title: Cauza T-338/12: Acțiune introdusă la 23 iulie 2012 — Rocket Dog Brands/OAPI — Julius-K9 (K9 PRODUCTS)

text:
               29.9.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 295/27

         Acțiune introdusă la 23 iulie 2012 — Rocket Dog Brands/OAPI — Julius-K9 (K9 PRODUCTS)
   (Cauza T-338/12)
   2012/C 295/49
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Rocket Dog Brands LLC (Hayward, Statele Unite) (reprezentant: J. Reid, barrister)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Julius-K9 bt (Szigetszentmiklós, Ungaria)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 21 martie 2012 (R 1961/2011-4) în măsura în care prin aceasta se respinge acțiunea cu privire la toate produsele din clasa 25 și următoarele produse din clasa 18 și anume produse fabricate din aceste materiale și neincluse în alte clase; portofele, portmonee; portmonee care nu sunt din metale prețioase și

               —

               obligarea titularului la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: marca figurativă comunitară în alb și negru „K9 PRODUCTS”, înregistrată cu nr. 5966031 pentru produse din, printre altele, clasele 18 și 25

      Titularul mărcii comunitare: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: reclamanta

      Motivarea cererii de declarare a nulității: înregistrarea mărcii figurative comunitare „K9” în alb și negru cu nr. 3933256, pentru produse din clasa 25

      Decizia diviziei de anulare: anulează în parte înregistrarea

      Decizia camerei de recurs: anulează decizia atacată în măsura în care prin acesta s-a anulat înregistrarea mărcii comunitare și respinge în totalitate cererea de anulare
   Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului.


title: Cauza T-208/13: Hotărârea Tribunalului din 28 iunie 2016 – Portugal Telecom/Comisia („Concurență — Înțelegeri — Piața portugheză și piața spaniolă a telecomunicațiilor — Clauză de neconcurență pe piața iberică inserată în contractul de achiziționare de către Telefónica a cotei deținute de Portugal Telecom în cadrul operatorului brazilian de telefonie mobilă Vivo — Rezervă legală «în măsura permisă de lege» — Obligație de motivare — Încălcare prin obiect — Restrângere accesorie — Concurență potențială — Încălcare prin efecte — Calcul al cuantumului amenzii — Cerere de audiere a unor martori”)

text:
               8.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/18

         Hotărârea Tribunalului din 28 iunie 2016 – Portugal Telecom/Comisia
   (Cauza T-208/13) (1)

   ((„Concurență - Înțelegeri - Piața portugheză și piața spaniolă a telecomunicațiilor - Clauză de neconcurență pe piața iberică inserată în contractul de achiziționare de către Telefónica a cotei deținute de Portugal Telecom în cadrul operatorului brazilian de telefonie mobilă Vivo - Rezervă legală «în măsura permisă de lege» - Obligație de motivare - Încălcare prin obiect - Restrângere accesorie - Concurență potențială - Încălcare prin efecte - Calcul al cuantumului amenzii - Cerere de audiere a unor martori”))
   (2016/C 287/21)
   Limba de procedură: portugheza

      Părțile

      Reclamantă: Portugal Telecom SGPS, SA (Lisabona, Portugalia) (reprezentanți: N. Mimoso Ruiz și R. Bordalo Junqueiro, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial C. Giolito, C. Urraca Caviedes și T. Christoforou, ulterior C. Giolito, C. Urraca Caviedes și P. Costa de Oliveira, agenți, asistați de M. Marques Mendes, avocat)

      Obiectul

   Cu titlu principal, cerere de anulare a Deciziei C(2013) 306 final a Comisiei din 23 ianuarie 2013 privind o procedură inițiată în temeiul articolului 101 TFUE (cazul COMP/39.839 – Telefónica/Portugalia Telecom) și, cu titlu subsidiar, o cererea de reducere a amenzii.

      Dispozitivul

               1)

               Anulează articolul 2 din Decizia C(2013) 306 final a Comisiei din 23 ianuarie 2013 privind o procedură de aplicare articolului 101 TFUE (cazul COMP/39.839 – Telefónica/Portugal Telecom) în măsura în care stabilește cuantumul amenzii aplicate Portugal Telecom SGPS, SA la 12 290 000 de euro, în măsura în care acest cuantum a fost stabilit pe baza valorii vânzărilor reținute de Comisia Europeană.

               2)

               Respinge în rest acțiunea.

               3)

               Portugal Telecom SGPS suportă trei sferturi din propriile cheltuieli de judecată, precum și un sfert din cele ale Comisiei. Comisia suportă trei sferturi din propriile cheltuieli de judecată și un sfert din cele ale Portugal Telecom SGPS.

      (1)  JO C 164, 8.6.2013.


title: Cauza C-275/14: Ordonanța Curții (Camera a şaptea) din 5 februarie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Naczelny Sąd Administracyjny – Polonia) – Jednostka Innowacyjno-Wdrożeniowa Petrol S.C. Paczuski Maciej i Puławski Ryszard/Minister Finansów [Trimitere preliminară — Impozitarea produselor energetice — Directiva 2003/96/CE — Articolul 2 alineatul (3) — Efect direct — Aditivi pentru carburanți clasificați la codul 3811 din Nomenclatura combinată]

text:
               20.7.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 236/21

         Ordonanța Curții (Camera a şaptea) din 5 februarie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Naczelny Sąd Administracyjny – Polonia) – Jednostka Innowacyjno-Wdrożeniowa Petrol S.C. Paczuski Maciej i Puławski Ryszard/Minister Finansów
   (Cauza C-275/14) (1)

   ([Trimitere preliminară - Impozitarea produselor energetice - Directiva 2003/96/CE - Articolul 2 alineatul (3) - Efect direct - Aditivi pentru carburanți clasificați la codul 3811 din Nomenclatura combinată])
   (2015/C 236/29)
   Limba de procedură: polona

      Instanța de trimitere

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Jednostka Innowacyjno-Wdrożeniowa Petrol S.C. Paczuski Maciej i Puławski Ryszard

      Pârât: Minister Finansów

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 2 alineatul (3) al doilea paragraf din Directiva 2003/96/CE a Consiliului din 27 octombrie 2003 privind restructurarea cadrului comunitar de impozitare a produselor energetice și a electricității, trebuie interpretat în sensul că se opune unei legislații naționale, precum cea în discuție în litigiul principal, prin care se aplică o acciză pe aditivii clasificați la codul 3811 din Nomenclatura combinată care figurează în anexa I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful vamal comun, astfel cum a fost modificată prin Regulamentul (CE) nr. 1031/2008 al Comisiei din 19 septembrie 2008, la o altă cotă decât cea aplicată carburantului la care sunt adăugați.

               2)

               Articolul 2 alineatul (3) al doilea paragraf din Directiva 2003/96 trebuie interpretat în sensul că poate fi invocat de un particular împotriva administrației naționale competente în cadrul unui litigiu în fața instanțelor judecătorești naționale în vederea înlăturării aplicării unei reglementări naționale care ar fi incompatibilă cu această dispoziție.

      (1)  JO C 171, 26.5.2015.


               4.12.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/1

         2010/C 328/01
   Ultima publicație a Curții de Justiție a Uniunii Europene în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

         JO C 317, 20.11.2010

      Publicații anterioare

      JO C 301, 6.11.2010

      JO C 288, 23.10.2010

      JO C 274, 9.10.2010

      JO C 260, 25.9.2010

      JO C 246, 11.9.2010

      JO C 234, 28.8.2010

   Aceste texte sunt disponibile pe:
   EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Cauza T-494/12: Acțiune introdusă la 14 noiembrie 2012 — Biscuits Poult/OAPI — Banketbakkerij Merba (Biscuiți)

text:
               26.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 26/56

         Acțiune introdusă la 14 noiembrie 2012 — Biscuits Poult/OAPI — Banketbakkerij Merba (Biscuiți)
   (Cauza T-494/12)
   2013/C 26/114
   Limba în care a fost formulată acțiunea: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Biscuits Poult (Montauban, Franța) (reprezentant: C. Chapoullié, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Banketbakkerij Merba BV (Oosterhout, Țările de Jos)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea sau cel puțin reformarea deciziei Camerei a treia de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) pronunțate la 2 august 2002 în cauza R 914/2011-3;

               —

               confirmarea deciziei pronunțate de divizia de anulare care a recunoscut validitatea modelului nr. 001114292-0001;

               —

               respingerea cererii de declarare a nulității înregistrate sub nr. ICD 000007120 și

               —

               obligarea societății Banketbakkerij Merba BV la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Modelul industrial comunitar înregistrat care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: modelul unui biscuit în formă de inimă fondantă pentru biscuți din clasa 01-01 — modelul industrial comunitar nr. 001114292-0001.

      Titularul modelului comunitar: reclamanta.

      Partea care solicită declararea nulității modelului industrial comunitar: Banketbakkerij Merba BV

      Motivarea cererii de declarare a nulității: încălcarea articolelor 4-9 din Regulamentul nr. 6/2002.

      Decizia diviziei de anulare: respinge cererea de declarare a nulității.

      Decizia camerei de recurs: admite acțiunea și declară nulitatea desenului industrial comunitar.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 4 alineatul (2) și a articolului 6 din Regulamentul nr. 6/2002.


title: Cauza C-382/15 P: Recurs introdus la 15 iulie 2015 de Skype împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) din 5 mai 2015 în cauza T-183/13, Skype/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

text:
               26.10.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 354/14

         Recurs introdus la 15 iulie 2015 de Skype împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) din 5 mai 2015 în cauza T-183/13, Skype/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)
   (Cauza C-382/15 P)
   (2015/C 354/17)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Skype (reprezentanți: A. Carboni, M. Browne, solicitors)

      Celelalte părți din procedură: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI), Sky IP International Ltd, Sky plc

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curții:

               —

               anularea în întregime a Hotărârii Tribunalului din 5 mai 2015 în cauza T-183/13 și trimiterea cererii la OAPI în vederea continuării procedurii, precum și

               —

               obligarea OAPI și a oricărei părți interveniente în cadrul acestui recurs la suportarea propriilor cheltuieli de judecată și la plata cheltuielilor de judecată efectuate de recurentă în procedura de față, precum și în cele privind (i) acțiunea în fața Tribunalului în cauza T-183/13, (ii) calea de atac în fața Camerei a patra de recurs în caza R 2398/2010-4 și (iii) opoziția B 812 380 în fața diviziei de opoziție.

      Motivele și principalele argumente

   Motivul de recurs unic invocat de recurentă este acela că Tribunalul a încălcat articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (1) cu prilejul pronunțării hotărârii în cauza T-183/13 referitoare la cererea de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 3 660 065 (în continuare „marca contestată”). În special, atunci când a decis să confirme constatările pârâtului în ceea ce privește riscul de confuzie, Tribunalul a săvârșit următoarele erori:

               1.

               cu prilejul aprecierii similitudinii dintre produsele și serviciile acoperite de marca contestată și de marca anterioară a intervenientelor, a identificat o listă incorectă a serviciilor acoperite de marca contestată;

               2.

               a evaluat în mod incorect caracteristicile publicului relevant, neținând seama de faptul că serviciul Skype al recurentei era bazat pe o formă de tehnologie foarte recentă și inovativă la data priorității mărcii contestate (denumită în continuare „data relevantă”) și că, astfel, publicul relevant avea un nivel de experiență tehnică peste medie și o capacitate sporită de a face distincție între mărci;

               3.

               a presupus în mod incorect că recunoașterea de către recurentă a faptului că serviciile acoperite de marca contestată sunt identice cu unele dintre serviciile acoperite de marca anterioară reprezintă totodată o recunoaștere a faptului că marca anterioară se bucura de un caracter distinctiv și/sau de un renume sporit în ceea ce privește elementele care se suprapuneau cu cele specifice mărcii contestate la data relevantă;

               4.

               a aplicat greșit legea în mai multe privințe atunci când a evaluat aprecierea de către pârât a similitudinilor vizuale, fonetice și conceptuale ale mărcilor în discuție, în special întrucât s-a întemeiat pe ficțiunea juridică incorectă potrivit căreia consumatorul mediu citește cuvintele scurte în mod izolat, de la stânga la dreapta, a acordat o semnificație exagerată coincidenței literelor S-K-Y la începutul fiecăreia dintre mărci și nu a ținut seama de împrejurarea că diferența conceptuală dintre aceste mărci contracarează orice asemănare vizuală sau fonetică;

               5.

               a săvârșit două erori semnificative atunci când a confirmat constatările pârâtului în sensul că marca anterioară are un caracter distinctiv sporit în ceea ce privește produsele și serviciile care nu fac parte dintre serviciile „centrale” de televiziune ale intervenientelor: în primul rând, s-a întemeiat în mod greșit pe utilizarea mărcii anterioare în legătură cu serviciile „centrale” ale intervenientelor pentru a deduce caracterul distinctiv al celorlalte servicii; în al doilea rând, a luat în considerare dovezi privind utilizarea ulterioare datei relevante;

               6.

               a aplicat greșit legea în mai multe privințe atunci când a efectuat aprecierea globală a riscului de confuzie, prin faptul că nu a luat în considerare:

                           i.

                           reputația substanțială de care se bucura marca contestată la data relevantă și

                           ii.

                           dovada concretă că mărcile în discuție au coexistat în mod pașnic pe piață pentru mai bine de zece ani, fără să fi fost formulată vreo acțiune în contrafacere de către interveniente, ceea ce arată cu putere că nu existat niciun risc de confuzie la data relevantă.

         În consecință, recurenta solicită Curții: (1) anularea Hotărârii Tribunalului în cauza T-183/13 și trimiterea cererii la pârât în vederea continuării procedurii, precum și (2) obligarea la plata cheltuielilor de judecată efectuate de recurentă.

      (1)  JO L 78, p. 1.


title: Cauza T-297/17: Acțiune introdusă la 15 mai 2017 – VSM/EUIPO (WE KNOW ABRASIVES)

text:
               17.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 231/43

         Acțiune introdusă la 15 mai 2017 – VSM/EUIPO (WE KNOW ABRASIVES)
   (Cauza T-297/17)
   (2017/C 231/53)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: VSM Vereinigte Schmirgel- und Maschinen-Fabriken AG (Hanovra, Germania) (reprezentant: M. Horak, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „WE KNOW ABRASIVES” – cererea de înregistrare nr. 15 063 522

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 6 martie 2017 în cauza R 1595/2016-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) coroborat cu articolul 7 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 63 alineatul (1) coroborat cu articolele 58 și 59 din Regulamentul nr. 207/2009; încălcarea articolului 63 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009 și, în consecință, a principiului care garantează dreptul de a fi ascultat.


title: Cauza F-74/14: Acțiune introdusă la 25 iulie 2014 – ZZ/Comisia

text:
               3.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 388/30

         Acțiune introdusă la 25 iulie 2014 – ZZ/Comisia
   (Cauza F-74/14)
   2014/C 388/37
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: S. Orlandi, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Declararea nelegalității articolului 7 din anexa V și a articolului 8 din anexa VII la noul Statut al funcționarilor și anularea deciziei prin care i se retrage reclamantului beneficiul concediului aferent duratei călătoriei și al rambursării cheltuielilor de călătorie între locul său de repartizare și locul său de origine, la care avea dreptul înainte de intrarea în vigoare a acestei noi dispoziții din statut

      Concluziile reclamantului

               —

               Declararea nelegalității articolului 7 din anexa V la statut și a articolului 8 din anexa VII la statut;

               —

               anularea deciziei de a nu se mai acorda reclamantului niciun concediu aferent duratei călătoriei și nici rambursarea cheltuielilor de călătorie anuală începând cu anul 2014;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-760/16: Acțiune introdusă la 4 noiembrie 2016 – Basil/EUIPO – Artex (Fahrradkörbe)

text:
               9.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 6/46

         Acțiune introdusă la 4 noiembrie 2016 – Basil/EUIPO – Artex (Fahrradkörbe)
   (Cauza T-760/16)
   (2017/C 006/57)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Basil BV (Silvolde, Țările de Jos) (reprezentanți: N. Weber și J. von der Thüsen, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Artex SpA (Zeno di Cassola, Italia)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul desenului sau modelului industrial în litigiu: reclamanta

      Desenul sau modelul industrial în litigiu: desenul sau modelul industrial al Uniunii nr. 142 245-0001

      Decizia atacată: Decizia Camerei a treia de recurs a EUIPO din 7 iulie 2016 în cauza R 535/2015-3

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea pârâtului și, eventual, a celorlalte părți interesate la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 52 alineatul (3) din Regulamentul nr. 6/2002;

               —

               încălcarea articolului 7 din Regulamentul nr. 6/2002, respectiv încălcarea principiilor fundamentale privind sarcina probei, respectiv încălcarea principiilor logicii în cadrul aprecierii probelor

               —

               încălcarea articolului 6 din Regulamentul nr. 6/2002.


title: Cauza C-293/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Commissione tributaria provinciale di Parma (Italia) la 27 iulie 2009 — Paolo Lunardi/Agenzia delle Entrate Ufficio di Parma

text:
               26.9.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 233/11

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Commissione tributaria provinciale di Parma (Italia) la 27 iulie 2009 — Paolo Lunardi/Agenzia delle Entrate Ufficio di Parma
   (Cauza C-293/09)
   2009/C 233/18
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Commissione tributaria provinciale di Parma

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Paolo Lunardi

      Pârâtă: Agenzia delle Entrate Ufficio di Parma

      Întrebarea preliminară

   Dispozițiile articolului 19 alineatul 5 din D.P.R. nr. 633/72 sunt contrare dreptului comunitar și principiului neutralității TVA ului și, în special, transpunerea prevederilor cuprinse în A șasea directivă 77/388/CEE din 17 mai 1977 este incorectă în măsura în care dreptul intern nu permite, în fapt, prin efectul calculului prorata, deducerea TVA-ului pe achizițiile de mijloace de producție efectuate de contribuabilii care desfășoară conform legii operațiuni exonerate de TVA?


title: Cauza T-416/13: Acțiune introdusă la 13 august 2013 — Stanleybet Malta și Stanley International Betting/Comisia

text:
               26.10.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 313/29

         Acțiune introdusă la 13 august 2013 — Stanleybet Malta și Stanley International Betting/Comisia
   (Cauza T-416/13)
   2013/C 313/55
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Stanleybet Malta Ltd (Valletta, Malta) și Stanley International Betting Ltd (Liverpool, Regatul Unit) (reprezentanți: R. Jacchia, I. Picciano, A. Terranova, F. Ferraro, G. Dellis, P. Kakouris și I. Koimitzoglou, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               Anularea deciziei atacate cuprinse în scrisoarea Comisiei din 10 iunie 2013 de a considera soluționată plângerea depusă de reclamante împotriva Republicii Elene și a Organizației elene de pronosticuri de fotbal (OPAP) în cazul COMP/39 981 și

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe încălcarea obligației Comisiei de a investiga plângerea cu grijă și diligență și pe o eroare vădită în ceea ce privește evaluarea argumentelor formulate în plângere în raport cu articolul 102 TFUE privind abuzul concret și autonom sau abuzurile de poziție dominantă ale OPAP și definiția pieței relevante.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea obligației de motivare a Comisiei și pe încălcarea articolului 296 TFUE.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe abuzul de putere săvârșit de Comisie și pe încălcarea principiului caracterului autonom al naturii și al obiectivelor normelor privind concurența.

               4.

               Al patrulea motiv întemeiat pe săvârșirea unei erori vădite, pe faptul că nu a fost evaluată compatibilitatea legislației elene relevante cu dreptul Uniunii înainte de a constata o încălcare în temeiul articolului 102 TFUE și încălcarea dreptului la o bună administrare prevăzut de articolul 41 alineatul (1) din Carta drepturilor fundamentale, precum și obligația Comisiei de a investiga plângerea cu grijă și diligență în raport cu articolul 106 TFUE.


title: Cauza C-294/07: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 13 decembrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Marele Ducat al Luxemburgului (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 2004/38/CE — Dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora — Netranspunere în termenul prevăzut)

text:
               23.2.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 51/27

         Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 13 decembrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Marele Ducat al Luxemburgului
   (Cauza C-294/07) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 2004/38/CE - Dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora - Netranspunere în termenul prevăzut)
   (2008/C 51/45)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentant: D. Maidani, agent)

      Pârât: Marele Ducat al Luxemburgului (reprezentant: C. Schiltz, agent)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Neadoptarea, în termenul prevăzut, a actelor necesare pentru a se conforma Directivei 2004/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora, de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 1612/68 și de abrogare a Directivelor 64/221/CEE, 68/360/CEE, 72/194/CEE, 73/148/CEE, 75/34/CEE, 75/35/CEE, 90/364/CEE, 90/365/CEE și 93/96/CEE (JO L 158, p. 77, Ediție specială, 05/vol. 7, p. 56)
   Dispozitivul

               1)

               Prin faptul că nu a adoptat actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2004/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora, de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 1612/68 și de abrogare a Directivelor 64/221/CEE, 68/360/CEE, 72/194/CEE, 73/148/CEE, 75/34/CEE, 75/35/CEE, 90/364/CEE, 90/365/CEE și 93/96/CEE, Marele Ducat al Luxemburgului nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive.

               2)

               Obligă Marele Ducat al Luxemburgului la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 211, 8.9.2007.


title: Cauza C-564/13 P: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 26 februarie 2015 – Planet AE Anonymi Etaireia Parochis Symvouleftikon Ypiresion/Comisia Europeană (Recurs — Articolul 340 primul paragraf TFUE — Răspunderea contractuală a Uniunii — Articolul 272 TFUE — Clauză compromisorie — Al șaselea program-cadru pentru acțiuni de cercetare, de dezvoltare tehnologică și demonstrative — Contrate privind proiectele Ontogov, FIT și RACWeb — Costuri eligibile și sume plătite de Comisie — Acțiune în constatare — Lipsa unui interes născut și actual de a exercita acțiunea)

text:
               27.4.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/15

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 26 februarie 2015 – Planet AE Anonymi Etaireia Parochis Symvouleftikon Ypiresion/Comisia Europeană
   (Cauza C-564/13 P) (1)

   ((Recurs - Articolul 340 primul paragraf TFUE - Răspunderea contractuală a Uniunii - Articolul 272 TFUE - Clauză compromisorie - Al șaselea program-cadru pentru acțiuni de cercetare, de dezvoltare tehnologică și demonstrative - Contrate privind proiectele Ontogov, FIT și RACWeb - Costuri eligibile și sume plătite de Comisie - Acțiune în constatare - Lipsa unui interes născut și actual de a exercita acțiunea))
   (2015/C 138/18)
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Recurentă: Planet AE Anonymi Etaireia Parochis Symvouleftikon Ypiresion (reprezentanți: V. Christianos și S. Paliou, dikigoroi)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: R. Lyal, B. Conte și D. Triantafyllou, agenți, asistați de S. Drakakakis, avocat)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Planet AE Anonymi Etaireia Parochis Symvouleftikon Ypiresion și Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 9, 11.1.2014.


title: Cauza T-92/09: Acțiune introdusă la 2 martie 2009 — Strategi Group Ltd/OAPI — Reed Business Information (STRATEGI)

text:
               16.5.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 113/39

         Acțiune introdusă la 2 martie 2009 — Strategi Group Ltd/OAPI — Reed Business Information (STRATEGI)
   (Cauza T-92/09)
   2009/C 113/78
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Strategi Group Ltd (Manchester, Regatul Unit) (reprezentant: N. Saunders, Barrister)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Reed Business Information (Issy-Les-Moulineaux, Franța)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 18 decembrie 2008 în cauza R 1581/2007-2 și trimiterea cererii la OAPI în vederea soluționării și

               —

               obligarea OAPI (și a tuturor intervenienților) la plata cheltuielilor de judecată efectuate în prezenta procedură și a celor efectuate în cadrul procedurilor desfășurate în fața camera de recurs a OAPI.

      Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: reclamanta

      Marca comunitară vizată: marca verbală „STRATEGI”, pentru servicii din clasa 35

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: înregistrarea franceză nr. 1240 001 a mărcii verbale „Stratégies” pentru produse și servicii din clasele 9, 16, 28, 35, 41 și 42

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția

      Decizia camerei de recurs: anulează decizia diviziei de opoziție

      Motivele invocate: încălcarea articolului 43 din Regulamentul nr. 40/94 al Consiliului întrucât camera de recurs a comis o eroare, în special, atunci când a declarat că, în circumstanțele acestei cauze, utilizarea unei mărci ca nume a unei publicații este susceptibilă de a constitui o utilizare a mărcii pentru servicii oferite în respectiva publicație și atunci când a omis să stabilească exigențele de probă corespunzătoare, necesare pentru dovedirea utilizării serioase în astfel de circumstanțe și/sau atunci când a omis să analizeze corespunzător și în baza unor principii corecte probele prezentate; în plus, sau în subsidiar, încălcarea Normei 22 din Regulamentul nr. 2868/95 al Comisiei (1) în măsura în care camera de recurs nu a aplicat corect această dispoziție legală circumstanțelor cauzei, din moment ce a omis să furnizeze indicații cu privire la probele necesare pentru stabilirea dovedirii utilizării și/sau a constat în mod eronat că probele prezentate de către persoana care a formulat opoziția sunt neconcludente pentru dovedirea utilizării mărcii pentru desemnarea serviciilor invocate.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 2868/95 al Comisiei din 13 decembrie 1995 de punere în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 40/94 al Consiliului privind marca comunitară (JO 1995, L 303, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 189).


title: Cauza C-511/13: Recurs introdus la 23 septembrie 2013 de Philips Lighting Poland S.A. și Philips Lighting BV împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 11 iulie 2013 în cauza T-469/07, Philips Lighting Poland S.A., Philips Lighting BV/Consiliul Uniunii Europene

text:
               30.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 352/9

         Recurs introdus la 23 septembrie 2013 de Philips Lighting Poland S.A. și Philips Lighting BV împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 11 iulie 2013 în cauza T-469/07, Philips Lighting Poland S.A., Philips Lighting BV/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-511/13)
   2013/C 352/16
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurente: Philips Lighting Poland S.A. și Philips Lighting BV (reprezentanți: M. L. Catrain González, abogada, E.A. Wright, H. Zhu, Barristers)

      Celelalte părți din procedură: Consiliul Uniunii Europene, Hangzhou Duralamp Electronics Co., Ltd, GE Hungary Ipari és Kereskedelmi Zrt. (GE Hungary Zrt), European Commission și Osram GmbH

      Concluziile recurentelor

   Recurentele solicită Curții:

               —

               anularea hotărârii și a regulamentului atacat în măsura în care se aplică recurentelor;

               —

               obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată efectuate de recurente în legătură cu prezenta procedură.

      Motivele și principalele argumente

   Prin intermediul prezentului recurs, recurentele solicită anularea hotărârii și a regulamentului atacat pentru următoarele motive:

               1.

               Tribunalul a interpretat în mod eronat articolul 9 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 384/96 al Consiliului din 22 decembrie 1995 (1) („regulamentul de bază”) atunci când a concluzionat că Consiliul este îndreptățit să aplice articolul 9 alineatul (1) din regulamentul de bază a fortiori unor situații care nu intră în domeniul de aplicare al acelei dispoziții (de exemplu, atunci când o plângere nu este retrasă, dar este susținută mai puțin). Interpretarea extensivă a articolului 9 alineatul (1) din regulamentul de bază realizată de Tribunal nu este susținută nici de modul de redactare, nici de economia dispozițiilor acestui regulament. Ea este de asemenea contrară practicii urmate de instituții în ultimii 25 de ani, în cursul cărora recurgerea la articolul 9 alineatul (1) din regulamentul de bază, în urma retragerii unei plângeri, a determinat încheierea anchetei.

               2.

               Tribunalul a săvârșit o eroare de drept realizând o interpretare eronată și, prin urmare, o aplicare eronată a articolului 4 alineatul (1) și a articolului 5 alineatul (4) din regulamentul de bază atunci când a definit „industria comunitară”. Acesta a concluzionat în mod eronat că „procentul semnificativ” al producției comunitare totale trebuie determinat prin aplicarea numai a unuia dintre cele două praguri indicate de articolul 5 alineatul (4) din regulamentul de bază, și anume pragul de 25 %. Definiția eronată a „industriei comunitare” a viciat analiza prejudiciului realizată de instituții, care, în loc să fie determinat în raport cu efectele importurilor care au făcut obiectul unui dumping asupra „industriei comunitare”, în conformitate cu prevederile articolului 3 alineatul (1) din regulamentul de bază și cu definiția de la articolul 5 alineatul (4) din regulamentul de bază, a fost apreciat având în vedere situația „societății care susține cererea” sau a „principalului producător”. Niciunul dintre acești termeni nu este utilizat în regulamentul de bază pentru determinarea „prejudiciului”.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 384/96 al Consiliului din 22 decembrie 1995 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene (JO L 56, p. 1, Ediție specială, 11/vol. 12, p. 223).


title: Cauza C-592/13: Ordonanța Curții (Camera a opta) din 6 octombrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Consiglio di Stato – Italia) – Ministero dell'Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Ministero della Salute, Ministero dello Sviluppo economico/Ediltecnica SpA [Trimitere preliminară — Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții — Articolul 191 alineatul (2) TFUE — Directiva 2004/35/CE — Răspunderea pentru mediul înconjurător — Reglementare națională care nu prevede posibilitatea administrației de a impune proprietarilor de terenuri poluate care nu au contribuit la această poluare executarea de măsuri preventive și reparatorii și care nu prevede decât obligația de rambursare a intervențiilor efectuate de administrație — Compatibilitate cu principiile poluatorul plătește, precauției, acțiunii preventive și al corectării în mod prioritar la sursă a atingerilor aduse mediului]

text:
               1.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/12

         Ordonanța Curții (Camera a opta) din 6 octombrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Consiglio di Stato – Italia) – Ministero dell'Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Ministero della Salute, Ministero dello Sviluppo economico/Ediltecnica SpA
   (Cauza C-592/13) (1)

   ([Trimitere preliminară - Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții - Articolul 191 alineatul (2) TFUE - Directiva 2004/35/CE - Răspunderea pentru mediul înconjurător - Reglementare națională care nu prevede posibilitatea administrației de a impune proprietarilor de terenuri poluate care nu au contribuit la această poluare executarea de măsuri preventive și reparatorii și care nu prevede decât obligația de rambursare a intervențiilor efectuate de administrație - Compatibilitate cu principiile poluatorul plătește, precauției, acțiunii preventive și al corectării în mod prioritar la sursă a atingerilor aduse mediului])
   (2016/C 038/15)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Consiglio di Stato

      Părțile din procedura principală

      Reclamanţi: Ministero dell'Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Ministero della Salute, Ministero dello Sviluppo economico

      Pârâtă: Ediltecnica SpA

      Dispozitivul

   Directiva 2004/35/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 aprilie 2004 privind răspunderea pentru mediul înconjurător în legătură cu prevenirea și repararea daunelor aduse mediului trebuie interpretată în sensul că nu se opune unei reglementări naționale precum cea în discuție în litigiul principal care, atunci când este imposibil să se identifice persoana răspunzătoare pentru contaminarea unui teren sau să se obțină de la aceasta din urmă măsuri reparatorii, nu permite autorității competente să impună executarea măsurilor de prevenție și de reparare proprietarului acestui teren, care nu este răspunzător pentru contaminare, acesta fiind obligat numai să ramburseze cheltuielile aferente intervențiilor efectuate de autoritatea competentă în limita valorii de piață a sitului, determinată după executarea acestor intervenții.

      (1)  JO C 52, 22.02.2014.


title: Cauza C-149/11: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 19 decembrie 2012 (cerere de decizie preliminară formulată de Gerechtshof te 's-Gravenhage — Țările de Jos) — Leno Merken BV/Hagelkruis Beheer BV [Marcă comunitară — Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Articolul 15 alineatul (1) — Noțiunea „utilizare serioasă a mărcii” — Întindere teritorială a utilizării — Utilizarea mărcii comunitare pe teritoriul unui singur stat membru — Caracter suficient]

text:
               16.2.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 46/3

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 19 decembrie 2012 (cerere de decizie preliminară formulată de Gerechtshof te 's-Gravenhage — Țările de Jos) — Leno Merken BV/Hagelkruis Beheer BV
   (Cauza C-149/11) (1)

   (Marcă comunitară - Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Articolul 15 alineatul (1) - Noțiunea „utilizare serioasă a mărcii” - Întindere teritorială a utilizării - Utilizarea mărcii comunitare pe teritoriul unui singur stat membru - Caracter suficient)
   2013/C 46/05
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Gerechtshof te ’s-Gravenhage

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Leno Merken BV

      Pârâtă: Hagelkruis Beheer BV

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Gerechtshof te ’s-Gravenhage — Interpretarea articolului 15 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, p. 1) — Utilizarea mărcii — Utilizare serioasă — Noțiune — Utilizarea mărcii comunitare pe teritoriul unui singur stat membru — Utilizare considerată serioasă de acesta din urmă în ipoteza unei mărci naționale identice

      Dispozitivul

   Articolul 15 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară trebuie interpretat în sensul că pentru a aprecia cerința „utilizării serioase în Comunitate” a unei mărci, potrivit acestei dispoziții, trebuie să se facă abstracție de frontierele teritoriului statelor membre.
   O marcă comunitară face obiectul unei „utilizări serioase” în sensul articolului 15 alineatul (1) din Regulamentul nr. 207/2009 atunci când este utilizată în conformitate cu funcția sa esențială și pentru a crea sau a menține cote de piață în Comunitatea Europeană pentru produsele sau serviciile desemnate de marca respectivă. Revine instanței de trimitere să aprecieze dacă aceste condiții sunt îndeplinite în cauza principală, ținând seama de ansamblul faptelor și împrejurărilor pertinente, cum ar fi în special caracteristicile pieței în cauză, natura produselor sau a serviciilor protejate de marcă, întinderea teritorială și cantitativă a utilizării, precum și frecvența și regularitatea acesteia din urmă.

      (1)  JO C 179, 18.6.2011.


title: Cauza T-57/17: Acțiune introdusă la 31 ianuarie 2017 – Pegasus/Parlamentul

text:
               13.3.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 78/42

         Acțiune introdusă la 31 ianuarie 2017 – Pegasus/Parlamentul
   (Cauza T-57/17)
   (2017/C 078/57)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Pegasus (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: P. Richter, avocat)

      Pârât: Parlamentul European

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea articolului I.4.1 din decizia pârâtului din 12 decembrie 2016 (FINS-2017-30) privind reducerea cuantumului pre-finanțării la 33 % din cuantumul maxim stabilit și obligația privind constituirea unei garanții;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă un singur motiv, care este în esență identic sau similar cu cele invocate în causa T-54/17, CLF/Parlamentul.


title: Cauza C-493/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de High Court of Ireland la 15 octombrie 2010 — M. E. și alții/Refugee Applications Commissioner, Minister for Justice, Equality and Law Reform

text:
               15.1.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 13/18

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de High Court of Ireland la 15 octombrie 2010 — M. E. și alții/Refugee Applications Commissioner, Minister for Justice, Equality and Law Reform
   (Cauza C-493/10)
   ()
   2011/C 13/32
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   High Court of Ireland

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: M. E. și alții

      Pârâți: Refugee Applications Commissioner, Minister for Justice, Equality and Law Reform

      Întrebările preliminare

               1.

               Statul membru care efectuează transferul potrivit Regulamentului (CE) nr. 343/2003 (1) al Consiliului este obligat să evalueze respectarea de către statul membru de primire a articolului 18 din Carta drepturilor fundamentale ale UE, a Directivelor 2003/9/CE (2), 2004/83/CE (3) și 2005/85/CE (4) ale Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 343/2003 al Consiliului?

               2.

               În cazul unui răspuns afirmativ și în cazul în care se stabilește că statul membru de primire nu respectă una sau mai multe dintre aceste prevederi, statul membru care efectuează transferul este obligat să accepte responsabilitatea de a examina cererea potrivit articolului 3 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 343/2003 al Consiliului?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 343/2003 al Consiliului din 18 februarie 2003 de stabilire a criteriilor și mecanismelor de determinare a statului membru responsabil de examinarea unei cereri de azil prezentate într-unul dintre statele membre de către un resortisant al unei țări terțe (JO L 50, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 6, p. 56).

      (2)  Directiva 2003/9/CE a Consiliului din 27 ianuarie 2003 de stabilire a standardelor minime pentru primirea solicitanților de azil în statele membre (JO L 31, p. 18, Ediție specială, 19/vol. 6, p. 48).

      (3)  Directiva 2004/83/CE a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind standardele minime referitoare la condițiile pe care trebuie să le îndeplinească resortisanții țărilor terțe sau apatrizii pentru a putea beneficia de statutul de refugiat sau persoanele care, din alte motive, au nevoie de protecție internațională și referitoare la conținutul protecției acordate (JO L 304, p. 2, Ediție specială, 19/vol. 7, p. 52).

      (4)  Directiva 2005/85/CE a Consiliului din 1 decembrie 2005 privind standardele minime cu privire la procedurile din statele membre de acordare și retragere a statutului de refugiat (JO L 326, p. 13, Ediție specială, 19/vol. 7, p. 242).


title: Cauza C-394/16: Ordonanța președintelui Curții din 21 noiembrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Landgericht Frankfurt am Main – Germania) – FMS Wertmanagement AöR/Heta Asset Resolution AG

text:
               20.3.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 86/22

         Ordonanța președintelui Curții din 21 noiembrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Landgericht Frankfurt am Main – Germania) – FMS Wertmanagement AöR/Heta Asset Resolution AG
   (Cauza C-394/16) (1)

   (2017/C 086/29)
   Limba de procedură: germana
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 419, 14.11.2016.


title: Cauza T-699/13 P: Ordonanța Tribunalului din 18 septembrie 2014 – Marcuccio/Comisia ( „Recurs — Funcție publică — Funcționari — Respingere a acțiunii în primă instanță ca vădit inadmisibilă — Lipsă de identitate între cererea introductivă prezentată prin fax și originalul depus ulterior — Termen de introducere a acțiunii — Tardivitate — Recurs în parte vădit inadmisibil și în parte vădit nefondat” )

text:
               17.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 409/43

         Ordonanța Tribunalului din 18 septembrie 2014 – Marcuccio/Comisia
   (Cauza T-699/13 P) (1)

   ((„Recurs - Funcție publică - Funcționari - Respingere a acțiunii în primă instanță ca vădit inadmisibilă - Lipsă de identitate între cererea introductivă prezentată prin fax și originalul depus ulterior - Termen de introducere a acțiunii - Tardivitate - Recurs în parte vădit inadmisibil și în parte vădit nefondat”))
   2014/C 409/62
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurent: Luigi Marcuccio (Tricase, Italia) (reprezentant: G. Cipressa, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Berardis-Kayser și G. Gattinara, agenți)

      Obiectul

   Recurs introdus împotriva Ordonanței Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera a doua) din 17 octombrie 2013, Marcuccio/Comisia (F-145/12, RepFP, EU:F:2013:162), prin care se urmărește anularea acestei ordonanțe

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Domnul Luigi Marcuccio suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană în cadrul prezentei proceduri.

               3)

               Îl obligă pe domnul Marcuccio la plata către Tribunal a sumei de 2  000 de euro în temeiul articolului 90 din Regulamentul de procedură.

      (1)  JO C 52, 22.2.2014.


title: Cauza T-285/07: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 18 decembrie 2008 — Torres/OAPI — Bodegas Cándido (TORRE DE FRIAS) ( Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii verbale comunitare TORRE DE FRIAS — Mărci verbale naționale și internaționale anterioare TORRES și LAS TORRES — Motiv relativ de refuz — Lipsa riscului de confuzie )

text:
               21.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/43

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 18 decembrie 2008 — Torres/OAPI — Bodegas Cándido (TORRE DE FRIAS)
   (Cauza T-285/07) (1)

   („Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii verbale comunitare TORRE DE FRIAS - Mărci verbale naționale și internaționale anterioare TORRES și LAS TORRES - Motiv relativ de refuz - Lipsa riscului de confuzie’)
   (2009/C 44/73)
   Limba de procedură: spaniola
   Părțile

      Reclamant: Miguel Torres, SA (Vilafranca del Penedés, Spania) (reprezentanți: E. Armijo Chávarri, M. Baz de San Ceferino și A. Castán Pérez-Gómez, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: O. Mondéjar Ortuño și J. García Murillo, agenți)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Bodegas Cándido, SA. (Burgos, Spania) (reprezentanți: C. Hernández Hernández, avocat)
   Obiectul
   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 27 iulie 2006 (cauza R 1069/2000-2) privind o procedură de opoziție între Miguel Torres, SA și Bodegas Cándido, SA.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Miguel Torres, SA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 310, 16.12.2006.


title: Cauza C-511/16: Acțiune introdusă la 29 septembrie 2016 – Comisia Europeană/Marele Ducat al Luxemburgului

text:
               28.11.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 441/13

      Acțiune introdusă la 29 septembrie 2016 – Comisia Europeană/Marele Ducat al Luxemburgului
      (Cauza C-511/16)
      (2016/C 441/17)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: M. van Beek, G. von Rintelen, agenți)

         Pârât: Marele Ducat al Luxemburgului

         Concluziile reclamantei

                  —

                  constatarea faptului că, prin neadoptarea, cel târziu la 1 iunie 2015, a actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2014/27/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2014 de modificare a Directivelor 92/58/CEE, 92/85/CEE, 94/33/CE, 98/24/CE ale Consiliului și a Directivei 2004/37/CE a Parlamentului European și a Consiliului pentru a le alinia la Regulamentul (CE) nr. 1272/2008 privind clasificarea, etichetarea și ambalarea substanțelor și a amestecurilor, sau cel puțin prin neinformarea Comisiei cu privire la acest aspect, Marele Ducat al Luxemburgului nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 6 alineatul (1) din directiva menționată;

                  —

                  aplicarea Marelui Ducat al Luxemburgului, în temeiul articolului 260 alineatul (3) TFUE, a unei penalități cu titlu cominatoriu de 8 710 euro pe zi de întârziere începând din ziua pronunțării hotărârii Curții în prezenta cauză pentru încălcarea obligației de comunicare a măsurilor de transpunere a Directivei 2014/27/UE;

                  —

                  obligarea Marelui Ducat al Luxemburgului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Termenul pentru transpunerea directivei a expirat la 1 iunie 2015.
      Marele Ducat al Luxemburgului nu și-a îndeplinit obligația de a comunica măsurile de transpunere în termenul de transpunere prevăzut la articolul 6 alineatul (1) din Directiva 2014/27/UE.


title: Cauza C-217/14: Acțiune introdusă la 2 mai 2014 – Comisia Europeană/Irlanda

text:
               14.7.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/6

         Acțiune introdusă la 2 mai 2014 – Comisia Europeană/Irlanda
   (Cauza C-217/14)
   2014/C 223/09
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: P. Hetsch, L. Flynn și K. Herrmann, agenți)

      Pârâtă: Irlanda

      Concluziile reclamantei

   Comisia solicită Curții:

               —

               constatarea faptului că, în ceea ce privește Directiva 2009/72/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 iulie 2009 privind normele comune pentru piața internă a energiei electrice și de abrogare a Directivei 2003/54/CE (1), prin neadoptarea înainte de 3 martie 2011 a dispozițiilor de transpunere a definițiilor care figurează la articolul 2 punctele 8, 18, 21, 22, 32, 33 și 34 și a obligațiilor prevăzute la articolul 9 alineatele (1)-(7) și (12), coroborate cu alineatul (11) din același articol, la articolul 16 alineatul (1) a doua și a treia teză și alineatele (2) și (3), la articolul 31 alineatul (1) a doua teză, la articolul 38 alineatele (1), (4) și (8) și la articolul 40 alineatele (1)-(3), (5) și (7) sau, în orice caz, prin necomunicarea acestor dispoziții Comisiei, Irlanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 49 alineatul (1) din această directivă;

               —

               obligarea Irlandei, în conformitate cu articolul 260 alineatul (3) TFUE, la plata unei penalități cu titlu cominatoriu în cuantum de 20  358 de euro pe zi, începând de la data pronunțării hotărârii Curții și care trebuie să fie plătită în contul resurselor proprii ale Uniunii, din cauza neîndeplinirii obligației de a comunica măsurile de transpunere a unei directive adoptate în temeiul unei proceduri legislative și

               —

               obligarea Irlandei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Termenul pentru transpunerea Directivei 2009/72/CE a expirat la 3 martie 2011.

      (1)  JO L 211, p. 55.


title: Cauza C-105/07: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 17 ianuarie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulatﾃ de Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen — Belgia) — N.V. Lammers & Van Cleeff/Belgische Staat (Libertatea de stabilire — Libera circulație a capitalurilor — Legislație fiscală — Impozit pe profit — Dobânzi plătite de o filială drept remunerație pentru fondurile împrumutate de societatea-mamă stabilită într-un alt stat membru — Recalificare a dobânzilor drept dividende impozabile — Lipsa recalificării în cazul dobânzilor plătite unei societăți rezidente)

text:
               8.3.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 64/12

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 17 ianuarie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen — Belgia) — N.V. Lammers & Van Cleeff/Belgische Staat
   (Cauza C-105/07) (1)

   (Libertatea de stabilire - Libera circulație a capitalurilor - Legislație fiscală - Impozit pe profit - Dobânzi plătite de o filială drept remunerație pentru fondurile împrumutate de societatea-mamă stabilită într-un alt stat membru - Recalificare a dobânzilor drept dividende impozabile - Lipsa recalificării în cazul dobânzilor plătite unei societăți rezidente)
   (2008/C 64/17)
   Limba de procedură: olandeza
   Instanța de trimitere
   Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: N. V. Lammers & Van Cleeff

      Pârât: Belgische Staat
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen — Interpretarea articolelor 12 CE, 43 CE, 46 CE, 48 CE, 56 CE și 58 CE — Legislație fiscală națională care recalifică drept dividende impozabile dobânzile plătite de o filială drept remunerație pentru fondurile împrumutate de societatea-mamă rezidentă într-un alt stat membru, dar nu și în cazul dobânzilor plătite unei societăți rezidente
   Dispozitivul
   Articolele 43 CE și 48 CE trebuie interpretate în sensul că se opun unei legislații naționale precum cea în cauză în acțiunea principală, în temeiul căreia dobânzile plătite de o societate rezidentă într-un stat membru unui administrator care este o societate stabilită într-un alt stat membru sunt recalificate drept dividende și, în acest temei, sunt impozabile, atunci când, la începutul perioadei impozabile, valoarea totală a sumelor plătite în avans, producătoare de dobânzi, excede valoarea capitalului vărsat majorat cu rezervele taxate, în timp ce, în aceleași împrejurări, atunci când aceste dobânzi sunt plătite unui administrator care este o societate stabilită în același stat membru, acestea nu sunt recalificate drept dividende și, în acest temei, nu sunt impozabile.

      (1)  JO C 95, 28.4.2007.


title: Cauza C-377/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Krajský soud v Praze (Republica Cehă) la 7 august 2014 – Ernst Georg Radlinger, Helena Radlingerová/Finway a.s.

text:
               10.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 395/22

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Krajský soud v Praze (Republica Cehă) la 7 august 2014 – Ernst Georg Radlinger, Helena Radlingerová/Finway a.s.
      (Cauza C-377/14)
      (2014/C 395/28)
      Limba de procedură: ceha

         Instanța de trimitere

      Krajský soud v Praze

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: Ernst Georg Radlinger, Helena Radlingerová

         Pârâtă: Finway a.s.

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 7 alineatul (1) din Directiva 93/13/CEE (1) a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii (denumită în continuare „Directiva privind clauzele abuzive”) și articolul 22 alineatul (2) din Directiva 2008/48/CE (2) a Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2008 privind contractele de credit pentru consumatori și de abrogare a Directivei 87/102/CEE (denumită în continuare „Directiva privind contractele de credit pentru consum”) sau alte dispoziții ale dreptului Uniunii privind protecția consumatorilor se opun:

                              —

                              principiului care stă la baza Legii nr. 182/2006 privind falimentul și modalitățile de soluționare a falimentului (zákon č. 182/2006 Sb., o úpadku a způsobech jeho řešení) (Legea privind insolvența), astfel cum a fost modificată de Legea nr. 185/2013 (denumită în continuare „Legea privind insolvența”), care permite instanței de judecată să examineze autenticitatea, cuantumul sau clasificarea creanțelor rezultate din raporturi de consum numai în temeiul unei cereri incidente depuse de administratorul judiciar, de un creditor sau (conform limitărilor de mai sus) de debitor (consumator)?

                              —

                              dispozițiilor care, în contextul legislației naționale privind procedurile de insolvență, limitează dreptul debitorului (consumatorului) de a solicita examinarea în instanță a creanțelor înregistrate de creditori (furnizori de bunuri sau prestatori de servicii) numai la cazurile în care este aprobată soluționarea situației de faliment a consumatorului sub forma descărcării de obligații și, în acest context, numai în ceea ce privește creanțele negarantate ale creditorilor, obiecțiile debitorului fiind în mod suplimentar limitate, în cazul creanțelor executorii recunoscute printr-o decizie a autorității competente, numai la posibilitatea de a declara că respectiva creanță a expirat sau s-a prescris, astfel cum este stabilit prin dispozițiile articolului 192 alineatul (3) și ale articolului 410 alineatele (2) și (3) din Legea privind insolvența?

                  2)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare: instanța învestită cu examinarea creanțelor din cadrul unui contract de credit pentru consum are obligația de a examina ex officio, chiar în absența unei obiecții din partea consumatorului, nerespectarea de către furnizorul de credit a cerințelor de informare prevăzute la articolul 10 alineatul (2) din Directiva privind contractele de credit pentru consum și de a constata consecințele prevăzute de legislația națională sub forma anulării respectivelor dispoziții contractuale?

            În cazul unui răspuns afirmativ la prima sau la a doua întrebare:

                  3)

                  Dispozițiile directivelor aplicate mai sus au efect direct, iar aplicarea lor directă este împiedicată de faptul că inițierea ex officio a unei proceduri incidente de către instanța de judecată (sau, din punctul de vedere al legislației naționale, examinarea inadmisibilă a unei creanțe pe baza unei contestații fără efect depuse de debitorul-consumator) afectează raportul orizontal dintre consumator și furnizorul de bunuri sau prestatorul de servicii?

                  4)

                  Care este cuantumul „valorii totale a creditului” în conformitate cu articolul 10 alineatul (2) litera (d) din Directiva privind contractele de credit pentru consum și ce cuantumuri sunt incluse ca „valori ale tragerii” în calcularea dobânzii anuale efective (DAE) conform formulei prevăzute în anexa I la Directiva privind contractele de credit pentru consum, în cazul în care contractul de credit garantează în mod oficial plata unui cuantum specific, dar în același timp se convine că, de îndată ce valoarea creditului este rambursată, creanțele furnizorului de credit cu titlu de comision pentru acordarea creditului și cu titlu de primă rată de rambursare a creditului (sau rate ulterioare) vor fi compensate într-o anumită măsură cu suma respectivă, astfel încât sumele compensate în acest fel nu sunt în realitate plătite niciodată consumatorului, sau în contul acestuia, ci rămân la dispoziția creditorului în întregime? Includerea acestor cuantumuri, care în realitate nu sunt plătite, influențează cuantumul DAE calculat?

            Indiferent de răspunsul la întrebările precedente:

                  5)

                  La evaluarea aspectului dacă respectiva compensație convenită menționată mai sus este disproporționată în sensul punctului 1 litera (e) din anexa la Directiva privind clauzele abuzive, este necesar să se evalueze efectul cumulativ al tuturor clauzelor privind penalitățile, astfel cum s-a concluzionat, indiferent dacă creditorul insistă de fapt ca acestea să fie plătite integral și indiferent dacă unele dintre acestea ar putea, din punctul de vedere al normelor legislației naționale, să fie considerate nule, sau este necesar să se ia în considerare numai cuantumul total al penalităților solicitate în realitate și care pot fi solicitate?

                  6)

                  În cazul în care se constată că penalitățile prevăzute în contract sunt abuzive, este necesară anularea tuturor acelor penalități parțiale care, doar luate în considerare împreună, au determinat instanța să concluzioneze că valoarea compensației a fost disproporționată în sensul punctului 1 litera (e) din anexa la Directiva privind clauzele abuzive sau este necesară anularea numai a unora dintre acestea (și, în acest caz, care sunt criteriile aplicabile în aprecierea acestei situații)?

         (1)  JO 1993 L 95, p. 29, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 273.

         (2)  JO 2008 L 133, p. 66.


title: Cauza T-392/17: Acțiune introdusă la 14 iunie 2017 – TE/Comisia

text:
               4.9.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 293/36

         Acțiune introdusă la 14 iunie 2017 – TE/Comisia
   (Cauza T-392/17)
   (2017/C 293/45)
   Limba de procedură: ceha

      Părțile

      Reclamant: TE (reprezentant: J. Bartončík, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               Anularea deciziei de a deschide o investigație a Oficiului European de Luptă Antifraudă;

               —

               Obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă două motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe încălcarea un principiu fundamental al dreptului Uniunii – principiul subsidiarității.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea principiului ne bis in idem.


title: Cauza T-256/11: Hotărârea Tribunalului din 27 februarie 2014 – Ezz și alții/Consiliul ( „Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive adoptate împotriva anumitor persoane și entități având în vedere situația din Egipt — Înghețarea fondurilor — Temei juridic — Obligația de motivare — Eroare de fapt — Dreptul la apărare — Dreptul la protecție jurisdicțională efectivă — Drept de proprietate — Libertatea de a desfășura o activitate comercială” )

text:
               7.4.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 102/32

         Hotărârea Tribunalului din 27 februarie 2014 – Ezz și alții/Consiliul
   (Cauza T-256/11) (1)

   ((„Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive adoptate împotriva anumitor persoane și entități având în vedere situația din Egipt - Înghețarea fondurilor - Temei juridic - Obligația de motivare - Eroare de fapt - Dreptul la apărare - Dreptul la protecție jurisdicțională efectivă - Drept de proprietate - Libertatea de a desfășura o activitate comercială”))
   2014/C 102/51
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamanți: Ahmed Abdelaziz Ezz (Giseh, Egipt), Abla Mohammed Fawzi Ali Ahmed (Londra, Regatul Unit), Khadiga Ahmed Ahmed Kamel Yassin (Londra) și Shahinaz Abdel Azizabdel Wahab Al Naggar (Giseh) (reprezentanți: inițial M. Lester, barrister, și J. Binns, solicitor, ulterior J. Binns, J. Lewis, QC, B. Kennelly, barrister, și I. Burton, solicitor)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Bishop și I. Gurov, agenți)

      Intervenientă în susținerea pârâtului: Comisia Europeană (reprezentanţi: F. Erlbacher, M. Konstantinidis și A. Bordes, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare, pe de o parte, a Deciziei 2011/172/PESC a Consiliului din 21 martie 2011 privind măsuri restrictive îndreptate împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Egipt (JO L 76, p. 63) și, pe de altă parte, a Regulamentului (UE) nr. 270/2011 al Consiliului din 21 martie 2011 privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Egipt (JO L 76, p. 4), în măsura în care aceste acte îi vizează pe reclamanți

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Domnul Ahmed Abdelaziz Ezz, precum și doamnele Abla Mohammed Fawzi Ali Ahmed, Khadiga Ahmed Ahmed Kamel Yassin și Shahinaz Abdel Azizabdel Wahab Al Naggar sunt obligați să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, și pe cele efectuate de Consiliul Uniunii Europene.

               3)

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 89, 19.3.2011.


title: Cauza C-492/06: Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de către Consiglio di Stato (Italia) la data de 28 noiembrie 2006 — Consorzio Elisoccorso San Raffaele/Elilombarda s.r.l.

text:
               27.1.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 20/12

         Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de către Consiglio di Stato (Italia) la data de 28 noiembrie 2006 — Consorzio Elisoccorso San Raffaele/Elilombarda s.r.l.
   (Cauza C-492/06)
   (2007/C 20/18)
   Limba de procedură: italiana
   Instanța de trimitere
   Consiglio di Stato
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Consorzio Elisoccorso San Raffaele

      Pârâtă: Elilombarda s.r.l.
   Întrebarea preliminară
   „Articolul 1 din Directiva Consiliului 89/665/CEE (1) din 21 decembrie 1989 privind coordonarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative privind aplicarea procedurilor privind căile de atac față de atribuirea contractelor de achiziții publice de produse și a contractelor publice de lucrări, astfel cum a fost modificată prin Directiva Consiliului 92/50/CEE (2) din 18 iunie 1992 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de servicii, trebuie interpretat în sensul că se opune ca, în conformitate cu dreptul național, calea de atac împotriva unei decizii de atribuire a unui contract să poată fi exercitată în nume propriu de către un singur membru al unei asociații temporare fără personalitate juridică, care, în această calitate, a participat la o procedură de atribuire a unui contract public și căreia nu i s-a atribuit acest contract?“

      (1)  JO 1989, L 395, p. 33.

      (2)  JO 1992, L 209, p. 1.


title: Cauza C-546/13: Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 6 noiembrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Corte suprema di cassazione – Italia) – Agenzia delle Dogane, Ufficio di Verona dell’Agenzia delle Dogane/ADL American Dataline Srl [Trimitere preliminară — Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 — Tariful vamal comun — Clasificare tarifară — Nomenclatura combinată — Pozițiile 8471 și 8518 — Incinte care reproduc sunetul prin conversia unui semnal electromagnetic în unde sonore, care pot fi conectate doar la un calculator și pot fi comercializate separat]

text:
               12.1.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 7/10

         Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 6 noiembrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Corte suprema di cassazione – Italia) – Agenzia delle Dogane, Ufficio di Verona dell’Agenzia delle Dogane/ADL American Dataline Srl
   (Cauza C-546/13) (1)

   ([Trimitere preliminară - Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 - Tariful vamal comun - Clasificare tarifară - Nomenclatura combinată - Pozițiile 8471 și 8518 - Incinte care reproduc sunetul prin conversia unui semnal electromagnetic în unde sonore, care pot fi conectate doar la un calculator și pot fi comercializate separat])
   (2015/C 007/13)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Corte suprema di cassazione

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: Agenzia delle Dogane, Ufficio di Verona dell’Agenzia delle Dogane

      Pârâtă: ADL American Dataline Srl

      Dispozitivul

   Nomenclatura combinată care figurează în anexa I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful vamal comun, în versiunile succesive care rezultă din Regulamentul (CE) nr. 2388/2000 al Comisiei din 13 octombrie 2000, din Regulamentul (CE) nr. 2031/2001 al Comisiei din 6 august 2001, din Regulamentul (CE) nr. 1832/2002 al Comisiei din 1 august 2002 și din Regulamentul (CE) nr. 1789/2003 al Comisiei din 11 septembrie 2003, trebuie interpretată în sensul că produse precum cele în discuție în cauza principală, care sunt conectate la un calculator prevăzut cu sistemul de operare „MAC OS 9” sau cu un sistem mai avansat, trebuie să fie clasificate drept difuzoare la subpoziția 8518 22 90 din această nomenclatură.

      (1)  JO C 377, 21.12.2013.


title: Cauza T-305/17: Acțiune introdusă la 17 mai 2017 – Red Bull/EUIPO (Reprezentarea unui paralelogram compus din două părți de culori diferite)

text:
               17.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 231/47

         Acțiune introdusă la 17 mai 2017 – Red Bull/EUIPO (Reprezentarea unui paralelogram compus din două părți de culori diferite)
   (Cauza T-305/17)
   (2017/C 231/60)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Red Bull GmbH (Fuschl am See, Austria) (reprezentanți: A. Renck și S. Petivlasova, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă (Reprezentarea unui paralelogram compus din două părți de culori diferite) – cererea de înregistrare nr. 14 326 508

      Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 26 ianuarie 2017 în cauza R 2582/2015-1

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (3) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-63/09: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 6 mai 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Juzgado de lo Mercantil n °4 — Spania) — Axel Walz/Clickair S.A. [Transporturi aeriene — Convenția de la Montréal — Răspunderea operatorilor de transport cu privire la bagajele înregistrate — Articolul 22 alineatul (2) — Limitele răspunderii în caz de distrugere, pierdere, deteriorare sau întârziere a bagajelor — Noțiunea „prejudiciu” — Daune materiale și morale]

text:
               3.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 179/10

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 6 mai 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Juzgado de lo Mercantil no 4 — Spania) — Axel Walz/Clickair S.A.
   (Cauza C-63/09) (1)

   (Transporturi aeriene - Convenția de la Montréal - Răspunderea operatorilor de transport cu privire la bagajele înregistrate - Articolul 22 alineatul (2) - Limitele răspunderii în caz de distrugere, pierdere, deteriorare sau întârziere a bagajelor - Noțiunea „prejudiciu” - Daune materiale și morale)
   2010/C 179/15
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Juzgado de lo Mercantil no 4

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Axel Walz

      Pârâtă: Clickair S.A.

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Juzgado de lo Mercantil no 4 (Barcelona) — Interpretarea articolului 22 alineatul (2) din Convenția pentru unificarea anumitor norme referitoare la transportul aerian internațional (Convenția de la Montréal), (Decizia 2001/539/CE a Consiliului, JO L 194, p. 39, Ediție specială, 07/vol. 8, p. 112) — Competența Curții — Interpretarea articolului 3 din Regulamentul (CE) nr. 2027/97 al Consiliului din 9 octombrie 1997 privind răspunderea operatorilor de transport aerian în caz de accidente (JO L 285, p. 1, Ediție specială, 07/vol. 4, p. 170) — Răspunderea transportatorilor aerieni în ceea ce privește transportul aerian al pasagerilor și al bagajelor acestora — Limite în caz de distrugere, pierdere, avarie sau întârziere a bagajelor — Prejudicii materiale și morale

      Dispozitivul

   Termenul „prejudiciu”, pe care se întemeiază articolul 22 alineatul (2) din Convenția pentru unificarea anumitor norme referitoare la transportul aerian internațional, încheiată la Montréal la 28 mai 1999, care stabilește limita răspunderii operatorului de transport aerian pentru prejudiciul rezultat, în special, din pierderea bagajelor, trebuie interpretat în sensul că include atât daunele materiale, cât și daunele morale.

      (1)  JO C 102, 01.5.2009.


title: Cauzele conexate C-329/06 și C-343/06: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 26 iunie 2008 (cereri de pronunțare a unor hotărâri preliminare formulate de Verwaltungsgericht Sigmaringen, Verwaltungsgericht Chemnitz — Germania) — Arthur Wiedemann (C-329/06)/Land Baden-Württemberg și Peter Funk (C-343/06)/Stadt Chemnitz (Directiva 91/439/CEE — Recunoaștere reciprocă a permiselor de conducere — Retragerea permisului într-un stat membru pentru uz de stupefiante sau de alcool — Nou permis emis în alt stat membru — Refuzul recunoașterii dreptului de a conduce în primul stat membru — Domiciliu neconform cu Directiva 91/439/CEE)

text:
               15.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/5

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 26 iunie 2008 (cereri de pronunțare a unor hotărâri preliminare formulate de Verwaltungsgericht Sigmaringen, Verwaltungsgericht Chemnitz — Germania) — Arthur Wiedemann (C-329/06)/Land Baden-Württemberg și Peter Funk (C-343/06)/Stadt Chemnitz
   (Cauzele conexate C-329/06 și C-343/06) (1)

   (Directiva 91/439/CEE - Recunoaștere reciprocă a permiselor de conducere - Retragerea permisului într-un stat membru pentru uz de stupefiante sau de alcool - Nou permis emis în alt stat membru - Refuzul recunoașterii dreptului de a conduce în primul stat membru - Domiciliu neconform cu Directiva 91/439/CEE)
   (2008/C 209/07)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Verwaltungsgericht Sigmaringen, Verwaltungsgericht Chemnitz
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Arthur Wiedemann (C-329/06), Peter Funk (C-343/06)

      Pârâți: Land Baden-Württemberg (C-329/06) și Stadt Chemnitz (C-343/06)
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Verwaltungsgericht Sigmaringen — Interpretarea articolului 1 alineatul (2), a articolului 7 alineatul (1) litera (a) și a articolului 8 alineatele (2) și (4), precum și a anexei III la Directiva 91/439/CEE a Consiliului din 29 iulie 1991 privind permisele de conducere (JO L 237, p. 1, Ediție specială, 7/vol. 02, p. 62), astfel cum a fost modificată prin Directiva 96/47/CE a Consiliului du 23 iulie 1996 de modificare a Directivei 91/439/CEE privind permisele de conducere (JO L 235, p. 1, Ediție specială, 7/vol. 04, p. 68) — Refuzul recunoașterii valabilității unui permis de conducere obținut în alt stat membru prin mijloace frauduloase de către un posesor care, din cauza utilizării de stupefiante, a făcut obiectul unei decizii administrative de retragere a permisului național în statul în care are domiciliul — Abuz de drept
   Dispozitivul

               1)

               Articolul 1 alineatul (2), articolul 7 alineatul (1) și articolul 8 alineatele (2) și (4) din Directiva 91/439/CEE a Consiliului din 29 iulie 1991 privind permisele de conducere, astfel cum a fost modificată prin Regulamentul (CE) nr. 1882/2003 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 septembrie 2003, trebuie interpretate în sensul că se opun ca un stat membru, în împrejurări precum cele din cauzele principale, să refuze recunoașterea pe teritoriul său a dreptului de a conduce care rezultă dintr-un permis de conducere emis ulterior de un alt stat membru în afara oricărei perioade de interdicție de a solicita un nou permis impuse persoanei vizate și, în consecință, să refuze recunoașterea valabilității acestui permis atât timp cât posesorul său nu s-a conformat condițiilor impuse în primul stat membru pentru emiterea unui nou permis ca urmare a retragerii unui permis anterior, condiții care includ examenul de aptitudine pentru conducere care atestă că motivele care au justificat retragerea menționată nu mai există.
               În aceleași împrejurări, dispozițiile menționate nu se opun ca un stat membru să refuze recunoașterea pe teritoriul său a dreptului de a conduce care rezultă dintr-un permis de conducere emis ulterior de un alt stat membru în cazul în care se stabilește pe baza unor mențiuni din acesta sau a altor informații incontestabile care provin de la statul membru care a emis permisul că, la momentul la care acesta a fost emis, posesorul său, care a făcut obiectul unei măsuri de retragere a unui permis anterior pe teritoriul primului stat membru, nu avea domiciliul stabil pe teritoriul statului membru care a emis permisul.

               2)

               Articolul 1 alineatul (2) și articolul 8 alineatele (2) și (4) din Directiva 91/439, astfel cum a fost modificată prin Regulamentul nr. 1882/2003, se opun ca un stat membru care, în conformitate cu această directivă, este obligat să recunoască dreptul de a conduce care rezultă dintr-un permis de conducere emis de un alt stat membru să suspende provizoriu acest drept, în timp ce acest din urmă stat membru verifică modul în care a fost emis permisul respectiv. În schimb, în același context, dispozițiile menționate nu se opun ca un stat membru să decidă suspendarea dreptului respectiv în cazul în care rezultă din mențiunile din permis sau din alte informații incontestabile care provin de la celălalt stat membru că, la momentul la care a fost emis acest permis, condiția privind domiciliul impusă la articolul 7 alineatul (1) litera (b) din directiva menționată nu era îndeplinită.

      (1)  JO C 249, 14.10.2006.

      JO C 281, 18.11.2006.


               8.12.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 297/1

         (2007/C 297/01)
   Ultima publicație a Curții de Justiție în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

         JO C 283, 24.11.2007

   Publicații anterioare

      JO C 269, 10.11.2007

      JO C 247, 20.10.2007

      JO C 235, 6.10.2007

      JO C 223, 22.9.2007

      JO C 211, 8.9.2007

      JO C 183, 4.8.2007

   Aceste texte sunt disponibile pe:

               EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Cauza F-49/11: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 8 martie 2012 — BE/Comisia

text:
               16.2.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 46/33

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 8 martie 2012 — BE/Comisia
   (Cauza F-49/11) (1)

   2013/C 46/68
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei a doua a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 186, 25.6.2011, p. 36.


title: Cauza C-97/14: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 30 aprilie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Gyulai Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Ungaria) – SMK kft/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-alföldi Regionális Adó Főigazgatósága, Nemzeti Adó- és Vámhivatal [Trimitere preliminară — Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată — Directiva 2006/112/CE — Articolul 52 litera (c) și articolul 55 — Stabilirea locului unei prestări de servicii — Beneficiarul serviciilor prestate identificat în scopul taxei pe valoarea adăugată în mai multe state membre — Expediere sau transport în afara statului membru în care serviciile au fost efectiv prestate]

text:
               29.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/9

         Hotărârea Curții (Camera a opta) din 30 aprilie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Gyulai Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Ungaria) – SMK kft/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-alföldi Regionális Adó Főigazgatósága, Nemzeti Adó- és Vámhivatal
   (Cauza C-97/14) (1)

   ([Trimitere preliminară - Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată - Directiva 2006/112/CE - Articolul 52 litera (c) și articolul 55 - Stabilirea locului unei prestări de servicii - Beneficiarul serviciilor prestate identificat în scopul taxei pe valoarea adăugată în mai multe state membre - Expediere sau transport în afara statului membru în care serviciile au fost efectiv prestate])
   (2015/C 213/13)
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Gyulai Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: SMK kft

      Pârâte: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-alföldi Regionális Adó Főigazgatósága, Nemzeti Adó- és Vámhivatal

      Dispozitivul

   Articolul 55 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată, în versiunea în vigoare până la 1 ianuarie 2010, trebuie interpretat în sensul că nu se aplică în împrejurări precum cele în discuție în litigiul principal, în care beneficiarul serviciilor prestate era identificat în scopuri de TVA atât în statul membru în care prestările de servicii au fost efectiv executate, cât și într-un alt stat membru, ulterior numai în acest alt stat membru, și în care bunurile mobile corporale care erau vizate de aceste prestări au făcut obiectul unei expedieri sau al unui transport în afara statului membru în care respectivele prestări au fost efectiv executate nu ca urmare a acestor prestări, ci în urma vânzării ulterioare a bunurilor menționate.

      (1)  JO C 142, 12.5.2014.


title: Cauza C-398/15: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 9 martie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Corte suprema di cassazione – Italia) – Camera di Commercio, Industria, Artigianato e Agricoltura di Lecce/Salvatore Manni [Trimitere preliminară — Date cu caracter personal — Protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea acestor date — Directiva 95/46/CE — Articolul 6 alineatul (1) litera (e) — Date care trebuie publicate în registrul societăților — Prima directivă 68/151/CEE — Articolul 3 — Dizolvarea societăţii interesate — Limitarea accesului terţilor la aceste date]

text:
               8.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 144/6

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 9 martie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Corte suprema di cassazione – Italia) – Camera di Commercio, Industria, Artigianato e Agricoltura di Lecce/Salvatore Manni
   (Cauza C-398/15) (1)

   ([Trimitere preliminară - Date cu caracter personal - Protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea acestor date - Directiva 95/46/CE - Articolul 6 alineatul (1) litera (e) - Date care trebuie publicate în registrul societăților - Prima directivă 68/151/CEE - Articolul 3 - Dizolvarea societăţii interesate - Limitarea accesului terţilor la aceste date])
   (2017/C 144/07)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Corte suprema di cassazione

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Camera di Commercio, Industria, Artigianato e Agricoltura di Lecce

      Pârât: Salvatore Manni

      Dispozitivul

   Articolul 6 alineatul (1) litera (e), articolul 12 litera (b) şi articolul 14 primul paragraf litera (a) din Directiva 95/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 24 octombrie 1995 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și libera circulație a acestor date, coroborate cu articolul 3 din Prima directivă 68/151/CEE a Consiliului din 9 martie 1968 de coordonare, în vederea echivalării, a garanțiilor impuse societăților în statele membre, în înțelesul articolului 58 al doilea paragraf din tratat, pentru protejarea intereselor asociaților sau terților, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2003/58/CE a Parlamentului European și al Consiliului din 15 iulie 2003, trebuie interpretate în sensul că, în stadiul actual al dreptului Uniunii, revine statelor membre sarcina de a stabili dacă persoanele fizice vizate la articolul 2 alineatul (1) literele (d) şi (j) din această din urmă directivă pot să solicite autorităţii însărcinate cu ţinerea registrului central, a registrului comerţului și respectiv a registrului societăţilor să verifice, pe baza unei aprecieri de la caz la caz, dacă se justifică în mod excepţional, pentru motive preponderente şi legitime referitoare la situaţia lor specială, să se limiteze, la expirarea unui termen suficient de lung după dizolvarea societăţii interesate, accesul la datele cu caracter personal care le privesc, înscrise în acest registru, la terţii care justifică un interes special în consultarea datelor respective.

      (1)  JO C 354, 26.10.2015


title: Cauza C-72/16: Ordonanța președintelui Curții din 30 noiembrie 2016 [cerere de decizie preliminară a High Court of Justice Queen’s Bench Division (Administrative Court) – Regatul Unit] – The Queen, la cererea: Prospector Offshore Drilling SA și alții/Her Majesty’s Treasury, Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

text:
               20.3.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 86/21

         Ordonanța președintelui Curții din 30 noiembrie 2016 [cerere de decizie preliminară a High Court of Justice Queen’s Bench Division (Administrative Court) – Regatul Unit] – The Queen, la cererea: Prospector Offshore Drilling SA și alții/Her Majesty’s Treasury, Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs
   (Cauza C-72/16) (1)

   (2017/C 086/25)
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 136, 18.4.2016.


title: Cauza C-553/13: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 5 martie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Tallinna Ringkonnakohus – Estonia) – Tallinna Ettevõtlusamet/Statoil Fuel & Retail Eesti AS [Trimitere preliminară — Impozite indirecte — Accize — Directiva 2008/118/CE — Articolul 1 alineatul (2) — Combustibil lichid accizabil — Taxă pe vânzările cu amănuntul — Noțiunea „scop specific” — Afectare prestabilită — Organizarea transportului în comun pe teritoriul unui oraș]

text:
               27.4.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/13

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 5 martie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Tallinna Ringkonnakohus – Estonia) – Tallinna Ettevõtlusamet/Statoil Fuel & Retail Eesti AS
   (Cauza C-553/13) (1)

   ([Trimitere preliminară - Impozite indirecte - Accize - Directiva 2008/118/CE - Articolul 1 alineatul (2) - Combustibil lichid accizabil - Taxă pe vânzările cu amănuntul - Noțiunea „scop specific” - Afectare prestabilită - Organizarea transportului în comun pe teritoriul unui oraș])
   (2015/C 138/16)
   Limba de procedură: estona

      Instanța de trimitere

   Tallinna Ringkonnakohus

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Tallinna Ettevõtlusamet

      Pârât: Statoil Fuel & Retail Eesti AS

      Dispozitivul

   Articolul 1 alineatul (2) din Directiva 2008/118/CE a Consiliului din 16 decembrie 2008 privind regimul general al accizelor și de abrogare a Directivei 92/12/CEE trebuie interpretat în sensul că nu permite să se considere că o taxă precum cea în discuție în litigiul principal, în măsura în care se aplică vânzărilor cu amănuntul de combustibil lichid accizabil, urmărește un scop specific în sensul acestei dispoziții atunci când vizează finanțarea organizării transportului în comun pe teritoriul colectivității care impune această taxă și când respectiva colectivitate, indiferent de existența taxei menționate, are obligația să execute și să finanțeze această activitate, chiar dacă veniturile din taxa amintită au fost utilizate exclusiv pentru realizarea activității respective. În consecință, dispoziția menționată trebuie interpretată în sensul că se opune unei reglementări naționale precum cea în discuție în litigiul principal, care instituie o astfel de taxă pe vânzările cu amănuntul de combustibil lichid accizabil.

      (1)  JO C 15, 18.1.2014.


title: Cauza T-1/13: Acțiune introdusă la 4 ianuarie 2013 — Advance Magazine Publishers/OAPI — Montres Tudor (GLAMOUR)

text:
               23.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 86/18

         Acțiune introdusă la 4 ianuarie 2013 — Advance Magazine Publishers/OAPI — Montres Tudor (GLAMOUR)
   (Cauza T-1/13)
   2013/C 86/29
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Advance Magazine Publishers, Inc. (New York, Statele Unite) (reprezentanți: T. Raab, H. Lauf și V. Ahmann, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Montres Tudor SA (Geneva, Elveția)

      Concluziile

               —

               Anularea totală a Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 10 octombrie 2012 în cauza nr. R 0231/2012-2;

               —

               obligarea pârâtului și a celeilalte părți din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta.

      Marca comunitară vizată: marca verbală „GLAMOUR”, cererea de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 9 380 916.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Marca sau semnul invocat: înregistrarea internațională cu efect pe teritoriul Comunității „TUDOR GLAMOUR”, pentru produse din clasa 14.

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția pentru toate produsele contestate.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului.


title: Cauza C-251/09: Acțiune introdusă la 7 iulie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Cipru

text:
               26.9.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 233/5

         Acțiune introdusă la 7 iulie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Cipru
   (Cauza C-251/09)
   2009/C 233/09
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: C. Zadra și I. Khatzigiannis)

      Pârâtă: Republica Cipru

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că Republica Cipru nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 4 alineatul (2) și al articolului 31 alineatul (1) din Directiva 93/38/CEE (1) și al articolului 1 alineatul (1) din Directiva 92/13/CEE (2);

               —

               obligarea Republicii Cipru la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Se consideră că Archi Ilektrismou Kyprou (Autoritatea pentru energie electrică din Cipru) a încălcat Directivele 93/38/CEE și 92/13/CEE în cadrul procedurii de atribuire, cu numărul de referință 40/2005, a unui contract privind proiectarea, livrarea și construcția celei de a patra unități a centralei termice din Vasilikos.
   Comisia apreciază că încălcarea articolului 4 alineatul (2) și a articolului 31 alineatul (1) din Directiva 93/38 se datorează motivelor respingerii ofertei autorului plângerii și admiterii celei a celuilalt ofertant în temeiul unui criteriu care nu este clar prevăzut în anunțul de participare.
   În ceea ce privește încălcarea Directivei 92/13, Comisia apreciază, în primul rând, că, în măsura în care autoritatea contractantă a creat ea însăși, prin propriul comportament, o situație de incertitudine în ceea ce privește interpretarea care trebuie dată motivelor care au condus la respingerea ofertei autorului plângerii, aceasta a încălcat Directiva 92/13, interpretată în lumina obiectivului de eficacitate prevăzut de aceasta, și, în al doilea rând, că autoritatea contractantă nu poate să își justifice decizia printr-o simplă trimitere la rapoartele de evaluare.

      (1)  Directiva 93/38/CEE a Consiliului din 14 iunie 1993 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții în sectoarele apei, energiei, transporturilor și telecomunicațiilor (JO L 199, p. 84).

      (2)  Directiva 92/13/CEE a Consiliului din 25 februarie 1992 privind coordonarea actelor cu putere de lege și actelor administrative referitoare la aplicarea normelor comunitare cu privire la procedurile de achiziții publice ale entităților care desfășoară activități în sectoarele apei, energiei, transporturilor și telecomunicațiilor (JO L 76, p. 14, Ediție specială, 06/vol. 2, p. 43).


title: Cauza T-346/16: Ordonanța Tribunalului din 20 iunie 2017 – CSL Behring/EUIPO – Vivatrex (Vivatrex) („Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative Vivatrex — Decădere din drepturi a titularului mărcii Uniunii Europene anterioare — Nepronunțare asupra fondului”)

text:
               14.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/21

         Ordonanța Tribunalului din 20 iunie 2017 – CSL Behring/EUIPO – Vivatrex (Vivatrex)
   (Cauza T-346/16) (1)

   ((„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative Vivatrex - Decădere din drepturi a titularului mărcii Uniunii Europene anterioare - Nepronunțare asupra fondului”))
   (2017/C 269/30)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: CSL Behring AG (Berna, Elveția) (reprezentanți: M. Best, U. Pfleghar și S. Schäffner, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: A. Lukošiūtė, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă în faţa Tribunalului: Vivatrex GmbH (Aachen, Germania) (reprezentant: F. Stangl, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 27 aprilie 2016 (cauzele conexate R 1263/2015-4 și R 1221/2015-4) privind o procedură de opoziție între CSL Behring și Vivatrex

      Dispozitivul

               1)

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2)

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 305, 22.8.2016.