title: Cauza T-166/19: Acțiune introdusă la 14 martie 2019 — Bronckers/Comisia

text:
               13.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 164/58

      Acțiune introdusă la 14 martie 2019 — Bronckers/Comisia
      (Cauza T-166/19)
      (2019/C 164/61)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: Marco Bronckers (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: P. Kreijger, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei Comisiei din 10 ianuarie 2019 în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1049/2001 (1) de respingere a cererii de confirmare a accesului la documentele menționate în procesul-verbal al comisiei mixte privind băuturile spirtoase, instituită prin Acordul între Comunitatea Europeană și Statele Unite Mexicane privind recunoașterea reciprocă și protecția denumirilor de băuturi spirtoase, formulată de reclamant (2), și

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate de reclamant.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă patru motive.

                  1.

                  Primul motiv întemeiat pe faptul că respingerea de către Comisie a cererii de acces constituie o aplicare eronată a articolului 4 alineatul (1) litera (a) a treia liniuță din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 și/sau încalcă articolul 296 din TFUE.

                  2.

                  Al doilea motiv întemeiat pe faptul că respingerea de către Comisie a cererii de acces constituie o aplicare incorectă a articolului 4 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 și/sau încalcă articolul 296 alineatul TFUE, întrucât Comisia nu a demonstrat că accesul la toate documentele solicitate aducea atingere intereselor comerciale ale Consejo Regulador del Tequila (CRT) sau ale membrilor săi.

                  3.

                  Al treilea motiv întemeiat pe faptul că, în mod eronat, Comisia a concluzionat că reclamantul nu a demonstrat existența unui interes public superior pentru divulgarea documentelor.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că respingerea de către Comisie a accesului parțial constituie o aplicare eronată a articolului 4 alineatul (6) și/sau a articolului 4 alineatul (7) din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 și/sau încalcă articolul 296 din TFUE.

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO 2001 L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76).

         (2)  Decizia Consiliului din 27 mai 1997 privind încheierea unui Acord între Comunitatea Europeană și Statele Unite Mexicane privind recunoașterea reciprocă și protecția denumirilor de băuturi spirtoase (JO 1997, L 152, p. 15, Ediție specială, 03/vol. 21, p. 181).


title: Cauza T-175/19: Acțiune introdusă la 18 martie 2019 — Vereinigung der Bayerischen Wirtschaft/EUIPO (eVoter)

text:
               13.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 164/59

      Acțiune introdusă la 18 martie 2019 — Vereinigung der Bayerischen Wirtschaft/EUIPO (eVoter)
      (Cauza T-175/19)
      (2019/C 164/62)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Vereinigung der Bayerischen Wirtschaft eV (München, Germania) (reprezentant: L. Genz, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Marca în litigiu: cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale „eVoter” — cererea de înregistrare nr. 17 900 152.

         Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 11 ianuarie 2019 în cauza R 1983/2018-5.

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor din fața camerei de recurs.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) nr. 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  nerespectarea practicii administrative a EUIPO;

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) nr. 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-180/19: Acțiune introdusă la 26 martie 2019 — Bibita Group/EUIPO — Benkomers (Sticle pentru băuturi)

text:
               13.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 164/60

      Acțiune introdusă la 26 martie 2019 — Bibita Group/EUIPO — Benkomers (Sticle pentru băuturi)
      (Cauza T-180/19)
      (2019/C 164/63)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Bibita Group SHPK (Tirana, Albania) (reprezentant: C. Seyfert, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Benkomers OOD (Sofia, Bulgaria)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul desenului sau modelului industrial în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Desenul sau modelul industrial în litigiu: desenul sau modelul industrial comunitar nr. 3797 091-0001 (Sticle pentru băuturi)

         Decizia atacată: Decizia Camerei a treia de recurs a EUIPO din 14/01/2019 în cauza R 1070/2018-3

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  declararea nulității desemnului sau modelului industrial contestat, înregistrat sub numărul 3797 091-0001, pentru toate motivele expuse în cererea introductivă;

                  —

                  obligarea pârâtului și a titularului la plata cheltuielilor aferente procedurii în fața Camerei a treia de recurs, în temeiul articolului 190 din Regulamentul de procedură al Tribunalului;

                  —

                  obligarea EUIPO și a eventualei interveniente în prezenta procedură la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 6 alineatul (1) și a articolului 25 alineatul (1) litera (d) din Regulamentul (CE) nr. 6/2002 al Consiliului.


title: Cauza T-336/18: Ordonanța Tribunalului din 19 martie 2019 — Eagle IP/EUIPO — Consolidated Artists (LILLY e VIOLETTA)

text:
               13.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 164/61

      Ordonanța Tribunalului din 19 martie 2019 — Eagle IP/EUIPO — Consolidated Artists (LILLY e VIOLETTA)
      (Cauza T-336/18) (1)

      (2019/C 164/64)
      Limba de procedură: engleza
      Președintele Camerei a noua a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 268, 30.7.2018.


title: Cauza T-470/18: Ordonanța Tribunalului din 21 martie 2019 — Telenet/Comisia

text:
               13.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 164/61

      Ordonanța Tribunalului din 21 martie 2019 — Telenet/Comisia
      (Cauza T-470/18) (1)

      (2019/C 164/65)
      Limba de procedură: engleza
      Președintele Camerei întâi a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 364, 8.10.2018.


title: Rectificare la avizul din Jurnalul Oficial în cauza T-45/19 (JO C 122, 1.4.2019)

text:
               13.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 164/62

      Rectificare la avizul din Jurnalul Oficial în cauza T-45/19

         (
               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 122 din 1 aprilie 2019
            )

      (2019/C 164/66)
      La pagina 20, avizul din Jurnalul Oficial în cauza T-45/19, Acron și alții/Comisia se citește după cum urmează:

               „Acțiune introdusă la 24 ianuarie 2019 – Acron și alții/Comisia

                  (Cauza T-45/19)

               (2019/C 164/66)
               Limba de procedură: engleza

                  Părțile

                  Reclamante: Acron PAO (Veliky Novgorod, Rusia), Dorogobuzh PAO (Dorogobuzh, Rusia), Acron Switzerland AG (Baar, Elveția) (reprezentanți: T. De Meese, J. Stuyck și A. Nys, avocați)

                  Pârâtă: Comisia Europeană

                  Concluziile

               Reclamantele solicită Tribunalului:

                           —

                           anularea Deciziei de punere în aplicare (UE) 2018/1703 a Comisiei; și

                           —

                           obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

                  Motivele și principalele argumente

               În susținerea acțiunii, reclamantele invocă trei motive.

                           1.

                           Primul motiv, întemeiat pe faptul că pârâta și-a încălcat obligațiile internaționale, ceea ce constituie o încălcare a tratatului, și a omis să furnizeze suficiente motive atunci când a constatat că Federația Rusă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în cadrul Organizației Mondiale a Comerțului.
                           Reclamantele arată că pârâta ar fi omis să ia în considerare aderarea Federației Ruse la Organizația Mondială a Comerțului, ca fiind pertinentă pentru modificarea calculului marjei de dumping al reclamantelor. Pârâta ar avea obligația de a lua în considerare angajamentele luate de Federația Rusă cu privire la prețul gazelor în cadrul reexaminării intermediare a taxelor aplicabile importului de nitrat de amoniu. Întrucât pârâta ar fi pretins că Federația Rusă nu ar fi respectat propriul protocol de aderare, aceasta ar fi acționat cu încălcarea articolului VI din Acordul General pentru Tarife și Comerț și a articolului II din Acordul antidumping al Organizației Mondiale a Comerțului. Procedând astfel, aceasta și-ar fi încălcat obligațiile internaționale, ceea ce constituie o încălcare a tratatului.

                           2.

                           Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că pârâta a săvârșit o eroare vădită de apreciere și a omis să furnizeze motive suficiente, fapt ce a condus la încălcarea drepturilor la apărare ale reclamantelor, atunci când a constatat că modificarea împrejurărilor invocate de reclamante nu avea caracter durabil.

                                       —

                                       Reclamantele arată că, în cadrul celui de al doilea motiv, ar exista două motive separate de anulare a deciziei atacate. Ambele motive sunt legate de concluzia eronată că modificarea împrejurărilor nu avea caracter durabil.

                                       —

                                       În orice caz, pârâta și-ar fi încălcat obligația de motivare care îi revine în temeiul articolului 296 TFUE prin omisiunea de a motiva decizia atacată într-un mod clar și neechivoc.

                           3.

                           Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că pârâta a încălcat articolul 19 alineatul (2) și articolul 20 alineatul (2) din Regulamentul (UE) 2016/1036 al Parlamentului European și al Consiliului, precum și drepturile reclamantelor la apărare și a creat o lipsă de securitate juridică prin omisiunea de a prezenta calculul său privind dumpingul.

                                       —

                                       Pârâta ar fi omis să comunice reclamantelor calculul final al marjei de dumping, chiar dacă acest calcul a servit drept bază pentru constatările privind continuarea și existența dumpingului, caracterul durabil al modificării împrejurărilor, precum și încheierea reexaminării intermediare parțiale. Dacă pârâta ar fi comunicat calculul, ar fi permis reclamantelor să își apere drepturile într-un mod mai eficient, în ceea ce privește calculul dumpingului și constatările legate de dumping în ansamblu, inclusiv argumentul privind metodologia de calcul utilizată în cadrul investigației inițiale, ceea ce ar fi putut avea o incidență semnificativă asupra situației lor juridice.

                                       —

                                       Reclamantele arată că pârâta ar fi încălcat articolul 19 alineatul (2) și articolul 20 alineatul (2) din Regulamentul (UE) 2016/1036, drepturile reclamantelor la apărare și principiul securității juridice prin faptul că a omis să furnizeze reclamantelor un rezumat corespunzător al elementelor de probă strânse în cadrul investigației sau considerații pe baza cărora pârâta a propus modificarea marjei antidumping a reclamantelor. Reclamantele arată că, prin faptul că a refuzat să le furnizeze calculul privind marja de dumping, pârâta ar fi încălcat drepturile acestora la apărare și nu ar fi respectat principiul securității juridice.”


title: Cauza T-135/15: Hotărârea Tribunalului din 12 martie 2019 — Italia/Comisia („FEGA — Cheltuieli excluse de la finanțare — Cheltuieli efectuate de Italia — Regim temporar de restructurare a industriei zahărului — Regulamentul (CE) nr. 320/2006 — Regulamentul (CE) nr. 968/2006 — Regulamentul (CE) nr. 1290/2005 — Termen de 24 de luni — Noțiunea de «măsură multianuală» — Condiții de acordare a ajutorului de restructurare — Noțiunea de «instalație de producție» — Calificarea silozurilor — Noțiunea de «dezafectare integrală» — Anexa 2 la documentul VI/5330/97 — Dificultăți de interpretare a reglementării Uniunii — Cooperare loială — Încredere legitimă — Ne bis in idem — Prime de sacrificare — Acțiuni de informare și de promovare a produselor agricole — Plăți tardive — Dovada existenței unor condiții excepționale de gestionare — Egalitate de tratament — Eroare de traducere într-una dintre versiunile lingvistice ale unui regulament al Uniunii — Imputabilitatea corecției financiare statului membru”)

text:
               29.4.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/41

      Hotărârea Tribunalului din 12 martie 2019 — Italia/Comisia
      (Cauza T-135/15) (1)

      („FEGA - Cheltuieli excluse de la finanțare - Cheltuieli efectuate de Italia - Regim temporar de restructurare a industriei zahărului - Regulamentul (CE) nr. 320/2006 - Regulamentul (CE) nr. 968/2006 - Regulamentul (CE) nr. 1290/2005 - Termen de 24 de luni - Noțiunea de «măsură multianuală» - Condiții de acordare a ajutorului de restructurare - Noțiunea de «instalație de producție» - Calificarea silozurilor - Noțiunea de «dezafectare integrală» - Anexa 2 la documentul VI/5330/97 - Dificultăți de interpretare a reglementării Uniunii - Cooperare loială - Încredere legitimă - Ne bis in idem - Prime de sacrificare - Acțiuni de informare și de promovare a produselor agricole - Plăți tardive - Dovada existenței unor condiții excepționale de gestionare - Egalitate de tratament - Eroare de traducere într-una dintre versiunile lingvistice ale unui regulament al Uniunii - Imputabilitatea corecției financiare statului membru”)
      (2019/C 148/37)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Reclamantă: Republica Italiană (reprezentanți: G. Palmieri, agent, asistat de C. Colelli, avvocato dello Stato)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: initial D. Bianchi, P Ondrůšek și I. Galindo Martín, agenți, ulterior D. Bianchi și P Ondrůšek, agenți)

         Interveniente în susținerea reclamantei: Republica Franceză (reprezentanți: D. Colas și S. Horrenberger, agenți) și Ungaria (reprezentanți: M.Z. Fehér și G. Koós, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și vizând anularea în parte a Deciziei de punere în aplicare (UE) 2015/103 a Comisiei din 16 ianuarie 2015 de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și al Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) (JO 2015, L 16, p. 33), în măsura în care aceasta vizează anumite cheltuieli efectuate de Republica Italiană.

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea.

                  2)

                     Republica Italiană suportă propriile cheltuieli de judecată și cheltuielile de judecată ale Comisiei Europene.

                  3)

                     Republica Franceză și Ungaria suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 155, 11.5.2015.


title: Cauza C-83/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunalul Olt (România) la data de 5 februarie 2019 — Asociația „Forumul Judecătorilor Din România”/Inspecția Judiciară

text:
               3.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 187/31

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunalul Olt (România) la data de 5 februarie 2019 — Asociația „Forumul Judecătorilor Din România”/Inspecția Judiciară
      (Cauza C-83/19)
      (2019/C 187/36)
      Limba de procedură: română

         Instanța de trimitere

      Tribunalul Olt

         Părțile din acțiunea principală

         Reclamantă: Asociația „Forumul Judecătorilor din România”

         Pârâtă: Inspecția Judiciară

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Mecanismul de cooperare și de verificare (MCV), instituit potrivit Deciziei 2006/928/CE a Comisiei Europene din 13 decembrie 2006 (1), trebuie considerat un act adoptat de o instituție a Uniunii Europene, în sensul articolului 267 TFUE, care poate fi supus interpretării Curții de Justiție a Uniunii Europene?

                  2)

                  Conținutul, caracterul și întinderea temporală a Mecanismului de cooperare și de verificare (MCV), instituit potrivit Deciziei 2006/928/CE a Comisiei Europene din 13 decembrie 2006, se circumscriu Tratatului privind aderarea Republicii Bulgaria și a României la Uniunea Europeană, semnat de România la Luxemburg la 25 aprilie 2005? Cerințele formulate în rapoartele întocmite în cadrul acestui Mecanism au caracter obligatoriu pentru Statul român?

                  3)

                  Articolul 19 alineatul (1) al doilea paragraf din Tratatul privind Uniunea Europeană trebuie interpretat în sensul obligației statelor membre de a stabili măsurile necesare pentru o protecție juridică efectivă în domeniile reglementate de dreptul Uniunii, respectiv garanții ale unei proceduri disciplinare independente pentru judecătorii din România, înlăturând orice risc legat de influența politică asupra desfășurării procedurilor disciplinare, cum ar fi numirea direct de Guvern a conducerii Inspecției Judiciare, chiar și cu titlu provizoriu?

                  4)

                  Articolul 2 din Tratatul privind Uniunea Europeană trebuie interpretat în sensul obligației statelor membre de a respecta criteriile statului de drept, solicitate și în rapoartele din cadrul Mecanismului de cooperare și de verificare (MCV), instituit potrivit Deciziei 2006/928/CE a Comisiei Europene din 13 decembrie 2006, în cazul unor proceduri de numire directă de către Guvern a conducerii Inspecției Judiciare, chiar și cu titlu provizoriu?

         (1)  Decizia Comisiei din 13 decembrie 2006 de stabilire a unui mecanism de cooperare și de verificare a progresului realizat de România în vederea atingerii anumitor obiective de referință specifice în domeniul reformei sistemului judiciar și al luptei împotriva corupției (JO 2006 L 354, p. 56, Ediție specială 11/vol. 51, p. 55).


title: Cauza C-138/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landesverwaltungsgericht Steiermark (Austria) la 20 februarie 2019 — DY

text:
               3.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 187/33

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Landesverwaltungsgericht Steiermark (Austria) la 20 februarie 2019 — DY
      (Cauza C-138/19)
      (2019/C 187/38)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Landesverwaltungsgericht Steiermark

         Părțile din procedura principală

         Recurent: DY

         Autoritate pârâtă: Bezirkshauptmannschaft Hartberg-Fürstenfeld

         Cealaltă parte la procedură: Finanzpolizei

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 56 TFUE, precum și Directiva 96/71/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 1996 privind detașarea lucrătorilor în cadrul prestării de servicii (1) și Directiva 2014/67/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 mai 2014 privind asigurarea respectării aplicării Directivei 96/71/CE (2) trebuie interpretate în sensul că se opun unei norme naționale care prevede, pentru încălcarea obligațiilor formale în cazul utilizării transfrontaliere a forței de muncă, cum ar fi nerespectarea obligației de a păstra evidența documentelor privind salariile și asigurările sociale sau nerespectarea obligației de notificare către Biroul central de coordonare, amenzi substanțiale, în special un cuantum minim ridicat al amenzii, care se aplică cumulativ pentru fiecare lucrător vizat?

                  2)

                  În cazul în care răspunsul la prima întrebare este negativ:
                  Articolul 56 TFUE, precum și Directiva 96/71/CE și Directiva 2014/67/UE trebuie interpretate în sensul că se opun aplicării cumulative a amenzilor pentru încălcarea obligațiilor formale în cazul folosirii transfrontaliere a forței de muncă, dacă nu este prevăzută o limită maximă absolută a amenzii?

                  3)

                  Articolul 56 TFUE trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale care impune, în cazul unei încetări înainte de termen și/sau a unei întreruperi a activității temporare în țara gazdă, obligația de a notifica această modificare la Biroul central de coordonare?

                  4)

                  În cazul în care răspunsul la a treia întrebare este negativ:
                  Articolul 56 TFUE trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale care nu prevede un termen adecvat pentru notificarea acestei modificări?

                  5)

                  Articolul 56 TFUE și articolul 9 din Directiva 2014/67/UE trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări naționale care stabilește că nu este îndeplinită cerința de a pune la dispoziție documentația în cazul în care documentele corespunzătoare și relevante sunt depuse ulterior și într-un termen rezonabil?

                  6)

                  Articolul 56 TFUE și articolul 9 din Directiva 2014/67/UE trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări naționale care stabilește că se impune prestatorilor de servicii străini să prezinte documente care depășesc numărul celor enumerate la articolul 9 din Directiva 2014/67/UE și care nu sunt nici relevante, nici oportune și nici nu sunt stabilite cu exactitate în legislația națională, precum registre privind salariile, extrase din contul de salarii, fișe de plată a salariilor, fișe de rețineri salariale, înregistrări și anulări de înregistrare, asigurări medicale, liste de informare cu privire la diferențele salariale și de calculare a acestora, documente privind încadrarea în grupele de salarizare, certificate?

         (1)  JO 1997, L 18, p. 1, Ediție specială, 05/vol. 4, p. 29

         (2)  Directiva 2014/67/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 mai 2014 privind asigurarea respectării aplicării Directivei 96/71/CE privind detașarea lucrătorilor în cadrul prestării de servicii și de modificare a Regulamentului (UE) nr. 1024/2012 privind cooperarea administrativă prin intermediul Sistemului de informare al pieței interne (JO 2014, L 159, p. 11).


title: Cauza T-558/18: Hotărârea Tribunalului din 30 aprilie 2019 — Lupu/EUIPO — Et Djili Soy Dzhihangir Ibryam (Djili DS) („Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative Djili DS — Marca verbală națională anterioară DJILI — Motiv relativ de refuz — Lipsa riscului de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) literele (a) și (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)

text:
               24.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/34

      Hotărârea Tribunalului din 30 aprilie 2019 — Lupu/EUIPO — Et Djili Soy Dzhihangir Ibryam (Djili DS)
      (Cauza T-558/18) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative Djili DS - Marca verbală națională anterioară DJILI - Motiv relativ de refuz - Lipsa riscului de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) literele (a) și (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)
      (2019/C 213/35)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: Victor Lupu (București, România) (reprezentant: P. Acsinte, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: D. Gája și H. O’Neill, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Et Djili Soy Dzhihangir Ibryam (Dulovo, Bulgaria) (reprezentant: C.-R. Romițan, avocat)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 5 iunie 2018 (cauza R 2391/2017 5) privind o procedură de opoziție între domnul Lupu și Djili Soy Dzhihangir Ibryam

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea.

                  2)

                     Îl obligă pe domnul Victor Lupu la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 408, 12.11.2018.


title: Cauza C-224/18: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 2 mai 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Naczelny Sąd Administracyjny — Polonia) — Budimex S.A./Minister Finansów (Trimitere preliminară — Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (TVA) — Directiva 2006/112/CE — Articolul 66 — Faptul generator și exigibilitatea taxei — Momentul la care sunt prestate serviciile — Lucrări de construcție și de montaj — Luare în considerare a momentului recepției lucrărilor prevăzute în contractul de prestări de servicii)

text:
               1.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 220/7

      Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 2 mai 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Naczelny Sąd Administracyjny — Polonia) — Budimex S.A./Minister Finansów
      (Cauza C-224/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (TVA) - Directiva 2006/112/CE - Articolul 66 - Faptul generator și exigibilitatea taxei - Momentul la care sunt prestate serviciile - Lucrări de construcție și de montaj - Luare în considerare a momentului recepției lucrărilor prevăzute în contractul de prestări de servicii)
      (2019/C 220/09)
      Limba de procedură: polona

         Instanța de trimitere

      Naczelny Sąd Administracyjny

         Părțile din procedura principală

         Recurentă: Budimex S.A.

         Pârât: Minister Finansów

         Dispozitivul

      Articolul 66 primul paragraf litera (c) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2010/45/UE a Consiliului din 13 iulie 2010, trebuie să fie interpretat în sensul că nu se opune, atunci când nu se emite factura aferentă serviciilor prestate sau când aceasta este emisă târziu, ca recepția formală a serviciilor respective să fie considerată momentul la care serviciile menționate au fost prestate, în cazul în care, la fel ca în cauza principală, statul membru prevede că taxa devine exigibilă la expirarea unui termen care începe să curgă de la data la care serviciile au fost prestate, în măsura în care, pe de o parte, formalitatea recepției a fost convenită de părți în contractul care le leagă potrivit stipulațiilor contractuale care corespund realității economice și comerciale în domeniul în care prestarea este realizată, iar pe de altă parte, această formalitate corespunde finalizării efective a prestării și stabilește în mod definitiv cuantumul contrapartidei datorate, aspect care trebuie verificat de instanța de trimitere.

         (1)  JO C 231, 2.7.2018.


title: Cauza T-553/15: Hotărârea Tribunalului din 8 mai 2019 — Export Development Bank of Iran/Consiliul („Răspundere extracontractuală — Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive luate împotriva Iranului — Înghețarea fondurilor — Repararea prejudiciului pretins suferit de reclamantă ca urmare a includerii și a menținerii denumirii sale pe lista persoanelor și a entităților cărora li se aplică înghețarea fondurilor și a resurselor economice în cauză — Competența Tribunalului — Încălcare suficient de gravă a unei norme de drept care conferă drepturi particularilor”)

text:
               1.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 220/31

      Hotărârea Tribunalului din 8 mai 2019 — Export Development Bank of Iran/Consiliul
      (Cauza T-553/15) (1)

      („Răspundere extracontractuală - Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive luate împotriva Iranului - Înghețarea fondurilor - Repararea prejudiciului pretins suferit de reclamantă ca urmare a includerii și a menținerii denumirii sale pe lista persoanelor și a entităților cărora li se aplică înghețarea fondurilor și a resurselor economice în cauză - Competența Tribunalului - Încălcare suficient de gravă a unei norme de drept care conferă drepturi particularilor”)
      (2019/C 220/39)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Export Development Bank of Iran (Teheran, Iran) (reprezentant: J.-M. Thouvenin, avocat)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: V. Piessevaux și M. Bishop, agenți)

         Intervenientă în susținerea pârâtului: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Aresu și R. Tricot, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 268 TFUE având ca obiect obținerea reparării prejudiciului pretins suferit de reclamantă prin adoptarea măsurilor restrictive în privința sa

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea.

                  2)

                     Export Development Bank of Iran suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Consiliul Uniunii Europene.

                  3)

                     Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 398, 30.11.2015.


title: Cauza T-516/16 și T-536/16: Hotărârea Tribunalului din 30 aprilie 2019 — Alvarez y Bejarano și alții/Comisia („Funcție publică — Funcționari — Agenți contractuali — Reforma statutului — Regim mai puțin favorabil în materie de plată forfetară a cheltuielilor de călătorie și de majorare a concediului anual cu zile suplimentare de concediu aferente duratei călătoriei — Legătură între acordarea acestor beneficii și statutul de expatriat sau de persoană cu reședința în afara țării de origine — Eliminarea rambursării cheltuielilor de călătorie anuală și a concediului aferent duratei călătoriei”)

text:
               1.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 220/31

      Hotărârea Tribunalului din 30 aprilie 2019 — Alvarez y Bejarano și alții/Comisia
      (Cauza T-516/16 și T-536/16) (1)

      („Funcție publică - Funcționari - Agenți contractuali - Reforma statutului - Regim mai puțin favorabil în materie de plată forfetară a cheltuielilor de călătorie și de majorare a concediului anual cu zile suplimentare de concediu aferente duratei călătoriei - Legătură între acordarea acestor beneficii și statutul de expatriat sau de persoană cu reședința în afara țării de origine - Eliminarea rambursării cheltuielilor de călătorie anuală și a concediului aferent duratei călătoriei”)
      (2019/C 220/40)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamanți: Maria Alvarez y Bejarano (Namur, Belgia) și ceilalți 11 reclamanți ale căror nume figurează în anexa hotărârii (reprezentanți: S. Orlandi și T. Martin, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial J. Currall și G. Gattinara, ulterior G. Gattinara și F. Simonetti, agenți)

         Intervenienți în susținerea pârâtei: Parlamentul European (reprezentanți: E. Taneva și M. Ecker, agenți), Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: inițial M. Bauer și M. Veiga, ulterior M. Bauer și R. Meyer, agenți)

         Obiectul

      Cereri întemeiate pe articolul 270 TFUE și având ca obiect anularea unor decizii de a nu mai acorda reclamanților, începând de la 1 ianuarie 2014, un concediu aferent duratei călătoriei și rambursarea cheltuielilor de călătorie anuală pentru ca aceștia să poată menține o legătură cu locul lor de origine

         Dispozitivul

                  1)

                     Conexează cauzele T-516/16 și T-536/16 în vederea pronunțării hotărârii.

                  2)

                     Respinge acțiunile.

                  3)

                     Îi obligă pe doamna Maria Alvarez y Bejarano și pe ceilalți funcționari și agenți ai Comisiei Europene ale căror nume figurează în anexă la plata cheltuielilor de judecată.

                  4)

                     Consiliul Uniunii Europene și Parlamentul European suportă fiecare propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 421, 24.11.2014 (cauză înregistrată inițial la Tribunalul Funcției Publice a Uniunii Europene sub numărul F-85/14 și transferată la Tribunalul Uniunii Europene la 1.9.2016).


title: Cauzele T-523/16 și T-542/16: Hotărârea Tribunalului din 30 aprilie 2019 — Ardalic și alții/Consiliul („Funcție publică — Funcționari — Agenți contractuali — Reforma statutului — Regim mai puțin favorabil în materie de plată forfetară a cheltuielilor de călătorie și de majorare a concediului anual cu zile suplimentare de concediu aferente duratei călătoriei — Legătură între acordarea acestor beneficii și statutul de beneficiar al indemnizației de expatriere sau al indemnizației de reședință — Eliminarea rambursării cheltuielilor aferente călătoriei anuale și concediului aferent duratei călătoriei”)

text:
               1.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 220/32

      Hotărârea Tribunalului din 30 aprilie 2019 — Ardalic și alții/Consiliul
      (Cauzele T-523/16 și T-542/16) (1)

      („Funcție publică - Funcționari - Agenți contractuali - Reforma statutului - Regim mai puțin favorabil în materie de plată forfetară a cheltuielilor de călătorie și de majorare a concediului anual cu zile suplimentare de concediu aferente duratei călătoriei - Legătură între acordarea acestor beneficii și statutul de beneficiar al indemnizației de expatriere sau al indemnizației de reședință - Eliminarea rambursării cheltuielilor aferente călătoriei anuale și concediului aferent duratei călătoriei”)
      (2019/C 220/41)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamanți: Jakov Ardalic (Bruxelles, Belgia) și ceilalți 11 reclamanți ale căror nume figurează în anexa la hotărâre (reprezentanți: S. Orlandi și T. Martin, avocați)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: inițial M. Bauer și M. Veiga, ulterior M. Bauer și R. Meyer, agenți)

         Intervenient în susținerea pârâtului: Parlamentul European (reprezentanți: E. Taneva și M. Ecker, agenți)

         Obiectul

      Cereri întemeiate pe articolul 270 TFUE prin care se solicită anularea deciziilor de a numai acorda reclamanților, începând cu 1 ianuarie 2014, numărul de zile de concediu aferente duratei călătoriei și de a nu mai rambursa cheltuielile de călătorie anuală pentru a putea menține relația cu locul lor de origine

         Dispozitivul

                  1)

                     Conexează cauzele T-523/16 și T-542/16 în vederea pronunțării hotărârii.

                  2)

                     Respinge acțiunile.

                  3)

                     Îi obligă pe domnul Jakov Ardalic și pe ceilalți funcționari și agenți ai Consiliului Uniunii Europene ale căror nume figurează în anexă la plata cheltuielilor de judecată.

                  4)

                     Parlamentul European suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 448, 15.12.2014 (cauză înregistrată inițial la Tribunalul Funcției Publice a Uniunii Europene cu numărul F-100/14 și transferată la Tribunalul Uniunii Europene la 1.9.2016).


title: Cauza C-566/17: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 8 mai 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu — Polonia) — Związek Gmin Zagłębia Miedziowego w Polkowicach/Szef Krajowej Administracji Skarbowej (Trimitere preliminară — Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (TVA) — Directiva 2006/112/CE — Articolul 168 litera (a) — Deducerea taxei achitate în amonte — Principiul neutralității TVA ului — Persoană impozabilă care exercită atât activități economice, cât și activități neeconomice — Bunuri și servicii achiziționate în scopul realizării atât a unor operațiuni supuse TVA ului, cât și a unor operațiuni care nu sunt supuse TVA ului — Lipsa unor criterii de repartizare în reglementarea națională — Principiul legalității impozitului)

text:
               8.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 230/6

      Hotărârea Curții (Camera a doua) din 8 mai 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu — Polonia) — Związek Gmin Zagłębia Miedziowego w Polkowicach/Szef Krajowej Administracji Skarbowej
      (Cauza C-566/17) (1)

      (Trimitere preliminară - Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (TVA) - Directiva 2006/112/CE - Articolul 168 litera (a) - Deducerea taxei achitate în amonte - Principiul neutralității TVA ului - Persoană impozabilă care exercită atât activități economice, cât și activități neeconomice - Bunuri și servicii achiziționate în scopul realizării atât a unor operațiuni supuse TVA ului, cât și a unor operațiuni care nu sunt supuse TVA ului - Lipsa unor criterii de repartizare în reglementarea națională - Principiul legalității impozitului)
      (2019/C 230/07)
      Limba de procedură: polona

         Instanța de trimitere

      Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Związek Gmin Zagłębia Miedziowego w Polkowicach

         Pârât: Szef Krajowej Administracji Skarbowej

         Dispozitivul

      Articolul 168 litera (a) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie interpretat în sensul că se opune unei practici naționale care permite persoanei impozabile să deducă integral taxa pe valoarea adăugată (TVA) aplicată în amonte achiziționării unor bunuri și servicii de către aceasta atât pentru realizarea de activități economice, supuse TVA ului, cât și de activități neeconomice, care nu intră în domeniul de aplicare al TVA ului, ca urmare a absenței în reglementarea fiscală aplicabilă a unor norme specifice referitoare la criteriile și la metodele de repartizare care ar permite persoanei impozabile să determine cuantumul acestui TVA achitat în amonte care ar trebui considerat ca fiind în legătură cu activitățile sale economice și, respectiv, cu activitățile sale neeconomice.

         (1)  JO C 13, 15.1.2018.


title: Cauza T-324/18: Hotărârea Tribunalului din 8 mai 2019 — VI.TO./EUIPO — Bottega (Forma unei sticle aurii) („Marcă a Uniunii Europene — Procedură de nulitate — Marcă a Uniunii Europene tridimensională — Forma unei sticle aurii — Motive absolute de refuz — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) nr. 2017/1001] — Caracter distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (e) punctele (i)-(iii) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (e) punctele (i)-(iii) din Regulamentul (UE) nr. 2017/1001]”)

text:
               8.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 230/41

      Hotărârea Tribunalului din 8 mai 2019 — VI.TO./EUIPO — Bottega (Forma unei sticle aurii)
      (Cauza T-324/18) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de nulitate - Marcă a Uniunii Europene tridimensională - Forma unei sticle aurii - Motive absolute de refuz - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) nr. 2017/1001] - Caracter distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (e) punctele (i)-(iii) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (e) punctele (i)-(iii) din Regulamentul (UE) nr. 2017/1001]”)
      (2019/C 230/51)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Reclamantă: Vinicola Tombacco (VI.TO.) Srl (Trebaseleghe, Italia) (reprezentant: L. Giove, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: S. Scardocchia și A. Folliard-Monguiral, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Sandro Bottega (Colle Umberto, Italia) (reprezentant: R. Galli, avocat)

         Obiectul

      Acțiune introdusă împotriva deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 14 martie 2018 (cauza R 1036/2017-1), privind o procedură de nulitate între VI.TO. și domnul Bottega

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea.

                  2)

                     Obligă Vinicola Tombacco (VI.TO) Srl. la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 259, 23.7.2018.


               11.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 233/7

      Acțiune introdusă la 28 martie 2019 de districtul Aust-Agder împotriva Konkurrenten.no AS
      (Cauza E-1/17 CHELTUIELI 2)
      (2019/C 233/06)
      O acțiune împotriva Konkurrenten.no AS a fost adusă în fața Curții de Justiție a AELS la 28 martie 2019 de districtul Aust-Agder, reprezentat de Bjørnar Alterskjær și Amie Eliassen, reprezentanți ai Kluge Advokatfirma AS, Bryggandata 6, Postboks 1548 Vika, 0117 Oslo, Norvegia.
      Reclamantul solicită Curții să pronunțe prin ordonanță:

                  1.

                  că valoarea totală a costurilor care urmează să fie plătite de Konkurrenten.no AS în beneficiul districtului Aust-Agder este de 403 430,92 NOK, convertită în euro la ratele oficiale ale Băncii Centrale Europene din ziua notificării ordonanței;

                  2.

                  că această sumă este purtătoare de dobânzi penalizatoare începând de la data notificării ordonanței și până la data efectuării plății. Rata dobânzii aplicabile se calculează pe baza ratei dobânzii aplicate de Banca Centrală Europeană principalelor sale operațiuni de refinanțare în vigoare în prima zi calendaristică a lunii în care cade data scadenței, majorată cu 3,5 puncte procentuale.

         Situația de fapt și de drept și motivele invocate

                  —

                  La 11 ianuarie 2017, Konkurrenten.no AS a introdus la Curtea de Justiție a AELS o acțiune împotriva Deciziei nr. 179/15/COL din 7 mai 2015 emise de Autoritatea AELS de Supraveghere. Reclamantul a depus o cerere de intervenție în cauza E-1/17 Konkurrenten.no AS/Autoritatea AELS de Supraveghere, care a fost admisă prin ordonanța din 12 iulie 2017.

                  —

                  Articolul 70 alineatul (1) din Regulamentul de procedură al Curții AELS prevede următoarele:

                        „În cazul în care cheltuielile recuperabile sunt contestate, la cererea părții interesate și după ascultarea observațiilor celeilalte părți, Curtea se pronunță prin ordonanță.”

                  —

                  Prin ordonanța pronunțată în cauza E-1/17, Curtea de Justiție a AELS a obligat Konkurrenten.no AS la plata costurilor suportate de reclamant.


title: Cauza C-770/18 P: Recurs introdus la 8 decembrie 2018 de Anikó Pint împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) din 9 octombrie 2018 în cauza T-634/17, Pint/Comisia

text:
               15.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 238/3

      Recurs introdus la 8 decembrie 2018 de Anikó Pint împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) din 9 octombrie 2018 în cauza T-634/17, Pint/Comisia
      (Cauza C-770/18 P)
      (2019/C 238/04)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Recurentă: Anikó Pint (reprezentant: D. Lázár, avocat)

         Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană, Ungaria
      Prin Ordonanța din 21 mai 2019, Curtea de Justiție a Uniunii Europene (Camera a zecea) a respins recursul ca vădit nefondat și a obligat-o pe recurentă la suportarea propriilor cheltuieli de judecată.


title: Cauza T-631/16: Hotărârea Tribunalului din 23 mai 2019 — Remag Metallhandel și Jaschinsky/Comisia Europeană („Răspundere extracontractuală — Antidumping — Insistența OLAF pe lângă statele membre pentru recuperarea taxelor antidumping asupra oricărui import de siliciu metalic originar din Taiwan, fără dovada că siliciul metalic respectiv era originar din China — Regulamentul (CE) nr. 398/2004 și Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 467/2010 — Legătură de cauzalitate”)

text:
               15.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 238/15

      Hotărârea Tribunalului din 23 mai 2019 — Remag Metallhandel și Jaschinsky/Comisia Europeană
      (Cauza T-631/16) (1)

      („Răspundere extracontractuală - Antidumping - Insistența OLAF pe lângă statele membre pentru recuperarea taxelor antidumping asupra oricărui import de siliciu metalic originar din Taiwan, fără dovada că siliciul metalic respectiv era originar din China - Regulamentul (CE) nr. 398/2004 și Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 467/2010 - Legătură de cauzalitate”)
      (2019/C 238/18)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamanți: Remag Metallhandel GmbH (Steyr, Austria) și Werner Jaschinsky (St. Ulrich bei Steyr, Austria) (reprezentant: M. Lux, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Caeiros și A. Lewis, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 268 TFUE prin care se urmărește obținerea reparării prejudiciului pe care reclamanții pretind că l-ar fi suferit ca urmare a solicitării adresate de Oficiul European de Luptă Antifraudă (OLAF) autorităților vamale din statele membre de a recupera taxele antidumping pentru loturi de siliciu exportate din Taiwan în Uniunea Europeană.

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea.

                  2)

                     Obligă Remag Metallhandel GmbH și pe domnul Werner Jaschinsky la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 392, 24.10.2016.


title: Cauza T-837/17: Hotărârea Tribunalului din 23 mai 2019 — Negru/EUIPO — Sky (SkyPrivate) („Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative SkyPrivate — Marca națională verbală anterioară SKY — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)

text:
               15.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 238/15

      Hotărârea Tribunalului din 23 mai 2019 — Negru/EUIPO — Sky (SkyPrivate)
      (Cauza T-837/17) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative SkyPrivate - Marca națională verbală anterioară SKY - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)
      (2019/C 238/19)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: Alexandru Negru (Iași, România) (reprezentanți: inițial I.-M. Iliescu, ulterior T. Protopopescu, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: J. Ivanauskas și H. O’Neill, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Sky Ltd, fostă Sky plc (Isleworth, Regatul Unit) (reprezentanți: K. Saliger, solicitor, și P. Roberts, QC)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 12 octombrie 2017 (cauza R 349/2017–2) privind o procedură de opoziție între Sky și domnul Negru

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea.

                  2)

                     Îl obligă pe domnul Alexandru Negru la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate de Sky Ltd în legătură cu procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO).

         (1)  JO C 72, 26.2.2018.


title: Cauza T-312/18: Hotărârea Tribunalului din 23 mai 2019 — Dentsply De Trey/EUIPO — IDS (AQUAPRINT) („Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale AQUAPRINT — Mărci naționale verbale anterioare AQUACEM și naționale anterioare neînregistrate AQUACEM și AQUASIL — Motive relative de refuz — Lipsa riscului de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 — Utilizare în comerț a unui semn cu un domeniu de aplicare care depășește domeniul local — Articolul 8 alineatul (4) din Regulamentul 2017/1001 — Acțiune în constatarea utilizării abuzive a unei denumiri (action for passing off) — Lipsa prezentării înșelătoare”)

text:
               15.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 238/16

      Hotărârea Tribunalului din 23 mai 2019 — Dentsply De Trey/EUIPO — IDS (AQUAPRINT)
      (Cauza T-312/18) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale AQUAPRINT - Mărci naționale verbale anterioare AQUACEM și naționale anterioare neînregistrate AQUACEM și AQUASIL - Motive relative de refuz - Lipsa riscului de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 - Utilizare în comerț a unui semn cu un domeniu de aplicare care depășește domeniul local - Articolul 8 alineatul (4) din Regulamentul 2017/1001 - Acțiune în constatarea utilizării abuzive a unei denumiri (action for passing off) - Lipsa prezentării înșelătoare”)
      (2019/C 238/20)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Dentsply De Trey GmbH (Konstanz, Germania) (reprezentant: S. Clark, solicitor)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: G. Sakalaite-Orlovskiene, J. Ivanauskas și H. O’Neill, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: IDS SpA (Savona, Italia) (reprezentanți: M. Andreolini și F. Andreolini, avocați)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 26 februarie 2018 (cauza R 1438/2017-2) privind o procedură de opoziție între Dentsply De Trey și IDS

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea.

                  2)

                     Obligă Dentsply De Trey GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 240, 9.7.2018.


title: Cauza C-420/18: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 13 iunie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Gerechtshof 's -Hertogenbosch — Țările de Jos) — IO/Inspecteur van de rijksbelastingdienst (Trimitere preliminară — Taxa pe valoarea adăugată (TVA) — Directiva 2006/112/CE — Articolele 9 și 10 — Persoană impozabilă — Activitate economică desfășurată „în mod independent” — Noțiune — Activitate de membru al consiliului de supraveghere al unei fundații)

text:
               5.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 263/19

      Hotărârea Curții (Camera a doua) din 13 iunie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Gerechtshof 's -Hertogenbosch — Țările de Jos) — IO/Inspecteur van de rijksbelastingdienst
      (Cauza C-420/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Taxa pe valoarea adăugată (TVA) - Directiva 2006/112/CE - Articolele 9 și 10 - Persoană impozabilă - Activitate economică desfășurată „în mod independent” - Noțiune - Activitate de membru al consiliului de supraveghere al unei fundații)
      (2019/C 263/23)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Gerechtshof 's-Hertogenbosch

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: IO

         Pârât: Inspecteur van de rijksbelastingdienst

         Dispozitivul

      Articolele 9 și 10 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie interpretate în sensul că nu desfășoară o activitate economică în mod independent un membru al consiliului de supraveghere al unei fundații precum reclamantul din litigiul principal, care, deși nu este legat prin nicio relație de subordonare ierarhică de organul de conducere al acestei fundații și nu este legat printr-o asemenea relație nici de consiliul de supraveghere al fundației menționate în ceea ce privește desfășurarea activității sale de membru al acestui consiliu, nu acționează nici în nume său, nici în contul său, nici pe proprie răspundere, ci acționează în contul și pe răspunderea aceluiași consiliu, și nu suportă nici riscul economic care decurge din activitatea sa, din moment ce primește o remunerație fixă, care nu depinde nici de participarea sa la reuniuni, nici de orele de lucru pe care le a prestat efectiv.

         (1)  JO C 319, 10.9.2018.


title: Cauza C-505/18: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 13 iunie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Conseil d'État — Franța) — Copebi SCA/Établissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer) (Trimitere preliminară — Ajutoare de stat — Decizia 2009/402/EC — Planuri de urgență în sectorul fructelor și legumelor puse în aplicare de Republica Franceză — Constatarea incompatibilității ajutoarelor — Ordinea de recuperare — Domeniul de aplicare al deciziei — Comitetele economice agricole)

text:
               5.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 263/20

      Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 13 iunie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Conseil d'État — Franța) — Copebi SCA/Établissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer)
      (Cauza C-505/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Ajutoare de stat - Decizia 2009/402/EC - Planuri de urgență în sectorul fructelor și legumelor puse în aplicare de Republica Franceză - Constatarea incompatibilității ajutoarelor - Ordinea de recuperare - Domeniul de aplicare al deciziei - Comitetele economice agricole)
      (2019/C 263/25)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Conseil d'État

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Copebi SCA

         Pârât: Etablissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer)

         Cu participarea: Ministre de l’Agriculture et de l’Alimentation

         Dispozitivul

      Decizia 2009/402/CE a Comisiei din 28 ianuarie 2009 privind „planurile de urgență” în sectorul fructelor și legumelor puse în aplicare de către Franța trebuie să fie interpretată în sensul că acoperă ajutoarele plătite Comité économique bigarreau industrie (CEBI) (Comitetul economic pentru cireșele Napoleon destinate industriei, Franța) de Office national interprofessionnel des fruits, des légumes et de l’horticulture (Oniflhor) (Oficiul național interprofesional al fructelor, legumelor și horticulturii, Franța) și distribuite producătorilor de cireșe Napoleon destinate industriei prin intermediul grupurilor de producători membre ale comitetului respectiv, chiar dacă, pe de o parte, acest comitet nu figurează printre cele opt comitete economice agricole menționate în decizia respectivă și, pe de altă parte, spre deosebire de mecanismul de finanțare descris în decizia amintită, aceste ajutoare erau finanțate numai din subvenții ale Oniflhor, iar nu și din contribuții voluntare ale producătorilor.

         (1)  JO C 364, 8.10.2018.


title: Cauzele conexate C-508/18 și C-82/19 PPU: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 27 mai 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Supreme Court, High Court (Irlande) — Irlanda) — Executarea unor mandate europene de arestare emise împotriva OG (C-508/18), PI (C-82/19 PPU) (Trimitere preliminară — Procedură preliminară de urgență — Cooperare polițienească și judiciară în materie penală — Mandat european de arestare — Decizia cadru 2002/584/JAI — Articolul 6 alineatul (1) — Noțiunea de „autoritate judiciară emitentă” — Mandat european de arestare emis de parchetul dintr-un stat membru — Statut — Existența unei legături de subordonare față de un organ al puterii executive — Competența de a transmite instrucțiuni individuale a ministrului justiției — Lipsa garanției de independență)

text:
               5.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 263/21

      Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 27 mai 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Supreme Court, High Court (Irlande) — Irlanda) — Executarea unor mandate europene de arestare emise împotriva OG (C-508/18), PI (C-82/19 PPU)
      (Cauzele conexate C-508/18 și C-82/19 PPU) (1)

      (Trimitere preliminară - Procedură preliminară de urgență - Cooperare polițienească și judiciară în materie penală - Mandat european de arestare - Decizia cadru 2002/584/JAI - Articolul 6 alineatul (1) - Noțiunea de „autoritate judiciară emitentă” - Mandat european de arestare emis de parchetul dintr-un stat membru - Statut - Existența unei legături de subordonare față de un organ al puterii executive - Competența de a transmite instrucțiuni individuale a ministrului justiției - Lipsa garanției de independență)
      (2019/C 263/26)
      Limba de procedură: engleza

         Instanța de trimitere

      Supreme Court, High Court (Irlande)

         Părțile din procedura principală

      OG (C-508/18), PI (C-82/19 PPU)

         Dispozitivul

                  1)

                  Cauzele C-508/18 și C-82/19 PPU sunt conexate în vederea pronunțării hotărârii.

                  2)

                  Noțiunea de „autoritate judiciară emitentă”, în sensul articolului 6 alineatul (1) din Decizia cadru 2002/584/JAI a Consiliului din 13 iunie 2002 privind mandatul european de arestare și procedurile de predare între statele membre, astfel cum a fost modificată prin Decizia cadru 2009/299/JAI a Consiliului din 26 februarie 2009, trebuie interpretată în sensul că nu vizează parchetele dintr un stat membru care sunt expuse riscului de a fi supuse, direct sau indirect, unor ordine sau unor instrucțiuni individuale din partea puterii executive, cum este un ministru al justiției, în cadrul adoptării unei decizii referitoare la emiterea unui mandat european de arestare.

         (1)  JO C 364, 8.10.2018.

         JO C 122, 1.4.2019.


title: Cauza C-509/18: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 27 mai 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Supreme Court — Irlanda) — Executarea unui mandat european de arestare emis împotriva lui PF (Trimitere preliminară — Cooperare polițienească și judiciară în materie penală — Mandat european de arestare — Decizia cadru 2002/584/JAI — Articolul 6 alineatul (1) — Noțiunea de „autoritate judiciară emitentă” — Mandat european de arestare emis de procurorul general al unui stat membru — Statut — Garanție de independență)

text:
               5.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 263/22

      Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 27 mai 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Supreme Court — Irlanda) — Executarea unui mandat european de arestare emis împotriva lui PF
      (Cauza C-509/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Cooperare polițienească și judiciară în materie penală - Mandat european de arestare - Decizia cadru 2002/584/JAI - Articolul 6 alineatul (1) - Noțiunea de „autoritate judiciară emitentă” - Mandat european de arestare emis de procurorul general al unui stat membru - Statut - Garanție de independență)
      (2019/C 263/27)
      Limba de procedură: engleza

         Instanța de trimitere

      Supreme Court

         Părțile din procedura principală

      Executarea unui mandat european de arestare emis împotriva lui PF

         Dispozitivul

      Noțiunea de „autoritate judiciară emitentă”, în sensul articolului 6 alineatul (1) din Decizia-cadru 2002/584/JAI a Consiliului din 13 iunie 2002 privind mandatul european de arestare și procedurile de predare între statele membre, astfel cum a fost modificată prin Decizia-cadru 2009/299/JAI a Consiliului din 26 februarie 2009, trebuie interpretată în sensul că vizează procurorul general al unui stat membru care, deși din punct de vedere structural este independent de puterea judecătorească, este competent să efectueze urmărirea penală și care are, în acest stat membru, un statut care îi conferă o garanție de independență în raport cu puterea executivă în cadrul emiterii mandatului european de arestare.

         (1)  JO C 364, 8.10.2018.


title: Cauza C-10/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunalul București (România) la data de 3 ianuarie 2019 — Wilo Salmson France SAS/Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București, Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București — Administrația Fiscală pentru Contribuabili Nerezidenți

text:
               5.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 263/23

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunalul București (România) la data de 3 ianuarie 2019 — Wilo Salmson France SAS/Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București, Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București — Administrația Fiscală pentru Contribuabili Nerezidenți
      (Cauza C-10/19)
      (2019/C 263/28)
      Limba de procedură: română

         Instanța de trimitere

      Tribunalul București

         Părțile din acțiunea principală

         Reclamantă: Wilo Salmson France SAS

         Pârâte: Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București, Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București — Administrația Fiscală pentru Contribuabili Nerezidenți
      Prin Ordonanța din 5 iunie 2019, Curtea (Camera zecea) a declarat cererea de decizie preliminară vădit inadmisibilă.


title: Cauza C-142/19 P: Recurs introdus la 13 decembrie 2018 de Dovgan GmbH împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) din 19 februarie 2018 în cauza T-830/16, Monolith Frost GmbH/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

text:
               5.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 263/23

      Recurs introdus la 13 decembrie 2018 de Dovgan GmbH împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) din 19 februarie 2018 în cauza T-830/16, Monolith Frost GmbH/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)
      (Cauza C-142/19 P)
      (2019/C 263/29)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Recurentă: Dovgan GmbH (reprezentant: C. Rohnke, avocat)

         Celelalte părți din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală, Monolith Frost GmbH

         Concluziile recurentei

      Recurenta solicită:

                  —

                  anularea Hotărârii pronunțate la 13 decembrie 2018 de Tribunalul Uniunii Europene (Camera întâi);

                  —

                  în consecință, respingerea acțiunii.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea recursului, recurenta invocă încălcarea dreptului Uniunii, precum și denaturarea probelor.

                     1.

                     Denaturarea probelor

                  Contrar afirmației Tribunalului de la punctul 55 din hotărârea atacată, Amtsgericht Köln nu a constatat că o mare parte a populației Germaniei vorbește limba rusă.
                  Contrar afirmației Tribunalului de la punctul 64 din hotărârea atacată, camera de recurs a repus în discuție decizia diviziei de anulare potrivit căreia termenul „пломбир” [plombir] a fost folosit în fosta URSS pentru a desemna un timp de înghețată.

                     2.

                     Încălcarea articolului 85 alineatul (3) din Regulamentul de procedură al Tribunalului

                  Tribunalul a încălcat articolul 85 alineatul (3) din Regulamentul său de procedură, întrucât, în mod eronat, nu a luat în considerare hotărârea pronunțată de Bundesgerichtshof la 6 iulie 2017, depusă de intervenientă. Faptul că acest înscris a fost depus doar în faza orală a procedurii era justificat de momentul pronunțării hotărârii respective. În plus, era vorba despre o probă contrară potrivit articolului 92 alineatul (7) din Regulamentul de procedură al Tribunalului.

                     3.

                     Încălcarea articolului 85 alineatul (a) din Regulamentul de procedură al Tribunalului

                  Tribunalul s-a referit, în mod eronat, la punctul 69 din hotărârea atacată la anexele K16 și K17 depuse de reclamantă. Aceste înscrisuri ar fi fost depuse cu întârziere și nu ar fi trebuit să fie luate în considerare potrivit articolului 85 alineatul (1) din Regulamentul de procedură.

                     4.

                     Încălcarea obligației de motivare

                  Potrivit recurentei, în hotărârea atacată nu se motivează în mod suficient constatarea Tribunalului că în țările baltice o mare parte a populației cunoaște înțelesul cuvântului din limba rusă „пломбир”. În special, nu este argumentată constatarea că acest cuvânt face parte din fondul principal de cuvinte pe care îl înțelege și o persoană a cărei limbă maternă nu este rusa.
                  Hotărârea atacată (în special punctele 64 și 65) nu motivează în mod suficient de ce, în timpul fostei URSS, termenul „пломбир” nu era un termen fantezist sau o marcă a unui produs.
                  În sfârșit, hotărârea atacată (punctul 66) nu motivează de ce simpla menționare a unui standard GOST conduce la concluzia că este vorba despre „un termen curent” și de ce mediile interesate din cadrul Uniunii Europene ar trebui să cunoască acest standard.


title: Cauza C-267/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Trgovački sud u Zagrebu (Croația) la 28 martie 2019 — PARKING d.o.o./SAWAL d.o.o.

text:
               5.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 263/25

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Trgovački sud u Zagrebu (Croația) la 28 martie 2019 — PARKING d.o.o./SAWAL d.o.o.
      (Cauza C-267/19)
      (2019/C 263/30)
      Limba de procedură: croata

         Instanța de trimitere

      Trgovački sud u Zagrebu

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: PARKING d.o.o.

         Pârâtă: SAWAL d.o.o.

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Având în vedere Hotărârile pronunțate de Curtea de Justiție a Uniunii Europene în cauzele C-484/15 și C-551/15, o dispoziție națională, și anume articolul 1 din Ovršni zakon [Legea privind executarea silită] (publicată în NN nr. 112/12, 25/13, 93/14, 55/16 și 73/17), care atribuie notarilor competența de a efectua recuperarea silită a creanțelor în temeiul unui înscris constatator al creanței, prin emiterea unei ordonanțe de executare, care constituie titlu executoriu, fără consimțământul expres al persoanei juridice debitoare urmărite, stabilită în Republica Croația, este conformă cu articolul 6 paragraful 1 din Convenția pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale și cu articolul 18 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene?

                  2)

                  Interpretarea din Hotărârile Curții din 9 martie 2017, Zulfikarpašić (C-484/15, EU:C:2017:199) și Pula Parking (C-551/15, EU:C:2017:193), poate fi aplicată în cauza Povrv-1614/2018, prezentată mai sus, și, în special, Regulamentul nr. 1215/2012 trebuie interpretat în sensul că, în Croația, notarii, atunci când acționează în cadrul competențelor ce le sunt conferite prin dreptul național în procedurile de executare silită în temeiul unui „înscris constatator al creanței”, în care debitoarele urmărite sunt persoane juridice stabilite în alte state membre ale Uniunii Europene, nu se încadrează în sfera noțiunii de „instanță” în sensul acestui regulament?


title: Cauza C-453/19 P: Recurs introdus la 13 iunie 2019 de Deutsche Lufthansa AG împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra extinsă) din 12 aprilie 2019 în cauza T-492/15, Deutsche Lufthansa AG/Comisia Europeană

text:
               5.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 263/33

      Recurs introdus la 13 iunie 2019 de Deutsche Lufthansa AG împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra extinsă) din 12 aprilie 2019 în cauza T-492/15, Deutsche Lufthansa AG/Comisia Europeană
      (Cauza C-453/19 P)
      (2019/C 263/39)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Recurentă: Deutsche Lufthansa AG (reprezentanți: A. Martin-Ehlers, avocat)

         Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană, Land Rheinland-Pfalz (Landul Renania-Palatinat), Ryanair DAC

         Concluziile recurentei

      Recurenta solicită Curții:

                  —

                  constatarea faptului că acțiunea era admisibilă și întemeiată, în condițiile în care recurenta a contestat măsura nr. 12 (plată la rezerva de capital a FFHG (1)) pentru motivul că această măsură a permis finanțarea ajutoarelor de exploatare acordate FFHG;

                  —

                  anularea în rest a Hotărârii Tribunalului din 12 aprilie 2019 în cauza T-492/15;

                  —

                  admiterea cererii în primă instanță și anularea deciziei în litigiu SA.21121 a Comisiei din 1 octombrie 2014 (2) (cu excepția măsurii 12, în măsura în care a fost utilizată pentru plata de ajutoare de exploatare către FFHG);

                  —

                  cu titlu subsidiar, trimiterea cauzei spre rejudecare la Tribunal, și

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Prin intermediul recursului, recurenta susține în esență, în drept, următoarele motive:
      Ajutoare individuale care au făcut obiectul unei proceduri de examinare:

                  —

                  Recurenta susține că a fost deja afectată în mod individual în temeiul Hotărârii COFAZ (3) și că avea deci calitate procesuală activă. Aceasta consideră astfel că elemente de fapt esențiale și avantaje suplimentare nu au fost luate în considerare de către Comisie, deși aceste măsuri i-au fost aduse la cunoștință de către recurentă. Potrivit recurentei, Comisia i-a încălcat astfel drepturile procedurale.

                  —

                  Deși jurisprudența Mory (4) avea vocație să se aplice, cu titlu subsidiar ar trebui să se aplice prima dintre alternative. Recurenta apreciază, ținând seama de încălcarea drepturilor sale procedurale, că nu se poate considera că procedura de examinare efectuată de Comisie a fost conformă cerințelor legale. Și în acest caz, recurenta ar fi afectată în mod individual și ar avea deci calitate procesuală activă.

                  —

                  Recurenta susține cu titlu subsidiar că acțiunea trebuie considerată ca fiind admisibilă și în cazul aplicării celui de al doilea aspect al alternativei jurisprudenței Mory, potrivit căreia recurenta ar trebui să aducă dovada că poziția sa pe piață este afectată în mod substanțial. În opinia acesteia, se produce în aceste caz o răsturnare a sarcinii probei, sau cel puțin o facilitare privind sarcina probei în favoarea recurentei, din moment ce Comisia a ocultat, în mod arbitrar, elemente de fapt decisive despre care avea cunoștință. În mod pur subsidiar, trebuie constatat, în opinia recurentei, că aceasta a demonstrat în mod efectiv că poziția sa pe piață a fost afectată substanțial. Aprecierea juridică diferită a Tribunalului nu ține seama de jurisprudența Curții și se întemeiază pe o analiză eronată din punct de vedere juridic al pieței în cauză. În această privință, recurenta consideră că Tribunalul a denaturat și a trunchiat expunerea situației de fapt de către recurentă și de către Comisie, a modificat conținutul deciziei atacate și a încălcat regulile privind sarcina probei.

            Regimul ajutoarelor:

                  —

                  Recurenta consideră că acțiunea ar fi trebuit să fie considerată admisibilă și în temeiul jurisprudenței rezultate din Hotărârea Montessori (5).

            Ajutoare individuale care nu au făcut obiectul unei proceduri de examinare:

                  —

                  În ceea ce privește ajutoarele individuale care nu au făcut obiectul unei examinări, recurenta consideră că acțiunea ar fi trebuit, în orice caz, să fie considerată admisibilă potrivit primului aspect al alternativei jurisprudenței Mory, pentru motivul că Comisia nu a deschis în această privință o procedură de examinare aprofundată.

         (1)  Flughafen Frankfurt-Hahn GmbH.

         (2)  Decizia (UE) 2016/789 a Comisiei din 1 octombrie 2014 privind ajutorul de stat SA.21121 (C-29/08) (ex NN 54/07) pus în aplicare de Germania referitor la finanțarea aeroportului Frankfurt-Hahn și [la] relațiile financiare dintre aeroport și compania aeriană Ryanair (JO 2016, L 134, p. 46).

         (3)  Hotărârea Curții din 12 iulie 1990, Société CdF Chimie azote et fertilisants SA și Société chimique de la Grande Paroisse (SCGP) SA/Comisia Europeană (C-169/84, ECLI:EU:C:1990:301).

         (4)  Hotărârea Curții din 17 septembrie 2015, Mory SA și alții (C-33/14 P, ECLI:EU:C:2015:609).

         (5)  Hotărârea Curții din 6 noiembrie 2018, Scuola Elementare Maria Montessori Srl și alții (C-622/16 P — C-624/16 P, ECLI:EU:C:2018:873).


title: Cauza T-347/19: Acțiune introdusă la 10 iunie 2019 — Falqui/Parlamentul

text:
               5.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 263/54

      Acțiune introdusă la 10 iunie 2019 — Falqui/Parlamentul
      (Cauza T-347/19)
      (2019/C 263/61)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Reclamantul: Enrico Falqui (Florența, Italia) (reprezentanți: F. Sorrentino și A. Sandulli, avocați)

         Pârât: Parlamentul European

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului anularea notei atacate și obligarea Parlamentului European să îi plătească sumele reținute în mod necuvenit în cursul procedurii.

         Motivele și principalele argumente

      Prezenta acțiune este îndreptată împotriva notei nr. D(2019) 14406 din 11 aprilie 2019 a Direcției Generale a Finanțelor a Parlamentului European privind noua stabilire a pensiei de care reclamantul beneficiază în calitatea sa de fost deputat european.
      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă trei motive.

                  1.

                  Primul motiv întemeiat pe încălcarea Deciziei Biroului Parlamentului European din 19 mai și din 9 iulie 2008 privind „normele de aplicare a Statutului deputaților în Parlamentul European” [(JO C 159, 13.7.2009, p. 1)].

                              —

                              În acest sens se susține că întrucât, în temeiul articolului 75 alineatul (2) din Decizia Biroului Parlamentului European din 19 mai și din 9 iulie 2008 privind „normele de aplicare a Statutului deputaților în Parlamentul European”,„rămâne dobândit” dreptul la pensia pentru vechime în muncă dobândit înainte de data intrării în vigoare a statutului, trimiterea care era în vigoare anterior la reglementarea națională, prevăzută de reglementarea așa-numită CID [Normele privind cheltuielile și indemnizațiile deputaților în Parlamentul European], trebuie considerată un sistem de referințe încrucișate (cu reglementarea în vigoare la acel moment), în măsura în care dreptul la pensie dobândit de foștii parlamentari europeni anterior intrării în vigoare a Statutului nu poate fi modificat prin reglementări ulterioare.

                  2.

                  Al doilea motiv întemeiat pe faptul că Parlamentul European nu a înlăturat aplicarea unei reglementări naționale nevalide.

                              —

                              În acest sens se susține că reglementarea introdusă prin Decizia Biroului Camerei deputaților din Italia nr. 14/2018 este — în raport cu ordinea juridică italiană — nevalidă.

                              —

                              Camera a decis astfel să recalculeze alocațiile viagere de care beneficiază foștii deputați, prin aplicarea regimului contributiv și pentru acea parte a alocației dobândită în perioade anterioare anului 2012, care este acordată tuturor angajaților din sistemul public și privat, potrivit sistemului pro rata, chiar pentru perioadele anterioare anului 1996 și pentru toți angajații din sistemul public și privat, potrivit unui regim retributiv pur. Pentru a aplica în mod retroactiv regimul contributiv și pentru perioadele în care acesta nu exista în Italia, ea a adoptat un sistem de calcul denaturat, nerezonabil și lipsit de temei actuarial.

                              —

                              Reforma în discuție ar fi de asemenea ilegală, în măsura în care materia alocațiilor viagere ale parlamentarilor trebuie să fie reglementată, cel puțin în aspectele sale fundamentale, prin lege, iar nu printr-un regulament intern (articolul 69 din Constituție).

                              —

                              În plus, aceasta aduce atingere încrederii legitime a foștilor deputați în stabilitatea pensiei lor, ceea ce este contrar principiului protecției încrederii legitime, care este un principiu general și în ordinea juridică italiană.

                  3.

                  Al treilea motiv întemeiat pe aplicarea nelegală de către Parlamentul European a unei reglementări naționale contrare principiilor fundamentale ale ordinii juridice a Uniunii și, în primul rând, principiului protecției încrederii legitime. Încălcare a principiului supremației dreptului Uniunii.

                              —

                              În acest sens se susține că reforma alocațiilor viagere ale foștilor deputați italieni a determinat din nou cuantumul acestora din urmă ex post în mod absolut imprevizibil, dintr-o dată și fără clauze de salvgardare, astfel încât încalcă în mod foarte grav principiul încrederii legitime care se numără printre principiile fundamentale ale ordinii juridice europene.

                              —

                              Pentru acest motiv, reforma amintită nu putea fi transpusă de Parlamentul European: potrivit principiilor generale care guvernează raporturile dintre sistemele juridice, astfel, transpunerea de norme dintr-o ordine juridică în alta, în urma unei trimiteri (fie dinamice, fie un sistem de referințe încrucișate), are o limită exactă: trimiterea nu poate avea loc atunci când norma din ordinea juridică de proveniență este contrară principiilor fundamentale din ordinea juridică de destinație. În plus, în considerarea supremației dreptului european — care constituie un principiu fundamental al Uniunii — în cazul în care o reglementare națională este contrară unei dispoziții europene, ea nu trebuie aplicată pentru a se asigura o protecție uniformă a cetățenilor prin dreptul european pe întreg teritoriul Uniunii Europene.


title: Cauza T-348/19: Acțiune introdusă la 10 iunie 2019 — Poggiolini/Parlamentul

text:
               5.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 263/56

      Acțiune introdusă la 10 iunie 2019 — Poggiolini/Parlamentul
      (Cauza T-348/19)
      (2019/C 263/62)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Reclamant: Danilo Poggiolini (Roma, Italia) (reprezentanți: F. Sorrentino și A. Sandulli, avocați)

         Pârât: Parlamentul European

         Concluziile

      Reclamantul solicită anularea notei atacate și obligarea Parlamentului European la plata sumelor reținute în mod necuvenit în cursul procedurii.

         Motivele și principalele argumente

      Prezenta acțiune este îndreptată împotriva notei D (2019) 14435 din 11 aprilie 2019 a Direcției generale a finanțelor din Parlamentul European privind noua stabilire a pensiei de care beneficiază reclamantul în calitatea sa de fost deputat european.
      Motivele și principalele argumente sunt similare celor care sunt invocate în cauza T-347/19, Falqui/Parlamentul European.


title: Cauza T-360/19: Acțiune introdusă la 14 iunie 2019 — Jalkh/Parlamentul European

text:
               5.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 263/60

      Acțiune introdusă la 14 iunie 2019 — Jalkh/Parlamentul European
      (Cauza T-360/19)
      (2019/C 263/66)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Jean-François Jalkh (Gretz-Armainvilliers, Franța) (reprezentant: F. Wagner, avocat)

         Pârât: Parlamentul European

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Rezoluției legislative a Parlamentului European din 16 aprilie 2019 referitoare la propunerea de regulament al Parlamentului European și al Consiliului de modificare a Regulamentului (UE, Euratom) nr. 883/2013 privind investigațiile efectuate de Oficiul European de Luptă Antifraudă (OLAF) în ceea ce privește cooperarea cu Parchetul European și eficacitatea investigațiilor OLAF [COM(2018)0338 — C8-0214/2018 — 2018J0170(COD)]

                  —

                  obligarea Parlamentului European la plata tuturor cheltuielilor de judecată

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă patru motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolelor 7 și 8 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, întrucât rezoluția atacată permite Oficiului European de Luptă Antifraudă (OLAF) să aibă acces la informații personale, ceea ce este în contradicție cu dreptul la respectarea vieții private și cu dreptul la protecția datelor cu caracter personal.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolelor 8 și 9 din Protocolul (nr. 7) privind privilegiile și imunitățile Uniunii Europene, întrucât rezoluția atacată permite OLAF să eludeze imunitatea parlamentară a deputaților.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 5 din Regulamentul de procedură al Parlamentului European și a articolului 4 din Statutul deputaților în Parlamentul European. Reclamantul susține că rezoluția atacată permite OLAF, pe de o parte, să eludeze imunitatea parlamentară a deputaților și, pe de altă parte, să aibă acces la documente care nu sunt documente ale Parlamentului European.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 6 din Convenția pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale, întrucât rezoluția atacată ar încălca dreptul la apărare al deputaților.


title: Cauza T-361/19: Acțiune introdusă la 16 iunie 2019 — CF/Parlamentul

text:
               5.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 263/61

      Acțiune introdusă la 16 iunie 2019 — CF/Parlamentul
      (Cauza T-361/19)
      (2019/C 263/67)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: CF (reprezentant: A. Daoût, avocat)

         Pârât: Parlamentul European

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziilor atacate;

                  —

                  obligarea la repararea prejudiciului financiar și moral cauzat prin deciziile atacate, altfel spus acordarea sumei provizorii de 50 000 euro;

                  —

                  obligarea Parlamentului European la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii în anularea celor două decizii ale președintelui Parlamentului European din 16 aprilie 2019, prin care reclamantul este declarat vinovat de hărțuire morală împotriva fostei sale asistente parlamentare, reclamantul invocă patru motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe necunoașterea definiției legale a hărțuirii, astfel cum este inclusă la articolul 12a din Statutul funcționarilor Uniunii Europene, pentru motivul că președintele Parlamentului nu a ținut seama de elementele constitutive ale noțiunii de hărțuire morală stabilite prin lege și prin jurisprudență.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe lipsa de motivare a actului atacat. Reclamantul susține că președintele Parlamentului își motivează prima decizie întemeindu-se pe raportul lacunar al comitetului consultativ, iar a doua decizie nu îndeplinește criteriile stabilite la articolul 166 din Regulamentul interior al Parlamentului European.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea dreptului la bună administrare și a dreptului la apărare. Potrivit reclamantei, administrația nu și-a respectat obligația de solicitudine, principiul termenului rezonabil, normele privind confidențialitatea anchetei, dreptul la apărare, la prezumpția de nevinovăție, precum și dreptul de acces la dosarul disciplinar.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului securității juridice și al neretroactivității normelor coercitive, în măsura în care președintele Parlamentului și comitetul consultativ au aplicat o reglementare coercitivă în cazul unor fapte anterioare adoptării acesteia.
                  Reclamantul solicită, în plus, repararea prejudiciului său moral și financiar. Acesta susține că modul în care s-a desfășurat ancheta a avut consecința de a-i știrbi reputația și de a o face să piardă posibilitatea de a se prezenta la alegerile europene.


title: Cauza T-363/19: Acțiune introdusă la 12 iunie 2019 — Regatul Unit/Comisia

text:
               5.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 263/62

      Acțiune introdusă la 12 iunie 2019 — Regatul Unit/Comisia
      (Cauza T-363/19)
      (2019/C 263/68)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentanți: S. Brandon, Agent, P. Baker, QC, și T. Johnston, Barrister)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei Comisiei Europene C(2019) 2526 din 2 aprilie 2019 privind ajutorul de stat SA.44896 pus în aplicare de Regatul Unit în privința CFC Group Financing Exemption;

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă patru motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe o eroare vădită de apreciere: identificarea unui sistem de referință eronat.

                              —

                              Reclamantul susține că Comisia a afirmat în mod eronat că normele privind Societățile Externe Controlate (SEC) constituie cadrul adecvat pentru examinarea comparabilității (punctul 107 din preambulul deciziei atacate).

                              —

                              În Regatul Unit este în vigoare un sistem de impozit pe profit (IP) în esență teritorial: în general, numai profiturile realizate în Regatul Unit sunt supuse impozitului. Totuși, punctul de plecare relevant este că profiturile realizate de societăți externe controlate nu sunt supuse impozitării. Normele SEC constituie o derogare de la acest principiu și stabilesc anumite circumstanțe excepționale în care se poate aplica o prelevare asupra SEC. Așadar, sistemul de referință adecvat este cadrul IP ca întreg. Reclamantul susține că Comisia a selectat în mod eronat un cadru de referință restrâns artificial.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că scutirile cuprinse în capitolul 9 din Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [Legea din 2010 privind impozitarea (internațională și alte dispoziții)] nu sunt derogări.

                              —

                              Obiectivul normelor SEC este impunerea unei prelevări asupra SEC numai pentru acordurile care presupun un risc ridicat de abuz/sustragere artificială. Regatul Unit a ales o tehnică legislativă în care: (i) a furnizat inițial o definiție amplă și care include SEC și (ii) a exclus marea majoritate a profiturilor provenite de la SEC pentru a identifica numai categoria restrânsă a profiturilor care prezintă un risc de abuz/sustragere artificială. Capitolele 5 și 9 din Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 operează împreună pentru identificarea acelor acorduri care prezintă un risc real de abuz/sustragere artificială.

                              —

                              În plus, se susține că Comisia a apreciat în mod vădit eronat atunci când a afirmat că scutirile din capitolul 9 menționat sunt o derogare, întrucât s-a axat pe tehnica legislativă folosită, iar nu pe obiectivele aflate la baza măsurii.

                              —

                              În opinia reclamantului, Comisia a afirmat de asemenea — în mod eronat — că nu exista nicio distincție relevantă între Qualifying Loan Relationships (raporturi de împrumut admisibile — QLR) și non-QLR. Guvernul Regatului Unit este unicul bine plasat pentru a determina ce tip de acorduri prezintă un risc ridicat de abuz/sustragere artificială. Se susține că Comisia:

                                          a.

                                          a săvârșit o eroare de drept când nu a acordat guvernului Regatului Unit o marjă de apreciere adecvată în evaluarea acestui aspect și

                                          b.

                                          a săvârșit o eroare vădită de apreciere a acordurilor în discuție.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe o eroare vădită de apreciere în ceea ce privește selectivitatea.

                              —

                              Comisia a stabilit în mod eronat că Regatul Unit ar fi trebuit să se bazeze exclusiv pe o verificare a „significant people functions” (SPF), în loc de coroborarea capitolelor 5 și 9. De asemenea, a respins în mod eronat afirmația potrivit căreia numai o abordare bazată pe SPF ar fi la fel de complexă de gestionat ca și o abordare bazată pe investiția de capital din Regatul Unit.

                              —

                              În plus, reclamantul susține că Comisia a săvârșit o eroare și în respingerea poziției Regatului Unit potrivit căreia scutirile din capitolul 9 erau un răspuns adecvat, proporțional și acceptabil din punct de vedere administrativ la Hotărârea Marii Camere în cauza Cadbury Schweppes plc și Cadbury Schweppes Overseas Ltd./Commissioners of Inland Revenue (C-196/04, EU:C:2006:544).

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe lipsa efectului asupra comerțului în interiorul Uniunii.

                              —

                              În sfârșit, reclamantul susține că Comisia a afirmat în mod eronat că scutirile din capitolul 9 menționat au acordat societăților un „beneficiu” care poate influența comerțul în interiorul Uniunii. Potrivit reclamantului, acestea constituie de fapt un mecanism prin care se impune o prelevare asupra SEC societăților stabilite în Regatul Unit într-un număr restrâns de cazuri. La momentul relevant (2013) nu exista nicio obligație la nivelul Uniunii de a impozita profiturile SEC și Comisia nu a demonstrat că acele scutiri prevăzute la capitolul 9 ofereau un avantaj în raport cu obligațiile impuse în alte state membre, care influențează schimburile comerciale în interiorul Uniunii.


title: Cauza T-364/19: Acțiune introdusă la 17 iunie 2019 — Moretti/Parlamentul

text:
               5.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 263/64

      Acțiune introdusă la 17 iunie 2019 — Moretti/Parlamentul
      (Cauza T-364/19)
      (2019/C 263/69)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Reclamant: Luigi Moretti (Nembro, Italia) (reprezentant: M. Paniz, avocat)

         Pârât: Parlamentul European

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea comunicatului Direcției Generale a Finanțelor a Parlamentului European care a reluat deliberarea nr. 14/2018 din 12 iulie 2018 a Ufficio di Presidenza della Camera dei deputati (Oficiul președinției Camerei Deputaților, Italia) și/sau deliberarea nr. 6/2018 a Consiglio di Presidenza del Senato della Repubblica (Consiliul președinției Senatului, Italia) și, în orice caz

                  —

                  anularea noii stabiliri și a noului calcul al alocației viagere acordate de Parlamentul European;

                  —

                  pe cale de consecință, declararea faptului că reclamantul are dreptul la menținerea alocației viagere în discuție la valoarea sumelor dobândite și scadente în temeiul reglementării în vigoare anterior deliberării nr. 14/2018 a Oficiului președinției Camerei Deputaților (Italia) și/sau deliberării nr. 6/2018 a Consiliului președinției Senatului (Italia) și obligarea Parlamentului European la plata tuturor sumelor reținute în mod nejustificat, majorate cu revalorizarea monetară și cu dobânzi legale începând cu data reținerii la sursă practicate și

                  —

                  obligarea Parlamentului European să execute hotărârea care va fi pronunțată și să restabilească imediat și integral alocația viageră la valoarea sa inițială, precum și să repare toate prejudiciile eventuale care îi dau reclamantului dreptul la despăgubire;

                  —

                  în orice ipoteză, obligarea Parlamentului European la plata tuturor cheltuielilor de judecată, inclusiv a onorariilor de avocat majorate cu TVA, a taxelor și a impozitelor și a cheltuielilor forfetare.

         Motivele și principalele argumente

      Motivele și principalele argumente sunt similare cu cele invocate în cauza T-345/19, Santini/Parlamentul.


title: Cauza T-365/19: Acțiune introdusă la 17 iunie 2019 — Capraro/Parlamentul

text:
               5.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 263/65

      Acțiune introdusă la 17 iunie 2019 — Capraro/Parlamentul
      (Cauza T-365/19)
      (2019/C 263/70)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Reclamanăt: Patrizia Capraro (Roma, Italia) (reprezentant: M. Paniz, avocat)

         Pârât: Parlamentul European

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea comunicatului Direcției Generale a Finanțelor a Parlamentului European care a reluat deliberarea nr. 14/2018 din 12 iulie 2018 a Ufficio di Presidenza della Camera dei deputati (Oficiul președinției Camerei Deputaților, Italia) și/sau deliberarea nr. 6/2018 a Consiglio di Presidenza del Senato della Repubblica (Consiliul președinției Senatului, Italia) și, în orice caz

                  —

                  anularea noii stabiliri și a noului calcul al alocației viagere acordate de Parlamentul European;

                  —

                  pe cale de consecință, declararea faptului că reclamanta are dreptul la menținerea alocației viagere în discuție la valoarea sumelor dobândite și scadente în temeiul reglementării în vigoare anterior deliberării nr. 14/2018 a Oficiului președinției Camerei Deputaților (Italia) și/sau deliberării nr. 6/2018 a Consiliului președinției Senatului (Italia) și obligarea Parlamentului European la plata tuturor sumelor reținute în mod nejustificat, majorate cu revalorizarea monetară și cu dobânzi legale începând cu data reținerii la sursă practicate și

                  —

                  obligarea Parlamentului European să execute hotărârea care va fi pronunțată și să restabilească imediat și integral alocația viageră la valoarea sa inițială, precum și să repare toate prejudiciile eventuale care îi dau dreptul la despăgubire;

                  —

                  în orice ipoteză, obligarea Parlamentului European la plata tuturor cheltuielilor de judecată, inclusiv a onorariilor de avocat majorate cu TVA, a taxelor și a impozitelor și a cheltuielilor forfetare.

         Motivele și principalele argumente

      Motivele și principalele argumente sunt similare cu cele invocate în cauza T-345/19, Santini/Parlamentul.