title: Cauza C-503/09: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 21 iulie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Upper Tribunal — Regatul-Unit) — Lucy Stewart/Secretary of State for Work and Pensions [Securitate socială — Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 — Articolele 4, 10 și 10a — Prestație de incapacitate pe termen scurt pentru tineri cu handicap — Prestație de boală sau prestație de invaliditate — Condiții de reședință, de prezență la momentul depunerii cererii și de prezență anterioară — Cetățenia Uniunii — Proporționalitate]

text:
               10.9.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/6

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 21 iulie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Upper Tribunal — Regatul-Unit) — Lucy Stewart/Secretary of State for Work and Pensions
   (Cauza C-503/09) (1)

   (Securitate socială - Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 - Articolele 4, 10 și 10a - Prestație de incapacitate pe termen scurt pentru tineri cu handicap - Prestație de boală sau prestație de invaliditate - Condiții de reședință, de prezență la momentul depunerii cererii și de prezență anterioară - Cetățenia Uniunii - Proporționalitate)
   2011/C 269/09
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   Upper Tribunal

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Lucy Stewart

      Pârât: Secretary of State for Work and Pensions

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Upper Tribunal — Interpretarea articolelor 10, 19, 28, 29 și 95a din Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 al Consiliului din 14 iunie 1971 privind aplicarea regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați și cu familiile acestora care se deplasează în cadrul Comunității (JO L 149, p. 2, Ediție specială, 05/vol. 1, p. 26) — Indemnizații plătite șomerilor cu vârsta cuprinsă între 16 și 25 de ani, având reședința în Regatul Unit și care se află în situație de incapacitate de muncă de cel puțin șapte luni („short-term incapacity benefit in youth”) — Calificarea acestei indeminzații drept prestație de boală sau prestație de invaliditate — Prestație supusă unei condiții de reședință

      Dispozitivul

               1.

               O prestație de incapacitate pe termen scurt pentru tineri cu handicap, precum cea în discuție în acțiunea principală, constituie o prestație de invaliditate în sensul articolului 4 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 al Consiliului din 14 iunie 1971 de aplicare a regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați, cu lucrătorii care desfășoară activități independente și cu membrii familiilor acestora care se deplasează în cadrul Comunității, în versiunea modificată și actualizată prin Regulamentul (CE) nr. 118/97 al Consiliului din 2 decembrie 1996, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 647/2005 al Parlamentului European și al Consiliului din 13 aprilie 2005, dacă este cert că, la data formulării cererii, solicitantul are un handicap permanent sau durabil.

               2.

               Articolul 10 alineatul (1) primul paragraf din Regulamentul nr. 1408/71, în versiunea menționată, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 647/2005, se opune ca un stat membru să condiționeze acordarea unei prestații de incapacitate pe termen scurt pentru tineri cu handicap, precum cea în discuție în acțiunea principală, de reședința obișnuită a solicitantului pe teritoriul său.
               Articolul 21 alineatul (1) TFUE se opune ca un stat membru să condiționeze acordarea unei astfel de prestații:

                           —

                           de prezența anterioară a solicitantului pe teritoriul său, cu excluderea oricărui alt element care să permită să se dovedească existența unei legături reale între solicitant și acest stat membru, și

                           —

                           de prezența solicitantului pe teritoriul său la momentul depunerii cererii.

      (1)  JO C 37, 13.2.2010.


title: Cauzele conexate C-628/10 P și C-14/11 P: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 19 iulie 2012 — Alliance One International, Inc., Standard Commercial Tobacco Company, Inc./Trans-Continental Leaf Tobacco Corp. Ltd, Comisia Europeană și Comisia Europeană/Alliance One International, Inc., Standard Commercial Tobacco Company, Inc., Trans-Continental Leaf Tobacco Corp. Ltd (Recurs — Concurență — Înțelegeri — Piața spaniolă a achiziției și a primei procesări a tutunului brut — Stabilirea prețurilor și împărțirea pieței — Încălcare a articolului 81 CE — Imputabilitatea comportamentului ilicit al filialelor societăților-mamă ale acestora — Prezumția de nevinovăție — Dreptul la apărare — Obligația de motivare — Egalitate de tratament)

text:
               29.9.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 295/6

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 19 iulie 2012 — Alliance One International, Inc., Standard Commercial Tobacco Company, Inc./Trans-Continental Leaf Tobacco Corp. Ltd, Comisia Europeană și Comisia Europeană/Alliance One International, Inc., Standard Commercial Tobacco Company, Inc., Trans-Continental Leaf Tobacco Corp. Ltd
   (Cauzele conexate C-628/10 P și C-14/11 P) (1)

   (Recurs - Concurență - Înțelegeri - Piața spaniolă a achiziției și a primei procesări a tutunului brut - Stabilirea prețurilor și împărțirea pieței - Încălcare a articolului 81 CE - Imputabilitatea comportamentului ilicit al filialelor societăților-mamă ale acestora - Prezumția de nevinovăție - Dreptul la apărare - Obligația de motivare - Egalitate de tratament)
   2012/C 295/08
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurente: Alliance One International, Inc., Standard Commercial Tobacco Company, Inc. (reprezentanți: M. Odriozola Alén și A. João Vide, abogados)

      Celelalte părți în proces: Trans-Continental Leaf Tobacco Corp. Ltd, Comisia Europeană (reprezentanți: F. Castillo de la Torre, E. Gippini Fournier și R. Sauer, agenți)
   și

      Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Castillo de la Torre, E. Gippini Fournier și R. Sauer, agenți)

      Celelalte părți în proces: Alliance One International, Inc., Standard Commercial Tobacco Company, Inc., Trans-Continental Leaf Tobacco Corp. Ltd (reprezentanți: M. Odriozola Alén și A. João Vide, abogados)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 27 octombrie 2010 — Alliance One International și alții/Comisia (T-24/05), prin care Tribunalul a respins, în ceea ce privește Alliance One International, Inc. și Standard Commercial Tobacco Co. Inc., acțiunea prin care se urmărea anularea Deciziei C(2004) 4030 a Comisiei din 20 octombrie 2004 privind o procedură de aplicare a articolului 81 alineatul (1) [CE] (cazul COMP/C.38.238/B.2 — Sectorul tutunului brut din Spania), privind o înțelegere prin care se urmărește stabilirea prețurilor plătite producătorilor și a cantităților achiziționate de la aceștia pe piața spaniolă a tutunului brut

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursurile.

               2.

               Alliance One International Inc. și Standard Commercial Tobacco Co. Inc. suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană, aferente recursului în cauza C-628/10 P.

               3.

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Alliance One International Inc., de Standard Commercial Tobacco Co. Inc. și de Trans-Continental Leaf Tobacco Corp. Ltd, aferente recursului în cauza C-14/11 P.

      (1)  JO C 72, 5.3.2011.

      JO C 80, 12.3.2011.


title: Cauza T-351/13: Hotărârea Tribunalului din 18 octombrie 2016 – Crown Equipment (Suzhou) și Crown Gabelstapler/Consiul [„Dumping — Import de transpalete manuale și componente de bază ale acestora originare din China — Taxă antidumping definitivă — Acțiune în anulare — Afectare directă — Afectare individuală — Admisibilitate — Stabilirea valorii normale — Articolul 2 alineatul (7) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 — Regula taxei celei mai mici — Articolul 9 alineatul (4) din Regulamentul nr. 1225/2009 — Obligația de motivare”]

text:
               28.11.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 441/15

      Hotărârea Tribunalului din 18 octombrie 2016 – Crown Equipment (Suzhou) și Crown Gabelstapler/Consiul
      (Cauza T-351/13) (1)

      ([„Dumping - Import de transpalete manuale și componente de bază ale acestora originare din China - Taxă antidumping definitivă - Acțiune în anulare - Afectare directă - Afectare individuală - Admisibilitate - Stabilirea valorii normale - Articolul 2 alineatul (7) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 - Regula taxei celei mai mici - Articolul 9 alineatul (4) din Regulamentul nr. 1225/2009 - Obligația de motivare”])
      (2016/C 441/18)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamante: Crown Equipment (Suzhou) Co. Ltd (Suzhou, China) și Crown Gabelstapler GmbH & Co. KG (Roding, Germania) (reprezentanți: K. Neuhaus, H. J. Freund și B. Ecker, avocați)

         Pârât: Consiul Uniunii Europene (reprezentanți: S. Boelaert și B. Driessen, agenți, asistați de B. O’Connor, solicitor, și S. Gubel, avocat)

         Intervenientă în susținerea pârâtului: Comisia Europeană (reprezentanţi: M. França și T. Maxian Rusche, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE, având ca obiect anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 372/2013 al Consiliului din 22 aprilie 2013 de modificare a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 1008/2011 de instituire a unei taxe antidumping definitive la importurile de transpalete manuale și componente de bază ale acestora originare din Republica Populară Chineză în urma unei reexaminări intermediare parțiale în conformitate cu articolul 11 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 (JO 2013, L 112, p. 1)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Crown Equipment (Suzhou) Co. Ltd și Crown Gabelstapler GmbH & Co. KG suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Consiliul Uniunii Europene.

                  3)

                  Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 252, 31.8.2013.


title: Cauza C-347/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal administratif de Montreuil (Franța) la 4 iulie 2011 — Generali Investments Deutschland Kapitalanlagegesellschaft mbH, acționând în numele AMB Generali Aktien Euroland/Ministre du budget, des comptes publics, de la fonction publique et de la réforme de l'État

text:
               10.9.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/35

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal administratif de Montreuil (Franța) la 4 iulie 2011 — Generali Investments Deutschland Kapitalanlagegesellschaft mbH, acționând în numele AMB Generali Aktien Euroland/Ministre du budget, des comptes publics, de la fonction publique et de la réforme de l'État
   (Cauza C-347/11)
   2011/C 269/73
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Tribunal administratif de Montreuil

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Generali Investments Deutschland Kapitalanlagegesellschaft mbH, acționând în numele AMB Generali Aktien Euroland

      Pârât: Ministre du budget, des comptes publics, de la fonction publique et de la réforme de l'État

      Întrebările preliminare

               1.

               Trebuie luată în considerare situația deținătorilor de titluri de participare, împreună cu cea a organismelor de plasament colectiv în valori mobiliare (OPCVM)?

               2.

               Într-o astfel de ipoteză, în ce condiții reținerea la sursă în litigiu ar putea fi considerată conformă cu principiul liberei circulații a capitalurilor?


title: Cauza C-15/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg (Germania) la 10 ianuarie 2013 — Datenlotsen Informationssysteme GmbH/Technische Universität Hamburg-Harburg

text:
               20.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 114/23

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg (Germania) la 10 ianuarie 2013 — Datenlotsen Informationssysteme GmbH/Technische Universität Hamburg-Harburg
   (Cauza C-15/13)
   2013/C 114/36
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Datenlotsen Informationssysteme GmbH

      Pârâtă: Technische Universität Hamburg-Harburg

      Intervenientă: Hochschul-Informations-System GmbH

      Întrebările preliminare

               1.

               Prin „contract de achiziție publică” în sensul articolului 1 alineatul (2) litera (a) din Directiva 2004/18/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii se înțelege și un contract în care, deși autoritatea contractantă nu exercită asupra adjudecatarului un control similar celui exercitat asupra propriilor servicii, atât autoritatea contractantă, cât și adjudecatarul se supun controlului exercitat de același organism care, la rândul său, este o autoritate contractantă în sensul Directivei 2004/18, iar autoritatea contractantă și adjudecatarul își desfășoară activitatea, în esență, pentru organismul comun al acestora (operațiune orizontală in house)?
               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare:

               2.

               Controlul similar celui exercitat asupra propriilor servicii trebuie să privească întreaga activitate a adjudecatarului sau este suficient să se limiteze la domeniul achizițiilor?

      (1)  JO L 134, p. 114, Ediție specială, 06/vol. 8, p. 116.


title: Cauza C-605/11 P: Recurs introdus la 29 noiembrie 2011 de Republica Finlanda împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) pronunțate la 9 septembrie 2011 în cauza T-29/08, Liga para Protecção da Natureza (LPN)/Comisia Europeană

text:
               25.2.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 58/4

         Recurs introdus la 29 noiembrie 2011 de Republica Finlanda împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) pronunțate la 9 septembrie 2011 în cauza T-29/08, Liga para Protecção da Natureza (LPN)/Comisia Europeană
   (Cauza C-605/11 P)
   2012/C 58/04
   Limba de procedură: portugheza

      Părțile

      Recurentă: Republica Finlanda (reprezentanți: J. Heliskoski și M. Pere)

      Celelalte părți în proces: Liga para Protecção da Natureza (LPN), Comisia Europeană, Regatul Danemarcei, Regatul Suediei

      Concluziile recurentei

               —

               Anularea acelei părți din hotărârea atacată prin care Tribunalul a respins acțiunea formulată de LPN (punctul 1 al dispozitivului);

               —

               anularea deciziei în litigiu a Comisiei și obligarea acesteia la plata cheltuielilor de judecată efectuate în procedura de recurs.

      Motivele și principalele argumente

   În hotărârea pronunțată în cauza T-29/08, Liga para Protecção da Natureza (LPN)/Comisia, Tribunalul a încălcat dreptul Uniunii în sensul articolului 58 din Statutul Curții de Justiție, întrucât nu a anulat acea parte a deciziei în litigiu a Comisiei din 22 noiembrie 2007 referitoare la documentele și la părțile din documente pentru care, prin decizia Comisiei din 24 octombrie 2008, s-a respins cererea de acces formulată de LPN.

               1.

               Tribunalul a săvârșit o eroare de drept atunci când a interpretat articolul 4 alineatul (2) a treia liniuță din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (1) (denumit în continuare „Regulamentul privind transparența”) în sensul că toate documentele privind o procedură de constatare a neîndeplinirii obligațiilor aflată în curs de desfășurare sunt protejate ca o categorie, astfel încât instituția poate să respingă cererea de acces în ceea ce privește ansamblul documentelor din dosarul aferent unei proceduri de constatare a neîndeplinirii obligațiilor, în temeiul unei prezumții generale potrivit căreia divulgarea unor astfel de documente ar aduce atingere a priori protecției obiectivelor activităților de anchetă.

               2.

               Articolul 4 alineatul (2) ultima teză din Regulamentul privind transparența, precum și articolul 6 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1367/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 6 septembrie 2006 privind aplicarea, pentru instituțiile și organismele comunitare, a dispozițiilor Convenției de la Aarhus privind accesul la informație, participarea publicului la luarea deciziilor și accesul la justiție în domeniul mediului (2) au fost interpretate în mod eronat de Tribunal atunci când a verificat dacă Comisia a ținut seama în mod corespunzător de un eventual interes public superior înainte de a respinge cererea de acces la documente. Tribunalul a interpretat în mod eronat aceste prevederi întrucât nu a verificat în mod corect dacă Comisia a realizat evaluarea comparativă, impusă de prevederile respective, a interesului protejat la articolul 4 alineatul (2) a treia liniuță din Regulamentul privind transparența și a interesului public superior pe care îl putea prezenta divulgarea documentelor solicitate.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76).

      (2)  Regulamentului (CE) nr. 1367/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 6 septembrie 2006 privind aplicarea, pentru instituțiile și organismele comunitare, a dispozițiilor Convenției de la Aarhus privind accesul la informație, participarea publicului la luarea deciziilor și accesul la justiție în domeniul mediului (JO L 264, p. 13, Ediție specială, 15/vol. 17, p. 126).


title: Cauza C-286/10: Ordonanța președintelui Curții din 11 ianuarie 2011 — Comisia Europeană/Republica Portugheză

text:
               16.4.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 120/9

         Ordonanța președintelui Curții din 11 ianuarie 2011 — Comisia Europeană/Republica Portugheză
   (Cauza C-286/10) (1)

   2011/C 120/21
   Limba de procedură: portugheza
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 221, 14.8.2010.


title: Cauza T-831/14: Acțiune introdusă la 24 decembrie 2014 – Alfamicro/Comisia

text:
               2.3.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 73/42

      Acțiune introdusă la 24 decembrie 2014 – Alfamicro/Comisia
      (Cauza T-831/14)
      (2015/C 073/54)
      Limba de procedură: portugheza

         Părțile

         Reclamantă: Alfamicro – Sistemas de Computadores, Sociedade Unipessoal, Lda (Cascais, Portugalia) (reprezentanți: G. Gentil Anastácio și D. Pirra Xarepe, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei din 28 octombrie 2014 a Comisiei, adoptată în cadrul aplicării Auditului Financiar 12-DAS-03 privind Grant Agreement nr. 238882 cu toate consecințele legale aferente și în concret anularea notei de debit cuprinsă în aceasta, pentru o sumă de 467 131 de euro, și emiterea unui credit în același cuantum în favoarea reclamantei.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

                  1.

                  Primul motiv se întemeiază pe încălcarea principiului proporționalității. Astfel, în cadrul proiectului Save Energy, reclamanta și Comisia au încheiat un Grant Agreement care avea ca obiect cofinanțarea respectivului proiect. Reclamanta susține că a îndeplinit toate obiectivele pe care le implica proiectul și că, în decizia sus-menționată din 28 octombrie 2014 (denumită în continuare „decizia atacată”), Comisia s-a limitat doar la aspectele formale și cu caracter strict contabil și documentar, fără a lua în considerare rezultatele obținute. Restituirea sumei solicitate reprezintă o sarcină excesivă dat fiind faptul că este un IMM și limitează libertatea de acțiune a reclamantei, încălcându-se astfel în mod clar principiul proporționalității.

                  2.

                  Al doilea motiv se întemeiază pe încălcarea principiilor încrederii legitime și bunei administrări. Astfel, pe de o parte, Comisia nu a formulat obiecții cu privire la metoda de lucru dezvoltată de reclamantă pe parcursul celor 32 de luni cât a durat realizarea proiectului. Reclamanta a dedus din acest comportament că Comisia aproba elementele pe care i le-a furnizat astfel încât decizia contestată afectează în mod grav securitatea juridică. Pe de altă parte, prin faptul că nu a detectat la timp neregularitățile pe care le invocă în decizia atacată, Comisia i-a creat reclamantei convingerea referitoare la conformitatea comportamentului său. Încrederea astfel creată trebuie protejată în temeiul principiului așteptărilor legitime și al încrederii legitime, astfel încât Comisia nu și-a îndeplinit obligația de control și a încălcat în consecință obligația sa de bună administrare.

                  3.

                  Al treilea motiv se întemeiază pe o încălcare a contractului întrucât Comisia a săvârșit erori grave de apreciere, întrucât nu a luat în considerare explicațiile și argumentele formulate de reclamante și a făcut o apreciere eronată a documentației și a informațiilor pe care reclamanta le-a prezentat în timp util. Prin adoptarea deciziei atacate, Comisia a încălcat prevederile din Grant Agreement. Reclamanta consideră că în comunicările avute cu Comisia s-a demonstrat că respectase dispozițiile contractuale și că îndeplinea cerințele necesare pentru obținerea finanțării în cadrul proiectului Save Energy

                  4.

                  Al patrulea motiv se întemeiază pe neîndeplinirea obligației de motivare întrucât motivarea constantă a deciziei Comisiei este extrem de succintă și nu descrie și nici un enumeră faptele sau actele care au făcut obiectul investigației și al analizei.


title: Cauza C-140/14: Acțiune introdusă la 24 martie 2014 – Comisia Europeană/Republica Slovenia

text:
               16.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 184/13

         Acțiune introdusă la 24 martie 2014 – Comisia Europeană/Republica Slovenia
   (Cauza C-140/14)
   2014/C 184/17
   Limba de procedură: slovena

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: E. Sanfrutos Cano și M. Žebre)

      Pârâtă: Republica Slovenia

      Concluziile reclamantei

   Comisia solicită Curții:

               —

               constatarea faptului că, prin neadoptarea din luna aprilie 2009 a unor măsuri suficiente pentru a preveni și a evacua depozitul de 13 600 m3 de teren rezultat în urma excavației, dintre care 7 605,73 m3 clasificabili ca deșeuri care intră sub incidența numărului 17 05 06 (materiale de excavație care nu intră sub incidența numărului 17 05 05) și circa 6 000 m3 clasificabili ca deșeuri care intră sub incidența numărului 17 05 05* (materiale de excavație care conțin substanțe periculoase), pe situ lucrărilor de construcție a infrastructurii comunale pentru zona comercială Gaberje jug, Republica Slovenia nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 12, al articolului 13, al articolului 15 alineatul (1), al articolului 17 și al articolului 36 alineatul (1) din Directiva 2008/98/CE privind deșeurile (1), al articolului 5 alineatul (3) litera (e) și al articolului 6 – coroborat cu Decizia 2003/33/CE a Consiliului (2) –, al articolelor 7, 8, 9, 11 și 12 din Directiva 1999/31/CE (3), precum și al anexelor I, II și III la aceasta din urmă;

               —

               constatarea faptului că, prin autorizarea depozitului de teren de excavației – și anume o activitate care vizează recuperarea deșeurilor – pe parcela nr. 115/1 din cadastrul municipal al Teharje, fără a garanta că în situl respectiv nu au fost depozitate anterior sau în același timp alte deșeuri și fără a adopta măsuri pentru evacuarea deșeurilor neautorizate din acest sit, calificabile ca depozit de deșeuri nelegitim, Republica Slovenia nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 13 și al articolului 36 alineatul (1) din Directiva 2008/98/CE, al articolului 5 alineatul (3) litera (e), al articolului 6 – coroborat cu Decizia 2003/33/CE a Consiliului –, al articolelor 7, 8, 9, 11 și 12 din Directiva 1999/31/CE, precum și al anexelor I, II și III la aceasta din urmă;

               —

               obligarea Republicii Slovenia la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin neadoptarea din luna aprilie 2009 a unor măsuri suficiente pentru a preveni și a evacua depozitarea a 13 600 m3 de teren rezultat în urma excavației, dintre care 7 605,73 m3 clasificabili ca deșeuri care intră sub incidența numărului 17 05 06 (materiale de excavație care nu intră sub incidența numărului 17 05 05) și circa 6 000 m3 clasificabili ca deșeuri care intră sub incidența numărului 17 05 05* (materiale de excavație care conțin substanțe periculoase), pe situl lucrărilor de construcție a infrastructurii comunale pentru zona comercială Gaberje jug, Republica Slovenia nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 12, al articolului 13, al articolului 15 alineatul (1), al articolului 17 și al articolului 36 alineatul (1) din Directiva 2008/98/CE privind deșeurile, al articolului 5 alineatul (3) litera (e), al articolului 6 – coroborat cu Decizia 2003/33/CE a Consiliului –, al articolelor 7, 8, 9, 11 și 12 din Directiva 1999/31/CE, precum și al anexelor I, II și III la aceasta din urmă. În plus, prin autorizarea depozitării de teren de excavației – și anume o activitate care vizează recuperarea deșeurilor – pe parcela nr. 115/1 din cadastrul municipal al Teharje, fără a garanta că în situl respectiv nu au fost depozitate anterior sau în același timp alte deșeuri și fără a adopta măsuri pentru evacuarea deșeurilor neautorizate din acest sit, calificabile ca depozit de deșeuri nelegitim, Republica Slovenia nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 13 și al articolului 36 alineatul (1) din Directiva 2008/98/CE, al articolului 5 alineatul (3) litera (e), al articolului 6 – coroborat cu Decizia 2003/33/CE a Consiliului –, al articolelor 7, 8, 9, 11 și 12 din Directiva 1999/31/CE, precum și al anexelor I, II și III la aceasta din urmă.

      (1)  Jo L 312, p. 3.

      (2)  JO L 11, p. 27, Ediție specială, 15/vol. 9, p. 142.

      (3)  JO L 182, p. 1, Ediție specială, 15/vol. 10, p. 4.


title: Cauza C-113/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Finanzgericht Düsseldorf (Germania) la 2 martie 2010 — Zuckerfabrik Jülich AG/Hauptzollamt Aachen

text:
               22.5.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 134/21

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Finanzgericht Düsseldorf (Germania) la 2 martie 2010 — Zuckerfabrik Jülich AG/Hauptzollamt Aachen
   (Cauza C-113/10)
   2010/C 134/32
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Finanzgericht Düsseldorf

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Zuckerfabrik Jülich AG

      Pârât: Hauptzollamt Aachen

      Întrebarea preliminară

   Este valabil Regulamentul (CE) nr. 1193/2009 al Comisiei din 3 noiembrie 2009 de rectificare a Regulamentelor (CE) nr. 1762/2003, (CE) nr. 1775/2004, (CE) nr. 1686/2005, (CE) nr. 164/2007 și de stabilire, pentru anii de comercializare 2002/2003, 2003/2004, 2004/2005 și 2005/2006, a valorilor cotizațiilor la producție pentru sectorul zahărului (1)?

      (1)  JO L 321, p. 1.


title: Cauza C-555/08: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 4 iunie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Suediei (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 2005/56/CE — Fuziuni transfrontaliere ale societăților comerciale pe acțiuni — Netranspunere în termenul prevăzut)

text:
               1.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 180/24

         Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 4 iunie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Suediei
   (Cauza C-555/08) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 2005/56/CE - Fuziuni transfrontaliere ale societăților comerciale pe acțiuni - Netranspunere în termenul prevăzut)
   2009/C 180/40
   Limba de procedură: suedeza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: P. Dejmek și K. Nyberg, agenți)

      Pârât: Regatul Suediei (reprezentanți: A. Falk și A Engman, agenți)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Neadoptarea, în termenul prevăzut, a tuturor actelor necesare pentru a se conforma Directivei 2005/56/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 octombrie 2005 privind fuziunile transfrontaliere ale societăților comerciale pe acțiuni (JO L 310, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 2, p. 107) — Întreprinderi financiare supuse autorizării de către o autoritate publică, în special bănci și companii de asigurări

      Dispozitivul

               1)

               Prin neadoptarea, în termenul prevăzut, a actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2005/56/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 octombrie 2005 privind fuziunile transfrontaliere ale societăților comerciale pe acțiuni, în ceea ce privește întreprinderile financiare supuse autorizării de către o autoritate publică, în special anumite bănci și companii de asigurări, Regatul Suediei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive.

               2)

               Obligă Regatul Suediei la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 32, 7.2.2009.


title: Cauza F-63/09: Acțiune introdusă la 26 iunie 2009 — Donati/BCE

text:
               29.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 205/50

         Acțiune introdusă la 26 iunie 2009 — Donati/BCE
   (Cauza F-63/09)
   2009/C 205/93
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Paola Donati (Frankfurt am Main, Germania) (reprezentanți: L. Levi, M. Vandenbussche, avocați)

      Pârâtă: Banca Centrală Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei BCE de a nu investiga susținerile privind o pretinsă hărțuire morală suferită de reclamantă, precum și repararea prejudiciului moral suferit.

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Comitetului Executiv din 16 decembrie 2008 în măsura în care include o amenințare și o tentativă de intimidare a reclamantei;

               —

               anularea Deciziei Comitetului Executiv din 16 decembrie 2008 în măsura în care nu se pronunță cu privire la rezultatul anchetei administrative și cu privire la modul de soluționare al plângerii reclamantei; cu titlu subsidiar, anularea Deciziei Comitetului Executiv din 16 decembrie 2008 în măsura în care include o decizie „implicită” de clasare a plângerii fără investigații ulterioare și de nedispunere a unor măsuri subsecvente, în special de neinițiere a procedurii disciplinare;

               —

               anularea, în măsura în care se dovedește necesar, a Deciziei din 16 aprilie 2008 de respingere a acțiunii speciale formulate de reclamantă;

               —

               obligarea pârâtei la plate unei compensații pentru prejudiciul moral suferit, evaluat ex aequo et bono la 10 000 euro;

               —

               obligarea Băncii Centrale Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-413/11: Ordonanța Curții (Camera a noua) din 18 aprilie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Landgericht Köln — Germania) — Germanwings GmbH/Thomas Amend [Articolul 99 din Regulamentul de procedură — Transport aerian — Regulamentul (CE) nr. 261/2004 — Dreptul pasagerilor la o compensație în cazul unei întârzieri prelungite a unui zbor — Principiul separației puterilor în cadrul Uniunii]

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 225/41

         Ordonanța Curții (Camera a noua) din 18 aprilie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Landgericht Köln — Germania) — Germanwings GmbH/Thomas Amend
   (Cauza C-413/11) (1)

   (Articolul 99 din Regulamentul de procedură - Transport aerian - Regulamentul (CE) nr. 261/2004 - Dreptul pasagerilor la o compensație în cazul unei întârzieri prelungite a unui zbor - Principiul separației puterilor în cadrul Uniunii)
   2013/C 225/69
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Landgericht Köln

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Germanwings GmbH

      Pârât: Thomas Amend

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Landgericht Köln — Interpretarea articolelor 5, 6 și 7, a articolului 8 alineatul (1) litera (a) și a articolului 9 din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 (JO L 46, p. 1, Ediție specială, 07/vol. 12, p. 218) — Drept la compensație în caz de întârziere — Limitele competenței Curții — Întinderea interpretării date prin Hotărârea Curții din 19 noiembrie 2009 în cauzele C-402/07 și C-432/07, Sturgeon și alții, care extinde, prin analogie, dreptul la compensație la cazurile de întârziere a unui zbor

      Dispozitivul

   Nu are niciun efect în raport cu principiul separației puterilor în cadrul Uniunii Europene interpretarea dată de Curte în ceea ce privește Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 în sensul că pasagerii zborurilor întârziate beneficiază de dreptul de a obține o compensație atunci când ajung la destinația finală cu trei ore sau mai mult după ora de sosire prevăzută inițial, chiar dacă, pe de o parte, articolul 6 din acest regulament, referitor la întârzierea zborului, prevede numai adoptarea unor măsuri de asistență și de deservire și, pe de altă parte, nu se face referire la articolul 7 din regulamentul menționat, care privește dreptul la obținerea unei compensații, decât în situația unui refuz la îmbarcare sau a anulării zborului.

      (1)  JO C 319, 29.10.2011.


title: Cauza T-1/10 R: Ordonanța președintelui Tribunalului de Primă Instanță din 26 martie 2010 — SNF/ECHA ( „Măsuri provizorii — REACH — Identificarea acrilamidei ca substanță care prezintă un risc foarte ridicat — Cerere de suspendare a executării și de măsuri provizorii — Lipsa urgenței” )

text:
               22.5.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 134/36

         Ordonanța președintelui Tribunalului de Primă Instanță din 26 martie 2010 — SNF/ECHA
   (Cauza T-1/10 R)
   („Măsuri provizorii - REACH - Identificarea acrilamidei ca substanță care prezintă un risc foarte ridicat - Cerere de suspendare a executării și de măsuri provizorii - Lipsa urgenței”)
   2010/C 134/62
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: SNF SAS (Andrézieux-Bouthéon, Franța) (reprezentanți: K. Van Maldegem, R. Cana, avocați, și P. Sellar, solicitor)

      Pârâtă: Agenția Europeană pentru Produse Chimice (ECHA) (reprezentanți: M. Heikkila și W. Broere, agenți)

      Obiectul

   Cerere de suspendare a executării deciziei de identificare a acrilamidei ca substanță care prezintă un risc foarte ridicat care ar fi fost adoptată de Agenția Europeană pentru Produse Chimice (ECHA) la 7 decembrie 2009 în temeiul articolului 59 din Regulamentul (CE) nr. 1907/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2006 privind înregistrarea, evaluarea, autorizarea și restricționarea substanțelor chimice (REACH), de înființare a Agenției Europene pentru Produse Chimice, de modificare a Directivei 1999/45/CE și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 793/93 al Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 1488/94 al Comisiei, precum și a Directivei 76/769/CEE a Consiliului și a Directivelor 91/155/CEE, 93/67/CEE, 93/105/CE și 2000/21/CE ale Comisiei (JO L 396, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 60, p. 3)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2.

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza C-520/16: Ordonanța președintelui Curții din 15 decembrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Amtsgericht Hannover – Germania) – Andrea Witzel, Jannis Witzel, Jazz Witzel/Germanwings GmbH

text:
               24.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/14

         Ordonanța președintelui Curții din 15 decembrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Amtsgericht Hannover – Germania) – Andrea Witzel, Jannis Witzel, Jazz Witzel/Germanwings GmbH
   (Cauza C-520/16) (1)

   (2017/C 129/22)
   Limba de procedură: germana
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 30, 30.1.2017.


title: Cauza T-352/12: Hotărârea Tribunalului din 13 iunie 2014 – Grupo de Flexi de León/OAPI (FLEXI) [ „Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale FLEXI — Motive absolute de refuz — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               28.7.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 245/10

         Hotărârea Tribunalului din 13 iunie 2014 – Grupo de Flexi de León/OAPI (FLEXI)
   (Cauza T-352/12) (1)

   ([„Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale FLEXI - Motive absolute de refuz - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   2014/C 245/13
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Grupo Flexi de León, SA de CV (León, Mexic) (reprezentant: M. Zarobe, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: J. Crespo Carrillo, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 4 mai 2012 (cauza R 1335/2011-2) privind o cerere de înregistrare a semnului verbal FLEXI ca marcă comunitară

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Grupo Flexi de León, SA de CV la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 331, 27.10.2012.


title: Cauza T-375/10: Acțiune introdusă la 8 septembrie 2010 — Hansa Metallwerke și alții/Comisia

text:
               6.11.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/38

         Acțiune introdusă la 8 septembrie 2010 — Hansa Metallwerke și alții/Comisia
   (Cauza T-375/10)
   ()
   2010/C 301/63
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamante: Hansa Metallwerke AG (Stuttgart, Germania), Hansa Nederland BV (Nijkerk, Țările de Jos), Hansa Italiana Srl (Castelnuovo del Garda, Italia), Hansa Belgium Sprl (Asse, Belgia), Hansa Austria GmbH (Salzburg, Austria) (reprezentant: H. J. Hellmann, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantelor

               —

               Anularea deciziei pârâtei din 23 iunie 2010, notificată reclamantelor la 30 iunie 2010, privind o procedură de aplicare a articolului 101 TFUE și a articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/39092 — Instalații sanitare pentru săli de baie), în măsura în care se referă la reclamante;

               —

               în subsidiar, reducerea amenzii aplicate reclamantelor;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamantele contestă Decizia C(2010) 4185 final a Comisiei din 23 iunie 2010 emisă în cazul COMP/39092 — Instalații sanitare pentru săli de baie. Prin decizia atacată au fost aplicate amenzi reclamantelor și altor întreprinderi pentru încălcarea articolului 101 TFUE și a articolului 53 din Acordul privind SEE. Comisia a considerat că reclamantele au participat la un acord sau la o practică concertată continuă în sectorul instalațiilor sanitare pentru săli de baie în Belgia, în Germania, în Franța, în Italia, în Țările de Jos și în Austria.
   În susținerea acțiunii formulate, reclamantele afirmă, în primul rând, că amenzile aplicate au depășit în mod nepermis limita maximă prevăzută la articolul 23 alineatul (2) al doilea paragraf din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 (1), întrucât pârâta s-a bazat în decizia sa pe o valoare eronată a cifrei de afaceri globale la nivel mondial a Hansa Metallwerke AG.
   Al doilea motiv invocat privește încălcarea principiului protecției încrederii legitime. Reclamantele consideră că pârâta a comis o serie de erori grave de procedură în cadrul procedurii administrative, astfel încât au fost dezavantajate în raport cu celelalte părți la procedură. În decizia atacată nu s-a ținut seama de aceste circumstanțe, astfel cum promisese pârâta în cursul procedurii.
   În al treilea rând, reclamantele susțin că pârâta a încălcat articolul 23 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1/2003 ca urmare a modului greșit în care a calculat cuantumul amenzii în raport cu comunicarea privind clemența (2). Reclamantele invocă faptul că, în pofida cooperării lor, nu a avut loc o reducere a cuantumului amenzii aplicate.
   În al patrulea rând, reclamantele susțin că aplicarea Orientărilor privind calculul amenzilor (3) în ceea ce privește fapte care au avut loc cu mult timp înaintea publicării acestora încalcă principiul neretroactivității.
   Reclamantele afirmă de asemenea că practica urmată de pârâtă în ceea ce privește amenzile nu este expresia unei abilitări legale astfel cum impune articolul 23 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1/2003. În acest context, reclamantele critică faptul că decizia atacată încalcă principiul egalității de tratament și principiul proporționalității. Modul în care au fost concretizate în practica pârâtei referitoare la amenzi dispozițiile articolul 23 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1/2003 pe baza Orientărilor privind calculul amenzilor ar încălca principiul legalității sancțiunilor garantat de articolul 7 din CEDO și de articolul 49 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.
   În final, reclamantele invocă greșita aplicare a articolului 23 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1/2003 și a Orientărilor privind calculul amenzilor ca urmare a numeroaselor erori de aplicare acestora și a exercitării, în detrimentul lor, a puterii discreționare a pârâtei. Reclamantele afirmă în special că au fost comise erori în ceea ce privește prezentarea și aprecierea probelor referitoare la anumite elemente ale situației de fapt.

      (1)  Regulamentul (CE) al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (JO L 1, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 167).

      (2)  Comunicarea Comisiei privind imunitatea la amenzi și reducerea cuantumului amenzilor în cauzele referitoare la înțelegeri (JO 2002, C 45, p. 3).

      (3)  Orientări privind calcularea amenzilor aplicate în temeiul articolului 23 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 (JO C 210, p. 2, Ediție specială, 08/vol. 4, p. 264).


title: Cauza T-367/08: Acțiune introdusă la 5 septembrie 2008 — Abouchar/Comisia Comunităților Europene

text:
               8.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 285/49

         Acțiune introdusă la 5 septembrie 2008 — Abouchar/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-367/08)
   (2008/C 285/89)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: Michel Abouchar (Dakar, Senegal) (reprezentanți: B. Dubreuil Basire și J.-J. Lorang, avocats)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantului

               —

               Constatarea că agenții Comisiei/FED au comis fapte cu caracter delictual în exercitarea funcțiilor lor;

               —

               constatarea că articolul 155 CE, articolul 311 din A patra convenție de la Lomé și principiile generale ale bunei administrări, solicitudinii și protecției încrederii legitime au fost încălcate de Comisie/FED;

               —

               constatarea că aceste fapte au creat în mod direct un prejudiciu pentru reclamant și obligarea solidară a Comisiei/FED la plata sumei de 4 500 000 EUR cu titlu de daune interese, pentru toate prejudiciile suferite;

               —

               obligarea Comisiei/FED la plata către reclamant a sumei de 100 000 EUR cu titlu de cheltuieli neincluse în cheltuielile de judecată pe care reclamantul a trebuit să le suporte;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata în totalitate cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Prin acțiunea în răspundere extracontractuală formulată, reclamantul solicită să se constate încălcarea de către Comisie a regulamentelor financiare de executare al celui de al șaselea și al celui de al șaptelea Fond European de Dezvoltare (denumit în continuare „FED”) și a convențiilor încheiate între Comunitate și statele din Africa, Caraibe și Pacific („ACP”) denumite „Lomé III” și „Lomé IV” (1) în cadrul gestionării resurselor FED privind un proiect de finanțare în beneficiul întreprinderilor mici și mijlocii în regiunea Saint-Louis din Senegal.
   În speță, reclamantul, beneficiar al unui împrumut pentru un proiect de exploatație agricolă de culturi de legume în regiunea eligibilă, consideră că anumite erori de gestiune și deturnări de fonduri pretins atribuite agenților Comisiei au avut ca efect paralizia imediată a proiectului său agricol creat în cadrul Fondului European de Dezvoltare.
   Reclamantul invocă, în esență, două situații în care Comisia nu și-a îndeplinit obligațiile, ceea ce ar putea angaja răspunderea extracontractuală a Comunității. Mai precis, reclamantul invocă, pe de o parte, greșelile comise de agenți în exercițiul funcțiilor lor și, pe de altă parte, nesupravegherea finanțărilor acordate de Comisie, încălcarea articolului 155 CE și a articolului 311 din A patra convenție de la Lomé, precum și a principiilor generale ale bunei administrări, solicitudinii și protecției încrederii legitime.

      (1)  De la 23 iunie 2000, Convenția de la Lomé a fost înlocuită cu Acordul de la Cotonou (JO L 317, p. 3, Ediție specială, 11/vol. 23, p. 3). Totuși, în cererea introductivă, reclamantul se referă întotdeauna la Convențiile de la Lomé III și IV.


title: Cauza C-309/10: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 28 iulie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Verwaltungsgerichtshof — Austria) — Agrana Zucker GmbH/Bundesminister für Land- und Forstwirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft [Zahăr — Regim temporar de restructurare a industriei zahărului în Comunitatea Europeană — Regulamentul (CE) nr. 320/2006 — Articolul 11 — Excedent de venituri al fondului de restructurare — Alocare către FEAGA — Principiul de atribuire a competențelor și principiul proporționalității — Obligația de motivare — Îmbogățire fără justă cauză]

text:
               8.10.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 298/9

         Hotărârea Curții (Camera a opta) din 28 iulie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Verwaltungsgerichtshof — Austria) — Agrana Zucker GmbH/Bundesminister für Land- und Forstwirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft
   (Cauza C-309/10) (1)

   (Zahăr - Regim temporar de restructurare a industriei zahărului în Comunitatea Europeană - Regulamentul (CE) nr. 320/2006 - Articolul 11 - Excedent de venituri al fondului de restructurare - Alocare către FEAGA - Principiul de atribuire a competențelor și principiul proporționalității - Obligația de motivare - Îmbogățire fără justă cauză)
   2011/C 298/15
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Verwaltungsgerichtshof

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Agrana Zucker GmbH

      Pârât: Bundesminister für Land- und Forstwirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Verwaltungsgerichtshof — Interpretarea articolului 11 din Regulamentul (CE) nr. 320/2006 al Consiliului din 20 februarie 2006 de instituire a unui regim temporar de restructurare a industriei zahărului în Comunitatea Europeană și de modificare a Regulamentului (CE) nr. 1290/2005 privind finanțarea politicii agricole comune (JO L 58, p. 42, Ediție specială, 03/vol. 70, p. 118) — Perceperea unui cuantum temporar pentru restructurare într-o situație în care fondul temporar de restructurare prezintă un excedent considerabil, iar creșterea necesității de finanțare pare a fi exclusă — Echivalența cu instituirea unui impozit general — Încălcarea principiului de atribuire a competențelor

      Dispozitivul

               1.

               Articolul 11 din Regulamentul (CE) nr. 320/2006 al Consiliului din 20 februarie 2006 de instituire a unui regim temporar de restructurare a industriei zahărului în Comunitatea Europeană și de modificare a Regulamentului (CE) nr. 1290/2005 privind finanțarea politicii agricole comune trebuie interpretat în sensul că cuantumul temporar trebuie perceput în integralitate și în ipoteza în care fondul temporar de restructurare înregistrează un excedent de venituri.

               2.

               Examinarea celei de a doua întrebări preliminare formulate nu a evidențiat niciun element de natură să afecteze validitatea articolului 11 din Regulamentul nr. 320/2006.

      (1)  JO C 260, 25.9.2010.


title: Cauza F-74/07 RENV: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 25 mai 2011 — Meierhofer/Comisia (Funcție publică — Recrutare — Concurs general — Nereușita unui candidat la proba orală — Obligația de motivare — Reguli care se aplică lucrărilor unei comisii de evaluare)

text:
               6.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 232/41

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 25 mai 2011 — Meierhofer/Comisia
   (Cauza F-74/07 RENV) (1)

   (Funcție publică - Recrutare - Concurs general - Nereușita unui candidat la proba orală - Obligația de motivare - Reguli care se aplică lucrărilor unei comisii de evaluare)
   2011/C 232/74
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamant: Stefan Meierhofer (München, Germania) (reprezentant: H.-G. Schiessl, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall și B. Eggers, agenți)

      Obiectul

   Anularea deciziei comisiei de evaluare din cadrul concursului EPSO AD/26/05 din 10 mai 2007 de neînscriere a reclamantului pe lista de rezervă a concursului respectiv ca urmare a punctajului insuficient obținut la proba orală

      Dispozitivul

               1.

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra acțiunii formulate de domnul Meierhofer în măsura în care acesta contestă insuficienta motivare a deciziei din 19 iunie 2007.

               2.

               Respinge în rest acțiunea domnului Meierhofer, în parte, ca vădit neîntemeiată și în parte, ca vădit inadmisibilă.

               3.

               Comisia Europeană suportă două treimi din cheltuielile de judecată efectuate de reclamant în cadrul primei proceduri în fața Tribunalului, precum și propriile cheltuieli de judecată aferente primei proceduri în fața Tribunalului, procedurii în fața Tribunalului Uniunii Europene și prezentei proceduri.

               4.

               Reclamantul suportă o treime din propriile cheltuieli aferente primei proceduri în fața Tribunalului, precum și, în totalitate, propriilor cheltuieli aferente procedurii în fața Tribunalului Uniunii Europene și prezentei proceduri.

      (1)  JO C 223, 22.9.2007, p. 21.


title: Cauza C-136/07: Acțiune introdusă la 7 martie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Spaniei

text:
               26.5.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 117/13

         Acțiune introdusă la 7 martie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Spaniei
   (Cauza C-136/07)
   (2007/C 117/20)
   Limba de procedură: spaniola
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: H. Støvlbæk și R. Vidal Puig, agenți)

      Pârât: Regatul Spaniei
   Concluziile reclamantei

               —

               constatarea faptului că Regatul Spaniei nu a îndeplinit obligațiile ce îi revin în temeiul Directivei 89/48/CEE (1) a Consiliului din 21 decembrie 1988 privind sistemul general de recunoaștere a diplomelor de învățământ superior acordate pentru formarea profesională cu durata minimă de trei ani și al Directivei 92/51/CEE (2) a Consiliului din 18 iunie 1992 privind cel de-al doilea sistem general de recunoaștere a formării profesionale, de completare a Directivei 89/48/CEE, în ceea ce privește accesul la profesia de controlor de trafic aerian;

               —

               obligarea Regatului Spaniei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

               1)

               Directiva 89/48/CEE este aplicabilă în ceea ce privește accesul și exercitarea profesiei de controlor de trafic aerian în Spania, întrucât:

                           —

                           ansamblul diplomelor, licențelor și atestatelor necesare pentru exercitarea profesiei de „controlor de trafic aerian ”în Spania reprezintă o „diplomă ”în sensul Directivei 89/48/CEE;

                           —

                           profesia de controlor de trafic aerian este o „profesie reglementată ”în Spania în sensul Directivei 89/48/CEE.

               2)

               Cu toate acestea, Regatul Spaniei nu a adoptat măsurile necesare pentru transpunerea Directivei 89/48/CEE, în ceea ce privește profesia de controlor de trafic aerian.

               3)

               Comisia consideră că Regatul Spaniei nu a îndeplinit nici obligațiile care îi revin în temeiul Directivei 92/51/CEE, întrucât:

                           —

                           Directiva 92/51/CEE este aplicabilă profesiei de controlor de trafic aerian și

                           —

                           Regatul Spaniei nu a adoptat măsurile necesare pentru transpunerea Directivei 92/51/CEE în ceea ce privește profesia de controlor de trafic aerian.

               4)

               Directiva 2006/23/CE (3) a Parlamentului European și a Consiliului din 5 aprilie 2006 privind licența comunitară de controlor de trafic aerian stabiliște un sistem de recunoaștere reciprocă a licențelor de controlor de trafic aerian acordate în conformitate cu directiva menționată. Totuși, termenul acordat statelor membre pentru a se conforma directivei menționate nu expiră până la 17 mai 2008. În consecință, până la această dată Directiva 89/48/CEE și Directiva 92/51/CEE continuă să fie aplicabile în ceea ce privește accesul și exercitarea profesiei de controlor de trafic aerian în Spania.

      (1)  JO L 19, p. 16.

      (2)  JO L 209, p. 25.

      (3)  JO L 114, p. 22.


title: Cauza C-53/08: Acțiune introdusă la 12 februarie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Austria

text:
               26.4.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 107/15

         Acțiune introdusă la 12 februarie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Austria
   (Cauza C-53/08)
   (2008/C 107/23)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: G. Braun și H. Støvlbæk, agenți)

      Pârâtă: Republica Austria
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin condiționarea accesului la profesia de notar de cetățenia austriacă la § 6 (1) din Notariatsordnung (Codul notarial), Republica Austria a încălcat articolele 43 CE și 45 CE;

               —

               constatarea faptului că, prin netranspunerea Directivei 89/48/CE (respectiv Directiva 2005/36/CE) privitoare la profesia de notar, Republica Austria a încălcat această directivă și articolele 43 CE și 45 CE;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Articolul 43 CE interzice orice discriminare bazată pe cetățenie, care rezultă din dispoziții legale sub formă de restricții la libertatea de stabilire. Conform articolului 45 alineatul (1) CE, capitolul despre dreptul de stabilire nu se aplică activităților care sunt asociate într-un stat membru, în mod permanent sau ocazional, cu exercitarea autorității publice.
   În conformitate cu Notariatsordnung (Codul notarial), în Austria pot fi numiți notari numai cetățenii austrieci. Potrivit Comisiei, dispoziția în cauză constituie astfel o discriminare pe criterii de cetățenie și încalcă libertatea de stabilire a cetățenilor altor state membre, în sensul în care îi împiedică să practice profesia de notar.
   Potrivit Comisiei, activitățile notariale nu intră sub incidența excepției de la articolul 45 CE, astfel încât libertatea de stabilire este aplicabilă profesiei de notar.
   Pentru a răspunde la întrebarea cu privire la ce înseamnă „autoritate publică” în sensul articolului 45 CE, trebuie să se facă referire, pe de o parte, la interpretarea existentă la nivel național. Activitățile care într-un stat membru nu sunt considerate ca fiind de autoritate publică nu pot face obiectul excepției menționate, chiar dacă aceleași activități intră sub incidența autorității publice în celelalte state membre. Pe de altă parte, pentru a fi interpretate în sensul articolului 45 CE, noțiunea și scopul autorității publice trebuie determinate din punctul de vedere al dreptului comunitar, iar importanța acestei noțiuni trebuie interpretată de către Curte în mod autonom și uniform. Faptul că legiuitorul austriac și instanțele austriece consideră, în principiu, că prin activitățile de notariat se participă la exercitarea autorității publice naționale nu înseamnă că aceste activități pot fi excluse, din acest motiv, de la libertatea de stabilire, potrivit unei aprecieri mai restrictive a dreptului comunitar. Ca excepție de la o libertate fundamentală, articolul 45 CE alineatul (1) trebuie interpretat în mod restrictiv.
   În stadiul actual al integrării este deosebit de dificil să se găsească, din punct de vedere al conținutului, o justificare pentru condiția cetățeniei în ceea ce privește activitățile notariale. Niciuna dintre aceste activități, chiar dacă sunt de natură suverană, nu presupune un raport special cu statul, astfel cum este cazul cetățeniei. De asemenea, nu există riscul ca aceste activități să creeze conflicte cu cetățenii austrieci prin exercitarea autorității de stat și prin utilizarea mijloacelor puterii de stat.
   Activitățile enumerate de Republica Austria pentru justificarea condiției cetățeniei — autentificarea de acte juridice și de convenții, aplicarea clauzei executorii, consilierea juridică și activitatea de „Gerichtskommissar” (notar desemnat de, instanță, cu atribuții în ceea ce privește efectuarea anumitor acte procedurale) nu sunt suficiente pentru a justifica aplicarea articolului 45 CE. În măsura în care notarii participă într-adevăr la exercitarea autorității publice, această participare nu are loc decât în mod indirect. De altfel, exercitarea autorității publice nu trebuie confundată cu activități de interes public. Interesul public nu este neapărat o componentă a autorității publice; activitățile care au ca scop interesul public și nu interesul indivizilor, nu presupun în mod obligatoriu transferul de autoritate publică. În timp ce exercitarea efectivă a autorității publice poate să rămână în continuare rezervată propriilor resortisanți ai statelor membre, exercitarea unei anumite activități de interes public, cum este de exemplu cazul administrării justiției cu titlu preventiv, poate fi garantată prin aplicarea unor dispoziții și a unui control specifice în ceea ce privește accesului la profesie precum și îndatoririle profesionale.
   În consecință, Comisia apreciază că niciuna dintre activitățile care sunt proprii notarilor în Austria, indiferent dacă sunt luate în considerare împreună sau în mod separat, nu constituie o participare directă și specifică la exercitarea autorității publice în sensul consacrat de jurisprudență.


title: Cauza T-451/08: Hotărârea Tribunalului din 12 aprilie 2013 — Stim/Comisia [ „Concurență — Înțelegeri — Drepturi de autor privind execuția publică a operelor muzicale prin internet, prin satelit și retransmisia prin cablu — Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE — Împărțirea pieței geografice — Acorduri bilaterale între societățile de gestiune colectivă naționale — Practică concertată care exclude posibilitatea de a acorda autorizații multiteritorii și multirepertoriu — Articolul 151 alineatul (4) CE — Diversitatea culturală” ]

text:
               1.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 156/37

         Hotărârea Tribunalului din 12 aprilie 2013 — Stim/Comisia
   (Cauza T-451/08) (1)

   (Concurență - Înțelegeri - Drepturi de autor privind execuția publică a operelor muzicale prin internet, prin satelit și retransmisia prin cablu - Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE - Împărțirea pieței geografice - Acorduri bilaterale între societățile de gestiune colectivă naționale - Practică concertată care exclude posibilitatea de a acorda autorizații multiteritorii și multirepertoriu - Articolul 151 alineatul (4) CE - Diversitatea culturală)
   2013/C 156/65
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Föreningen Svenska Tonsättares Internationella Musikbyrå u.p.a. (Stim) (Stockholm, Suedia) (reprezentanți: C. Thomas, solicitor, și N. Pourbaix, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Castillo de la Torre și V. Bottka, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare în parte a Deciziei C(2008) 3435 final a Comisiei din 16 iulie 2008 privind o procedură în conformitate cu articolul 81 [CE] și cu articolul 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/C2/38.698 — CISAC)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Föreningen Svenska Tonsättares Internationella Musikbyrå u.p.a. (Stim) la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 313, 6.12.2008.


title: Cauza C-12/10: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 22 decembrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Finanzgericht Düsseldorf — Germania) — Lecson Elektromobile GmbH/Hauptzollamt Dortmund (Tariful vamal comun — Clasificare tarifară — Nomenclatura combinată — Secțiunea XVII — Mijloace de transport — Capitolul 87 — Vehicule terestre, altele decât materialul rulant de cale ferată și tramvai, părți și accesorii ale acestora — Pozițiile 8703 și 8713 — Vehicule electrice cu trei sau cu patru roți, concepute pentru transportul unei persoane și care ating o viteză maximă de 6-15 km/h, dotate cu o coloană de direcție distinctă și reglabilă, denumite „electromobile” )

text:
               26.2.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/11

         Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 22 decembrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Finanzgericht Düsseldorf — Germania) — Lecson Elektromobile GmbH/Hauptzollamt Dortmund
   (Cauza C-12/10) (1)

   (Tariful vamal comun - Clasificare tarifară - Nomenclatura combinată - Secțiunea XVII - Mijloace de transport - Capitolul 87 - Vehicule terestre, altele decât materialul rulant de cale ferată și tramvai, părți și accesorii ale acestora - Pozițiile 8703 și 8713 - Vehicule electrice cu trei sau cu patru roți, concepute pentru transportul unei persoane și care ating o viteză maximă de 6-15 km/h, dotate cu o coloană de direcție distinctă și reglabilă, denumite „electromobile”)
   2011/C 63/19
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Finanzgericht Düsseldorf

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Lecson Elektromobile GmbH

      Pârâtă: Hauptzollamt Dortmund

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Finanzgericht Düsseldorf — Interpretarea Anexei I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful Vamal Comun (JO L 256, p. 1, Ediție specială 02/vol. 4, p. 3), astfel cum a fost modificat de Regulamentul (CE) nr. 1810/2004 al Comisiei din 7 septembrie 2004 (JO L 327, p. 1) — Vehicule electrice cu trei sau patru roți concepute pentru transportul unei persoane și care ating o viteză maximă cuprinsă între 6 și 15 km/h — Clasificare în poziția 8713 sau în poziția 8703 a Nomenclaturii combinate?

      Dispozitivul

   Poziția 8703 din Nomenclatura combinată care figurează în anexa I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful vamal comun, astfel cum a fost modificată prin Regulamentul (CE) nr. 1810/2004 al Comisiei din 7 septembrie 2004, trebuie interpretată în sensul că include vehicule cu trei sau cu patru roți, concepute pentru transportul unei persoane, care nu este în mod necesar o persoană invalidă, propulsate de un motor electric alimentat cu o baterie și care ating o viteză maximă de 6-15 km/h, dotate cu o coloană de direcție distinctă și reglabilă, denumite „electromobile”, precum cele în cauză în acțiunea principală.

      (1)  JO C 80, 27.3.2010.


title: Cauza C-691/15 P: Recurs introdus la 17 decembrie 2015 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 7 octombrie 2015 în cauza T-689/13, Bilbaína de Alquitranes și alții/Comisia

text:
               21.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 106/20

         Recurs introdus la 17 decembrie 2015 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 7 octombrie 2015 în cauza T-689/13, Bilbaína de Alquitranes și alții/Comisia
   (Cauza C-691/15 P)
   (2016/C 106/21)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: P. J. Loewenthal și K. Talabér-Ritz, agenți)

      Celelalte părți din procedură: Bilbaína de Alquitranes, SA, Deza, a.s., Industrial Química del Nalón, SA, Koppers Denmark A/S, Koppers UK Ltd, Koppers Netherlands BV, Rütgers basic aromatics GmbH, Rütgers Belgium NV, Rütgers Poland Sp. z o.o., Bawtry Carbon International Ltd, Grupo Ferroatlántica, SA, SGL Carbon GmbH, SGL Carbon GmbH, SGL Carbon, SGL Carbon, SA, SGL Carbon Polska S.A., ThyssenKrupp Steel Europe AG, Tokai erftcarbon GmbH, Agenția Europeană pentru Produse Chimice (ECHA) și GrafTech Iberica, SL

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curții:

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 7 octombrie 2015 pronunțată în cauza T-689/13 Bilbaína de Alquitranes și alții/Comisia (EU:T:2015:767);

               —

               trimiterea cauzei spre rejudecare la Tribunal și

               —

               soluționarea cererii privind cheltuielile de judecată odată cu fondul.

      Motivele și principalele argumente

   Prin hotărârea atacată, Tribunalul a anulat în parte Regulamentul (UE) nr. 944/2013 (1) al Comisiei din 2 octombrie 2013 de modificare, în vederea adaptării la progresul tehnic și științific, a Regulamentului (CE) nr. 1272/2008 al Parlamentului European și al Consiliului privind clasificarea, etichetarea și ambalarea substanțelor și a amestecurilor.
   Comisia invocă trei motive în susținerea recursului declarat împotriva hotărârii atacate.
   În primul rând, Comisia susține că Tribunalul nu și-a îndeplinit obligația de motivare în temeiul articolului 36 și al articolului 53 primul paragraf din Statutul Curții de Justiție. În hotărârea atacată, Tribunalul consideră că Comisia a săvârșit o eroare vădită de apreciere întrucât, prin faptul că a clasificat substanța „smoală, gudron de huilă, temp. înaltă” (SGHTI) pe baza constituenților săi în vederea includerii într-o clasă de pericol utilizând metoda însumării, aceasta nu și-a îndeplinit obligația de a lua în considerare toate elementele și circumstanțele relevante astfel încât să țină seama în mod corespunzător de proporția în care constituenții respectivi sunt prezenți în SGHTI și de efectele lor chimice, în special solubilitatea slabă a SGHTI în ansamblu. Nu rezultă în mod clar din hotărârea atacată dacă Tribunalul a anulat în parte regulamentul în cauză pentru acest motiv întrucât Comisia nu trebuia să aplice în vederea clasificării metoda însumării, ci ar fi trebuit să aplice o altă metodă de clasificare, sau deoarece Comisia a aplicat în mod greșit metoda însumării.
   În al doilea rând, Comisia susține că Tribunalul a încălcat Regulamentul nr. 1272/2008 atunci când a concluzionat că Comisia a săvârșit o eroare vădită de apreciere prin faptul că a adoptat clasificarea contestată fără a ține seama de solubilitatea substanței în ansamblu. Primul aspect al motivului se întemeiază pe ideea că regulamentul atacat a fost anulat în parte întrucât Tribunalul a considerat că Comisia a aplicat în mod greșit metoda însumării pentru a include SGHTI printre substanțele periculoase pentru mediul acvatic, caz în care Tribunalul a încălcat Regulamentul nr. 1272/2008 deoarece datele testelor disponibile în privința SGHTI au fost considerate insuficiente pentru clasificarea unei substanțe direct în temeiul Regulamentului nr. 1272/2008. Acest element, coroborat cu faptul că principiile extrapolării nu puteau fi aplicate, a obligat Comisia să utilizeze în prezenta cauză metoda însumării. Cel de al doilea aspect al acestui motiv se întemeiază pe ideea că regulamentul atacat a fost anulat în poarte întrucât Tribunalul a considerat că Comisia nu a aplicat în mod corect metoda însumării, caz în care Tribunalul a încălcat Regulamentul nr. 1272/2008 deoarece acest regulament nu impune ca solubilitatea substanței în ansamblu să fie luată în considerare atunci când este aplicată respectiva metodă.
   În al treilea rând, Comisia consideră că Tribunalul a încălcat dreptul Uniunii întrucât a depășit limitele controlului legalității regulamentului atacat și că a denaturat elementele de probă pe baza cărora a fost adoptat regulamentul atacat.

      (1)  JO L 261, p. 5.


title: Cauza T-160/14: Hotărârea Tribunalului din 28 februarie 2017 – Yingli Energy (China) și alții/Consiliul [„Dumping — Importuri de module fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin și componentele lor cheie (și anume celule) originare sau expediate din China — Taxă antidumping definitivă — Angajamente — Acțiune în anulare — Interesul de a exercita acţiunea — Admisibilitate — Țară exportatoare — Domeniul de aplicare al anchetei — Eșantionare — Valoare normală — Definiția produsului în cauză — Termen pentru adoptarea unei decizii cu privire la o cerere de acordare a statutului de întreprindere care funcționează în condițiile economiei de piață — Aplicarea în timp a unor noi dispoziții — Prejudiciu — Legătură de cauzalitate — Dreptul la apărare — Calcularea marjei de prejudiciu”]

text:
               18.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 121/23

         Hotărârea Tribunalului din 28 februarie 2017 – Yingli Energy (China) și alții/Consiliul
   (Cauza T-160/14) (1)

   ([„Dumping - Importuri de module fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin și componentele lor cheie (și anume celule) originare sau expediate din China - Taxă antidumping definitivă - Angajamente - Acțiune în anulare - Interesul de a exercita acţiunea - Admisibilitate - Țară exportatoare - Domeniul de aplicare al anchetei - Eșantionare - Valoare normală - Definiția produsului în cauză - Termen pentru adoptarea unei decizii cu privire la o cerere de acordare a statutului de întreprindere care funcționează în condițiile economiei de piață - Aplicarea în timp a unor noi dispoziții - Prejudiciu - Legătură de cauzalitate - Dreptul la apărare - Calcularea marjei de prejudiciu”])
   (2017/C 121/33)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Yingli Energy (China) Co. Ltd (Baoding, China) și celelalte 14 reclamante ale căror nume figurează în anexa la hotărâre (reprezentanți: inițial A. Willems, S. De Knop și J. Charles, ulterior A. Willems și S. De Knop avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanţi: B. Driessen, agent, asistat de B. O’Connor, solicitor, și de S. Gubel, avocat)

      Intervenientă în susținerea pârâtului: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial J.-F. Brakeland, T. Maxian Rusche și A. Stobiecka-Kuik, ulterior J.-F. Brakeland, T. Maxian Rusche și A. Demeneix, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 1238/2013 al Consiliului din 2 decembrie 2013 de instituire a unei taxe antidumping definitive și de percepere definitivă a taxei provizorii impuse pentru importurile de module fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin și componentele lor cheie (și anume celule) originare sau expediate din Republica Populară Chineză (JO 2013, L 325, p. 1), în măsura în care se aplică reclamantelor.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Yingli Energy (China) Co. Ltd și celelalte reclamante ale căror nume figurează în anexă să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de Consiliul Uniunii Europene.

               3)

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 142, 12.5.2014.


title: Cauza T-647/13: Acțiune introdusă la 2 decembrie 2013 — Meda/OAPI — Takeda (PANTOPREM)

text:
               8.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 39/25

         Acțiune introdusă la 2 decembrie 2013 — Meda/OAPI — Takeda (PANTOPREM)
   (Cauza T-647/13)
   2014/C 39/44
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Meda AB (Solna, Suedia) (reprezentanți: G. Würtenberger și R. Kunze, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Takeda GmbH (Konstanz, Germania)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a patra de recurs din 25 septembrie 2013 în procedura căii de atac R 2171/2012-4 privind opoziția formulată împotriva cererii de înregistrare a mărcii comunitare nr. 9 403 973„PANTOPREM”;

               —

               obligarea Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta.

      Marca comunitară vizată: marca verbală „PANTOPREM” pentru produse din clasa 5 — cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 9 403 973.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: Takeda GmbH.

      Marca sau semnul invocat: mărcile verbale comunitare „PANTOPAN”, „PANTOMED”, „PANTOPRAZ” și „PANTOPRO” și marca verbală națională „PANTOP” pentru produse din clasa 5.

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b), a articolului 59 prima teză, a articolului 64 alineatul (1), a articolului 75, a articolului 76 alineatul (1) a doua teză, a articolului 77 și a articolului 112 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009.


title: Cauza T-256/09: Ordonanța Tribunalului din 12 aprilie 2010 — Aecops/Comisia

text:
               5.6.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/51

         Ordonanța Tribunalului din 12 aprilie 2010 — Aecops/Comisia
   (Cauza T-256/09) (1)

   2010/C 148/88

      Limba de procedură: portugheza

   Președintele Camerei a cincea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 220, 12.9.2009.


               28.8.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 234/1

         2010/C 234/01
   Ultima publicație a Curții de Justiție a Uniunii Europene în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

         JO C 221, 14.8.2010

      Publicații anterioare

      JO C 209, 31.7.2010

      JO C 195, 17.7.2010

      JO C 179, 3.7.2010

      JO C 161, 19.6.2010

      JO C 148, 5.6.2010

      JO C 134, 22.5.2010

   Aceste texte sunt disponibile pe:
   EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Cauza T-396/13: Acțiune introdusă la 30 iulie 2013 — Dosen/OAPI — Gramm (Nano-Pad)

text:
               21.9.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 274/23

         Acțiune introdusă la 30 iulie 2013 — Dosen/OAPI — Gramm (Nano-Pad)
   (Cauza T-396/13)
   2013/C 274/39
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamant: Franko Dosen (Berlin, Germania) (reprezentant: H. Losert, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Thomas Gramm (Bremen, Germania)

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei diviziei de anulare a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 21 septembrie 2011 (ref.: 4204 C) astfel cum a fost modificată prin Decizia Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 13 mai 2013 în cauza R 1981/2011-4.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: Marca verbală Nano-Pad pentru produse din clasa 17 — marca comunitară nr. 8 228 421

      Titularul mărcii comunitare: Franko Dosen

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: Thomas Gramm

      Motivarea cererii de declarare a nulității: motivele absolute de anulare de la articolul 52 alineatul (1) literele (a) și (b) din Regulamentul nr. 207/2009

      Decizia diviziei de anulare: admite în parte cererea de declarare a nulității

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-277/14: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 22 octombrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Naczelny Sąd Administracyjny – Polonia) – PPUH Stehcemp sp. j Florian Stefanek, Janina Stefanek, Jarosław Stefanek/Dyrektor Izby Skarbowej w Łodzi (Trimitere preliminară — Fiscalitate — Taxa pe valoarea adăugată — A șasea directivă — Drept de deducere — Refuz — Vânzare efectuată de o entitate considerată drept inexistentă)

text:
               14.12.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 414/7

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 22 octombrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Naczelny Sąd Administracyjny – Polonia) – PPUH Stehcemp sp. j Florian Stefanek, Janina Stefanek, Jarosław Stefanek/Dyrektor Izby Skarbowej w Łodzi
   (Cauza C-277/14) (1)

   ((Trimitere preliminară - Fiscalitate - Taxa pe valoarea adăugată - A șasea directivă - Drept de deducere - Refuz - Vânzare efectuată de o entitate considerată drept inexistentă))
   (2015/C 414/09)
   Limba de procedură: polona

      Instanța de trimitere

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: PPUH Stehcemp sp. j Florian Stefanek, Janina Stefanek, Jarosław Stefanek

      Pârât: Dyrektor Izby Skarbowej w Łodzi

      Dispozitivul

   Dispozițiile celei de A șasea directive 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri – sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2002/38/CE a Consiliului din 7 mai 2002, trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări naționale, precum cea în discuție în litigiul principal, prin care nu i se recunoaște unei persoane impozabile dreptul de deducere a taxei pe valoarea adăugată datorate sau achitate pentru bunuri care i-au fost livrate pentru motivele că factura a fost emisă de un operator care trebuie considerat, având în vedere criteriile prevăzute de această reglementare, drept un operator inexistent și că este imposibil să se stabilească identitatea adevăratului furnizor al bunurilor, cu excepția cazului în care se stabilește, în raport cu elemente obiective și fără a se solicita din partea persoanei impozabile verificări a căror sarcină nu îi revine, că această persoană impozabilă știa sau ar fi trebuit să știe că livrarea menționată era implicată într-o fraudă privind taxa pe valoarea adăugată, aspect a cărui verificare este de competența instanței de trimitere.

      (1)  JO C 303, 8.9.2014.


title: Cauza F-72/10: Acțiune introdusă la 2 septembrie 2010 — da Silva Tenreiro/Comisia

text:
               20.11.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 317/49

         Acțiune introdusă la 30 august 2010 — Cantisani/Comisia
   (Cauza F-71/10)
   ()
   2010/C 317/87
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Nicola Cantisani (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: S. de Lannoy, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei pârâtei de respingere a cererii de asistență formulată de reclamant în legătură cu o faptă de hărțuire morală și a cererii de reparare a prejudiciului suferit

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei directorului Direcției Generale Personal și Administrație din cadrul Comisiei din 9 octombrie 2009 [ADMIN.B2/JJ/jm 0(09)], prin care administrația a apreciat că nu este necesar să se dea curs cererii de asistență introdusă de reclamant la Comisie la 29 ianuarie 2009;

               —

               acordarea de despăgubiri în favoarea reclamantului pentru acoperirea prejudiciului material și moral suferit ca urmare a actelor de hărțuire;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-486/11: Ordonanța Curții (Camera a zecea) din 21 martie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal da Relação de Guimarães — Portugalia) — Jonathan Rodrigues Esteves/Companhia de Seguros Allianz Portugal SA (Articolul 99 din regulamentul de procedură — Asigurare de răspundere civilă pentru pagubele produse de autovehicule — Directivele 72/166/CEE, 84/5/CEE, 90/232/CEE și 2005/14/CE — Drept la despăgubire ca urmare a asigurării de răspundere civilă pentru pagubele produse de autovehicule — Răspunderea civilă a asiguratului — Contribuția victimei la prejudiciu — Excluderea sau limitarea dreptului la despăgubire)

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 225/41

         Ordonanța Curții (Camera a zecea) din 21 martie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal da Relação de Guimarães — Portugalia) — Jonathan Rodrigues Esteves/Companhia de Seguros Allianz Portugal SA
   (Cauza C-486/11) (1)

   (Articolul 99 din regulamentul de procedură - Asigurare de răspundere civilă pentru pagubele produse de autovehicule - Directivele 72/166/CEE, 84/5/CEE, 90/232/CEE și 2005/14/CE - Drept la despăgubire ca urmare a asigurării de răspundere civilă pentru pagubele produse de autovehicule - Răspunderea civilă a asiguratului - Contribuția victimei la prejudiciu - Excluderea sau limitarea dreptului la despăgubire)
   2013/C 225/70
   Limba de procedură: portugheza

      Instanța de trimitere

   Tribunal da Relação de Guimarães

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Jonathan Rodrigues Esteves

      Pârâtă: Companhia de Seguros Allianz Portugal SA

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Tribunal da Relação de Guimarães — Interpretarea articolului 1a din Directiva 90/232/CEE Consiliului din 14 mai 1990 privind armonizarea legislației statelor membre referitoare la asigurarea de răspundere civilă pentru pagubele produse de autovehicule (JO L 129, p. 33, Ediție specială, 06/vol. 1, p. 240) — Dispoziții naționale care permit excluderea dreptului victimei la o despăgubire în caz de accident pe baza unei aprecieri individuale a contribuției sale la respectivul accident

      Dispozitivul

   Directiva 72/166/CEE a Consiliului din 24 aprilie 1972 privind apropierea legislațiilor statelor membre cu privire la asigurarea de răspundere civilă auto și introducerea obligației de asigurare a acestei răspunderi, a doua Directivă 84/5/CEE a Consiliului din 30 decembrie 1983 privind apropierea legislațiilor statelor membre privind asigurarea de răspundere civilă pentru pagubele produse de autovehicule, și a treia Directivă 90/232/CEE a Consiliului din 14 mai 1990 privind armonizarea legislației statelor membre referitoare la asigurarea de răspundere civilă pentru pagubele produse de autovehicule, trebuie interpretate în sensul că nu se opun unor dispoziții naționale din domeniul dreptului răspunderii civile care permit excluderea sau limitarea dreptului victimei unui accident să solicite o despăgubire în temeiul asigurării de răspundere civilă a autovehiculului implicat în accident, pe baza unei aprecieri individuale a contribuției exclusive sau parțiale a acestei victime la propriul prejudiciu.

      (1)  JO C 355, 3.12.2011.


title: Cauza C-42/16: Ordonanța președintelui Curții din 10 ianuarie 2017 – Comisia Europeană/Republica Finlanda

text:
               24.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/13

         Ordonanța președintelui Curții din 10 ianuarie 2017 – Comisia Europeană/Republica Finlanda
   (Cauza C-42/16) (1)

   (2017/C 129/18)
   Limba de procedură: finlandeza
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 118, 4.4.2016.


title: Cauza C-204/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 19 mai 2008 — Peter Rehder/Air Baltic Corporation

text:
               2.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 197/11

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 19 mai 2008 — Peter Rehder/Air Baltic Corporation
   (Cauza C-204/08)
   (2008/C 197/18)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Bundesgerichtshof
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Peter Rehder

      Pârâtă: Air Baltic Corporation
   Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 5 alineatul (1) litera (b) a doua liniuță din Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (1) trebuie interpretat în sensul că, în cazul călătoriilor pe calea aerului dintr-un stat membru al Comunității într-un alt stat membru, trebuie să se considere că există un loc de executare unic pentru toate prestațiile întemeiate pe contract și că acesta este locul prestației principale, care trebuie determinat potrivit criteriilor economice?

               2)

               Dacă trebuie să se determine un loc de executare unic: care sunt criteriile relevante pentru determinarea acestuia; locul de executare unic trebuie apreciat în special în funcție de locul de unde a decolat sau de locul unde a sosit avionul?

      (1)  JO L 12, p. 1, Ediție specială 19/vol. 3, p. 74.


title: Cauza T-17/14: Acțiune introdusă la 8 ianuarie 2014 – U4U și alții/Parlamentul European și Consiliul

text:
               14.4.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/41

         Acțiune introdusă la 8 ianuarie 2014 – U4U și alții/Parlamentul European și Consiliul
   (Cauza T-17/14)
   2014/C 112/54
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamante: Union pour l’Unité (U4U) (Bruxelles, Belgia), Unité & Solidarité – Hors Union (USHU) (Bruxelles), Regroupement Syndical (RS) (Saint Josse-ten-Noode, Belgia) și Georges Vlandas (Bruxelles) (reprezentant: F. Krenc, avocat)

      Pârâte: Consiliul Uniunii Europene și Parlamentul European

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               Constatarea admisibilității și a temeiniciei prezentei acțiuni;

               —

               în consecință, anularea Regulamentului nr. 1023/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 22 octombrie 2013 de modificare a Statutului funcționarilor Uniunii Europene și a Regimului aplicabil celorlalți agenți ai Uniunii Europene, în măsura în care:

                           1)

                           modifică anexa X la statut (art. 1, nr. 70) ;

                           2)

                           modifică articolul 45 din acest statut și anexa I și introduce secțiunea 5 în anexa XIII (art. 1, nr. 27, nr. 61 și nr. 73, k).

               —

               obligarea pârâtelor la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă șase motive.
   Primele trei motive privesc modificarea anexei X la Statutul funcționarilor Uniunii Europene (denumit în continuare „Statutul funcționarilor”).

               1.

               Primul motiv întemeiat pe încălcarea articolului 10 din Statutul funcționarilor, a articolelor 12, 27 și 28 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (denumită în continuare „carta”) și a articolului 11 din Convenția pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale (denumită în continuare „CEDO”), în special prin faptul că comitetul pentru statut nu a fost consultat în legătură cu modificarea anexei X.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea articolelor 12, 27 și 28 din cartă și a articolului 11 din CEDO prin lipsa unei informări și a unei consultări efective și adecvate a sindicatelor, a funcționarilor și a agenților în legătură cu modificarea anexei X.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea principiilor unei bune legislații și în special a obligației de scrupulozitate și a obligației de motivare.
               Ultimele trei motive privesc modificarea articolului 45 și a anexei I la Statutul funcționarilor, precum și adăugarea secțiunii 5 în anexa XIII la statut.

               4.

               Al patrulea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 10 din Statutul funcționarilor, a articolelor 12, 27 și 28 din cartă și a articolului 11 din CEDO, în special prin faptul că comitetul pentru statut nu a fost consultat cu privire la reforma carierelor AD.

               5.

               Al cincilea motiv întemeiat pe încălcarea articolelor 12, 27 și 28 din cartă și a articolului 11 din CEDO prin lipsa unei informări și a unei consultări efective și adecvate a sindicatelor, a funcționarilor și a agenților cu privire la reforma carierelor AD.

               6.

               Al șaselea motiv întemeiat pe încălcarea principiilor unei bune legislații și în special a obligației de scrupulozitate și a obligației de motivare.


title: Cauza T-605/14: Acțiune introdusă la 11 august 2014 – Drex Technologies/Consiliul

text:
               13.10.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 361/22

         Acțiune introdusă la 11 august 2014 – Drex Technologies/Consiliul
   (Cauza T-605/14)
   2014/C 361/33
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Drex Technologies SA (Tortola, Insulele Virgine Britanice) (reprezentanți: E. Ruchat și C. Cornet d’Elzius, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               declararea acțiunii reclamantei drept admisibilă și fondată;

               —

               în consecință, anularea Deciziei 2014/309/PESC din 28 mai 2014 și a actelor subsecvente de punere în executare a acesteia, în măsura în care o privesc pe reclamantă;

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive, care sunt în esență identice sau similare cu cele invocate în cauza T-432/11, Makhlouf/Consiliul (1).

      (1)  JO C 290, p. 13.


title: Cauza C-590/14: Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 26 octombrie 2016 – Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI)/Alouminion tis Ellados VEAE, fostă Alouminion AE, Comisia Europeană [Recurs — Ajutoare de stat — Producția de aluminiu — Tarif preferențial la energie electrică acordat printr-un contract — Decizie prin care ajutorul este declarat compatibil cu piața internă — Rezilierea contractului — Suspendare judiciară a efectelor rezilierii — Decizie prin care ajutorul este declarat nelegal — Articolul 108 alineatul (3) TFUE — Noțiunile de ajutor existent și de ajutor nou — Distincție]

text:
               9.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 6/7

         Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 26 octombrie 2016 – Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI)/Alouminion tis Ellados VEAE, fostă Alouminion AE, Comisia Europeană
   (Cauza C-590/14) (1)

   ([Recurs - Ajutoare de stat - Producția de aluminiu - Tarif preferențial la energie electrică acordat printr-un contract - Decizie prin care ajutorul este declarat compatibil cu piața internă - Rezilierea contractului - Suspendare judiciară a efectelor rezilierii - Decizie prin care ajutorul este declarat nelegal - Articolul 108 alineatul (3) TFUE - Noțiunile de ajutor existent și de ajutor nou - Distincție])
   (2017/C 006/08)
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Recurentă: Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI) (reprezentanți: E. Bourtzalas, avocat, E. Salaka, C. Synodinos, C. Tagaras și A. Oikonomou, avocați)

      Celelalte părți din procedură: Alouminion tis Ellados VEAE, fostă Alouminion AE (reprezentanți: G. Dellis, N. Korogiannakis, E. Chrysafis, D. Diakopoulos și N. Keramidas, avocați), Comisia Europeană (reprezentanți: É. Gippini Fournier și A. Bouchagiar, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Hotărârea Tribunalului Uniunii Europene din 8 octombrie 2014, Alouminion/Comisia (T 542/11, EU:T:2014:859).

               2)

               Trimite cauza T 542/11 spre rejudecare Tribunalului Uniunii Europene.

               3)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.

      (1)  JO C 65, 23.2.2015.