title: Cauza C-241/19 P: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 9 iulie 2020 – George Haswani/Consiliul Uniunii Europene, Comisia Europeană (Recurs – Politica externă și de securitate comună – Măsuri restrictive luate împotriva Siriei – Măsuri îndreptate împotriva unor oameni de afaceri importanți care acționează în Siria – Lista persoanelor cărora li se aplică înghețarea fondurilor și a resurselor economice – Includerea numelui recurentului – Acțiune în anulare și în despăgubire)

text:
               31.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/10

      Hotărârea Curții (Camera a opta) din 9 iulie 2020 – George Haswani/Consiliul Uniunii Europene, Comisia Europeană
      (Cauza C-241/19 P) (1)

      (Recurs - Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive luate împotriva Siriei - Măsuri îndreptate împotriva unor oameni de afaceri importanți care acționează în Siria - Lista persoanelor cărora li se aplică înghețarea fondurilor și a resurselor economice - Includerea numelui recurentului - Acțiune în anulare și în despăgubire)
      (2020/C 287/13)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Recurent: George Haswani (reprezentant: G. Karouni, avocat)

         Celelalte părți din procedură: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: S. Kyriakopoulou și M. V. Piessevaux, agenți), Comisia Europeană (reprezentanți: inițial A. Bouquet, L. Baumgart și A. Tizzano, ulterior A. Bouquet și L. Baumgart, agenți)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursul.

                  2)

                  Îl obligă pe domnul George Haswani la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 187, 3.6.2019.


title: Cauza C-264/19: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 9 iulie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesgerichtshof – Germania) – Constantin Film Verleih GmbH/YouTube LLC, Google Inc. [Trimitere preliminară – Drept de autor și drepturi conexe – Platformă video online – Încărcarea unui film fără acordul titularului – Acțiune referitoare la încălcarea unui drept de proprietate intelectuală – Directiva 2004/48/CE – Articolul 8 – Dreptul la informare al reclamantului – Articolul 8 alineatul (2) litera (a) – Noțiunea de „adrese” – Adresă de e-mail, adresă IP și număr de telefon – Excludere]

text:
               31.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/11

      Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 9 iulie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesgerichtshof – Germania) – Constantin Film Verleih GmbH/YouTube LLC, Google Inc.
      (Cauza C-264/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Drept de autor și drepturi conexe - Platformă video online - Încărcarea unui film fără acordul titularului - Acțiune referitoare la încălcarea unui drept de proprietate intelectuală - Directiva 2004/48/CE - Articolul 8 - Dreptul la informare al reclamantului - Articolul 8 alineatul (2) litera (a) - Noțiunea de „adrese” - Adresă de e-mail, adresă IP și număr de telefon - Excludere)
      (2020/C 287/15)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Bundesgerichtshof

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Constantin Film Verleih GmbH

         Pârâte: YouTube LLC, Google Inc.

         Dispozitivul

      Articolul 8 alineatul (2) litera (a) din Directiva 2004/48/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind respectarea drepturilor de proprietate intelectuală trebuie interpretat în sensul că noțiunea de „adrese” care figurează în acest articol nu vizează, în ceea ce privește un utilizator care a încărcat fișiere care încalcă un drept de proprietate intelectuală, adresa sa de e-mail, numărul său de telefon și nici adresa IP utilizată pentru încărcarea acestor fișiere sau adresa IP utilizată la ultima sa accesare a contului de utilizator.

         (1)  JO C 230, 8.7.2019.


title: Cauza C-272/19: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 9 iulie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Verwaltungsgericht Wiesbaden – Germania) – VQ/Land Hessen [Trimitere preliminară – Articolul 267 TFUE – Noțiunea de „instanță” – Protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal – Regulamentul (UE) 2016/679 – Domeniu de aplicare – Articolul 2 alineatul (2) litera (a) – Noțiunea de „activitate care nu intră sub incidența dreptului Uniunii” – Articolul 4 punctul 7 – Noțiunea de „operator” – Comisia pentru petiții din cadrul parlamentului unui stat federat al unui stat membru – Articolul 15 – Dreptul de acces al persoanei vizate]

text:
               31.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/11

      Hotărârea Curții (Camera a treia) din 9 iulie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Verwaltungsgericht Wiesbaden – Germania) – VQ/Land Hessen
      (Cauza C-272/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Articolul 267 TFUE - Noțiunea de „instanță” - Protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal - Regulamentul (UE) 2016/679 - Domeniu de aplicare - Articolul 2 alineatul (2) litera (a) - Noțiunea de „activitate care nu intră sub incidența dreptului Uniunii” - Articolul 4 punctul 7 - Noțiunea de „operator” - Comisia pentru petiții din cadrul parlamentului unui stat federat al unui stat membru - Articolul 15 - Dreptul de acces al persoanei vizate)
      (2020/C 287/16)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Verwaltungsgericht Wiesbaden

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: VQ

         Pârât: Land Hessen

         Dispozitivul

      Articolul 4 punctul 7 din Regulamentul (UE) 2016/679 al Parlamentului European și al Consiliului din 27 aprilie 2016 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și privind libera circulație a acestor date și de abrogare a Directivei 95/46/CE (Regulamentul general privind protecția datelor) trebuie interpretat în sensul că, în măsura în care o comisie pentru petiții a parlamentului unui stat federat al unui stat membru determină, singură sau împreună cu altele, scopurile și mijloacele de prelucrare, această comisie trebuie calificată drept „operator”, în sensul dispoziției respective, astfel încât prelucrarea datelor cu caracter personal efectuată de o asemenea comisie intră în domeniul de aplicare al regulamentului menționat, în special al articolului 15 din acesta.

         (1)  JO C 187, 3.6.2019.


title: Cauza C-297/19: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 9 iulie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesverwaltungsgericht – Germania) – Naturschutzbund Deutschland – Landesverband Schleswig-Holstein e.V./Kreis Nordfriesland (Trimitere preliminară – Mediu – Răspundere pentru mediul înconjurător – Directiva 2004/35/CE – Anexa I al treilea paragraf a doua liniuță – Daună care poate să nu fie considerată drept „daună semnificativă” – Noțiunea de „gestionare normală a siturilor, astfel cum a fost definită în registrele habitatului sau în documentele de stabilire a obiectivelor de conservare sau conformă practicii anterioare a proprietarilor sau operatorilor” – Articolul 2 punctul 7 – Noțiunea de „activitate profesională” – Activitate desfășurată în interesul colectivității în temeiul unui transfer legal de atribuții – Includere sau neincludere)

text:
               31.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/12

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 9 iulie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesverwaltungsgericht – Germania) – Naturschutzbund Deutschland – Landesverband Schleswig-Holstein e.V./Kreis Nordfriesland
      (Cauza C-297/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Mediu - Răspundere pentru mediul înconjurător - Directiva 2004/35/CE - Anexa I al treilea paragraf a doua liniuță - Daună care poate să nu fie considerată drept „daună semnificativă” - Noțiunea de „gestionare normală a siturilor, astfel cum a fost definită în registrele habitatului sau în documentele de stabilire a obiectivelor de conservare sau conformă practicii anterioare a proprietarilor sau operatorilor” - Articolul 2 punctul 7 - Noțiunea de „activitate profesională” - Activitate desfășurată în interesul colectivității în temeiul unui transfer legal de atribuții - Includere sau neincludere)
      (2020/C 287/17)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Bundesverwaltungsgericht

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: Naturschutzbund Deutschland – Landesverband Schleswig-Holstein e.V.

         Pârât: Kreis Nordfriesland

         în prezența: Deich- und Hauptsielverband Eiderstedt, Körperschaft des öffentlichen Rechts, Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht

         Dispozitivul

                  1)

                  Noțiunea de „gestionare normală a siturilor, astfel cum a fost definită în registrele habitatului sau în documentele de stabilire a obiectivelor de conservare sau conformă practicii anterioare a proprietarilor sau operatorilor”, care figurează la al treilea paragraf a doua liniuță din anexa I la Directiva 2004/35 a Parlamentului European și a Consiliului din 21 aprilie 2004 privind răspunderea pentru mediul înconjurător în legătură cu prevenirea și repararea daunelor aduse mediului trebuie interpretată în sensul că cuprinde, pe de o parte, orice măsură de administrare sau de organizare susceptibilă să aibă o incidență asupra speciilor și habitatelor naturale protejate care se află pe un sit, astfel cum rezultă din documentele de gestionare adoptate de statele membre pe baza Directivei 92/43/CEE a Consiliului din 21 mai 1992 privind conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică și a Directivei 2009/147/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind conservarea păsărilor sălbatice și interpretate, dacă este necesar, cu referire la orice normă de drept intern care transpune aceste două directive din urmă sau, în lipsa acesteia, compatibilă cu spiritul și obiectivul acestor directive, și, pe de altă parte, orice măsură de administrare sau de organizare considerată uzuală, cunoscută în mod general, stabilită și practicată de o perioadă suficient de lungă de proprietari sau de operatori până la producerea unei daune cauzate prin efectul acestei măsuri speciilor și habitatelor naturale protejate, fiind necesar, în plus, ca ansamblul acestor măsuri să fie compatibil cu obiectivele care stau la baza Directivei 92/43 și a Directivei 2009/147, precum și, printre altele, cu practicile agricole admise în mod curent.

                  2)

                  Articolul 2 punctul 7 din Directiva 2004/35 trebuie interpretat în sensul că noțiunea de „activitate profesională” care este definită în cadrul acesteia vizează de asemenea activitățile desfășurate în interesul colectivității, în temeiul unui transfer legal de atribuții.

         (1)  JO C 230, 8.7.2019.


title: Cauza C-343/19: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 9 iulie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Landesgericht Klagenfurt – Austria) – Verein für Konsumenteninformation/Volkswagen AG [Trimitere preliminară – Cooperare judiciară în materie civilă – Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 – Articolul 7 punctul 2 – Competență judiciară în materie delictuală sau cvasidelictuală – Locul unde s a produs fapta prejudiciabilă – Locul materializării prejudiciului – Manipularea datelor referitoare la emisiile de gaze de eșapament ale unor motoare produse de un constructor de automobile]

text:
               31.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/13

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 9 iulie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Landesgericht Klagenfurt – Austria) – Verein für Konsumenteninformation/Volkswagen AG
      (Cauza C-343/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Cooperare judiciară în materie civilă - Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 - Articolul 7 punctul 2 - Competență judiciară în materie delictuală sau cvasidelictuală - Locul unde s a produs fapta prejudiciabilă - Locul materializării prejudiciului - Manipularea datelor referitoare la emisiile de gaze de eșapament ale unor motoare produse de un constructor de automobile)
      (2020/C 287/18)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Landesgericht Klagenfurt

         Părțile din procedura principală

         Reclamant sau altă calitate: Verein für Konsumenteninformation

         Pârâtă: Volkswagen AG

         Dispozitivul

      Articolul 7 punctul 2 din Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 12 decembrie 2012 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială trebuie interpretat în sensul că, atunci când anumite vehicule au fost echipate ilegal într-un stat membru de către constructorul lor cu un program care manipulează datele referitoare la emisiile de gaze de eșapament înainte de a fi achiziționate de la un terț într-un alt stat membru, locul materializării prejudiciului se situează în acest ultim stat membru.

         (1)  JO C 230, 8.7.2019.


title: Cauza C-374/19: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 9 iulie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesfinanzhof – Germania) – HF/Finanzamt Bad Neuenahr-Ahrweiler [Trimitere preliminară – Taxa pe valoarea adăugată (TVA) – Directiva 2006/112/CE – Regularizarea deducerilor – Modificarea dreptului de deducere – Bun de capital utilizat atât pentru operațiuni taxabile, cât și pentru operațiuni scutite – Încetare a activității care dă drept de deducere – Utilizare rămasă exclusiv pentru operațiuni scutite]

text:
               31.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/13

      Hotărârea Curții (Camera a opta) din 9 iulie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesfinanzhof – Germania) – HF/Finanzamt Bad Neuenahr-Ahrweiler
      (Cauza C-374/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Taxa pe valoarea adăugată (TVA) - Directiva 2006/112/CE - Regularizarea deducerilor - Modificarea dreptului de deducere - Bun de capital utilizat atât pentru operațiuni taxabile, cât și pentru operațiuni scutite - Încetare a activității care dă drept de deducere - Utilizare rămasă exclusiv pentru operațiuni scutite)
      (2020/C 287/19)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Bundesfinanzhof

         Părțile din procedura principală

         Recurentă: HF

         Intimată în recurs: Finanzamt Bad Neuenahr-Ahrweiler

         Dispozitivul

      Articolele 184, 185 și 187 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie să fie interpretate în sensul că nu se opun unei reglementări naționale potrivit căreia o persoană impozabilă care a dobândit dreptul de deducere, în mod proporțional, a taxei pe valoarea adăugată (TVA) aferente construirii unei cafenele anexate centrului pentru îngrijirea persoanelor în vârstă pe care îl exploatează în vederea unor operațiuni scutite de TVA și destinate să fie utilizată atât pentru operațiuni taxabile, cât și pentru operațiuni scutite este obligată să regularizeze deducerea inițială a TVA-ului atunci când persoana impozabilă menționată a încetat orice operațiune taxabilă în spațiile acestei cafenele, dacă a continuat să realizeze operațiuni scutite în spațiile respective, pe care le a reafectat, astfel, numai acestor operațiuni.

         (1)  JO C 288, 26.8.2019.


title: Cauza C-391/19: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 9 iulie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Varhoven administrativen sad – Bulgaria) – „Unipack” АD/Direktor na Teritorialna direktsiya „Dunavska” kam Agentsiya „Mitnitsi”, Prokuror ot Varhovna administrativna prokuratura na Republika Bulgaria [Trimitere preliminară – Uniunea vamală – Codul vamal al Uniunii – Regulamentul delegat (UE) 2015/2446 – Articolul 172 alineatul (2) – Autorizație de recurgere la regimul de destinație finală – Efect retroactiv – Noțiunea de „circumstanțe excepționale” – Modificarea clasificării tarifare – Încetarea validității unei decizii referitoare la informații tarifare obligatorii]

text:
               31.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/14

      Hotărârea Curții (Camera a opta) din 9 iulie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Varhoven administrativen sad – Bulgaria) – „Unipack” АD/Direktor na Teritorialna direktsiya „Dunavska” kam Agentsiya „Mitnitsi”, Prokuror ot Varhovna administrativna prokuratura na Republika Bulgaria
      (Cauza C-391/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Uniunea vamală - Codul vamal al Uniunii - Regulamentul delegat (UE) 2015/2446 - Articolul 172 alineatul (2) - Autorizație de recurgere la regimul de destinație finală - Efect retroactiv - Noțiunea de „circumstanțe excepționale” - Modificarea clasificării tarifare - Încetarea validității unei decizii referitoare la informații tarifare obligatorii)
      (2020/C 287/20)
      Limba de procedură: bulgara

         Instanța de trimitere

      Varhoven administrativen sad

         Părțile din procedura principală

         Recurentă:„Unipack” АD

         Intimați: Direktor na Teritorialna direktsiya „Dunavska” kam Agentsiya „Mitnitsi”, Prokuror ot Varhovna administrativna prokuratura na Republika Bulgaria

         Dispozitivul

      Articolul 172 alineatul (2) din Regulamentul delegat (UE) 2015/2446 al Comisiei din 25 iulie 2015 de completare a Regulamentului (UE) nr. 952/2013 al Parlamentului European și al Consiliului în ceea ce privește normele detaliate ale anumitor dispoziții ale Codului vamal al Uniunii trebuie interpretat în sensul că nu pot fi calificate drept „circumstanțe excepționale” în sensul acestei dispoziții, în vederea acordării, în temeiul articolului 254 din Regulamentul (UE) nr. 952/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 9 octombrie 2013 de stabilire a Codului vamal al Uniunii, a unei autorizații retroactive de recurgere la regimul de destinație finală, astfel cum este prevăzut de această din urmă dispoziție, elemente precum încetarea anticipată a validității unei decizii referitoare la informații tarifare obligatorii ca urmare a unei modificări a Nomenclaturii combinate, lipsa de reacție a autorităților vamale în prezența unor importuri care purtau un cod greșit sau faptul că mărfurile au fost utilizate într-un scop scutit de taxa antidumping.

         (1)  JO C 280, 19.8.2019.


title: Cauzele conexate C-608/18 P, C-609/18 P și C-767/18 P: Ordonanța Curții (Camera a zecea) din 30 aprilie 2020 – Republica Cipru/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO), Papouis Dairies LTD, Pagkyprios organismos ageladotrofon (POA) Dimosia Ltd, M. J. Dairies EOOD (Recurs – Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Nulitatea mărcii invocată de persoana care a formulat opoziția – Recursuri rămase fără obiect – Nepronunțare asupra fondului)

text:
               31.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/15

      Ordonanța Curții (Camera a zecea) din 30 aprilie 2020 – Republica Cipru/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO), Papouis Dairies LTD, Pagkyprios organismos ageladotrofon (POA) Dimosia Ltd, M. J. Dairies EOOD
      (Cauzele conexate C-608/18 P, C-609/18 P și C-767/18 P) (1)

      (Recurs - Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Nulitatea mărcii invocată de persoana care a formulat opoziția - Recursuri rămase fără obiect - Nepronunțare asupra fondului)
      (2020/C 287/21)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: Republica Cipru (reprezentanți: S. Malynicz, QC, S. Baran, Barrister, și V. Marsland, Solicitor)

         Celelalte părți din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: D. Gája, H. O’Neill și D. Botis, agenți), Papouis Dairies LTD (reprezentant: N. Korogiannakis, avocat), Pagkyprios organismos ageladotrofon (POA) Dimosia Ltd (reprezentant: N. Korogiannakis, avocat), M. J. Dairies EOOD (reprezentant: D. Dimitrova, avocat)

         Dispozitivul

                  1)

                  Constată că nu este necesar să se pronunțe asupra recursurilor.

                  2)

                  Obligă Republica Cipru la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 93, 11.3.2019.


title: Cauza C-709/18: Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 28 mai 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Špecializovaný trestný súd – Slovacia) – Procedură penală împotriva UL, VM [Trimitere preliminară – Articolul 53 alineatul (2) și articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții – Directiva (UE) 2016/343 – Articolele 3 și 4 – Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene – Articolele 47 și 48 – Referiri publice la vinovăție – Instanță națională – Acceptare prin ordonanță a unui acord de recunoaștere a vinovăției de către unul dintre cei doi coinculpați pentru infracțiunile indicate în rechizitoriu – Examinarea vinovăției celui de al doilea coinculpat care nu și-a recunoscut vinovăția – Condamnare pronunțată de aceeași instanță care a acceptat acordul de recunoaștere a vinovăției]

text:
               31.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/15

      Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 28 mai 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Špecializovaný trestný súd – Slovacia) – Procedură penală împotriva UL, VM
      (Cauza C-709/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Articolul 53 alineatul (2) și articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții - Directiva (UE) 2016/343 - Articolele 3 și 4 - Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Articolele 47 și 48 - Referiri publice la vinovăție - Instanță națională - Acceptare prin ordonanță a unui acord de recunoaștere a vinovăției de către unul dintre cei doi coinculpați pentru infracțiunile indicate în rechizitoriu - Examinarea vinovăției celui de al doilea coinculpat care nu și-a recunoscut vinovăția - Condamnare pronunțată de aceeași instanță care a acceptat acordul de recunoaștere a vinovăției)
      (2020/C 287/22)
      Limba de procedură: slovaca

         Instanța de trimitere

      Špecializovaný trestný súd

         Părțile din procedura penală principală

      UL, VM

         Cu participarea: Úrad špeciálnej prokuratúry Generálnej prokuratúry Slovenskej republiky

         Dispozitivul

      Articolul 3 și articolul 4 alineatul (1) din Directiva (UE) 2016/343 a Parlamentului European și a Consiliului din 9 martie 2016 privind consolidarea anumitor aspecte ale prezumției de nevinovăție și a dreptului de a fi prezent la proces în cadrul procedurilor penale, coroborate cu considerentul (16) al acestei directive, precum și cu articolul 47 al doilea paragraf și cu articolul 48 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, trebuie interpretate în sensul că nu se opun ca, în cadrul unei proceduri penale inițiate împotriva a două persoane, o instanță națională să accepte mai întâi prin ordonanță acordul de recunoaștere a vinovăției de către prima persoană pentru infracțiuni menționate în rechizitoriu, pretins săvârșite împreună cu a doua persoană care nu și-a recunoscut vinovăția, și să se pronunțe, în continuare, după administrarea probelor care se raportează la faptele imputate celei de a doua persoane, asupra vinovăției acesteia, cu condiția, pe de o parte, ca menționarea celei de a doua persoane în calitate de coautor al infracțiunilor prezumate să fie necesară pentru calificarea răspunderii juridice a persoanei care și-a recunoscut vinovăția și, pe de altă parte, ca aceeași ordonanță și/sau rechizitoriul la care se referă să indice în mod clar că vinovăția acestei a doua persoane nu a fost stabilită în mod legal și va face obiectul unei administrări distincte a probelor și al unei hotărâri distincte.

         (1)  JO C 44, 4.2.2019.


title: Cauza C-153/19: Ordonanța Curții (Camera a opta) din 28 mai 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Amtsgericht Köln – Germania) – FZ/DER Touristik GmbH (Trimitere preliminară – Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții – Transporturi aeriene – Regulamentul (CE) nr. 261/2004 – Articolul 12 – Circuit turistic – Întârziere prelungită a unui zbor – Compensare a pasagerilor – Compensație suplimentară – Dreptul pasagerului la reducerea prețului călătoriei)

text:
               31.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/16

      Ordonanța Curții (Camera a opta) din 28 mai 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Amtsgericht Köln – Germania) – FZ/DER Touristik GmbH
      (Cauza C-153/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții - Transporturi aeriene - Regulamentul (CE) nr. 261/2004 - Articolul 12 - Circuit turistic - Întârziere prelungită a unui zbor - Compensare a pasagerilor - Compensație suplimentară - Dreptul pasagerului la reducerea prețului călătoriei)
      (2020/C 287/23)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Amtsgericht Köln (Tribunalul Districtual din Köln)

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: FZ

         Pârâtă: DER Touristik GmbH

         Dispozitivul

      Articolul 12 din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 trebuie să fie interpretat în sensul că nu se opune ca un pasager, care a primit deja o compensație în temeiul articolului 7 din acest regulament, să poată primi o compensație în temeiul unui drept la reducerea prețului călătoriei de care dispune față de un operator de turism, prevăzut de dreptul statului membru în discuție, în măsura în care această din urmă compensație este acordată pentru un prejudiciu individualizat care este cauzat de una dintre situațiile prevăzute la articolul 1 alineatul (1) din regulamentul menționat, aspect a cărui verificare este de competența instanței de trimitere.

         (1)  JO C 182, 27.5.2019.


title: Cauza C-338/19: Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 11 martie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale Amministrativo Regionale per la Sardegna – Italia) – Telecom Italia SpA/Regione Sardegna [Trimitere preliminară – Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții – Ajutoare de stat – Articolul 108 TFUE – Regulamentul (CE) nr. 659/1999 – Recuperare a ajutorului de către statul membru din proprie inițiativă – Regulamentul (CE) nr. 794/2004 – Rata dobânzii aplicabilă]

text:
               31.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/17

      Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 11 martie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale Amministrativo Regionale per la Sardegna – Italia) – Telecom Italia SpA/Regione Sardegna
      (Cauza C-338/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții - Ajutoare de stat - Articolul 108 TFUE - Regulamentul (CE) nr. 659/1999 - Recuperare a ajutorului de către statul membru din proprie inițiativă - Regulamentul (CE) nr. 794/2004 - Rata dobânzii aplicabilă)
      (2020/C 287/24)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Tribunale Amministrativo Regionale per la Sardegna

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Telecom Italia SpA

         Pârâtă: Regione Sardegna

         Dispozitivul

      Rata dobânzii prevăzută la articolul 9 alineatele (1) și (2) din Regulamentul (CE) nr. 794/2004 al Comisiei din 21 aprilie 2004 de punere în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 659/1999 al Consiliului de stabilire a normelor de aplicare a articolului [108 TFUE], astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 271/2008 al Comisiei din 30 ianuarie 2008, nu este aplicabilă în cazul în care o autoritate națională recuperează din proprie inițiativă un ajutor de stat.

         (1)  JO C 312, 16.9.2019.


title: Cauza C-390/19 P: Ordonanța Curții (Camera a noua) din 2 aprilie 2020 – Republica Italiană/Comisia Europeană, Republica Franceză, Ungaria [Recurs – Articolul 181 din Regulamentul de procedură al Curții – Fondul european de garantare agricolă (FEGA) – Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) – Sectorul zahărului – Cheltuieli excluse de la finanțarea de către Uniunea Europeană – Cheltuieli efectuate de Republica Italiană – Recurs în parte vădit inadmisibil și în parte vădit nefondat]

text:
               31.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/17

      Ordonanța Curții (Camera a noua) din 2 aprilie 2020 – Republica Italiană/Comisia Europeană, Republica Franceză, Ungaria
      (Cauza C-390/19 P) (1)

      (Recurs - Articolul 181 din Regulamentul de procedură al Curții - Fondul european de garantare agricolă (FEGA) - Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) - Sectorul zahărului - Cheltuieli excluse de la finanțarea de către Uniunea Europeană - Cheltuieli efectuate de Republica Italiană - Recurs în parte vădit inadmisibil și în parte vădit nefondat)
      (2020/C 287/25)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Recurentă: Republica Italiană (reprezentanți: G. Palmieri, agent, asistată de C. Colelli și M. F. Severi, avvocati dello Stato)

         Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană, (reprezentanți: D. Bianchi și B. Hofstötter, agenți), Republica Franceză, Ungaria

         Dispozitivul

                  1.

                  Respinge recursul ca fiind în parte vădit inadmisibil și în parte vădit nefondat.

                  2.

                  Obligă Republica Italiană la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 230, 8.7.2019.


title: Cauza C-399/19: Ordonanța Curții (Camera a zecea) din 29 aprilie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Consiglio di Stato – Italia) – Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni/BT Italia SpA și alții (Trimitere preliminară – Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții – Rețele și servicii de comunicații electronice – Directiva 2002/20/CE – Articolul 12 – Taxe administrative impuse întreprinderilor care furnizează un serviciu sau o rețea de comunicații electronice – Costuri administrative ale autorității naționale de reglementare care pot fi acoperite de o taxă – Prezentare anuală a costurilor administrative și a valorii totale a taxelor percepute)

text:
               31.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/18

      Ordonanța Curții (Camera a zecea) din 29 aprilie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Consiglio di Stato – Italia) – Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni/BT Italia SpA și alții
      (Cauza C-399/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții - Rețele și servicii de comunicații electronice - Directiva 2002/20/CE - Articolul 12 - Taxe administrative impuse întreprinderilor care furnizează un serviciu sau o rețea de comunicații electronice - Costuri administrative ale autorității naționale de reglementare care pot fi acoperite de o taxă - Prezentare anuală a costurilor administrative și a valorii totale a taxelor percepute)
      (2020/C 287/26)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Consiglio di Stato

         Părțile din procedura principală

         Apelantă: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni

         Intimate: BT Italia SpA, Basictel SpA, BT Enia Telecomunicazioni SpA, Telecom Italia SpA, Postepay SpA, fostă PosteMobile SpA, Vodafone Italia SpA

         În prezența: Telecom Italia SpA, Fastweb SpA, Wind Tre SpA, Sky Italia SpA, Vodafone Omnitel BV, Vodafone Italia SpA

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 12 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2002/20/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind autorizarea rețelelor și serviciilor de comunicații electronice (Directiva privind autorizarea), astfel cum a fost modificată prin Directiva 2009/140/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 25 noiembrie 2009, trebuie interpretat în sensul că costurile care pot fi acoperite de o taxă impusă în temeiul acestei dispoziții întreprinderilor care furnizează un serviciu sau o rețea de comunicații electronice sunt numai cele care se raportează la cele trei categorii de activități ale ANR menționate în această dispoziție, inclusiv funcțiile referitoare la reglementarea, supravegherea, soluționarea litigiilor și aplicarea de sancțiuni, fără a se limita la costurile ocazionate de activitatea de reglementare ex ante a pieței.

                  2)

                  Articolul 12 alineatul (2) din Directiva 2002/20, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2009/140, trebuie interpretat în sensul că nu se opune unei reglementări a unui stat membru în temeiul căreia, pe de o parte, prezentarea anuală prevăzută la această dispoziție este publicată după încheierea exercițiului financiar anual în cursul căruia au fost percepute taxele administrative și, pe de altă parte, ajustările necesare sunt efectuate în cursul unui exercițiu financiar care nu este imediat următor celui în cursul căruia au fost percepute aceste taxe.

         (1)  JO C 312, 16.9.2019.


title: Cauzele conexate C-415/19-C-417/19: Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 6 mai 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Corte suprema di cassazione – Italia) – Blumar SpA (C-415/19), Roberto Abate SpA (C-416/19), Commerciale Gicap SpA (C-417/19/Agenzia delle Entrate (Trimitere preliminară – Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții – Ajutoare acordate de state – Decizie a Comisiei Europene prin care o schemă de ajutor este declarată compatibilă cu piața internă – Legislație națională care exclude posibilitatea acordării unui ajutor în temeiul schemei autorizate în cazul nerespectării unei condiții neprevăzute de decizia Comisiei)

text:
               31.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/19

      Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 6 mai 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Corte suprema di cassazione – Italia) – Blumar SpA (C-415/19), Roberto Abate SpA (C-416/19), Commerciale Gicap SpA (C-417/19/Agenzia delle Entrate
      (Cauzele conexate C-415/19-C-417/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții - Ajutoare acordate de state - Decizie a Comisiei Europene prin care o schemă de ajutor este declarată compatibilă cu piața internă - Legislație națională care exclude posibilitatea acordării unui ajutor în temeiul schemei autorizate în cazul nerespectării unei condiții neprevăzute de decizia Comisiei)
      (2020/C 287/27)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Corte suprema di cassazione

         Părțile din procedura principală

         Recurente: Blumar SpA (C-415/19), Roberto Abate SpA (C-416/19), Commerciale Gicap SpA (C-417/19)

         Intimată: Agenzia delle Entrate

         Dispozitivul

      Articolul 108 alineatul (3) TFUE, Decizia C(2008) 380 a Comisiei din 25 ianuarie 2008„Ajutor de stat N 39/2007 – Italia – Credit fiscal pentru noile investiții în zonele defavorizate” și principiul proporționalității trebuie interpretate în sensul că nu se opun unei legislați a unui stat membru potrivit căreia acordarea unui ajutor în temeiul acestei scheme de ajutor instituite de acest stat membru și autorizate prin această decizie este condiționată de o declarație a solicitantului potrivit căreia nu a beneficiat de ajutoare declarate de către Comisia Europeană ilegale și incompatibile, pe care ar fi omis să le ramburseze sau să le depună într-un cont blocat, chiar dacă nu face obiectul unei cereri de recuperare și în pofida faptului că decizia menționată nu prevede o asemenea cerință.

         (1)  JO C 328, 30.9.2019.


title: Cauza C-553/19 P: Ordonanța Curții (Camera a noua) din 2 aprilie 2020 – International Tax Stamp Association Ltd (ITSA)/Comisia Europeană (Recurs – Articolul 181 din Regulamentul de procedură al Curții – Apropierea legislațiilor – Fabricarea, prezentarea și vânzarea produselor din tutun și a produselor conexe – Instituirea și funcționarea unui sistem de trasabilitate a produselor din tutun – Regulament delegat și acte de punere în aplicare – Acțiune în anulare – Admisibilitate – Articolul 263 al patrulea paragraf TFUE – Lipsa afectării directe – Articolul 256 alineatul (1) al doilea paragraf TFUE – Articolul 58 primul paragraf din Statutul Curții de Justiție a Uniunii Europene – Articolul 168 alineatul (1) litera (d) și articolul 169 alineatul (2) din Regulamentul de procedură al Curții – Lipsa identificării cu precizie a aspectelor criticate ale motivării hotărârii atacate și a argumentelor juridice concrete în susținerea recursului – Argumentare prin care se urmărește efectuarea de către Curte a unei simple reexaminări a argumentelor prezentate în primă instanță – Recurs vădit inadmisibil)

text:
               31.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/19

      Ordonanța Curții (Camera a noua) din 2 aprilie 2020 – International Tax Stamp Association Ltd (ITSA)/Comisia Europeană
      (Cauza C-553/19 P) (1)

      (Recurs - Articolul 181 din Regulamentul de procedură al Curții - Apropierea legislațiilor - Fabricarea, prezentarea și vânzarea produselor din tutun și a produselor conexe - Instituirea și funcționarea unui sistem de trasabilitate a produselor din tutun - Regulament delegat și acte de punere în aplicare - Acțiune în anulare - Admisibilitate - Articolul 263 al patrulea paragraf TFUE - Lipsa afectării directe - Articolul 256 alineatul (1) al doilea paragraf TFUE - Articolul 58 primul paragraf din Statutul Curții de Justiție a Uniunii Europene - Articolul 168 alineatul (1) litera (d) și articolul 169 alineatul (2) din Regulamentul de procedură al Curții - Lipsa identificării cu precizie a aspectelor criticate ale motivării hotărârii atacate și a argumentelor juridice concrete în susținerea recursului - Argumentare prin care se urmărește efectuarea de către Curte a unei simple reexaminări a argumentelor prezentate în primă instanță - Recurs vădit inadmisibil)
      (2020/C 287/28)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Recurentă: International Tax Stamp Association Ltd (ITSA) (reprezentant: F. Scanvic, avocat)

         Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: I. Rubene și C. Valero, agenți)

         Dispozitivul

                  1.

                  Respinge recursul ca vădit inadmisibil.

                  2.

                  Obligă International Tax Stamp Association Ltd (ITSA) la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 357, 21.10.2019.


title: Cauza C-554/19: Ordonanța Curții (Camera a zecea) din 4 iunie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Amtsgericht Kehl – Germania) – Procedură penală împotriva FU [Trimitere preliminară – Spațiul de libertate, securitate și justiție – Regulamentul (UE) 2016/399 – Codul frontierelor Schengen – Articolele 22 și 23 – Eliminarea controalelor la frontierele interne ale spațiului Schengen – Verificări în interiorul teritoriului unui stat membru – Măsuri care au un efect echivalent celui al verificărilor la frontiere – Controale privind identitatea efectuate în apropierea unei frontiere interne a spațiului Schengen – Posibilități de control, independent de comportamentul persoanei vizate sau de existența unor împrejurări speciale – Cadru național privind intensitatea, frecvența și selectivitatea controalelor]

text:
               31.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/20

      Ordonanța Curții (Camera a zecea) din 4 iunie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Amtsgericht Kehl – Germania) – Procedură penală împotriva FU
      (Cauza C-554/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Spațiul de libertate, securitate și justiție - Regulamentul (UE) 2016/399 - Codul frontierelor Schengen - Articolele 22 și 23 - Eliminarea controalelor la frontierele interne ale spațiului Schengen - Verificări în interiorul teritoriului unui stat membru - Măsuri care au un efect echivalent celui al verificărilor la frontiere - Controale privind identitatea efectuate în apropierea unei frontiere interne a spațiului Schengen - Posibilități de control, independent de comportamentul persoanei vizate sau de existența unor împrejurări speciale - Cadru național privind intensitatea, frecvența și selectivitatea controalelor)
      (2020/C 287/29)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Amtsgericht Kehl

         Partea din procedura penală principală

      FU

         Cu participarea: Staatsanwaltschaft Offenburg

         Dispozitivul

      Articolul 67 alineatul (2) TFUE, precum și articolele 22 și 23 din Regulamentul (UE) 2016/399 al Parlamentului European și al Consiliului din 9 martie 2016 cu privire la Codul Uniunii privind regimul de trecere a frontierelor de către persoane (Codul Frontierelor Schengen) trebuie interpretate în sensul că nu se opun unei reglementări naționale care conferă serviciilor de poliție ale statului membru în cauză competența de a controla identitatea oricărei persoane, într-o zonă de 30 de kilometri de la frontiera terestră a acestui stat membru cu alte state ale spațiului Schengen, în scopul de a preveni sau de a opri intrarea nelegală sau șederea nelegală pe teritoriul statului membru respectiv sau de a preveni anumite infracțiuni care aduc atingere securității frontierei, independent de comportamentul persoanei vizate și de existența unor împrejurări speciale, din moment ce această competență este încadrată de precizări și limitări suficient de detaliate în ceea ce privește intensitatea, frecvența și selectivitatea controalelor efectuate, care să garanteze astfel ca exercitarea practică a competenței respective să nu poată avea un efect echivalent celui al verificărilor la frontiere, aspect a cărui verificare revine însă instanței de trimitere.

         (1)  JO C 357, 21.10.2019.


title: Cauza C-618/19: Ordonanța Curții (Camera a noua) din 30 iunie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Consiglio di Stato – Italia) – Ge.Fi.L. – Gestione Fiscalità Locale SpA/Regione Campania (Trimitere preliminară – Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții – Achiziții publice – Directiva 2014/24/UE – Articolul 12 alineatul (4) – Atribuire a contractului de achiziții publice în favoarea unei instituții publice neeconomice fără recurgerea la o procedură concurențială – Contract de achiziții publice de servicii privind gestionarea taxei pe autovehicule – Excludere referitoare la contractele care intră în sfera cooperării între instituții publice – Condiții)

text:
               31.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/21

      Ordonanța Curții (Camera a noua) din 30 iunie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Consiglio di Stato – Italia) – Ge.Fi.L. – Gestione Fiscalità Locale SpA/Regione Campania
      (Cauza C-618/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții - Achiziții publice - Directiva 2014/24/UE - Articolul 12 alineatul (4) - Atribuire a contractului de achiziții publice în favoarea unei instituții publice neeconomice fără recurgerea la o procedură concurențială - Contract de achiziții publice de servicii privind gestionarea taxei pe autovehicule - Excludere referitoare la contractele care intră în sfera cooperării între instituții publice - Condiții)
      (2020/C 287/30)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Consiglio di Stato

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Ge.Fi.L. – Gestione Fiscalità Locale SpA

         Pârâtă: Regione Campania

         În prezența: ACI – Automobile Club d’Italia, ACI Informatica SpA, ACI di Napoli, ACI di Avellino, ACI di Benevento, ACI di Caserta, ACI di Salerno

         Dispozitivul

      Articolul 12 alineatul (4) din Directiva 2014/24/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2014 privind achizițiile publice și de abrogare a Directivei 2004/18/CE trebuie interpretat în sensul că se opune unei dispoziții naționale care permite atribuirea directă, fără cerere de ofertă, a contractului de achiziții publice de servicii privind gestionarea taxei pe autovehicule în favoarea unei instituții publice neeconomice care are ca misiune gestionarea registrului public al vehiculelor.

         (1)  JO C 413, 9.12.2019.


title: Cauza C-628/19 P: Ordonanța Curții (Camera a noua) din 6 mai 2020 – Csanád Szegedi/Parlamentul European (Recurs – Parlamentul European – Reglementare privind cheltuielile și indemnizațiile deputaților în Parlamentul European – Indemnizație pentru asistență parlamentară – Recuperare a sumelor plătite fără să fie datorate)

text:
               31.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/21

      Ordonanța Curții (Camera a noua) din 6 mai 2020 – Csanád Szegedi/Parlamentul European
      (Cauza C-628/19 P) (1)

      (Recurs - Parlamentul European - Reglementare privind cheltuielile și indemnizațiile deputaților în Parlamentul European - Indemnizație pentru asistență parlamentară - Recuperare a sumelor plătite fără să fie datorate)
      (2020/C 287/31)
      Limba de procedură: maghiara

         Părțile

         Recurent: Csanád Szegedi (reprezentant: K. Bodó, avocat)

         Cealaltă parte din procedură: Parlamentul European (reprezentanți: S. Seyr și Z. Nagy, agenți)

         Dispozitivul

                  1.

                  Respinge recursul ca fiind vădit nefondat.

                  2.

                  Îl obligă pe domnul Csanád Szegedi la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 372, 4.11.2019.


title: Cauza C-643/19: Ordonanța Curții (Camera a noua) din 25 mai 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Central Administrativo Norte – Portugalia) – Resopre – Sociedade Revendedora de Aparelhos de Precisão SA/Município de Peso da Régua [Trimitere preliminară – Articolul 53 alineatul (2) din Regulamentul de procedură al Curții – Directiva 2014/24/UE – Achiziții publice – Directiva 2014/23/UE – Concesiuni de servicii – Lipsa unor elemente de fapt și de drept care să permită să se răspundă în mod util la întrebarea preliminară – Inadmisibilitate]

text:
               31.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/22

      Ordonanța Curții (Camera a noua) din 25 mai 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Central Administrativo Norte – Portugalia) – Resopre – Sociedade Revendedora de Aparelhos de Precisão SA/Município de Peso da Régua
      (Cauza C-643/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Articolul 53 alineatul (2) din Regulamentul de procedură al Curții - Directiva 2014/24/UE - Achiziții publice - Directiva 2014/23/UE - Concesiuni de servicii - Lipsa unor elemente de fapt și de drept care să permită să se răspundă în mod util la întrebarea preliminară - Inadmisibilitate)
      (2020/C 287/32)
      Limba de procedură: portugheza

         Instanța de trimitere

      Tribunal Central Administrativo Norte

         Părțile din procedura principală

         Recurentă: Resopre – Sociedade Revendedora de Aparelhos de Precisão SA

         Intimată: Município de Peso da Régua

         cu participarea: Datarede – Sistemas de Dados e Comunicações SA, Alexandre Barbosa Borges SA, Fernando L. Gaspar – Sinalização e Equipamentos Rodoviários SA

         Dispozitivul

      Cererea de decizie preliminară introdusă de Tribunal Central Administrativo Norte (Tribunalul Administrativ Central Nord, Portugalia), prin decizia din 26 iulie 2019, este vădit inadmisibilă.

         (1)  JO C 399, 25.11.2019.


title: Cauza C-692/19: Ordonanța Curții (Camera a opta) din 22 aprilie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Watford Employment Tribunal – Regatul Unit) – B/Yodel Delivery Network Ltd (Trimitere preliminară – Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții – Directiva 2003/88/CE – Organizarea timpului de lucru – Noțiunea de „lucrător” – Întreprindere de distribuire de colete – Calificarea curierilor angajați în temeiul unui contract de servicii – Posibilitatea curierului de a angaja subcontractanți și de a presta servicii similare în mod concomitent unor terți)

text:
               31.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/22

      Ordonanța Curții (Camera a opta) din 22 aprilie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Watford Employment Tribunal – Regatul Unit) – B/Yodel Delivery Network Ltd
      (Cauza C-692/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții - Directiva 2003/88/CE - Organizarea timpului de lucru - Noțiunea de „lucrător” - Întreprindere de distribuire de colete - Calificarea curierilor angajați în temeiul unui contract de servicii - Posibilitatea curierului de a angaja subcontractanți și de a presta servicii similare în mod concomitent unor terți)
      (2020/C 287/33)
      Limba de procedură: engleza

         Instanța de trimitere

      Watford Employment Tribunal [Tribunalul pentru Litigii de Muncă din Watford]

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: B

         Pârâtă: Yodel Delivery Network Ltd

         Dispozitivul

      Directiva 2003/88/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 4 noiembrie 2003 privind anumite aspecte ale organizării timpului de lucru trebuie să fie interpretată în sensul că se opune ca o persoană angajată de presupusul său angajator în temeiul unui contract de servicii care precizează că aceasta este antreprenor independent să fie calificată drept „lucrător”, în sensul acestei directive, atunci când ea are posibilitatea:

                  —

                  de a recurge la subcontractanți sau la înlocuitori pentru prestarea serviciului pe care s-a angajat să îl furnizeze;

                  —

                  de a accepta sau de a nu accepta diferitele sarcini oferite de presupusul său angajator sau de a stabili în mod unilateral un număr maxim al acestora;

                  —

                  de a-și presta serviciile oricărui terț, inclusiv unor concurenți direcți ai presupusului angajator și

                  —

                  de a-și stabili propriile ore de „lucru” în cadrul anumitor parametri, precum și de a-și organiza timpul pentru a se adapta propriilor sale interese mai degrabă decât doar intereselor presupusului angajator,
                  din moment ce, pe de o parte, independența acestei persoane nu pare fictivă și, pe de altă parte, nu este permisă stabilirea existenței unei legături de subordonare între persoana menționată și presupusul său angajator. Cu toate acestea, îi revine instanțe de trimitere sarcina de a face calificarea acesteia în lumina Directivei 2003/88, ținând seama de ansamblul elementelor pertinente referitoare la respectiva persoană, precum și de activitatea economică pe care ea o desfășoară.

         (1)  JO C 423, 16.12.2019.


title: Cauza C-723/19: Ordonanța Curții (Camera a noua) din 30 iunie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Consiglio di Stato – Italia) – Airbnb Ireland UC, Airbnb Payments UK Ltd/Agenzia delle Entrate [Trimitere preliminară – Articolul 53 alineatul (2) din Regulamentul de procedură al Curții – Închirierea unor bunuri imobile pe perioade mai scurte de 30 de zile – Portal telematic de intermediere imobiliară – Inadmisibilitate vădită]

text:
               31.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/23

      Ordonanța Curții (Camera a noua) din 30 iunie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Consiglio di Stato – Italia) – Airbnb Ireland UC, Airbnb Payments UK Ltd/Agenzia delle Entrate
      (Cauza C-723/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Articolul 53 alineatul (2) din Regulamentul de procedură al Curții - Închirierea unor bunuri imobile pe perioade mai scurte de 30 de zile - Portal telematic de intermediere imobiliară - Inadmisibilitate vădită)
      (2020/C 287/34)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Consiglio di Stato

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Airbnb Ireland UC, Airbnb Payments UK Ltd

         Pârâtă: Agenzia delle Entrate

         în prezența: Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell’Economia e delle Finanze, Federazione delle Associazioni Italiane Alberghi e Turismo (Federalberghi), Renting Services Group s.r.l.s., Coordinamento delle Associazioni e dei Comitati di Tutela dell’Ambiente e dei Diritti degli Utenti e dei Consumatori (Codacons)

         Dispozitivul

      Cererea de decizie preliminară formulată de Consiglio di Stato (Consiliul de Stat, Italia), prin decizia din 11 iulie 2019, este vădit inadmisibilă.

         (1)  JO C 432, 23.12.2019.


title: Cauza C-756/19: Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 29 aprilie 2020 [cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) – Portugalia] – Ramada Storax SA/Autoridade Tributária e Aduaneira [Trimitere preliminară – Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții – Fiscalitate – Taxa pe valoarea adăugată (TVA) – Directiva 2006/112/CE – Articolele 90 și 273 – Bază de impozitare – Reducere – Neplată – Insolvența debitorului cu domiciliul în exteriorul țării – Decizie pronunțată de o instanță din alt stat membru care atestă caracterul nerecuperabil al creanțelor solicitate – Principiile neutralității fiscale și proporționalității]

text:
               31.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/24

      Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 29 aprilie 2020 [cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) – Portugalia] – Ramada Storax SA/Autoridade Tributária e Aduaneira
      (Cauza C-756/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții - Fiscalitate - Taxa pe valoarea adăugată (TVA) - Directiva 2006/112/CE - Articolele 90 și 273 - Bază de impozitare - Reducere - Neplată - Insolvența debitorului cu domiciliul în exteriorul țării - Decizie pronunțată de o instanță din alt stat membru care atestă caracterul nerecuperabil al creanțelor solicitate - Principiile neutralității fiscale și proporționalității)
      (2020/C 287/35)
      Limba de procedură: portugheza

         Instanța de trimitere

      Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD)

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Ramada Storax SA

         Pârâtă: Autoridade Tributária e Aduaneira

         Dispozitivul

      Articolele 90 și 273 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări a unui stat membru în temeiul căreia dreptul la reducerea taxei pe valoarea adăugată achitată și aferentă unor creanțe considerate drept nerecuperabile la finalul unei proceduri de insolvență este refuzat persoanei impozabile atunci când caracterul nerecuperabil al creanțelor în cauză a fost constatat de o instanță din alt stat membru în temeiul dreptului în vigoare în acest din urmă stat.

         (1)  JO C 19, 20.1.2020.


title: Cauza C-766/19: Ordonanța Curții (Camera a patra) din 10 martie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Judicial da Comarca dos Açores – Portugalia) – QE, RD/SATA Internacional – Serviços de Transportes Aéreos SA [Trimitere preliminară – Articolul 53 alineatul (2) din Regulamentul de procedură al Curții – Inadmisibilitate vădită – Transporturi aeriene – Regulamentul (CE) nr. 261/2004 – Articolul 5 alineatul (3) – Compensarea pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârziereii prelungite a zborurilor – Conținut – Exonerare de obligația de compensare – Noțiunea de „împrejurări excepționare” – Defectare generală a sistemului de alimentare cu combustibil al unui aeroport]

text:
               31.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/24

      Ordonanța Curții (Camera a patra) din 10 martie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Judicial da Comarca dos Açores – Portugalia) – QE, RD/SATA Internacional – Serviços de Transportes Aéreos SA
      (Cauza C-766/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Articolul 53 alineatul (2) din Regulamentul de procedură al Curții - Inadmisibilitate vădită - Transporturi aeriene - Regulamentul (CE) nr. 261/2004 - Articolul 5 alineatul (3) - Compensarea pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârziereii prelungite a zborurilor - Conținut - Exonerare de obligația de compensare - Noțiunea de „împrejurări excepționare” - Defectare generală a sistemului de alimentare cu combustibil al unui aeroport)
      (2020/C 287/36)
      Limba de procedură: portugheza

         Instanța de trimitere

      Tribunal Judicial da Comarca dos Açores

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: QE, RD

         Pârâtă: SATA Internacional – Serviços de Transportes Aéreos SA

         în prezența: ANA – Aeroportos de Portugal SA

         Dispozitivul

      Cererea de decizie preliminară introdusă de Tribunal Judicial da Comarca dos Açores (Tribunalul de Arondisment din Azore, Portugalia) prin decizia din 8 iunie 2019 este vădit inadmisibilă.

         (1)  JO C 19, 20.1.2020.


title: Cauza C-853/19: Ordonanța Curții (Camera a noua) din 2 iulie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Okresný súd Poprad – Slovacia) – IM/Sting Reality s.r.o. (Trimitere preliminară – Articolul 53 alineatul (2) și articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții – Protecția consumatorilor – Directiva 2005/29/CE – Practici comerciale neloiale ale întreprinderilor față de consumatori – Articolele 8 și 9 – Practici comerciale agresive – Directiva 93/13/CEE – Clauze abuzive în contractele încheiate cu consumatorii – Clauză care a făcut obiectul unei negocieri individuale – Competențele instanței naționale)

text:
               31.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/25

      Ordonanța Curții (Camera a noua) din 2 iulie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Okresný súd Poprad – Slovacia) – IM/Sting Reality s.r.o.
      (Cauza C-853/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Articolul 53 alineatul (2) și articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții - Protecția consumatorilor - Directiva 2005/29/CE - Practici comerciale neloiale ale întreprinderilor față de consumatori - Articolele 8 și 9 - Practici comerciale agresive - Directiva 93/13/CEE - Clauze abuzive în contractele încheiate cu consumatorii - Clauză care a făcut obiectul unei negocieri individuale - Competențele instanței naționale)
      (2020/C 287/37)
      Limba de procedură: slovaca

         Instanța de trimitere

      Okresný súd Poprad

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: IM

         Pârâtă: Sting Reality s.r.o.

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolele 8 și 9 din Directiva 2005/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 mai 2005 privind practicile comerciale neloiale ale întreprinderilor de pe piața internă față de consumatori și de modificare a Directivei 84/450/CEE a Consiliului, a Directivelor 97/7/CE, 98/27/CE și 2002/65/CE ale Parlamentului European și ale Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 2006/2004 al Parlamentului European și al Consiliului trebuie interpretate în sensul că calificarea unei practici comerciale ca fiind agresivă, în sensul acestor dispoziții, necesită efectuarea unei evaluări concrete și specifice, în lumina criteriilor enunțate de dispozițiile menționate, a tuturor circumstanțelor care caracterizează această practică. În cazul în care contractul a fost încheiat de o persoană în vârstă, care suferă de un handicap grav și care dispune de venituri limitate care nu îi permit să ramburseze datoriile pe care le-a acumulat, împrejurarea că contractul astfel încheiat a avut drept efect să permită eludarea unei prevederi naționale de protecție a consumatorilor este un indiciu că respectivul comerciant a înțeles să exploateze în cunoștință de cauză gravitatea deosebită a situației în care se afla persoana menționată pentru a influența decizia acesteia, aspect a cărui apreciere revine instanței de trimitere.

                  2)

                  Articolul 3 din Directiva 93/13/CE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii trebuie interpretat în sensul că instanța națională sesizată cu o cerere de examinare a caracterului abuziv al clauzelor unui contract încheiat între un consumator și un comerciant este ținută, în cazul în care acesta din urmă refuză, în pofida unei cereri care i-a fost adresată în acest sens, să îi comunice contractele similare pe care le-a încheiat cu alți consumatori, să pună în aplicare normele procedurale naționale de care dispune pentru a aprecia dacă clauzele unui asemenea contract au făcut obiectul unei negocieri individuale.

                  3)

                  Cea de a treia întrebare adresată de Okresný súd Poprad (Tribunalul Districtual din Poprad, Slovacia) este vădit inadmisibilă.

         (1)  JO C 36, 3.2.2020.


title: Cauza C-17/20: Ordonanța Curții (Camera a noua) din 28 mai 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale Amministrativo Regionale per la Puglia – Italia) – MC/Ufficio territoriale del governo (U.T.G.) – Prefettura di Foggia [Trimitere preliminară – Articolul 53 alineatul (2) și articolul 94 din Regulamentul de procedură al Curții – Inadmisibilitate vădită – Principiile generale de drept al Uniunii Europene – Dreptul la bună administrare – Dreptul la apărare – Dreptul de a fi ascultat – Act adoptat de prefectură privind interzicerea activității ca urmare a unei infiltrări prezumate a mafiei – Legislație care nu prevede o procedură administrativă contradictorie]

text:
               31.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/26

      Ordonanța Curții (Camera a noua) din 28 mai 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale Amministrativo Regionale per la Puglia – Italia) – MC/Ufficio territoriale del governo (U.T.G.) – Prefettura di Foggia
      (Cauza C-17/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Articolul 53 alineatul (2) și articolul 94 din Regulamentul de procedură al Curții - Inadmisibilitate vădită - Principiile generale de drept al Uniunii Europene - Dreptul la bună administrare - Dreptul la apărare - Dreptul de a fi ascultat - Act adoptat de prefectură privind interzicerea activității ca urmare a unei infiltrări prezumate a mafiei - Legislație care nu prevede o procedură administrativă contradictorie)
      (2020/C 287/38)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Tribunale Amministrativo Regionale per la Puglia

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: MC

         Pârâtă: Ufficio territoriale del governo (U.T.G.) – Prefettura di Foggia

         Dispozitivul

      Cererea de decizie preliminară introdusă de Tribunale amministrativo regionale Puglia (Tribunalul Administrativ Regional din Apulia, Italia), prin decizia din 27 noiembrie 2019, este vădit inadmisibilă.

         (1)  JO C 161, 11.5.2020.


title: Cauza C-575/19 P: Recurs introdus la 29 iulie 2019 de GMP-Orphan (GMPO) împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 16 mai 2019 în cauza T-733/17, GMPO/Comisia

text:
               31.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/26

      Recurs introdus la 29 iulie 2019 de GMP-Orphan (GMPO) împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 16 mai 2019 în cauza T-733/17, GMPO/Comisia
      (Cauza C-575/19 P)
      (2020/C 287/39)
      Limba de procedură: engleză

         Părțile

         Recurentă: GMP-Orphan (GMPO) (reprezentanți: J. Mulryne, L. Tsang, Solicitors, C. Schoonderbeek, avocată)

         Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană
      Prin Ordonanța din 11 iunie 2020, Curtea (Camera a noua) a hotărât respingerea recursului ca vădit inadmisibil și a obligat GMP-Orphan SA la plata propriilor cheltuieli de judecată.


title: Cauza C-747/19 P: Recurs introdus la 10 octombrie 2019 de Jorge Minguel Rosellò împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a doua) din 9 septembrie 2019 în cauza T-524/19

text:
               31.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/27

      Recurs introdus la 10 octombrie 2019 de Jorge Minguel Rosellò împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a doua) din 9 septembrie 2019 în cauza T-524/19
      (Cauza C-747/19 P)
      (2020/C 287/40)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Recurent: Jorge Minguel Rosellò (reprezentanți: V. Falcucci, avocat, G. Bonavita, avocat)

         Cealaltă parte din procedură: Republica Italiană
      Prin Ordonanța din 29 aprilie 2020, Curtea (Camera a șasea) a declarat recursul în parte vădit nefondat și în parte vădit inoperant.


title: Cauza C-183/20 P: Recurs introdus la 28 aprilie 2020 de Fabryki Mebli „Forte” S.A. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 27 februarie 2020 în cauza T-159/19, Bog-Fran/ EUIPO – Fabryki Mebli „Forte”

text:
               31.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/27

      Recurs introdus la 28 aprilie 2020 de Fabryki Mebli „Forte” S.A. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 27 februarie 2020 în cauza T-159/19, Bog-Fran/ EUIPO – Fabryki Mebli „Forte”
      (Cauza C-183/20 P)
      (2020/C 287/42)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: Fabryki Mebli „Forte” S.A. (reprezentant: H. Basiński, avocat)

         Cealaltă parte din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală, Bog-Fran sp. z o.o. sp.k
      Prin Ordonanța din 16 iulie 2020, Curtea de Justiție (Camera de admitere în principiu a recursurilor) a decis că recursul nu este admis în principiu și a obligat Fabryki Mebli „Forte” S.A. la plata propriilor cheltuieli de judecată.


title: Cauza C-271/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgericht Berlin (Germania) la 19 iunie 2020 – Aurubis AG/Bundesrepublik Deutschland

text:
               31.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/28

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgericht Berlin (Germania) la 19 iunie 2020 – Aurubis AG/Bundesrepublik Deutschland
      (Cauza C-271/20)
      (2020/C 287/44)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Verwaltungsgericht Berlin

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Aurubis AG

         Pârâtă: Bundesrepublik Deutschland, reprezentată de Umweltbundesamt (Oficiul Federal pentru Mediu)

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Sunt îndeplinite condițiile prevăzute la articolul 3 litera (d) din Decizia 2011/278/UE (1) pentru alocarea cu titlu gratuit a cotelor de emisii pentru o subinstalație pe baza valorii de emisie a combustibilului atunci când într-o instalație pentru producerea de metale neferoase în sensul anexei I la Directiva 2003/87/CE, în cuptorul de topire în levitație, destinat producerii de cupru primar, se folosește un concentrat de cupru care conține sulf, iar căldura necesară, dar necuantificabilă, necesară pentru topirea minereului de cupru din concentrat, este generată, în mare parte, prin oxidarea sulfului din concentrat, astfel încât concentratul de cupru este folosit atât ca suport al materiei prime, cât și ca material combustibil pentru producerea de căldură?

                  2)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare:
                  Drepturile la alocarea cu titlu gratuit de drepturi de emisii suplimentare pentru a treia perioadă de comercializare, după expirarea celei de a treia perioade de comercializare, pot fi realizate prin drepturi aferente celei de a patra perioade de comercializare, în cazul în care existența unui asemenea drept la alocare este stabilită pe cale judecătorească abia după sfârșitul celei de a treia perioade de comercializare sau drepturile la alocare nerealizate se sting odată cu expirarea celei de a treia perioade de comercializare?

         (1)  Decizia Comisiei din 27 aprilie 2011 de stabilire, pentru întreaga Uniune, a normelor tranzitorii privind alocarea armonizată și cu titlu gratuit a cotelor de emisii în temeiul articolului 10a din Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului (JO 2011, L 130, p. 1).


title: Cauza C-193/20 P: Recurs introdus la 6 mai 2020 de Dekoback GmbH împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a zecea) din 5 martie 2020 în cauza T-80/19, Dekoback GmbH/EUIPO

text:
               31.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/27

      Recurs introdus la 6 mai 2020 de Dekoback GmbH împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a zecea) din 5 martie 2020 în cauza T-80/19, Dekoback GmbH/EUIPO
      (Cauza C-193/20 P)
      (2020/C 287/43)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: Dekoback GmbH (reprezentant: V. von Moers, Rechtsanwalt)

         Cealaltă parte din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală
      Prin Ordonanța din 9 iulie 2020, Curtea (Vicepreședinta) a respins recursul ca inadmisibil și a obligat Dekoback GmbH să suporte propriile cheltuieli de judecată.


title: Cauza C-280/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Sofiyski rayonen sad (Bulgaria) la 25 iunie 2020 – ZN/Generalno konsulstvo na Republika Bulgaria v grad Valensia, Kralstvo Ispania

text:
               31.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/28

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Sofiyski rayonen sad (Bulgaria) la 25 iunie 2020 – ZN/Generalno konsulstvo na Republika Bulgaria v grad Valensia, Kralstvo Ispania
      (Cauza C-280/20)
      (2020/C 287/45)
      Limba de procedură: bulgara

         Instanța de trimitere

      Sofiyski rayonen sad

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: ZN

         Pârât: Generalno konsulstvo na Republika Bulgaria v grad Valensia, Kralstvo Ispania

         Întrebarea preliminară

      Articolul 5 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 (1) coroborat cu considerentul (3) al acestui regulament trebuie interpretat în sensul că regulamentul menționat este aplicabil în scopul stabilirii competenței internaționale a instanțelor unui stat membru de a soluționa un litigiu între un lucrător salariat resortisant al acestui stat membru și serviciul consular al acestui stat membru pe teritoriul unui alt stat membru, sau aceste dispoziții trebuie interpretate în sensul că unui astfel de litigiu îi sunt aplicabile normele de competență naționale ale statului membru a cărui cetățenie comună o au părțile?

         (1)  Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 12 decembrie 2012 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (JO 2012, L 351, p. 1).


title: Cauza C-286/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Hamburg (Germania) la 29 iunie 2020 – GC, WG/ Société Air France SA

text:
               31.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/30

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Hamburg (Germania) la 29 iunie 2020 – GC, WG/ Société Air France SA
      (Cauza C-286/20)
      (2020/C 287/47)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Amtsgericht Hamburg

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: GC, WG

         Pârâtă: Société Air France SA
      Prin Ordonanța președintelui Curții din 15 iulie 2020, această cauză a fost radiată din registrul Curții.


title: Cauza C-291/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Köln (Germania) la 30 iunie 2020 – XQ/Deutsche Lufthansa AG

text:
               31.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/30

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Köln (Germania) la 30 iunie 2020 – XQ/Deutsche Lufthansa AG
      (Cauza C-291/20)
      (2020/C 287/48)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Landgericht Köln

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: XQ

         Pârâtă: Deutsche Lufthansa AG

         Întrebarea preliminară

      O grevă a angajaților unui transportator aerian, declarată de un sindicat, constituie o împrejurare excepțională în sensul articolului 5 alineatul (3) din Regulamentul (UE) nr. 261/2004 (1)?
      Prin Ordonanța Curții din 30 iulie 2020, cauza a fost radiată din registrul Curții.

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 (JO 2004, L 46, p. 1, Ediție specială, cap. 7/vol. 12, p. 218).


title: Cauza C-292/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Köln (Germania) la 30 iunie 2020 – KS/Deutsche Lufthansa AG

text:
               31.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/30

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Köln (Germania) la 30 iunie 2020 – KS/Deutsche Lufthansa AG
      (Cauza C-292/20)
      (2020/C 287/49)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Landgericht Köln

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: KS

         Pârâtă: Deutsche Lufthansa AG

         Întrebarea preliminară

      O grevă a angajaților unui transportator aerian, declarată de un sindicat, constituie o împrejurare excepțională în sensul articolului 5 alineatul (3) din Regulamentul (UE) nr. 261/2004 (1)?
      Prin Ordonanța Curții din 30 iulie 2020, cauza a fost radiată din registrul Curții.

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 (JO 2004, L 46, p. 1, Ediție specială, cap. 7/vol. 12, p. 218).


title: Cauza T-133/19: Hotărârea Tribunalului din 25 iunie 2020 – Off-White/EUIPO (OFF-WHITE) [„Marcă a Uniunii Europene – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative OFF-WHITE – Respingere parțială a cererii de înregistrare – Motive absolute de refuz – Caracter descriptiv – Lipsa caracterului distinctiv – Nume de culoare – Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001”]

text:
               31.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/32

      Hotărârea Tribunalului din 25 iunie 2020 – Off-White/EUIPO (OFF-WHITE)
      (Cauza T-133/19) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative OFF-WHITE - Respingere parțială a cererii de înregistrare - Motive absolute de refuz - Caracter descriptiv - Lipsa caracterului distinctiv - Nume de culoare - Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)
      (2020/C 287/50)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Off-White LLC (Springfield, Illinois, Statele Unite) (reprezentant: M. Decker, avocată)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: A. Crawcour, J. Crespo Carrillo și H. O’Neill, agenți)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 14 decembrie 2018 (cauza R-580/2018-2) privind o cerere de înregistrare a semnului figurativ OFF-WHITE ca marcă a Uniunii Europene

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Decizia Camerei a doua de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 14 decembrie 2018 (cauza R-580/2018-2) în măsura în care prin aceasta s-a refuzat înregistrarea ca marcă a Uniunii Europene a semnului figurativ OFF-WHITE pentru produsele din clasele 9 și 20, în sensul Aranjamentului de la Nisa privind clasificarea internațională a produselor și serviciilor în vederea înregistrării mărcilor din 15 iunie 1957, cu revizuirile și modificările ulterioare, precum și pentru „ceasuri; ceasuri de perete; ceasornice şi instrumente pentru măsurarea timpului, curele de ceasuri, cutii de ceas; casete de prezentare pentru ceasuri; cutii de bijuterii” și „pietre preţioase, pietre semipreţioase” din clasa 14.

                  2)

                  EUIPO suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Off-White LLC, inclusiv cheltuielile necesare efectuate în legătură cu procedura căii de atac în fața camerei de recurs a EUIPO.

         (1)  JO C 139, 15.4.2019.


title: Cauza T-846/19: Ordonanța Tribunalului din 10 iunie 2020 – Golden Omega/Comisia („Acțiune în anulare – Uniune vamală – Tarif vamal comun – Nomenclatură tarifară – Clasificare în Nomenclatura combinată – Act normativ care presupune măsuri de executare – Lipsa afectării individuale – Inadmisibilitate”)

text:
               31.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/33

      Ordonanța Tribunalului din 10 iunie 2020 – Golden Omega/Comisia
      (Cauza T-846/19) (1)

      („Acțiune în anulare - Uniune vamală - Tarif vamal comun - Nomenclatură tarifară - Clasificare în Nomenclatura combinată - Act normativ care presupune măsuri de executare - Lipsa afectării individuale - Inadmisibilitate”)
      (2020/C 287/52)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Părțile

         Reclamantă: Golden Omega, SA (Santiago, Chili) (reprezentant: S. Moolenaar, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: W. Roels și M. Salyková, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2019/1661 al Comisiei din 24 septembrie 2019 privind clasificarea anumitor mărfuri în Nomenclatura combinată (JO 2019, L 251, p. 1)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

                  2)

                  Obligă Golden Omega, SA, la plata cheltuitelor de judecată.

         (1)  JO C 61, 24.2.2020.


title: Cauza T-364/20: Acțiune introdusă la 2 iunie 2020 – Danemarca/Comisia

text:
               31.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/33

      Acțiune introdusă la 2 iunie 2020 – Danemarca/Comisia
      (Cauza T-364/20)
      (2020/C 287/53)
      Limba de procedură: daneza

         Părțile

         Reclamant: Regatul Danemarcei (reprezentanți: J. Nymann-Lindegren și M. Wolff, agenți, asistați de R. Holdgaard și J. Pinborg, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea articolului 2 din Decizia Comisiei Europene din 20 martie 2020 privind ajutorul de stat S.A.39078 – 2019/C (ex 2014/N) pus în aplicare de Danemarca în favoarea Femern A/S în măsura în care prevede că „măsurile constând în injecții de capital și într-o combinație de împrumuturi de stat și de garanții de stat în favoarea Femern A/S, puse în aplicare în parte ilegal de Danemarca, constituie ajutoare de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene”;

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă două motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a constatat în mod eronat că finanțarea Femern A/S constituie un ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE
                  Primul motiv se împarte în patru aspecte.
                  În primul rând, reclamantul susține că decizia atacată este afectată de o eroare de drept întrucât Comisia constată, în considerentele (190)-(194) ale acesteia, că activitățile Femern A/S nu intră în sfera exercitării autorității publice. În această privință, reclamantul susține:

                              —

                              că metoda adoptată de Comisie în considerentele (190)-(194) pentru a determina dacă activitățile Femern A/S intră în sfera exercitării autorității publice este contrară articolului 107 alineatul (1) TFUE;

                              —

                              că, în aprecierea aspectului dacă activitățile Femern A/S intră în sfera exercitării autorității publice, apreciere străină normelor Uniunii Europene privind ajutoarele de stat și concurența, Comisia a săvârșit o eroare de drept, acordând importanță problemei existenței operatorilor privați, ale căror activități ar putea fi considerate drept alternative celor ale Femern A/S și care se consideră concurenți ai acesteia;

                              —

                              că, întrucât a constatat în mod concret că activitățile Femern A/S privind planificarea, construirea și exploatarea legăturii dintre cele două coaste nu intră în sfera exercitării autorității publice, Comisia a săvârșit o eroare de drept.

                        În al doilea rând, reclamantul afirmă că decizia atacată este afectată de o eroare de drept întrucât Comisia constată, în considerentul (193) al acesteia, că Femern A/S propune servicii de transport pe o piață, în concurență cu terți.
                  În al treilea rând, reclamantul susține că decizia atacată este afectată de o eroare de drept întrucât Comisia constată, în considerentele (192)-(194) și (196) ale acesteia, că Femern A/S este un „operator economic” supus unei „logici economice” care „exploatează comercial” legătura stabilită.
                  În al patrulea rând, reclamantul pretinde că decizia atacată este afectată de o eroare de drept întrucât Comisia constată, în considerentele (233)-(240) ale acesteia, că finanțarea Femern A/S este susceptibilă să denatureze concurența și să afecteze schimburile comerciale dintre statele membre.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe eroarea de drept a Comisiei, întrucât a constatat că Femern A/S exercită o activitate economică în concurență cu terți înainte de introducerea în serviciu a legăturii stabilite.
                  În susținerea acestui motiv, reclamantul arată că decizia atacată este afectată de o eroare de drept întrucât Comisia constată, în considerentul (198) al acesteia, că finanțarea Femern A/S constituia un ajutor de stat care intra în sfera articolului 107 alineatul (1) TFUE deja de la începerea lucrărilor de construcție.


title: Cauza T-420/20: Acțiune introdusă la 7 iulie 2020 – Sony Interactive Entertainment Europe /EUIPO – Huawei Technologies (GT8)

text:
               31.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/35

      Acțiune introdusă la 7 iulie 2020 – Sony Interactive Entertainment Europe /EUIPO – Huawei Technologies (GT8)
      (Cauza T-420/20)
      (2020/C 287/54)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Sony Interactive Entertainment Europe Ltd (Londra, Regatul Unit) (reprezentanți: S. Malynicz, QC și M. Maier, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Huawei Technologies Co. Ltd (Shenzhen, China)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Marca în litigiu: cererea de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale GT8 – cererea de înregistrare nr. 14 738 281

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 24 aprilie 2020 în cauza R 1611/2019-4

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO și a celeilalte părți să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de reclamantă.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) și a articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului, în măsura în care nu s-a identificat în mod specific publicul relevat;

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) și a articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului, în măsura în care nu s-a ținut seama de elementele de probă referitoare la percepția probabilă a mărcii Uniunii Europene anterioare de către publicul relevant;

                  —

                  neluarea în considerare a celorlalte elemente ale contestațiilor întemeiate pe articolul 8 alineatul (1) litera (b) și a articolului 8 alineatul (5);

                  —

                  neaplicarea normelor naționale în temeiul articolului 8 alineatul (4) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (4) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European [și al Consiliului] prin neluarea în considerare a celorlalte elemente referitoare la utilizarea abuzivă a unei denumiri.


title: Cauza T-421/20: Acțiune introdusă la 7 iulie 2020 – Sony Interactive Entertainment Europe/EUIPO – Huawei Technologies (GT3)

text:
               31.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/36

      Acțiune introdusă la 7 iulie 2020 – Sony Interactive Entertainment Europe/EUIPO – Huawei Technologies (GT3)
      (Cauza T-421/20)
      (2020/C 287/55)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Sony Interactive Entertainment Europe Ltd (Londra, Regatul Unit) (reprezentanți: S. Malynicz, QC și M. Maier, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Huawei Technologies Co. Ltd (Shenzhen, China)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Marca în litigiu: cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale „GT3” – cererea de înregistrare nr. 14 738 264

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 24 aprilie 2020 în cauza R 1609/2019-4

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO și a celeilalte părți la plata propriilor cheltuieli de judecată și a cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) și a articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului, întrucât camera de recurs nu a identificat în mod specific publicul relevant;

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) și a articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului, întrucât camera de recurs nu a ținut seama de elementele de probă referitoare la percepția probabilă a mărcii Uniunii Europene anterioare de către publicul relevant;

                  —

                  neluarea în considerare a celorlalte elemente ale contestațiilor întemeiate pe articolul 8 alineatul (1) litera (b) și pe articolul 8 alineatul (5) menționate mai sus;

                  —

                  neaplicarea normelor naționale în temeiul articolului 8 alineatul (4) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (4) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului, întrucât camera de recurs nu a luat în considerare celelalte elemente în temeiul dreptului referitor la utilizarea abuzivă a unei denumiri.


title: Cauza T-422/20: Acțiune introdusă la 7 iulie 2020 – Sony Interactive Entertainment Europe/EUIPO – Huawei Technologies (GT5)

text:
               31.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/37

      Acțiune introdusă la 7 iulie 2020 – Sony Interactive Entertainment Europe/EUIPO – Huawei Technologies (GT5)
      (Cauza T-422/20)
      (2020/C 287/56)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Sony Interactive Entertainment Europe Ltd (Londra, Regatul Unit) (reprezentanți: S. Malynicz, QC și M. Maier, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Huawei Technologies Co. Ltd (Shenzhen, China)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Marca în litigiu: cererea de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale GT5 – cererea de înregistrare nr. 14 738 272

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 24 aprilie 2020 în cauza R 1600/2019-4

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO și a celeilalte părți la plata propriilor cheltuieli de judecată și a celor efectuate de reclamantă.

         Motivele invocate

                  —

                  Încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) și alineatul (5) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului prin faptul că nu s-a identificat în mod specific publicul relevant;

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) și alineatul (5) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului prin faptul că nu s-au luat în considerare probele referitoare la percepția probabilă a publicului relevant în ceea ce privește marca Uniunii Europene anterioară;

                  —

                  neluarea în considerare a celorlalte aspecte ale criticilor întemeiate pe articolul 8 alineatul (1) litera (b) și alineatul (5) menționate mai sus;

                  —

                  neaplicarea normelor naționale în conformitate cu articolul 8 alineatul (4) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (4) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului prin neluarea în considerare a celorlalte aspecte ale reglementării referitoare la utilizarea abuzivă a unei denumiri.


title: Cauza T-423/20: Acțiune introdusă la 7 iulie 2020 – Sony Interactive Entertainment Europe/EUIPO – Huawei Technologies (GT9)

text:
               31.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/38

      Acțiune introdusă la 7 iulie 2020 – Sony Interactive Entertainment Europe/EUIPO – Huawei Technologies (GT9)
      (Cauza T-423/20)
      (2020/C 287/57)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Sony Interactive Entertainment Europe Ltd (Londra, Regatul Unit) (reprezentanți: S. Malynicz, QC și M. Maier, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Huawei Technologies Co. Ltd (Shenzhen, China)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Marca în litigiu: cererea de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale GT5 – cererea de înregistrare nr. 14 738 298

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 24 aprilie 2020 în cauza R 1610/2019-4

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO și a celeilalte părți la plata propriilor cheltuieli de judecată și a celor efectuate de reclamantă.

         Motivele invocate

                  —

                  Încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) și alineatul (5) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului prin faptul că nu s-a identificat în mod specific publicul relevant;

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) și alineatul (5) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului prin faptul că nu s-au luat în considerare probele referitoare la percepția probabilă a publicului relevant în ceea ce privește marca Uniunii Europene anterioară;

                  —

                  neluarea în considerare a celorlalte aspecte ale criticilor întemeiate pe articolul 8 alineatul (1) litera (b) și alineatul (5) menționate mai sus;

                  —

                  neaplicarea normelor naționale în conformitate cu articolul 8 alineatul (4) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (4) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului prin neluarea în considerare a celorlalte aspecte ale reglementării referitoare la utilizarea abuzivă a unei denumiri.


title: Cauza T-434/20: Acțiune introdusă la 9 iulie 2020 – Włodarczyk/EUIPO – Ave Investment (dziandruk)

text:
               31.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/39

      Acțiune introdusă la 9 iulie 2020 – Włodarczyk/EUIPO – Ave Investment (dziandruk)
      (Cauza T-434/20)
      (2020/C 287/58)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: polona

         Părțile

         Reclamant: Piotr Włodarczyk (Pabianice, Polonia) (reprezentant: M. Bohaczewski, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Ave Investment sp. z o.o. (Pabianice, Polonia)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă care cuprinde elementul verbal roșu-gri „dziandruk” – marca Uniunii Europene nr. 15 742 091

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

         Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 8 mai 2020 în cauza R 2192/2019-4

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamant la Tribunal, precum și la divizia de anulare și la camera de recurs ale EUIPO;

                  —

                  cu titlu subsidiar, obligarea Ave Investment la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamant la Tribunal, precum și la divizia de anulare și la camera de recurs ale EUIPO.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 59 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.