title: Cauza T-273/13: Hotărârea Tribunalului din 4 decembrie 2015 – Sarafraz/Consiliul („Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive adoptate îndreptate împotriva anumitor persoane și entități având în vedere situația din Iran — Înghețarea fondurilor — Restricții privind intrarea și tranzitarea pe teritoriul Uniunii — Temei juridic — Obligația de motivare — Dreptul de a fi ascultat — Eroare de apreciere — Ne bis in idem — Libertatea de exprimare — Libertatea mass-mediei — Libertatea profesională — Libera circulație — Dreptul de proprietate”)

text:
               25.1.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 27/31

         Hotărârea Tribunalului din 4 decembrie 2015 – Sarafraz/Consiliul
   (Cauza T-273/13) (1)

   ((„Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive adoptate îndreptate împotriva anumitor persoane și entități având în vedere situația din Iran - Înghețarea fondurilor - Restricții privind intrarea și tranzitarea pe teritoriul Uniunii - Temei juridic - Obligația de motivare - Dreptul de a fi ascultat - Eroare de apreciere - Ne bis in idem - Libertatea de exprimare - Libertatea mass-mediei - Libertatea profesională - Libera circulație - Dreptul de proprietate”))
   (2016/C 027/35)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamant: Mohammad Sarafraz (Téhéran, Iran) (reprezentanți: inițial T. Walter, ulterior J. M. Viñals Camallonga, L. Barriola Urruticoechea și J. L. Iriarte Ángel, avocați)

      Pârât: Consiliului Uniunii Europene (reprezentanți: J.-P. Hix, Á. de Elera-San Miguel Hurtado, agenți)

      Intervenientă în susținerea pârâtului: Stiftung Organisation Justice for Iran (Amsterdam, Țările de Jos) (reprezentanți: inițial G. Pulles, ulterior R. Marx, avocați)

      Obiectul

   Cerere de anulare în parte, în primul rând, a Deciziei 2013/124/PESC a Consiliului din 11 martie 2013 de modificare a Deciziei 2011/235/PESC privind măsuri restrictive îndreptate împotriva anumitor persoane și entități având în vedere situația din Iran (JO L 68, p. 57), în al doilea rând, a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 206/2013 al Consiliului din 11 martie 2013 privind punerea în aplicare a articolului 12 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 359/2011 privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Iran (JO L 68, p. 9), în al treilea rând a Deciziei 2014/205/PESC a Consiliului din 10 aprilie 2014 de modificare a Deciziei 2011/235/PESC privind măsuri restrictive îndreptate împotriva anumitor persoane și entități având în vedere situația din Iran (JO L 109, p. 25), în al patrulea rând, a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 371/2014 al Consiliului din 10 aprilie 2014 de punere în aplicare a articolului 12 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 359/2011 privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Iran (JO L 109, p. 9), în al cincilea rând a Deciziei (PESC) 2015/555 a Consiliului din 7 aprilie 2015 de modificare a Deciziei 2011/235/PESC privind măsuri restrictive îndreptate împotriva anumitor persoane și entități având în vedere situația din Iran (JO L 92, p. 91), și, în al șaselea rând, a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2015/548 al Consiliului din 7 aprilie 2015 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 359/2011 privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Iran (JO L 92, p. 1), în măsura în care aceste acte îl privesc pe reclamant.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea

               2)

               Domnul Mohammad Sarafraz suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Consiliul Uniunii Europene.

               3)

               Stiftung Organisation Justice for Iran suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 207, 20.7.2013.


title: Cauza T-626/16: Acțiune introdusă la 2 septembrie 2016 – Troszczynski/Parlamentul European

text:
               17.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 383/26

         Acțiune introdusă la 2 septembrie 2016 – Troszczynski/Parlamentul European
   (Cauza T-626/16)
   (2016/C 383/35)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Mylène Troszczynski (Noyon, Franța) (reprezentant: M. Ceccaldi, avocat)

      Pârât: Parlamentul European

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Secretarului General al Parlamentului European din 23 iunie 2016, adoptată în temeiul articolelor 33, 43, 62, 67 și 68 din Decizia 2009/C 159/01 a Biroului Parlamentului European din 19 mai și 9 iulie 2008„privind normele de aplicare a Statutului deputaților în Parlamentul European”, cu modificările ulterioare, prin care se constată o creanță față de reclamantă în valoare de 56 554,00 de euro cu titlu de sume plătite în mod nejustificat în cadrul asistenței parlamentare și prin care se motivează recuperarea acesteia în temeiul articolului 68 din normele de aplicare și al articolelor 78, 79 și 80 din Regulamentul financiar;

               —

               anularea notei de debit nr. 2016-888, nedatată, prin care se informează reclamanta că prin decizia Secretarului General din 23 iunie 2016 s-a constatat o creanță față de aceasta, [se dispune] recuperarea sumelor plătite în mod nejustificat cu titlu de asistență parlamentară, [în] aplicarea articolului 68 din NASD și a articolelor 78, 79 și 80 din RF;

               —

               obligarea Parlamentului European la plata tuturor cheltuielilor de judecată aferente prezentei proceduri;

               —

               obligarea Parlamentului European la plata către doamna Mylène Troszczynski, cu titlu de rambursare a cheltuielilor recuperabile, a sumei de 50 000,00 de euro.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe vicii care afectează legalitatea externă a actelor atacate. Acest motiv se împarte în trei aspecte.

                           —

                           Primul aspect, potrivit căruia actele atacate intrau în domeniul de competență materială al Biroului Parlamentului European, iar nu al Secretarului General, în ceea ce privește deciziile financiare care prezintă interes pentru partidele politice și, așadar, pentru deputați.

                           —

                           Al doilea aspect, potrivit căruia Biroul Parlamentului European nu este titular al competenței propriei sale competențe, și nu ar putea astfel să îi modifice natura și întinderea. Or, Secretarul General nu ar demonstra existența niciunei delegări acordate în mod legal de președintele Biroului Parlamentului European care să confere competența de a adopta, de a semna și de a notifica actele atacate în ceea ce privește soluționarea problemelor financiare referitoare la deputați.

                           —

                           Al treilea aspect, potrivit căruia cerința de motivare nu a fost respectată de autorul actelor atacate. Astfel, motivarea formulată nu ar acoperi situația de fapt reținută în actele menționate și ar conține o contradicție ireductibilă între faptul imputat asistentului reclamantei de a exercita efectiv două funcții în același timp și acela de a nu exercita decât una singură cu excluderea oricărei alteia, ipoteză a doua care ar fi vizată în mod exclusiv de Secretarul General.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe viciile care afectează legalitatea internă a actelor atacate. Acest motiv se împarte în nouă aspecte.

                           —

                           Primul aspect, potrivit căruia faptele imputate invocate în susținerea actelor atacate ar fi inexistente.

                           —

                           Al doilea aspect, potrivit căruia actele atacate au fost adoptate cu încălcarea normelor și a principiilor generale de drept aplicabile în materie de stabilire și de sarcină a probei.

                           —

                           Al treilea aspect, potrivit căruia decizia de recuperare a plății nedatorate luată de Secretarul General încalcă principiul proporționalității. Suma reclamată nu ar fi, pe de altă parte, motivată nici în detaliu, nici în ceea ce privește metoda de calcul.

                           —

                           Al patrulea aspect, potrivit căruia actele atacate constituie o atingere adusă drepturilor politice ale asistenților locali ai deputaților europeni.

                           —

                           Al cincilea aspect, potrivit căruia actele atacate sunt afectate de un abuz de putere, întrucât Secretarul General ar fi uzurpat puteri de constrângere financiară care nu i-ar aparține în scopul de a limita mijloacele de acțiune ale unui deputat despre care ar fi de notorietate publică și incontestabil că nu îi împărtășește nici idealurile, nici programul politic.

                           —

                           Al șaselea aspect, potrivit căruia actele atacate sunt discriminatorii și că acestea ar crea prezumția unei intenții de a prejudicia activitatea politică a reclamantei, existând astfel un fumus persecutionis.

                           —

                           Al șaptelea aspect, potrivit căruia actele atacate ar aduce atingere independenței reclamatei în calitate de deputat european.

                           —

                           Al optulea aspect, potrivit căruia actele atacate încalcă principiul una via electa și ar ridica problema parțialității OLAF care și-ar desfășura investigațiile luând în considerare numai probele incriminatorii în privința tuturor deputaților francezi din Parlamentul European aleși pe listele Frontului Național.

                           —

                           Al nouălea aspect, potrivit căruia actele atacate constituie o încălcare a principiului general de drept „penalul ține în loc civilul” întrucât procedurile de recuperare a plății nedatorate ar trebui suspendate în așteptarea rezultatului altor proceduri în special cea franceză, precum și o încălcare a regulii non bis in idem.


title: Cauza T-251/08: Hotărârea Tribunalului din 23 septembrie 2011 — Vion/OAPI (PASSION FOR BETTER FOOD) [ Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale PASSION FOR BETTER FOOD — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009] ]

text:
               29.10.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 319/13

         Hotărârea Tribunalului din 23 septembrie 2011 — Vion/OAPI (PASSION FOR BETTER FOOD)
   (Cauza T-251/08) (1)

   (Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale PASSION FOR BETTER FOOD - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009])
   2011/C 319/23
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Vion NV (Best, Țările de Jos) (reprezentant: A. Klinger, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: inițial M. Kicia, ulterior R. Manea, agenți)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 25 aprilie 2008 (cauza R 562/2007-4) privind înregistrarea semnului verbal PASSION FOR BETTER FOOD ca marcă comunitară

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Vion NV la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 223, 30.8.2008.


title: Cauza T-412/10: Acțiune introdusă la 9 septembrie 2010 — Roca/Comisia

text:
               6.11.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/57

         Acțiune introdusă la 9 septembrie 2010 — Roca/Comisia
   (Cauza T-412/10)
   ()
   2010/C 301/92
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Roca (Saint Ouen L’Aumone, Franța) (reprezentant: P. Vidal Martínez, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea în parte a articolelor 1 și 2 din decizia Comisiei din 23 iunie 2010, în măsura în care este aplicată Roca France o amendă disproporționată pentru o încălcare a articolului 101 TFUE și, în consecință,

               —

               reducerea cuantumului amenzii aplicate Roca France potrivit concluziilor prezentate în această acțiune, în măsura în care Tribunalul consideră oportun pentru motivele expuse sau din alte motive pe care le poate reține Tribunalul și

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată efectuate de Roca France.

      Motivele și principalele argumente

   Decizia atacată în prezenta acțiune este aceeași ca și decizia atacată în cauzele T-408/10, Roca Sanitario/Comisia, și T-411/10, Laufen Austria/Comisia.
   Motivele și principalele argumente sunt similare cu cele invocate în aceste cauze.


title: Cauza T-182/07: Acțiune introdusă la 29 mai 2007 — Borco-Marken-Import Matthiesen/OAPI — Tequilas del Señor (TEQUILA GOLD Sombrero Negro)

text:
               21.7.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 170/33

         Acțiune introdusă la 29 mai 2007 — Borco-Marken-Import Matthiesen/OAPI — Tequilas del Señor (TEQUILA GOLD Sombrero Negro)
   (Cauza T-182/07)
   (2007/C 170/64)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Borco-Marken-Import Matthiesen GmbH & Co. KG (Hamburg, Germania) (reprezentant: M. Wolter, lawyer)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura în fața camerei de recurs: Tequilas del Señor S A de CV (Guadalajara, Mexic)
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 7 martie 2007 din cauza R 1285/2005-1;

               —

               obligarea Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă.

         Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: Tequilas del Señor SA de CV (Guadalajara, Mexic).

      Marca comunitară vizată: marca figurativă comunitară „TEQUILA GOLD Sombrero Negro” pentru produse din clasa 33 — cererea nr. 2 722 122.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: Borco-Marken-Import Matthiesen GmbH & Co. KG.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: mărcile figurative naționale conținând elementele verbale „SIERRA” și „CACTUS JACK SHOOTER”, precum și marca națională figurativă reprezentând un „sombrero roșu” pentru produse din clasa 33.

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția.

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului.


title: Cauza T-31/13 P: Ordonanța Tribunalului din 16 septembrie 2013 — Bouillez/Consiliul ( „Recurs — Funcție publică — Funcționari — Promovare — Exercițiul de promovare 2007 — Decizie de a nu îl promova pe reclamant la gradul AST 7 — Obligația de motivare — Articolul 266 TFUE — Articolul 45 din statut — Motive contradictorii — Analiză comparativă a meritelor — Recurs în parte vădit inadmisibil și în parte vădit nefondat” )

text:
               16.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 336/25

         Ordonanța Tribunalului din 16 septembrie 2013 — Bouillez/Consiliul
   (Cauza T-31/13 P) (1)

   (Recurs - Funcție publică - Funcționari - Promovare - Exercițiul de promovare 2007 - Decizie de a nu îl promova pe reclamant la gradul AST 7 - Obligația de motivare - Articolul 266 TFUE - Articolul 45 din statut - Motive contradictorii - Analiză comparativă a meritelor - Recurs în parte vădit inadmisibil și în parte vădit nefondat)
   2013/C 336/53
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurent: Vincent Bouillez (Overijse, Belgia) (reprezentanți): D. Abreu Caldas, A. Coolen, J. N. Louis și É. Marchal, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Bauer și A. Bisch, agenți)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera a treia) din 14 noiembrie 2012, Bouillez/Consiliul (F-75/11, nepublicată încă în Repertoriu) și prin care se urmărește anularea acestei hotărâri

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Domnul Vincent Bouillez suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Consiliul Uniunii Europene în cadrul prezentei proceduri.

      (1)  JO C 86, 23.3.2013.


title: Cauza C-147/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Vredegerecht te Antwerpen (Belgia) la 14 martie 2016 – Karel de Grote – Hogeschool Katholieke Hogeschool Antwerpen VZW/Susan Romy Jozef Kuijpers

text:
               13.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/28

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Vredegerecht te Antwerpen (Belgia) la 14 martie 2016 – Karel de Grote – Hogeschool Katholieke Hogeschool Antwerpen VZW/Susan Romy Jozef Kuijpers
      (Cauza C-147/16)
      (2016/C 211/36)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Vredegerecht te Antwerpen

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Karel de Grote – Hogeschool Katholieke Hogeschool Antwerpen VZW

         Pârâtă: Susan Romy Jozef Kuijpers

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Atunci când este sesizată cu o cerere îndreptată împotriva unui consumator, care are ca obiect executarea unui contract, instanța națională care, potrivit normelor de procedură interne, are (doar) competența să examineze din oficiu contrarietatea dintre cerere și normele naționale de ordine publică are și competența să examineze și să stabilească din oficiu – chiar și în cazul lipsei părții legal citate – dacă respectivul contract intră în domeniul de aplicare al Directivei [93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993] privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii (1), astfel cum a fost transpusă în dreptul belgian?

                  2)

                  O unitate de învățământ liberă, care asigură, în formă subvenționată, o formă de studii în beneficiul unui consumator trebuie considerată o întreprindere în sensul dreptului Uniunii, atunci când este parte într-un contract având ca obiect prestarea unei forme de studii în schimbul plății unor taxe de înscriere și eventual a unei contribuții pentru acoperirea costurilor suportate de unitatea de învățământ?

                  3)

                  Un contract încheiat între un consumator și o unitate de învățământ liberă subvenționată, care are ca obiect prestarea unei forme de studii subvenționate, asigurate de această unitate intră în domeniul de aplicare al Directivei 93/13/CEE [a Consiliului] din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii și o unitate de învățământ liberă, care asigură unui consumator o formă de studii subvenționată trebuie considerată profesionist în sensul directivei, atunci când este parte într-un contract având ca obiect prestarea unei forme de studii?

         (1)  JO 1993 L 95, p. 29, Ediție specială 15/vol. 2, p. 273.


title: Cauza C-423/15: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 28 iulie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesarbeitsgericht – Germania) – Nils-Johannes Kratzer/R+V Allgemeine Versicherung AG (Trimitere preliminară — Politica socială — Directiva 2000/78/CE — Egalitate de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă — Articolul 3 alineatul (1) litera (a) — Directiva 2006/54/CE — Egalitate de șanse și egalitate de tratament între bărbați și femei în materie de încadrare în muncă și de muncă — Articolul 14 alineatul (1) litera (a) — Domeniu de aplicare — Noțiunea „acces la încadrare în muncă, la activități nesalariate sau la muncă” — Prezentarea unei candidaturi pentru un loc de muncă prin care se urmărește obținerea statutului formal de candidat doar cu scopul de a solicita o despăgubire pentru discriminare — Abuz de drept)

text:
               26.9.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 350/12

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 28 iulie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesarbeitsgericht – Germania) – Nils-Johannes Kratzer/R+V Allgemeine Versicherung AG
   (Cauza C-423/15) (1)

   ((Trimitere preliminară - Politica socială - Directiva 2000/78/CE - Egalitate de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă - Articolul 3 alineatul (1) litera (a) - Directiva 2006/54/CE - Egalitate de șanse și egalitate de tratament între bărbați și femei în materie de încadrare în muncă și de muncă - Articolul 14 alineatul (1) litera (a) - Domeniu de aplicare - Noțiunea „acces la încadrare în muncă, la activități nesalariate sau la muncă” - Prezentarea unei candidaturi pentru un loc de muncă prin care se urmărește obținerea statutului formal de candidat doar cu scopul de a solicita o despăgubire pentru discriminare - Abuz de drept))
   (2016/C 350/15)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesarbeitsgericht

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Nils-Johannes Kratzer

      Pârâtă: R+V Allgemeine Versicherung AG

      Dispozitivul

   Articolul 3 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2000/78/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă și articolul 14 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2006/54/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 iulie 2006 privind punerea în aplicare a principiului egalității de șanse și al egalității de tratament între bărbați și femei în materie de încadrare în muncă și de muncă trebuie interpretate în sensul că o situație în care o persoană, prin prezentarea candidaturii sale pentru un loc de muncă, nu vizează să obțină acel loc de muncă, ci doar statutul formal de candidat, cu unicul scop de a solicita o despăgubire, nu intră sub incidența noțiunii „acces la încadrare în muncă sau la muncă”, în sensul acestor dispoziții, și poate fi calificată abuz de drept în cazul în care sunt întrunite condițiile impuse în temeiul dreptului Uniunii.

      (1)  JO C 320, 28.9.2015.


title: Cauza C-201/06: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 21 februarie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Franceză (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Produse de uz fitosanitar — Importuri paralele — Procedură de autorizare a introducerii pe piață — Condiții — Origine comună a produsului de uz fitosanitar importat paralel și a produsului de referință)

text:
               12.4.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 92/4

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 21 februarie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Franceză
   (Cauza C-201/06) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Produse de uz fitosanitar - Importuri paralele - Procedură de autorizare a introducerii pe piață - Condiții - Origine comună a produsului de uz fitosanitar importat paralel și a produsului de referință)
   (2008/C 92/05)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentant: B. Stromsky, agent)

      Pârâtă: Republica Franceză (reprezentanți: G. de Bergues și R. Loosli-Surrans, agenți)

      Intervenient în susținerea pârâtei: Regatul Țărilor de Jos (reprezentant: H. G. Sevenster, agent)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Art. 28 CE — Cerința unei origini comune a produsului de uz fitosanitar importat paralel și a produsului de referință
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Comisia Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

               3)

               Regatul Țărilor de Jos suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 165, 15.7.2006.


title: Cauza C-518/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Sofiyski gradski sad (Bulgaria) la 4 octombrie 2016 – ZPT AD/Narodno sabranie na Republika Bulgaria, Varhoven administrativen sad, Natsionalna agentsia za prihodite

text:
               12.12.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 462/12

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Sofiyski gradski sad (Bulgaria) la 4 octombrie 2016 – ZPT AD/Narodno sabranie na Republika Bulgaria, Varhoven administrativen sad, Natsionalna agentsia za prihodite
   (Cauza C-518/16)
   (2016/C 462/14)
   Limba de procedură: bulgara

      Instanța de trimitere

   Sofiyski gradski sad

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: ZPT AD

      Pârâte: Narodno sabranie na Republika Bulgaria, Varhoven administrativen sad, Natsionalna agentsia za prihodite

      Întrebările preliminare

               1)

               Dispozițiile de punere în aplicare a dreptului Uniunii, precum Regulamentul nr. 1998/2006 (1) au un efect direct și se aplică imediat? În caz afirmativ, o dispoziție a legiuitorului național care limitează sau restricționează domeniul de aplicare al dispoziției de drept al Uniunii încalcă aceste principii?

               2)

               Un ajutor de stat acordat sub forma unei facilități fiscale care este investit în active utilizate pentru fabricarea de produse exportate în parte către țări terțe sau către state membre ale Uniunii este compatibil cu concurența pe piața internă?

               3)

               Fabricarea unor produse pentru export prin utilizarea unor active achiziționate din fonduri provenite dintr-un ajutor de stat este o activitate legată direct de cantitățile exportate, în sensul articolului 1 [alineatul (1)] litera (d) din Regulamentul nr. 1998/2006? În cazul unui răspuns negativ, statele membre au posibilitatea să prevadă în dreptul național restricții suplimentare pentru exportatorii unor produse fabricate cu active rezultate din investiția care a făcut obiectul unei facilități fiscale? În cazul unui răspuns afirmativ la această întrebare, care este raportul dintre această dispoziție și articolul 35 TFUE privind interzicerea restricțiilor cantitative la export, precum și a oricăror măsuri cu efect echivalent între statele membre? Se ridică problema unei discriminări și a unei încălcări a liberei circulații a mărfurilor?

               4)

               Articolul 1 din Regulamentul nr. 1998/2006 se opune ca, înainte de expirarea termenului de patru ani prevăzut de [legea] națională, pentru realizarea investiției, unei persoane juridice să i se refuze recunoașterea dreptului la un ajutor financiar de minimis, care rezultă din dreptul Uniunii, pentru simplul motiv că în această perioadă persoana în cauză a investit și în alte structuri autonome și separate ale întreprinderii sale, care au realizat exporturi?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1998/2006 al Comisiei din 15 decembrie 2006 privind aplicarea articolelor 87 și 88 din tratat ajutoarelor de minimis (JO 2006, L 379, p. 5, Ediție specială, 08/vol. 5, p. 96).


title: Cauza C-567/08: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 2 iulie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Marele Ducat al Luxemburgului (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 2005/36/CE — Recunoașterea calificărilor profesionale — Netranspunere în termenul prevăzut)

text:
               29.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 205/13

         Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 2 iulie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Marele Ducat al Luxemburgului
   (Cauza C-567/08) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 2005/36/CE - Recunoașterea calificărilor profesionale - Netranspunere în termenul prevăzut)
   2009/C 205/23
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: H. Støvlbæk și V. Peere, agenți)

      Pârât: Marele Ducat al Luxemburgului (reprezentant:C. Schiltz, agent)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Neadoptarea sau necomunicarea, în termenul prevăzut, a tuturor măsurilor necesare pentru a se conforma Directivei 2005/36/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 septembrie 2005 privind recunoașterea calificărilor profesionale (JO L 255, p. 22, Ediție specială, 05/vol. 8, p. 3)

      Dispozitivul

               1)

               Prin neadoptarea, în termenul prevăzut, a actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2005/36/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 septembrie 2005 privind recunoașterea calificărilor profesionale, Marele Ducat al Luxemburgului nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive.

               2)

               Obligă Marele Ducat al Luxemburgului la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 44, 21.2.2009.


title: Cauza C-334/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Hoge Raad der Nederlanden la 12 iulie 2010 — X; cealaltă parte la procedură: Staatssecretaris van Financiën

text:
               11.9.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 246/30

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Hoge Raad der Nederlanden la 12 iulie 2010 — X; cealaltă parte la procedură: Staatssecretaris van Financiën
   (Cauza C-334/10)
   ()
   2010/C 246/50
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Hoge Raad der Nederlanden

      Părțile din acțiunea principală

      Recurent: X

      Cealaltă parte la procedură: Staatssecretaris van Financiën

      Întrebările preliminare

               1.

               O persoană impozabilă care utilizează în mod temporar în folosul propriu o parte a bunurilor de capital afectate întreprinderii sale are — în conformitate cu articolul 6 alineatul (2) primul paragraf literele (a) și (b), cu articolul 11 A alineatul (1) litera (c), precum și cu articolul 17 alineatul (2) din A șasea directivă (1) — dreptul la deducerea taxei pe valoarea adăugată impuse anterior în ceea ce privește cheltuielile efectuate pentru realizarea unor transformări permanente exclusiv în vederea unei utilizări în scop privat?

               2.

               Răspunsul la această întrebare este diferit în cazul în care achiziționarea bunului de capital a fost supusă plății taxei pe valoarea adăugată și aceasta a fost dedusă de persoana impozabilă?

      (1)  A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1).


title: Cauza C-209/09: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 25 februarie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Korkein hallinto-oikeus — Finlanda) — procedură inițiată de Lahti Energia Oy (Directiva 2000/76/CE — Incinerare de deșeuri — Instalație de incinerare — Instalație de coincinerare — Complex format dintr-o instalație de gazificare și o centrală electrică — Incinerare în cadrul centralei electrice a gazului nepurificat rezultat din tratamentul termic al deșeurilor în instalația de gazificare)

text:
               17.4.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 100/9

         Hotărârea Curții (Camera a opta) din 25 februarie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Korkein hallinto-oikeus — Finlanda) — procedură inițiată de Lahti Energia Oy
   (Cauza C-209/09) (1)

   (Directiva 2000/76/CE - Incinerare de deșeuri - Instalație de incinerare - Instalație de coincinerare - Complex format dintr-o instalație de gazificare și o centrală electrică - Incinerare în cadrul centralei electrice a gazului nepurificat rezultat din tratamentul termic al deșeurilor în instalația de gazificare)
   2010/C 100/12
   Limba de procedură: finlandeza

      Instanța de trimitere

   Korkein hallinto-oikeus

      Părțile din acțiunea principală

   Lahti Energia Oy

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Korkein hallinto-oikeus — Interpretarea articolului 3 din Directiva 2000/76/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 4 decembrie 2000 privind incinerarea deșeurilor (JO L 332, p. 91, Ediție specială, 15/vol. 6, p. 271) — Complex format dintr-o instalație de gazificare din deșeuri, precum și dintr-o centrală electrică în al cărei cazan cu aburi se arde gazul rezultat din tratamentul termic al deșeurilor în instalația de gazificare — Ardere în cazanul cu aburi al centralei electrice a unui gaz nepurificat în loc de gaz purificat

      Dispozitivul

   O centrală electrică ce utilizează drept combustibil suplimentar, în completarea combustibililor fosili preponderent utilizați în activitatea sa de producție, un gaz rezultat în urma tratamentului termic al deșeurilor în cadrul unei instalații de gazificare va trebui considerată, împreună cu această instalație, o „instalație de coincinerare” în sensul articolului 3 punctul 5 din Directiva 2000/76/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 4 decembrie 2000 privind incinerarea deșeurilor în cazul în care gazul nu a fost purificat în cadrul instalației de gazificare.

      (1)  JO C 193, 15.8.2009.


title: Cauza T-584/10: Acțiune introdusă la 27 decembrie 2010 — Yilmaz/OAPI — Tequila Cuervo (TEQUILA MATADOR HECHO EN MEXICO)

text:
               19.2.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 55/32

         Acțiune introdusă la 27 decembrie 2010 — Yilmaz/OAPI — Tequila Cuervo (TEQUILA MATADOR HECHO EN MEXICO)
   (Cauza T-584/10)
   2011/C 55/57
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamant: Mustafa Yilmaz (Stuttgart, Germania) (reprezentant: F. Kuschmirek, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Tequila Cuervo, SA de CV (Tlaquepaque, Mexic)

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 13 octombrie 2010, cauza R 1162/2009-2; și

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Marca comunitară vizată: marca figurativă „TEQUILA MATADOR HECHO EN MEXICO” pentru produse din clasele 32 și 33 — cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 3975117.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: reclamantul.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca verbală germană „MATADOR” înregistrată sub nr. 30205053.1 pentru produse care fac parte din clasa 32; marca verbală internațională „MATADOR” înregistrată sub nr. nr. 792051 pentru produse din clasa 32.

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția pentru toate produsele contestate.

      Decizia camerei de recurs: anulează decizia atacată.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului în măsura în care camera de recurs a considerat în mod eronat că nu exista niciun risc de confuzie, având în vedere că mărcile în cauză sunt atât de similare încât se pot confunda în privința produselor pentru care se dorește protecția mărcii solicitate.


title: Cauza C-269/05: Hotărârea Curții (camera a şaptea) din data de 11 ianuarie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Elenă (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat — Articolul 1 din Regulamentul (CEE) nr. 4055/86 — Transporturi maritime — Taxe portuare aplicabile navelor de pasageri sau de mărfuri — Taxe portuare aplicabile autovehiculelor transportate de feriboturi — Discriminare)

text:
               24.2.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 42/6

         Hotărârea Curții (camera a şaptea) din data de 11 ianuarie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Elenă
   (Cauza C-269/05) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat - Articolul 1 din Regulamentul (CEE) nr. 4055/86 - Transporturi maritime - Taxe portuare aplicabile navelor de pasageri sau de mărfuri - Taxe portuare aplicabile autovehiculelor transportate de feriboturi - Discriminare)
   (2007/C 42/10)
   Limba de procedură: greaca
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: G. Zavvos și K. Simonsson, agenți)

      Pârâtă: Republica Elenă (reprezentant: E. Skandalou, agent)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat — Încălcarea articolului 1 din Regulamentul (CEE) nr. 4055/86 al Consiliului din 22 decembrie 1986 de aplicare a principiului libertății de a presta servicii în transporturile maritime între state membre și între state membre și țări terțe (JO L 378, p. 1) — Taxe portuare aplicabile navelor de pasageri sau de mărfuri — Aplicarea unei cote de taxare inferioare navelor care circulă între porturi situate pe teritoriul național — Taxe portuare aplicabile vehiculelor transportate de bacurile de transport al vehiculelor — Taxă care nu se aplică vehiculelor care circulă între porturi situate pe teritoriul național
   Dispozitivul

               1)

               Prin menținerea în vigoare:

                           —

                           a drepturilor portuare aplicabile navelor de pasageri (incluzând navele de croazieră) sau navelor de mărfuri, de intrare în radă, de acostare și de ancoraj în porturile Pireu și Salonic, mai reduse atunci când transportul este efectuat între două porturi de pe teritoriul național decât atunci când transportul este internațional;

                           —

                           a drepturilor în favoarea fondurilor organismelor portuare constituite ca societăți pe acțiuni potrivit legii nr. 2932/2001 și ale porturilor Pireu și Salonic, percepute vehiculelor la îmbarcarea pe feriboturi care efectuează curse internaționale, în timp ce astfel de drepturi nu sunt percepute pentru cursele între porturile grecești;

                           —

                           a dreptului municipalităților, pe teritoriul cărora funcționează porturile, de a percepe redevențe pentru vehiculele care se îmbarcă pe feriboturi având ca destinație porturi străine.

                     Republica Elenă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin potrivit articolului 1 din Regulamentul (CEE) nr. 4055/86 al Consiliului din 22 decembrie 1986 de aplicare a principiului libertății de a presta servicii în transporturile maritime între state membre și între state membre și țări terțe.

               2)

               Obligă Republica Elenă la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 229 din 17.9.2005.


title: Cauza C-53/10: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 15 septembrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bundesverwaltungsgericht — Germania) — Land Hessen/Franz Mücksch OHG (Mediu — Directiva 96/82/CE — Controlul asupra riscului de accidente majore care implică substanțe periculoase — Prevenire — Distanțe adecvate între zonele frecventate de public și unitățile unde există cantități mari de substanțe periculoase)

text:
               29.10.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 319/5

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 15 septembrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bundesverwaltungsgericht — Germania) — Land Hessen/Franz Mücksch OHG
   (Cauza C-53/10) (1)

   (Mediu - Directiva 96/82/CE - Controlul asupra riscului de accidente majore care implică substanțe periculoase - Prevenire - Distanțe adecvate între zonele frecventate de public și unitățile unde există cantități mari de substanțe periculoase)
   2011/C 319/08
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesverwaltungsgericht

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Land Hessen

      Pârât: Franz Mücksch OHG

      cu participarea: Merck KGaA

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Bundesverwaltungsgericht — Interpretarea articolului 12 alineatul (1) din Directiva 96/82/CE a Consiliului din 9 decembrie 1996 privind controlul asupra riscului de accidente majore care implică substanțe periculoase (JO 1997, L 10, p. 13, Ediție specială, 05/vol. 4, p. 8), astfel cum a fost modificată prin Regulamentul (CE) nr. 1137/2008 al Parlamentului European și al Consiliului din 22 octombrie 2008 de adaptare la Decizia 1999/468/CE a Consiliului a anumitor acte care fac obiectul procedurii prevăzute la articolul 251 din tratat, în ceea ce privește procedura de reglementare cu control (JO L 311, p. 1) — Prevenirea accidentelor majore — Întinderea obligației statelor membre de a se asigura că politicile lor de utilizare a solurilor iau în considerare necesitatea pe termen lung de a menține distanțe adecvate între clădirile frecventate de public și unitățile în care există cantități mari de substanțe periculoase — Construirea unui centru de grădinărit în apropierea unei astfel de unități — Existența unor numeroase alte magazine în aceeași zonă de risc

      Dispozitivul

               1.

               Articolul 12 alineatul (1) din Directiva 96/82/CE a Consiliului din 9 decembrie 1996 privind controlul asupra riscului de accidente majore care implică substanțe periculoase, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2003/105/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 2003, trebuie interpretat în sensul că obligația statelor membre de a asigura luarea în considerare a necesității pe termen lung de a menține distanțe adecvate între, pe de o parte, unitățile care intră sub incidența respectivei directive și, pe de altă parte, clădirile frecventate de public se impune și unor autorități publice, precum autoritățile locale din Darmstadt (Germania), competente să elibereze autorizații de construcție, chiar dacă ar exercita această prerogativă în temeiul unei competențe nediscreționare.

               2.

               Obligația prevăzută la articolul 12 alineatul (1) din Directiva 96/82, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2003/105, de a lua în considerare necesitatea pe termen lung de a menține distanțe adecvate între, pe de o parte, unitățile care intră sub incidența directivei menționate și, pe de altă parte, clădirile frecventate de public nu impune autorităților naționale competente să interzică amplasarea unei clădiri frecventate de public în circumstanțe precum cele din cauza principală. În schimb, această obligație se opune unei legislații naționale care prevede că autorizația de amplasare a unei astfel de clădiri trebuie să fie acordată în mod obligatoriu, fără ca riscurile legate de amplasarea în perimetrul care delimitează aceste distanțe să fie evaluate în mod corespunzător în momentul planificării sau în momentul adoptării deciziei individuale.

      (1)  JO C 113, 1.5.2010.


title: Cauza T-209/14: Hotărârea Tribunalului din 25 septembrie 2015 – Bopp/OAPI (Reprezentarea unui cadru octogonal verde) [„Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative care reprezintă un cadru octogonal verde — Motiv absolut de refuz — Caracter distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               23.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 389/47

         Hotărârea Tribunalului din 25 septembrie 2015 – Bopp/OAPI (Reprezentarea unui cadru octogonal verde)
   (Cauza T-209/14) (1)

   ([„Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative care reprezintă un cadru octogonal verde - Motiv absolut de refuz - Caracter distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2015/C 389/51)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamant: Carsten Bopp (Glashütten, Germania) (reprezentant: C. Russ, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: inițial A. Pohlmann, ulterior S. Hanne, agenți)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 9 ianuarie 2014 (cauza R 1276/2013-1) privind o cerere de înregistrare ca marcă comunitară a unui semn figurativ care reprezintă un cadru octogonal verde

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Îl obligă pe domnul Carsten Bopp la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 151, 19.5.2014.


title: Cauza T-139/13: Ordonanța Tribunalului din 11 iulie 2014 – Eltek/OAPI – Eltec Elektronik (ELTEK)

text:
               22.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 329/25

         Ordonanța Tribunalului din 11 iulie 2014 – Eltek/OAPI – Eltec Elektronik (ELTEK)
   (Cauza T-139/13) (1)

   2014/C 329/39
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei a șaptea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 147, 25.5.2013.


title: Cauza C-211/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Corte di Appello di Roma (Italia) la 3 mai 2012 — Martini SpA/Ministero delle Attività Produttive

text:
               30.6.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 194/15

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Corte di Appello di Roma (Italia) la 3 mai 2012 — Martini SpA/Ministero delle Attività Produttive
   (Cauza C-211/12)
   2012/C 194/24
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Corte di Appello di Roma

      Părțile din acțiunea principală

      Apelantă: Martini SpA

      Intimat: Ministero delle Attività Produttive

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 35 din Regulamentul (CE) nr. 1291/2000 al Comisiei din 9 iunie 2000 (1), trebuie interpretat în sensul că sancțiunea pe care o prevede, care constă în reținerea în întregime a garanției impuse agenților economici comunitari care au obținut o licență de import sau de export pentru un produs vizat de organizarea comună a pieței cerealelor, are drept obiectiv esențial descurajarea nerespectării de către acești agenți economici a unei obligații principale (cum ar fi importul sau exportul efectiv al cerealelor menționate în respectiva licență) pe care sunt ținuți să o respecte în ceea ce privește operațiunea pentru care au obținut emiterea licenței în cauză și pentru care au constituit garanția aferentă?

               2.

               Dispozițiile prevăzute la articolul 35 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 1291/2000, în partea în care stabilesc termenele și modalitățile de eliberare a garanției constituite cu ocazia emiterii unei licențe de import, trebuie interpretate în sensul că în cazul nerespectării unei obligații secundare, care constă în special în prezentarea cu întârziere a dovezii privind efectuarea corectă a unui import (și în consecință formularea cu întârziere a cererii de eliberare a garanției constituite), cuantumul sancțiunii care se va aplica trebuie stabilit indiferent de valoarea garanției specifice a cărei reținere în întregime ar trebui să se dispună în cazul nerespectării unei obligații principale referitoare la aceeași operațiune de import, și în special, în raport cu valoarea normală a garanției aplicabile pentru majoritatea importurilor de produse de același fel efectuate în perioada de referință?

               3.

               Articolul 35 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 1291/2000 al Comisiei, în partea în care prevede că „[…] atunci când, pentru un anumit produs, există licențe sau certificate cu niveluri diferite de garanție, […] rat[a] aplicabilă importurilor […] este cea utilizată la calculul valorii reținute”, trebuie interpretat în sensul că în cazul în care un import de cereale a fost efectuat în mod corect de către un agent economic comunitar, nerespectarea termenului prevăzut pentru prezentarea dovezii că produsul a fost importat efectiv în Comunitatea Europeană trebuie supusă unei sancțiuni al cărei cuantum trebuie calculat în raport cu cea mai mică rată a garanției în vigoare în perioada în care a fost importat produsul, indiferent de condițiile specifice privind taxele care trebuie plătite (astfel cum susține societatea Martini) sau numai în aceste condiții specifice (astfel cum susține statul italian)?

      (1)  JO L 152, p. 1, Ediție specială, 3/vol. 32, p. 210.


title: Cauza C-118/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco (Spania) la 9 martie 2015 – Confederación Sindical ELA și Juan Manuel Martínez Sánchez/Aquarbe S.A.U. și Consorcio de Aguas de Busturialdea

text:
               26.5.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/21

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco (Spania) la 9 martie 2015 – Confederación Sindical ELA și Juan Manuel Martínez Sánchez/Aquarbe S.A.U. și Consorcio de Aguas de Busturialdea
   (Cauza C-118/15)
   (2015/C 171/25)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Confederación Sindical ELA și Juan Manuel Martínez Sánchez

      Pârâte: Aquarbe S.A.U. și Consorcio de Aguas de Busturialdea

      Întrebarea preliminară

   Articolul l litera (b) din Directiva 2001/23/CE (1) a Consiliului din 12 martie 2001 coroborat cu articolul 4 alineatul (1) din aceasta se opune unei interpretări a legislației spaniole de transpunere în sensul că o întreprindere din sectorul public – titulară a unui serviciu inerent propriei sale activități și care necesită mijloace materiale specifice, pe care l-a realizat prin contract de gestionare a unui serviciu public, impunând întreprinderii contractante utilizarea acestor mijloace aflate în proprietatea sa – nu este supusă obligației de subrogare în cazul în care decide să nu prelungească contractul și să își asume direct executarea acestuia, utilizând personal propriu și excluzându-l pe cel utilizat de întreprinderea contractantă, astfel încât serviciul se îndeplinește fără altă modificare decât înlocuirea lucrătorilor care desfășoară activitatea și supunerea lor unei întreprinderi diferite?

      (1)  Privind apropierea legislației statelor membre referitoare la menținerea drepturilor lucrătorilor în cazul transferului de întreprinderi, unități sau părți de întreprinderi sau unități (JO L 82, p. 16, Ediţie specială, 05/vol. 6, p. 20).


title: Cauza F-97/07: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice din 17 iunie 2008 — De Fays/Comisia Comunităților Europene (Funcție publică — Funcționari — Concediu de boală — Absență nemotivată — Procedură de arbitraj)

text:
               2.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 197/37

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice din 17 iunie 2008 — De Fays/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza F-97/07) (1)

   (Funcție publică - Funcționari - Concediu de boală - Absență nemotivată - Procedură de arbitraj)
   (2008/C 197/71)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Chantal De Fays (Bereldange, Luxemburg) (reprezentanți: P.-P. Van Gehuchten și P. Reyniers, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: D. Martin și K. Herrmann, agenți)
   Obiectul
   Pe de o parte, anularea deciziilor Comisiei care aplică în cazul reclamantei articolul 60 din Statutul funcționarilor Comunităților Europene și, pe de altă parte, o cerere de daune interese.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 283, 24.11.2007, p. 45.


title: Cauza T-396/09: Hotărârea Tribunalului din 14 iunie 2012 — Vereniging Milieudefensie și Stichting Stop Luchtverontreiniging Utrecht/Comisia [Mediu — Regulamentul (CE) nr. 1367/2006 — Obligația statelor membre de a proteja și de a ameliora calitatea aerului înconjurător — Derogare temporară acordată unui stat membru — Cerere de reexaminare internă — Refuz — Măsură cu caracter individual — Validitate — Convenția de la Aarhus]

text:
               21.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 217/17

         Hotărârea Tribunalului din 14 iunie 2012 — Vereniging Milieudefensie și Stichting Stop Luchtverontreiniging Utrecht/Comisia
   (Cauza T-396/09) (1)

   (Mediu - Regulamentul (CE) nr. 1367/2006 - Obligația statelor membre de a proteja și de a ameliora calitatea aerului înconjurător - Derogare temporară acordată unui stat membru - Cerere de reexaminare internă - Refuz - Măsură cu caracter individual - Validitate - Convenția de la Aarhus)
   2012/C 217/35
   Limba de procedură: olandeza

      Părțile

      Reclamante: Vereniging Milieudefensie (Amsterdam, Țările de Jos) și Stichting Stop Luchtverontreiniging Utrecht (Utrecht, Țările de Jos) (reprezentant: A. van den Biesen, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial P. Oliver, W. Roels și A. Alcover San Pedro, ulterior P. Oliver, A. Alcover San Pedro și E. Manhaeve și în cele din urmă P. Oliver, A. Alcover San Pedro și B. Burggraaf, agenți)

      Interveniente în susținerea pârâtei: Regatul Țărilor de Jos (reprezentanți: C. Wissels, Y. de Vries, J. Langer și M. de Ree, agenți), Parlamentul European (reprezentanți: inițial L. Visaggio și A. Baas, ulterior L. Visaggio și G. Corstens, agenți), Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Moore și F. Naert, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei C(2009) 6121 a Comisiei din 28 iulie 2009 prin care se respinge ca inadmisibilă cererea reclamantelor de reexaminare de către Comisie a Deciziei C(2009) 2560 final din 7 aprilie 2009 prin care se acorda Regatului Țărilor de Jos o derogare temporară de la obligațiile prevăzute de Directiva 2008/50/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 mai 2008 privind calitatea aerului înconjurător și un aer mai curat pentru Europa (JO L 152, p. 1)

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Decizia C(2009) 6121 a Comisiei din 28 iulie 2009.

               2.

               Obligă Comisia Europeană să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, și cheltuielile de judecată efectuate de Vereniging Milieudefensie și de Stichting Stop Luchtverontreiniging Utrecht, inclusiv pe cele aferente procedurii măsurilor provizorii.

               3.

               Regatul Țărilor de Jos, Parlamentul European și Consiliul Uniunii Europene suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 297, 5.12.2009.


title: Cauza C-338/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Cour d'appel de Bruxelles (Belgia) la 14 iulie 2014 – Quenon K. SPRL/Citibank Belgium SA, Metlife Insurance SA

text:
               29.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 339/8

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Cour d'appel de Bruxelles (Belgia) la 14 iulie 2014 – Quenon K. SPRL/Citibank Belgium SA, Metlife Insurance SA
   (Cauza C-338/14)
   2014/C 339/08
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour d'appel de Bruxelles

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Quenon K. SPRL

      Pârâte: Citibank Belgium SA, Metlife Insurance SA

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 17 din Directiva 86/653/CEE a Consiliului din 18 decembrie 1986 privind coordonarea legislației statelor membre referitoare la agenții comerciali independenți (1) trebuie interpretat în sensul că permite legiuitorului național să prevadă că, după încetarea contractului, agentul comercial are dreptul la o indemnizație de clientelă al cărei cuantum nu poate depăși valoarea remunerației pentru un an, precum și, în cazul în care cuantumul acestei indemnizații nu acoperă în întregime prejudiciul suferit efectiv, la despăgubiri având un cuantum egal cu diferenţa dintre valoarea prejudiciului suferit efectiv și indemnizația respectivă? [OR 25

               2)

               Mai exact, articolul 17 [alineatul] (2) [litera] (c) din directivă trebuie interpretat în sensul că condiționează acordarea de despăgubiri suplimentare față de indemnizația de clientelă de existența unei culpe contractuale sau cvasidelictuale din partea comitentului care să aibă legătură de cauzalitate cu despăgubirile solicitate, precum și de existența unui prejudiciu diferit de cel reparat prin indemnizația forfetară de clientelă?

               3)

               În cazul unui răspuns pozitiv la această ultimă întrebare, culpa trebuie să fie diferită de denunțarea unilaterală a contractului, ca de exemplu un preaviz insuficient, acordarea unor indemnizații compensatorii de preaviz și de clientelă insuficiente, existența unor motive grave în sarcina comitentului, un abuz de drept cu privire la reziliere sau orice alte încălcări, în special ale practicilor de pe piață?

      (1)  JO L 382, p. 17, Ediție specială, 06/vol. 1, p. 176.


title: Cauza C-301/10: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 18 octombrie 2012 — Comisia Europeană/Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Poluare și factori nocivi — Tratarea apelor urbane reziduale — Directiva 91/271/CEE — Articolele 3, 4 și 10 — Punctele A și B din anexa I)

text:
               8.12.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 379/2

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 18 octombrie 2012 — Comisia Europeană/Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord
   (Cauza C-301/10) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Poluare și factori nocivi - Tratarea apelor urbane reziduale - Directiva 91/271/CEE - Articolele 3, 4 și 10 - Punctele A și B din anexa I)
   2012/C 379/02
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: S. Pardo Quintillán, A.-A. Gilly și A. Demeneix, agenți)

      Pârât: Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentant: L. Seeboruth, agent, asistat de D. Anderson, QC, S. Ford și B. McGurk, barristers)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolului 3 alineatele (1) și (2), a articolului 4 alineatele (1) și (3) și a articolului 10 precum și a anexei I punctele A și B la Directiva 91/271/CEE a Consiliului din 21 mai 1991 privind tratarea apelor urbane reziduale (JO L 135, p. 40, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 43) — Neasigurarea unei tratări adecvate a apelor urbane reziduale din mai multe aglomerări din Londra (Whitburn, Beckton, Crossness și Mogden)

      Dispozitivul

               1.

               Prin neasigurarea:

                           —

                           unei colectări corespunzătoare a apelor urbane reziduale din aglomerările cu un echivalent locuitor mai mare de 15 000 din Sunderland (Whitburn), precum și din Londra (sistemele de colectare din Beckton și din Crossness) conform articolului 3 alineatele (1) și (2), precum și punctului A din anexa I la Directiva 91/271/CEE a Consiliului din 21 mai 1991 privind tratarea apelor urbane reziduale și

                           —

                           unei tratări corespunzătoare a apelor urbane reziduale din aglomerarea cu un echivalent locuitor mai mare de 15 000 din Londra (stațiile de epurare din Beckton, din Crossness și din Mogden), conform articolului 4 alineatele (1) și (3), articolului 10, precum și punctului B din anexa I la Directiva 91/271,

                     Regatul Unit nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive.

               2.

               Obligă Regatul Unit la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 246, 11.9.2010.


title: Cauza T-201/15: Hotărârea Tribunalului din 28 octombrie 2016 – Unicorn/EUIPO – Mercilink Equipment Leasing (UNICORN) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de declarare a nulității — Marca verbală a Uniunii Europene UNICORN — Mărcile naționale verbale și figurative anterioare UNICORN — Articolul 53 alineatul (1) litera (a) și articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Notorietate”]

text:
               12.12.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 462/19

         Hotărârea Tribunalului din 28 octombrie 2016 – Unicorn/EUIPO – Mercilink Equipment Leasing (UNICORN)
   (Cauza T-201/15) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulității - Marca verbală a Uniunii Europene UNICORN - Mărcile naționale verbale și figurative anterioare UNICORN - Articolul 53 alineatul (1) litera (a) și articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Notorietate”])
   (2016/C 462/23)
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: Unicorn a.s. (Praga, Republica Cehă) (reprezentant: L. Lorenc, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: M. Rajh, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO: Mercilink Equipment Leasing Ltd (Limassol, Cipru)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 16 februarie 2015 (cauza R 1699/2014-5), privind o procedură de declarare a nulității între Unicorn și Mercilink Equipment Leasing.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Unicorn a.s. la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 198, 15.6.2015.


title: Cauza T-6/17: Acțiune introdusă la 4 ianuarie 2017 – Equivalenza Manufactory/EUIPO – ITM Entreprises (BLACK LABEL BY EQUIVALENZA)

text:
               27.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/38

         Acțiune introdusă la 4 ianuarie 2017 – Equivalenza Manufactory/EUIPO – ITM Entreprises (BLACK LABEL BY EQUIVALENZA)
   (Cauza T-6/17)
   (2017/C 063/49)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Equivalenza Manufactory, SL (Barcelona, Spania) (reprezentanți: G. Macías Bonilla, G. Marín Raigal și E. Armero Lavie, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: ITM Entreprises SA (París, Franța)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă care cuprinde elementele verbale „BLACK LABEL BY EQUIVALENZA” – cererea de înregistrarea nr. 13 576 616.

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție.

      Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 11 octombrie 2016 în cauza R 690/2016-2.

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               admiterea prezentei acțiuni și, în consecință, anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea la plata cheltuielilor de judecată a EUIPO, în calitate de pârât, și, eventual, a celeilalte părți din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs, ITM Entreprises.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-54/17: Acțiune introdusă la 31 ianuarie 2017 – CLF/Parlamentul

text:
               13.3.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 78/41

         Acțiune introdusă la 31 ianuarie 2017 – CLF/Parlamentul
   (Cauza T-54/17)
   (2017/C 078/56)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Coalition for Life and Family (CLF) (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: Rechtsanwalt P. Richter)

      Pârât: Parlamentul European

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea articolului I:4.1. din decizia pârâtului din 12 decembrie 2016 (nr. FINS-2017-30) privind reducerea cuantumului de prefinanțare la 33 % din cuantumul total stabilit, precum și cerința de constituire a unei garanții;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă un singur motiv, întemeiat pe încălcarea tratatelor, precum și pe aplicarea normelor juridice relevante.

               —

               Reclamanta susține că distincția pe care pârâtul o face între partidele politice la nivel european care au fost înființate recent și cele care există deja de mai mult timp reprezintă o încălcare a principiului general al egalității consacrat în dreptul Uniunii.

               —

               În plus, în conformitate cu articolul 134 alineatul (2) din Regulamentul (UE, Euratom) nr. 966/2012 (1) și cu articolul 206 alineatul (1) din Regulamentul delegat (UE) nr. 1268/2012 (2) nu se solicită garanții în cazul granturilor de valoare mică.

               —

               În plus, pârâtul nu are niciun interes să își constituie o garanție, deoarece reclamanta este constituită din deputați din parlamentele naționale ale unui număr suficient de state membre pentru ca să nu existe riscul că își va pierde poziția de partid european la nivel politic.

               —

               Pe de altă parte, nu se poate înțelege de ce pârâtul are îndoieli în privința respectării de către reclamantă a valorilor fundamentale ale Uniunii.

               —

               În sfârșit, măsurile sunt disproporționate, deoarece reclamanta nu este în măsură să constituie o garanție, iar retragerea finanțării îi amenință existența economică, ceea ce conduce la o distorsionarea concurenței politice. Acest lucru reprezintă o încălcare gravă a drepturilor fundamentale ale reclamantei la libertatea de exprimare și de asociere (articolele 11 și 12 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene).

      (1)  Regulamentul (UE, Euratom) nr. 966/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 25 octombrie 2012 privind normele financiare aplicabile bugetului general al Uniunii și de abrogare a Regulamentului (CE, Euratom) Nr. 1605/2002 al Consiliului (JO L 2012, L 298, p. 1)

      (2)  Regulamentul delegat (UE) nr. 1268/2012 al Comisiei din 29 octombrie 2012 privind normele de aplicare a Regulamentului (UE, Euratom) nr. 966/2012 al Parlamentului European și al Consiliului privind normele financiare aplicabile bugetului general al Uniunii (JO L 2012, L 362, p. 1)


title: Cauza F-54/12: Acțiune introdusă la 15 mai 2012 — ZZ/Comisia

text:
               30.6.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 194/28

         Acțiune introdusă la 15 mai 2012 — ZZ/Comisia
   (Cauza F-54/12)
   2012/C 194/47
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentanți: M. Condinanzi, D. Bono și C. A. Chiorino, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei comisiei de evaluare din cadrul concursului EPSO/AST/117/11 de a nu îl admite pe reclamant la faza a doua a concursului menționat pentru motivul că nu îndeplinește condițiile de admitere prevăzute de anunțul de concurs

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei adoptate de comisia de evaluare din cadrul concursului EPSO prin care se refuză admiterea reclamantului la faza a doua a concursului general EPSO/AST/1 17/11 — Assistants in the secretarial field (AST 1), pentru motivul neîndeplinirii condițiilor de admitere prevăzute în secțiunea III din Anunțul de concurs general EPSO/AST/117/11 și, în special, pentru motivul că nu deținea o diplomă de studii de învățământ superior în domeniul secretariatului sau, alternativ, o diplomă de studii care să permită accesul la învățământul superior, urmată de experiență profesională cu o durată minimă de trei ani în domeniul secretariatului și în cadrul căreia atribuțiile să fie direct legate de activitatea de secretariat, astfel cum este descrisă la titlul I din anunțul de concurs.

               —

               anularea oricărui act ulterior și, dacă este cazul, a oricărei măsuri pe care comisia de evaluare o va adopta în raport cu excluderea reclamantului din concursul în cauză;

               —

               în subsidiar, în cazul în care nu este posibil ca reclamantul să participe la așa-numita fază a doua a concursului, obligarea pârâtei la plata către reclamant a unei sume stabilite provizoriu ex aequo et bono la 10 000 de euro cu titlu de despăgubiri pentru prejudiciul material și moral, precum și în temeiul prejudiciilor aduse carierei sale, majorată cu dobânzi de întârziere la rata legală, începând de la data introducerii acțiunii;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-238/17: Acțiune introdusă la 25 aprilie 2017 – Gugler/EUIPO – Gugler France (GUGLER)

text:
               19.6.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 195/39

         Acțiune introdusă la 25 aprilie 2017 – Gugler/EUIPO – Gugler France (GUGLER)
   (Cauza T-238/17)
   (2017/C 195/53)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamant: Alexander Gugler (Maxdorf, Germania) (reprezentant: M.-C. Simon, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Gugler France (Besançon, Franța)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul mărcii în litigiu: reclamantul.

      Marca în litigiu: marca figurativă care cuprinde elementul verbal „GUGLER” – marca Uniunii Europene nr. 3 324 902.

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității.

      Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 31 ianuarie 2017 în cauza R 1008/2016-1.

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate în măsura în care aceasta privește anularea mărcii Uniunii Europene nr. 3 324 902 și obligarea reclamantului la suportarea cheltuielilor de judecată în cuantum de 550 de euro;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamant în cadrul prezentei proceduri.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea principiului bunei administrări;

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (4) și a articolului 54 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-170/14 P: Recurs introdus la 7 aprilie 2014 de Big Line Sas di Graziani Lorenzo împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 13 februarie 2014 în cauza T-380/12, Demon International/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne, Big Line Sas di Graziani Lorenzo

text:
               22.12.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 462/11

         Recurs introdus la 7 aprilie 2014 de Big Line Sas di Graziani Lorenzo împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 13 februarie 2014 în cauza T-380/12, Demon International/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne, Big Line Sas di Graziani Lorenzo
   (Cauza C-170/14 P)
   (2014/C 462/19)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurentă: Big Line Sas di Graziani Lorenzo (reprezentant: B. Osti, avocat)

      Celelalte părți din procedură: Demon International, LC, Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   Prin Ordonanța din 6 noiembrie 2014, Curtea de Justiție (Camera a șasea) a respins recursul ca fiind în parte vădit nefondat și în parte vădit inadmisibil.


title: Cauzele conexate C-614/12 și C-10/13: Ordonanța Curții (Camera a opta) din 16 ianuarie 2014 (cereri de decizie preliminară formulate de Debreceni Munkaügyi Bíróság, Fővárosi Munkaügyi Bíróság – Ungaria) – Dutka József (C-614/12), Csilla Sajtos (C-10/13)/Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal (C-614/12), Budapest Főváros VI. Ker. Önkormányzata (C-10/13) (Trimitere preliminară — Articolul 30 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene — Punere în aplicare a dreptului Uniunii — Absenţă — Necompetenţă vădită a Curţii)

text:
               14.4.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/16

         Ordonanța Curții (Camera a opta) din 16 ianuarie 2014 (cereri de decizie preliminară formulate de Debreceni Munkaügyi Bíróság, Fővárosi Munkaügyi Bíróság – Ungaria) – Dutka József (C-614/12), Csilla Sajtos (C-10/13)/Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal (C-614/12), Budapest Főváros VI. Ker. Önkormányzata (C-10/13)
   (Cauzele conexate C-614/12 și C-10/13) (1)

   ((Trimitere preliminară - Articolul 30 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Punere în aplicare a dreptului Uniunii - Absenţă - Necompetenţă vădită a Curţii))
   2014/C 112/19
   Limba de procedură: maghiara

      Instanțele de trimitere

   Debreceni Munkaügyi Bíróság, Fővárosi Munkaügyi Bíróság

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Dutka József (C-614/12), Csilla Sajtos (C-10/13)

      Pârâți: Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal (C-614/12), Budapest Főváros VI. Ker. Önkormányzata (C-10/13)

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară – Debreceni Munkaügyi Bíróság – Interpretarea articolului 6 TUE şi a articolelor 30 și 51 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene – Protecţia lucrătorilor în cazul concedierii nejustificate – Concediere fără invocarea unui motiv – Funcţionar al unui organ al administraţiei publice concediat în temeiul unei dispoziţii a legislaţiei naţionale care reglementează statutul funcționarilor

      Dispozitivul

   Curtea de justiţie Uniunii Europene este vădit necompetentă pentru a răspunde la întrebările adresate de Debreceni munkaügyi bíróság (Ungaria), prin decizia din 6 decembrie 2012, şi de Fővárosi munkaügyi bíróság (Ungaria), prin decizia din 21 septembrie 2012.

      (1)  JO C 114, 20.4.2013.


title: Cauza C-241/14: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 19 noiembrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Finanzgericht Baden-Württemberg – Germania) – Roman Bukovansky/Finanzamt Lörrach (Trimitere preliminară — Fiscalitate — Acord între Comunitatea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte, și Confederația Elvețiană, pe de altă parte, privind libera circulație a persoanelor — Raportul dintre acest acord și convențiile bilaterale pentru evitarea dublei impuneri — Egalitate de tratament — Discriminare pe motive de cetățenie — Resortisant al unui stat membru al Uniunii Europene — Lucrători frontalieri — Impozit pe venituri — Repartizarea competenței fiscale — Element de legătură fiscală — Cetățenie)

text:
               18.1.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/10

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 19 noiembrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Finanzgericht Baden-Württemberg – Germania) – Roman Bukovansky/Finanzamt Lörrach
   (Cauza C-241/14) (1)

   ((Trimitere preliminară - Fiscalitate - Acord între Comunitatea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte, și Confederația Elvețiană, pe de altă parte, privind libera circulație a persoanelor - Raportul dintre acest acord și convențiile bilaterale pentru evitarea dublei impuneri - Egalitate de tratament - Discriminare pe motive de cetățenie - Resortisant al unui stat membru al Uniunii Europene - Lucrători frontalieri - Impozit pe venituri - Repartizarea competenței fiscale - Element de legătură fiscală - Cetățenie))
   (2016/C 016/11)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Finanzgericht Baden-Württemberg

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Roman Bukovansky

      Pârât: Finanzamt Lörrach

      Dispozitivul

   Principiile nediscriminării și egalității de tratament, prevăzute la articolul 2 din Acordul dintre Comunitatea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte, și Confederația Elvețiană, pe de altă parte, privind libera circulație a persoanelor, semnat la Luxemburg la 21 iunie 1999 și la articolul 9 din anexa I la acest acord, trebuie interpretate în sensul că nu se opun unei convenții bilaterale pentru evitarea dublei impuneri, cum este Convenția din 11 august 1971 dintre Confederația Elvețiană și Republica Federală Germania, astfel cum a fost modificată prin Protocolul de modificare din 12 martie 2002, în temeiul căreia competența de a impozita veniturile salariale ale unui contribuabil german care nu are cetățenia elvețiană, deși și-a transferat reședința din Germania în Elveția, menținându-și totodată locul de muncă salariat în primul dintre aceste state, revine statului sursei acestor venituri, și anume Republica Federală Germania, în timp ce competența de a impozita veniturile salariale ale unui resortisant elvețian care se află într-o situație analogă revine noului stat de reședință, în speță Confederația Elvețiană.

      (1)  JO C 303, 8.9.2014.


title: Cauza T-67/08: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 11 iunie 2009 — Hedgefund Intelligence/OAPI — Hedge Invest (InvestHedge) [ Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative InvestHedge — Marcă comunitară figurativă anterioară HEDGE INVEST — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr.° 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b din Regulamentul (CE) nr ° 207/2009] ]

text:
               1.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 180/48

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 11 iunie 2009 — Hedgefund Intelligence/OAPI — Hedge Invest (InvestHedge)
   (Cauza T-67/08) (1)

   („Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative InvestHedge - Marcă comunitară figurativă anterioară HEDGE INVEST - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr.° 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b din Regulamentul (CE) nr ° 207/2009]”)
   2009/C 180/88
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Hedgefund Intelligence Ltd (Londra, Regatul Unit) (reprezentanți: J. Reed, barrister și G. Crofton Martin, solicitor)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: J. Novais Gonçalves, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI: Hedge Invest SpA (Milano, Italia)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 28 noiembrie 2007 (cauza R 148/2007-2) privind o procedură de opoziție între Hedge Invest SpA și Hedgefund Intelligence Ltd.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Hedgefund Intelligence Ltd la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 107, 26.4.2008.


title: Cauza F-64/14: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 29 iunie 2015 – Campanella/Comisia

text:
               10.8.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 262/44

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 29 iunie 2015 – Campanella/Comisia
   (Cauza F-64/14) (1)

   (2015/C 262/61)
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei întâi a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 361, 13.10.2014, p. 31.


title: Cauza T-167/13: Acțiune introdusă la 18 martie 2013 — Comune di Milano/Comisia

text:
               4.5.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/29

         Acțiune introdusă la 18 martie 2013 — Comune di Milano/Comisia
   (Cauza T-167/13)
   2013/C 129/54
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Comune di Milano (Italia) (reprezentanți: S. Grassani și A. Franchi, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei C(2012) 9448 final a Comisiei Europene din 19 decembrie 2012 privind majorările de capital efectuate de societatea SEA S.p.A. în favoarea SEA Handling SpA;

               —

               în subsidiar, după aprecierea existenței unor circumstanțe excepționale specifice care au determinat încrederea legitimă a reclamantei că majorările de capital nu constituiau ajutoare de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE, anularea articolelor 3, 4 și 5 din decizie, care stabilesc o obligație de recuperare în sarcina Italiei;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

               1.

               Prin intermediul primului motiv, întemeiat pe încălcarea și pe aplicarea eronată a articolului 107 alineatul (1) TFUE, Comune di Milano critică decizia prin aceea că Comisia a considerat ajutoarele imputabile Comune (și, așadar, statului). Potrivit Comune, Comisia nu ar fi furnizat nicio probă în ceea ce privește această imputabilitate, astfel încât măsurile în litigiu nu ar putea fi calificate drept ajutoare de stat.

               2.

               Prin intermediul celui de al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea și pe aplicarea eronată a articolului 107 alineatul (1) TFUE, Comune di Milano invocă caracterul eronat al deciziei, întrucât Comisia ar fi reținut că criteriul investitorului privat care operează în condiții de piață nu era îndeplinit. În realitate, acest criteriu ar fi pe deplin îndeplinit și niciun avantaj nu ar fi fost adus beneficiarului măsurilor, care nu ar putea fi calificate, așadar, drept ajutoare de stat.

               3.

               Prin intermediul celui de al treilea motiv, Comune di Milano invocă încălcarea și aplicarea eronată a Liniilor directoare privind ajutorul de stat pentru salvarea și restructurarea întreprinderilor aflate în dificultate și a Liniilor directoare pentru sectorul aeroportuar, ceea ce ar invalida concluziile Comisiei în ceea ce privește pretinsa incompatibilitate a măsurilor în litigiu.

               4.

               Prin intermediul celui de al patrulea motiv, împărțit în două aspecte, Comune, după ce a amintit comportamentul Comisiei în cadrul procedurii de investigare, invocă în primul rând (a) încălcarea principiului bunei administrări și a principiilor contradictorialității dreptului la apărare și în al doilea rând (b) încălcarea principiului încrederii legitime, care determină invaliditatea somației de recuperare.


title: Cauza C-306/11 P: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 28 iunie 2012 — XXXLutz Marken GmbH/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Natura Selection, SL [Recurs — Marcă comunitară — Regulamentul (CE) nr. 40/94 — Marca figurativă Linea Natura Natur hat immer Stil — Opoziție a titularului mărcii figurative comunitare natura selection — Motive relative de refuz — Risc de confuzie]

text:
               25.8.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 258/7

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 28 iunie 2012 — XXXLutz Marken GmbH/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Natura Selection, SL
   (Cauza C-306/11 P) (1)

   (Recurs - Marcă comunitară - Regulamentul (CE) nr. 40/94 - Marca figurativă Linea Natura Natur hat immer Stil - Opoziție a titularului mărcii figurative comunitare natura selection - Motive relative de refuz - Risc de confuzie)
   2012/C 258/10
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: XXXLutz Marken GmbH (reprezentant: H. Pannen, avocat)

      Celelalte părți în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: K. Klüpfel, agent), Natura Selection, SL

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 24 martie 2011, XXXLutz Marken/OAPI — Natura Selection (Linea Natura Natur hat immer Stil) (T-54/09) prin care a fost respinsă acțiunea formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 28 noiembrie 2008 (cauza R 1787/2007-2) privind o procedură de opoziție între Natura Selection, SL și XXXLutz Marken GmbH — Risc de confuzie între semnele figurative „natura selection” și „Linea Natura Natur hat immer Stil” — Apreciere eronată a similitudinii acestor semne — Încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Obligă XXXLutz Marken GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 238, 13.8.2011.


title: Cauza C-381/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Juzgado Mercantil de Barcelona (Spania) la 18 iulie 2011 — Manuel Mesa Bertrán și Cristina Farrán Morenilla/Novacaixagalicia

text:
               1.10.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 290/3

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Juzgado Mercantil de Barcelona (Spania) la 18 iulie 2011 — Manuel Mesa Bertrán și Cristina Farrán Morenilla/Novacaixagalicia
   (Cauza C-381/11)
   2011/C 290/04
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Juzgado Mercantil de Barcelona

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Manuel Mesa Bertrán și Cristina Farrán Morenilla

      Pârâtă: Novacaixagalicia

      Întrebările preliminare

               1.

               În cazul în care o instituție de credit propune unui client, cu care a semnat în prealabil un contract de credit ipotecar, un contract swap pe rata dobânzii pentru a compensa riscul de variație a ratei dobânzii tranzacției anterioare, acesta trebuie considerat un serviciu de consiliere în investiții potrivit definiției de la articolul 4 alineatul (1) punctul 4 din Directiva 2004/39/CE (1)?

               2.

               Omiterea testului de adecvare, prevăzut la articolul 19 alineatul (4) din directiva menționată pentru investitorii persoane fizice, trebuie să determine nulitatea absolută a contractului swap pe rata dobânzii semnat între investitor și instituția de credit care oferă serviciile de consiliere?

               3.

               În cazul în care serviciul furnizat în condițiile descrise nu este considerat consiliere în investiții, simplul fapt de a proceda la achiziționarea unui instrument financiar complex, precum un contract swap pe rata dobânzii, fără a efectua testul de pertinență prevăzut la articolul 19 alineatul (5) din Directiva 2004/39/CE, din motive imputabile instituției de investiții, determină nulitatea absolută a contractului de achiziție semnat cu aceeași instituție de credit?

               4.

               În conformitate cu articolul 19 alineatul (9) din Directiva 2004/39/CE, simplul fapt că o instituție de credit propune un instrument financiar complex asociat unui credit ipotecar constituie un motiv suficient pentru a exclude aplicarea obligațiilor de a efectua testul de adecvare și testul de pertinență, prevăzute la articolul 19 menționat, pe care instituția de investiții trebuie să le efectueze în privința investitorilor persoane fizice?

               5.

               Pentru a putea exclude aplicarea obligațiilor prevăzute la articolul 19 din Directiva 2004/39/CE, este necesar ca produsul financiar asociat instrumentului financiar propus să fie supus unor standarde legale de protecție a investitorului similare celor impuse de directiva menționată?

      (1)  Directiva 2004/39/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 aprilie 2004 privind piețele instrumentelor financiare, de modificare a Directivelor 85/611/CEE și 93/6/CEE ale Consiliului și a Directivei 2000/12/CE a Parlamentului European și a Consiliului și de abrogare a Directivei 93/22/CEE a Consiliului (JO L 145, p. 1, Ediție specială, 06/vol. 8, p. 247).


title: Cauza C-69/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal administratif (Luxemburg) la 5 februarie 2010 — Brahim Samba Diouf/Ministre du Travail, de l'Emploi et de l'Immigration

text:
               17.4.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 100/27

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal administratif (Luxemburg) la 5 februarie 2010 — Brahim Samba Diouf/Ministre du Travail, de l'Emploi et de l'Immigration
   (Cauza C-69/10)
   2010/C 100/40
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Tribunal administratif

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Brahim Samba Diouf

      Pârât: Ministre du Travail, de l'Emploi et de l'Immigration

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 39 din Directiva 2005/85/CE (1) trebuie să fie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale precum cea instituită în Marele Ducat al Luxemburgului prin articolul 20 (5) din Legea modificată din 5 mai 2006 privind dreptul de azil și forme complementare de protecție, în temeiul căreia un solicitant de azil nu dispune de o acțiune în justiție împotriva deciziei autorității administrative de a se pronunța asupra temeiniciei cererii de protecție internațională în cadrul procedurii accelerate?

               2.

               În cazul unui răspuns negativ, principiul general al căii de atac efective din dreptul comunitar inspirat de articolele 6 și 13 din Convenția Europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale din 4 noiembrie 1950 trebuie să fie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale precum cea instituită în Marele Ducat al Luxemburgului prin articolul 20 (5) din Legea modificată din 5 mai 2006 privind dreptul de azil și forme complementare de protecție, în temeiul căreia un solicitant de azil nu dispune de o acțiune în justiție împotriva deciziei autorității administrative de a se pronunța asupra temeiniciei cererii de protecție internațională în cadrul procedurii accelerate?

      (1)  Directiva 2005/85/CE a Consiliului din 1 decembrie 2005 privind standardele minime cu privire la procedurile din statele membre de acordare și retragere a statutului de refugiat (JO L 326, p. 13, Ediție specială, 19/vol. 7, p. 242).


title: Cauza C-95/08: Acțiune introdusă la 29 februarie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Marele Ducat al Luxemburgului

text:
               9.5.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 116/14

         Acțiune introdusă la 29 februarie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Marele Ducat al Luxemburgului
   (Cauza C-95/08)
   (2008/C 116/24)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: G. Rozet și P. Oliver, agenți)

      Pârât: Marele Ducat al Luxemburgului
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea că, prin faptul că nu a înființat autorități în măsură să efectueze controlul aplicării principiilor privind buna practică de laborator (BPL), Marele Ducat al Luxemburgului nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 3 din Directiva 2004/9/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 februarie 2004 privind aplicarea bunei practici de laborator (BPL) (1);

               —

               obligarea Marelui Ducat al Luxemburgului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Termenul pentru transpunerea Directivei 2004/9/CE a expirat la 12 martie 2004. Nici în prezent pârâta nu este dotată cu autorități care să dispună de competențele necesare pentru a efectua inspecția laboratoarelor și verificarea studiilor realizate de către acestea din urmă în scopul evaluării conformității cu buna practică de laborator.

      (1)  Directiva 2004/9/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 februarie 2004 privind inspecția și verificarea bunei practici de laborator (BPL) (JO L 50, p. 28, Ediție specială, 15/vol. 10, p. 202).


title: Cauza T-503/11: Ordonanța Tribunalului din 9 aprilie 2014 – Al-Aqsa/Consiliul

text:
               24.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 194/37

         Ordonanța Tribunalului din 9 aprilie 2014 – Al-Aqsa/Consiliul
   (Cauza T-503/11) (1)

   2014/C 194/49
   Limba de procedură: neerlandeza
   Președintele Camerei a treia a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 347, 26.11.2011.


title: Cauza C-360/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Rechtbank van eerste aanleg te Brussel (Belgia) la 19 iulie 2010 — Belgische Vereniging van Auteurs, Componisten en Uitgevers (Sabam)/Netlog NV

text:
               23.10.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 288/18

      Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Rechtbank van eerste aanleg te Brussel (Belgia) la 19 iulie 2010 — Belgische Vereniging van Auteurs, Componisten en Uitgevers (Sabam)/Netlog NV
      (Cauza C-360/10)
      ()
      (2010/C 288/30)
      Limba de procedură: olandeza

         Instanța de trimitere

      Rechtbank van eerste aanleg te Brussel

         Părțile din acțiunea principală

         Reclamanți: Belgische Vereniging van Uitgevers, Componisten en Auteurs (Sabam)

         Pârâtă: Netlog NV

         Întrebarea preliminară

      Directiva 2001/29 (1) și Directiva 2004/48 (2), coroborate cu Directiva 95/46 (3), Directiva 2000/31 (4) și cu Directiva 2002/58 (5), interpretate în special din perspectiva articolelor 8 și 10 din Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale, permit statelor membre să autorizeze o instanță națională, sesizată în cadrul unei proceduri de fond, și numai în temeiul dispoziției legale care prevede că: „De asemenea, acestea [instanțele naționale] pot emite o somație de încetare a actelor nelegale împotriva intermediarilor ale căror servicii sunt folosite de un terț pentru a aduce atingere unui drept de autor sau unui drept conex”, să oblige un furnizor de servicii de stocare de date să instituie, cu privire la toată clientela sa, în abstract și cu titlu preventiv, pe cheltuiala sa exclusivă și pentru o perioadă nelimitată, un sistem de filtrare a celei mai mari părți a informațiilor stocate pe serverele sale pentru a identifica comunicațiile electronice care conțin opere muzicale, cinematografice sau audiovizuale, cu privire la care SABAM pretinde că deține drepturi, și pentru a bloca apoi schimbul de astfel de informații?

         (1)  Directiva 2001/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 mai 2001 privind armonizarea anumitor aspecte ale dreptului de autor și drepturilor conexe în societatea informațională (JO L 167, p. 10, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 230).

         (2)  Directiva 2004/48/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind respectarea drepturilor de proprietate intelectuală (JO L 157, p. 45, Ediție specială, 17/vol. 2, p. 56).

         (3)  Directiva 95/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 24 octombrie 1995 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și libera circulație a acestor date (JO L 281, p. 31, Ediție specială, 13/vol. 17, p. 10).

         (4)  Directiva 2000/31/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 8 iunie 2000 privind anumite aspecte juridice ale serviciilor societății informaționale, în special ale comerțului electronic, pe piața internă (directiva privind comerțul electronic) (JO L 178, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 29, p. 257).

         (5)  Directiva 2002/58/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 iulie 2002 privind prelucrarea datelor personale și protejarea confidențialității în sectorul comunicațiilor publice (Directiva asupra confidențialității și comunicațiilor electronice) (JO L 201, p. 37, Ediție specială, 13/vol. 36, p. 63).