title: Cauza T-316/10: Acțiune introdusă la 23 iulie 2010 — HIM/Comisia

text:
               9.10.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 274/25

         Acțiune introdusă la 23 iulie 2010 — HIM/Comisia
   (Cauza T-316/10)
   ()
   2010/C 274/40
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Health Information Management (HIM) (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: P. Zeegers, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantei

               —

               Declararea prezentei cereri admisibilă și întemeiată; prin urmare:

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata sumei de 11 821,35 euro majorată cu dobânzi de întârziere la rata legală în vigoare în Belgia, începând cu data de 16 iunie 2010;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata tuturor cheltuielilor de judecată, a căror valoare este estimată provizoriu la suma de 5 000 de euro.

      Motivele și principalele argumente

   Prin intermediul prezentei acțiuni, întemeiată pe o clauză compromisorie, reclamanta solicită în esență Tribunalului să constate că, pentru calcularea cheltuielilor generale ale reclamantei care trebuie suportate de Comisie (aferente unor contracte încheiate în cadrul programului specific eTen), și anume partea din cheltuielile generale ce poate fi legată de prestările personalului repartizat pentru proiect, subcontractanții nu trebuie luați în calcul în cadrul personalului reclamantei, în măsura în care acești subcontractanți nu determină nicio cheltuială generală pentru reclamantă. Prin urmare, costurile pentru subcontractanți nu ar trebui incluse în valoarea totală a cheltuielilor de personal la care se împarte valoarea totală a cheltuielilor generale pentru a se ajunge la numitorul ce trebuie utilizat pentru determinarea procentului de cheltuieli generale eligibile.
   În susținerea acțiunii, reclamanta susține că, în măsura în care costurile pentru subcontractanți nu fac parte din costurile de personal eligibile, a calcula subcontractanții în cadrul personalului reclamantei la stabilirea valorii cheltuielilor totale de personal ce trebuie utilizată pentru determinarea procentului din cheltuielile generale eligibile determină apariția unei incoerențe.
   În plus, a calcula subcontractanții în cadrul personalului reclamantei ar aduce atingere reclamantei, în măsura în care această metodă ar avea ca efect creșterea valorii numitorului și, în consecință, scăderea proporțională a procentului cheltuielilor generale eligibile.


title: Cauza F-58/15: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 17 decembrie 2015 – FW/Comisia

text:
               8.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 48/102

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 17 decembrie 2015 – FW/Comisia
   (Cauza F-58/15) (1)

   (2016/C 048/120)
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei a doua a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 213, 29.6.2015, p. 47.


title: Cauza T-391/10: Acțiune introdusă la 13 septembrie 2010 — Nedri Spanstaal/Comisia

text:
               6.11.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/48

         Acțiune introdusă la 13 septembrie 2010 — Nedri Spanstaal/Comisia
   (Cauza T-391/10)
   ()
   2010/C 301/76
   Limba de procedură: olandeza

      Părțile

      Reclamantă: Nedri Spanstaal BV (Venlo, Țările de Jos) (reprezentanți: M. Slotboom și B. Haan, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantei

               —

               Declararea admisibilității acțiunii;

               —

               anularea articolului 1 punctul 9) din decizie în ceea ce privește perioada pentru care a fost declarată răspunzătoare Hit Groep și a articolului 2 punctul 9) în ceea ce privește amenda aplicată societății Nedri;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamanta solicită anularea parțială a Deciziei Comisiei din 30 iunie 2010 privind o procedură de aplicare a articolului 101 TFUE și a articolului 53 din Acordul privind SEE în cazul COMP/38344 — Oțel pentru precomprimare.
   Reclamanta invocă trei motive în susținerea acțiunii.
   În primul rând, reclamanta invocă o încălcare a articolului 101 TFUE și a articolului 23 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1/2003 (1), precum și o încălcare a obligației de motivare. Potrivit reclamantei, Comisia a săvârșit erori de fapt și de drept prin faptul că nu a reținut răspunderea solidară a Hit Groep decât pentru perioada cuprinsă între 1 ianuarie 1998 și 17 ianuarie 2002. Comisia ar fi trebuit să rețină răspunderea societății Hit Groep pentru perioada cuprinsă între 1 mai 1987 și 17 ianuarie 2002. Se arată că Hit Groep a deținut controlul asupra reclamantei în toată această perioadă.
   În al doilea rând, reclamanta invocă o încălcare a articolului 23 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1/2003, a Orientărilor privind calcularea amenzilor (2), a principiului proporționalității și a obligației de motivare. Potrivit reclamantei, Comisia a săvârșit erori de fapt și de drept prin faptul că a stabilit plafonul legal al amenzii, și anume 10 % din cifra de afaceri realizată în anul financiar precedent, în funcție de cifra sa de afaceri din anul 2009. Plafonul legal ar fi trebuit să fie stabilit în funcție de cifra de afaceri a reclamantei din anul 2002.
   În al treilea rând, reclamanta invocă o încălcare a punctului 23 din Comunicarea privind clemența (3) și a obligației de motivare. Potrivit reclamantei, Comisia a săvârșit erori de fapt și de drept prin faptul că i-a acordat o reducere a amenzii de numai 25 % în loc de 30 %.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (JO L 1, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 167).

      (2)  Orientări privind calcularea amenzilor aplicate în temeiul articolului 23 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 (JO 2006, C 210, p. 2, Ediție specială, 08/vol. 4, p. 264).

      (3)  Comunicarea Comisiei privind imunitatea la amenzi și reducerea cuantumului amenzilor în cauzele referitoare la înțelegeri (JO 2002, C 45, p. 3).


title: Cauza C-35/09: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 1 iulie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Corte suprema di cassazione — Italia) — Ministero dell’Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate/Paolo Speranza [Taxe indirecte — Taxă pe majorarea de capital social — Articolul 4 alineatul (1) litera (c) din Directiva 69/335/CEE — Reglementare națională care impune înregistrarea actului de majorare a capitalului social al unei societăți — Obligarea la plată în solidar a societății beneficiare și a notarului — Lipsa aportului efectiv de capital — Limitarea mijloacelor de probă]

text:
               28.8.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 234/11

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 1 iulie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Corte suprema di cassazione — Italia) — Ministero dell’Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate/Paolo Speranza
   (Cauza C-35/09) (1)

   (Taxe indirecte - Taxă pe majorarea de capital social - Articolul 4 alineatul (1) litera (c) din Directiva 69/335/CEE - Reglementare națională care impune înregistrarea actului de majorare a capitalului social al unei societăți - Obligarea la plată în solidar a societății beneficiare și a notarului - Lipsa aportului efectiv de capital - Limitarea mijloacelor de probă)
   2010/C 234/16
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Corte suprema di cassazione

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamante: Ministero dell’Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate

      Pârât: Paolo Speranza

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Corte suprema di cassazione — Interpretarea articolului 4 alineatul (1) litera (c) din Directiva Consiliului din 17 iulie 1969 privind taxele indirecte aplicate majorării capitalului (JO L 249, p. 25, Ediție specială, 09/vol. 1, p. 9) — Hotărârea adunării asociaților de a trasforma o societate cu răspundere limitată în societate pe acțiuni — Taxă pe majorarea de capital aferentă — Reglementare națională care impune obligația de a plăti impozitul societății care a subscris la majorarea de capital și, în solidar, notarului

      Dispozitivul

               1.

               Articolul 4 alineatul (1) litera (c) și articolul 5 alineatul (1) litera (a) din Directiva 69/335/CEE a Consiliului din 17 iulie 1969 privind taxele indirecte aplicate majorării capitalului, astfel cum a fost modificată prin Directiva 85/303/CEE a Consiliului din 10 iunie 1985, trebuie interpretate în sensul că nu se opun ca un stat membru să desemneze înregistrarea actului de majorare a capitalului unei societăți ca fiind momentul de la care intervine faptul generator al impozitului pe capital, cu condiția să se mențină o legătură între perceperea impozitului amintit și aportul efectiv de bunuri către societatea beneficiară. Dacă, atunci când actul amintit a fost realizat, aportul efectiv de bunuri nu a fost încă efectuat și dacă nu este sigur că acest aport va fi efectuat, plata impozitului pe capital nu ar putea fi pretinsă de statul membru în cauză atât timp cât aportul amintit nu a dobândit un caracter cert. Principiului efectivității trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale care restrânge, în fața instanțelor fiscale, mijloacele de probă privind lipsa aportului efectiv al majorării de capital decise de o societate la prezentarea unei hotărâri civile care să fi dobândit putere de lucru judecat și care să fi pronunțat nulitatea sau anularea înregistrării, astfel încât impozitul pe capital trebuie, în orice caz, să fie plătit, iar rambursarea sa nu poate fi obținută decât prin intermediul unei astfel de hotărâri civile.

               2.

               Directiva 69/335, astfel cum a fost modificată, trebuie interpretată în sensul că nu se opune ca un stat membru să prevadă răspunderea solidară a funcționarului public care a redactat sau a primit actul de majorare a capitalului social, cu condiția ca funcționarul public menționat să dispună de un drept de a exercita o acțiune în regres împotriva societății care beneficiază de aport.

      (1)  JO C 82, 4.4.2009.


title: Cauza T-356/14: Hotărârea Tribunalului din 16 decembrie 2015 – CareAbout/OAPI – Florido Rodríguez (Kerashot) [„Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cererea de înregistrare a mărcii comunitare verbale Kerashot — Marcă națională figurativă anterioară K KERASOL — Motiv relativ de refuz — Lipsa riscului de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Refuz parțial de înregistrare de către camera de recurs”]

text:
               8.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 48/47

         Hotărârea Tribunalului din 16 decembrie 2015 – CareAbout/OAPI – Florido Rodríguez (Kerashot)
   (Cauza T-356/14) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cererea de înregistrare a mărcii comunitare verbale Kerashot - Marcă națională figurativă anterioară K KERASOL - Motiv relativ de refuz - Lipsa riscului de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Refuz parțial de înregistrare de către camera de recurs”])
   (2016/C 048/53)
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: CareAbout GmbH (Düsseldorf, Germania) (reprezentanţi: P. Mes, C. Graf von der Groeben, G. Rother, J. Bühling, A. Verhauwen, J. Künzel, D. Jestaedt, M. Bergermann, J. Vogtmeier şi A. Kramer, avocaţi)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne (mărci, desene şi modele industriale) (reprezentant: S. Palmero Cabezas, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: José Luis Florido Rodríguez (Sevilla, Spania)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 24 martie 2014 (cauza R 1569/2013-4), privind o procedură de opoziție între domnul José Luis Florido Rodríguez și CareAbout GmbH

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă CareAbout GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 253, 4.8.2014.


title: Cauza T-264/11 P: Recurs introdus la 21 mai 2011 de Carlo De Nicola împotriva Hotărârii pronunțate la 8 martie 2011 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-59/09, De Nicola/BEI

text:
               16.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/30

         Recurs introdus la 21 mai 2011 de Carlo De Nicola împotriva Hotărârii pronunțate la 8 martie 2011 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-59/09, De Nicola/BEI
   (Cauza T-264/11 P)
   2011/C 211/64
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurent: Carlo De Nicola (Strassen, Luxemburg) (reprezentant: L. Isola, avvocato)

      Cealaltă parte în proces: Banca Europeană de Investiții

      Concluziile

   Recurentul solicită Tribunalului, în calitate de instanță de recurs, admiterea cererii introductive și anularea în parte a hotărârii atacate, admiterea cererilor de prezentare de probe și admiterea celorlalte cereri din reclamația administrativă, precum și acordarea cheltuielilor de judecată aferente celor două litigii

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului, recurentul invocă șapte motive.

         Cu privire la cererile de anulare

               1.

               În ceea ce privește cererea de anulare a notei de serviciu nr. HR/Coord/2008-0038/BK din 22.09.08, recurentul susține că Tribunalul Funcției Publice a omis examinarea acesteia, cu toate că a înlăturat argumentația BEI, care considera legitimă decizia de a nu furniza funcționarului o copie a înregistrării audio a ședinței Comitetului de recurs și nici un proces-verbal oficial al ședinței, astfel încât, în concluzie, BEI poate denatura faptele întrucât prezentarea unor probe contrarii nu este posibilă.

               2.

               Recurentul solicită de asemenea anularea deciziei Comitetului de recurs
               Tribunalul Funcției Publice, în mod similar procedurii întemeiate pe articolul 90 din Statutul funcționarilor, a reținut că identitatea cererii (prezentată inițial în reclamația administrativă și ulterior în fața Tribunalului) îi permite să examineze numai a doua cerere și să o considere pe cea dintâi inclusă în aceasta. Recurentul susține că nu se impunea aplicarea articolului 90 amintit și invocă faptul că are dreptul la anularea deciziei întrucât acest document este anexat la dosarul său personal și îi poate influența negativ cariera în viitor.

               3.

               În cele din urmă, Tribunalul Funcției Publice a respins ca tardivă cererea de anulare a promovărilor. În susținerea nelegalității acestei decizii, domnul De Nicola invocă patru motive.

         Cu privire la cererea de constatare

               4.

               Recurentul a solicitat Tribunalului să constate și să declare că hărțuirile suferite în ultimii 18 ani trebuie analizate în mod global și că acestea îndeplinesc toate condițiile precizate în doctrina și în jurisprudența de dreptul muncii pentru a fi calificate drept hărțuire morală. Cu privire la acest aspect, recurentul invocă caracterul neadecvat al documentului intitulat „Politica în materia respectării demnității persoanei la locul de muncă” (care nici măcar nu definește hărțuirea) și contestă decizia Tribunalului Funcției Publice, care a respins ca inadmisibilă cererea, întrucât privește obținerea unor constatări de principiu sau a unor somații adresate BEI. Astfel, recurentul susține că cererea sa a fost interpretată eronat, întrucât acesta solicitase să se constate abuzurile săvârșite cu privire la el de unii angajați, să se stabilească dacă acele abuzuri, analizate în mod global, alcătuiau fapta penală denumită hărțuire și să se stabilească răspunderea BEI pentru această activitate, în temeiul calității sale de mandant.

               5.

               Pe de altă parte, recurentul solicită anularea deciziei în măsura în care Tribunalul Funcției Publice a încălcat articolul 41 din Regulamentul personalului, a reținut o necesitate inexistentă de a aplica o analogie și a creat chiar el regimul aplicabil BEI, cu încălcarea dreptului acesteia la autodeterminare.

               6.

               În plus, instanța a quo a aplicat în mod eronat în cazul unui contract de muncă privat norme care au fost prevăzute de fapt numai pentru funcționarii publici și, în plus, a intenționat să aplice în cazul faptelor ilicite săvârșite de anumiți angajați legislația prevăzută cu privire la actele administrative.

         Cu privire la capetele de cerere

               7.

               Reclamantul a formulat trei capete de cerere: 1. încetarea acțiunilor de hărțuire, 2. repararea prejudiciilor fizice, morale și materiale și 3. obligarea la plata cheltuielilor de judecată.
               Cu privire la primul capăt de cerere, Tribunalul nu s-a pronunțat.
               Al doilea capăt de cerere a fost respins, ulterior denaturării acestuia, întrucât reclamantul solicitase anumite despăgubiri ca urmare a comportamentului ilicit al BEI, indiferent de calificarea pe care acesta o poate avea în urma analizei globale solicitate.
               În orice caz, cererea a fost respinsă ca inadmisibilă întrucât nu constituie „act care lezează”, în raport cu care se poate formula o cerere de despăgubire, în pofida faptului că raportul de muncă are natură privată, iar în speță este vorba despre fapte ilicite, iar nu despre acte juridice.
               Al treilea capăt de cerere a fost respins întrucât s-a reținut în mod eronat că reclamantul nu solicitase obligarea BEI la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-265/13: Hotărârea Tribunalului din 18 septembrie 2014 – Polo/Lauren/OAPI – FreshSide (Reprezentarea unui băiat pe bicicletă ținând un ciocan) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative care reprezintă un băiat pe bicicletă ținând un ciocan — Mărci comunitară și națională figurative anterioare care reprezintă un jucător de polo — Motive relative de refuz — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009” ]

text:
               3.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 388/14

         Hotărârea Tribunalului din 18 septembrie 2014 – Polo/Lauren/OAPI – FreshSide (Reprezentarea unui băiat pe bicicletă ținând un ciocan)
   (Cauza T-265/13) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative care reprezintă un băiat pe bicicletă ținând un ciocan - Mărci comunitară și națională figurative anterioare care reprezintă un jucător de polo - Motive relative de refuz - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009”])
   2014/C 388/17
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: The Polo/Lauren Company, LP (New York, New York, Statele Unite) (reprezentanţi: S. Davies, solicitor, J. Hill, barrister, și R. Black, solicitor)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanţi: P. Bullock și N. Bambara, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: FreshSide Ltd (Londra, Regatul Unit) (reprezentant: N. Lockett, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 1 martie 2013 (cauza R 15/2012-2) privind o procedură de opoziție între The Polo/Lauren Company, LP și FreshSide Ltd

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 1 martie 2013 (cauza R 15/2012-2).

               2)

               OAPI suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de The Polo/Lauren Company, LP.

               3)

               FreshSide Ltd suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 207, 20.7.2013.


title: Cauza C-211/15 P: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 26 octombrie 2016 – Orange, fostă France Télécom/Comisia Europeană (Recurs — Concurență — Ajutoare de stat — Ajutor acordat de Republica Franceză în favoarea France Télécom — Reforma modului de finanțare a pensiilor funcționarilor de stat afiliați France Télécom — Reducerea contribuției care trebuie plătită statului de France Télécom — Decizie care declară ajutorul compatibil cu piața internă în anumite condiții — Noțiunea „ajutor” — Noțiunea „avantaj economic” — Caracter selectiv — Afectarea concurenței — Denaturarea faptelor — Nemotivare — Înlocuirea motivelor)

text:
               9.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 6/14

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 26 octombrie 2016 – Orange, fostă France Télécom/Comisia Europeană
   (Cauza C-211/15 P) (1)

   ((Recurs - Concurență - Ajutoare de stat - Ajutor acordat de Republica Franceză în favoarea France Télécom - Reforma modului de finanțare a pensiilor funcționarilor de stat afiliați France Télécom - Reducerea contribuției care trebuie plătită statului de France Télécom - Decizie care declară ajutorul compatibil cu piața internă în anumite condiții - Noțiunea „ajutor” - Noțiunea „avantaj economic” - Caracter selectiv - Afectarea concurenței - Denaturarea faptelor - Nemotivare - Înlocuirea motivelor))
   (2017/C 006/17)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: Orange, fostă France Télécom (reprezentanți: S. Hautbourg și S. Cochard-Quesson, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: B. Stromsky și L. Flynn, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Orange la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 245, 27.7.2015.


title: Cauza C-34/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 21 ianuarie 2010 — Prof. Dr. Oliver Brüstle/Greenpeace e.V.

text:
               17.4.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 100/19

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 21 ianuarie 2010 — Prof. Dr. Oliver Brüstle/Greenpeace e.V.
   (Cauza C-34/10)
   2010/C 100/29
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesgerichtshof

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Prof. Dr. Oliver Brüstle

      Pârâtă: Greenpeace e.V.

      Întrebările preliminare

               1.

               Ce trebuie să se înțeleagă prin „embrioni umani” în sensul articolului 6 alineatul (2) litera (c) din Directiva 98/44/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 iulie 1998 privind protecția juridică a invențiilor biotehnologice?

                           (a)

                           Acopera această noțiune toate stadiile de dezvoltare ale vieții omenești începând de la fecundarea ovului sau trebuie îndeplinite alte condiții, de exemplu trebuie atins un anumit stadiu de dezvoltare?

                           (b)

                           Intră în sfera acestei noțiuni organismele următoare:

                                       1.

                                       ovule umane nefecundate în care a fost implantat nucleul unei celule umane mature;

                                       2.

                                       ovule umane nefecundate, care s-au divizat și dezvoltat prin intermediul partenogenezei?

                           (c)

                           Intră, de asemenea, în sfera acestei noțiuni celule stem obținute din embrioni umani la stadiul de blastocist?

               2.

               Ce trebuie să se înțeleagă prin „utilizare a embrionilor umani în scopuri industriale sau comerciale”? Intră în sfera acestei noțiuni orice exploatare comercială în sensul articolului 6 alineatul (1) din directiva menționată, în special și o utilizare în scop de cercetare științifică?

               3.

               Este un învățământ tehnic nebrevetabil potrivit articolului 6 alineatul (2) litera (c) din Directiva 98/44 inclusiv în cazul în care utilizarea de embrioni umani nu face parte din învățământul tehnic revendicat prin brevet, ci este condiția necesară pentru aplicarea acestui învățământ,

                           (a)

                           întrucât brevetul privește un produs a cărui fabricare necesită distrugerea prealabilă de embrioni umani,

                           (b)

                           sau pentru că brevetul privește un procedeu pentru care un astfel de produs este necesar ca material de pornire?


title: Cauza C-372/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberlandesgericht München (Germania) la 6 iulie 2016 – Soha Sahyouni/Raja Mamisch

text:
               19.9.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 343/33

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberlandesgericht München (Germania) la 6 iulie 2016 – Soha Sahyouni/Raja Mamisch
   (Cauza C-372/16)
   (2016/C 343/45)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Oberlandesgericht München

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Soha Sahyouni

      Pârât: Raja Mamisch

      Întrebările preliminare

               1)

               Cazurile de divorț privat – în speță, cel prin declaraţie unilaterală a unui soţ în fața unei instanțe religioase siriene, în temeiul legii islamice Șaria – intră de asemenea în domeniul de aplicare al articolului 1 din Regulamentul (UE) nr. 1259/2010 (1) al Consiliului din 20 decembrie 2010 de punere în aplicare a unei forme de cooperare consolidată în domeniul legii aplicabile divorțului și separării de corp (JO L 343, p. 10)?

               2)

               În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea 1:
               La aplicarea Regulamentului (UE) nr. 1259/2010 în cazurile de divorț privat, [în cadrul examinării] articolului 10 din acesta

                           (1)

                           trebuie să se ia în considerare în mod abstract o comparație din care rezultă că, deși legea aplicabilă în temeiul articolului 8 garantează accesul la divorț și celuilalt soț, divorțul este, din cauza apartenenței la unul dintre sexe, supus altor condiții de drept procedural și material decât cele privind accesul la divorț al primului soț?
                           sau

                           (2)

                           aplicabilitatea normei depinde de faptul dacă legislația străină, care este discriminatorie in abstracto, discriminează și în mod concret în speță?

               3)

               În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea 2 (2):
               Se poate considera un motiv de neaplicare a normei faptul că soțul discriminat a consimțit la divorț – chiar și sub forma primirii unor plăți compensatorii?

      (1)  JO L 343, p. 10.


title: Cauza T-472/15 P: Hotărârea Tribunalului din 1 martie 2017 – SEAE/Gross („Recurs — Funcție publică — Funcționari — Promovare — Exercițiul de promovare 2013 — Neînscrierea pe lista funcționarilor promovați — Inexistența unei erori de drept”)

text:
               18.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 121/26

         Hotărârea Tribunalului din 1 martie 2017 – SEAE/Gross
   (Cauza T-472/15 P) (1)

   ((„Recurs - Funcție publică - Funcționari - Promovare - Exercițiul de promovare 2013 - Neînscrierea pe lista funcționarilor promovați - Inexistența unei erori de drept”))
   (2017/C 121/37)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurent: Serviciul European de Acțiune Externă (SEAE) (reprezentanți: inițial S. Marquardt și M. Silva, ulterior S. Marquardt, agenți, asistați de M. Troncoso Ferrer, S. Moya Izquierdo și F.-M. Hislaire, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Philipp Oliver Gross (reprezentanți: J.-N. Louis și N. de Montigny, avocați)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (camera a treia) din 3 iunie 2015, Gross/SEAE (F-78/14, EU:F:2015:52) având ca obiect anularea acestei hotărâri

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Serviciul European de Acțiune Externă (SEAE) suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de domnul Philipp Oliver Gross în cadrul prezentei proceduri.

      (1)  JO C 346, 19.10.2015.


title: Cauza T-130/14 P: Recurs introdus la 24 februarie 2014 de Consiliul Uniunii Europene împotriva Hotărârii Ordonanței din 12 decembrie 2013 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-142/11, Simpson/Consiliul

text:
               5.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 135/53

         Recurs introdus la 24 februarie 2014 de Consiliul Uniunii Europene împotriva Hotărârii Ordonanței din 12 decembrie 2013 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-142/11, Simpson/Consiliul
   (Cauza T-130/14 P)
   2014/C 135/68
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurent: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Bauer și A. Bisch, agenți)

      Cealaltă parte din procedură: Erik Simpson (Bruxelles, Belgia)

      Concluziile

   Recurentul solicită Tribunalului:

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 12 decembrie 2013, F-142/11, Simpson/Consiliul, în măsura în care anulează decizia Consiliului Uniunii Europene din 9 decembrie 2010 și declară că Consiliul Uniunii Europene suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligat la plata cheltuielilor de judecată efectuate de domnul Simpson;

               —

               trimiterea cauzei spre rejudecare Tribunalului Funcției Publice;

               —

               obligarea reclamantului în primă instanță la a plata cheltuielilor de judecată aferente procedurilor.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului, recurentul invocă un motiv de drept prin intermediul căruia pretinde că aprecierea Tribunalului Funcției Publice potrivit căreia decizia atacată este nelegală întrucât încalcă obligația de motivare se bazează pe premise eronate ca urmare a denaturării probelor și, prin urmare, nu poate fi admisă.


title: Cauza T-404/08: Acțiune introdusă la 20 septembrie 2008 — Fluorsid și Minmet/Comisia

text:
               22.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/52

         Acțiune introdusă la 20 septembrie 2008 — Fluorsid și Minmet/Comisia
   (Cauza T-404/08)
   (2008/C 301/88)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamante: Fluorsid SpA (Assemini, Italia) și Minmet Co. (Lausanne, Elveția) (reprezentanți: L. Vasques și F. Perego, avvocati)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantelor

               —

               Anularea Deciziei C(2008) 3043 a Comisiei din 25 iunie 2008 privind o procedură referitoare la aplicarea articolului 81 din Tratatul CE și a articolului 53 din Acordul privind SEE, cauza COMP/39.180 — Florură de aluminiu, notificată Fluorsid și Minmet în data de 11 iulie 2008 și respectiv în data de 9 iulie 2008 sau, în subsidiar, reducerea sancțiunii aplicate Minmet și Fluorsid în cadrul deciziei, conform articolului 44 alineatul (2) din Regulamentul de procedură al Tribunalului.

         Motivele și principalele argumente
   Prin intermediul prezentei acțiuni, societățile Fluorsid și Minmet intenționează să atace decizia prin intermediul căreia Comisia Europeană a constatat o încălcare a articolului 81 alineatul (1) CE și a articolului 53 alineatul (1) din Tratatul privind SEE și, în consecință, prin intermediul căreia a aplicat societăților Fluorsid și Minmet in solidum și în solidar o amendă în sumă de 1 600 000 (un milion șasesute de mii) de euro pentru o presupusă încălcare gravă a articolului 81 din tratat.
   În susținerea pretențiilor lor, reclamantele invocă:

               —

               Lipsa de probe privind cauzarea unui potențial prejudiciu în spațiul SEE și încălcarea normelor prevăzute la articolul 81 din tratat. În această privință, se subliniază imposibilitatea de a presupune faptul că patru întreprinderi de dimensiuni reduse, dintre care una nu a obținut nici măcar încasări în anul 2000 în spațiul SEE, pot, chiar și in abstracto, să impună singure un preț unor mari producători de aluminiu (aceștia numiți și „smelter”) pe o piață în care oferta, iar nu cererea este cea care stabilește prețul.

               —

               Nerespectarea obligațiilor de motivare în ceea ce privește proba existenței unui comportament nelegal, cu încălcarea articolului 253 din tratat și a articolului 2 din Regulamentul nr. 1/2003, pentru modificarea în mod fraudulos a încălcării contestate în vederea reducerii obligațiilor de probă aflate în sarcina Comisiei. Se susține cu privire la acest aspect că, în speță, Comisia a putut obține probe privind un schimb de informații între concurenți, dar nu cu privire la o înțelegere cu obiect restrictiv. O astfel de modificare a calificării comportamentului nelegal a favorizat Comisia, care a putut invoca, în mod incorect în opinia reclamantelor, mecanismele privind per se rule prevăzute pentru hard core restrictions, reducând, în consecință, propriile obligații privind sarcina probei și putând să nu ia în considerare faptul că presupusul comportament nelegal nu a produs niciun efect pe piață.

               —

               Încălcarea articolului 27 din Regulamentul nr. 1/2003 și a dreptului la apărare, pe lângă încălcarea articolelor 253 și 173 din tratat, în măsura în care Comisia nu citează cooperarea (leniency) Fluorsid în cadrul comunicării obiecțiunilor (Statements of objections, denumite în continuare „SO”), a desfășurat activitatea de investigare și a obținut documente în dosarul procedurii în urma SO, și a contestat în decizia finală un comportament nelegal diferit de cel contestat în cadrul SO (de la o încălcare continuă la o încălcare de 6 luni).

         În plus, reclamantele susțin și următoarele:

               —

               În decizia finală, în susținerea implicării Minmet sunt invocate documente incriminatoare necitate în niciun fel în cadrul SO.

               —

               Deși în cadrul SO Comisia nu a luat în considerare în niciun fel cooperarea Fluorsid, cu încălcarea dreptului la apărare, ulterior a introdus în dosarul procedurii fie cooperarea reclamantelor, fie un act adițional privind cooperarea depus ulterior SO. Astfel, Comisia (i) a creat incertitudine privind cooperarea, afectând termenele și conținutul dreptului la apărare al reclamantelor, cu încălcarea normelor prevăzute la punctul 29 din Comunicarea Comisiei privind neaplicarea amenzilor, (ii) a continuat să desfășoare o activitate de investigare în urma SO, adăugând documente la dosar, încălcând, în consecință, norme fundamentale de procedură în prejudiciul tuturor părților implicate în procedură.

               —

               Comisia a definit piața geografică a florurii de aluminiu în mod contradictoriu și lipsit de o motivare corespunzătoare și a apreciat valoarea pieței în mod total ilogic.


title: Cauza C-481/11 P: Recurs introdus la 21 septembrie 2011 de Alcide Djédjé împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a cincea) pronunțate la 13 iulie 2011 în cauza T-351/11, Djédjé/Consiliul

text:
               7.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 6/5

         Recurs introdus la 21 septembrie 2011 de Alcide Djédjé împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a cincea) pronunțate la 13 iulie 2011 în cauza T-351/11, Djédjé/Consiliul
   (Cauza C-481/11 P)
   2012/C 6/06
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurent: Alcide Djédjé (reprezentanți: L. Bourthoumieux, J. Vergès, R. Dumas și M. Ceccaldi, avocați)

      Cealaltă parte în proces: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile recurentului

               —

               Declararea admisibilității acțiunii formulate de domnul Alcide Djédjé;

               —

               anularea Ordonanței pronunțate în cauza T-351/11 din 13 iulie 2011 prin care s-a constatat inadmisibilitatea cererii introductive;

               —

               trimiterea acțiunii la Tribunal pentru ca recurentul să își poată valorifica drepturile;

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată, în temeiul articolelor 69 și 73 din Regulamentul de procedură al Curții.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului, recurentul invocă următoarele motive:

               —

               Forța majoră, ca urmare a războiului, care întrerupe termenul de prescripție. Evenimentele cu care recurentul se confruntase din luna noiembrie 2010 în Côte d’Ivoire ar constitui un caz de forță majoră, în sensul articolului 45 din Statutul Curții de Justiție a Uniunii Europene, ca urmare a stării de război care ar avea ca efect întreruperea termenelor de prescripție în ceea ce privește actele adoptate de Consiliu împotriva sa.

               —

               Prezentul caz de forță majoră ca urmare a războiului s-ar opune posibilității recurentului de a-și exercita în mod liber dreptul la acțiune împotriva unor acte care încalcă în mod vădit drepturi fundamentale.

               —

               Drepturile și libertățile fundamentale ar prevala în raport cu principiul securității juridice. Prin invocarea principiului securității juridice pentru a declara inadmisibilă cererea recurentului, Tribunalul ar aduce atingere dreptului fundamental de a avea acces la o instanță și dreptului la apărare. Recurentul ar fi fost de asemenea privat de dreptul de a fi ascultat de o instanță competentă.

               —

               Inopozabilitatea, în caz de război, a termenului pentru considerente de distanță și a termenului de introducere a acțiunii. Termenul pentru considerente de distanță și termenul de introducere a acțiunii nu pot fi opuse unui destinatar care are reședința într-un stat aflat în război deschis. Astfel de termene ar fi aplicabile numai pe timp de pace și pe continentul european. Or, recurentul se află pe un alt continent și, ca urmare a acestui fapt, aplicarea strictă în speță a articolului 102 din Regulamentul de procedură al Tribunalului încalcă fără îndoială articolul 6 alineatul (1) din Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale și articolul 263 din Tratatul privind Funcționarea Uniunii Europene.

               —

               Supremația articolului 263 din Tratatul privind Funcționarea Uniunii Europene. Articolul 102 din Regulamentul de procedură al Tribunalului ar sancționa cu nulitatea orice obligație de notificare astfel cum este prevăzută de Tratatul privind Funcționarea Uniunii Europene care prevede că termenul de introducere a acțiunii începe să curgă de la notificarea sau de la publicarea sau imediat ce persoana interesată a luat cunoștință de act. Astfel, articolul 102 din Regulamentul de procedură ar face abstracție de obligația de a notifica și nu ar lua în considerare ziua în care recurentul a luat cunoștință în mod efectiv de act, limitând astfel litera și spiritul articolului 263 TFUE. Ca urmare a acestui fapt, articolul 102 ar repune în discuție drepturile prevăzute și protejate de tratat, care are o valoare juridică superioară și care este obligatoriu pentru instituțiile Uniunii Europene. În consecință, întrucât actele atacate nu au făcut obiectul unei notificări către recurent, cu încălcarea articolului 263 alineatul (5) din Tratatul privind Funcționarea Uniunii Europene, termenul de introducere a acțiunii ar putea începe să curgă numai de la momentul când acesta a luat cunoștință de actele adoptate împotriva sa.

               —

               O atingere gravă adusă drepturilor și libertăților fundamentale. Principiul securității juridice astfel cum este enunțat de Tribunal ar repune în mod grav în discuție securitatea juridică în ansamblul său, de vreme ce justițiabililor cu reședința în afara Uniunii Europene și cu reședința într-o țară aflată în război li s-ar aplica sancțiuni împotriva cărora nu își pot exercita în mod util dreptul la acțiune, întrucât nu au cunoștință de sancțiune.

               —

               Cu titlu subsidiar, recurentul solicită anularea actelor adoptate de Consiliu împotriva sa pentru gravitatea încălcării drepturilor și libertăților fundamentale. De vreme ce actele atacate ar încălca libertăți fundamentale protejate de diferitele tratate internaționale, ar reveni Curții să anuleze actele menționate, în măsura în care nelegalitatea acestora ar fi contrară ordinii juridice europene stabilite și pentru motivul că niciun termen de introducere a acțiunii nu poate fi opus ca urmare a gravității încălcării aduse libertăților și drepturilor fundamentale protejate.


title: Cauza T-283/04: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din data de 17 ianuarie 2007 — Georgia-Pacific/OAPI (Motiv gofrat) ( Marcă comunitară — Marcă tridimensională — Motiv gofrat — Refuz de înregistrare — Caracter distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 )

text:
               10.3.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 56/26

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din data de 17 ianuarie 2007 — Georgia-Pacific/OAPI (Motiv gofrat)
   (Cauza T-283/04) (1)

   („Marcă comunitară - Marcă tridimensională - Motiv gofrat - Refuz de înregistrare - Caracter distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94“)
   (2007/C 56/51)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Georgia-Pacific Sàrl (reprezentant: R. Delorey, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Rassat, agent)
   Obiectul
   Acțiune formulată împotriva deciziei camerei întâi de recurs a OAPI din 11 mai 2004 (cauza R 493/2003-1) privind înregistrarea unei mărci tridimensionale constând într-un motiv gofrat.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă reclamanta Georgia-Pacific Sàrl la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 262, 23.10.2004.


title: Cauza T-474/07: Acțiune introdusă la 21 decembrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/CAE Consulting

text:
               29.3.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 79/28

         Acțiune introdusă la 21 decembrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/CAE Consulting
   (Cauza T-474/07)
   (2008/C 79/56)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: A.-M. Rouchaud-Joët, S. Lejeune, agenți, și O. Prost, avocat)

      Pârâtă: CAE Consulting GmbH (Sexau, Germania)
   Concluziile reclamantei

               —

               Declararea și stabilirea admisibilității și a temeiniciei cererii introductive formulate de către Comisie și admiterea acesteia;

               —

               obligarea pârâtei la plata către Comisie a sumei de 25 574 de euro cu titlu de debit principal, majorată cu dobânzi de întârziere în sumă de 10 189,31 euro până la 31 decembrie 2007 și, începând de 1 ianuarie 2008 și până la plata integrală, cu 3,67 euro pe zi de întârziere, dobânzi care se vor capitaliza de asemenea începând de la 31 mai 2001;

               —

               obligarea pârâtei la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Prin prezenta acțiune, reclamanta solicită obligarea pârâtei la restituirea restului din avansul care i-a fost plătit de către Comunitate, împreună cu dobânzi de întârziere, datorită neexecutării parțiale a contractului de subvenționare (Contract de rambursare a costului „Cost reimbursement contract”) EP nr. 26970 încheiat cu consorțiul a cărui membră era, referitor la proiectul denumit „Neutral Archiving of EDA Data (ARCHIVE)” care se înscria în al patrulea program strategic european pentru cercetare și dezvoltare în tehnologia informației (ESPRIT) (1994-1998).


title: Cauza T-125/13: Acțiune introdusă la 4 martie 2013 — Italia/Comisia

text:
               20.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 114/44

         Acțiune introdusă la 4 martie 2013 — Italia/Comisia
   (Cauza T-125/13)
   2013/C 114/67
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Republica Italiană (reprezentanți: G. Palmieri și S. Fiorentino, avvocati dello Stato)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei C(2012) 9448 final a Comisiei Europene din 19 decembrie 2012, notificată la 20 decembrie 2012, privind injecțiile de capital efectuate de societatea SEA S.p.A. în favoarea SEA Handling SpA;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În prezenta cauză, statul reclamant atacă decizia Comisiei Europene prin care măsurile instituite de SEA SpA, concesionara administrării aeroporturilor Milano Malpensa și Milano Linate în favoarea filialei SEA Handling SpA, însărcinată cu administrarea serviciilor de asistență la sol din aceleași aeroporturi — măsuri constând în esență în aporturi repetate de capital până la acoperirea pierderilor de operare — au fost declarate ajutor de stat incompatibil cu piața internă.
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv se întemeiază pe încălcarea principiilor bunei administrări și securității juridice.

                           —

                           se afirmă în această privință că decizia atacată a fost adoptată cu încălcarea principiilor bunei administrări și securității juridice care, în consecință, au determinat și o speranță legitimă a destinatarilor în legalitatea măsurilor, atât ca urmare a duratei excesive a întregii proceduri, și în special a procedurii prealabile de investigare, cât și ca urmare a îndoielilor legate de decizie și de abordările adoptate de Comisie în cursul aceleiași proceduri.

               2.

               Al doilea motiv se întemeiază pe încălcarea cerințelor procedurale esențiale din cauza inexistenței procedurii prealabile de investigare și a încălcării dreptului de a fi ascultat.

                           —

                           se afirmă în această privință că decizia atacată a fost adoptată cu încălcarea dreptului de a fi ascultat și a dreptului la apărare al părților, din cauza extinderii de către Comisie a obiectului examinării la o perioadă care nu făcea obiectul deciziei inițiale de deschidere a procedurii prealabile de investigare.

               3.

               Al treilea motiv se întemeiază pe încălcarea articolului 107 și a articolului 108 alineatul (3) TFUE și pe reconstituirea eronată a situației de fapt, precum și pe existența unei erori de motivare în ceea ce privește imputarea măsurilor în litigiu autorităților publice.

                           —

                           potrivit guvernului reclamant, decizia atacată este eronată în măsura în care impută autorităților publice măsurile în litigiu și, în orice caz, nu furnizează o probă adecvată și o motivare suficientă în acest sens.

               4.

               Al patrulea motiv se întemeiază pe încălcarea articolului 107 și a articolului 108 alineatul (3) TFUE și pe reconstituirea eronată a situației de fapt, precum și pe existența unei erori de motivare în ceea ce privește imputarea măsurilor în litigiu autorităților publice.

                           —

                           se arată în această privință că decizia atacată este eronată în măsura în care consideră comportamentul SEA neconform cu cel al operatorului prudent în economia de piață și, în orice caz, nu furnizează o probă adecvată și o motivare suficientă în acest sens.


title: Cauza T-24/17: Acțiune introdusă la 17 ianuarie 2017 – LA Superquimica/EUIPO – D-Tack (D-TACK)

text:
               20.3.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 86/30

         Acțiune introdusă la 17 ianuarie 2017 – LA Superquimica/EUIPO – D-Tack (D-TACK)
   (Cauza T-24/17)
   (2017/C 086/39)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: LA Superquimica, SA (Barcelona, Spania) (reprezentant: A. Canela Giménez, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: D-Tack GmbH (Hüttlingen, Germania)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „D-TACK” – Cerere de înregistrare nr. 9 650 847

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 15 noiembrie 2016 în cauza R 1983/2015-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei EUIPO din 15/11/2016;

               —

               obligarea EUIPO și a părții care s-a opus acestei cereri la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

               —

               camera de recurs nu a luat în considerare extrasele din baza de date Sitadex privind mărcile spaniole nr. 2515958, 2516679, 2542249, 2591412 și 2668711 prezentate de solicitant;

               —

               camera de recurs nu a luat în considerare proba utilizării prezentată de solicitant.


title: Cauza C-523/15 P: Recurs introdus la 30 septembrie 2015 de Westfälische Drahtindustrie GmbH și alții împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 15 iulie 2015 în cauza T-393/10, Westfälische Drahtindustrie GmbH și alții/Comisia Europeană

text:
               23.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 389/21

         Recurs introdus la 30 septembrie 2015 de Westfälische Drahtindustrie GmbH și alții împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 15 iulie 2015 în cauza T-393/10, Westfälische Drahtindustrie GmbH și alții/Comisia Europeană
   (Cauza C-523/15 P)
   (2015/C 389/23)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurente: Westfälische Drahtindustrie GmbH, Westfälische Drahtindustrie Verwaltungsgesellschaft mbH & Co. KG, Pampus Industriebeteiligungen GmbH & Co. KG (reprezentant: C. Stadler, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile recurentelor

   Recurentele solicită Curții:

               1.

               anularea hotărârii atacate în măsura în care aceasta afectează recurentele;

               2.

               cu titlu subsidiar, anularea hotărârii atacate în totalitate și declararea nulității articolului 2 punctul 8 din Decizia C (2010) 4387 final a Comisiei din 30 iunie 2010 privind o procedură în temeiul articolului 101 TFUE și al articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/38344 – Oțel pentru precomprimare), astfel cum a fost modificată prin Decizia C(2010) 6676 final a Comisiei din 30 septembrie 2010 și prin Decizia C(2011) 2269 final a Comisiei din 4 aprilie 2011, precum și a scrisorii directorului general al Direcției Generale Concurență din 14 februarie 2011, în măsura în care le privește pe recurente;
               cu titlu subsidiar, recucerea amenzii aplicate recurentelor la articolul 2 punctul 8 din decizia Comisiei menționată anterior;

               3.

               cu titlu subsidiar, trimiterea cauzei spre rejudecare Tribunalului, pentru ca acesta să se pronunțe cu privire la concluziile formulate la punctele 1 și 2;

               4.

               obligarea pârâtei din procedura principală la plata cheltuielilor de judecată aferente întregii proceduri.

      Motivele și principalele argumente

   Recursul privește Hotărârea Camerei a șasea a Tribunalului Uniunii Europene din 15 iulie 2015.
   În susținerea recursului formulat, Westfälische Drahtindustrie GmbH, Westfälische Drahtindustrie Verwaltungsgesellschaft mbH & Co. KG și Pampus Industriebeteiligungen GmbH & Co. KG invocă următoarele motive:
   În primul rând, Tribunalul a încălcat articolul 261 TFUE și articolul 31 din Regulamentul nr. 1/2003 (1), sistemul repartizării competențelor și echilibrul instituțional, precum și principiul garantării protecției jurisdicționale efective, întrucât nu a ținut seama de limitele competenței de fond care îi este conferită și nu a examinat pe fond decizia atacată a Comisiei, ci a adoptat o decizie proprie independentă cu privire la amendă. Astfel, Tribunalul s-a substituit administrației și a privat recurentele de posibilitatea de a se apăra împotriva constatărilor de fapt inexacte, întrucât recursurile îndreptate împotriva deciziilor Tribunalului sunt limitate la probleme de drept.
   În al doilea rând, hotărârea atacată încalcă articolul 261 TFUE și articolul 31 din Regulamentul nr. 1/2003 în măsura în care Tribunalul nu a ținut seama de data relevantă la care trebuie apreciată situația de fapt și de drept și în măsura în care, în cadrul exercitării – de altfel eronată, astfel cum s-a precizat anterior – a competenței sale de fond, acesta s-a întemeiat pe situația de drept și de fapt de la data pronunțării hotărârii sale sau pe fapte survenite în anii 2011-2013, așadar după adoptarea deciziei atacate a Comisiei. Deciziile citate de Tribunal „în acest sens” nu justifică poziția acestuia; dimpotrivă, din jurisprudența instanțelor Uniunii reiese în mod clar că informațiile suplimentare pot fi luate în considerare, pe de o parte, doar în favoarea întreprinderilor vizate și, pe de altă parte, numai dacă acestea erau deja disponibile la data adoptării deciziei Comisiei.
   În al treilea rând, prin încălcarea principiului proporționalității și a principiului egalității de tratament, Tribunalul a încălcat drepturile fundamentale ale recurentelor. Prin faptul că nu a ținut seama de principiul menționat la punctul 35 din Liniile directoare privind calcularea amenzilor potrivit căruia întreprinderile care sunt autorizate să efectueze unei plăți eșalonate a amenzii trebuie să aibă posibilitatea de a plăti această amendă, în general, într-o perioadă de 3-5 ani, Tribunalul a aplicat o amendă disproporționată recurentelor care o puteau achita, în cel mai bun caz, într-o perioadă extrem de lungă. În plus, în cadrul analizei principiului egalității de tratament, din perspectiva aplicării principiilor dezvoltate în temeiul punctului 35 din Liniile directoare privind calcularea amenzilor și în vederea stabilirii datei relevante, Tribunalul nu a ținut seama de caracterul comparabil al situațiilor de fapt.
   În sfârșit, prin intermediul hotărârii atacate, Tribunalul a încălcat și dreptul procedural fundamental al recurentelor referitor la garantarea unei protecții jurisdicționale efective întrucât, în cadrul exercitării competenței sale de fond, acesta s-a limitat să facă trimitere la calculele amenzii efectuate de Comisie și la faptele prezentate de părți. Acesta nu poate constitui un control complet și fără restricții realizat de o instanță neutră, care este necesar în vederea garantării unei protecții jurisdicționale efective împotriva deciziilor Comisiei de aplicare a unei amenzi.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (JO L 1, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 16).


title: Cauza T-566/11: Acțiune introdusă la 31 octombrie 2011 — Vieejo Valle/OAPI — Etablissements Coquet (Servicio de café con estrías)

text:
               4.2.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/26

         Acțiune introdusă la 31 octombrie 2011 — Vieejo Valle/OAPI — Etablissements Coquet (Servicio de café con estrías)
   (Cauza T-566/11)
   2012/C 32/55
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Vieejo Valle, SA L'Olleria, Spania) (reprezentant: I. Temiño Ceniceros, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Etablissements Coquet SA (Saint Léonard de Noblat, Franța)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               declararea ca admisibilă a prezentei cereri împreună cu anexele sale;

               —

               anularea Deciziei Camerei a treia de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 29 iulie 2011, în cauza R 1054/2010-3;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Modelul industrial sau desenul înregistrat care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: desenul industrial nr. 384.912-0001, care reprezintă un serviciu cu ornamente, o ceașcă de cafea cu farfurie.

      Titularul modelului industrial sau desenului comunitar: reclamanta.

      Partea care solicită declararea nulității modelului industrial sau desenului comunitar: Etablissements Coquet SA.

      Motivarea cererii de declarare a nulității: încălcarea articolului 25 alineatul (1) litera (f) din Regulamentul (CE) nr. 6/2002, având în vedere că modelul industrial comunitar constituie o utilizare neautorizată a unei opere protejate de legislația privind dreptul de autor a unui stat membru.

      Decizia diviziei de anulare: admite cererea de declarare a nulității.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: Încălcarea articolului 25 alineatul (1) litera (f) din Regulamentul CE) nr. 6/2002 și a articolului 28 alineatul (1) litera (b) punctul (iii) din Regulamentul nr. 2245/2002 având în vedere că pârâtul nu ar fi furnizat suficient probe documentare nici privind opera protejată pe care se întemeiază cererea de declarare a nulității, nici privind proprietatea asupra acesteia, nici privind obiectul său.


title: Cauza C-168/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesfinanzhof (Germania) la 6 aprilie 2011 — Manfred Beker și Christa Beker/Finanzamt Heilbronn

text:
               16.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/10

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesfinanzhof (Germania) la 6 aprilie 2011 — Manfred Beker și Christa Beker/Finanzamt Heilbronn
   (Cauza C-168/11)
   2011/C 211/18
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesfinanzhof

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Manfred Beker și Christa Beker

      Pârât: Finanzamt Heilbronn

      Întrebarea preliminară

   Articolul 56 CE se opune unei reglementări a unui stat membru potrivit căreia, conform convențiilor interstatale de evitare a dublei impuneri, în cazul unei persoane supuse integral la plata impozitului ale cărei venituri din străinătate sunt supuse în statul de origine unui impozit corespunzător impozitului național pe venit, impozitul plătit în străinătate este dedus din impozitul național asupra veniturilor din acest stat astfel încât impozitul național pe venit stabilit pe baza venitului impozabil, care include veniturile din străinătate, se repartizează în funcție de raportul dintre aceste venituri din străinătate și veniturile totale, fără a fi luate în considerare cheltuielile speciale și obligațiile excepționale, drept costuri determinate de modul de viață, și nici împrejurările personale și familiale?


title: Cauza T-290/12: Acțiune introdusă la 29 iunie 2012 — Polonia/Comisia

text:
               18.8.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 250/18

         Acțiune introdusă la 29 iunie 2012 — Polonia/Comisia
   (Cauza T-290/12)
   2012/C 250/34
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamantă: Republica Polonă (reprezentanți: B. Majczyna și M. Szpunar, agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea articolului 1 punctele 2-4, 6, 12 și 13, a anexelor I și II, precum și a articolului 2 alineatele (1)-(3) coroborat cu articolul 3 din Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 302/2012 al Comisiei din 4 aprilie 2012 de modificare a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 543/2011 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1234/2007 al Consiliului în ceea ce privește sectorul fructelor și legumelor și sectorul fructelor și legumelor prelucrate (JO L 99, p. 21);

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv este întemeiat pe încălcarea principiului securității juridice și a principiului încrederii legitime.

               2.

               Al doilea motiv este întemeiat pe încălcarea principiului proporționalității.

               3.

               Al treilea motiv este întemeiat pe încălcarea articolului 296 TFUE, din cauza motivării insuficiente a dispozițiilor atacate.

               4.

               Al patrulea motiv este întemeiat pe încălcarea principiului solidarității și a principiului cooperării loiale.


title: Cauza C-384/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Hof van Cassatie van België la 29 iulie 2010 — Jan Voogsgeerd/Navimer SA

text:
               20.11.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 317/14

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Hof van Cassatie van België la 29 iulie 2010 — Jan Voogsgeerd/Navimer SA
   (Cauza C-384/10)
   ()
   2010/C 317/26
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Hof van Cassatie van België

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Jan Voogsgeerd

      Pârâtă: Navimer SA

      Întrebările preliminare

               1.

               Prin țara în care se află sediul prin care a fost angajat salariatul, în sensul articolului 6 alineatul (2) litera (b) din Convenția cu privire la legea aplicabilă obligațiilor contractuale deschisă spre semnare la 19 iunie 1980 la Roma (1), se înțelege țara, în care se află sediul angajatorului, care, potrivit contractului de muncă, l-a angajat pe salariat sau țara în care se află sediul angajatorului, unde angajatul lucrează efectiv, chiar dacă acesta nu își desfășoară în mod obișnuit munca într-o singură țară?

               2.

               Locul în care angajatul, care nu își desfășoară în mod obișnuit munca într-o singură țară, este obligat să se prezinte și în care primește instrucțiuni și dispoziții privind desfășurarea activității sale, trebuie considerat drept locul în care angajatul lucrează efectiv în sensul primei întrebări?

               3.

               E necesar ca sediul angajatorului, la care angajatul își exercită efectiv activitatea în sensul primei întrebări să îndeplinească anumite condiții de formă, ca de pildă, să aibă personalitate juridică proprie sau este suficient ca acesta să fie un sediu de facto?

               4.

               Sediul unei alte societăți, care se află în relații cu societatea angajatoare, poate servi drept sediu în sensul celei de a treia întrebări, chiar dacă dreptul de a da instrucțiuni și dispoziții nu a fost transferat acestei alte societăți?

      (1)  JO 1980, L 226, p. 1


title: Cauza C-415/13: Ordonanța președintelui Curții din 22 mai 2014 – Fabryka Łożysk Tocznych-Kraśnik S.A./Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI), Impexmetal S.A.

text:
               11.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 261/19

         Ordonanța președintelui Curții din 22 mai 2014 – Fabryka Łożysk Tocznych-Kraśnik S.A./Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI), Impexmetal S.A.
   (Cauza C-415/13) (1)

   2014/C 261/32
   Limba de procedură: polona
   Președintele Curţii a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 274, 21.9.2013.


title: Cauza C-573/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Conseil d'État (Belgia) la 11 decembrie 2014 – Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides/Mostafa Lounani

text:
               9.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 46/36

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Conseil d'État (Belgia) la 11 decembrie 2014 – Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides/Mostafa Lounani
   (Cauza C-573/14)
   (2015/C 046/43)
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Conseil d'État

      Părțile din procedura principală

      Recurent: Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides

      Intimat: Mostafa Lounani

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 12 alineatul (2) litera (c) din Directiva 2004/83/CE a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind standardele minime referitoare la condițiile pe care trebuie să le îndeplinească resortisanții țărilor terțe sau apatrizii pentru a putea beneficia de statutul de refugiat sau persoanele care, din alte motive, au nevoie de protecție internațională și referitoare la conținutul protecției acordate (1) trebuie interpretat în sensul că implică în mod necesar, pentru a putea fi aplicată clauza de excludere pe care o prevede, ca solicitantul de azil să fi fost condamnat pentru una dintre infracțiunile de terorism prevăzute la articolul 1 alineatul (1) din Decizia-cadru 2002/475/JAI a Consiliului din 13 iunie 2002 privind combaterea terorismului (2), care a fost transpusă în Belgia prin Legea din 19 decembrie 2003 privind infracțiunile de terorism?

               2)

               În cazul unui răspuns negativ, fapte precum cele prevăzute la punctul 5.9.2. din hotărârea atacată, nr. 96.933, a Conseil du contentieux des étrangers, pronunțată la 12 februarie 2013, care sunt imputate intimatului prin hotărârea tribunal correctionnel de Bruxelles din 16 februarie 2006 și pentru care acesta a fost condamnat pentru participare la o organizație teroristă, pot fi considerate acte contrare scopurilor și principiilor Organizației Națiunilor Unite, în sensul articolului 12 alineatul (2) litera (c) din Directiva 2004/83/CE, citată anterior?

               3)

               În cadrul examinării excluderii unui solicitant de la acordarea protecției internaționale ca urmare a participării sale la o organizație teroristă, condamnarea în calitate de membru de conducere al unei organizații teroriste, prin care se constată că solicitantul de protecție internațională nu săvârșise, nu încercase să săvârșească și nici nu amenințase că va săvârși un act terorist, este suficientă pentru a se putea constata existența unui act de participare sau de instigare, în sensul articolului 12 alineatul (3) din Directiva 2004/83/CE, imputabil solicitantului sau este necesar să se procedeze la o examinare individuală a faptelor cauzei și să se demonstreze participarea sau instigarea la săvârșirea unei infracțiuni de terorism definite la articolul 1 din Decizia-cadru 2002/475/JAI din 13 iunie 2002 privind combaterea terorismului?

               4)

               În cadrul examinării excluderii unui solicitant de la acordarea protecției internaționale ca urmare a participării sale la o organizație teroristă, dacă este cazul în calitate de conducător, actul de instigare sau de participare prevăzut la articolul 12 alineatul (3) din Directiva 2004/83/CE trebuie să privească săvârșirea unei infracțiuni de terorism astfel cum este definită la articolul 1 din Decizia-cadru 2002/475/JAI din 13 iunie 2002 privind combaterea terorismului sau poate privi participarea la un grup terorist, prevăzută la articolul 2 din decizia-cadru respectivă?

               5)

               În materie de terorism, excluderea de la acordarea protecției internaționale, prevăzută la articolul 12 alineatul (2) litera (c) din Directiva 2004/83/CE, este posibilă în lipsa săvârșirii, a instigării sau a participării la un act violent, de o natură deosebit de crudă, astfel cum este prevăzut la articolul 1 din Decizia-cadru 2002/475/JAI din 13 iunie 2002 privind combaterea terorismului?

      (1)  JO L 304, p. 12, Ediție specială, 19/vol. 7, p. 52.

      (2)  JO L 164, p. 3, Ediție specială, 19/vol. 3, p. 252.


title: Cauza T-75/12: Acțiune introdusă la 16 februarie 2012 — Nu Air Polska/Comisia

text:
               21.4.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 118/28

         Acțiune introdusă la 16 februarie 2012 — Nu Air Polska/Comisia
   (Cauza T-75/12)
   2012/C 118/48
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Nu Air Polska sp. z o.o. (Varșovia, Polonia) (reprezentant: R. MacLean, Solicitor)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               declararea admisibilității cererii;

               —

               anularea în parte a articolului 1 din Decizia C(2011) 8826 a Comisiei, a articolului 1 din Decizia C(2011) 8803 a Comisiei și a articolului 1 din Decizia C(2011) 8801 a Comisiei, toate aceste trei decizii fiind adoptate la 6 decembrie 2011, întrucât acordă o rambursare în parte a taxelor anti-dumping plătite de reclamantă și reține în mod nelegal tranșe suplimentare de rambursare a taxelor anti-dumping ce revin în mod legal reclamantei;

               —

               menținerea în vigoare a deciziilor atacate până la adoptarea de către Comisia Europeană a măsurilor necesare pentru a se conforma unei hotărâri pronunțate de Curte;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe faptul că pârâta a săvârșit o eroare vădită de apreciere în aplicarea unei marje de profit adecvate și rezonabile a unui importator fără legătură cu UE, nereușind să stabilească astfel un preț de export fiabil în vederea calculării valorii corecte corespunzătoare rambursării taxelor anti-dumping, ceea ce a condus la încălcarea articolului 2 alineatul (9) și a articolului 18 alineatul (3) din Regulamentul (CE) al Consiliului nr. 1225/2009 (1).

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe faptul că pârâta a săvârșit o eroare vădită de apreciere prin deducerea taxelor anti-dumping drept costuri în cadrul stabilirii prețului de export, nereușind să stabilească astfel o marjă de dumping fiabilă în vederea calculării valorii corecte corespunzătoare rambursării taxelor anti-dumping, încălcând prin urmare articolul 2 alineatele (9) și (11) și articolul 11 alineatul (10) din Regulamentul (CE) al Consiliului nr. 1225/2009.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe faptul că pârâta nu a informat-o prompt și în mod corespunzător cu privire la cerințele necesare pentru a respecta articolul 11 alineatul (10) din Regulamentul (CE) al Consiliului nr. 1225/2009, încălcându-i astfel dreptul de apărare consacrat în dreptul comun al UE, precum și principiul bunei administrări, de asemenea prevăzut de dreptul comun al UE, și totodată articolul 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 al Consiliului privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene (JO 2009 L 343, p. 51).


title: Cauza C-408/12 P: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 4 septembrie 2014 – YKK Corp., YKK Holding Europe BV, YKK Stocko Fasteners GmbH/Comisia Europeană [Recurs – Înțelegeri – Piețe ale fermoarelor și ale altor închizători, precum și ale mașinilor de aplicare – Răspunderi succesive – Plafon legal al amenzii – Articolul 23 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 – Noțiunea „întreprindere” – Răspundere personală – Principiul proporționalității – Multiplicator de descurajare]

text:
               10.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 395/5

      Hotărârea Curții (Camera a doua) din 4 septembrie 2014 – YKK Corp., YKK Holding Europe BV, YKK Stocko Fasteners GmbH/Comisia Europeană
      (Cauza C-408/12 P) (1)

      ([Recurs - Înțelegeri - Piețe ale fermoarelor și ale altor închizători, precum și ale mașinilor de aplicare - Răspunderi succesive - Plafon legal al amenzii - Articolul 23 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 - Noțiunea „întreprindere” - Răspundere personală - Principiul proporționalității - Multiplicator de descurajare])
      (2014/C 395/05)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurente: YKK Corp., YKK Holding Europe BV, YKK Stocko Fasteners GmbH (reprezentanți: D. Arts, W. Devroe, E. Winter și F. Miotto, avocați)

         Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Bouquet și R. Sauer, agenți)

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Hotărârea Tribunalului Uniunii Europene YKK și alții/Comisia (EU:T:2012:322) în ceea ce privește aplicarea, în scopul stabilirii cuantumului maxim al amenzii, în cadrul cooperării în cercurile de la Basel-Wuppertal și de la Amsterdam pe piața închizătorilor din metal și plastic și a mașinilor de aplicare, a unui plafon de 10 % calculat pe baza cifrei de afaceri a grupului YKK din anul anterior adoptării Deciziei C(2007) 4257 final a Comisiei din 19 septembrie 2007 privind o procedură de aplicare a articolului [81 CE] (cazul COMP/39.168 – PO/Articole de mercerie din metal și plastic: Închizători), în ceea ce privește perioada încălcării pentru care YKK Stocko Fasteners GmbH a fost considerată ca fiind singura răspunzătoare.

                  2)

                  Respinge în rest recursul.

                  3)

                  Anulează articolul 2 alineatul (2) din Decizia C(2007) 4257 final în ceea ce privește calculul amenzii pentru care YKK Stocko Fasteners GmbH a fost considerată ca fiind singura răspunzătoare în cadrul cooperării în cercurile de la Basel-Wuppertal și de la Amsterdam.

                  4)

                  Stabilește amenda aplicată YKK Stocko Fasteners GmbH pentru încălcarea pentru care aceasta este răspunzătoare în mod exclusiv, în cadrul cooperării în cercurile de la Basel-Wuppertal și de la Amsterdam, la 2 792 800 de euro.

                  5)

                  Obligă YKK Corporation, YKK Holding Europe BV și YKK Stocko Fasteners GmbH la suportarea propriilor cheltuieli de judecată, precum și la suportarea a trei sferturi din cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană atât în procedura în primă instanță, cât și în procedura de recurs.

                  6)

                  Obligă Comisia Europeană la suportarea unui sfert din propriile cheltuieli de judecată efectuate atât în procedura în primă instanță, cât și în procedura de recurs.

         (1)  JO C 343, 10.11.2012.


title: Cauza C-80/10: Ordonanța președintelui Curții din 12 noiembrie 2010 — Comisia Europeană/Republica Elenă

text:
               19.3.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 89/13

         Ordonanța președintelui Curții din 12 noiembrie 2010 — Comisia Europeană/Republica Elenă
   (Cauza C-80/10) (1)

   2011/C 89/25
   Limba de procedură: greaca
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 100, 17.4.2010.


title: Cauza T-52/03: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 8 iulie 2008 — Knauf Gips/Comisia Comunităților Europene ( Concurență — Înțelegeri — Piața plăcilor din ipsos — Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE — Acces la dosar — Încălcare unică și continuă — Imputare — Amendă — Orientările privind calcularea amenzilor — Cooperare în cursul procedurii administrative )

text:
               15.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/40

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 8 iulie 2008 — Knauf Gips/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-52/03) (1)

   („Concurență - Înțelegeri - Piața plăcilor din ipsos - Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE - Acces la dosar - Încălcare unică și continuă - Imputare - Amendă - Orientările privind calcularea amenzilor - Cooperare în cursul procedurii administrative’)
   (2008/C 209/68)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: Knauf Gips KG, fostă Gebr. Knauf Westdeutsche Gipswerke KG (Iphofen, Germania) (reprezentanți: inițial M. Klusmann și F. Wiemer, ulterior M. Klusmann, avocats)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: inițial F. Castillo de la Torre și S. Rating, ulterior F. Castillo de la Torre și R. Sauer, agenți)
   Obiectul
   Cerere de anulare a Deciziei 2005/471/CE a Comisiei din 27 noiembrie 2002 privind o procedură de aplicare a articolului 81 [CE] împotriva BPB plc, a Gebrüder Knauf Westdeutsche Gipswerke KG, a Société Lafarge SA și a Gyproc Benelux NV (Cauza COMP/E-1/37.152 — Plăci din ipsos) (JO 2005, L 166, p. 8), sau, cu titlu subsidiar, o cerere de anulare sau de reducere a amenzii aplicate reclamantei.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Knauf Gips KG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 101, 26.4.2003.


title: Cauza T-304/08: Acțiune introdusă la 5 august 2008 — Smurfit Kappa Group/Comisia

text:
               25.10.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 272/30

         Acțiune introdusă la 5 august 2008 — Smurfit Kappa Group/Comisia
   (Cauza T-304/08)
   (2008/C 272/57)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Smurfit Kappa Group plc (Dublin, Irlanda) (reprezentanți: T. Ottervanger, E. Henny, lawyers)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei Comisiei în temeiul articolului 230 CE;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamanta solicită, în temeiul articolului 230 CE, anularea Deciziei N 582/2007 a Comisiei din 2 aprilie 2008 (cauza „Ajutor pentru Propapier PM2 GmbH & Co. KG-LIP” C[2008]1107) prin care Comisia a autorizat ajutorul de stat notificat de Germania în favoarea PM2 GmbH & Co. KG.
   Reclamanta, o societate internațională de ambalaje cu sediul în Irlanda, a introdus la Comisie o plângere informală împotriva acordării unei subvenții considerabile pentru construirea unei fabrici de hârtie (în regiunea Brandenburg-Nordost din Germania) care, potrivit reclamantei, ar fi cea mai mare fabrică de hârtie din Uniunea Europeană. Reclamanta arată că, deși existau indicații clare în sensul că investiția subvenționată ar avea efecte serioase și disproporționate asupra sa și asupra întregului sector, Comisia a considerat că nu era necesară nicio investigare oficială de vreme ce ajutorul regional nu atingea pragurile limită referitoare la cotele de piață și la creșterea capacității, prevăzute la punctul 68 literele (a) și (b) din Liniile directoare privind ajutoarele de stat regionale pentru perioada 2007-2013 (1) (denumite în continuare „Liniile directoare privind ajutoarele regionale”) și, prin urmare, a declarat ajutorul ca fiind compatibil cu Tratatul CE.
   Reclamanta, o concurentă directă a beneficiarului ajutorului, atacă decizia Comisiei de a nu deschide o procedură oficială potrivit articolului 88 alineatul (2) CE în temeiul următoarelor motive:
   În primul rând, potrivit reclamantei, Comisia ar fi trebuit să inițieze procedura oficială în conformitate cu articolul 88 alineatul (2) CE și cu articolul 4 alineatul (4) din Regulamentul nr. 659/1999 (2) al Consiliului și ar fi trebuit să examineze mai detaliat ajutorul în lumina îndoielilor apărute în legătură cu dificultățile structurale ale pieței și conform unei aprecieri mai adecvate a pieței. Potrivit susținerilor reclamantei, Comisia s-a limitat în mod eronat la aplicarea pragurilor rigide prevăzute la punctul 68 din Liniile directoare privind ajutoarele regionale și a săvârșit o vădită eroare de apreciere la calcularea creșterii capacității.
   În al doilea rând, reclamanta arată că articolul 87 alineatul (3) CE și Liniile directoare privind ajutoarele regionale au fost încălcate de către Comisie în măsura în care decizia atacată i) nu conține nicio analiză a efectelor negative ale ajutorului asupra condițiilor comerciale și ii) interpretează în mod greșit Liniile directoare privind ajutoarele regionale. În acest temei, se arată că, în loc să pună în balanță avantajele pentru regiune și repercusiunile unui ajutor substanțial asupra întregului sector, Comisia a analizat numai dacă creșterea capacității este în sine de 5 %, în timp ce s-a abținut de la o analiză economică. De asemenea, se arată că aplicarea criteriului prevăzut la punctul 68 din Liniile directoare privind ajutoarele regionale este contrară Tratatului CE de vreme ce dispoziția menționată nu impune Comisiei să autorizeze automat toate măsurile de ajutor care se află sub pragul reglementat de această dispoziție.
   În al treilea rând, potrivit reclamantei, decizia atacată este viciată de erori de fapt și de erori vădite de apreciere cu privire la delimitarea pieței și la creșterea capacității.
   În al patrulea rând, se arată că articolul 87 alineatul (3) CE și Liniile directoare privind ajutoarele regionale au fost încălcate de către Comisie, în măsura în care decizia atacată conține o vădită eroare de apreciere în ceea ce privește calificarea măsurii de ajutor.
   În al cincilea rând, reclamanta afirmă că decizia este, de asemenea, viciată de erori grave de drept, în măsura în care aceasta consideră harta ajutoarelor regionale 2007-2013 pentru Germania ca fiind compatibilă cu Tratatul CE și permite acordarea unui ajutor regional regiunii Brandenburg-Nordost pentru întreaga perioadă 2007-2013 potrivit derogării prevăzute la articolul 87 alineatul (3) litera (a) CE. În plus, decizia atacată este eronată de vreme ce ignoră alt ajutor referitor la același proiect.
   În sfârșit, potrivit argumentării reclamantei, Comisia a încălcat obligația de a-și motiva în mod corespunzător decizia în legătură cu examinarea preliminară.

      (1)  JO C 54, p. 13, Ediție specială, 08/vol. 4, p. 231.

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE (JO L 83, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 41).


title: Cauza T-64/15: Hotărârea Tribunalului din 15 decembrie 2015 – Shoe Branding Europe/OAPI (Benzi paralele pe un pantalon) [„Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare constând în două benzi paralele pe un pantalon — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               8.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 48/49

         Hotărârea Tribunalului din 15 decembrie 2015 – Shoe Branding Europe/OAPI (Benzi paralele pe un pantalon)
   (Cauza T-64/15) (1)

   ([„Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare constând în două benzi paralele pe un pantalon - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2016/C 048/56)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Shoe Branding Europe BVBA (Oudenaarde, Belgia) (reprezentant: J. Løje, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanţi: iniţial P. Geroulakos, ulterior D. Gája, agenţi)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a OAPI din 3 decembrie 2014 (cauza R 2563/2013-5) privind o cerere de înregistrare ca marcă comunitară a unui semn constând în două benzi paralele pe un pantalon

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Shoe Branding Europe BVBA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 107, 30.3.2015.


title: Cauza C-668/13: Ordonanța Curții (Camera a noua) din 22 aprilie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Curtea de Apel Suceava – România) – Casa Judeţeană de Pensii Botoşani/Evangeli Paraskevopoulou [Trimitere preliminară — Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții — Întrebare preliminară identică — Securitatea socială a lucrătorilor migranți — Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 — Articolul 7 alineatul (2) litera (c) — Aplicabilitatea convențiilor de securitate socială între state membre — Refugiat repatriat originar dintr-un stat membru — Realizarea unor perioade de muncă pe teritoriul unui alt stat membru — Cerere de acordare a unei prestații pentru limită de vârstă — Refuz]

text:
               29.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/12

         Ordonanța Curții (Camera a noua) din 22 aprilie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Curtea de Apel Suceava – România) – Casa Judeţeană de Pensii Botoşani/Evangeli Paraskevopoulou
   (Cauza C-668/13) (1)

   ([Trimitere preliminară - Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții - Întrebare preliminară identică - Securitatea socială a lucrătorilor migranți - Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 - Articolul 7 alineatul (2) litera (c) - Aplicabilitatea convențiilor de securitate socială între state membre - Refugiat repatriat originar dintr-un stat membru - Realizarea unor perioade de muncă pe teritoriul unui alt stat membru - Cerere de acordare a unei prestații pentru limită de vârstă - Refuz])
   (2015/C 213/17)
   Limba de procedură: româna

      Instanța de trimitere

   Curtea de Apel Suceava

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Casa Judeţeană de Pensii Botoşani

      Pârâtă: Evangeli Paraskevopoulou

      Dispozitivul

   Articolul 7 alineatul (2) litera (c) din Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 al Consiliului din 14 iunie 1971 privind aplicarea regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați, cu lucrătorii care desfășoară activități independente și cu membrii familiilor acestora care se deplasează în cadrul Comunității, în versiunea modificată și actualizată prin Regulamentul (CE) nr. 118/97 al Consiliului din 2 decembrie 1996, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 1992/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2006, trebuie interpretat în sensul că un acord bilateral privind prestațiile de securitate socială ale resortisanților unuia dintre statele semnatare care au avut calitatea de refugiați politici pe teritoriul celuilalt stat semnatar, încheiat la o dată la care unul dintre cele două state semnatare nu aderase încă la Uniunea Europeană și care nu figurează în anexa III la acest regulament, nu rămâne aplicabil situației unor refugiați politici repatriați în statul lor de origine înainte de încheierea acordului bilateral și de intrarea în vigoare a regulamentului menționat.

      (1)  JO C 85, 22.3.2014.


title: Cauza F-3/07: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 5 decembrie 2007 — Moschonaki/Fundația Europeană pentru Îmbunătățirea Condițiilor de Viață și de Muncă (EUROFUND)

text:
               26.1.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/58

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 5 decembrie 2007 — Moschonaki/Fundația Europeană pentru Îmbunătățirea Condițiilor de Viață și de Muncă (EUROFUND)
   (Cauza F-3/07) (1)

   (2008/C 22/112)

      Limba de procedură: franceza

   Președintele Camerei întâi a dispus radierea cauzei în urma soluționării amiabile a litigiului.

      (1)  JO C 56, 10.3.2007, p. 43.


title: Cauza C-458/07: Acțiune introdusă la 10 octombrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Portugheză

text:
               8.12.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 297/30

         Acțiune introdusă la 10 octombrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Portugheză
   (Cauza C-458/07)
   (2007/C 297/48)
   Limba de procedură: portugheza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: P. Andrade și G. Braun, agent)

      Pârâtă: Republica Portugheză
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin lipsa garantării în practică a disponibilității cel puțin a unei liste complete a abonaților telefonici și cel puțin a unui serviciu de informații telefonice complete privind toți utilizatorii finali, conform dispozițiilor articolului 5 alineatele (1) și (2) și ale articolului 25 alineatele (1) și (3) din Directiva 2002/22/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind serviciul universal și drepturile utilizatorilor cu privire la rețelele și serviciile electronice de comunicații (1), Republica Portugheză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive;

               —

               obligarea Republicii Portugheze la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   În Portugalia, abonații Vodafone care și-au manifestat voința de a-și vedea numele înscris în anuarul serviciului universal continuă să nu figureze în această listă.
   Autoritatea de reglementare, ANACOM, nu a decis încă cu privire la formatul și modalitățile de furnizare a informațiilor în cauză. Situația legală actuală este responsabilitatea statului portughez.

      (1)  JO L 108, p. 51.


title: Cauza C-283/08: Ordonanța președintelui Curții din 17 decembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Țărilor de Jos

text:
               20.6.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 141/35

         Ordonanța președintelui Curții din 17 decembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Țărilor de Jos
   (Cauza C-283/08) (1)

   2009/C 141/66

      Limba de procedură: olandeza

   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 223, 30.8.2008.


               12.4.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 92/1

         (2008/C 92/01)
   Ultima publicație a Curții de Justiție în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

         JO C 79, 29.3.2008

   Publicații anterioare

      JO C 64, 8.3.2008

      JO C 51, 23.2.2008

      JO C 37, 9.2.2008

      JO C 22, 26.1.2008

      JO C 8, 12.1.2008

      JO C 315, 22.12.2007

   Aceste texte sunt disponibile pe:

               EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu