate și Comune di Varese

text:
               16.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/11

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 18 aprilie 2011 — Econord Spa/Comune di Solbiate și Comune di Varese
   (Cauza C-183/11)
   2011/C 211/20
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Consiglio di Stato

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Econord Spa

      Pârâte: Comune di Solbiate, Comune di Varese

      Cealaltă parte: Aspem Spa

      Întrebarea preliminară

   Principiul nerelevanței privind situația fiecărei entități publice care participă la societatea special creată trebuie să se aplice și atunci când una dintre primăriile asociate deține o singură acțiune a societății special create, iar acordurile dintre entitățile publice nu pot oferi primăriei participante niciun control efectiv al societății, astfel încât participarea la capitalul societății poate fi considerată numai aspectul formal al unui contract de prestare de servicii?


title: Cauza T-430/11: Ordonanța Tribunalului din 9 septembrie 2013 — Telefónica/Comisia ( „Acțiune în anulare — Ajutoare de stat — Schemă de ajutor care permite amortizarea fiscală a fondului comercial financiar în cazul achiziționării unor titluri de participare străine — Decizie prin care schema de ajutor este declarată incompatibilă cu piața internă și care nu dispune recuperarea ajutoarelor — Act care presupune măsuri de punere în aplicare — Lipsa afectării individuale — Lipsa calității de beneficiar efectiv al schemei de ajutor — Lipsa obligației de restituire Inadmisibilitate” )

text:
               16.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 336/22

         Ordonanța Tribunalului din 9 septembrie 2013 — Telefónica/Comisia
   (Cauza T-430/11) (1)

   (Acțiune în anulare - Ajutoare de stat - Schemă de ajutor care permite amortizarea fiscală a fondului comercial financiar în cazul achiziționării unor titluri de participare străine - Decizie prin care schema de ajutor este declarată incompatibilă cu piața internă și care nu dispune recuperarea ajutoarelor - Act care presupune măsuri de punere în aplicare - Lipsa afectării individuale - Lipsa calității de beneficiar efectiv al schemei de ajutor - Lipsa obligației de restituire Inadmisibilitate)
   2013/C 336/45
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Telefónica, SA (Madrid, Spania) (reprezentanți: J. Ruiz Calzado, M. Núñez Müller și J. Domínguez Pérez, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: R. Lyal, C. Urraca Caviedes și P. Němečková, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare în parte a Deciziei 2011/282/UE a Comisiei din 12 ianuarie 2011 privind amortizarea fiscală a fondului comercial financiar în cazul achiziționării unor titluri de participare străine C 45/07 (ex NN 51/07, ex CP 9/07) pusă în aplicare de Spania (JO L 135, p. 1)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Telefónica, SA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 282, 24.9.2011.


title: Cauza T-175/17: Acțiune introdusă la 15 martie 2017 – Ostvesta/Comisia

text:
               14.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/26

         Acțiune introdusă la 15 martie 2017 – Ostvesta/Comisia
   (Cauza T-175/17)
   (2017/C 269/38)
   Limba de procedură: letona

      Părțile

      Reclamantă: Ostvesta, SIA (Rīga, Letonia) (reprezentant: J. Davidovičs, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Raportului de misiune THOR (2013) 11413-07/05/2013 al Oficiului European de Luptă Antifraudă (OLAF), precum și a celor 15 anexe, a Raportului final OF/2010/0827/B1, a Raportului OF/2010/0827 și a Raportului THOR (2011) 27463, ținând seama de neregularitățile grave care le afectează, precum și de măsurile recomandate adoptate în temeiul acestora;

               —

               obligarea părții adverse la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe faptul că actele atacate sunt obligatorii pentru organele fiscale și organele jurisdicționale ale statului și produc efecte juridice directe care prejudiciază interesele și drepturile personale și reale ale reclamantei, modificându-i situația juridică, astfel încât sunt considerate acte atacabile, ținând seama de:

                           —

                           Natura de „resursă proprie a Uniunii” a taxelor vamale și a obligațiilor subsecvente ale statelor membre, care trebuie să încaseze aceste taxe vamale.

                           —

                           Natura OLAF de organ administrativ de anchetă, care se subrogă în atribuțiile Comisiei în ceea ce privește investigațiile externe.

                           —

                           Rolul Comisiei Europene, ca instituție cu atribuții executive în vederea aplicării Codului.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe faptul că actele atacate sunt contrare dreptului și sunt afectate de neregularități, întrucât:

                           —

                           Nu includ niciun element esențial dintre cele conținute de Regulamentul (UE, Euratom) nr. 883/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 septembrie 2013, mai precis nu sunt precizate nici garanțiile procedurale ale investigației, nici persoanele care participă la investigație, nici ascultarea reprezentanților juridici ai reclamantei și nici calificarea juridică inițială.

                           —

                           Răspunderea autorităților competente este exclusă în mod nefondat și contradictoriu.

                           —

                           OLAF nu și-a îndeplinit obligația de a efectua investigația în mod obiectiv și independent, respectând principiul prezumției inexistenței răspunderii.

                           —

                           În raportul de misiune și în raportul final conțin informații incorecte din cauza unor acte eronate sau a unor omisiuni în cadrul cercetării.

                           —

                           S-a încălcat și s-a aplicat în mod incorect reglementarea Uniunii în materia drepturilor antidumping.

                           —

                           S-au încălcat și s-au aplicat în mod incorect legislația Uniunii și legislația Republicii Taiwan privind obligația impusă BOFT [Bureau of foreign trade] din Taiwan constând în obligația de a verifica originea mărfurilor pe care o certifică.

                           —

                           S-a încălcat și s-a aplicat incorect articolul 220 alineatul (2) litera (b) din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului Vamal Comunitar.

                           —

                           S-au încălcat tratatele și normele juridice privind aplicarea acestora, precum și Carta Drepturilor Fundamentale a Uniunii Europene, mai concret articolul 41.


title: Cauza C-322/08: Acțiune introdusă la 15 iulie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Suediei

text:
               30.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/38

         Acțiune introdusă la 15 iulie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Suediei
   (Cauza C-322/08)
   (2008/C 223/63)
   Limba de procedură: suedeza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: M. Condou-Durande și J. Enegren, agenți)

      Pârât: Regatul Suediei
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin neadoptarea actelor legislative și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2004/83/CE a Consiliului din 29 aprilie 2004 (1) și, în orice caz, prin necomunicarea acestor acte Comisiei, Regatul Suediei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive

               —

               obligarea Regatului Suediei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Termenul de transpunere a directivei a expirat la 10 octombrie 2006.

      (1)  Directiva 2004/83/CE a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind standardele minime referitoare la condițiile pe care trebuie să le îndeplinească resortisanții țărilor terțe sau apatrizii pentru a putea beneficia de statutul de refugiat sau persoanele care, din alte motive, au nevoie de protecție internațională și referitoare la conținutul protecției acordate (JO L 304, p. 12, Ediție specială, 19/vol. 7, p. 52).


title: Cauza T-402/11: Ordonanța Tribunalului din 18 octombrie 2012 — Preparados Alimenticios del Sur/Comisia

text:
               1.12.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 373/13

         Ordonanța Tribunalului din 18 octombrie 2012 — Preparados Alimenticios del Sur/Comisia
   (Cauza T-402/11) (1)

   2012/C 373/22
   Limba de procedură: spaniola
   Președintele Camerei a doua a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 282, 24.9.2011.


title: Cauza C-267/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Supreme Court of Gibraltar (Regatul Unit) la 13 mai 2016 - Albert Buhagiar, Wayne Piri, Stephanie Piri, Arthur Taylor, Henry Bonifacio, Colin Tomlinson, Darren Sheriff/The Hon. Gilbert Licudi QC MP Minister for Justice

text:
               18.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 260/32

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Supreme Court of Gibraltar (Regatul Unit) la 13 mai 2016 - Albert Buhagiar, Wayne Piri, Stephanie Piri, Arthur Taylor, Henry Bonifacio, Colin Tomlinson, Darren Sheriff/The Hon. Gilbert Licudi QC MP Minister for Justice
   (Cauza C-267/16)
   (2016/C 260/40)
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   Supreme Court of Gibraltar

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Albert Buhagiar, Wayne Piri, Stephanie Piri, Arthur Taylor, Henry Bonifacio, Colin Tomlinson, Darren Sheriff

      Pârât: The Hon. Gilbert Licudi QC MP Minister for Justice

      Întrebările preliminare

               1)

               Dacă dispoziţiile directivei (1) referitoare la PEAF privesc doar libera circulație a mărfurilor, acestea se pot aplica totuși Gibraltarului pe baza faptului că nu implică o operațiune comercială și, prin urmare, nu intră în domeniul de aplicare al derogărilor acordate Gibraltarului potrivit Actului de aderare din 1972?

               2)

               Dispozițiile directivei privitoare la PEAF, în ceea ce privește vânătorii și practicanții tirului sportiv, sunt aplicabile Gibraltarului pentru motivul că se referă la libera circulație a serviciilor?

               3)

               Dispozițiile directivei privitoare la PEAF, în ceea ce priveşte vânătorii și practicanții tirului sportiv, sunt nevalide pentru motivul că se referă la libera circulație a persoanelor și, în consecință, au fost adoptate potrivit unui temei juridic eronat?

      (1)  Directiva 91/477/CEE a Consiliului din 18 iunie 1991privind controlul achiziționării și deținerii de arme, JO L 256, p. 51, Ediție specială, 13/vol. 10, p. 233.


title: Cauza C-233/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Hof van beroep te Antwerpen (Belgia) la 26 iunie 2009 — G. A. Dijkman și M. A. Dijkman-Lavaleije/Belgische Staat

text:
               12.9.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 220/20

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Hof van beroep te Antwerpen (Belgia) la 26 iunie 2009 — G. A. Dijkman și M. A. Dijkman-Lavaleije/Belgische Staat
   (Cauza C-233/09)
   2009/C 220/38
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Hof van beroep te Antwerpen

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: G. A. Dijkman și M. A. Dijkman-Lavaleije

      Pârât: Belgische Staat

      Întrebarea preliminară

   Se produce o încălcare a articolului 56 alineatul (1) CE în cazul în care rezidenții belgieni care fac investiții și plasamente în străinătate, de exemplu în Țările de Jos, în scopul eludării exigibilității taxei comunale suplimentare prevăzute de articolul 465 din Codul din 1992 privind impozitul pe venit (WIB 92), au obligația să recurgă la un intermediar belgian pentru plata veniturilor din bunuri mobile, în timp ce rezidenții care fac investiții sau plasamente în Belgia recurg la impozitul pe bunuri mobile liberatoriu în conformitate cu articolul 313 din același cod și, prin urmare, pot fi scutiți de la plata taxei comunale suplimentare prevăzute de articolul 465 din cod întrucât impozitul pe bunuri mobile a fost reținut deja la sursă?


title: Cauza C-482/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Corte dei Conti — Sezione Giurisdizionale per la Regione Siciliana (Italia) la 6 octombrie 2010 — Teresa Cicala/Regione Siciliana

text:
               4.12.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/25

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Corte dei Conti — Sezione Giurisdizionale per la Regione Siciliana (Italia) la 6 octombrie 2010 — Teresa Cicala/Regione Siciliana
   (Cauza C-482/10)
   ()
   2010/C 328/42
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Corte dei Conti — Sezione Giurisdizionale per la Regione Siciliana

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Teresa Cicala

      Pârâtă: Regione Siciliana

      Întrebările preliminare

               1.

               Interpretarea și aplicarea articolului 3 din Legea nr. 241/1990 și a articolului 3 din Legea regională din Sicilia nr. 10/1991 în raport cu articolul 1 din Legea nr. 241/90 — care obligă administrația italiană să aplice principiile dreptului Uniunii Europene, în conformitate cu obligația de motivare a actelor administrației publice prevăzută la articolul 296 alineatul (2) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene și la articolul 41 alineatul (2) litera (c) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene — potrivit căreia actele de drept privat ale autorităților administrative, respectiv drepturile individuale inerente din domeniul pensiilor, care au, în orice caz, caracter obligatoriu, pot fi scutite de obligația de motivare este compatibilă cu dreptul Uniunii Europene și acest caz reprezintă o încălcare a unei norme fundamentale de procedura aplicabilă măsurii administrative?

               2.

               Articolul 21 octies alineatul 2 primul paragraf din Legea nr. 241/1990, astfel cum este interpretat în jurisprudența administrativă, în raport cu obligația de motivare a actului administrativ prevăzută la articolul 3 din aceeași Lege nr. 241/1990 și de Legea regională din Sicilia nr. 10/1991, în conformitate cu obligația de motivare a actelor administrației publice prevăzută la articolul 296 alineatul (2) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene și la articolul 41 alineatul (2) litera (c) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, este compatibil cu articolul 1 din Legea nr. 241/1990, care prevede obligația administrației de a aplica principiile dreptului Uniunii Europene și, în consecință, sunt compatibile și admisibile interpretarea și aplicarea posibilității administrației de a completa motivarea deciziei administrative în cursul procedurii?


title: Cauza T-550/12: Ordonanța Tribunalului din 3 iunie 2013 — bachmaier/OAPI (oto-soft)

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 225/83

         Ordonanța Tribunalului din 3 iunie 2013 — bachmaier/OAPI (oto-soft)
   (Cauza T-550/12) (1)

   2013/C 225/190
   Limba de procedură: germana
   Președintele Camerei a opta a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 55, 23.2.2013.