title: Cauza C-63/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de tribunal du travail d'Esch-sur-Alzette (Marele Ducat al Luxemburgului) la 18 februarie 2008 — Virginie Pontin/T-Comalux SA

text:
               12.4.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 92/21

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de tribunal du travail d'Esch-sur-Alzette (Marele Ducat al Luxemburgului) la 18 februarie 2008 — Virginie Pontin/T-Comalux SA
   (Cauza C-63/08)
   (2008/C 92/39)
   Limba de procedură: franceza
   Instanța de trimitere
   Tribunal du travail d'Esch-sur-Alzette
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Virginie Pontin

      Pârâtă: T-Comalux SA
   Întrebările preliminare

               1)

               Articolele 10 și 12 din Directiva 92/85/CEE a Consiliului din 19 octombrie 1992 privind introducerea de măsuri pentru promovarea îmbunătățirii securității și a sănătății la locul de muncă în cazul lucrătoarelor gravide, care au născut de curând sau care alăptează [a zecea directivă specială în sensul articolului 16 alineatul (1) din Directiva 89/391/CEE] (1) trebuie să fie interpretate în sensul că nu se opun ca legiuitorul național să supună acțiunea în justiție a salariatei gravide concediate în timpul sarcinii unor termene prestabilite cum ar fi termenul de 8 zile impus la paragraful 2 al alineatului 1 din articolul 337 din Code du Travail (Codul muncii), respectiv termenul de 15 zile impus la paragraful 4 al aceluiași alineat 1?

               2)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, […] termenele de 8 și respectiv de 15 zile nu trebuie considerate ca fiind prea scurte pentru a permite salariatei gravide concediate în timpul sarcinii să își valorifice drepturile pe cale jurisdicțională?

               3)

               Articolul 2 din Directiva 76/207/CEE a Consiliului din 9 februarie 1976 privind punerea în aplicare a principiului egalității de tratament între bărbați și femei în ceea ce privește accesul la încadrarea în muncă, la formarea și la promovarea profesională, precum și condițiile de muncă (2) trebuie interpretat în sensul că nu se opune ca legiuitorul național să priveze salariata gravidă concediată în timpul sarcinii de acțiunea în justiție pentru daune interese pentru concediere abuzivă astfel cum este prevăzută de articolele L. 124-11.(1) și (2) din Code du Travail pentru ceilalți salariați concediați?

      (1)  JO L 348, p. 1, Ediție specială, 05/vol. 3, p. 3.

      (2)  JO L 39, p. 40, Ediție specială, 05/vol.1, p. 164.


title: Cauza C-203/07 P: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 6 noiembrie 2008 — Republica Elenă/Comisia Comunităților Europene (Recurs — Proiect de creare a unei reprezentanțe diplomatice comune la Abuja (Nigeria) — Rambursarea sumelor datorate de Republica Elenă — Compensarea cu sumele care trebuie plătite de către Comisie pentru programul operațional regional al Greciei continentale)

text:
               20.12.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 327/3

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 6 noiembrie 2008 — Republica Elenă/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza C-203/07 P) (1)

   (Recurs - Proiect de creare a unei reprezentanțe diplomatice comune la Abuja (Nigeria) - Rambursarea sumelor datorate de Republica Elenă - Compensarea cu sumele care trebuie plătite de către Comisie pentru programul operațional regional al Greciei continentale)
   (2008/C 327/04)
   Limba de procedură: greaca
   Părțile

      Recurentă: Republica Elenă (reprezentanți: P. Mylonopoulos, S. Trekli și Z. Stavridi, agenți)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: I. Zervas și D. Triantafyllou, agenți)
   Obiectul
   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera întâi) din 17 ianuarie 2007, Grecia/Comisia (T-231/04), prin care Tribunalul a respins ca neîntemeiată o acțiune având ca obiect anularea deciziei Comisiei de a proceda la recuperarea prin compensare a sumelor datorate de Grecia ca urmare a participării sale la proiectele Abuja I și Abuja II, pentru crearea unei reprezentanțe diplomatice comune a țărilor Uniunii Europene la Abuja (Nigeria)
   Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Republica Elenă la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 155, 7.7.2007.


title: Cauza C-429/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Lituania) la 2014 – AS Air Baltic Corporation/Lietuvos Respublikos specialiųjų tyrimų tarnybą

text:
               24.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 421/21

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Lituania) la 2014 – AS Air Baltic Corporation/Lietuvos Respublikos specialiųjų tyrimų tarnybą
   (Cauza C-429/14)
   2014/C 421/31
   Limba de procedură: lituaniana

      Instanța de trimitere

   Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

      Părțile din procedura principală

      Recurentă: AS Air Baltic Corporation

      Cealaltă parte în procedură: Lietuvos Respublikos specialiųjų tyrimų tarnyba

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolele 19, 22 şi 29 din Convenţia de la Montreal trebuie să fie interpretate, în sensul că un transportator aerian este răspunzător faţă de terţi, inter alia, faţă de angajatorul pasagerilor, o persoană juridică cu care a fost încheiat un contract de transport internaţional de pasageri, pentru prejudiciul rezultat dintr-o întârziere a unui zbor, în urma căreia reclamantul (angajatorul) a suportat costuri suplimentare (de exemplu, plata unor diurne)?

               2)

               Dacă răspunsul la prima întrebare este negativ, articolul 29 din Convenţia de la Montreal trebuie să fie interpretat în sensul că terţii respectivi au dreptul să introducă acţiuni împotriva operatorului de transport aerian care sunt justificate prin alte cauze, de exemplu, prin invocarea dreptului naţional?


title: Cauza C-38/15: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 10 martie 2016 – Comisia Europeană/Regatul Spaniei (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 91/271/CEE — Tratarea apelor urbane reziduale — Sisteme de colectare și de tratare — Evacuări în zone sensibile — Metodă de monitorizare — Prelevări de eșantioane)

text:
               2.5.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 156/13

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 10 martie 2016 – Comisia Europeană/Regatul Spaniei
   (Cauza C-38/15) (1)

   ((Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 91/271/CEE - Tratarea apelor urbane reziduale - Sisteme de colectare și de tratare - Evacuări în zone sensibile - Metodă de monitorizare - Prelevări de eșantioane))
   (2016/C 156/17)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: E. Sanfrutos Cano, E. Manhaeve și D. Loma-Osorio Lerena, agenți)

      Pârât: Regatul Spaniei (reprezentant: A. Gavela Llopis, agent)

      Dispozitivul

               1)

               Prin faptul că nu a asigurat tratarea corespunzătoare a tuturor apelor urbane reziduale evacuate în zonele sensibile și care provin din anumite aglomerări, Regatul Spaniei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin, pe de o parte, în temeiul articolului 4 din Directiva 91/271/CEE a Consiliului din 21 mai 1991 privind tratarea apelor urbane reziduale, astfel cum a fost modificată de Regulamentul (CE) nr. 1137/2008 al Parlamentului European și al Consiliului din 22 octombrie 2008, în ceea ce privește aglomerarea Pontevedra- Marín – Poio – Bueu, și pe de ală parte, în temeiul articolului 5 alineatele (2) și (3) din directiva menționată, în ceea ce privește aglomerările Berga, Figueres, El Terri (Banyoles) și Pontevedra-Marín –Poio-Bueu.

               2)

               Respinge în rest acțiunea.

               3)

               Comisia Europeană și Regatul Spaniei suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 127, 20.4.2015.


title: Cauza C-395/12: Ordonanța președintelui Curții din 9 noiembrie 2012 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour d'appel — Luxemburg) — État du Grand-duché de Luxembourg, Administration de l'enregistrement et des domaines/Edenred Luxembourg SA

text:
               13.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 108/19

         Ordonanța președintelui Curții din 9 noiembrie 2012 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour d'appel — Luxemburg) — État du Grand-duché de Luxembourg, Administration de l'enregistrement et des domaines/Edenred Luxembourg SA
   (Cauza C-395/12) (1)

   2013/C 108/52
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 366, 24.11.2012.


title: Cauza C-566/14 P: Recurs introdus la 9 decembrie 2014 de Jean-Charles Marchiani împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 10 octombrie 2014 în cauza T-479/13, Marchiani/Parlamentul

text:
               2.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 34/18

         Recurs introdus la 9 decembrie 2014 de Jean-Charles Marchiani împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 10 octombrie 2014 în cauza T-479/13, Marchiani/Parlamentul
   (Cauza C-566/14 P)
   (2015/C 034/20)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurent: Jean-Charles Marchiani (reprezentant: C.-S. Marchiani, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Parlamentul European

      Concluziile recurentului

               —

               Anularea Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 10 octombrie 2014, Jean-Charles Marchiani/Parlamentul European, pronunțată în cauza T-479/13.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului, recurentul invocă cinci motive.
   În primul rând, recurentul apreciază că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept prin faptul că a refuzat să îi aplice textele privind normele de aplicare a statutului deputaților europeni. Astfel, decizia din 4 iulie 2013 ar fi fost luată în urma unei proceduri nelegale, care contravine Deciziei Biroului Parlamentului European din 19 mai și 9 iulie 2008 privind normele de aplicare a Statutului deputaților în Parlamentul European. În plus, decizia respectivă ar fi fost adoptată, într-un sens mai larg, cu încălcarea principiului contradictorialității și al principiului respectării dreptului la apărare.
   În al doilea rând, Tribunalul ar fi săvârșit o eroare de drept, iar raționamentul său ar fi afectat de o contradicție de motive prin faptul că s-a referit la normele CID pentru a valida decizia în litigiu, din 4 iulie 2013. Pe de o parte, decizia din 4 iulie 2013 ar rezulta dintr-o aplicare eronată a normelor CID, abrogate din 2009. Pe de altă parte, Tribunalul, care inițial s-ar fi raportat la normele CID menționate, ar fi abandonat apoi, în cursul demonstrației, orice referire la acestea, pentru a avansa ca bază legală exclusivă Regulamentul financiar al Uniunii Europene publicat în 2012.
   În al treilea rând, reclamantul reproșează Tribunalului că a săvârșit o eroare de drept prin faptul că a stabilit că îi revine în exclusivitate sarcina probei.
   În al patrulea rând, Tribunalul ar fi confirmat o încălcare grosolană a principiului imparțialității, care se impune oricărei autorități a Uniunii Europene în cadrul exercitării atribuțiilor sale. Astfel, Tribunalul nu ar fi ținut în niciun fel seama de funcțiile politice exercitate anterior de secretarul general al Parlamentului European, autorul deciziei în litigiu.
   În ultimul rând, reclamantul reproșează Tribunalului că a săvârșit o eroare de drept acceptând că decizia din 4 iulie 2013 privește sume a căror recuperare ar fi, în orice caz, prescrisă. Reclamantul apreciază, astfel, că încălcarea de către Tribunal a normelor privind prescripția ar fi atras o încălcare a principiului neretroactivității actelor comunitare, a principiului încrederii legitime, precum și a principiului termenului rezonabil.


title: Cauza T-279/04: Hotărârea Tribunalului din 13 septembrie 2010 — Éditions Jacob/Comisia [ „Concurență — Concentrări — Activitate editorială în limba franceză — Decizie de declarare a unei concentrări ca fiind compatibilă cu piața comună sub condiția cesionării unor active — Acțiune în anulare formulată de un candidat la cesiune care a fost respins — Obligația de motivare — Fraudă — Eroare de drept — Eroare vădită de apreciere — Regulamentul (CEE) nr. 4064/89” ]

text:
               6.11.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/20

         Hotărârea Tribunalului din 13 septembrie 2010 — Éditions Jacob/Comisia
   (Cauza T-279/04) (1)

   (Concurență - Concentrări - Activitate editorială în limba franceză - Decizie de declarare a unei concentrări ca fiind compatibilă cu piața comună sub condiția cesionării unor active - Acțiune în anulare formulată de un candidat la cesiune care a fost respins - Obligația de motivare - Fraudă - Eroare de drept - Eroare vădită de apreciere - Regulamentul (CEE) nr. 4064/89)
   2010/C 301/29
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Éditions Odile Jacob SAS (Paris, Franța) (reprezentanți: O. Fréget, W. van Weert, I. de Seze, M. Struys, M. Potel și L. Eskenazi, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial A. Whelan, O. Beynet, A. Bouquet și F. Arbault, ulterior A. Bouquet și O. Beynet, agenți)

      Intervenientă în susținerea pârâtei: Lagardère SCA (Paris) (reprezentanți: inițial A. Winckler și I. Girgenson, ulterior A. Winckler, F. de Bure și J.-B. Pinçon, avocați)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei 2004/422/CE a Comisiei din 7 ianuarie 2004 prin care o operațiune de concentrare a fost declarată compatibilă cu piața comună și cu funcționarea Acordului privind Spațiul Economic European (cazul COMP/M.2978 — Lagardère/Natexis/VUP) (JO L 125, p. 54).

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Éditions Odile Jacob SAS la suportarea propriilor cheltuieli de judecată, precum și a celor efectuate de Comisia Europeană și de Lagardère SCA.

      (1)  JO C 262, 23.10.2004.


title: Cauza T-383/11: Hotărârea Tribunalului din 13 septembrie 2013 — Makhlouf/Consiliul ( „Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive luate împotriva Siriei — Înghețarea fondurilor și a resurselor economice — Restricții privind intrarea și tranzitarea pe teritoriul Uniunii — Dreptul la apărare — Obligația de motivare — Eroare vădită de apreciere — Drepturi fundamentale” )

text:
               26.10.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 313/23

         Hotărârea Tribunalului din 13 septembrie 2013 — Makhlouf/Consiliul
   (Cauza T-383/11) (1)

   (Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive luate împotriva Siriei - Înghețarea fondurilor și a resurselor economice - Restricții privind intrarea și tranzitarea pe teritoriul Uniunii - Dreptul la apărare - Obligația de motivare - Eroare vădită de apreciere - Drepturi fundamentale)
   2013/C 313/44
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Eyad Makhlouf (Damasc, Siria) (reprezentanți: inițial P. Grollet și G. Karouni, ulterior G. Karouni și C. Rygaert, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: G. Étienne și R. Liudvinaviciute-Cordeiro, agenți)

      Intervenientă în susținerea pârâtului: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Castillo de la Torre și S. Pardo Quintillán, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei de punere în aplicare 2011/302/PESC a Consiliului din 23 mai 2011 privind punerea în aplicare a Deciziei 2011/273/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei (JO L 136, p. 91), a Deciziei 2011/782/PESC a Consiliului din 1 decembrie 2011 privind măsuri restrictive împotriva Siriei și de abrogare a Deciziei 2011/273/PESC (JO L 319, p. 56) și a Deciziei 2012/739/PESC a Consiliului din 29 noiembrie 2012 privind măsuri restrictive împotriva Siriei și de abrogare a Deciziei 2011/782/PESC (JO L 330, p. 21), în măsura în care aceste acte îl privesc pe reclamant

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Domnul Eyad Makhlouf suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Consiliul Uniunii Europene.

               3.

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 282, 24.9.2011.


title: Cauza T-62/14: Acțiune introdusă la 27 ianuarie 2014 – BR IP Holder/OAPI– Greyleg Investments (HOKEY POKEY)

text:
               12.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/35

         Acțiune introdusă la 27 ianuarie 2014 – BR IP Holder/OAPI– Greyleg Investments (HOKEY POKEY)
   (Cauza T-62/14)
   2014/C 142/46
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: BR IP Holder LLC (Canton, Statele Unite) (reprezentanți: F. Traub, avocat, și C. Rohsler, Solicitor)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Greyleg Investments Ltd (Baltonsborough, Regatul Unit)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) pronunțate la 22 noiembrie 2013 în cauza R 1091/2012-4;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca comunitară vizată: marca verbală „HOKEY POKEY” pentru produse de „cofetărie” din clasa 30 – cerere de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 9 275 678

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: reclamanta

      Marca sau semnul invocat: marca anterioară neînregistrată „HOKEY POKEY”, cu privire la care se pretinde că a fost utilizată în Regatul Unit pentru produse de „cofetărie, în special înghețată”

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția în întregime

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (4) din Regulamentul privind marca comunitară


title: Cauza C-368/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Düsseldorf (Germania) la 16 iunie 2017 – Hüsken și alții/Lufthansa CityLine GmbH

text:
               18.9.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 309/27

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Düsseldorf (Germania) la 16 iunie 2017 – Hüsken și alții/Lufthansa CityLine GmbH
   (Cauza C-368/17)
   (2017/C 309/34)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Amtsgericht Düsseldorf

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Hüsken și alții

      Pârâtă: Lufthansa CityLine GmbH
   Prin Ordonanța Curții din 6 iulie 2017, cauza a fost radiată din registrul Curții.


title: Cauza C-527/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgerichtshof (Austria) la 14 octombrie 2016 – Salzburger Gebietskrankenkasse, Bundesminister für Arbeit, Soziales und Konsumentenschutz

text:
               16.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 14/22

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgerichtshof (Austria) la 14 octombrie 2016 – Salzburger Gebietskrankenkasse, Bundesminister für Arbeit, Soziales und Konsumentenschutz
   (Cauza C-527/16)
   (2017/C 014/28)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Verwaltungsgerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Recurenți: Salzburger Gebietskrankenkasse, Bundesminister für Arbeit, Soziales und Konsumentenschutz

      Pârâți: Alpenrind GmbH, Martin-Meat Szolgáltató és Kereskedelmi Kft, Martimpex-Meat Kft, Pensionsversicherungsanstalt, Allgemeine Unfallversicherungs-anstalt

      Întrebările preliminare

               1)

               Efectul obligatoriu al documentelor, consacrat la articolul 5 din Regulamentul (CE) nr. 987/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 septembrie 2009 de stabilire a procedurii de punere în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 883/2004 privind coordonarea sistemelor de securitate socială (1), astfel cum este definit la articolul 19 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 987/2009, este aplicabil și într-o procedură desfășurată în fața unei instanțe în sensul articolului 267 TFUE?

               2)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare:

                           a)

                           Efectul obligatoriu există și în cazul în care anterior s-a desfășurat o procedură în fața Comisiei administrative pentru coordonarea sistemelor de securitate socială care nu a condus nici la un acord, nici la o retragere a documentelor în litigiu?

                           b)

                           Efectul obligatoriu există și în cazul în care un document „A 1” a fost emis după ce statul membru gazdă a stabilit în mod formal necesitatea asigurării obligatorii în temeiul legislației sale naționale? În aceste cazuri, efectul obligatoriu este retroactiv?

               3)

               Pentru cazul în care, în anumite condiții, documentele au un efect obligatoriu limitat în sensul articolului 19 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 987/2009:
               Interdicția de înlocuire prevăzută la articolul 12 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 883/2004 este încălcată în cazul în care înlocuirea nu are loc sub forma unei detașări dispuse de același angajator, ci de către un alt angajator? În acest context, este sau nu este relevant:

                           a)

                           dacă acest angajator are sediul în același stat membru ca și primul angajator sau

                           b)

                           dacă între primul și al doilea angajator care a dispus detașarea există legături personale și/sau organizatorice?

      (1)  JO 2009, L 284, p. 1.


title: Cauza C-177/11: Hotărârea Curții (camera a opta) din 21 iunie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Symvoulio tis Epikrateias — Grecia) — Syllogos Ellinon Poleodomon kai chorotakton/Ypourgos Perivallontos, Chorotaxias & Dimosion Ergon, Ypourgos Oikonomikon, Ypourgos Esoterikon, Dimosias Dioikisis kai Apokentrosis [Directiva 2001/42/CE — Evaluarea efectelor anumitor planuri și programe asupra mediului — Articolul 3 alineatul (2) litera (b) — Marjă de apreciere a statelor membre]

text:
               18.8.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 250/7

         Hotărârea Curții (camera a opta) din 21 iunie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Symvoulio tis Epikrateias — Grecia) — Syllogos Ellinon Poleodomon kai chorotakton/Ypourgos Perivallontos, Chorotaxias & Dimosion Ergon, Ypourgos Oikonomikon, Ypourgos Esoterikon, Dimosias Dioikisis kai Apokentrosis
   (Cauza C-177/11) (1)

   (Directiva 2001/42/CE - Evaluarea efectelor anumitor planuri și programe asupra mediului - Articolul 3 alineatul (2) litera (b) - Marjă de apreciere a statelor membre)
   2012/C 250/11
   Limba de procedură: greaca

      Instanța de trimitere

   Symvoulio tis Epikrateias

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Syllogos Ellinon Poleodomon kai chorotakton

      Pârâți: Ypourgos Perivallontos, Chorotaxias & Dimosion Ergon, Ypourgos Oikonomikon, Ypourgos Esoterikon, Dimosias Dioikisis kai Apokentrosis

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Symvoulio tis Epikrateias — Interpretarea articolului 3 alineatul (2) litera (b) din Directiva 2001/42/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 27 iunie 2001 privind evaluarea efectelor anumitor planuri și programe asupra mediului (JO L 197, p. 30, Ediție specială, 15/vol. 07, p. 135) precum și a articolelor 6 și 7 din Directiva 92/43/CEE Consiliului din 21 mai 1992 privind conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică (JO L 206, p. 7, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 109) — Condiția, impusă pentru realizarea unei evaluări a efectelor de mediu ale unui plan sau ale unui program determinat, existenței unor eventuale efecte semnificative asupra unei arii speciale de conservare — Marjă de apreciere a statelor membre

      Dispozitivul

   Articolul 3 alineatul (2) litera (b) din Directiva 2001/42/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 27 iunie 2001 privind evaluarea efectelor anumitor planuri și programe asupra mediului trebuie interpretat în sensul că obligația de a supune un anumit plan unei evaluări ecologice depinde de întrunirea, pentru acest plan, a condițiilor care fac necesară efectuarea unei evaluări în sensul Directivei 92/43/CEE a Consiliului din 21 mai 1992 privind conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2006/105/CE a Consiliului din 20 noiembrie 2006, inclusiv a condiției potrivit căreia planul poate afecta în mod semnificativ situl în cauză. Examinarea efectuată pentru a verifica dacă această din urmă condiție este îndeplinită este limitată în mod necesar la aspectul dacă poate fi exclusă, pe baza unor elemente obiective, posibilitatea ca planul sau proiectul respectiv să afecteze în mod semnificativ situl în cauză.

      (1)  JO C 194, 2.7.2011.


title: Cauza T-549/16: Ordonanța Tribunalului din 6 septembrie 2017 – Papathanasiou/EUIPO

text:
               23.10.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 357/32

         Ordonanța Tribunalului din 6 septembrie 2017 – Papathanasiou/EUIPO
   (Cauza T-549/16) (1)

   (2017/C 357/42)
   Limba de procedură: germana
   Președintele Camerei a șaptea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 221, 6.7.2015 (cauză înregistrată inițial la Tribunalul Funcției Publice a Uniunii Europene sub numărul F-64/15 și transferată la Tribunalul Uniunii Europene la 1.9.2016).


title: Cauza C-347/08: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 17 septembrie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Landesgericht Feldkirch — Austria) — Vorarlberger Gebietskrankenkasse/WGV-Schwäbische Allgemeine Versicherungs AG [Regulamentul (CE) nr. 44/2001 — Articolul 9 alineatul (1) litera (b) și articolul 11 alineatul (2) — Competență în materie de asigurări — Accident auto — Cesiune legală a drepturilor persoanei vătămate în favoarea unui organism de securitate socială — Acțiune în regres împotriva asigurătorului persoanei pretins responsabile — Obiectivul protecției părții defavorizate]

text:
               7.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 267/22

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 17 septembrie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Landesgericht Feldkirch — Austria) — Vorarlberger Gebietskrankenkasse/WGV-Schwäbische Allgemeine Versicherungs AG
   (Cauza C-347/08) (1)

   (Regulamentul (CE) nr. 44/2001 - Articolul 9 alineatul (1) litera (b) și articolul 11 alineatul (2) - Competență în materie de asigurări - Accident auto - Cesiune legală a drepturilor persoanei vătămate în favoarea unui organism de securitate socială - Acțiune în regres împotriva asigurătorului persoanei pretins responsabile - Obiectivul protecției părții defavorizate)
   2009/C 267/38
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Landesgericht Feldkirch

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Vorarlberger Gebietskrankenkasse

      Pârâtă: WGV-Schwäbische Allgemeine Versicherungs AG

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Landesgericht Feldkirch (Austria) — Interpretarea articolului 9 alineatul (1) litera (b) și a articolului 11 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (JO 2001, L 12, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 3, p. 74) — Competență în materie de asigurări — Acțiune intentată de un organism de asigurări sociale în temeiul unei subrogări legale, la un tribunal de la locul unde își are sediul acest organism, împotriva unui asigurător stabilit pe teritoriul unui alt stat membru

      Dispozitivul

   Trimiterea efectuată prin articolul 11 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială la articolul 9 alineatul (1) litera (b) din acesta trebuie să fie interpretată în sensul că un organism de securitate socială, cesionar legal al drepturilor părții direct vătămate într-un accident auto, nu poate să introducă o acțiune directă la instanțele din statul membru în care acesta are sediul împotriva asigurătorului persoanei pretins responsabile de accidentul respectiv, cu sediul în alt stat membru.

      (1)  JO C 272, 25.10.2008.


title: Cauza C-132/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 14 martie 2017 – Peugeot Deutschland GmbH/Deutsche Umwelthilfe eV

text:
               3.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/18

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 14 martie 2017 – Peugeot Deutschland GmbH/Deutsche Umwelthilfe eV
   (Cauza C-132/17)
   (2017/C 213/22)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesgerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Recurentă: Peugeot Deutschland GmbH

      Intimată: Deutsche Umwelthilfe eV

      Întrebarea preliminară

   Persoana care dispune, prin intermediul serviciului online YouTube, de un canal video, pe care utilizatorii de internet pot consulta materiale video publicitare de scurtă durată pentru modele de autoturisme noi, prestează un serviciu mass-media audiovizual în sensul articolului 1 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2010/13/UE (1)?

      (1)  Directiva 2010/13/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 10 martie 2010 privind coordonarea anumitor dispoziții stabilite prin acte cu putere de lege sau acte administrative în cadrul statelor membre cu privire la furnizarea de servicii mass-media audiovizuale (JO 2010, L 95, p. 1).


title: Cauza C-30/12: Ordonanța președintelui Curții din 4 octombrie 2012 (cerere de decizie preliminară formulată de Okresný súd Prešov — Slovacia) — Valeria Marcinová/Pohotovosť s.r.o.

text:
               6.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 101/14

         Ordonanța președintelui Curții din 4 octombrie 2012 (cerere de decizie preliminară formulată de Okresný súd Prešov — Slovacia) — Valeria Marcinová/Pohotovosť s.r.o.
   (Cauza C-30/12) (1)

   2013/C 101/29
   Limba de procedură: slovaca
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 98, 31.3.2012.


title: Cauza T-513/15: Hotărârea Tribunalului din 16 februarie 2017 – Gruppe Nymphenburg Consult/EUIPO (Limbic® Map) [„Marcă a Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii europene verbale Limbic® Map — Lipsa caracterului descriptiv — Motiv absolut de refuz — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               3.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 104/46

         Hotărârea Tribunalului din 16 februarie 2017 – Gruppe Nymphenburg Consult/EUIPO (Limbic® Map)
   (Cauza T-513/15) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii europene verbale Limbic® Map - Lipsa caracterului descriptiv - Motiv absolut de refuz - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2017/C 104/64)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Gruppe Nymphenburg Consult AG (München, Germania) (reprezentanți: R. Kunze și G. Würtenberger, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: M. Fischer, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 23 iunie 2015 (cauza R 1973/2014-1) privind o cerere de înregistrare a semnului verbal Limbic® Map ca marcă a Uniunii Europene.

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia Camerei întâi de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 23 iunie 2015 (cauza R 1973/2014-1).

               2)

               EUIPO suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Nymphenburg Consult AG.

      (1)  JO C 354, 26.10.2015.


title: Cauza T-519/13: Hotărârea Tribunalului din 9 decembrie 2014 – Leder & Schuh International/OAPI – Epple (VALDASAAR) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale VALDASAAR — Marcă comunitară verbală anterioară Val d’Azur — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               2.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 34/38

         Hotărârea Tribunalului din 9 decembrie 2014 – Leder & Schuh International/OAPI – Epple (VALDASAAR)
   (Cauza T-519/13) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale VALDASAAR - Marcă comunitară verbală anterioară Val d’Azur - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2015/C 034/44)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Leder & Schuh International AG (Salzburg, Austria) (reprezentant: S. Korn, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Pohlmann, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Valerie Epple (Bronnen, Germania)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 9 iulie 2013 (cauza R 719/2012-1) privind o procedură de opoziție între Valerie Epple și Leder & Schuh International AG.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea

               2)

               Obligă Leder & Schuh International AG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 344, 23.11.2013.


title: Cauzele conexate C-57/09 și C-101/09: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 9 noiembrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bundesverwaltungsgericht — Germania) — Bundesrepublik Deutschland/B (C-57/09), D (C-101/09) [Directiva 2004/83/CE — Standarde minime referitoare la condițiile de acordare a statutului de refugiat sau a statutului conferit prin protecție subsidiară — Articolul 12 — Excludere de la recunoașterea statutului de refugiat — Articolul 12 alineatul (2) literele (b) și (c) — Noțiunea infracțiune gravă de drept comun — Noțiunea acte contrare scopurilor și principiilor Organizației Națiunilor Unite — Apartenență la o organizație implicată în acte de terorism — Înscriere ulterioară a acestei organizații pe lista persoanelor, a grupurilor și a entităților care constituie anexa la Poziția comună 2001/931/PESC — Răspundere individuală pentru o parte dintre actele comise de respectiva organizație — Condiții — Drept de azil în temeiul dreptului constituțional național — Compatibilitate cu Directiva 2004/83/CE]

text:
               15.1.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 13/4

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 9 noiembrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bundesverwaltungsgericht — Germania) — Bundesrepublik Deutschland/B (C-57/09), D (C-101/09)
   (Cauzele conexate C-57/09 și C-101/09) (1)

   (Directiva 2004/83/CE - Standarde minime referitoare la condițiile de acordare a statutului de refugiat sau a statutului conferit prin protecție subsidiară - Articolul 12 - Excludere de la recunoașterea statutului de refugiat - Articolul 12 alineatul (2) literele (b) și (c) - Noțiunea „infracțiune gravă de drept comun” - Noțiunea „acte contrare scopurilor și principiilor Organizației Națiunilor Unite” - Apartenență la o organizație implicată în acte de terorism - Înscriere ulterioară a acestei organizații pe lista persoanelor, a grupurilor și a entităților care constituie anexa la Poziția comună 2001/931/PESC - Răspundere individuală pentru o parte dintre actele comise de respectiva organizație - Condiții - Drept de azil în temeiul dreptului constituțional național - Compatibilitate cu Directiva 2004/83/CE)
   2011/C 13/07
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesverwaltungsgericht

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Bundesrepublik Deutschland

      Pârâți: B (C-57/09), D (C-101/09)

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Bundesverwaltungsgericht (Leipzig) — Interpretarea articolului 3 și a articolului 12 alineatul (2) literele (b) și (c) din Directiva 2004/83/CE a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind standardele minime referitoare la condițiile pe care trebuie să le îndeplinească resortisanții țărilor terțe sau apatrizii pentru a putea beneficia de statutul de refugiat sau persoanele care, din alte motive, au nevoie de protecție internațională și referitoare la conținutul protecției acordate (JO L 304, p. 12, Ediție specială, 19/vol. 07, p. 52) — Resortisant al unei țări terțe care a susținut în mod activ, în țara de origine, lupta armată a unei organizații care figurează pe lista organizațiilor teroriste prevăzută în anexa la Poziția comună 2002/462/PESC a Consiliului din 17 iunie 2002 (JO L 160, p. 32) și care a fost torturat și condamnat de două ori la detenție pe viață în această țară — Aplicarea dispozițiilor Directivei 2004/83/CE care prevăd excluderea acordării statutului de refugiat unui solicitant care a exercitat o activitate teroristă în țara de origine — Posibilitatea statelor membre de a acorda statutul de refugiat în temeiul dispozițiilor lor constituționale în prezența unui motiv de excludere a acestui statut prevăzut de directiva menționată

      Dispozitivul

               1.

               Articolul 12 alineatul (2) literele (b) și (c) din Directiva 2004/83/CE a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind standardele minime referitoare la condițiile pe care trebuie să le îndeplinească resortisanții țărilor terțe sau apatrizii pentru a putea beneficia de statutul de refugiat sau persoanele care, din alte motive, au nevoie de protecție internațională și referitoare la conținutul protecției acordate trebuie interpretat în sensul că:

                           —

                           faptul că o persoană a făcut parte dintr-o organizație înscrisă pe lista care constituie anexa la Poziția comună 2001/931/PESC a Consiliului din 27 decembrie 2001 privind aplicarea de măsuri specifice pentru combaterea terorismului ca urmare a implicării acesteia în acte de terorism și că a susținut în mod activ lupta armată a acestei organizații nu constituie în mod automat un motiv întemeiat pentru a considera că această persoană a comis „o infracțiune gravă de drept comun” sau „acte contrare scopurilor și principiilor Organizației Națiunilor Unite”;

                           —

                           constatarea, într-un astfel de context, a existenței unor motive întemeiate pentru a considera că o persoană a comis o astfel de infracțiune sau s-a făcut vinovată de astfel de acte este condiționată de efectuarea unei aprecieri de la caz la caz a faptelor specifice pentru a se stabili dacă actele comise de organizația în cauză îndeplinesc condițiile instituite prin dispozițiile menționate și dacă persoanei în cauză i se poate atribui o răspundere individuală în ceea ce privește săvârșirea acestor acte, ținând seama de nivelul probatoriu impus de articolul 12 alineatul (2) menționat.

               2.

               Excluderea de la recunoașterea statutului de refugiat în conformitate cu articolul 12 alineatul (2) literele (b) sau (c) din Directiva 2004/83 nu presupune ca persoana în cauză să reprezinte un pericol actual pentru statul membru de primire.

               3.

               Excluderea de la recunoașterea statutului de refugiat în conformitate cu articolul 12 alineatul (2) literele (b) sau (c) din Directiva 2004/83 nu presupune o examinare a proporționalității în raport cu cazul în speță.

               4.

               Articolul 3 din Directiva 2004/83 trebuie interpretat în sensul că statele membre pot să recunoască un drept de azil în temeiul dreptului lor național unei persoane care este exclusă de la recunoașterea statutului de refugiat potrivit articolului 12 alineatul (2) din această directivă, cu condiția ca acest alt tip de protecție să nu prezinte un risc de confuzie cu statutul de refugiat în sensul acesteia din urmă.

      (1)  JO C 129, 6.6.2009.


title: Cauza C-399/07: Ordonanța președintelui Curții din 28 ianuarie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Portugheză

text:
               12.4.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 92/25

         Ordonanța președintelui Curții din 28 ianuarie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Portugheză
   (Cauza C-399/07) (1)

   (2008/C 92/51)

      Limba de procedură: portugheza

   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 247, 20.10.2007.


title: Cauza C-262/14: Hotărârea Curții (Camera a şasea) din 21 mai 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunalul Neamț – România) – Sindicatul Cadrelor Militare Disponibilizate în rezervă și în retragere (SCMD)/Ministerul Finanțelor Publice (Trimitere preliminară — Egalitate de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă — Directiva 2000/78/CE — Articolul 2, articolul 3 alineatul (1) și articolul 6 — Interzicerea discriminării pe motive de vârstă — Discriminare operată în funcție de apartenența la o categorie socioprofesională sau de locul de muncă — Legislație națională care interzice, în anumite limite, cumulul pensiei cu veniturile salariale obținute din exercitarea unei activități profesionale în sectorul public — Încetare de drept a raporturilor de muncă sau a raporturilor de serviciu)

text:
               20.7.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 236/17

         Hotărârea Curții (Camera a şasea) din 21 mai 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunalul Neamț – România) – Sindicatul Cadrelor Militare Disponibilizate în rezervă și în retragere (SCMD)/Ministerul Finanțelor Publice
   (Cauza C-262/14) (1)

   ((Trimitere preliminară - Egalitate de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă - Directiva 2000/78/CE - Articolul 2, articolul 3 alineatul (1) și articolul 6 - Interzicerea discriminării pe motive de vârstă - Discriminare operată în funcție de apartenența la o categorie socioprofesională sau de locul de muncă - Legislație națională care interzice, în anumite limite, cumulul pensiei cu veniturile salariale obținute din exercitarea unei activități profesionale în sectorul public - Încetare de drept a raporturilor de muncă sau a raporturilor de serviciu))
   (2015/C 236/23)
   Limba de procedură: româna

      Instanța de trimitere

   Tribunalul Neamț

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Sindicatul Cadrelor Militare Disponibilizate în rezervă și în retragere (SCMD)

      Pârât: Ministerul Finanțelor Publice

      Dispozitivul

   Articolul 2 alineatul (2) și articolul 3 alineatul (1) din Directiva 2000/78/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă nu se aplică unei legislații naționale precum cea în discuție în litigiul principal, care impune încetarea de drept a raporturilor de muncă sau a raporturilor de serviciu ale angajaților din sectorul public care beneficiază, pe de altă parte, de o pensie mai mare decât salariul mediu brut și care nu au optat pentru continuarea acestor raporturi de muncă sau a acestor raporturi de serviciu într-un anumit termen.

      (1)  JO C 315, 15.9.2014.


title: Cauza T-376/14: Acțiune introdusă la 30 mai 2014 – Yassin/Consiliul

text:
               28.7.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 245/26

         Acțiune introdusă la 30 mai 2014 – Yassin/Consiliul
   (Cauza T-376/14)
   2014/C 245/35
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Khadiga Ahmed Ahmed Kamel Yassin (Cairo, Egipt) (reprezentanți: J. Bellis, R. Luff, A. Bailleux, Q. Declève, P. Vovan, S. Rowe și A. Yehia, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               declararea acțiunii ca fiind admisibilă și întemeiată;

               —

               anularea Deciziei 2014/153/PESC în măsura în care prin aceasta sunt prelungite, până la 22 martie 2015, măsurile restrictive îndreptate împotriva reclamantei care figurează în Decizia 2011/172/PESC privind măsuri restrictive îndreptate împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Egipt;

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive, care sunt, în esență, identice sau similare cu cele invocate în cadrul cauzei T-375/14, Al Naggar/Consiliul.


title: Cauza T-332/12: Acțiune introdusă la 23 iulie 2012 — ING Groep/Comisia

text:
               22.9.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/35

         Acțiune introdusă la 23 iulie 2012 — ING Groep/Comisia
   (Cauza T-332/12)
   2012/C 287/65
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: ING Groep NV (Amsterdam, Țările de Jos) (reprezentanți: O. Brouwer, J. Blockx și N. Lorjé, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Comisiei Europene C(2012) 3150 final din 11 mai 2012, Ajutor SA.28855 (N 373/2009) (ex C 10/2009 și ex N 528/2008) — Țările de Jos/ING — ajutor pentru restructurare și

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe faptul că pârâta a încălcat principiul bunei administrări și dreptul de a fi ascultat întrucât nu a consultat statul olandez și ING cu privire la fapte și la opiniile și presupunerile sale relevante pentru concluzia sa potrivit căreia modificarea condițiilor injecției de capital de rangul 1 constituia ajutor de stat potrivit articolului 107 alineatul (1) TFUE.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe faptul că pârâta a săvârșit o eroare de drept și o eroare vădită de apreciere prin aplicarea testului principiului investitorului în economia de piață („MEIP”) și nu a motivat calificarea modificării injecției de capital de rangul 1 drept ajutor de stat și drept circumstanță agravantă în evaluarea măsurilor compensatorii.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe faptul că pârâta a încălcat articolul 107 alineatul (3) litera (b) TFUE și principiile bunei administrări, proporționalității, siguranței juridice, egalității de tratament și a obligației de motivare întrucât nu a luat în considerare cuantumul ajutorului pentru evaluarea măsurilor compensatorii și a calculat în mod eronat cuantumul relativ al ajutorului și nu a luat în considerare circumstanțele în care a fost acordat ajutorul atunci când a evaluat măsurile compensatorii.

               4.

               Al patrulea motiv întemeiat pe faptul că pârâta a încălcat articolul 107 alineatul (3) litera (b) TFUE, principiile bunei administrări și proporționalității și obligația de motivare atunci când a impus ING o interdicție privind poziția de lider în materie de preț.


title: Cauza T-136/17: Acțiune introdusă la 2 martie 2017 – Cotecnica/EUIPO – Mignini & Petrini (cotecnica MAXIMA)

text:
               24.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/29

         Acțiune introdusă la 2 martie 2017 – Cotecnica/EUIPO – Mignini & Petrini (cotecnica MAXIMA)
   (Cauza T-136/17)
   (2017/C 129/43)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Cotecnica, SCCL (Bellpuig, Spania) (reprezentanți: J. Erdozain López, J. Galán López și J. Devaureix, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Mignini & Petrini SpA (Petrignano di Assisi, Italia)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă care cuprinde elementele verbale „cotecnica MAXIMA” – cererea de înregistrare nr. 13 292 495

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 17 noiembrie 2016 în cauza R 853/2016-2

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-418/11 P: Recurs introdus la 3 august 2011 de Carlo De Nicola împotriva Hotărârii pronunțate la 28 iunie 2011 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-49/10, De Nicola/BEI

text:
               24.9.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/42

         Recurs introdus la 3 august 2011 de Carlo De Nicola împotriva Hotărârii pronunțate la 28 iunie 2011 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-49/10, De Nicola/BEI
   (Cauza T-418/11 P)
   2011/C 282/79
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurent: Carlo De Nicola (Strassen, Luxemburg) (reprezentant: L. Isola, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Banca Europeană de Investiții

      Concluziile

   Recurentul solicită Tribunalului:

               —

               reformarea Hotărârii pronunțate la 28 iunie 2011 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-49/10, privind:

               —

               anularea deciziei comunicate prin e-mail la 11 mai 2010, în partea în care BEI nu a permis finalizarea procedurii administrative și a împiedicat tentativa de soluționare amiabilă a litigiului, refuzând în mod implicit rambursarea unei cheltuieli medicale în valoare de 3 000 EUR;

               —

               obligarea BEI la plata sumei de 3 000 EUR, cheltuită de recurent pentru o terapie laser care i-a fost prescrisă și administrată în Italia, majorată cu dobânzile și cu diferența rezultată în urma actualizării sumelor, precum și la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea concluziilor prezentate, recurentul invocă următoarele motive.

               A.

               Cu privire la fapte

                           1.

                           Recurentul invocă denaturarea unui capăt de cerere și nepronunțarea cu privire la un alt capăt de cerere.

                           2.

                           Recurentul invocă, de asemenea, poziția privilegiată rezervată instituției care, încă o dată, s-a limitat la a susține anumite fapte, pe care Tribunalul Funcției Publice le-a considerat ulterior ca fiind dovedite.

               B.

               Cu privire la cererea de anulare

                           3.

                           Recurentul a solicitat anularea deciziei care i-a fost comunicată prin e-mail la 11 mai 2010, în partea în care BEI a refuzat să numească al treilea medic, să inițieze procedura de conciliere prevăzută la articolul 41 din Regulamentul personalului și să îi ramburseze suma de 3 000 EUR cheltuită pentru o terapie laser care i-a fost prescrisă și administrată în Italia.

                           4.

                           Tribunalul Funcției Publice a declarat inadmisibilă partea de cerere referitoare la refuzul de a numi al treilea medic, considerând că recurentul ar fi trebuit să atace o decizie inexistentă din 24 martie 2008, fără a explica legătura dintre decizia atacată și cea pe care o consideră cauzatoare de prejudiciu și fără a preciza în temeiul căror norme opinia atribuită medicului consultant al BEI ar fi devenit o decizie de respingere din partea BEI.

                           5.

                           Recurentul susține că, întrucât constituie doar un act de procedură, opinia în cauză nu este cauzatoare de prejudiciu și, prin urmare, nu poate fi atacată în mod independent.
                           Cu toate acestea, Tribunalul Funcției Publice a răsturnat toate precedentele din jurisprudență și a hotărât să introducă un termen de trei luni pentru atacarea oricărui act de procedură, stabilind că termenul în care poate fi sesizată instanța începe să curgă de la data la care angajatul formulează o cerere, independent de adoptarea unei decizii și chiar fără a cunoaște motivarea acesteia.

                           6.

                           Recurentul contestă întregul sistem de norme pe care, deși sunt prevăzute pentru instituțiile publice, Tribunalul Funcției Publice le consideră aplicabile BEI, care este organizată ca o bancă privată și ai cărei angajați au contracte de muncă de drept privat. Consecința acestui fapt este că actele care îi privesc pe aceștia nu sunt acte administrative, nu reprezintă exercitarea unei potestas, nu sunt acte de autoritate publică și nu beneficiază de o prezumție de legitimitate, astfel încât nu subzistă nicio analogie cu funcționarii publici și nici nu este necesar să se atribuie o stabilitate imediată măsurilor organizatorice care sunt adoptate în același fel în care se pot adopta în orice bancă privată.

                           7.

                           În plus, recurentul invocă lipsa de logică a motivării hotărârii atacate, în partea în care a exclus eroarea scuzabilă a recurentului, atribuindu-i cunoașterea unui act care fusese comunicat numai avocatului său.

                           8.

                           În sfârșit, recurentul susține că, în orice ordine juridică, un act nul poate fi atacat în orice moment, nu doar în scurtul termen de decădere prevăzut pentru actele anulabile.

                           9.

                           În ceea ce privește procedura de conciliere prevăzută la articolul 41 din Regulamentul personalului, recurentul susține că nu este vorba despre o condiție de procedură și că, prin urmare, Tribunalul Funcției Publice o asimilează în mod neîntemeiat acțiunii administrative la care sunt obligați funcționarii Uniunii Europene, acțiune administrativă care este obligatorie și care delimitează obiectul sesizării ulterioare a instanței.

                           10.

                           În ceea ce privește contestarea refuzului de a iniția procedura de conciliere menționată, recurentul consideră că hotărârea Tribunalului Funcției Publice este nelegală, în măsura în care banca nu poate refuza în niciun caz procedura în cauză.
                           Din acest fapt rezultă, pe de o parte, că nicio motivare nu poate susține în mod legal acest refuz și, pe de altă parte, că dacă cererea angajatului este admisă, răspunderea băncii trebuie considerată ca fiind agravată și aceasta trebuie obligată în mod cert la plata cheltuielilor de judecată.

                           11.

                           Cu privire la refuzul implicit de a rambursa cheltuiala pentru terapia laser, domnul De Nicola susține că lipsa motivării este un simptom clar de abuz de putere, dat fiind faptul că rambursarea poate fi refuzată în mod legal numai în trei cazuri, în timp ce inexistența unui act oficial reprezintă o cauză de nulitate absolută, care este prin urmare atacabilă în orice moment.

                           12.

                           În sfârșit, trebuie în mod cert considerată nelegală partea din hotărâre în care Tribunalul Funcției Publice a omis să statueze, apreciind că nu deține elementele necesare.

               C.

               Cu privire la cererea de obligare

                           13.

                           Tribunalul Funcției Publice a considerat cererea inadmisibilă pentru litispendență, în condițiile în care excepția de litispendență nu este prevăzută de Regulamentul de procedură. În plus, acesta nu a explicat cum ar putea exista identitate de cereri între o cauză care este pendinte în primă instanță și una care este pendinte în apel, nici nu a precizat cine și cum a probat elementele de fapt pe care se întemeiază decizia în cauză.

                           14.

                           În sfârșit, recurentul apreciază că admiterea apelului și reformarea hotărârii atacate trebuie să implice o nouă hotărâre cu privire la cheltuielile de judecată, inclusiv cu privire la cele aferente procedurii în primă instanță.


title: Cauza T-497/09: Acțiune introdusă la 7 decembrie 2009 — LG Electronics/OAPI (KOMPRESSOR PLUS)

text:
               13.2.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 37/45

         Acțiune introdusă la 7 decembrie 2009 — LG Electronics/OAPI (KOMPRESSOR PLUS)
   (Cauza T-497/09)
   2010/C 37/64
   Limba în care a fost formulată acțiunea: franceza

      Părțile

      Reclamantă: LG Electronics, Inc. (Seoul, Republica Coreea) (reprezentant: J. Blanchard, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea și pronunțarea admisibilității prezentei acțiuni;

               —

               anularea în parte a deciziei pronunțate la 23 septembrie 2009 de Camera întâi de recurs a OAPI, în măsura în care a respins în parte recursul societății LG ELECTRONICS împotriva deciziei din 5 februarie 2009 prin care a fost refuzată înregistrarea cererii de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 7 282 924, în măsura în care desemnează „aspiratoarele electrice”;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca verbală „KOMPRESSOR PLUS” pentru produse din clasa 7 (cerere nr. 7 282 924)

      Decizia examinatorului: respinge cererea de înregistrare

      Decizia camerei de recurs: respinge în parte recursul

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 privind marca comunitară


title: Cauza C-118/12 P: Ordonanța Curții din 24 ianuarie 2013 — Enviro Tech Europe Ltd/Comisia Europeană, Enviro Tech International Inc. (Recurs — Directivele 67/548/CEE și 2004/73/CE — Clasificarea, ambalarea și etichetarea substanțelor periculoase — Clasificarea bromurii de n-propil)

text:
               13.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 108/9

         Ordonanța Curții din 24 ianuarie 2013 — Enviro Tech Europe Ltd/Comisia Europeană, Enviro Tech International Inc.
   (Cauza C-118/12 P) (1)

   (Recurs - Directivele 67/548/CEE și 2004/73/CE - Clasificarea, ambalarea și etichetarea substanțelor periculoase - Clasificarea bromurii de n-propil)
   2013/C 108/17
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Enviro Tech Europe Ltd (reprezentanți: C. Mereu și K. Van Maldegem, avocați)

      Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: P. Oliver și E. Manhaeve, agenți), Enviro Tech International Inc.

      Obiectul

   Recurs introdus împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) din 16 decembrie 2011, pronunțată în cauza T-291/04, Enviro Tech Europe Ltd și Enviro Tech International, Inc. c/Comisia Europeană, prin care Tribunalul a respins o acțiune având ca obiect, pe de o parte, anularea în parte a Directivei 2004/73/CE a Comisiei din 29 aprilie 2004 de efectuare a celei de a douăzeci și noua adaptări la progresul tehnic a Directivei 67/548/CEE a Consiliului privind apropierea actelor cu putere de lege și a actelor administrative referitoare la clasificarea, ambalarea și etichetarea substanțelor periculoase (JO L 152, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 46, p. 3), pentru motivul că bromura de n-propil este introdusă în lista substanțelor „extrem de inflamabile” și, pe de altă parte, repararea prejudiciilor pretins suferite de recurente — Interesul de a exercita acțiunea — Lipsa afectării individuale

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Obligă Enviro Tech Europe Ltd la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 227, 28.7.2012.


title: Cauza T-202/09: Hotărârea Tribunalului din 13 aprilie 2011 — Deichmann/OAPI (Reprezentare a unui unghi încadrat de o linie punctată) [ „Marcă comunitară — Înregistrare internațională care desemnează Comunitatea Europeană — Marcă figurativă care reprezintă un unghi încadrat de o linie punctată — Motiv de refuz absolut — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009]” ]

text:
               28.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 160/18

         Hotărârea Tribunalului din 13 aprilie 2011 — Deichmann/OAPI (Reprezentare a unui unghi încadrat de o linie punctată)
   (Cauza T-202/09) (1)

   (Marcă comunitară - Înregistrare internațională care desemnează Comunitatea Europeană - Marcă figurativă care reprezintă un unghi încadrat de o linie punctată - Motiv de refuz absolut - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009])
   2011/C 160/24
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Deichmann SE, fostă Heinrich Deichmann-Schuhe GmbH Co. KG (Essen, Germania) (reprezentant: O. Rauscher, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: J. Weberndörfer, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 3 aprilie 2009 (R 224/2007-4) privind înregistrarea internațională a unei mărci figurative care reprezintă un unghi încadrat de o linie punctată, înregistrare care desemnează Comunitatea Europeană

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Deichmann SE la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 180, 1.8.2009.


title: Cauza C-143/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Corte suprema di cassazione (Italia) la 9 martie 2016 – Abercrombie & Fitch Italia Srl/Antonino Bordonaro

text:
               6.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 200/7

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Corte suprema di cassazione (Italia) la 9 martie 2016 – Abercrombie & Fitch Italia Srl/Antonino Bordonaro
   (Cauza C-143/16)
   (2016/C 200/11)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Corte suprema di cassazione

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Abercrombie & Fitch Italia Srl

      Pârât: Antonino Bordonaro

      Întrebarea preliminară

   Reglementarea națională prevăzută la articolul 34 din Decretul legislativ nr. 276 din 2003, potrivit căreia contractul de muncă ocazională poate fi în orice caz încheiat cu privire la prestații efectuate de persoane cu vârsta sub 25 de ani, este contrară principiului nediscriminării pe motive de vârstă prevăzut de Directiva 2000/78 (1) și Cartei drepturilor fundamentale a Uniunii Europene [articolul 21 alineatul (1)].

      (1)  Directiva 2000/78/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă (JO L 303, p. 16, Ediție specială, 05/vol. 6, p. 7).


title: Cauza T-336/14: Acțiune introdusă la 15 mai 2014 – Société des produits Nestlé/OAPI (NOURISHING PERSONAL HEALTH)

text:
               11.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 261/27

         Acțiune introdusă la 15 mai 2014 – Société des produits Nestlé/OAPI (NOURISHING PERSONAL HEALTH)
   (Cauza T-336/14)
   2014/C 261/50
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Société des produits Nestlé SA (Vevey, Elveția) (reprezentanți: A. Jaeger-Lenz, A. Lambrecht și S. Cobet-Nüse, lawyers)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 12 martie 2014 în cauza R 149/2013-4;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: înregistrarea internațională a mărcii verbale „NOURISHING PERSONAL HEALTH” pentru bunuri și servicii din clasele 5, 10, 41, 42 și 44 – cererea de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 0 1 1 02  735

      Decizia examinatorului: respinge cererea.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate:

               —

               încălcarea articolului 76 alineatul (1) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 75 din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-17/07: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 6 mai 2008 — Torres/OAPI — Bodegas Navarro López (CITA DEL SOL)

text:
               5.7.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/49

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 6 mai 2008 — Torres/OAPI — Bodegas Navarro López (CITA DEL SOL)
   (Cauza T-17/07) (1)

   (2008/C 171/94)

      Limba de procedură: spaniola

   Președintele Camerei a șaptea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 82, 14.4.2007.


title: Cauza T-474/08: Hotărârea Tribunalului din 21 octombrie 2010 — Umbach/Comisia [ Acces la documente — Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 — Documente privind un contract încheiat în cadrul programului TACIS — Cerere de acces în raport cu diferendul dintre reclamant și Comisie în fața unei instanțe civile belgiene — Refuz parțial al accesului — Cerere de acces întemeiată pe principii care decurg din Tratatul UE — Interes public superior ]

text:
               4.12.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/29

         Hotărârea Tribunalului din 21 octombrie 2010 — Umbach/Comisia
   (Cauza T-474/08) (1)

   (Acces la documente - Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 - Documente privind un contract încheiat în cadrul programului TACIS - Cerere de acces în raport cu diferendul dintre reclamant și Comisie în fața unei instanțe civile belgiene - Refuz parțial al accesului - Cerere de acces întemeiată pe principii care decurg din Tratatul UE - Interes public superior)
   2010/C 328/49
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamant: Dieter C. Umbach (Bangkok, Tailanda) (reprezentant: M. Stephani, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: P. Costa de Oliveira și T. Scharf, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei Comisiei din 2 septembrie 2008 prin care s-a refuzat reclamantului accesul la anumite date cuprinse în documente privind un contract intitulat „TACIS Service Contract no 98.0414” referitor la asistență în vederea redactării unui cod administrativ pentru Federația Rusă

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă pe domnul Dieter C. Umbach la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 32, 7.2.2009.


title: Cauza F-61/13: Acțiune introdusă la 25 iunie 2013 — ZZ și alții/BEI

text:
               21.9.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 274/29

         Acțiune introdusă la 25 iunie 2013 — ZZ și alții/BEI
   (Cauza F-61/13)
   2013/C 274/47
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamanți: ZZ și alții (reprezentant: L. Levi, avocat)

      Pârâtă: Banca Europeană de Investiții

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziilor individuale de a aplica reclamanților o primă în temeiul noului sistem de performanță și, pe de altă parte, anularea deciziilor de a acorda reclamanților prime cu încălcarea noului sistem de performanță, precum și cerere subsecventă de obligare a BEI la plata de daune interese

      Concluziile reclamanților

               —

               Anularea deciziilor individuale de a aplica reclamanților o primă, în măsura în care aceste decizii constituie aplicarea noului sistem de performanță;

               —

               cu titlu subsidiar, anularea deciziilor de a acorda o primă celor doi reclamanți, în măsura în care aceste decizii încalcă noul sistem de performanță;

               —

               obligarea pârâtei la plata de daune interese;

               —

               solicitarea pârâtei să depună documente, în cadrul măsurilor de organizare a procedurii, cu excepția cazului în care pârâta le depune în mod spontan;

               —

               obligarea BEI la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-337/17: Acțiune introdusă la 30 mai 2017 – Air France-KLM/Comisia

text:
               7.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 256/32

         Acțiune introdusă la 30 mai 2017 – Air France-KLM/Comisia
   (Cauza T-337/17)
   (2017/C 256/38)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Air France-KLM (Paris, Franța) (reprezentanți: A. Wachsmann și S. Thibault-Liger, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               cu titlu principal, anularea în tot, în temeiul articolului 263 TFUE, a Deciziei nr. C(2017) 1742 final a Comisiei Europene din 17 martie 2017 referitoare la o procedură inițiată în temeiul articolului 101 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, al articolului 53 din Acordul privind SEE și al articolului 8 din Acordul dintre Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană privind transportul aerian, cazul COMP/39258 – Transport aerian de mărfuri, în ceea ce privește Air France-KLM, precum și anularea considerentelor pe care se întemeiază dispozitivul acesteia, în temeiul primului motiv invocat;

               —

               cu titlu subsidiar, în cazul în care Tribunalul nu dispune anularea în tot a Deciziei nr. C(2017) 1742 final în temeiul primului motiv invocat:

                           —

                           anularea articolului 1 primul paragraf punctul 1 litera (b), punctul 2 litera (b), punctul 3 litera (b) și punctul 4 litera (b) din Decizia nr. C(2017) 1742 final, în măsura în care constatarea încălcării unice și continue imputate Air France-KLM se întemeiază pe probe prezentate de Lufthansa în cadrul cererii acesteia de imunitate în temeiul Comunicării Comisiei din 2002 privind imunitatea la amenzi și reducerea cuantumului amenzilor în cauzele referitoare la înțelegeri, și anularea considerentelor pe care se întemeiază aceste dispoziții, anularea articolului 3 literele (b) și (d) din decizie, în măsura în care impune Air France-KLM două amenzi în cuantum total de 307 360 000 de euro, și a articolului 4 din decizie, și reducerea în consecință a cuantumului amenzilor menționate, în temeiul articolului 261 TFUE, în conformitate cu cel de al doilea motiv invocat;

                           —

                           anularea articolului 1 primul paragraf punctul 1 litera (b), punctul 2 litera (b), punctul 3 litera (b) și punctul 4 litera (b) din Decizia nr. C(2017) 1742 final, în măsura în care exclude din sfera încălcării unice și continue imputate Air France-KLM unele companii aeriene menționate în motivarea deciziei ca fiind implicate în practicile referitoare la această încălcare, și anularea considerentelor pe care se întemeiază aceste dispoziții, anularea articolului 3 literele (b) și (d) din decizie, în măsura în care impune Air France-KLM două amenzi în cuantum total de 307 360 000 de euro, și a articolului 4 din decizie, și reducerea în consecință a cuantumului amenzilor menționate, în temeiul articolului 261 TFUE, în conformitate cu cel de al treilea motiv invocat;

                           —

                           anularea articolului 1 primul paragraf punctul 2 litera (b) și punctul 3 litera (b) din Decizia nr. C(2017) 1742 final, în măsura în care constată că încălcarea unică și continuă imputată Air France-KLM cuprinde serviciile de transport aerian de mărfuri care intră în SEE (trafic inbound SEE), și anularea considerentelor pe care se întemeiază aceste dispoziții, anularea articolului 3 literele (b) și (d) din decizie, în măsura în care impune Air France-KLM două amenzi în cuantum total de 307 360 000 de euro, și a articolului 4 din decizie, și reducerea în consecință a cuantumului amenzilor menționate, în temeiul articolului 261 TFUE, în conformitate cu cel de al patrulea motiv invocat;

               —

               cu titlu foarte subsidiar, în cazul în care Tribunalul nu dispune anularea Deciziei nr. C(2017) 1742 final în temeiul celui de al doilea, al celui de al treilea și al celui de al patrulea motiv invocate:

                           —

                           anularea articolului 1 primul paragraf punctul 1 litera (b), punctul 2 litera (b), punctul 3 litera (b) și punctul 4 litera (b) din Decizia nr. C(2017) 1742 final, în măsura în care constată că refuzul de a plăti un comision agenților de expediție constituie un element distinct al încălcării unice și continue reținute, imputată Air France-KLM, și anularea considerentelor pe care se întemeiază aceste dispoziții, anularea articolului 3 literele (b) și (d) din decizie, în măsura în care impune Air France-KLM două amenzi în cuantum total de 307 360 000 de euro, și a articolului 4 din decizie, și reducerea în consecință a cuantumului amenzilor menționate, în temeiul articolului 261 TFUE, în conformitate cu cel de al cincilea motiv invocat;

               —

               ca ultim subsidiar, în cazul în care Tribunalul nu dispune anularea Deciziei nr. C(2017) 1742 final în temeiul celui de al cincilea motiv invocat:

                           —

                           anularea articolului 3 literele (b) și (d) din Decizia nr. C(2017) 1742 final, în măsura în care impune Air France-KLM două amenzi în cuantum total de 307 360 000 de euro, pentru motivul că calculul acestor amenzi include tarifele și 50 % din veniturile care intră în SEE (venituri inbound SEE) obținute de Société Air France și de KLM (în conformitate cu cel de al șaselea motiv invocat), în măsura în care supraestimează gravitatea încălcării imputate Air France-KLM (în conformitate cu cel de al șaptelea motiv invocat), reține împotriva Société Air France o durată eronată a încălcării (în conformitate cu cel de al optulea motiv invocat) și aplică o reducere insuficientă a amenzii în considerarea regimurilor de reglementare (în conformitate cu cel de al nouălea motiv invocat), precum și anularea considerentelor pe care se întemeiază aceste dispoziții, și reducerea amenzilor menționate la un cuantum adecvat, în temeiul articolului 261 TFUE;

               —

               în orice caz, obligarea Comisiei Europene la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă nouă motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe imputarea eronată în sarcina Air France-KLM a răspunderii pentru practicile Air France și ale KLM. Acest motiv cuprinde două aspecte:

                           —

                           primul aspect, întemeiat pe imputarea eronată în sarcina Air France-KLM a răspunderii pentru practicile Air France începând de la 15 septembrie 2004, și a celor ale KLM începând de la 5 mai 2004;

                           —

                           al doilea aspect, întemeiat pe imputarea eronată în sarcina Air France-KLM a răspunderii pentru practicile Air France de la 7 decembrie 1999 la 15 septembrie 2004;

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea Comunicării din 2002 privind clemența și a principiilor încrederii legitime, egalității de tratament și nediscriminării între Air France-KLM și Lufthansa, cu incidență asupra admisibilității probelor prezentate în cadrul cererii de imunitate formulate de Lufthansa;

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea obligației de motivare și a principiilor egalității de tratament, nediscriminării și protecției împotriva intervenției arbitrare a Comisiei care rezultă din excluderea din dispozitivul deciziei a unor companii aeriene care au participat la practicile în cauză. Acest motiv cuprinde două aspecte:

                           —

                           primul aspect, întemeiat pe argumentul potrivit căruia excluderea din dispozitivul deciziei a unor companii care au participat la practicile în cauză ar fi viciată de o lipsă de motivare;

                           —

                           al doilea aspect, întemeiat pe argumentul potrivit căruia excluderea din dispozitivul deciziei a unor companii care au participat la practicile în cauză ar fi viciată de o încălcare a principiilor egalității de tratament și nediscriminării și a principiului protecției împotriva intervenției arbitrare a Comisiei;

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe includerea traficului inbound SEE în conținutul încălcării unice și continue, care nu ar respecta normele ce delimitează competența teritorială a Comisiei. Acest motiv cuprinde două aspecte:

                           —

                           primul aspect, întemeiat pe faptul că practicile referitoare la traficul inbound SEE nu ar fi fost puse în aplicare în cadrul SEE;

                           —

                           al doilea aspect: Comisia nu a dovedit existența unor efecte calificate în cadrul SEE legate de practicile referitoare la traficul inbound SEE;

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe motivarea contradictorie și pe eroarea vădită de apreciere care viciază constatarea potrivit căreia refuzul de a plăti un comision agenților de expediție ar constitui un element distinct al încălcării unice și continue. Acest motiv cuprinde două aspecte:

                           —

                           primul aspect, potrivit căruia respectiva constatare ar fi viciată de o motivare contradictorie;

                           —

                           al doilea aspect, potrivit căruia respectiva constatare ar fi viciată de o eroare vădită de apreciere;

               6.

               Al șaselea motiv, întemeiat pe caracterul greșit al valorilor vânzărilor luate în considerare la calculul amenzii impuse Air France-KLM; acest motiv cuprinde două aspecte:

                           —

                           primul aspect, întemeiat pe faptul că includerea tarifelor în valoarea vânzărilor s-ar baza pe o motivare contradictorie, pe mai multe erori de drept și pe o eroare vădită de apreciere;

                           —

                           al doilea aspect, întemeiat pe faptul că includerea a 50 % din veniturile inbound SEE în valorile vânzărilor ar încălca Orientările Comisiei privind calcularea amenzilor din 2006 și principiul non bis in idem;

               7.

               Al șaptelea motiv, întemeiat pe aprecierea greșită a gravității încălcării; acest motiv cuprinde două aspecte:

                           —

                           primul aspect, întemeiat pe argumentul potrivit căruia supraestimarea gravității practicilor s-ar baza pe mai multe erori vădite de apreciere și pe încălcarea principiilor proporționalității pedepselor și egalității de tratament;

                           —

                           al doilea aspect, întemeiat pe argumentul potrivit căruia supraestimarea gravității practicilor ar rezulta din includerea în sfera încălcării a contactelor referitoare la practici puse în aplicare în afara SEE cu încălcarea normelor privind competența teritorială a Comisiei;

               8.

               Al optulea motiv, întemeiat pe caracterul greșit al calculului duratei încălcării reținute împotriva Air France, luată în considerare la calculul amenzii impuse Air France-KLM;

               9.

               Al nouălea motiv, întemeiat pe lipsa de motivare și pe caracterul insuficient al reducerii de 15 % acordate de Comisie în considerarea regimurilor de reglementare.


title: Cauza T-310/12: Hotărârea Tribunalului din 20 mai 2015 – Yuanping Changyuan Chemicals/Consiliul [„Dumping — Importuri de acid oxalic originar din India și China — Taxă antidumping definitivă — Industrie comunitară — Stabilirea prejudiciului — Articolul 9 alineatul (4), articolul 14 alineatul (1)și articolul 20 alineatele (1) și (2) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 — Obligația de motivare — Dreptul de a prezenta observații — Articolul 20 alineatul (5) din Regulamentul nr. 1225/2009”]

text:
               6.7.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 221/7

         Hotărârea Tribunalului din 20 mai 2015 – Yuanping Changyuan Chemicals/Consiliul
   (Cauza T-310/12) (1)

   ([„Dumping - Importuri de acid oxalic originar din India și China - Taxă antidumping definitivă - Industrie comunitară - Stabilirea prejudiciului - Articolul 9 alineatul (4), articolul 14 alineatul (1)și articolul 20 alineatele (1) și (2) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 - Obligația de motivare - Dreptul de a prezenta observații - Articolul 20 alineatul (5) din Regulamentul nr. 1225/2009”])
   (2015/C 221/09)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Yuanping Changyuan Chemicals Co. Ltd (Yuan Ping City, Xin Zhou, China) (reprezentant: V. Akritidis, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: J.-P. Hix, agent, asistat inițial de N. Chesaites, barrister, și G. Berrisch, avocat, ulterior de D. Geradin, avocat)

      Intervenientă în susținerea pârâtei: Comisia Europeană (reprezentanți: M. França și A. Stobiecka-Kuik, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 325/2012 al Consiliului din 12 aprilie 2012 de instituire a unei taxe antidumping definitive și de percepere definitivă a taxei provizorii impuse asupra importurilor de acid oxalic originar din India și Republica Populară Chineză (JO L 106, p. 1).

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 325/2012 al Consiliului din 12 aprilie 2012 de instituire a unei taxe antidumping definitive și de percepere definitivă a taxei provizorii impuse asupra importurilor de acid oxalic originar din India și Republica Populară Chineză, în ceea ce privește Yuanping Changyuan Chemicals Co. Ltd.

               2)

               Consiliul Uniunii Europene suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Yuanping Changyuan Chemicals Co., cu excepția cheltuielilor de judecată efectuate de aceasta din urmă în legătură cu intervenția Comisiei Europene.

               3)

               Comisia suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Yuanping Changyuan Chemicals Co. ca urmare a intervenției acesteia.

      (1)  JO C 273, 8.9.2012.


title: Cauza C-33/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Verwaltungsgerichtshofs (Austria) la 28 ianuarie 2008 — Agrana Zucker GmbH/Bundesministerium für Land- und Forstwirtschaft, Unwelt und Wasserwirtschaft

text:
               12.4.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 92/14

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Verwaltungsgerichtshofs (Austria) la 28 ianuarie 2008 — Agrana Zucker GmbH/Bundesministerium für Land- und Forstwirtschaft, Unwelt und Wasserwirtschaft
   (Cauza C-33/08)
   (2008/C 92/26)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Verwaltungsgerichtshof
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Agrana Zucker GmbH

      Pârât: Bundesministerium für Land- und Forstwirtschaft, Unwelt und Wasserwirtschaft (Ministerul federal al Agriculturii, Silviculturii, Mediului și Apelor)
   Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 11 din Regulamentul (CE) nr. 320/2006 al Consiliului din 20 februarie 2006 (1) trebuie interpretat în sensul că o cotă de zahăr care, în urma unei retrageri de pe piață cu titlu preventiv în temeiul articolului 3 din Regulamentul (CE) nr. 493/2006 al Comisiei din 27 martie 2006 (2) nu poate să fie utilizată integral, trebuie să fie avută în vedere la calculul valorii temporare în temeiul restructurării?

               2)

               În cazul în care răspunsul la prima întrebare este afirmativ:
               Articolul 11 din Regulamentul (CE) nr. 320/2006 este compatibil cu dreptul primar, și în special cu principiul nediscriminării care se deduce din articolul 34 CE și cu principiul încrederii legitime?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 320/2006 al Consiliului din 20 februarie 2006 de instituire a unui regim temporar de restructurare a industriei zahărului în Comunitatea Europeană și de modificare a Regulamentului (CE) nr. 1290/2005 privind finanțarea politicii agricole comune (JO L 58, p. 42, Ediție specială, 03/vol. 70, p. 118).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 493/2006 al Comisiei din 27 martie 2006 de stabilire a măsurilor tranzitorii în cadrul reformei organizării comune a pieței în sectorul zahărului și de modificare a Regulamentelor (CE) nr. 1265/2001 și (CE) nr. 314/2002 (JO L 89, p. 11, Ediție specială, 03/vol. 71, p. 94).


title: Cauza T-388/14: Acțiune introdusă la 2 iunie 2014 – salesforce.com/OAPI (MARKETINGCLOUD)

text:
               22.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 329/17

         Acțiune introdusă la 2 iunie 2014 – salesforce.com/OAPI (MARKETINGCLOUD)
   (Cauza T-388/14)
   2014/C 329/24
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: salesforce.com, Inc. (San Francisco, Statele Unite) (reprezentant: A. Nordemann, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 6 martie 2014 pronunțată în cauza R 1854/2013-1;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca verbală „MARKETINGCLOUD” pentru servicii din clasele 35 și 42 – cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 1 0 9 79  417.

      Decizia examinatorului: marca nu este eligibilă pentru înregistrare.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul privind marca comunitară.


title: Cauza T-550/16: Ordonanța Tribunalului din 6 septembrie 2017 – Dickmanns/EUIPO

text:
               23.10.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 357/32

         Ordonanța Tribunalului din 6 septembrie 2017 – Dickmanns/EUIPO
   (Cauza T-550/16) (1)

   (2017/C 357/43)
   Limba de procedură: germana
   Președintele Camerei a șaptea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 221, 6.7.2015 (cauză înregistrată inițial la Tribunalul Funcției Publice a Uniunii Europene sub numărul F-65/15 și transferată la Tribunalul Uniunii Europene la 1.9.2016).


title: Cauza T-564/08: Acțiune introdusă la 17 decembrie 2008 — Monoscoop/OAPI (SUDOKU SAMURAI BINGO)

text:
               21.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/64

         Acțiune introdusă la 17 decembrie 2008 — Monoscoop/OAPI (SUDOKU SAMURAI BINGO)
   (Cauza T-564/08)
   (2009/C 44/108)
   Limba de procedură: spaniola
   Părțile

      Reclamantă: Monoscoop BV (Alkmaar, Țările de Jos) (reprezentant: A. Canela Giménez, abogado)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei a Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (OAPI) din 30 septembrie 2008 în cauza R 816/2008-2, și prin care se respinge recursul împotriva deciziei examinatorului care refuză înregistrarea

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: Marca verbală„SUDOKU SAMURAI BINGO” (cerere de înregistrare nr. 5 769 013) pentru produse clasificate în clasele 9, 28 și 41.

      Decizia examinatorului: Respingerea cererii de înregistrare.

      Decizia camerei de recurs: Respingerea recursului.

      Motivele invocate: Aplicarea incorectă a articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) și a articolului 7 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 cu privire la marca comunitară.


title: Cauza T-471/14: Acțiune introdusă la 25 iunie 2014 – Ibercaja Banco și alții/Comisia

text:
               11.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 261/46

         Acțiune introdusă la 25 iunie 2014 – Ibercaja Banco și alții/Comisia
   (Cauza T-471/14)
   2014/C 261/73
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamante: Ibercaja Banco, SA (Zaragosa, Spania); Banco Grupo Cajatres SA (Zaragosa) și Naviera Bósforo, AIE (Las Palmas de Gran Canaria, Spania) (reprezentanți: J. L. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero și A. Lamadrid de Pablo, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate în măsura în care în cadrul acesteia se califică ansamblul de măsuri care, potrivit deciziei, constituie așa-numitul sistem spaniol în materie de leasing fiscal drept ajutor de stat nou și incompatibil cu piața internă;

               —

               în subsidiar, anularea articolelor 1 și 4 din decizia atacată, care identifică investitorii grupurilor de interes economic (GIE) ca fiind beneficiarii pretinselor ajutoare și singurii beneficiari ai ordinelor de recuperare;

               —

               în subsidiar, anularea articolului 4 din decizia atacată, în măsura în care prin acesta se dispune recuperarea pretinselor ajutoare;

               —

               anularea articolului 4 din decizia atacată, în măsura în care se pronunță cu privire la legalitatea contractelor private încheiate între investitori și alte entități și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente sunt cele invocate în cauza T-700/13, Bankia/Comisia.


title: Cauza T-577/13: Ordonanța Tribunalului din 16 iulie 2014 – Zehnder/OAPI – UAB „Amalva” (komfovent)

text:
               22.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 329/26

         Ordonanța Tribunalului din 16 iulie 2014 – Zehnder/OAPI – UAB „Amalva” (komfovent)
   (Cauza T-577/13) (1)

   2014/C 329/42
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei a opta a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 24, 25.1.2014.


title: Cauza C-512/12: Cerere de decizie preliminară introdusă de Conseil d’État (Franța) la 13 noiembrie 2012 — Octapharma France/Agence nationale de sécurité du médicament et des produits de santé (ANSM), Ministère des affaires sociales et de la santé

text:
               26.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 26/32

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Conseil d’État (Franța) la 13 noiembrie 2012 — Octapharma France/Agence nationale de sécurité du médicament et des produits de santé (ANSM), Ministère des affaires sociales et de la santé
   (Cauza C-512/12)
   2013/C 26/61
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Conseil d’État

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Octapharma France

      Pârâte: Agence nationale de sécurité du médicament et des produits de santé (ANSM), Ministère des affaires sociales et de la santé

      Întrebările preliminare

               1.

               În cazul plasmei destinate transfuziei, rezultată din sânge integral, care se prepară printr-o metodă care implică un proces industrial, dispozițiile Directivei din 6 noiembrie 2001 (1)
                  [astfel cum a fost modificată prin Directiva din 31 martie 2004
                   (2)
                  ] și ale Directivei din 27 ianuarie 2003 (3) pot fi aplicate simultan în ceea ce privește nu numai recoltarea și controlul, ci și prelucrarea, stocarea și distribuirea acesteia; pe acest temei, norma cuprinsă la alineatul (2) al articolului 2 din Directiva din 6 noiembrie 2001 poate fi interpretată în sensul că determină aplicarea exclusivă a reglementării comunitare privind medicamentele în privința unui produs care intră simultan în domeniul unei alte reglementări comunitare numai în situația în care aceasta din urmă este mai puțin strictă decât reglementarea privind medicamentele?

               2.

               Dispozițiile cuprinse la alineatul (2) al articolului 4 din Directiva din 27 ianuarie 2003 trebuie interpretate, dacă este cazul în lumina articolului 168 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în sensul că permit menținerea sau introducerea unor dispoziții naționale care, întrucât ar supune plasma care se prepară printr-o metodă care implică un proces industrial unui regim mai strict decât regimul căruia i se supun medicamentele, ar justifica neaplicarea în tot sau în parte a dispozițiilor Directivei din 6 noiembrie 2001, în special a celor care supun comercializarea medicamentelor condiției unice a obținerii prealabile a unei autorizări de introducere pe piață și, în caz afirmativ, în ce condiții și în ce măsură?

      (1)  Directiva 2001/83/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 noiembrie 2001 de instituire a unui cod comunitar cu privire la medicamentele de uz uman (JO L 311, p. 67, Ediție specială, 13/vol. 33, p. 3).

      (2)  Directiva 2004/27/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 de modificare a Directivei 2001/83/CE de instituire a unui cod comunitar cu privire la medicamentele de uz uman (JO L 136, p. 34, Ediție specială, 13/vol. 44, p. 116).

      (3)  Directiva 2002/98/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 27 ianuarie 2003 privind stabilirea standardelor de calitate și securitate pentru recoltarea, controlul, prelucrarea, stocarea și distribuirea sângelui uman și a componentelor sanguine și de modificare a Directivei 2001/83/CE (JO L 33, p. 30, Ediție specială, 15/vol. 9, p. 171).