title: Cauza T-154/14: Acțiune introdusă la 7 martie 2014 – ANKO/Comisia

text:
               10.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 175/46

         Acțiune introdusă la 7 martie 2014 – ANKO/Comisia
   (Cauza T-154/14)
   2014/C 175/63
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: ANKO Anonymos Etairia Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias (Atena, Grecia) (reprezentant: V. Christianos, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               constatarea faptului că suma totală de 185 664,10 euro pe care Comisia a plătit-o deja pentru proiectul OASIS, precum și suma totală de 465 062,84 euro pe care Comisia a plătit-o deja pentru proiectul PERFORM constituie cheltuieli eligibile;

               —

               constatarea faptului că suma de 1 824,05 euro pe care Comisia nu a plătit-o pentru proiectul OASIS și suma de 637 117,17 pe care Comisia nu a plătit-o cu titlu de participare financiară pentru proiectul PERFORM constituie cheltuieli eligibile pe care Comisia trebuie să le plătească, în consecință, ANKO;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă.

      Motivele și principalele argumente

   Prezenta acțiune are ca obiect răspunderea Comisiei în temeiul articolului 272 TFUE, pentru contractele a) nr. 215 754 și b) nr. 215 952 menite să pună în executare proiectul a) OASIS și, respectiv, b) PERFORM.
   Reclamanta susține mai precis că, deși și-a executat obligațiile contractuale, Comisia i-a solicitat, cu încălcarea contractelor citate anterior, a principiului încrederii legitime, a interdicției de a săvârși orice abuz de drept și a principiului proporționalității, rambursarea sumelor plătite ANKO, întrucât ar fi cheltuieli neeligibile, iar aceasta se abține să plătească contribuția sa financiară restantă. Din acest motiv, reclamanta susține, în primul rând, că Comisia nu își îndeplinește obligațiile contractuale care îi revin în raport cu ANKO prin negarea oricărui caracter eligibil a cvasitotalității contribuției financiare a Comisiei pentru proiectele OASIS și PERFORM și, în al doilea rând, că restituirea tuturor acestor sume este disproporționată și abuzivă.


title: Cauza C-85/12: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 24 octombrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour de cassation — Franța) — LBI hf, fostă Landsbanki Islands hf/Kepler Capital Markets SA, Frédéric Giraux (Trimitere preliminară — Reorganizarea și lichidarea instituțiilor de credit — Directiva 2001/24/CE — Articolele 3, 9 și 32 — Act al legiuitorului național prin care unele măsuri de reorganizare produc efectele unei proceduri de lichidare — Prevedere legislativă prin care se interzice sau se suspendă orice acțiune în justiție împotriva unei instituții de credit ulterior intrării în vigoare a unui moratoriu)

text:
               14.12.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 367/6

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 24 octombrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour de cassation — Franța) — LBI hf, fostă Landsbanki Islands hf/Kepler Capital Markets SA, Frédéric Giraux
   (Cauza C-85/12) (1)

   (Trimitere preliminară - Reorganizarea și lichidarea instituțiilor de credit - Directiva 2001/24/CE - Articolele 3, 9 și 32 - Act al legiuitorului național prin care unele măsuri de reorganizare produc efectele unei proceduri de lichidare - Prevedere legislativă prin care se interzice sau se suspendă orice acțiune în justiție împotriva unei instituții de credit ulterior intrării în vigoare a unui moratoriu)
   2013/C 367/09
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour de cassation

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: LBI hf, fostă Landsbanki Islands hf

      Pârâți: Kepler Capital Markets SA, Frédéric Giraux

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Cour de cassation — Interpretarea articolelor 3, 9 și 32 din Directiva 2001/24/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 4 aprilie 2001 privind reorganizarea și lichidarea instituțiilor de credit (JO L 125, p. 15, Ediție specială, 06/vol. 4, p. 34) — Autorități abilitate să adopte măsurile de reorganizare și de deschidere a unei proceduri de lichidare a unei instituții de credit — Autorități administrative sau judiciare — Admisibilitatea măsurilor care decurg direct din legea unui stat membru al AELS — Lege aplicabilă procedurilor în curs referitoare la bunurile unei instituții de credit care sunt situate într-un stat membru — Efecte asupra aplicării, într-un stat membru, a unei dispoziții legislative a unui alt stat membru care interzice sau suspendă orice acțiune judiciară împotriva unei instituții de credit după intrarea în vigoare a unui moratoriu, în cazurile de măsuri de conservare adoptate anterior pronunțării moratoriului

      Dispozitivul

               1.

               Articolele 3 și 9 din Directiva 2001/24/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 4 aprilie 2001 privind reorganizarea și lichidarea instituțiilor de credit trebuie interpretate în sensul că măsurile de reorganizare sau de lichidare a unei instituții financiare, precum cele care rezultă din Legea nr. 44/2009 din 15 aprilie 2009, trebuie considerate măsuri adoptate de o autoritate administrativă sau judiciară în sensul acestor articole din Directiva 2001/24, în condițiile în care respectivele dispoziții tranzitorii își produc efectele numai prin intermediul unor decizii judiciare prin care se acordă un moratoriu instituției de credit?

               2.

               Articolul 32 din Directiva 2001/24 trebuie interpretat în sensul că se opune ca o dispoziție națională precum articolul 98 din Legea nr. 161/2002 privind instituțiile financiare din 20 decembrie 2002, astfel cum a fost modificată prin Legea nr. 129/2008 din 13 noiembrie 2008, care interzicea sau suspenda orice acțiune în justiție introdusă împotriva unei instituții financiare de la data intrării în vigoare a unui moratoriu, să își producă efectele în privința unor măsuri asigurătorii adoptate în alt stat membru anterior pronunțării moratoriului?

      (1)  JO C 118, 21.4.2012.


title: Cauza T-97/08: Hotărârea Tribunalului din 13 septembrie 2010 — KUKA Roboter/OAPI (Nuanță a culorii portocaliu) [ „Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare constând într-o nuanță a culorii portocaliu — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009]” ]

text:
               6.11.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/26

         Hotărârea Tribunalului din 13 septembrie 2010 — KUKA Roboter/OAPI (Nuanță a culorii portocaliu)
   (Cauza T-97/08) (1)

   (Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare constând într-o nuanță a culorii portocaliu - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009])
   2010/C 301/41
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: KUKA Roboter GmbH (Augsbourg, Germania) (reprezentanți): A. Kohn și B. Hannemann, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: R. Pethke, agent)

      Obiectul

   Acțiune introdusă împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 14 decembrie 2007 (cauza R 1572/2007-4) privind o cerere de înregistrare a unei nuanțe a culorii portocaliu ca marcă comunitară.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă KUKA Roboter GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 107, 26.4.2008.


title: Cauza C-241/15: Cerere de decizie preliminară formulată de către Curtea de Apel Cluj (România) la data de 25 mai 2015 – procedură penală împotriva lui Niculaie Aurel Bob-Dogi

text:
               27.7.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 245/12

         Cerere de decizie preliminară formulată de către Curtea de Apel Cluj (România) la data de 25 mai 2015 – procedură penală împotriva lui Niculaie Aurel Bob-Dogi
   (Cauza C-241/15)
   (2015/C 245/15)
   Limba de procedură: romana

      Instanţa de trimitere

   Curtea de Apel Cluj

      Partea din acţiunea principală

   Niculaie Aurel Bob-Dogi

      Întrebările preliminare

               1)

               În vederea aplicării articolului 8 alineatul (1) litera (c) din Decizia-cadru [2002/584/JAI] (1), dacă prin expresia „existenţa unui mandat de arestare” trebuie să se înţeleagă un mandat de arestare naţional – intern – emis în concordanţă cu dispoziţiile procesual-penale ale statului membru emitent, deci distinct de mandatul european de arestare?

               2)

               În ipoteza unui răspuns afirmativ la prima întrebare, să se răspundă dacă inexistenţa unui mandat de arestare naţional – intern – poate constitui un motiv de neexecutare implicit a mandatului european de arestare?

      (1)  Decizia-cadru a Consiliului, din 13 iunie 2002, privind mandatul european de arestare și procedurile de predare între statele membre (JO L 190, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 6, p. 3).


title: Cauza T-504/08: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 8 iulie 2009 — Mologen/OAPI (dSLIM) ( Marcă comunitară — Refuz parțial de înregistrare — Retragere a cererii de înregistrare — Nepronunțarea asupra fondului )

text:
               12.9.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 220/32

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 8 iulie 2009 — Mologen/OAPI (dSLIM)
   (Cauza T-504/08) (1)

   („Marcă comunitară - Refuz parțial de înregistrare - Retragere a cererii de înregistrare - Nepronunțarea asupra fondului”)
   2009/C 220/67
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Mologen AG (Berlin, Germania) (reprezentant: C. Klages, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: G. Schneider, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 17 septembrie 2008 (cauza R 1077/2007-4) privind o cerere de înregistrare a mărcii verbale „dSLIM” ca marcă comunitară

      Dispozitivul

               1)

               Nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2)

               Obligă reclamanta la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 44, 21.2.2009


title: Cauze conexate C-222/05-225/05: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 7 iunie 2007 (cereri având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulate de College van Beroep voor het bedrijfsleven — Țările de Jos) — J. van der Weerd, Maatschap Van der Bijl, J. W. Schoonhoven (C-222/05), H. de Rooy sr., H. de Rooy jr. (C-223/05), Maatschap H. en J. van 't Oever, Maatschap F. van 't Oever en W. Fien, B. van 't Oever, Maatschap A. en J. Fien, Maatschap K. Koers en J. Stellingwerf, H. Koers, Maatschap K. en G. Polinder, G. van Wijhe (C-224/05), B.J. van Middendorp (C-225/05)/Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit (Agricultură — Combaterea febrei aftoase — Directiva 85/511/CEE — Invocarea din oficiu a dreptului comunitar de către instanța națională — Autonomie procedurală — Principiile echivalenței și eficacității)

text:
               21.7.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 170/4

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 7 iunie 2007 (cereri având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulate de College van Beroep voor het bedrijfsleven — Țările de Jos) — J. van der Weerd, Maatschap Van der Bijl, J. W. Schoonhoven (C-222/05), H. de Rooy sr., H. de Rooy jr. (C-223/05), Maatschap H. en J. van 't Oever, Maatschap F. van 't Oever en W. Fien, B. van 't Oever, Maatschap A. en J. Fien, Maatschap K. Koers en J. Stellingwerf, H. Koers, Maatschap K. en G. Polinder, G. van Wijhe (C-224/05), B.J. van Middendorp (C-225/05)/Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
   (Cauze conexate C-222/05-225/05) (1)

   (Agricultură - Combaterea febrei aftoase - Directiva 85/511/CEE - Invocarea din oficiu a dreptului comunitar de către instanța națională - Autonomie procedurală - Principiile echivalenței și eficacității)
   (2007/C 170/05)
   Limba de procedură: olandeza
   Instanța de trimitere
   College van Beroep voor het bedrijfsleven
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: J. van der Weerd, Maatschap Van der Bijl, J. W. Schoonhoven (C-222/05), H. de Rooy sr., H. de Rooy jr. (C-223/05), Maatschap H. en J. van 't Oever, Maatschap F. van 't Oever en W. Fien, B. van 't Oever, Maatschap A. en J. Fien, Maatschap K. Koers en J. Stellingwerf, H. Koers, Maatschap K. en G. Polinder, G. van Wijhe (C-224/05), B.J. van Middendorp (C-225/05)

      Pârât: Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
   Obiectul
   Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare — College van Beroep voor het bedrijfsleven — Interpretarea Directivei 85/511/CEE a Consiliului din 18 noiembrie 1985 de stabilire a măsurilor comunitare de combatere a febrei aftoase (JO L 315, p. 11) — Articolele 11 alineatul (1) prima liniuță, 13 alineatul (1) a doua liniuță și Anexa B — Efect direct — Laborator care nu este menționat în Anexa B — Marja de apreciere a autorităților naționale
   Dispozitivul
   Dreptul comunitar nu impune judecătorului național, într-o procedură precum cea din acțiunea principală, să invoce din oficiu un motiv întemeiat pe încălcarea dispozițiilor din reglementarea comunitară, dat fiind că nici principiul echivalenței, nici principiul eficacității nu o impun.

      (1)  JO C 193, 6.8.2005.


title: Cauza T-468/12: Acțiune introdusă la 16 octombrie 2012 — Wojciech Gęsina Firma Handlowa Faktor B. i W. Gęsina/Comisia

text:
               9.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 71/22

         Acțiune introdusă la 16 octombrie 2012 — Wojciech Gęsina Firma Handlowa Faktor B. i W. Gęsina/Comisia
   (Cauza T-468/12)
   2013/C 71/35
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamant: Wojciech Gęsina Firma Handlowa Faktor B. i W. Gęsina (Varșovia, Polonia) (reprezentant: H. Mackiewicz, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 554/2012 al Comisiei din 19 iunie 2012 privind clasificarea anumitor mărfuri în Nomenclatura combinată;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv este întemeiat pe încălcarea de către Comisie, prin adoptarea regulamentului atacat, a Regulamentului (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful vamal comun (1), în special din cauza unei interpretări eronate a notelor explicative aferente poziției 9505 din NC, potrivit căreia, dacă articolele decorative nu conțin modele imprimate, ornamente, simboluri sau inscripții care să facă trimitere la o anumită sărbătoare, atunci acestea nu au fost concepute, fabricate și recunoscute exclusiv drept articole pentru sărbători și, prin urmare, nu pot fi considerate ca atare.
               În opinia reclamantului, modul de redactare a poziției 9505 din NC și a notelor explicative aferente acestei poziții indică faptul că, pentru a fi considerat articol pentru sărbători, acesta nu trebuie să conțină în mod obligatoriu modele imprimate, ornamente, simboluri sau inscripții specifice care să facă trimitere în mod direct la o anumită sărbătoare.
               Problema caracterului exclusiv al concepției, al fabricării și al recunoașterii unui articol pentru sărbători trebuie apreciat în funcție de simbolul sărbătorii asociate cu un anumit produs într-un stat membru, de legătura sa cu tradiția și cu manifestarea culturală a sărbătorii din acel stat. Susceptibil de a fi recunoscut într-un anumit context cultural în calitate de articol pentru sărbători, un asemenea produs nu trebuie să conțină (chiar dacă are posibilitatea) simboluri, ornamente sau inscripții suplimentare care să sublinieze legătura sa cu o anumită sărbătoare.

               2.

               Al doilea motiv este întemeiat pe încălcarea de către Comisie, prin adoptarea regulamentului atacat, a Notelor explicative ale Nomenclaturii combinate a Comunităților Europene (2) aferente poziției 9505 din NC din cauza unei interpretări eronate a acestora, potrivit căreia, dacă articolele decorative nu conțin modele imprimate, ornamente, simboluri sau inscripții care să facă trimitere la o anumită sărbătoare, atunci aceste articole nu au fost concepute, fabricate și recunoscute exclusiv drept articole pentru sărbători și, prin urmare, nu pot fi considerate ca atare.
               Notele explicative ale NC prevăd în mod clar că produsele clasificate la poziția 9505 din NC, prin construcția și designul lor (modele imprimate, ornamente, simboluri sau inscripții), sunt destinate utilizării pentru o anumită sărbătoare. Termenii între paranteze constituie doar simple exemple din domeniul „construcției și designului” unui produs. Cu alte cuvinte, Nomenclatura combinată nu exclude ipoteza în care, într-un anumit context cultural, un produs (ca atare) să simbolizeze o sărbătoare specifică, deși nu conține modele imprimate, ornamente, simboluri sau inscripții.

               3.

               Al treilea motiv este întemeiat pe încălcarea principiului egalității de tratament, săvârșită de Comisie prin faptul că a admis ca o categorie de produse (florile artificiale și platele utilizate cu ocazia sărbătorilor) să fie lipsite de calificarea drept articole pentru sărbători deoarece nu conțin modele imprimate, ornamente, simboluri sau inscripții care să facă trimitere la o sărbătoare, în timp ce această calificare este atribuită altor categorii, conform poziției 9505 din NC, chiar dacă articolele respective nu conțin modele imprimate, ornamente, simboluri sau inscripții.
               Actele Uniunii Europene cuprind informații tarifare obligatorii, furnizate de diferite state membre, referitoare la clasificarea la poziția 9505 a NC a unor articole (inclusiv flori artificiale) care nu conțin modele imprimate, ornamente, simboluri sau inscripții. Un articol care nu conține nici ornamente, nici inscripții poate, așadar, ca atare, să simbolizeze o sărbătoare specifică în cultura unui stat al Uniunii Europene și, prin urmare, poate fi recunoscut, conceput și fabricat în calitate de articol pentru sărbători.
               Nici din prevederile capitolului 95 al NC, nici din comentariul notelor explicative ale NC nu rezultă că, pentru a obține statutul de articol pentru sărbători, un produs trebuie să poată fi recunoscut pe întreg teritoriul Uniunii Europene în calitate de articol pentru sărbători. O asemenea interpretare a noțiunii „articol pentru sărbători” ar determina îndeplinirea acestui criteriu de un număr foarte mic de produse. Uniunea Europeană numără mai mult de 500 de milioane de cetățeni având tradiții, culturi și religii diferite. În consecință, nu numai că nu există tradiția unor sărbători comune în Uniune, ci însăși lista privind zilele de sărbătoare diferă în funcție de statele membre. În sfârșit, anumite produse clasificate expres la poziția 9505 sunt considerate articole pentru sărbători doar în anumite state membre, iar tradiția care le este asociată nu este cunoscută ori este puțin răspândită în alte state membre.

      (1)  JO L 256, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 4, p. 3.

      (2)  JO 2008 C 133, p. 1.


title: Cauza C-250/10: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 21 decembrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Finanzgericht Düsseldorf — Germania) — Haltergemeinschaft LBL GbR/Hauptzollamt Düsseldorf [Directiva 2003/96/CE — Impozitarea produselor energetice și a electricității — Articolul 14 alineatul (1) litera (b) — Scutirea produselor energetice utilizate drept carburant în aviație — Carburant pus la dispoziție de navlosantul unui avion utilizat de navlositorii avionului pentru zborurile acestora în alt scop decât prestarea unui serviciu aerian cu titlu oneros]

text:
               18.2.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 49/6

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 21 decembrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Finanzgericht Düsseldorf — Germania) — Haltergemeinschaft LBL GbR/Hauptzollamt Düsseldorf
   (Cauza C-250/10) (1)

   (Directiva 2003/96/CE - Impozitarea produselor energetice și a electricității - Articolul 14 alineatul (1) litera (b) - Scutirea produselor energetice utilizate drept carburant în aviație - Carburant pus la dispoziție de navlosantul unui avion utilizat de navlositorii avionului pentru zborurile acestora în alt scop decât prestarea unui serviciu aerian cu titlu oneros)
   2012/C 49/10
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Finanzgericht Düsseldorf

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Haltergemeinschaft LBL GbR

      Pârât: Hauptzollamt Düsseldorf

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Finanzgericht Düsseldorf — Interpretarea articolului 14 alineatul (1) litera (b) din Directiva 2003/96/CE a Consiliului din 27 octombrie 2003 privind restructurarea cadrului comunitar de impozitare a produselor energetice și a electricității (JO L 283, p. 51, Ediție specială, 09/vol. 2, p. 98) — Domeniul scutirii prevăzute în cazul produselor energetice livrate pentru utilizare drept carburant în aviație — Scutire privind carburantul pus la dispoziție de un locator sau de un navlosant al unui avion, care nu este o întreprindere de transport aerian, și care este utilizat de locatarii avionului pentru zborurile acestora în scop comercial

      Dispozitivul

   Articolul 14 alineatul (1) litera (b) din Directiva 2003/96/CE a Consiliului din 27 octombrie 2003 privind restructurarea cadrului comunitar de impozitare a produselor energetice și a electricității trebuie interpretat în sensul că de scutirea de impozitul asupra produselor energetice livrate pentru utilizare drept carburant în aviație, cu excepția zborurilor de agrement cu caracter privat, prevăzută de această dispoziție, nu poate beneficia o întreprindere precum cea din acțiunea principală în cazul în care aceasta închiriază sau navlosează o aeronavă pe care o deține, cu carburant, unor întreprinderi ale căror operațiuni de aviație nu servesc direct prestării de către aceste întreprinderi a unui serviciu aerian cu titlu oneros.

      (1)  JO C 226, 30.7.2011.


title: Cauza T-644/13: Ordonanța Tribunalului din 11 aprilie 2014 – Serco Belgium și alții/Comisia

text:
               24.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 194/38

         Ordonanța Tribunalului din 11 aprilie 2014 – Serco Belgium și alții/Comisia
   (Cauza T-644/13) (1)

   2014/C 194/54
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei a patra a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 24, 25.1.2014.


title: Cauza F-102/07: Acțiune introdusă la 28 septembrie 2007 — Kerstens/Comisia Comunităților Europene

text:
               8.12.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 297/49

         Acțiune introdusă la 28 septembrie 2007 — Kerstens/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza F-102/07)
   (2007/C 297/97)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: Petrus J. F. Kerstens (Overijse, Belgia) (reprezentant: C. Mourato, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei autorității împuternicite să facă numiri (AIPN) din 23 noiembrie 2005 prin care i se atribuie reclamantului 3 puncte de prioritate ale direcției generale (PMO) (PPDG) pentru exercițiul de promovare 2004, astfel cum a fost publicată în Informații administrative (Informations administratives) 85/2005 din 23 noiembrie 2005;

               —

               anularea deciziei AIPN din 23 noiembrie 2005 prin care i se atribuie reclamantului 0 puncte de prioritate ale direcției generale (PMO) (PPDG) pentru exercițiul de promovare 2005, astfel cum a fost publicată în Informații administrative 85/2005 din 23 noiembrie 2005;

               —

               anularea deciziei AIPN din 17 noiembrie 2006 prin care i se atribuie reclamantului 0 PPDG pentru exercițiul de promovare 2006, astfel cum a fost publicată în Informații administrative 55/2006;

               —

               anularea deciziei AIPN din 17 noiembrie 2006 prin care se atribuie 0 puncte de prioritate în interesul instituției (PPII) pentru exercițiul de promovare 2006, astfel cum a fost publicată în Informații administrative 55/2006;

               —

               anularea deciziei explicite a AIPN din 15 iunie 2007 prin care se răspunde în mod negativ contestațiilor reclamantului R/142/07 și R/183/07 datate 16 și, respectiv, 22 februarie 2007;

               —

               consemnarea faptului că reclamantul își rezervă în acest cadru dreptul de a invoca existența unui abuz de putere, încălcarea normelor privind procedurile disciplinare, precum și dreptul de a solicita o despăgubire din partea Comisiei Comunităților Europene;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   În susținerea acțiunii, reclamantul, funcționar cu gradul A*12, invocă cinci motive, dintre care primul este întemeiat pe încălcarea principiului utilizării tuturor punctelor de prioritate ce rezultă din articolul 5 din dispozițiile generale de punere în aplicare a articolului 45 din Statutul funcționarilor (DGA 45) și pe o eroare vădită de apreciere în ceea ce privește acordarea punctelor de prioritate atribuite de directorul general (PPDG) pentru exercițiul de promovare 2004.
   Al doilea motiv este întemeiat pe încălcarea articolelor 4-6 din DGA 45 și pe o eroare vădită de apreciere în ceea ce privește acordarea de PPDG pentru 2005 și 2006.
   Al treilea motiv este întemeiat pe încălcarea articolului 9 din DGA 45 și pe o eroare vădită de apreciere în ceea ce privește acordarea de puncte de prioritate pentru recunoașterea muncii îndeplinite în interesul instituției (PPII). În subsidiar, al treilea motiv este întemeiat pe încălcarea principiilor neretroactivității și securității juridice.
   Al patrulea motiv este întemeiat pe încălcarea principiului egalității de tratament în ceea ce privește acordarea de PPDG pentru 2004, 2005 și 2006 și de PPII pentru 2006.
   Al cincilea motiv este întemeiat pe încălcarea obligației de motivare în ceea ce privește acordarea de PPDG pentru 2004, 2005 și 2006.
   În sfârșit, reclamantul își rezervă dreptul de a invoca existența unui abuz de putere și încălcarea normelor privind procedurile disciplinare, precum și dreptul de a solicita o despăgubire din partea Comisiei.


title: Cauza C-498/08 P: Ordonanța Curții din 9 iulie 2009 — Fornaci Laterizi Danesi SpA/Comisia Comunităților Europene (Recurs — Acțiune în anulare — Termen de introducere a acțiunii — Data la care începe să curgă termenul — Inadmisibilitate pentru cauză de tardivitate — Recurs vădit nefondat)

text:
               7.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 267/23

         Ordonanța Curții din 9 iulie 2009 — Fornaci Laterizi Danesi SpA/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza C-498/08 P) (1)

   (Recurs - Acțiune în anulare - Termen de introducere a acțiunii - Data la care începe să curgă termenul - Inadmisibilitate pentru cauză de tardivitate - Recurs vădit nefondat)
   2009/C 267/40
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurentă: Fornaci Laterizi Danesi SpA (reprezentant: M. Salvi, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: C. Zadra și D. Recchia, agenți)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Ordonanței Tribunalului de Primă Instanță (Camera întâi) din 9 septembrie 2008, Fornaci Laterizi Danesi/Comisia (T-224/08) — prin care Tribunalul a respins ca inadmisibilă cererea de anulare a Deciziei 2008/25/CE a Comisiei din 13 noiembrie 2007 de adoptare, în temeiul Directivei 92/43/CEE a Consiliului, a primei liste actualizate a siturilor de importanță comunitară pentru regiunea biogeografică continentală (JO L 12, p. 383), în măsura în care este inclus în respectiva listă, cu referința IT20A0018, un teren care aparține recurentei

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Obligă Fornaci Laterizi Danesi SpA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 69, 21.3.2009.


title: Cauza C-552/09 P: Recurs introdus la 24 decembrie 2009 de Ferrero SpA împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a doua) pronunțate la 14 octombrie 2009 în cauza T-140/08 — Ferrero SpA/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI), Tirol Milch reg.Gen.mbH Innsbruck

text:
               27.3.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 80/11

         Recurs introdus la 24 decembrie 2009 de Ferrero SpA împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a doua) pronunțate la 14 octombrie 2009 în cauza T-140/08 — Ferrero SpA/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI), Tirol Milch reg.Gen.mbH Innsbruck
   (Cauza C-552/09 P)
   2010/C 80/19
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Ferrero SpA (reprezentanți: F. Jacobacci, avocat, C. Gielen și H. M. H. Speyart, avocați)

      Celelalte părți în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI), Tirol Milch reg.Gen.mbH Innsbruck

      Concluziile recurentei

               —

               Anularea hotărârii atacate;

               —

               admiterea cererii formulate de Ferrero de anulare a deciziei atacate sau, în subsidiar, trimiterea cauzei la Tribunal spre rejudecare și

               —

               suportarea de către OAPI a propriilor cheltuieli de judecată, precum și obligarea acestuia la plata cheltuielilor de judecată efectuate de Ferrero atât în primă instanță, cât și în recurs.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamanta susține că hotărârea atacată ar trebui anulată pentru următoarele motive:

               —

               Tribunalul de Primă Instanță al Comunităților Europene (denumit în continuare „TPI”) a încălcat sistemul prevăzut la articolul 8 din Regulamentul nr. 40/94 (1) efectuând o singură analiză de fapt a similitudinii cu consecințe atât în temeiul articolului 8 alineatul (1) litera (b), cât și al articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 40/94, deși cele două dispoziții prevăd seturi de criterii total diferite;

               —

               TPI a săvârșit o eroare de drept concluzionând că, pentru a constata că nu sunt îndeplinite condițiile de aplicare a articolului 8 alineatul (1) litera (b) și alineatul (5), nu este necesară luarea în considerare a renumelui mărcilor anterioare;

               —

               TPI a săvârșit o eroare de drept sau a denaturat situația de fapt supusă judecății aplicând, la aprecierea similitudinii, norme în materie de probă eronate, nefondate și nemotivate;

               —

               TPI a săvârșit o eroare de drept neluând în considerare în mod corespunzător faptul că mărcile anterioare conțin mărci verbale și că marca contestată este una figurativă și

               —

               TPI a săvârșit o eroare de drept neluând în considerare în mod corespunzător existența unei familii de mărci.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO 1994, L 11, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 146).


title: Cauza T-224/16: Hotărârea Tribunalului din 5 mai 2017 – Messe Friedrichshafen/EUIPO – El Corte Inglés (Out Door) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Marca Uniunii Europene figurativă Out Door — Marca Uniunii Europene verbală anterioară OUTDOOR PRO — Motiv relativ de refuz — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Articolul 76 din Regulamentul nr. 207/2009”]

text:
               19.6.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 195/25

         Hotărârea Tribunalului din 5 mai 2017 – Messe Friedrichshafen/EUIPO – El Corte Inglés (Out Door)
   (Cauza T-224/16) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Marca Uniunii Europene figurativă Out Door - Marca Uniunii Europene verbală anterioară OUTDOOR PRO - Motiv relativ de refuz - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Articolul 76 din Regulamentul nr. 207/2009”])
   (2017/C 195/35)
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: Messe Friedrichshafen GmbH (Friedrichshafen, Germania) (reprezentant: W. Schulte Hemming, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanţi: M. Eberl și D. Hanf, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: El Corte Inglés, SA (Madrid, Spania) (reprezentant: J.L. Rivas Zurdo, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 8 februarie 2016 (cauza R 2302/2011-2), privind o procedură de opoziție între El Corte Inglés și Messe Friedrichshafen.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Messe Friedrichshafen GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 232, 27.6.2016.


title: Cauza T-147/13: Ordonanța Tribunalului din 1 aprilie 2014 – Zhejiang Yuhui Solar Energy Source/Comisia

text:
               10.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 175/52

         Ordonanța Tribunalului din 1 aprilie 2014 – Zhejiang Yuhui Solar Energy Source/Comisia
   (Cauza T-147/13) (1)

   2014/C 175/74
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei a cincea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 123, 27.4.3013.


title: Cauza C-8/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de College van Beroep voor het bedrijfsleven (Țările de Jos) la 9 ianuarie 2008 — 1. T-Mobile Netherlands, 2. KPN Mobile N.V., 3. Raad van bestuur van de Nederlandse Mededingingsautoriteit, 4. Orange Nederland N.V.; intervenientă: Vodafone Libertel B.V.

text:
               12.4.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 92/11

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de College van Beroep voor het bedrijfsleven (Țările de Jos) la 9 ianuarie 2008 — 1. T-Mobile Netherlands, 2. KPN Mobile N.V., 3. Raad van bestuur van de Nederlandse Mededingingsautoriteit, 4. Orange Nederland N.V.; intervenientă: Vodafone Libertel B.V.
   (Cauza C-8/08)
   (2008/C 92/19)
   Limba de procedură: olandeza
   Instanța de trimitere
   College van Beroep voor het bedrijfsleven
   Părțile din acțiunea principală
   Reclamante:

               1.

               T-Mobile Netherlands

               2.

               KPN Mobile N.V.

               3.

               Raad van bestuur van de Nederlandse Mededingingsautoriteit

               4.

               Orange Nederland N.V.

         Intervenientă: Vodafone Libertel B.V.
   Întrebările preliminare

               1)

               În scopul aplicării articolului 81 alineatul (1) CE, ce criterii trebuie folosite pentru a aprecia dacă o practică concertată are ca obiect împiedicarea, restrângerea sau denaturarea concurenței în cadrul pieței comune?

               2)

               Articolul 81 CE trebuie interpretat în sensul că, în cadrul aplicării acestei dispoziții de către instanța națională, dovada legăturii de cauzalitate dintre concertare și comportamentul în cadrul pieței trebuie să fie făcută și evaluată conform normelor de drept național, cu condiția ca acestea să nu fie mai puțin favorabile decât cele aplicabile unor acțiuni similare din dreptul intern și să nu facă practic imposibilă sau excesiv de dificilă exercitarea drepturilor conferite de ordinea juridică comunitară?

               3)

               În scopul aplicării noțiunii de practică concertată menționată la articolul 81 CE, prezumția raportului de cauzalitate dintre concertare și comportamentul în cadrul pieței s-ar aplica întotdeauna chiar dacă această concertare ar fi un fapt izolat, iar operatorul care a participat la aceasta își continuă activitatea pe piață, sau această prezumție nu se aplică decât atunci când concertarea s-a prelungit în mod regulat și pe o perioadă lungă?


title: Cauza C-197/13 P: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 4 septembrie 2014 – Regatul Spaniei/Comisia Europeană (Recurs – Fondul de coeziune – Reducerea sprijinului financiar – Adoptarea deciziei de către Comisia Europeană – Existența unui termen – Nerespectarea termenului stabilit – Consecințe)

text:
               10.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 395/15

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 4 septembrie 2014 – Regatul Spaniei/Comisia Europeană
      (Cauza C-197/13 P) (1)

      ((Recurs - Fondul de coeziune - Reducerea sprijinului financiar - Adoptarea deciziei de către Comisia Europeană - Existența unui termen - Nerespectarea termenului stabilit - Consecințe))
      (2014/C 395/17)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Recurent: Regatul Spaniei (reprezentant: A. Rubio González, agent)

         Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: S. Pardo Quintillán și D. Recchia, agenți)

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Hotărârea Tribunalului Uniunii Europene, Spania/Comisia (T-540/10, EU:T:2013:47).

                  2)

                  Anulează Decizia C (2010) 6154 a Comisiei din 13 septembrie 2010 privind reducerea ajutorului acordat din Fondul de coeziune pentru etapele de proiect intitulate „Linia de mare viteză Madrid-Zaragoza-Barcelona-Frontiera franceză. Tronsonul Lleida-Martorell (platformă). Subtronsonul IX-A” (CCI 2001.ES.16.C.PT.005), „Linia de mare viteză Madrid-Zaragoza-Barcelona-Frontiera franceză. Tronsonul Lleida-Martorell (platformă). Subtronsonul X-B (Avinyonet del Penedés-Sant Sadurní d'Anoia)” (CCI 2001.ES.16.C.PT.008), „Linia de mare viteză Madrid-Zaragoza-Barcelona-Frontiera franceză. Tronsonul Lleida-Martorell (platformă). Subtronsoanele XI-A și XI-B (Sant Sadurni d'Anoia-Gelida)” (CCI 2001.ES.16.C.PT.009) și „Linia de mare viteză Madrid-Zaragoza-Barcelona-Frontiera franceză. Tronsonul Lleida-Martorell (platformă). Subtronsonul IX-C” (CCI 2001.ES.16.C.PT.010).

                  3)

                  Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată ale Regatului Spaniei, precum și a propriilor cheltuieli de judecată, efectuate atât în procedura în primă instanță, cât și în cadrul prezentului recurs.

         (1)  JO C 178, 22.6.2013.


title: Cauza T-547/08: Acțiune introdusă la 12 decembrie 2008 — X Technology Swiss/OAPI (Reprezentarea unei șosete)

text:
               7.3.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 55/31

         Acțiune introdusă la 12 decembrie 2008 — X Technology Swiss/OAPI (Reprezentarea unei șosete)
   (Cauza T-547/08)
   (2009/C 55/58)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: X Technology Swiss (reprezentanți: A. Herbertz și R. Jung, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 6 octombrie 2008 (R 846/2008-4);

               —

               obligarea OAPI la plata propriilor cheltuieli de judecată, precum și a celor efectuate de reclamantă.

         Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca figurativă depusă ca „altă marcă — marcă de poziție” de culoare „orange (Pantone 16-1359 TPX)”, pentru produse din clasa 25 (cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 5 658 117).

      Decizia examinatorului: respinge cererea de înregistrare

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 (1), întrucât marca solicitată are caracterul distinctiv minim necesar.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO 1994, L 11, p. 1, Ediție specială 17/vol. 1, p. 146).


title: Cauza F-26/15: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 18 noiembrie 2015 – FH/Parlamentul [Funcție publică — Funcționari — Remunerație — Indemnizație de instalare — Articolul 5 alineatul (2) din anexa VII la statut — Repartizare la un nou loc de muncă — Articolul 5 alineatul (4) ultima teză din anexa VII la statut — Excludere a indemnizației de instalare în ipoteza în care funcționarul care are dreptul la alocație pentru locuință este repartizat la locul unde are reședința familia sa — Necesitatea unei instalări a funcționarului împreună cu familia la locul în care își desfășoară activitatea — Separare în fapt a soților — Consecințe — Inaplicabilitatea articolului 5 alineatul (4) ultima teză din anexa VII la statut]

text:
               11.1.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 7/35

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 18 noiembrie 2015 – FH/Parlamentul
   (Cauza F-26/15) (1)

   ([Funcție publică - Funcționari - Remunerație - Indemnizație de instalare - Articolul 5 alineatul (2) din anexa VII la statut - Repartizare la un nou loc de muncă - Articolul 5 alineatul (4) ultima teză din anexa VII la statut - Excludere a indemnizației de instalare în ipoteza în care funcționarul care are dreptul la alocație pentru locuință este repartizat la locul unde are reședința familia sa - Necesitatea unei instalări a funcționarului împreună cu familia la locul în care își desfășoară activitatea - Separare în fapt a soților - Consecințe - Inaplicabilitatea articolului 5 alineatul (4) ultima teză din anexa VII la statut])
   (2016/C 007/46)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: FH (reprezentant: M. Casado García-Hirschfeld, avocat)

      Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: O. Caisou-Rousseau și N. Chemaï, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei de respingere a cererii reclamantului de acordare a indemnizației de instalare, ca urmare a mutării sale din Yemen la Bruxelles, unde locuiește soția sa, de care este separat în fapt, precum și cerere de obligare a pârâtului să plătească reclamantului această indemnizație de instalare majorată cu dobânzi

      Dispozitivul

               1)

               Anulează decizia din 15 aprilie 2014 prin care Parlamentul European a respins cererea de acordare a indemnizației de instalare formulată de FH.

               2)

               Obligă Parlamentul European să îi plătească lui FH, cu titlu de indemnizație de instalare care îi este datorată, o sumă echivalentă cu salariul de bază pe o lună; această sumă va fi majorată cu dobânzi de întârziere calculate la rata stabilită de Banca Centrală Europeană pentru principalele operațiuni de refinanțare aplicabilă în perioada în cauză, majorată cu două puncte, de la data de 11 februarie 2014 până la data plății efective.

               3)

               Parlamentul European suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligat să suporte cheltuielile de judecată efectuate de FH.

      (1)  JO C 127, 20.4.2015, p. 44.


title: Cauza C-656/07 P: Ordonanța Curții din 19 mai 2009 — AMS Advanced Medical Services GmbH/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (Recurs — Marcă comunitară — Marca figurativă AMS Advanced Medical Services — Refuz parțial de înregistrare — Procedură de opoziție — Recurs rămas fără obiect — Nepronunțare asupra fondului)

text:
               12.9.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 220/15

         Ordonanța Curții din 19 mai 2009 — AMS Advanced Medical Services GmbH/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   (Cauza C-656/07 P) (1)

   (Recurs - Marcă comunitară - Marca figurativă AMS Advanced Medical Services - Refuz parțial de înregistrare - Procedură de opoziție - Recurs rămas fără obiect - Nepronunțare asupra fondului)
   2009/C 220/26
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: AMS Advanced Medical Services GmbH (reprezentant: S. Schäffler, avocat)

      Celelalte părți în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: G. Schneider, agent), American Medical Systems, Inc. (reprezentanți: H. Kunz-Hallstein și R. Kunz-Hallstein, avocați)

      Obiectul

   Recurs declarat împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a cincea) pronunțate la 18 octombrie 2007, AMS/OAPI — American Medical Systems (AMS Advanced Medical Services) (T-425/03), prin care Tribunalul a respins acțiunea formulată de persoana care solicită înregistrarea mărcii figurative „AMS Advanced Medical Services” pentru produse și servicii din clasele 5, 10 și 42, împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 12 septembrie 2003 de anulare a deciziei diviziei de opoziție și de admitere în parte a opoziției titularului mărcii naționale verbale „AMS” — Procedură de opoziție — Admisibilitatea cererii privind dovedirea utilizării serioase a mărcii anterioare, formulată pentru prima dată de persoana care solicită înregistrarea mărcii în fața camerei de recurs

      Dispozitivul

               1)

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului recursului formulat de AMS Advanced Medical Services GmbH.

               2)

               Obligă AMS Advanced Medical Services GmbH la plata cheltuielilor de judecată efectuate în prezenta cauză.

      (1)  JO C 64, 8.3.2008.


title: Cauza C-311/09: Acțiune introdusă la 4 august 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Polonă

text:
               24.10.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 256/12

         Acțiune introdusă la 4 august 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Polonă
   (Cauza C-311/09)
   2009/C 256/23
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: D. Triantafyllou și K. Herrmann, agenți)

      Pârâtă: Republica Polonă

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, supunând taxei pe valoarea adăugată, potrivit modalităților definite în capitolul 13 alineatul (35) punctele 1, 2, 3, 4, 5 din Decretul ministrului de finanțe din 27 aprilie 2004, prestațiile de servicii de transporturi internaționale rutiere efectuate de contribuabili al căror sediu sau domiciliu este situat în afara Poloniei, Republica Polonă nu și-a îndeplinit obligațiile ce îi revin în temeiul articolelor 73, 168 și 273 din Directiva 2006/12/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (1);

               —

               obligarea Republicii Polone la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Serviciile de transporturi internaționale rutiere sunt supuse taxei pe valoarea adăugată, în conformitate cu normele Directivei 2006/112.
   Potrivit Comisiei, modalitățile de percepere și de calculare a TVA, definite la capitolul 13 alineatul 35 punctele 1, 3, 4 et 5 din Decretul ministrului finanțelor din 27 aprilie 2004 în ceea ce privește serviciile de transporturi internaționale rutiere furnizate de contribuabili al căror sediu sau domiciliu este situat în afara Poloniei, sunt contrare articolelor 73, 168 și 273 din Directiva 2006/112. Neconformitatea cu articolul 73 din directivă decurge din faptul că, în fiecare caz, baza de impozitare a TVA este constituită dintr-un cuantum de 285 PLN, ceea ce nu ține seama nici de distanța reală parcursă de autobuz în Polonia, nici de remunerarea efectivă a serviciului furnizat. Sistemul polonez de percepere a TVA nu permite contribuabilului care furnizează servicii de transporturi internaționale de persoane să deducă TVA achitată pentru un produs cumpărat în cursul unei perioade contabile date, în legătură cu acest serviciu de transport taxabil (de exemplu, carburanți), ceea ce este contrar articolului 168 din directivă. În plus, sistemul polonez de percepere a TVA nu este în conformitate cu articolul 273 din Directiva 2006/112, întrucât instituie în sarcina contribuabililor obligația de a prezenta biroului vamal, la intrarea pe teritoriul polonez, o declarație în care se precizează cuantumul taxei datorate, precum și de a achita această taxă la biroul vamal „la intrarea pe teritoriul național a autobuzelor ce transportă călători”, ceea ce ocazionează formalități legate de trecerea unei frontiere.
   În opinia Comisiei, sistemul de percepere și de calculare a TVA în litigiu nu poate fi întemeiat nici pe articolul 281 și nici pe articolul 395 din Directiva 2006/112.

      (1)  JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7


title: Cauza C-379/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Arbeidshof te Brussel (Belgia) la 25 septembrie 2009 — Maurits Casteels/British Airways plc

text:
               19.12.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 312/16

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Arbeidshof te Brussel (Belgia) la 25 septembrie 2009 — Maurits Casteels/British Airways plc
   (Cauza C-379/09)
   2009/C 312/25
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Arbeidshof te Brussel

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Maurits Casteels

      Pârâtă: British Airways plc

      Întrebările preliminare

               1.

               În lipsa unei intervenții a Consiliului, articolul 42 CE poate fi invocat de un particular împotriva unui angajator din sectorul privat în cadrul unui litigiu cu care sunt sesizate instanțele naționale?

               2.

               Articolul 39 CE, înainte de adoptarea Directivei 98/49 (1) și articolul 42 CE, analizate separat sau prin coroborare, se opun ca:
               Dacă un lucrător care, cu excepția unei detașări, este angajat de aceeași persoană juridică/același angajator în mod succesiv la mai multe sedii pe care acest angajator de posedă în state membre diferite și este supus de fiecare dată planurilor complementare de pensie în vigoare la aceste sedii,

                           —

                           pentru a stabili perioada la finalul căreia sunt dobândite, într-un anumit stat membru, drepturile definitive la pensia complementară (în temeiul cotizațiilor angajatorului și ale lucrătorului), nu se iau deloc în considerare anii de muncă pe care lucrătorul i-a prestat deja pentru același angajator într-un alt stat membru și nici afilierea acestuia la un regim complementar de pensie în acest stat membru,

                           —

                           mutarea unui lucrător, cu consimțământul acestuia, la un sediu al aceluiași angajator dintr-un alt stat membru este asimilată cazului, prevăzut de dispozițiile regimului de pensie, al plecării voluntare de la sediul angajatorului, situație în care drepturile la pensie complementară sunt limitate la cotizațiile proprii ale lucrătorului,

                     și, de asemenea, se opune ca această situație să aibă drept consecință defavorabilă faptul că lucrătorul pierde drepturile la pensie complementară pe care le-a dobândit pentru munca prestată în acest stat membru, situație care nu s-ar fi produs dacă ar fi lucrat pentru angajatorul său într-un singur stat membru și dacă ar fi rămas afiliat la regimul complementar de pensie din acest stat membru?

      (1)  Directiva 98/49/CE a Consiliului din 29 iunie 1998 privind protecția dreptului la pensie suplimentară al lucrătorilor salariați și al lucrătorilor care desfășoară activități independente care se deplasează în cadrul Comunității (JO L 209, p. 46, Ediție specială, 05/vol. 5, p. 91).


title: Cauza T-92/09: Hotărârea Tribunalului din 5 octombrie 2010 — Strategi Group/OAPI — RBI (STRATEGI) [ Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale STRATEGI — Marca națională verbală anterioară Stratégies — Motiv relativ de refuz — Proba utilizării mărcii anterioare — Articolul 43 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 42 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009] și Norma 22 din Regulamentul (CE) nr. 2868/95 ]

text:
               20.11.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 317/29

         Hotărârea Tribunalului din 5 octombrie 2010 — Strategi Group/OAPI — RBI (STRATEGI)
   (Cauza T-92/09) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale STRATEGI - Marca națională verbală anterioară Stratégies - Motiv relativ de refuz - Proba utilizării mărcii anterioare - Articolul 43 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 42 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009] și Norma 22 din Regulamentul (CE) nr. 2868/95)
   2010/C 317/53
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Strategi Group Ltd (Manchester, Regatul Unit) (reprezentant: N. Saunders, barrister)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: D. Botis, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Reed Business Information (RBI) (Issy-Les-Moulineaux, Franța) (reprezentant: A. Messas, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 18 decembrie 2008 (cauza R 1581/2007-2) privind o procedură de opoziție între Reed Business Information (RBI) și Strategi Group Ltd

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Strategi Group Ltd la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 113, 16.5.2009.


title: Cauza T-107/17: Acțiune introdusă la 16 februarie 2017 – Steinhoff și alții/EZB

text:
               24.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/24

         Acțiune introdusă la 16 februarie 2017 – Steinhoff și alții/EZB
   (Cauza T-107/17)
   (2017/C 129/37)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamanți: Frank Steinhoff (Hamburg, Germania), Ewald Filbry (Dortmund, Germania), Vereinigte Raiffeisenbanken Gräfenberg-Forchheim-Eschenau-Heroldsberg eG (Gräfenberg, Germania), Werner Bäcker (Rodgau, Germania), EMB Consulting SE (Mühltal, Germania) (reprezentant: O. Hoepner, avocat)

      Pârâtă: Banca Centrală Europeană

      Concluziile

   Reclamanții solicită Tribunalului să oblige pârâta la plata sumelor următoare, majorate cu 5 procente față de rata dobânzii de bază, aplicabilă de la data sesizării Tribunalului:

               —

               către primul reclamant: 314 000 de euro;

               —

               către al doilea reclamant: 54 950 de euro;

               —

               către al treilea reclamant: 2 355 000 de euro;

               —

               către al patrulea reclamant: 303 795 de euro;

               —

               către al cincilea reclamant: 750 460 de euro.

      Motivele și principalele argumente

   Prin prezenta acțiune în despăgubire, reclamanții reproșează pârâtei că nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin întrucât a omis, în Avizul din 17 februarie 2012 privind titlurile emise și garantate de statul elen (CON/2012/12), să atragă atenția asupra nelegalității proiectului de restructurare a datoriei publice grecești prin intermediul unui schimb obligatoriu în temeiul Legii nr. 4050/2012.
   În susținerea acțiunii, reclamanții invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe neindicarea caracterului ilicit al restructurării obligatorii, în temeiul principiului pacta sunt servanda, întrucât clauzele de revizuire nu pot fi introduse a posteriori în obligațiunile de stat existente

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe lipsa constatării efectului de expropriere determinat de proiectul de lege preconizat de Grecia, care prevedea un schimb obligatoriu, fără să fi fost stabilită o justă despăgubire în lege însăși, cu încălcarea articolului 17 alineatul (1) a doua teză din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe lipsa unei trimiteri la o încălcare a articolului 63 TFUE

               4.

               Al treilea motiv, întemeiat pe lipsa unei trimiteri la o încălcare a articolului 124 TFUE


title: Cauza T-747/16: Acțiune introdusă la 25 octombrie 2016 – Vincenti/EUIPO

text:
               16.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 14/37

         Acțiune introdusă la 25 octombrie 2016 – Vincenti/EUIPO
   (Cauza T-747/16)
   (2017/C 014/46)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Guillaume Vincenti (Alicante, Spania) (reprezentant: H. Tettenborn, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei EUIPO prin care s-a refuzat, pe de o parte, recunoașterea incapacității permanente totale a reclamantului de a-și exercita funcția și, pe de altă parte, scoaterea acestuia la pensie.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea de către pârât a dispozițiilor pertinente din statutul personalului, și anume articolele 7-9, 13, 33 și 78, precum și a articolelor 13-16 din anexa VIII la statut, în special articolul 53 din statut.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea de către pârât a principiului încrederii legitime și a principiului bunei administrări [articolul 41 alineatele (1) și (2) literele (a), (b) și (c) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene], precum și a drepturilor procedurale ale reclamantului, întemeindu-și totodată decizia pe fapte denaturate.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea de către pârât a articolului 3 alineatul (1) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

         În susținerea motivelor sale, reclamantul arată, în special, că, în temeiul dispozițiilor pertinente din statutul personalului, autoritatea investită cu puterea de numire nu dispune de o competență de apreciere discreționară în cadrul procedurii de invaliditate pentru recunoașterea sau nerecunoașterea incapacității permanente a unui funcționar de a-și exercita funcția, întrucât decizia comisiei pentru invaliditate este obligatorie, și că, chiar dacă s-ar presupune că autoritatea învestită cu puterea de numire dispune de o competență de apreciere discreționară în cadrul acestei proceduri, nu ar exista, în cazul reclamantului, un motiv valabil de a nu i se recunoaște incapacitatea permanentă.


title: Cauza C-429/12: Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberlandesgericht Innsbruck (Austria) la 21 septembrie 2012 — Siegfried Pohl/ÖBB Infrastruktur AG

text:
               12.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 9/28

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberlandesgericht Innsbruck (Austria) la 21 septembrie 2012 — Siegfried Pohl/ÖBB Infrastruktur AG
   (Cauza C-429/12)
   2013/C 9/47
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Oberlandesgericht Innsbruck

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Siegfried Pohl

      Pârâtă: ÖBB Infrastruktur AG

      Întrebările preliminare

               1.

               Se opune dreptul Uniunii, în stadiul său actual, în special

                           1.

                           principiul general de drept al Uniunii privind egalitatea de tratament;

                           2.

                           principiul general al interzicerii discriminării pe motiv de vârstă în sensul articolului 6 alineatul (3) TUE și al articolului 21 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene,

                           3.

                           interdicția discriminării în legătură cu libera circulație a lucrătorilor prevăzută la articolul 45 TFUE,

                           4.

                           Directiva 2000/78/CE (1),

                     unei dispoziții naționale — cuprinsă în parte într-o prevedere legală, în parte într-o convenție colectivă — care a fost preluată, în mod consensual, într-un contract individual de muncă, conform căreia în cazul în care vechimea în muncă a lucrătorilor salariați din sectorul transportului feroviar a fost dobândită înainte de împlinirea vârstei de 18 ani nu se ia deloc în calcul, iar în cazul în care a fost dobândită după împlinirea vârstei de 18 ani, în măsura în care respectivul lucrător nu a lucrat la o întreprindere „cvasi-publică” din țară sau chiar la angajatorul-pârât de pe teritoriul național, se ia în calcul numai pe jumătate, indiferent de competențele și de cunoștințele concrete dobândite de lucrătorul salariat în mod concret?

               2.

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare: este relevant pentru calcularea remunerației restante, ținând seama de vechimea în muncă neluată în calcul până în prezent (luându-se în calcul întreaga vechime în muncă dobândită înainte de împlinirea vârstei de 18 ani, iar după împlinirea acestei vârste și până la începerea raportului de muncă dintre reclamant și pârâtă, cealaltă jumătate din vechimea în muncă dobândită anterior de reclamant), în conformitate cu dreptul Uniunii, faptul că vechimea în muncă a fost dobândită în perioada 1 decembrie 1965 — 24 noiembrie 1974, așadar cu mult înainte de aderarea Austriei la Uniunea Europeană/Spațiul Economic European și înainte de pronunțarea primei hotărâri cu privire la principiul egalității de tratament din dreptul Uniunii, în cazul în care se calculează conform dreptului Uniunii?

               3.

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare: se opune dreptul Uniunii în stadiul său actual, în special principiul efectivității, unor dispoziții naționale privind prescripția extinctivă conform cărora dreptul unui lucrător salariat, ulterior pensionat, la plata ulterioară a remunerației și a pensiei care rezultă din calcularea, în sensul primei întrebări, în conformitate cu dreptul Uniunii, a vechimii în muncă dobândite în străinătate înaintea împlinirii vârstei de 18 ani, drept nerecunoscut lucrătorului de legislația națională și pe care acesta l-a putut invoca efectiv numai după pronunțarea Hotărârii din 30 noiembrie 2000, Österreichischer Gewerkschaftsbund — Gewerkschaft öffentlicher Dienst, (C-195/98) și a Hotărârii din 18 iunie 2009, Hütter (C-88/08), s-a prescris în totalitate?

               4.

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare: îi revine unui angajator din sectorul transportului feroviar, cu 40 000 de angajați și care reprezintă o organizație ierarhică structurată pe mai multe niveluri pe un teritoriu întins, în temeiul dreptului Uniunii în stadiul său actual și, în special, în temeiul obligației de solicitudine care rezultă din dreptul Uniunii, în special din efectul orizontal al principiului general de dreptul Uniunii privind egalitatea de tratament și/sau din interdicția discriminării în ceea ce privește libera circulație a lucrătorilor, sarcina de a aduce la cunoștința angajaților săi și a reprezentanților acestora hotărârile Curții de Justiție a Uniunii Europene, care au fost publicate și în cotidiene naționale, din care rezultă că practica de până în prezent a angajatorului de calculare a vechimii în muncă încalcă dreptul Uniunii, sarcină care poate avea ca efect, printre altele, obligația angajatorilor de a plăti ulterior remunerațiile datorate?

      (1)  Directiva 2000/78/CE a Consiliului di 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă (JO L 303, p. 16, Ediție specială, 05/vol. 6, p. 7).


title: Cauza T-407/11: Ordonanța Tribunalului din 14 iunie 2013 — SRF/Consiliul

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 225/83

         Ordonanța Tribunalului din 14 iunie 2013 — SRF/Consiliul
   (Cauza T-407/11) (1)

   2013/C 225/188
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei a șasea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 282, 24.9.2011.


title: Cauza T-399/07: Ordonanța Tribunalului din 25 ianuarie 2011 — Basell Polyolefine/Comisia

text:
               12.3.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 80/34

         Ordonanța Tribunalului din 25 ianuarie 2011 — Basell Polyolefine/Comisia
   (Cauza T-399/07) (1)

   2011/C 80/60
   Limba de procedură: germana
   Președintele Camerei întâi extinse a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 315, 22.12.2007.


title: Cauza C-555/07: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 19 ianuarie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Landesarbeitsgericht Düsseldorf — Germania) — Seda Kücükdeveci/Swedex GmbH & Co. KG (Principiul nediscriminării pe motive de vârstă — Directiva 2000/78/CE — Legislație națională referitoare la concediere care nu ia în considerare perioada în care salariatul a fost încadrat în muncă înainte de împlinirea vârstei de 25 de ani pentru calcularea termenului de preaviz — Justificare a măsurii — Reglementare națională contrară directivei — Rolul instanței naționale)

text:
               13.3.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/4

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 19 ianuarie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Landesarbeitsgericht Düsseldorf — Germania) — Seda Kücükdeveci/Swedex GmbH & Co. KG
   (Cauza C-555/07) (1)

   (Principiul nediscriminării pe motive de vârstă - Directiva 2000/78/CE - Legislație națională referitoare la concediere care nu ia în considerare perioada în care salariatul a fost încadrat în muncă înainte de împlinirea vârstei de 25 de ani pentru calcularea termenului de preaviz - Justificare a măsurii - Reglementare națională contrară directivei - Rolul instanței naționale)
   2010/C 63/05
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Landesarbeitsgericht Düsseldorf

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Seda Kücükdeveci

      Pârâtă: Swedex GmbH & Co. KG

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Landesarbeitsgericht Düsseldorf (Germania) — Interpretarea principiului nediscriminării pe motive de vârstă și a directivei 2000/78/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă (JO L 303, p. 16, Ediție specială, 05/vol. 06, p. 7) — Legistație națională privind concedierea care prevede un termen de preaviz ce crește în funcție de vechimea în acel loc de muncă, fără a lua totuși în considerare perioada în care salariatul a fost încadrat în muncă înainte de împlinirea vârstei de 25 de ani

      Dispozitivul

               1.

               Dreptul Uniunii, și în special principiul nediscriminării pe motive de vârstă, astfel cum este concretizat în Directiva 2000/78/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă, trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale, precum cea în discuție în acțiunea principală, care prevede că perioadele în care salariatul a fost încadrat în muncă înainte de împlinirea vârstei de 25 de ani nu sunt luate în considerare la calcularea termenului de preaviz de concediere.

               2.

               Instanța națională sesizată cu un litigiu între particulari este datoare să asigure respectarea principiului nediscriminării pe motive de vârstă, astfel cum este concretizat în Directiva 2000/78, înlăturând, dacă este necesar, aplicarea oricărei dispoziții contrare din reglementarea națională, independent de exercitarea posibilității de care dispune, în cazurile vizate la articolul 267 al doilea paragraf TFUE, de a adresa Curții de Justiție a Uniunii Europene o întrebare preliminară privind interpretarea acestui principiu.

      (1)  JO C 79, 29.3.2008.


title: Cauza C-131/14: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 14 aprilie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Corte suprema di cassazione – Italia) – Malvino Cervati, Società Malvi Sas di Cervati Malvino/Agenzia delle Dogane, Agenzia delle Dogane – Ufficio delle Dogane di Livorno [Trimitere preliminară – Agricultură – Organizarea comună a piețelor – Regulamentul (CE) nr. 565/2002 – Articolul 3 alineatul (3) – Contingent tarifar – Usturoi de origine argentiniană – Licențe de import – Caracter netransferabil al drepturilor care decurg din anumite licențe de import – Eludare – Abuz de drept – Condiții – Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2988/95 – Articolul 4 alineatul (3)]

text:
               13.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/5

      Hotărârea Curții (Camera a doua) din 14 aprilie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Corte suprema di cassazione – Italia) – Malvino Cervati, Società Malvi Sas di Cervati Malvino/Agenzia delle Dogane, Agenzia delle Dogane – Ufficio delle Dogane di Livorno
      (Cauza C-131/14) (1)

      ([Trimitere preliminară - Agricultură - Organizarea comună a piețelor - Regulamentul (CE) nr. 565/2002 - Articolul 3 alineatul (3) - Contingent tarifar - Usturoi de origine argentiniană - Licențe de import - Caracter netransferabil al drepturilor care decurg din anumite licențe de import - Eludare - Abuz de drept - Condiții - Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2988/95 - Articolul 4 alineatul (3)])
      (2016/C 211/05)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Corte suprema di cassazione

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: Malvino Cervati, Società Malvi Sas di Cervati Malvino

         Pârâți: Agenzia delle Dogane, Agenzia delle Dogane – Ufficio delle Dogane di Livorno

         cu participarea: Roberto Cervati

         Dispozitivul

      Articolul 3 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 565/2002 al Comisiei din 2 aprilie 2002 de stabilire a modului de gestionare a contingentelor tarifare și de instituire a unui regim de certificate de origine pentru usturoiul importat din țări terțe și articolul 4 alineatul (3) din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2988/95 al Consiliului din 18 decembrie 1995 privind protecția intereselor financiare ale Comunităților Europene trebuie interpretate în sensul că nu se opun, în principiu, unui mecanism precum cel în discuție în litigiul principal, prin care, în urma unei comenzi efectuate de un operator, importator tradițional în sensul acestui prim regulament, care și a epuizat licențele ce îi permiteau importul la tarif preferențial, la un al doilea operator, de asemenea importator tradițional care nu dispune de astfel de licențe,

                  —

                  marfa este mai întâi vândută în afara Uniunii Europene de o societate legată de acest al doilea operator unui al treilea operator, nou importator în sensul regulamentului menționat, titular al unor asemenea licențe,

                  —

                  în continuare, această marfă este pusă în liberă circulație în Uniunea Europeană de al treilea operator, beneficiind de tariful vamal preferențial, apoi revândută de acest al treilea operator celui de al doilea și

                  —

                  această marfă este, în sfârșit, cedată de acest al doilea operator primului, care dobândește astfel marfa importată în cadrul contingentului prevăzut de acest prim regulament deși nu dispune de o licență necesară în acest scop.

         (1)  JO C 194, 24.6.2014.


title: Cauza C-196/10: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 14 iulie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Finanzgericht Düsseldorf — Germania) — Paderborner Brauerei Haus Cramer KG/Hauptzollamt Bielefeld (Tariful vamal comun — Nomenclatura combinată — Clasificare tarifară — Pozițiile 2203 și 2208 — Bază de bere de malț destinată fabricării unei băuturi mixte)

text:
               10.9.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/15

         Hotărârea Curții (Camera a opta) din 14 iulie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Finanzgericht Düsseldorf — Germania) — Paderborner Brauerei Haus Cramer KG/Hauptzollamt Bielefeld
   (Cauza C-196/10) (1)

   (Tariful vamal comun - Nomenclatura combinată - Clasificare tarifară - Pozițiile 2203 și 2208 - Bază de bere de malț destinată fabricării unei băuturi mixte)
   2011/C 269/23
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Finanzgericht Düsseldorf

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Paderborner Brauerei Haus Cramer KG

      Pârâtă: Hauptzollamt Bielefeld

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Finanzgericht Düsseldorf -Interpretarea Nomenclaturii combinate, astfel cum a fost modificată prin Regulamentele Comisiei (CE) nr. 2031/2001 din 6 august 2001 (JO L 279, p. 1) și nr. 1832/2002 din 1 august 2002 (JO L 290, p. 1) — Bază de bere de malț („malt beer base”) cu conținut de alcool de 14 %, fabricată din bere puternic fermentată printr-un procedeu special care include o epurare și o ultrafiltrare, destinată fabricării unei băuturi amestecate de bere — Clasificare în cadrul poziției 2203 sau a poziție 2208 din Nomenclatura combinată?

      Dispozitivul

   Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful vamal comun, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CEE) nr. 2587/91 al Comisiei din 26 iulie 1991, trebuie interpretat în sensul că un lichid precum cel în cauză în acțiunea principală, desemnat drept „malt beer base”, care are un titru alcoolic volumic de 14 % și este obținut din bere decantată și supusă ulterior unei ultrafiltrări prin care a fost redusă concentrația unor ingrediente precum substanțele amare și proteinele, trebuie să fie clasificat la poziția 2208 din Nomenclatura combinată care figurează în anexa I la regulamentul menționat, cu modificările ulterioare.

      (1)  JO C 161, 19.6.2010.


title: Cauza C-467/14: Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 7 aprilie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale di Bergamo – Italia) – Procedură penală împotriva Chiara Baldo (Trimitere preliminară — Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții — Întrebări preliminare identice — Articolele 49 TFUE și 56 TFUE — Libertatea de stabilire — Libera prestare a serviciilor — Jocuri de noroc — Reglementare națională — Reorganizarea sistemului concesiunilor printr-o aliniere temporală a termenelor de expirare — Nouă cerere de ofertă — Concesiuni cu o durată mai mică decât cea a concesiunilor anterioare — Cesiune cu titlu gratuit a folosinței bunurilor materiale și imateriale deținute în proprietate și care constituie rețeaua de gestionare și de colectare a jocului — Restricție — Motive imperative de interes general — Proporționalitate)

text:
               25.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 270/8

         Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 7 aprilie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale di Bergamo – Italia) – Procedură penală împotriva Chiara Baldo
   (Cauza C-467/14) (1)

   ((Trimitere preliminară - Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții - Întrebări preliminare identice - Articolele 49 TFUE și 56 TFUE - Libertatea de stabilire - Libera prestare a serviciilor - Jocuri de noroc - Reglementare națională - Reorganizarea sistemului concesiunilor printr-o aliniere temporală a termenelor de expirare - Nouă cerere de ofertă - Concesiuni cu o durată mai mică decât cea a concesiunilor anterioare - Cesiune cu titlu gratuit a folosinței bunurilor materiale și imateriale deținute în proprietate și care constituie rețeaua de gestionare și de colectare a jocului - Restricție - Motive imperative de interes general - Proporționalitate))
   (2016/C 270/10)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale di Bergamo

      Partea din procedura principală

   Chiara Baldo

      Dispozitivul

               1)

               Articolele 49 TFUE și 56 TFUE, precum și principiile egalității de tratament și efectivității trebuie interpretate în sensul că nu se opun unei legislații naționale privind jocurile de noroc, precum cea în discuție în litigiul principal, care prevede organizarea unei noi proceduri de cerere de ofertă pentru acordarea de concesiuni cu o durată mai mică decât cea a concesiunilor atribuite anterior, ca urmare a unei reorganizări a sistemului printr-o aliniere temporală a termenelor de expirare a concesiunilor.

               2)

               Articolele 49 TFUE și 56 TFUE trebuie interpretate în sensul că se opun unei dispoziții naționale restrictive, precum cea în discuție în litigiul principal, care impune concesionarului de jocuri de noroc obligația de a ceda cu titlu gratuit, la încetarea activității în urma expirării perioadei de concesiune, folosința bunurilor materiale și imateriale deținute în proprietate și care constituie rețeaua de gestionare și de colectare a jocului, în măsura în care această restricție depășește ceea ce este necesar pentru realizarea obiectivului urmărit efectiv de această dispoziție, aspect care trebuie verificat de instanța de trimitere.

      (1)  JO C 448, 15.12.2014.


title: Cauza T-51/07: Acțiune introdusă la data de 22 februarie 2007 — Agrar-Invest-Tatschl/Comisie

text:
               28.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/45

         Acțiune introdusă la data de 22 februarie 2007 — Agrar-Invest-Tatschl/Comisie
   (Cauza T-51/07)
   (2007/C 95/92)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: Agrar-Invest-Tatschl GmbH (St. Andrä im Lavanttal, Austria) (reprezentant: O. Wenzlaff, Rechtsanwalt)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea articolului 1 alineatul (2) și a articolului 1 alineatul (3) din Decizia pârâtei din 4 decembrie 2006, C (2006) 5789 final (REC 05/05);

               —

               obligarea pârâtei să decidă renunțarea la înscrierea ulterioară în evidența contabilă a drepturilor la import în valoare de 110 937,60 EUR pentru importul de zahăr originar din Croația de către reclamantă începând cu 26 iunie 2002, care fac obiectul cererii Republicii Austria din 10 iunie 2005;

               —

               în subsidiar la cel de-al doilea capăt de cerere, obligarea pârâtei să decidă remiterea drepturilor la import în valoare de 110 937,60 EUR pentru importul de zahăr originar din Croația de către reclamantă începând cu 26 iunie 2002, care fac obiectul cererii Republicii Austria din 10 iunie 2005.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamanta contestă Decizia Comisiei C (2006) 5789 final din 4 decembrie 2006 de constatare a faptului că, pe de o parte, pentru o anumită sumă nu este justificată înscrierea ulterioară în evidența contabilă a drepturilor la import și că, pe de altă parte, pentru o altă sumă este justificată înscrierea ulterioară în evidența contabilă a drepturilor la import și că nu este justificată remiterea acestor drepturi într-un caz determinat (cererea Republicii Austria).
   În această decizie adresată Republicii Austria, în aplicarea Regulamentului (CEE) nr. 2913/92 (1) (denumit în continuare Codul Vamal Comunitar) precum și a Regulamentului (CEE) nr. 2454/93 (2), Comisia a ajuns la concluzia că nu este justificată renunțarea la înscrierea ulterioară în evidența contabilă a drepturilor la import în valoare de 110 937,60 EUR pentru operațiunile de import ale reclamantei și că nu este justificată nici remiterea acestor drepturi de import.
   În sprijinul cererii sale reclamanta arată că decizia contestată nu este legală, întrucât sunt îndeplinite condițiile pentru renunțarea la înscrierea ulterioară în evidența contabilă a drepturilor la import potrivit articolului 220 alineatul (2) litera (b) din Codul Vamal Comunitar și, respectiv, pentru remiterea drepturilor la import recuperate ulterior potrivit articolului 239 din Codul Vamal Comunitar.

      (1)  Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului Vamal Comunitar (JO L 302, p. 1).

      (2)  Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 al Comisiei din 2 iulie 1993 de stabilire a unor dispoziţii de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului de instituire a Codului Vamal Comunitar (JO L 253, p. 1).


title: Cauza T-447/07: Ordonanța Tribunalului din 19 octombrie 2011 — Scovill Fasteners/Comisia

text:
               10.12.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 362/21

         Ordonanța Tribunalului din 19 octombrie 2011 — Scovill Fasteners/Comisia
   (Cauza T-447/07) (1)

   2011/C 362/32
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei întâi a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 37, 9.2.2008.


title: Cauza C-479/12: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 25 octombrie 2012 — H. Gautzsch Großhandel GmbH & Co. KG/Münchener Boulevard Möbel Joseph Duna GmbH

text:
               2.2.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/3

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 25 octombrie 2012 — H. Gautzsch Großhandel GmbH & Co. KG/Münchener Boulevard Möbel Joseph Duna GmbH
   (Cauza C-479/12)
   2013/C 32/03
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesgerichtshof (Germania)

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: H. Gautzsch Großhandel GmbH & Co. KG

      Pârâtă: Münchener Boulevard Möbel Joseph Duna GmbH

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 11 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 6/2002 (1) trebuie interpretat în sensul că un desen sau model industrial ar putea deveni cunoscut, în cursul normal al afacerilor, grupurilor specializate din sectorul în cauză care funcționează în Uniune, în cazul în care comercianților le-au fost transmise imagini ale desenului sau ale modelului industrial respectiv?

               2.

               Articolul 7 alineatul (1) prima teză din Regulamentul (CE) nr. 6/2002 trebuie interpretat în sensul că un desen sau model industrial, deși a fost divulgat terților fără condiții de confidențialitate explicite sau implicite, nu ar putea deveni cunoscut, în cursul normal al afacerilor, grupurilor specializate din sectorul în cauză care funcționează în Uniune în cazul în care:

                           (a)

                           nu a fost făcut cunoscut decât unei singure întreprinderi din grupul specializat; sau

                           (b)

                           a fost expus în spațiul expozițional al unei întreprinderi din China situat în afara ariei de observare obișnuită a piețelor?

               3.

                           (a)

                           Articolul 19 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 6/2002 trebuie interpretat în sensul că titularului unui desen sau model industrial comunitar neînregistrat îi revine sarcina de a proba că utilizarea contestată rezultă din copierea desenului sau a modelului protejat?

                           (b)

                           În cazul în care răspunsul la întrebarea 3 litera a) este afirmativ: Sarcina probei este răsturnată sau titularul desenului sau modelului industrial neînregistrat beneficiază de o facilitare a sarcinii probei, în cazul în care desenul sau modelul industrial și utilizarea contestată prezintă asemănări esențiale?

               4.

                           (a)

                           Dreptul de a formula o acțiune în încetarea contrafacerii unui desen sau model industrial comunitar neînregistrat, conform articolului 19 alineatul (2) și articolului 89 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 6/2002, este supus prescripției?

                           (b)

                           În cazul în care răspunsul la întrebarea 4 litera a) este afirmativ: Care este, după caz, dispoziția din dreptul Uniunii în temeiul căreia operează prescripția?

               5.

                           (a)

                           Dreptul de a formula o acțiune în încetarea contrafacerii unui desen sau model industrial comunitar neînregistrat, conform articolului 19 alineatul (2) și articolului 89 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 6/2002, este supus decăderii?

                           (b)

                           În cazul în care răspunsul la întrebarea 5 litera a) este afirmativ: Care este, după caz, dispoziția din dreptul Uniunii în temeiul căreia operează decăderea?

               6.

               Articolul 89 alineatul (1) litera (d) din Regulamentul (CE) nr. 6/2002 trebuie interpretat în sensul că cererile de distrugere, de divulgare de informații, precum și de despăgubiri formulate, la nivelul întregii Uniuni, în temeiul contrafacerii unui desen sau model industrial comunitar neînregistrat intră sub incidența legislației statelor membre în care a fost săvârșită acțiunea de contrafacere?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 6/2002 al Consiliului din 12 decembrie 2001 privind desenele sau modelele industriale comunitare (JO 2002, L 3, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 33, p. 70).


title: Cauza C-65/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 8 februarie 2012 — Leidseplein Beheer BV și alții/Red Bull GmbH și alții

text:
               28.4.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 126/5

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 8 februarie 2012 — Leidseplein Beheer BV și alții/Red Bull GmbH și alții
   (Cauza C-65/12)
   2012/C 126/10
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Hoge Raad der Nederlanden

      Părțile din acțiunea principală

   Reclamanți:

               Leidseplein Beheer BV

               H.J.M. de Vries

         Pârâte:

               Red Bull GmBH

               Red Bull Nederland BV

      Întrebarea preliminară

   Articolul 5 alineatul (2) din [Directiva 89/104/CEE] (1) trebuie interpretat în sensul că există un motiv întemeiat, în sensul acestei dispoziții, și în cazul în care semnul care este identic sau similar cu o marcă ce se bucură de renume era deja utilizat cu bună-credință de către terțul/terții în cauză înainte de înregistrarea mărcii?

      (1)  Prima directivă 89/104/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1988 de apropiere a legislațiilor statelor membre cu privire la mărci (JO 1989, L 40, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 92).


title: Cauza T-248/16: Acțiune introdusă la 19 mai 2016 – Walfood/EUIPO – Romanov Holding (CHATKA)

text:
               25.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 270/52

         Acțiune introdusă la 19 mai 2016 – Walfood/EUIPO – Romanov Holding (CHATKA)
   (Cauza T-248/16)
   (2016/C 270/59)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Walfood SA (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentant: E. Cornu, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Romanov Holding, SL (La Moraleja, Spania)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca figurativă a Uniunii Europene care cuprinde elementul verbal „CHATKA” – Marca Uniunii Europene nr. 943670

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 21 martie 2016 în cauza R 150/2015-5

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 57 alineatele (2) şi (3) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-48/09P: Recurs introdus la 2 februarie 2009 de Lego Juris A/S împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a opta) pronunțate la 12 noiembrie 2008 în cauza T-270/06 — Lego Juris A/S/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) Altă parte în fața camerei de recurs, intervenientă în fața Tribunalului de Primă Instanță, Mega Brands, Inc.

text:
               4.4.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 82/19

         Recurs introdus la 2 februarie 2009 de Lego Juris A/S împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a opta) pronunțate la 12 noiembrie 2008 în cauza T-270/06 — Lego Juris A/S/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) Altă parte în fața camerei de recurs, intervenientă în fața Tribunalului de Primă Instanță, Mega Brands, Inc.
   (Cauza C-48/09P)
   (2009/C 82/34)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Recurentă: Lego Juris A/S (reprezentanți: V. von Bomhard, T. Dolde, A. Renck, avocați)

      Cealaltă parte în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Megabrands, Inc.
   Concluziile recurentei

               —

               Anularea hotărârii Tribunalului de Primă Instanță întrucât încalcă articolul 7 alineatul (1) litera (e) punctul (ii) din Regulamentul privind marca comunitară (1)

         Motivele și principalele argumente
   Recurenta susține că hotărârea atacată încalcă articolul 7 alineatul (1) litera (e) punctul (ii) din Regulamentul privind marca comunitară. Recurenta continuă să susțină că Tribunalul de Primă Instanță:

               a)

               a interpretat articolul 7 alineatul (1) litera (e) punctul (ii) din Regulamentul privind marca comunitară într-un mod care împiedică înregistrarea oricărei forme care îndeplinește o funcție, indiferent dacă sunt sau nu sunt îndeplinite criteriile prevăzute la articolul 7 alineatul (1) litera (e) punctul (ii) din Regulamentul privind marca comunitară, astfel cum au fost definite de Curte în cauza Philips/Remington (2).

               b)

               a aplicat un criteriu greșit pentru identificarea caracteristicilor esențiale ale mărcii tridimensionale, și

               c)

               a aplicat un test de funcționalitate greșit întrucât (i) nu limitează aprecierea la caracteristicile esențiale ale mărcii respective și (ii) nu definește criteriul adecvat pentru a evalua dacă o caracteristică a formei este sau nu este funcțională și, în special, a refuzat să ia în considerare orice alt desen alternativ potențial.

      (1)  JO 1994, L 11, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 146.

      (2)  Hotărârea Philips (C-299/99, Rec., p. I-5475).


title: Cauza T-298/04: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 22 ianuarie 2008 — Efkon/Parlamentul European și Consiliul Uniunii Europene ( Acțiune în anulare — Directiva 2004/52/CE — Interoperabilitatea sistemelor de taxare rutieră electronică — Lipsa afectării individuale — Inadmisibilitate )

text:
               12.4.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 92/27

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 22 ianuarie 2008 — Efkon/Parlamentul European și Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza T-298/04) (1)

   („Acțiune în anulare - Directiva 2004/52/CE - Interoperabilitatea sistemelor de taxare rutieră electronică - Lipsa afectării individuale - Inadmisibilitate’)
   (2008/C 92/55)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: Efkon AG (Graz-Andritz, Austria) (reprezentanți: inițial G. Zanger, ulterior M. Novak, avocați)

      Pârâți: Parlamentul European (reprezentanți: U. Rösslein și A. Neergaard, agenți) și Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: A. Lopes Sabino și M. Bauer, agenți)

      Intervenientă în susținerea pârâților: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: R. Vidal Puig și G. Braun, agenți)
   Obiectul
   Cerere de anulare în tot sau, cu titlu subsidiar, în parte, a Directivei 2004/52/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind interoperabilitatea sistemelor de taxare rutieră electronică în cadrul Comunității (JO L 166, p. 124, Ediție specială, 13/vol. 45, p. 102).
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2)

               Societatea Efkon AG suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Consiliu.

               3)

               Parlamentul și Comisia suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 262, 23.10.2004.


title: Cauza C-77/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Conseil du Contentieux des Étrangers (Belgia) la 13 februarie 2017 – X/Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides

text:
               8.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 144/28

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Conseil du Contentieux des Étrangers (Belgia) la 13 februarie 2017 – X/Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides
   (Cauza C-77/17)
   (2017/C 144/37)
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Conseil du Contentieux des Étrangers

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: X

      Pârât: Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides

      Întrebările preliminare

               A.

               Articolul 14 alineatul (5) din Directiva 2011/95/UE (1) trebuie interpretat în sensul că instituie o nouă clauză de excludere de la recunoașterea statutului de refugiat prevăzut la articolul 13 din aceeași directivă și, în consecință, la articolul 1 secțiunea A din Convenția de la Geneva?

               B.

               În ipoteza în care s-a răspuns afirmativ la întrebarea A, articolul 14 alineatul (5), interpretat astfel, este compatibil cu articolul 18 din Carta drepturilor fundamentale și cu articolul 78 alineatul (1) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, care prevăd, printre altele, conformitatea dreptului european derivat cu Convenția de la Geneva, a cărei clauză de excludere, prevăzută la articolul 1 secțiunea F este formulată în mod exhaustiv și este de strictă interpretare?

               C.

               În ipoteza în care s-a răspuns negativ la întrebarea A, articolul 14 alineatul (5) din Directiva 2011/95/UE trebuie interpretat în sensul că instituie un motiv de refuz al recunoașterii statutului de refugiat care nu este prevăzut în Convenția de la Geneva, a cărei respectare este impusă de articolul 18 din Carta drepturilor fundamentale și de articolul 78 alineatul (1) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene?

               D.

               În ipoteza în care s-a răspuns afirmativ la întrebarea C, articolul 14 alineatul (5) din directiva citată anterior este compatibil cu articolul 18 din Carta drepturilor fundamentale și cu articolul 78 alineatul (1) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, care prevăd, printre altele, conformitatea dreptului european derivat cu Convenția de la Geneva, întrucât instituie un motiv de refuz de recunoaștere a statutului de refugiat fără vreo examinare a temerii de persecuție, astfel cum prevede articolul 1 secțiunea A din Convenția de la Geneva?

               E.

               În ipoteza în care s-a răspuns negativ la întrebările A și C, cum trebuie interpretat articolul 14 alineatul (5) din directiva citată anterior în conformitate cu articolul 18 din cartă și cu articolul 78 alineatul (1) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, care prevăd, printre altele, conformitatea dreptului european privat cu Convenția de la Geneva?

      (1)  Directiva 2011/95/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 decembrie 2011 privind standardele referitoare la condițiile pe care trebuie să le îndeplinească resortisanții țărilor terțe sau apatrizii pentru a putea beneficia de protecție internațională, la un statut uniform pentru refugiați sau pentru persoanele eligibile pentru obținerea de protecție subsidiară și la conținutul protecției acordate (JO L 337, p. 9).