title: Cauza C-87/20: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 12 mai 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesfinanzhof – Germania) – Hauptzollamt B/XY [Trimitere preliminară – Protecția speciilor faunei și florei sălbatice prin controlul comerțului cu acestea – Regulamentele (CE) nr. 338/97 și nr. 865/2006 – Caviar de sturion – Introducere pe teritoriul vamal al Uniunii Europene cu titlu de efecte personale sau domestice – Permis de import – Derogare – Limită de 125 de grame per persoană – Depășire – Intenția de a le oferi cadou altor persoane]

text:
               12.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 278/19

      Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 12 mai 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesfinanzhof – Germania) – Hauptzollamt B/XY
      (Cauza C-87/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Protecția speciilor faunei și florei sălbatice prin controlul comerțului cu acestea - Regulamentele (CE) nr. 338/97 și nr. 865/2006 - Caviar de sturion - Introducere pe teritoriul vamal al Uniunii Europene cu titlu de efecte personale sau domestice - Permis de import - Derogare - Limită de 125 de grame per persoană - Depășire - Intenția de a le oferi cadou altor persoane)
      (2021/C 278/26)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Bundesfinanzhof

         Părțile din procedura principală

         Recurent: Hauptzollamt B

         Intimată: XY

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 7 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 338/97 al Consiliului din 9 decembrie 1996 privind protecția speciilor faunei și florei sălbatice prin controlul comerțului cu acestea, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (UE) nr. 1320/2014 al Comisiei din 1 decembrie 2014, trebuie interpretat în sensul că, la introducerea sa pe teritoriul vamal al Uniunii Europene, caviarul de sturion poate fi considerat un „efect personal sau domestic”, în sensul acestei dispoziții, atunci când este destinat să fie oferit drept cadou unui terț, în măsura în care niciun element nu indică un scop comercial, și poate beneficia astfel de derogarea, prevăzută de dispoziția menționată, de la obligația importatorului său de a prezenta un permis de import.

                  2)

                  Articolul 57 alineatul (5) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 865/2006 al Comisiei din 4 mai 2006 de stabilire a normelor de punere în aplicare a Regulamentului nr. 338/97, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (UE) 2015/870 al Comisiei din 5 iunie 2015, trebuie interpretat în sensul că, atunci când cantitatea de caviar de sturion introdusă pe teritoriul vamal al Uniunii Europene depășește limita de 125 de grame per persoană, iar importatorul nu deține un permis eliberat în scopul importului efectuat, întreaga cantitate de caviar de sturion astfel importată trebuie confiscată de autoritatea vamală competentă.

         (1)  JO C 175, 25.5.2020.


title: Cauza C-130/20: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 12 mai 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado de lo Social n° 3 de Barcelona – Spania) – YJ/Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS) [Trimitere preliminară – Egalitate de tratament între bărbați și femei în domeniul securității sociale – Directiva 79/7/CEE – Articolul 4 alineatul (1) – Discriminare pe criterii de sex – Reglementare națională care prevede acordarea unui supliment la pensie pentru maternitate femeilor care au avut un anumit număr de copii – Excluderea femeilor care au solicitat pensionarea anticipată de la beneficiul acestui supliment la pensie – Domeniul de aplicare al Directivei 79/7/CEE]

text:
               12.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 278/20

      Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 12 mai 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado de lo Social no 3 de Barcelona – Spania) – YJ/Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS)
      (Cauza C-130/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Egalitate de tratament între bărbați și femei în domeniul securității sociale - Directiva 79/7/CEE - Articolul 4 alineatul (1) - Discriminare pe criterii de sex - Reglementare națională care prevede acordarea unui supliment la pensie pentru maternitate femeilor care au avut un anumit număr de copii - Excluderea femeilor care au solicitat pensionarea anticipată de la beneficiul acestui supliment la pensie - Domeniul de aplicare al Directivei 79/7/CEE)
      (2021/C 278/28)
      Limba de procedură: spaniola

         Instanța de trimitere

      Juzgado de lo Social no 3 de Barcelona

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: YJ

         Pârât: Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS)

         Dispozitivul

      Directiva 79/7/CEE a Consiliului din 19 decembrie 1978 privind aplicarea treptată a principiului egalității de tratament între bărbați și femei în domeniul securității sociale nu se aplică unei reglementări naționale care prevede, în favoarea femeilor care au avut cel puțin doi copii biologici sau adoptați, un supliment la pensie pentru maternitate în cazul pensionării la vârsta obișnuită prevăzută sau al pensionării anticipate pentru anumite motive prevăzute de lege, însă nu în cazul pensionării anticipate voluntare a persoanei interesate.

         (1)  JO C 201, 15.6.2020.


title: Cauza C-142/20: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 6 mai 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Consiglio di Giustizia amministrativa per la Regione siciliana – Italia) – Analisi G. Caracciolo srl/Regione Siciliana – Assessorato regionale della salute – Dipartimento regionale per la pianificazione, Regione Sicilia – Assessorato della salute – Dipartimento per le attività sanitarie e osservatorio, Accredia – Ente Italiano di Accreditamento, Azienda sanitaria provinciale di Palermo [Trimitere preliminară – Apropierea legislațiilor – Regulamentul (CE) nr. 765/2008 – Cerințe de acreditare și de supraveghere a pieței în ceea ce privește comercializarea produselor – Organism național de acreditare unic – Eliberarea certificatului de acreditare organismelor de evaluare a conformității – Organism de acreditare cu sediul într-un stat terț – Articolul 56 TFUE – Articolul 102 TFUE – Articolele 20 și 21 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene – Validitate]

text:
               12.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 278/21

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 6 mai 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Consiglio di Giustizia amministrativa per la Regione siciliana – Italia) – Analisi G. Caracciolo srl/Regione Siciliana – Assessorato regionale della salute – Dipartimento regionale per la pianificazione, Regione Sicilia – Assessorato della salute – Dipartimento per le attività sanitarie e osservatorio, Accredia – Ente Italiano di Accreditamento, Azienda sanitaria provinciale di Palermo
      (Cauza C-142/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Apropierea legislațiilor - Regulamentul (CE) nr. 765/2008 - Cerințe de acreditare și de supraveghere a pieței în ceea ce privește comercializarea produselor - Organism național de acreditare unic - Eliberarea certificatului de acreditare organismelor de evaluare a conformității - Organism de acreditare cu sediul într-un stat terț - Articolul 56 TFUE - Articolul 102 TFUE - Articolele 20 și 21 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Validitate)
      (2021/C 278/29)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Consiglio di Giustizia amministrativa per la Regione siciliana

         Părțile din procedura principală

         Apelantă: Analisi G. Caracciolo srl

         Intimate: Regione Siciliana – Assessorato regionale della salute – Dipartimento regionale per la pianificazione, Regione Sicilia – Assessorato della salute – Dipartimento per le attività sanitarie e osservatorio, Accredia – Ente Italiano di Accreditamento, Azienda sanitaria provinciale di Palermo

         Cu participarea: Perry Johnson Laboratory Accreditation Inc.

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 4 alineatele (1) și (5) și articolul 7 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 765/2008 al Parlamentului European și al Consiliului din 9 iulie 2008 de stabilire a cerințelor de acreditare și de supraveghere a pieței în ceea ce privește comercializarea produselor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 339/93 al Consiliului trebuie interpretate în sensul că se opun interpretării unei legislații naționale potrivit căreia activitatea de acreditare poate fi desfășurată de alte organisme decât organismul național de acreditare unic, în sensul acestui regulament, care au sediul într-un stat terț, chiar și atunci când aceste organisme asigură respectarea standardelor internaționale și demonstrează, în special prin intermediul unor acorduri de recunoaștere reciprocă, că dispun de o calificare echivalentă cu cea a respectivului organism de acreditare unic.

                  2)

                  Examinarea celei de a doua întrebări preliminare nu a evidențiat niciun element de natură să afecteze validitatea dispozițiilor capitolului II din Regulamentul nr. 765/2008 în raport cu articolele 56 și 102 TFUE, precum și cu articolele 20 și 21 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

         (1)  JO C 209, 22.6.2020.


title: Cauza C-202/20: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 12 mai 2021 – Claudio Necci/Comisia Europeană, Parlamentul European, Consiliul Uniunii Europene [Recurs – Funcție publică – Fost agent contractual – Securitate socială – Sistemul comun de asigurări de sănătate (RCAM) – Articolul 95 din Regimul aplicabil celorlalți agenți ai Uniunii Europene (RAA) – Menținerea afilierii după pensionare – Condiția de a fi fost angajat o perioadă mai mare de trei ani – Cerere de afiliere la RCAM în urma unui transfer al drepturilor de pensie – Asimilarea sporului de ani de plată a contribuțiilor la sistemul de pensii unor ani de serviciu – Respingerea cererii – Acțiune în anulare – Act care lezează – Ordonanță a Tribunalului prin care se constată inadmisibilitatea acțiunii – Anulare]

text:
               12.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 278/22

      Hotărârea Curții (Camera a opta) din 12 mai 2021 – Claudio Necci/Comisia Europeană, Parlamentul European, Consiliul Uniunii Europene
      (Cauza C-202/20) (1)

      (Recurs - Funcție publică - Fost agent contractual - Securitate socială - Sistemul comun de asigurări de sănătate (RCAM) - Articolul 95 din Regimul aplicabil celorlalți agenți ai Uniunii Europene (RAA) - Menținerea afilierii după pensionare - Condiția de a fi fost angajat o perioadă mai mare de trei ani - Cerere de afiliere la RCAM în urma unui transfer al drepturilor de pensie - Asimilarea sporului de ani de plată a contribuțiilor la sistemul de pensii unor ani de serviciu - Respingerea cererii - Acțiune în anulare - Act care lezează - Ordonanță a Tribunalului prin care se constată inadmisibilitatea acțiunii - Anulare)
      (2021/C 278/30)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Recurent: Claudio Necci (reprezentanți: inițial S. Orlandi și T. Martin, avocați, ulterior S. Orlandi, avocat)

         Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: dB. Mongin și T. S. Bohr, agenți), Parlamentul European (reprezentanți: J. Van Pottelberge și I. Terwinghe, agenți), Consiliul Uniunii Europene (reprezentant: M. Bauer și M. Alver, agenți)

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Ordonanța Tribunalului Uniunii Europene din 25 martie 2020, Necci/Comisia (T-129/19, nepublicată, EU:T:2020:131).

                  2)

                  Trimite cauza spre rejudecare Tribunalului Uniunii Europene.

                  3)

                  Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.

         (1)  JO C 304, 14.9.2020.


title: Cauza C-209/20: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 20 mai 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de l’Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) – Regatul Unit) – Renesola UK Ltd/The Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs (Trimitere preliminară – Uniunea vamală – Aprecierea validității – Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1357/2013 – Determinarea țării de origine a modulelor solare asamblate într-o țară terță din celule solare fabricate în altă țară terță – Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 – Codul vamal comunitar – Articolul 24 – Originea mărfurilor în producerea cărora intervin mai multe țări – Noțiunea de „ultimă transformare sau prelucrare substanțială”)

text:
               12.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 278/22

      Hotărârea Curții (Camera a treia) din 20 mai 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de l’Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) – Regatul Unit) – Renesola UK Ltd/The Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs
      (Cauza C-209/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Uniunea vamală - Aprecierea validității - Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1357/2013 - Determinarea țării de origine a modulelor solare asamblate într-o țară terță din celule solare fabricate în altă țară terță - Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 - Codul vamal comunitar - Articolul 24 - Originea mărfurilor în producerea cărora intervin mai multe țări - Noțiunea de „ultimă transformare sau prelucrare substanțială”)
      (2021/C 278/31)
      Limba de procedură: engleza

         Instanța de trimitere

      Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

         Părțile din procedura principală

         Apelantă: Renesola UK Ltd

         Intimați: The Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

         Dispozitivul

      Examinarea primei întrebări preliminare nu a evidențiat niciun element de natură să afecteze validitatea Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 1357/2013 al Comisiei din 17 decembrie 2013 de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 2454/93 de stabilire a unor dispoziții de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului de instituire a Codului vamal comunitar.

         (1)  JO C 262, 10.08.2020.


title: Cauza C-230/20: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 20 mai 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de l’Augstākā tiesa (Senāts) – Letonia) – „BTA Baltic Insurance Company” AAS/Valsts ieņēmumu dienests [Trimitere preliminară – Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 – Codul vamal comunitar – Articolul 195 – Articolul 232 alineatul (1) litera (a) – Articolul 221 alineatul (3) – Tariful vamal comun – Recuperarea valorii datoriei vamale – Comunicarea către debitor a valorii taxelor – Termen de prescripție – Chemare în garanție îndreptată împotriva garantului – Executare silită în vederea plății – Termen rezonabil]

text:
               12.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 278/23

      Hotărârea Curții (Camera a opta) din 20 mai 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de l’Augstākā tiesa (Senāts) – Letonia) – „BTA Baltic Insurance Company” AAS/Valsts ieņēmumu dienests
      (Cauza C-230/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 - Codul vamal comunitar - Articolul 195 - Articolul 232 alineatul (1) litera (a) - Articolul 221 alineatul (3) - Tariful vamal comun - Recuperarea valorii datoriei vamale - Comunicarea către debitor a valorii taxelor - Termen de prescripție - Chemare în garanție îndreptată împotriva garantului - Executare silită în vederea plății - Termen rezonabil)
      (2021/C 278/32)
      Limba de procedură: letona

         Instanța de trimitere

      Augstākā tiesa (Senāts)

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă:„BTA Baltic Insurance Company” AAS

         Pârâtă: Valsts ieņēmumu dienests

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 195 din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului vamal comunitar, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 1186/2009 al Consiliului din 16 noiembrie 2009 de instituire a unui regim comunitar de scutiri de taxe vamale, trebuie interpretat în sensul că garantul unei datorii vamale vizat la acest articol nu poate fi calificat drept „debitor”, în sensul articolului 221 alineatul (3) din Regulamentul nr. 2913/92, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 1186/2009, și, prin urmare, nu i se poate aplica termenul de prescripție de trei ani de la data la care a luat naștere datoria vamală, prevăzut de această dispoziție.

                  2)

                  Articolul 232 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 2913/92, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 1186/2009, trebuie interpretat în sensul că obligația statelor membre, prevăzută de această dispoziție, de a se folosi de toate opțiunile pe care le au în conformitate cu legislația în vigoare pentru a obține plata taxelor se aplică nu numai debitorului, ci și garantului și acesta poate fi considerat, prin urmare, în temeiul articolului 232 alineatul (1) litera (a), ca fiind persoana împotriva căreia se îndreaptă executarea silită și care este supusă reglementărilor statului membru, inclusiv cele referitoare la termene, în materie de executare.

                  3)

                  Regula care decurge din principiul securității juridice, potrivit căreia trebuie respectat un termen de prescripție rezonabil, trebuie interpretată în sensul că se aplică acțiunii introduse împotriva garantului pentru a asigura recuperarea unei datorii vamale.

         (1)  JO C 255, 03.8.2020.


title: Cauza C-665/20 PPU: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 29 aprilie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Rechtbank Amsterdam – Țările de Jos) – Executarea unui mandat european de arestare emis împotriva X (Trimitere preliminară – Procedură preliminară de urgență – Cooperare judiciară în materie penală – Decizia-cadru 2002/584/JAI – Mandat european de arestare – Motive de neexecutare facultativă – Articolul 4 punctul 5 – Persoană căutată care a fost judecată definitiv pentru aceleași fapte într-o țară terță – Sentință care a fost executată sau nu mai poate fi executată în conformitate cu dreptul țării de condamnare – Punere în aplicare – Marjă de apreciere a autorității judiciare de executare – Noțiunea de „aceleași fapte” – Înlăturarea executării pedepsei acordată de o autoritate nejurisdicțională în cadrul unei măsuri generale de clemență)

text:
               12.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 278/24

      Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 29 aprilie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Rechtbank Amsterdam – Țările de Jos) – Executarea unui mandat european de arestare emis împotriva X
      (Cauza C-665/20 PPU) (1)

      (Trimitere preliminară - Procedură preliminară de urgență - Cooperare judiciară în materie penală - Decizia-cadru 2002/584/JAI - Mandat european de arestare - Motive de neexecutare facultativă - Articolul 4 punctul 5 - Persoană căutată care a fost judecată definitiv pentru aceleași fapte într-o țară terță - Sentință care a fost executată sau nu mai poate fi executată în conformitate cu dreptul țării de condamnare - Punere în aplicare - Marjă de apreciere a autorității judiciare de executare - Noțiunea de „aceleași fapte” - Înlăturarea executării pedepsei acordată de o autoritate nejurisdicțională în cadrul unei măsuri generale de clemență)
      (2021/C 278/33)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Rechtbank Amsterdam

         Partea din procedura principală

      X

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 4 punctul 5 din Decizia cadru 2002/584/JAI a Consiliului din 13 iunie 2002 privind mandatul european de arestare și procedurile de predare între statele membre, astfel cum a fost modificată prin Decizia cadru 2009/299/JAI a Consiliului din 26 februarie 2009, trebuie interpretat în sensul că, atunci când un stat membru alege să transpună această dispoziție în dreptul său intern, autoritatea judiciară de executare trebuie să dispună de o marjă de apreciere pentru a stabili dacă trebuie sau nu să refuze executarea unui mandat european de arestare pentru motivul prevăzut la această dispoziție.

                  2)

                  Articolul 3 punctul 2 și articolul 4 punctul 5 din Decizia cadru 2002/584, astfel cum a fost modificată prin Decizia cadru 2009/299, trebuie interpretate în sensul că noțiunea de „aceleași fapte”, care figurează în cuprinsul acestor două dispoziții, trebuie să facă obiectul unei interpretări uniforme.

                  3)

                  Articolul 4 punctul 5 din Decizia cadru 2002/584, astfel cum a fost modificată prin Decizia cadru 2009/299, care supune aplicarea motivului de neexecutare facultativă prevăzut la această dispoziție condiției ca, în caz de condamnare, sentința să fi fost executată sau să se afle în acel moment în curs de executare sau să nu mai poată fi executată, în conformitate cu dreptul țării de condamnare, trebuie interpretat în sensul că această condiție este îndeplinită atunci când persoana căutată a fost condamnată definitiv, pentru aceleași fapte, la o pedeapsă privativă de libertate pe care a executat o în parte în țara terță în care a fost pronunțată condamnarea, beneficiind de înlăturarea executării restului de pedeapsă acordată de o autoritate nejurisdicțională a acelei țări, în cadrul unei măsuri generale de clemență care se aplică și condamnaților ce au comis fapte grave și care nu se bazează pe considerente raționale de politică penală. Revine autorității judiciare de executare, în exercitarea marjei de apreciere de care dispune, sarcina de a evalua comparativ, pe de o parte, prevenirea impunității, precum și combaterea criminalității și, pe de altă parte, garantarea securității juridice a persoanei în cauză.

         (1)  JO C 128, 12.4.2021.


title: Cauza C-428/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Apelacyjny w Warszawie (Polonia) la 11 septembrie 2020 – A.K./Skarb Państwa

text:
               12.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 278/24

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Apelacyjny w Warszawie (Polonia) la 11 septembrie 2020 – A.K./Skarb Państwa
      (Cauza C-428/20)
      (2021/C 278/34)
      Limba de procedură: polona

         Instanța de trimitere

      Sąd Apelacyjny w Warszawie

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: A.K.

         Pârâtă: Skarb Państwa

         Întrebările preliminare

      Potrivit articolului 2 din Directiva 2005/14/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 mai 2005 de modificare a directivelor 72/166/CEE, 84/5/CEE, 88/357/CEE și 90/232/CEE și a Directivei 2000/26/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind asigurarea de răspundere civilă auto (1) – statul membru care a stabilit o perioadă de tranziție pentru adaptarea sumelor minime asigurate avea obligația de a majora sumele asigurate pentru a atinge cel puțin jumătate din nivelurile prevăzute la articolul modificat 1 alineatul (2) din Directiva 84/5/CEE în decursul a 30 de luni de la data punerii în aplicare a directivei:

                  —

                  pentru toate contractele de asigurare auto în vigoare după cele 30 de luni menționate, inclusiv pentru contractele încheiate înainte de 11 decembrie 2009, dar care continuă să fie în vigoare și după această dată – în ceea ce privește evenimentele cauzatoare de prejudicii produse după 11 decembrie 2009,

                  —

                  pentru toate evenimentele cauzatoare de prejudicii produse după 11 decembrie 2009 sau exclusiv pentru noile contracte de asigurare auto, încheiate după 11 decembrie 2009?

         (1)  JO 2005, L 149, p. 14, Ediție specială, 06/vol. 7, p. 212.


title: Cauza C-580/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunalul Neamţ (România) la data de 3 noiembrie 2020 – Ministerul Public – D.N.A. – Serviciul Teritorial Bacău / XXX, YYY

text:
               12.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 278/25

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunalul Neamţ (România) la data de 3 noiembrie 2020 – Ministerul Public – D.N.A. – Serviciul Teritorial Bacău / XXX, YYY
      (Cauza C-580/20)
      (2021/C 278/35)
      Limba de procedură: română

         Instanţa de trimitere

      Tribunalul Neamţ

         Părţile din acţiunea principală

         Inculpați: XXX, YYY

         Cealaltă parte în procedură: Ministerul Public – D.N.A. – Serviciul Teritorial Bacău
      Prin Ordonanța din 11 mai 2021, Curtea (Camera a şasea) a declarat Cererea de decizie preliminară formulată de Tribunalul Neamț (România) prin decizia din 14 octombrie 2020 vădit inadmisibilă.


title: Cauza C-190/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberlandesgericht Stuttgart (Germania) la 26 martie 2021 – Paypal (Europe) Sàrl et Cie, SCA/PQ

text:
               12.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 278/25

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberlandesgericht Stuttgart (Germania) la 26 martie 2021 – Paypal (Europe) Sàrl et Cie, SCA/PQ
      (Cauza C-190/21)
      (2021/C 278/36)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Oberlandesgericht Stuttgart

         Părțile din procedura principală

         Apelantă-pârâtă: Paypal (Europe) Sàrl et Cie, SCA

         Intimat-reclamant: PQ

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Un drept de natură delictuală, interpretat în mod izolat și autonom, trebuie calificat ca fiind contractual în sensul articolului 7 punctul 1 din Regulamentul (UE) 1215/2012 (1), în cazul în care dreptul de natură delictuală se află într-o oarecare măsură în conflict cu un drept contractual, fără ca existența dreptului de natură delictuală să prezinte relevanță pentru interpretarea contractului?

                  2)

                  În cazul unui răspuns negativ la întrebarea 1), atunci când un prestator de servicii de plată transferă fonduri în monedă electronică din contul unui client în contul beneficiar al unui operator de jocuri de noroc deschis la același prestator de servicii de plată, iar participarea prestatorului de servicii de plată la plățile în favoarea operatorului de jocuri de noroc poate fi considerată ilicită, locul de producere a prejudiciului în sensul articolului 7 punctul 2 din Regulamentul (UE) 1215/2012 trebuie stabilit:

                  2.1)

                  La sediul prestatorului de servicii de plată ca loc al operațiunii cu monedă electronică?

                  2.2)

                  În locul în care, în urma operațiunii (în orice caz, atunci când operațiunea este legală), se naște un drept la despăgubire al prestatorului de servicii de plată față de clientul care a dispus plata?

                  2.3)

                  În locul în care își are domiciliul clientul care a dispus plata?

                  2.4)

                  În locul în care se află contul bancar al clientului, la care prestatorul de servicii de plată poate avea acces prin intermediul unui mandat de debitare directă pentru alimentarea contului de monedă electronică?

                  2.5)

                  În locul pierderii la jocul de noroc a banilor transferați de prestatorul de servicii de plată în contul de pariuri al jucătorului de la operatorii de jocuri de noroc, și anume la sediul operatorului de jocuri de noroc?

                  2.6)

                  În locul în care clientul practică jocul de noroc interzis (în măsura în care locul jocului de noroc este și domiciliul clientului)?

                  2.7)

                  În niciunul dintre aceste locuri?

                  2.8)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea 2.2) și dacă prezintă relevanță locul în care operațiunea dă naștere unui drept la despăgubire al prestatorului de servicii de plată față de client, unde se naște dreptul la despăgubire față de clientul care dispune plata? Pentru localizarea acestei obligații poate fi luat în considerare locul de executare a contractului-cadru de servicii de plată sau domiciliul debitorului?

         (1)  Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 12 decembrie 2012 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (JO 2012, L 351, p. 1).


title: Cauza C-206/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal administratif de Dijon (Franța) la 31 martie 2021 – Domnul X/Préfet de Saône-et-Loire

text:
               12.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 278/26

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal administratif de Dijon (Franța) la 31 martie 2021 – Domnul X/Préfet de Saône-et-Loire
      (Cauza C-206/21)
      (2021/C 278/37)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Tribunal administratif de Dijon

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: domnul X

         Pârât: Préfet de Saône-et-Loire

         Întrebarea preliminară

      Prin cerința privind o asigurare de sănătate și resurse suficiente pentru a nu deveni o sarcină pentru sistemul de asistență socială, litera (b) a alineatului (1) al articolului 7, precum și alineatul (4) al articolului 8 din Directiva 2004/38/CE din 29 aprilie 2004 (1) instituie o discriminare indirectă […] în detrimentul persoanelor care, din cauza handicapului lor, nu sunt în măsură să exercite o activitate profesională sau nu pot desfășura decât o activitate limitată și se pot afla astfel în incapacitatea de a dispune de resurse suficiente pentru a se întreține fără a recurge în mod semnificativ sau chiar nerezonabil la sistemul de ajutor social al statului membru în care au reședința?

         (1)  Directiva 2004/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora, de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 1612/68 și de abrogare a Directivelor 64/221/CEE, 68/360/CEE, 72/194/CEE, 73/148/CEE, 75/34/CEE, 75/35/CEE, 90/364/CEE, 90/365/CEE și 93/96/CEE (JO 2004, L 158, p. 77, Ediție specială 5/vol.07, p.56).


title: Cauza C-245/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesverwaltungsgericht (Germania) la 19 aprilie 2021 – Bundesrepublik Deutschland, reprezentată de Bundesministerium des Innern, für Bau und Heimat/MA, PB

text:
               12.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 278/27

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesverwaltungsgericht (Germania) la 19 aprilie 2021 – Bundesrepublik Deutschland, reprezentată de Bundesministerium des Innern, für Bau und Heimat/MA, PB
      (Cauza C-245/21)
      (2021/C 278/38)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Bundesverwaltungsgericht

         Părțile din procedura principală

         Recurentă: Bundesrepublik Deutschland

         Intimați: MA, PB

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Suspendarea administrativă a punerii în aplicare a deciziei de transfer, care poate fi revocată numai ca urmare a imposibilității materiale (temporare) de efectuare a transferurilor din cauza pandemiei de COVID-19, intră, în cursul soluționării unei căi de atac jurisdicționale, în domeniul de aplicare al articolului 27 alineatul (4) din Regulamentul Dublin III (1)?

                  2)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, o astfel de decizie de suspendare determină întreruperea termenului de transfer prevăzut la articolul 29 alineatul (1) din Regulamentul Dublin III?

                  3)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la a doua întrebare, acest lucru este valabil și în cazul în care, înainte de apariția pandemiei de COVID-19, o instanță a respins o cerere, formulată de solicitantul de protecție, de suspendare a punerii în aplicare a deciziei de transfer în sensul articolului 27 alineatul (3) litera (c) din Regulamentul Dublin III până la soluționarea căii de atac?

         (1)  Regulamentul (UE) nr. 604/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 26 iunie 2013 de stabilire a criteriilor și mecanismelor de determinare a statului membru responsabil de examinarea unei cereri de protecție internațională prezentate într-unul dintre statele membre de către un resortisant al unei țări terțe sau de către un apatrid (JO 2013, L 180, p. 31).


title: Cauza C-248/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesverwaltungsgericht (Germania) la 21 aprilie 2021 – Bundesrepublik Deutschland, reprezentată de Bundesministerium des Innern, für Bau und Heimat/LE

text:
               12.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 278/28

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesverwaltungsgericht (Germania) la 21 aprilie 2021 – Bundesrepublik Deutschland, reprezentată de Bundesministerium des Innern, für Bau und Heimat/LE
      (Cauza C-248/21)
      (2021/C 278/39)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Bundesverwaltungsgericht

         Părțile din procedura principală

         Recurentă: Bundesrepublik Deutschland

         Intimat: LE

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Suspendarea administrativă a punerii în aplicare a deciziei de transfer, care poate fi revocată numai ca urmare a imposibilității materiale (temporare) de efectuare a transferurilor din cauza pandemiei de COVID-19, intră, în cursul soluționării unei căi de atac jurisdicționale, în domeniul de aplicare al articolului 27 alineatul (4) din Regulamentul Dublin III (1)?

                  2)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, o astfel de decizie de suspendare determină întreruperea termenului de transfer prevăzut la articolul 29 alineatul (1) din Regulamentul Dublin III?

                  3)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la a doua întrebare, acest lucru este valabil și în cazul în care, înainte de apariția pandemiei de COVID-19, o instanță a respins o cerere, formulată de solicitantul de protecție, de suspendare a punerii în aplicare a deciziei de transfer în sensul articolului 27 alineatul (3) litera (c) din Regulamentul Dublin III până la soluționarea căii de atac?

         (1)  Regulamentul (UE) nr. 604/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 26 iunie 2013 de stabilire a criteriilor și mecanismelor de determinare a statului membru responsabil de examinarea unei cereri de protecție internațională prezentate într-unul dintre statele membre de către un resortisant al unei țări terțe sau de către un apatrid (JO 2013, L 180, p. 31).


title: Cauza C-254/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale ordinario di Roma (Italia) la 22 aprilie 2021 – DG/ Ministero dell'Interno – Dipartimento per le Libertà Civili e l'Immigrazione – Direzione Centrale dei Servizi Civili per L’Immigrazione e l’Asilo – Unità Dublino

text:
               12.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 278/28

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale ordinario di Roma (Italia) la 22 aprilie 2021 – DG/ Ministero dell'Interno – Dipartimento per le Libertà Civili e l'Immigrazione – Direzione Centrale dei Servizi Civili per L’Immigrazione e l’Asilo – Unità Dublino
      (Cauza C-254/21)
      (2021/C 278/40)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Tribunale ordinario di Roma

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: DG

         Pârât: Ministero dell'Interno – Dipartimento per le Libertà Civili e l'Immigrazione – Direzione Centrale dei Servizi Civili per L’Immigrazione e l’Asilo – Unità Dublino

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Dreptul la o cale de atac efectivă în sensul articolului 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene impune să se considere că articolele 4 și 19 din aceeași cartă oferă, în împrejurările din cauza principală, o protecție și împotriva riscului de returnare indirectă în urma unui transfer către un stat membru al Uniunii, în care nu există deficiențe sistemice în sensul articolului 3 alineatul (2) din Regulamentul Dublin (1) (în situația în care nu sunt alte state membre responsabile pe baza criteriilor stabilite în capitolele III și IV), care a examinat și a respins anterior prima cerere de protecție internațională?

                  2)

                  Instanța din țara membră în care a fost depusă a doua cerere de protecție internațională, sesizată cu o cale de atac în temeiul articolului 27 din Regulamentul Dublin – și, prin urmare, competentă să evalueze transferul în interiorul Uniunii, însă nu și să soluționeze cererea de protecție – trebuie să aprecieze că există riscul de returnare indirectă către o țară terță atunci când țara membră în care a fost depusă prima cerere de protecție internațională a apreciat în mod diferit noțiunea de „protecție în interiorul țării de origine” în sensul articolului 8 din Directiva 2011/95/UE (2)?

                  3)

                  Aprecierea [riscului de] returnare indirectă, ca urmare a unei diferențe de interpretare, între două state membre, a nevoii de „protecție în interiorul țării de origine”, este compatibilă cu articolul 3 alineatul (1) (a doua teză) din regulament și cu interdicția generală impusă resortisanților unei țări terțe de a decide țara membră a Uniunii în care să depună cererea de protecție internațională?

                  4)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la întrebările precedente:

                              a)

                              aprecierea existenței [riscului de] returnare indirectă, efectuată de instanța statului în care solicitantul a depus a doua cerere de protecție internațională în urma respingerii primei cereri, impune aplicarea clauzei prevăzute la articolul 17 alineatul (1), definită de regulament drept „clauză discreționară”?

                              b)

                              care sunt criteriile pe care instanța sesizată [în temeiul] articolului 27 din regulament trebuie să le utilizeze pentru a putea aprecia riscul de returnare indirectă, pe lângă cele identificate în capitolele III și IV, ținând seama de faptul că acest risc a fost deja exclus de țara în care a fost examinată prima cerere de protecție internațională?

         (1)  Regulamentul (UE) nr. 604/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 26 iunie 2013 de stabilire a criteriilor și mecanismelor de determinare a statului membru responsabil de examinarea unei cereri de protecție internațională prezentate într-unul dintre statele membre de către un resortisant al unei țări terțe sau de către un apatrid (reformare) (JO 2013, L 180, p. 31).

         (2)  Directiva 2011/95/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 decembrie 2011 privind standardele referitoare la condițiile pe care trebuie să le îndeplinească resortisanții țărilor terțe sau apatrizii pentru a putea beneficia de protecție internațională, la un statut uniform pentru refugiați sau pentru persoanele eligibile pentru obținerea de protecție subsidiară și la conținutul protecției acordate (reformare) (JO 2011, L 337, p. 9).


title: Cauza C-256/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberlandesgericht München (Germania) la 22 aprilie 2021 – KP/TV, Gemeinde Bodman-Ludwigshafen

text:
               12.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 278/29

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberlandesgericht München (Germania) la 22 aprilie 2021 – KP/TV, Gemeinde Bodman-Ludwigshafen
      (Cauza C-256/21)
      (2021/C 278/41)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Oberlandesgericht München

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: KP

         Pârâte: TV, Gemeinde Bodman-Ludwigshafen

         Întrebarea preliminară

      Articolul 124 litera (d) și articolul 128 din Regulamentul 2017/1001 (1) trebuie interpretate în sensul că instanța din domeniul mărcilor Uniunii Europene rămâne competentă să se pronunțe cu privire la nulitatea unei mărci a Uniunii Europene, invocată în cadrul unei cereri reconvenționale în sensul articolului 128 din Regulamentul 2017/1001, chiar și după ce a fost retrasă în mod valabil acțiunea în constatarea încălcării drepturilor, în sensul articolului 124 litera (a), întemeiată pe această marcă a Uniunii Europene?

         (1)  Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului din 14 iunie 2017 privind marca Uniunii Europene (JO 2017, L 154, p. 1).


title: Cauza C-264/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Korkein oikeus (Finlanda) la 22 aprilie 2021 – Keskinäinen Vakuutusyhtiö Fennia/Koninklijke Philips N.V.

text:
               12.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 278/30

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Korkein oikeus (Finlanda) la 22 aprilie 2021 – Keskinäinen Vakuutusyhtiö Fennia/Koninklijke Philips N.V.
      (Cauza C-264/21)
      (2021/C 278/42)
      Limba de procedură: finlandeza

         Instanța de trimitere

      Korkein oikeus

         Părțile din procedura principală

         Recurentă: Keskinäinen Vakuutusyhtiö Fennia

         Intimată: Koninklijke Philips N.V.

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Noțiunea de producător în sensul articolului 3 alineatul (1) din Directiva privind răspunderea pentru produse (1) presupune ca o persoană care a aplicat sau care a autorizat aplicarea pe produs a numelui său, a mărcii sale sau a unui alt semn distinctiv trebuie să se prezinte și în alt mod drept producător al produsului?

                  2)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, pe baza căror criterii trebuie să se aprecieze prezentarea drept producător al produsului? Prezintă relevanță pentru această apreciere aspectul că produsul a fost fabricat de o filială a titularului mărcii și comercializat de o altă filială?

         (1)  Directiva 1999/34/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 10 mai 1999 de modificare a Directivei 85/374/CEE a Consiliului de apropiere a actelor cu putere de lege și a actelor administrative ale statelor membre cu privire la răspunderea pentru produsele cu defecte (JO 1999, L 141, p. 20, Ediție specială, 15/vol. 5, p. 34).


title: Cauza C-277/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Conseil d’État (Belgia) la 29 aprilie 2021 – Secrétariat général de l’Enseignement catholique ASBL (SeGEC), Fédération des Établissements libres subventionnés indépendants ASBL (FELSI), Groupe scolaire Don Bosco à Woluwe-Saint-Lambert ASBL, École fondamentale libre de Chênée ASBL, Collège Saint-Guibert de Gembloux ASBL, Collège Saint-Benoit de Maredsous ASBL, Pouvoir organisateur des Centres PMS libres à Woluwe ASBL/Institut des Comptes nationaux (ICN), Banque nationale de Belgique

text:
               12.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 278/30

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Conseil d’État (Belgia) la 29 aprilie 2021 – Secrétariat général de l’Enseignement catholique ASBL (SeGEC), Fédération des Établissements libres subventionnés indépendants ASBL (FELSI), Groupe scolaire Don Bosco à Woluwe-Saint-Lambert ASBL, École fondamentale libre de Chênée ASBL, Collège Saint-Guibert de Gembloux ASBL, Collège Saint-Benoit de Maredsous ASBL, Pouvoir organisateur des Centres PMS libres à Woluwe ASBL/Institut des Comptes nationaux (ICN), Banque nationale de Belgique
      (Cauza C-277/21)
      (2021/C 278/43)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Conseil d’État

         Părțile din procedura principală

         Reclamante: Secrétariat général de l’Enseignement catholique ASBL (SeGEC), Fédération des Établissements libres subventionnés indépendants ASBL (FELSI), Groupe scolaire Don Bosco à Woluwe-Saint-Lambert ASBL, École fondamentale libre de Chênée ASBL, Collège Saint-Guibert de Gembloux ASBL, Collège Saint-Benoit de Maredsous ASBL, Pouvoir organisateur des Centres PMS libres à Woluwe ASBL

         Pârâți: Institut des Comptes nationaux (ICN), Banque nationale de Belgique

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Punctul 20.309 litera (h) din anexa A la Regulamentul nr. 549/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 21 mai 2013 privind Sistemul european de conturi naționale și regionale din Uniunea Europeană (1) trebuie interpretat în sensul că o reglementare prin care o administrație publică competentă în domeniul de activitate al învățământului:

                              —

                              aprobă programele de studii;

                              —

                              reglementează atât structura studiilor, cât și misiunile prioritare și specifice, organizează un control asupra condițiilor de înscriere și de excludere ale elevilor, a deciziilor consiliilor pedagogice ale claselor și a participării financiare, organizează includerea unităților școlare în cadrul rețelelor structurate și impune elaborarea de proiecte educative, pedagogice și instituționale, precum și predarea unui raport de activități;

                              —

                              organizează un control și o inspecție privind în special materiile predate, nivelul de studii și aplicarea legilor lingvistice, cu excluderea metodelor pedagogice și

                              —

                              impune pentru fiecare clasă, secțiune, grad sau alte subdiviziuni un număr minim de elevi, cu excepția unei derogări ministeriale;

                        trebuie considerată „excesivă” în sensul acestei dispoziții, astfel încât dictează sau condiționează efectiv politica generală sau programul unităților din domeniul de activitate respectiv?

                  2)

                  Punctul 20.15 din anexa A la același regulament trebuie interpretat în sensul că include în noțiunea de norme generale norme specifice care constituie un „statut”, aplicabile membrilor personalului instituțiilor fără scop lucrativ care își desfășoară activitatea în domeniul învățământului care fac obiectul unei finanțări din partea unei administrații publice?

         (1)  JO 2013, L 174, p. 1.


title: Cauza C-278/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Østre Landsret (Danemarca) la 28 aprilie 2021 – Dansk Akvakultur som mandatar for AquaPri A/S /Miljø- og Fødevareklagenævnet

text:
               12.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 278/31

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Østre Landsret (Danemarca) la 28 aprilie 2021 – Dansk Akvakultur som mandatar for AquaPri A/S /Miljø- og Fødevareklagenævnet
      (Cauza C-278/21)
      (2021/C 278/44)
      Limba de procedură: daneza

         Instanța de trimitere

      Østre Landsret

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Dansk Akvakultur, acționând în numele AquaPri A/S

         Pârâtă: Miljø- og Fødevareklagenævnet

         Intervenient: Landbrug & Fødevarer (în susținerea AquaPri A/S)

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 6 alineatul (3) [prima teză] din Directiva 92/43/CEE a Consiliului din 21 mai 1992 privind conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică (Directiva habitate) (1) trebuie interpretat în sensul că se aplică unei situații precum cea din speță, în care se solicită o autorizație pentru continuarea exploatării unei ferme de acvacultură existente, în situația în care activitatea acestei ferme de acvacultură, precum și deversarea de azot și de alte elemente nutritive rămân neschimbate în raport cu activitatea și cu deversarea autorizate în 2006, cu toate că nu s-a realizat o evaluare a activității în ansamblu și a efectelor cumulative ale tuturor fermelor de acvacultură din zonă prin raportare la autorizația anterioară acordată fermei de acvacultură, în măsura în care autoritățile competente nu au efectuat decât o evaluare a deversării suplimentare totale de azot etc. provenite de la ferma de acvacultură vizată?

                  2)

                  Pentru a răspunde la prima întrebare, este relevant faptul că Planul național de gestionare a bazinelor hidrografice pentru perioada 2015-2021 ține seama de prezența fermelor de acvacultură din zonă în măsura în care rezervă o cantitate specifică de azot pentru a garanta că fermele de acvacultură existente în zonă își pot utiliza autorizațiile actuale de deversare și că deversarea efectivă provenită din fermele de acvacultură se încadrează în limitele stabilite?

                  3)

                  În cazul în care, într-o situație precum cea din speță, trebuie efectuată o evaluare în temeiul articolului 6 alineatul (3) [prima teză] din Directiva habitate, autoritatea competentă este obligată, în cadrul acestei evaluări, să țină seama de limitele impuse deversării de azot rezervate în Planul de gestionare a bazinelor hidrografice pentru perioada 2015-2021 precum și de orice alte informații și evaluări relevante care ar putea rezulta din Planul de gestionare a bazinelor hidrografice sau din planul Natura 2000 al zonei?

         (1)  JO 1992, L 206, p. 7, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 109.


title: Cauza C-279/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Østre Landsret (Danemarca) la 28 aprilie 2021 – X/Udlændingenævnet

text:
               12.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 278/32

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Østre Landsret (Danemarca) la 28 aprilie 2021 – X/Udlændingenævnet
      (Cauza C-279/21)
      (2021/C 278/45)
      Limba de procedură: daneza

         Instanța de trimitere

      Østre Landsret

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: X

         Pârât: Udlændingenævnet

         Întrebările preliminare

                  1.

                  Clauza de „standstill” prevăzută la articolul 13 din Decizia nr. 1/80 (1) se opune introducerii și aplicării unei reglementări naționale care, drept condiție pentru reîntregirea familiei cu privire la soți, impune – cu excepția cazului în care există motive deosebit de imperioase într-un caz particular – ca un test lingvistic în limba oficială a statului membru gazdă să fie susținut cu succes de soțul/concubinul care, în calitate de lucrător turc în statul membru în cauză, intră sub incidența Acordului de asociere și a Deciziei nr. 1/80, într-o situație precum cea în discuție în litigiul principal, în care lucrătorului turc i-a fost acordat dreptul de ședere permanentă în statul membru al Uniunii în cauză în temeiul reglementării aflate anterior în vigoare, care nu impunea susținerea cu succes a unui test în limba statului membru în cauză ca o condiție preliminară pentru dobândirea acelui drept?

                  2.

                  Dispozițiile speciale de interzicere a discriminării prevăzute la articolul 10 alineatul (1) din Decizia nr. 1/80 includ în sfera lor de aplicare o reglementare națională care, drept condiție a reîntregirii familiei cu privire la soți, impune – cu excepția cazului în care există motive deosebit de imperioase într-un caz particular – ca un test lingvistic în limba oficială a statului membru gazdă să fie susținut cu succes de soțul/concubinul care, în calitate de lucrător turc în statul membru în cauză, intră sub incidența Acordului de asociere și a Deciziei nr. 1/80, într-o situație precum cea în discuție în litigiul principal, în care lucrătorului turc i-a fost acordat dreptul de ședere permanentă în statul membru în cauză în temeiul reglementării aflate anterior în vigoare, care nu impunea susținerea cu succes a unui test în limba statului membru în cauză ca o condiție preliminară pentru dobândirea acelui drept?

                  3.

                  În cazul unui răspuns negativ la a doua întrebare, principiul general al nediscriminării prevăzut la articolul 9 din Acordul de asociere se opune unei reglementări naționale precum cea menționată, într-o situație precum cea în discuție în litigiul principal, în care lucrătorul turc a dobândit dreptul de ședere permanentă în statul membru al Uniunii în cauză în temeiul reglementării aflate anterior în vigoare, care nu impunea susținerea cu succes a unui test în limba oficială a statului membru gazdă ca o condiție preliminară pentru dobândirea acelui drept, în condițiile în care o astfel de cerință nu este impusă resortisanților statului nordic membru în cauză (în acest caz, Danemarca) și ai altor țări nordice, sau altor persoane care sunt resortisanți ai unei țări din Uniune (astfel, nefiind impusă resortisanților Uniunii/SEE)?

                  4.

                  În cazul unui răspuns afirmativ la a treia întrebare, principiul general al nediscriminării prevăzut la articolul 9 din Acordul de asociere poate fi invocat în mod direct în fața instanțelor naționale?

         (1)  Decizia nr. 1/80 a Consiliului de asociere din 19 septembrie 1980 privind dezvoltarea asocierii CEE-Turcia.


title: Cauza C-280/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Lituania) la 30 aprilie 2021 – P. I./Migracijos departamentas prie Lietuvos Respublikos vidaus reikalų ministerijos

text:
               12.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 278/33

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Lituania) la 30 aprilie 2021 – P. I./Migracijos departamentas prie Lietuvos Respublikos vidaus reikalų ministerijos
      (Cauza C-280/21)
      (2021/C 278/46)
      Limba de procedură: lituaniana

         Instanța de trimitere

      Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

         Părțile din procedura principală

         Recurent: P. I.

         Intimat: Migracijos departamentas prie Lietuvos Respublikos vidaus reikalų ministerijos

         Întrebarea preliminară

      Opoziția față de un grup care acționează ilegal și deține o influență bazată pe corupție, care îl oprimă pe un solicitant de azil prin intermediul aparatelor de stat și împotriva căruia este imposibil de organizat o apărare legitimă din cauza corupției extinse din statul respectiv, trebuie să fie considerată echivalentă cu opiniile politice atribuite în sensul articolului 10 din Directiva 2011/95/UE (1)?

         (1)  Directiva 2011/95/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 decembrie 2011 privind standardele referitoare la condițiile pe care trebuie să le îndeplinească resortisanții țărilor terțe sau apatrizii pentru a putea beneficia de protecție internațională, la un statut uniform pentru refugiați sau pentru persoanele eligibile pentru obținerea de protecție subsidiară și la conținutul protecției acordate (JO 2011, L 337, p. 9).


title: Cauza C-287/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landesgericht Salzburg (Austria) la 5 mai 2021 – FC/FTI Touristik GmbH

text:
               12.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 278/33

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Landesgericht Salzburg (Austria) la 5 mai 2021 – FC/FTI Touristik GmbH
      (Cauza C-287/21)
      (2021/C 278/47)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Landesgericht Salzburg

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: FC

         Pârâtă: FTI Touristik GmbH

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 12 alineatul (2) din Directiva (UE) 2015/2302 a Parlamentului European și a Consiliului din 25 noiembrie 2015 privind pachetele de servicii de călătorie și serviciile de călătorie asociate (1) (denumită în continuare „directiva”) trebuie interpretat în sensul că o reziliere a contractului privind pachetul de servicii de călătorie de către călătorul care invocă „circumstanțe inevitabile și extraordinare” este admisibilă în principiu numai imediat înainte de călătorie sau această reziliere poate avea loc, în anumite cazuri, și cu 3-4 luni înainte?

                  2)

                  În cazul în care o declarație de reziliere este admisibilă în principiu fără limită de timp, se adresează următoarele întrebări:

                              a)

                              dacă pentru prognoza care trebuie efectuată din perspectiva unui călător cu privire la perioada călătoriei planificată în cadrul unei evaluări ex ante este suficient că circumstanțele menționate anterior și afectarea care decurge din acestea pot fi deja evaluate cu o anumită probabilitate, iar în cazul unei situații de risc deja existente nu se poate aștepta o îmbunătățire semnificativă cu o probabilitate ridicată, și

                              b)

                              dacă o reziliere declarată după caz în mod anticipat nu poate fi pusă în sarcina călătorului dacă circumstanțele deja existente la momentul declarației de reziliere se manifestă numai imediat înainte de călătoria planificată, astfel încât călătoria nu poate fi efectuată în final de către organizator sau o participare la aceasta nu ar fi fost rezonabilă pentru călător?

                  3)

                  Pentru a aprecia existența unor circumstanțe inevitabile și extraordinare la locul de destinație sau în vecinătatea imediată a acestuia și afectarea semnificativă a executării pachetului care rezultă din aceasta sunt relevante:

                              a)

                              numai circumstanțele obiective sau trebuie luate în considerare și circumstanțe subiective ale călătorului, în speță scopul specific al călătoriei și însoțirea de către doi copii mici, și

                              b)

                              la aprecierea situației de risc probabile în perioada călătoriei, pe lângă călătoria de ducere și cea de întoarcere, se ia în considerare cu prioritate locul de destinație Sardinia, iar nu restul Italiei?

                  4)

                  Nu este conferit un drept de retragere gratuit dacă circumstanțele pe care se bazează călătorul existau deja la momentul rezervării sau erau cel puțin previzibile ori poate aceasta conduce cel puțin la aplicarea unui criteriu mai strict la aprecierea caracterului rezonabil al unei afectări?

                  5)

                  În cazul în care nu sunt îndeplinite condițiile de reziliere gratuită a călătoriei, se ridică problema dacă „comisioanele de reziliere standardizate rezonabile” convenite în sensul articolului 12 alineatul (1) din directivă pot varia exclusiv în cadrul procentelor uzuale în sector, stabilite pe baza experienței, sau este întotdeauna necesară examinarea cheltuielilor economisite și a încasărilor din alte utilizări ale serviciilor de călătorie anticipate în speță, cu indicarea bazei de calcul a organizatorului?

                  6)

                  La evaluarea caracterului rezonabil al comisioanelor de reziliere standardizate convenite se poate recurge la dreptul național, dacă acesta permite, în cazul unei sarcini procedurale anticipate disproporționate, stabilirea nivelului sumelor la libera latitudine a instanței?

                  7)

                  Articolul 12 alineatul (1) ultima teză din directivă, potrivit căruia la cererea călătorului, organizatorul prezintă o justificare pentru cuantumul comisioanelor de reziliere, se referă și la un comision de reziliere convenit, standardizat în funcție de un anumit procentaj, și care sunt consecințele juridice ale neîndeplinirii sau îndeplinirii insuficiente a acestei obligații de către organizator?

                  8)

                  Obligația de argumentare și sarcina probei revin organizatorului în ceea ce privește caracterul rezonabil al unui comision de reziliere convenit, standardizat în funcție de un anumit procentaj, sau revine întotdeauna călătorului sarcina de a contesta și de a demonstra ce economisește în mod obișnuit organizatorul, în funcție de momentul rezilierii, și ce poate obține acesta în mod obișnuit prin vânzări alternative de servicii de călătorie?

         (1)  Directiva (UE) 2015/2302 a Parlamentului European și a Consiliului din 25 noiembrie 2015 privind pachetele de servicii de călătorie și serviciile de călătorie asociate, de modificare a Regulamentului (CE) nr. 2006/2004 și a Directivei 2011/83/UE ale Parlamentului European și ale Consiliului și de abrogare a Directivei 90/314/CEE a Consiliului (JO 2015, L 326, p. 1).


title: Cauza C-288/21 P: Recurs introdus la 5 mai 2021 de Universität Koblenz-Landau împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a zecea extinsă) din 24 februarie 2021 în cauza T-108/18, Universität Koblenz-Landau/Agenția Executivă pentru Educație, Audiovizual și Cultură

text:
               12.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 278/34

      Recurs introdus la 5 mai 2021 de Universität Koblenz-Landau împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a zecea extinsă) din 24 februarie 2021 în cauza T-108/18, Universität Koblenz-Landau/Agenția Executivă pentru Educație, Audiovizual și Cultură
      (Cauza C-288/21 P)
      (2021/C 278/48)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Recurentă: Universität Koblenz-Landau (reprezentanți: C. von der Lühe, avocat, R. Di Prato, avocată)

         Cealaltă parte din procedură: Agenția Executivă pentru Educație, Audiovizual și Cultură

         Concluziile recurentei

                  —

                  Anularea Hotărârii Tribunalului Uniunii Europene din 24 februarie 2021, în cauza T-108/18 și declararea inexistenței cererilor de rambursare formulate împotriva recurentei prin decizia intimatei din 21 decembrie 2017 (nr. OF/2016/0720) și din 7 februarie 2018 (nr. OF/2016/0720),

                  —

                  în subsidiar, anularea Hotărârii Tribunalului Uniunii Europene menționată și trimiterea cauzei spre rejudecare Tribunalului Uniunii Europene,

                  —

                  obligarea intimatei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea recursului, recurenta invocă trei motive.

                  1.

                     Primul motiv: obiecție procedurală întemeiată pe omisiunea de a redeschide procedura orală
                  Recurenta susține că noile elemente de fapt pe care le expune, despre care a luat cunoștință abia după încheierea procedurii orale și pe care nu le-a putut invoca în cadrul procedurii până la acel moment, afectează motivarea deciziei atacate în privința unor aspecte esențiale, deoarece această decizie se întemeiază pe o stare de fapt care nu este confirmată de constatările autorității naționale însărcinate cu urmărirea penală.
                  În plus, cererea recurentei de redeschidere a procedurii orale ca urmare a unor noi elemente de fapt necunoscute până la momentul respectiv, care au o semnificație juridică pentru soluționarea litigiului în sensul că sunt apte să influențeze decizia în favoarea recurentei, a fost respinsă ca urmare a unei erori de apreciere.

                  2.

                     Al doilea motiv: nerespectarea domeniului de aplicare al dreptului de a fi ascultat
                  Tribunalul a ignorat faptul că intimata a ajuns la o concluzie nefavorabilă în privința recurentei referitor la utilizarea corectă a subvențiilor, deoarece, la momentul deciziei atacate a intimatei, era obiectiv imposibil pentru recurentă și fără culpă din partea sa, să prezinte documente care să dovedească utilizarea corectă a subvențiilor.

                  3.

                     Al treilea motiv: încălcarea principiului protecției încrederii legitime și nerespectarea domeniului de aplicare al principiului proporționalității
                  Tribunalul nu a luat în considerare sau nu a luat în considerare în mod corect încrederea legitimă pe care recurenta se putea baza ca urmare a unei aprobări scrise emise de intimată referitor la implementarea corectă a proiectelor subvenționate în litigiu.
                  Tribunalul nu a constatat nicio diferență semnificativă, care a apărut ulterior, în legătură cu situația de fapt pe care se baza declarația intimatei privind confirmarea utilizării corecte a fondurilor, dat fiind că numai o astfel de diferență ar fi permis repunerea în discuție a aprecierii inițiale pozitive privind procesele de utilizare a fondurilor și caracterul adecvat al acestora.
                  În cele din urmă, nu este în conformitate cu principiul proporționalității faptul că nu au fost clarificate pe deplin elementele care sugerează existența unei situații de fapt posibil diferite, printr-o examinare exhaustivă a surselor de informare accesibile intimatei și Tribunalului, înaintea adoptării de către intimată a celei mai riguroase măsuri dintre toate măsurile posibile (în speță, recuperarea integrală a subvențiilor acordate și plătite).


title: Cauza C-291/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal de première instance de Liège (Belgia) la 7 mai 2021 – Starkinvest SRL

text:
               12.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 278/35

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal de première instance de Liège (Belgia) la 7 mai 2021 – Starkinvest SRL
      (Cauza C-291/21)
      (2021/C 278/49)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Tribunal de première instance de Liège

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Starkinvest SRL

         Întrebările preliminare

                  1)

                  O hotărâre judecătorească notificată prin care o parte este obligată la plata unei penalități cu titlu cominatoriu în cazul încălcării unui ordin de încetare constituie o hotărâre judecătorească care obligă debitorul să plătească creanța creditorului în sensul articolului 7 alineatul (2) din Regulamentul nr. 655/2014 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 mai 2014 de instituire a unei proceduri pentru ordonanța asigurătorie europeană de indisponibilizare a conturilor bancare (1)?

                  2)

                  Intră în sfera noțiunii de „hotărâre judecătorească”, în sensul articolului 4 din Regulamentul nr. 655/2014 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 mai 2014 de instituire a unei proceduri pentru ordonanța asigurătorie europeană de indisponibilizare a conturilor bancare, o hotărâre judecătorească prin care o parte este obligată la plata unei penalități cu titlu cominatoriu și care, deși este executorie în țara de origine, nu stabilește în mod definitiv suma, în conformitate cu articolul 55 din Regulamentul nr. 1215/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 12 decembrie 2012 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (2)?

         (1)  Regulamentul (UE) nr. 655/2014 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 mai 2014 de instituire a unei proceduri pentru ordonanța asigurătorie europeană de indisponibilizare a conturilor bancare în vederea facilitării recuperării transfrontaliere a datoriilor în materie civilă și comercială (JO 2014, L 189, p. 59).

         (2)  JO 2012, L 351, p. 1.


title: Cauza C-297/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale Ordinario di Firenze (Italia) la 10 mai 2021 – XXX.XX/Ministero dell’Interno, Dipartimento per le Libertà civili e l'Immigrazione – Unità Dublino

text:
               12.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 278/36

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale Ordinario di Firenze (Italia) la 10 mai 2021 – XXX.XX/Ministero dell’Interno, Dipartimento per le Libertà civili e l'Immigrazione – Unità Dublino
      (Cauza C-297/21)
      (2021/C 278/50)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Tribunale Ordinario di Firenze

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: XXX.XX

         Pârât: Ministero dell’Interno, Dipartimento per le Libertà civili e l'Immigrazione – Unità Dublino

         Întrebările preliminare

                  1)

                  În principal, dacă articolul 17 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 604/2013 (1) trebuie să fie interpretat, în conformitate cu articolele 19 și 47 din [Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene] și cu articolul 27 din Regulamentul (UE) 604/2013 în sensul că judecătorul din statul membru sesizat cu calea de atac împotriva măsurii Unității Dublin poate constata responsabilitatea statului național care ar trebui să realizeze transferul în temeiul articolului 18 alineatul (1) litera (d), în cazul în care constată existența, în statul membru responsabil, a riscului de încălcare a principiului nereturnării prin returnarea solicitantului în propria țară de origine, unde solicitantul ar fi expus pericolului de moarte sau de tratamente inumane și degradante.

                  2)

                  În subsidiar, dacă articolul 3 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 604/2013 trebuie să fie interpretat în conformitate cu articolele 19 și 47 din [cartă] și cu articolul 27 din Regulamentul (UE) nr. 604/2013, în sensul de a-i fi permis judecătorului să constate responsabilitatea statului obligat să realizeze transferul conform literei (d) a articolului 18 alineatul (1) din același regulament, dacă se constată:

                              a)

                              existența în statul membru responsabil a riscului de încălcare a principiului de nereturnării prin returnarea solicitantului în propria țară de origine, unde ar fi expus pericolului de moarte sau de a fi supus unor tratamente inumane sau degradante;

                              b)

                              imposibilitatea de a realiza transferul către un alt stat desemnat [în] baza criteriilor menționate în titlul III din Regulamentul (UE) nr. 604/2013.

         (1)  Regulamentul (UE) nr. 604/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 26 iunie 2013 de stabilire a criteriilor și mecanismelor de determinare a statului membru responsabil de examinarea unei cereri de protecție internațională prezentate într-unul dintre statele membre de către un resortisant al unei țări terțe sau de către un apatrid (JO 2013, L 180, p. 31).


title: Cauza C-303/21: Acțiune introdusă la 11 mai 2021 – Comisia Europeană/Republica Italiană

text:
               12.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 278/37

      Acțiune introdusă la 11 mai 2021 – Comisia Europeană/Republica Italiană
      (Cauza C-303/21)
      (2021/C 278/51)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: W. Roels, A. Spina, agenți)

         Pârâtă: Republica Italiană

         Concluziile reclamantei

      Comisia solicită Curții:

                  —

                  să declare că, prin excluderea cetățenilor Uniunii Europene care nu sunt resortisanți italieni și care nu intenționează să se stabilească în Italia de la regimul taxei reduse pentru achiziționarea primei lor locuințe care nu este o locuință de lux pe teritoriul italian, Republica Italiană nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 18 și 63 TFUE;

                  —

                  obligarea Republicii Italiene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      O taxă redusă de înregistrare pentru achiziționarea în Italia unui imobil de locuit (reședință principală) este acordată în anumite condiții specifice, în special situarea bunului pe teritoriul comunei în care locuiește persoana impozabilă sau intenționează sa-și stabilească reședința în următoarele 18 luni de la achiziționarea imobilului. În vederea aplicării reducerii fiscale, această condiție se aplică în mod nediferențiat atât cetățenilor italieni, cât și cetățenilor celorlalte state membre. Or, având în vedere dispozițiile care fac obiectul prezentei acțiuni, această condiție nu este necesară doar pentru resortisanții italieni care, pentru motive legate de muncă, sunt expatriați în străinătate.
      Potrivit Comisiei, prevăzând, în vederea reducerii fiscale, că cetățenia italiană a persoanelor impozabile este factorul determinant la originea distincției între cetățeni italieni și cetățeni ai celorlalte state membre, legislația națională în discuție este sursa unei discriminări directe pe motive de cetățenie, interzisă de articolul 18 TFUE.
      Comisia apreciază, în plus, că, întrucât achiziționarea unui imobil pe teritoriul unui stat membru de către un non-rezident este o investiție imobiliară care ține de circulația capitalurilor între statele membre, tratamentul preferențial rezervat resortisanților unui stat membru prin legislația națională în discuție constituie o restricție privind libera circulație a capitalurilor interzisă prin articolul 63 alineatul (1) TFUE, care nu poate fi justificată obiectiv prin articolul 65 alineatele (1) și (3) TFUE.


title: Cauza C-342/21: Acțiune introdusă la 3 iunie 2021 – Comisia Europeană/Republica Slovacă

text:
               12.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 278/37

      Acțiune introdusă la 3 iunie 2021 – Comisia Europeană/Republica Slovacă
      (Cauza C-342/21)
      (2021/C 278/52)
      Limba de procedură: slovaca

         Părțile

         Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: M. Noll-Ehlers, R. Lindenthal, agenți)

         Pârâtă: Republica Slovacă

         Concluziile reclamantei

                  —

                  constatarea faptului că, prin depășirea sistematică și prelungită a valorilor-limită zilnice permise ale PM10 începând din 2005 în zona SKBB01, Banskobystrický kraj (regiunea Banská Bystrica, Slovacia) (cu excepția anului 2016) și în aglomerarea SKKO0.1 Košice (Slovacia) (cu excepția anilor 2009, 2015 și 2016), Republica Slovacă nu și-a îndeplinit obligația care îi revenea în temeiul articolului 13 alineatul (1) coroborat cu anexa XI la Directiva 2008/50/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 mai 2008 privind calitatea aerului înconjurător și un aer mai curat pentru Europa (1);

                  —

                  constatarea faptului că, prin neprevederea în planurile de protecție a calității aerului a unor măsuri potrivite, astfel încât perioada de depășire să fie cât mai scurtă cu putință în zona SKBB01, Banskobystrický kraj (regiunea Banská Bystrica, Slovacia) și în aglomerarea SKKO02 Košický kraj (regiunea Košice, Slovacia), Republica Slovacă nu și-a îndeplinit obligația care îi revenea în temeiul articolului 23 alineatul (1) al doilea paragraf coroborat cu anexa XV la Directiva 2008/50/CE;

                  —

                  obligarea Republicii Slovace la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Directiva 2008/50/CE stabilește valoarea-limită a PM10 pentru concentrația zilnică (50 μg/m3). Valoarea zilnică a concentrației nu poate fi depășită de mai mult de 35 de ori pe an calendaristic. Republica Slovacă a încălcat în mod sistematic și prelungit articolul 13 alineatul (1) din Directiva 2008/50 în zona Banskobystrický kraj (regiunea Banská Bystrica, Slovacia) și în aglomerarea Košice (Košice, Slovacia), cum rezultă din rapoartele anuale privind calitatea aerului, prelungite de Republica Slovacă în temeiul articolului 27 din directivă.
      Articolul 23 alineatul (1) din Directiva 2008/50/CE stabilește în plus că atunci când, în anumite zone sau aglomerări, nivelul poluanților în aerul înconjurător depășește orice valoare-limită, statele membre se asigură că sunt întocmite planuri pentru aceste zone sau aglomerări pentru respectarea valorii-limită respective, precizate în anexa XI. În eventualitatea unor depășiri a acelor valori-limită al căror termen de atingere a expirat deja, planurile privind calitatea aerului stabilesc măsurile potrivite, astfel încât perioada de depășire să fie cât mai scurtă cu putință. Comisia susține că Republica Slovacă nu și-a respectat obligația de întocmire a planurilor privind calitatea aerului în eventualitatea depășirii valorilor-limită în zona Banskobystrický kraj (regiunea Banská Bystrica, Slovacia), în zona Košice (regiunea Košice, Slovacia) și în aglomerarea Košice (Košice, Slovacia), planuri care să stabilească măsurile potrivite astfel încât perioada de depășire să fie cât mai scurtă cu putință. Această încălcare provine însă din faptul că în aceste două zone și în aglomerarea menționată, Republica Slovacă a încălcat în mod sistematic și prelungit articolul 13 alineatul (1), depășind valorile-limită zilnice pentru PM10. În plus, rezultă de asemenea o încălcare a articolului 23 alineatul (1) ca urmare a planurilor necorespunzătoare privind calitatea aerului, a strategiei insuficiente de protecție a calității aerului, a lipsei măsurilor suplimentare și a reglementării slovace insuficiente.

         (1)  JO 2008, L 152, p. 1.


title: Cauza T-769/16: Hotărârea Tribunalului din 24 martie 2021 – Picard/Comisia („Funcție publică – Agenți contractuali – Reforma statutului din 2014 – Măsuri tranzitorii referitoare la anumite modalități de calcul al drepturilor la pensie – Modificarea regimului ca urmare a semnării unui nou contract de agent contractual – Noțiunea de «a fi în funcție»”)

text:
               12.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 278/39

      Hotărârea Tribunalului din 24 martie 2021 – Picard/Comisia
      (Cauza T-769/16) (1)

      („Funcție publică - Agenți contractuali - Reforma statutului din 2014 - Măsuri tranzitorii referitoare la anumite modalități de calcul al drepturilor la pensie - Modificarea regimului ca urmare a semnării unui nou contract de agent contractual - Noțiunea de «a fi în funcție»”)
      (2021/C 278/53)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Maxime Picard (Hettange-Grande, Franța) (reprezentanți: M. A. Lucas și M. Bertha, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: B. Mongin și G. Gattinara, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE prin care se solicită anularea, pe de o parte, a răspunsului gestionarului sectorului „Pensii” al Oficiului pentru Administrarea și Plata Drepturilor Individuale (PMO) al Comisiei din 4 ianuarie 2016 și, pe de altă parte, în măsura în care este necesar, a deciziei din 25 iulie 2016 a directorului Direcției E a Direcției Generale Resurse Umane a Comisiei de respingere a reclamației reclamantului din 1 aprilie 2016 împotriva deciziei sau a lipsei unei decizii rezultate din răspunsul de la 4 ianuarie 2016

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Îl obligă pe domnul Maxime Picard la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 14, 16.1.2017.


title: Cauza T-223/18: Hotărârea Tribunalului din 2 iunie 2021 – Casa Regina Apostolorum della Pia Società delle Figlie di San Paolo/Comisia [„Ajutoare de stat – Servicii de îngrijire a sănătății – Subvenții directe acordate spitalelor publice în regiunea Lazio (Italia) – Decizie de constatare a inexistenței unui ajutor de stat – Acțiune în anulare – Act normativ care nu presupune măsuri de executare – Afectare directă – Admisibilitate – Obligația de motivare – Noțiunea de activitate economică”]

text:
               12.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 278/39

      Hotărârea Tribunalului din 2 iunie 2021 – Casa Regina Apostolorum della Pia Società delle Figlie di San Paolo/Comisia
      (Cauza T-223/18) (1)

      („Ajutoare de stat - Servicii de îngrijire a sănătății - Subvenții directe acordate spitalelor publice în regiunea Lazio (Italia) - Decizie de constatare a inexistenței unui ajutor de stat - Acțiune în anulare - Act normativ care nu presupune măsuri de executare - Afectare directă - Admisibilitate - Obligația de motivare - Noțiunea de activitate economică”)
      (2021/C 278/54)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Reclamantă: Casa Regina Apostolorum della Pia Società delle Figlie di San Paolo (Albano Laziale, Italia) (reprezentant: F. Rosi, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: K. Herrmann și F. Tomat, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și prin care se urmărește anularea Deciziei C(2017) 7973 final a Comisiei din 4 decembrie 2017 privind ajutorul de stat SA.39913 (2017/NN) – Italia – Pretinsa compensare a spitalelor publice în regiunea Lazio

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Casa Regina Apostolorum della Pia Società delle Figlie di San Paolo suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană.

         (1)  JO C 190, 4.6.2018.


title: Cauza T-854/19: Hotărârea Tribunalului din 2 iunie 2021 – Franz Schröder/EUIPO – RDS Design (MONTANA) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de declarare a nulității – Marca Uniunii Europene verbală MONTANA – Motiv absolut de refuz – Caracter descriptiv – Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001] – Dreptul de a fi ascultat – Articolul 94 alineatul (1) din Regulamentul 2017/1001 – Examinare din oficiu a faptelor – Admiterea probelor prezentate pentru prima dată în fața camerei de recurs – Articolul 95 alineatele (1) și (2) din Regulamentul 2017/1001”]

text:
               12.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 278/40

      Hotărârea Tribunalului din 2 iunie 2021 – Franz Schröder/EUIPO – RDS Design (MONTANA)
      (Cauza T-854/19) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulității - Marca Uniunii Europene verbală MONTANA - Motiv absolut de refuz - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001] - Dreptul de a fi ascultat - Articolul 94 alineatul (1) din Regulamentul 2017/1001 - Examinare din oficiu a faptelor - Admiterea probelor prezentate pentru prima dată în fața camerei de recurs - Articolul 95 alineatele (1) și (2) din Regulamentul 2017/1001”)
      (2021/C 278/55)
      Limba de procedură: engleza

         Părţile

         Reclamantă: Franz Schröder GmbH & Co. KG (Delbrück, Germania) (reprezentanți: L. Pechan și N. Fangmann, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: D. Gája, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: RDS Design ApS (Allerød, Danemarca) (reprezentant: J. Viinberg, avocat)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 14 octombrie 2019 (cauza R 2393/2018 4), în legătură cu o procedură de declarare a nulității între Franz Schröder și RDS Design

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Franz Schröder GmbH & Co. KG să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO).

                  3)

                  RDS Design ApS suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 54, 17.2.2020.


title: Cauza T-855/19: Hotărârea Tribunalului din 2 iunie 2021 – Franz Schröder/EUIPO – RDS Design (MONTANA) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de declarare a nulității – Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană – Marca figurativă MONTANA – Motiv absolut de refuz – Caracter descriptiv – Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001] – Dreptul de a fi ascultat – Articolul 94 alineatul (1) din Regulamentul 2017/1001 – Examinarea din oficiu a faptelor – Admiterea probelor prezentate pentru prima dată în fața camerei de recurs – Articolul 95 alineatele (1) și (2) din Regulamentul 2017/1001”]

text:
               12.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 278/41

      Hotărârea Tribunalului din 2 iunie 2021 – Franz Schröder/EUIPO – RDS Design (MONTANA)
      (Cauza T-855/19) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulității - Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană - Marca figurativă MONTANA - Motiv absolut de refuz - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001] - Dreptul de a fi ascultat - Articolul 94 alineatul (1) din Regulamentul 2017/1001 - Examinarea din oficiu a faptelor - Admiterea probelor prezentate pentru prima dată în fața camerei de recurs - Articolul 95 alineatele (1) și (2) din Regulamentul 2017/1001”)
      (2021/C 278/56)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Franz Schröder GmbH & Co. KG (Delbrück, Germania) (reprezentanți: L. Pechan și N. Fangmann, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: D. Gája, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: RDS Design ApS (Allerød, Danemarca) (reprezentant: J. Viinberg, avocat)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 14 octombrie 2019 (cauza R 1006/2019-4) în legătură cu o procedură de declarare a nulității între Franz Schröder și RDS Design

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Franz Schröder GmbH & Co. KG să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO).

                  3)

                  RDS Design ApS suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 54, 17.2.2020.


title: Cauza T-856/19: Hotărârea Tribunalului din 2 iunie 2021 – Franz Schröder/EUIPO – RDS Design (MONTANA) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de declarare a nulității – Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană – Marca verbală MONTANA – Motiv absolut de refuz – Caracter descriptiv – Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001] – Dreptul de a fi ascultat – Articolul 94 alineatul (1) din Regulamentul 2017/1001 – Examinarea din oficiu a faptelor – Admiterea probelor prezentate pentru prima dată în fața camerei de recurs – Articolul 95 alineatele (1) și (2) din Regulamentul 2017/1001”]

text:
               12.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 278/41

      Hotărârea Tribunalului din 2 iunie 2021 – Franz Schröder/EUIPO – RDS Design (MONTANA)
      (Cauza T-856/19) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulității - Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană - Marca verbală MONTANA - Motiv absolut de refuz - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001] - Dreptul de a fi ascultat - Articolul 94 alineatul (1) din Regulamentul 2017/1001 - Examinarea din oficiu a faptelor - Admiterea probelor prezentate pentru prima dată în fața camerei de recurs - Articolul 95 alineatele (1) și (2) din Regulamentul 2017/1001”)
      (2021/C 278/57)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Franz Schröder GmbH & Co. KG (Delbrück, Germania) (reprezentanți: L. Pechan și N. Fangmann, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: D. Gája, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: RDS Design ApS (Allerød, Danemarca) (reprezentant: J. Viinberg, avocat)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 14 octombrie 2019 (cauza R 2394/2018-4) în legătură cu o procedură de declarare a nulității între Franz Schröder și RDS Design

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Franz Schröder GmbH & Co. KG să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO).

                  3)

                  RDS Design ApS suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 54, 17.2.2020.


title: Cauza T-17/20: Hotărârea Tribunalului din 2 iunie 2021 – adp Gauselmann/ EUIPO – Gameloft (GAMELAND) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative GAMELAND – Marca Uniunii Europene verbală anterioară Gameloft – Motiv relativ de refuz – Risc de confuzie – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 – Utilizare serioasă a mărcii anterioare – Articolul 47 alineatul (2) din Regulamentul 2017/1001 – Limitarea serviciilor desemnate în cererea de marcă”]

text:
               12.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 278/42

      Hotărârea Tribunalului din 2 iunie 2021 – adp Gauselmann/ EUIPO – Gameloft (GAMELAND)
      (Cauza T-17/20) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative GAMELAND - Marca Uniunii Europene verbală anterioară Gameloft - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 - Utilizare serioasă a mărcii anterioare - Articolul 47 alineatul (2) din Regulamentul 2017/1001 - Limitarea serviciilor desemnate în cererea de marcă”)
      (2021/C 278/58)
      Limba de procedură: engleza

         Părţile

         Reclamantă: adp Gauselmann GmbH (Espelkamp, Germania) (reprezentant: K. Mandel, avocată)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: S. Palmero Cabezas, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUPO, intervenientă la Tribunal: Gameloft SE (Paris, Franța) (reprezentant: M. Decker, avocată)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 5 noiembrie 2019 (cauza R 2502/2018-5) privind o procedură de opoziție între Gameloft și adp Gauselmann.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă adp Gauselmann GmbH la plata cheltuielilor de cheltuială.

         (1)  JO C 68, 2.3.2020.


title: Cauza T-177/20: Hotărârea Tribunalului din 2 iunie 2021 – Himmel/EUIPO – Ramirez Monfort (Hispano Suiza) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene Hispano Suiza – Marca Uniunii Europene verbală anterioară HISPANO SUIZA – Motiv relativ de refuz – Risc de confuzie – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]

text:
               12.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 278/43

      Hotărârea Tribunalului din 2 iunie 2021 – Himmel/EUIPO – Ramirez Monfort (Hispano Suiza)
      (Cauza T-177/20) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene Hispano Suiza - Marca Uniunii Europene verbală anterioară HISPANO SUIZA - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”)
      (2021/C 278/59)
      Limba de procedură: engleza

         Părţile

         Reclamant: Erwin Leo Himmel (Walchwil, Elveția) (reprezentant: A. Gomoll, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: M. Fischer, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO: Gonzalo Andres Ramirez Monfort (Barcelona, Spania)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 21 ianuarie 2020 (cauza R 67/2019-1) privind o procedură de opoziție între domnul Himmel și domnul Ramirez Monfort.

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Decizia Camerei întâi de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 21 ianuarie 2020 (cauza R 67/2019-1).

                  2)

                  Obligă EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 191, 8.6.2020.


title: Cauza T-183/20: Hotărârea Tribunalului din 2 iunie 2021 – Schneider/EUIPO – Raths (Teslaplatte) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de declarare a nulității – Marca Uniunii Europene verbală Teslaplatte – Motiv absolut de refuz – Caracter descriptiv – Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]

text:
               12.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 278/43

      Hotărârea Tribunalului din 2 iunie 2021 – Schneider/EUIPO – Raths (Teslaplatte)
      (Cauza T-183/20) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulității - Marca Uniunii Europene verbală Teslaplatte - Motiv absolut de refuz - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”)
      (2021/C 278/60)
      Limba de procedură: germana

         Părţile

         Reclamant: Christian Schneider (Leverkusen, Germania) (reprezentant: R. Buttron, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: D. Walicka, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Oliver Raths (Männedorf, Elveția) (reprezentanți: G. Jacobs și M. Maybaum, avocați)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 15 ianuarie 2020 (cauza R 247/2019-2) privind o procedură de declarare a nulității între domnul Raths și domnul Schneider

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Îl obligă pe domnul Christian Schneider la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 191, 8.6.2020.


title: Cauza T-233/20: Ordonanța Tribunalului din 25 mai 2021 – Rochem Group/EUIPO – Rochem Marine (R.T.S. ROCHEM Technical Services) („Marcă a Uniunii Europene – Revocarea deciziei atacate – Litigiu rămas fără obiect – Nepronunțare asupra fondului”)

text:
               12.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 278/44

      Ordonanța Tribunalului din 25 mai 2021 – Rochem Group/EUIPO – Rochem Marine (R.T.S. ROCHEM Technical Services)
      (Cauza T-233/20) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Revocarea deciziei atacate - Litigiu rămas fără obiect - Nepronunțare asupra fondului”)
      (2021/C 278/61)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Rochem Group AG (Zug, Elveția) (reprezentant: K. Guridi Sedlak, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: P. Sipos, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă în fața Tribunalului: Rochem Marine Srl (Genova, Italia) (reprezentanți: R. Gioia și L. Mansi, avocați)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 20 februarie 2020 (cauza R 1544/2019-1) privind o procedură de declarare a nulității între Rochem Marine și Rochem Group

         Dispozitivul

                  1)

                  Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra acțiunii.

                  2)

                  Obligă Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Rochem Group AG și de Rochem Marine Srl.

         (1)  JO C 215, 29.6.2020.