               2.12.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 325/21

         Cerere pentru un aviz consultativ al Curții de Justiție a AELS înaintată de Héraðsdómur Reykjavíkur la data de 26 martie 2010 în cauza Þór Kolbeinsson/statul islandez
   (Cauza E-2/10)
   2010/C 325/05
   S-a înaintat o cerere Curții de Justiție a AELS de către Héraðsdómur Reykjavíkur (instanța districtuală din Reykjavik) prin scrisoarea din 26 martie 2010, înregistrată la grefa Curții la data de 6 aprilie 2010, vizând emiterea unui aviz consultativ în cauza Þór Kolbeinsson/statul islandez cu privire la următoarele chestiuni:

               1.

               Este compatibil cu dispozițiile Directivei 89/391/CEE a Consiliului din 12 iunie 1989 privind punerea în aplicare de măsuri pentru promovarea îmbunătățirii securității și sănătății lucrătorilor la locul de muncă și ale Directivei 92/57/CEE a Consiliului din 24 iunie 1992 privind cerințele minime de securitate și sănătate care se aplică pe șantierele temporare sau mobile [a opta directivă specială în sensul articolului 16 alineatul (1) din Directiva 89/391/CEE] ca un lucrător, din cauza propriei neglijențe concurente, să poată fi considerat responsabil pentru prejudiciile suferite ca urmare a unui accident la locul de muncă, în situația în care s-a stabilit că angajatorul nu a respectat, din proprie inițiativă, normele privind securitatea și condițiile de la locul de muncă?

               2.

               În cazul în care răspunsul la întrebarea anterioară este negativ, este statul islandez responsabil să acorde despăgubiri unui lucrător care a avut un accident la locul de muncă și care a trebuit, în mod contrar directivelor menționate mai sus, să suporte parțial sau total prejudiciile suferite, cauzate de propria neglijență concurentă, din cauză că statul nu a pus corect în aplicare directivele respective în legislația islandeză?


title: Cauza C-58/08: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 8 iunie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) — Regatul Unit) — The Queen la cererea: Vodafone Ltd, Telefónica O2 Europe plc, T-Mobile International AG, Orange Personal Communications Services Ltd/Secretary of State for Business, Enterprise and Regulatory Reform [Regulamentul (CE) nr. 717/2007 — Roamingul în rețelele publice de telefonie mobilă în interiorul Comunității — Validitate — Temei juridic — Articolul 95 CE — Principiile proporționalității și subsidiarității]

text:
               31.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/4

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 8 iunie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) — Regatul Unit) — The Queen la cererea: Vodafone Ltd, Telefónica O2 Europe plc, T-Mobile International AG, Orange Personal Communications Services Ltd/Secretary of State for Business, Enterprise and Regulatory Reform
   (Cauza C-58/08) (1)

   (Regulamentul (CE) nr. 717/2007 - Roamingul în rețelele publice de telefonie mobilă în interiorul Comunității - Validitate - Temei juridic - Articolul 95 CE - Principiile proporționalității și subsidiarității)
   2010/C 209/04
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: The Queen la cererea: Vodafone Ltd, Telefónica O2 Europe plc, T-Mobile International AG, Orange Personal Communications Services Ltd

      Pârât: Secretary of State for Business, Enterprise and Regulatory Reform

      Cu participarea: Office of Communications, Hutchison 3G UK Ltd, GSM Association

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division — Validitatea Regulamentului (CE) nr. 717/2007 al Parlamentului European și al Consiliului din 27 iunie 2007 privind roaming-ul în rețelele publice de telefonie mobilă în interiorul Comunității și de modificare a Directivei 2002/21/CE (JO L 171, p. 32) — Alegerea temeiului juridic — Validitatea articolului 4 alineatul (2) litera (a) și a articolului 6 alineatul (3)din regulament, care stabilesc un tarif maxim pentru apelurile în roaming, în raport cu principiile proporționalității și subsidiarității

      Dispozitivul

   Examinarea întrebărilor adresate nu a evidențiat elemente de natură să afecteze validitatea Regulamentului (CE) nr. 717/2007 al Parlamentului European și al Consiliului din 27 iunie 2007 privind roamingul în rețelele publice de telefonie mobilă în interiorul Comunității și de modificare a Directivei 2002/21/CE.

      (1)  JO C 107, 26.4.2008.


title: Cauza T-403/12: Hotărârea Tribunalului din 13 octombrie 2015 – Intrasoft International/Comisia („Achiziții publice de servicii — Procedură de cerere de ofertă — Asistență tehnică acordată administrației vamale din Serbia în cadrul modernizării sistemului vamal — Conflict de interese — Respingerea ofertei unui ofertant de către delegația Uniunii în Republica Serbia — Respingere implicită a reclamației formulate împotriva respingerii ofertei”)

text:
               30.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 398/32

         Hotărârea Tribunalului din 13 octombrie 2015 – Intrasoft International/Comisia
   (Cauza T-403/12) (1)

   ((„Achiziții publice de servicii - Procedură de cerere de ofertă - Asistență tehnică acordată administrației vamale din Serbia în cadrul modernizării sistemului vamal - Conflict de interese - Respingerea ofertei unui ofertant de către delegația Uniunii în Republica Serbia - Respingere implicită a reclamației formulate împotriva respingerii ofertei”))
   (2015/C 398/41)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Intrasoft International SA (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentant: S. Pappas, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Erlbacher și E. Georgieva, agenți)

      Obiectul

   Pe de o parte, o cerere de anulare a scrisorii din 10 august 2012 a Comisiei, acționând prin intermediul Delegației Uniunii Europene în Republica Serbia, în care se arată că contractul de achiziții publice de servicii privind procedura de cerere de ofertă EuropeAid/131367/C/SER/RS, intitulată „Asistență tehnică acordată administrației vamale din Serbia în cadrul modernizării sistemului vamal” (JO 2011/S 160-262712), nu putea fi atribuit consorțiului din care făcea parte Intrasoft International SA, și, pe de altă parte, o cerere de anulare a unei pretinse decizii implicite de respingere a reclamației formulate de reclamantă împotriva scrisorii din 10 august 2012.

      Dispozitivul

               1)

               Anulează decizia de respingere a ofertei consorțiului din care făcea parte Intrasoft International SA, cuprinsă în scrisoarea din 10 august 2012 redactată de Delegația Uniunii Europene în Republica Serbia în calitate de autoritate contractantă subdelegată a Comisiei Europene, referitoare la procedura de cerere de ofertă EuropeAid/131367/C/SER/RS, intitulată „Asistență tehnică acordată administrației vamale din Serbia în cadrul modernizării sistemului vamal”.

               2)

               Respinge acțiunea cu privire la restul motivelor.

               3)

               Obligă Comisia la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor aferente procedurii privind măsurile provizorii.

      (1)  JO C 343, 10.11.2012.


title: Cauza C-366/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Oberlandesgericht München la 11 august 2008 — Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs eV/Adolf Darbo AG

text:
               25.10.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 272/12

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Oberlandesgericht München la 11 august 2008 — Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs eV/Adolf Darbo AG
   (Cauza C-366/08)
   (2008/C 272/21)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Oberlandesgericht München
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs eV

      Pârâtă: Adolf Darbo AG
   Întrebările preliminare

               1)

               Noțiunea „gemuri cu conținut scăzut de zahăr” prevăzută în partea A din anexa III la Directiva 95/2/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 20 februarie 1995 privind aditivii alimentari, alții decât coloranții și îndulcitorii (1) trebuie interpretată în sensul că se referă și la gemuri având denumirea „gem extra”?

               2)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare:

                           a)

                           Cum trebuie interpretată noțiunea „gemuri cu conținut scăzut de zahăr” prevăzută în partea A din anexa III la Directiva 95/2/CE?

                           b)

                           Această noțiune trebuie interpretată în special în sensul că se referă și la gemuri având denumirea „gem extra” și care prezintă un conținut de substanță solidă uscată de 58 %?

               3)

               În cazul unor răspunsuri afirmative la prima întrebare și la a doua întrebare punctul b):
               Punctul II a doua teză din anexa I la Directiva 2001/113/CE a Consiliului din 20 decembrie 2001 privind gemurile, jeleurile și marmeladele de fructe, precum și piureul de castane îndulcit, destinate alimentației umane (2) trebuie interpretat în sensul că se poate autoriza denumirea „gem extra” și pentru gemuri care prezintă un conținut de substanță solidă de sub 60 % atunci când, în cazul unor asemenea gemuri, nu sunt impuse condiții mai puțin stricte pentru denumirea „gem”?

      (1)  JO L 61, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 16, p. 3.

      (2)  JO 2002 L 10, p. 67, Ediție specială, 13/vol. 33, p. 118.


title: Cauza C-565/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunalul Sibiu (România) la data de 10 noiembrie 2011 — Mariana Irimie/Administrația Finanțelor Publice Sibiu, Administrația Fondului pentru Mediu

text:
               28.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 25/34

      Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunalul Sibiu (România) la data de 10 noiembrie 2011 — Mariana Irimie/Administrația Finanțelor Publice Sibiu, Administrația Fondului pentru Mediu
      (Cauza C-565/11)
      (2012/C 25/66)
      Limba de procedură: româna

         Instanța de trimitere

      Tribunalul Sibiu

         Părțile din acțiunea principală

         Reclamantă: Mariana Irimie

         Pârâte: Administrația Finanțelor Publice Sibiu, Administrația Fondului pentru Mediu

         Întrebarea preliminară

      Principiul echivalenței, efectivității și proporționalității remediilor pentru încălcările dreptului comunitar ocazionate particularilor prin aplicarea unei legislații neconforme cu dreptul comunitar, rezultat din jurisprudența Curții de Justiție a Comunității Europene, coroborat cu dreptul de proprietate instituit de articolul 6 din Tratatul privind Uniunea Europeană [și de] articolul 17 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene pot fi interpretate ca opunându-se unor dispoziții de drept intern care restrâng cuantumul prejudiciului susceptibil de a fi recuperat de particularul al cărui drept a fost încălcat?


title: Cauza T-201/06: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 10 septembrie 2008 — Gerson/OAPI (Filtru pentru zugrăvit, parțial de culoare galbenă) ( Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare tridimensionale — Filtru pentru zugrăvit, parțial de culoare galbenă — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 )

text:
               25.10.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 272/21

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 10 septembrie 2008 — Gerson/OAPI (Filtru pentru zugrăvit, parțial de culoare galbenă)
   (Cauza T-201/06) (1)

   („Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare tridimensionale - Filtru pentru zugrăvit, parțial de culoare galbenă - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94’)
   (2008/C 272/38)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Louis M. Gerson Co., Inc. (Middleboro, Massachusetts, Statele Unite) (reprezentant: M. Edenborough, barrister)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: Ó. Mondéjar Ortuño, agent)
   Obiectul
   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 15 mai 2006 (cauza R 1387/2005-2) privind o cerere de înregistrare ca marcă comunitară a unui semn tridimensional, compus dintr-un filtru pentru zugrăvit de culoare galbenă în partea dinspre vârf
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Louis M. Gerson Co., Inc. la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 224, 16.9.2006.


title: Cauza C-47/08: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 24 mai 2011 — Comisia Europeană/Regatul Belgiei (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Articolul 43 CE — Libertatea de stabilire — Notari — Condiție de cetățenie — Articolul 45 CE — Participarea la exercitarea autorității publice — Directiva 89/48/CEE)

text:
               9.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 204/2

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 24 mai 2011 — Comisia Europeană/Regatul Belgiei
   (Cauza C-47/08) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Articolul 43 CE - Libertatea de stabilire - Notari - Condiție de cetățenie - Articolul 45 CE - Participarea la exercitarea autorității publice - Directiva 89/48/CEE)
   2011/C 204/02
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: J.-P. Keppenne, H. Støvlbæk și G. Zavvos, agenți)

      Intervenient în susținerea reclamantei: Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentant: S. Ossowski, agent)

      Pârât: Regatul Belgiei (reprezentanți: C. Pochet, L. Van den Broeck, agenți, și H. Gilliams, L. Goossens, avocați)

      Interveniente în susținerea pârâtului: Republica Cehă (reprezentant: M. Smolek, agent), Republica Franceză (reprezentanți: G. de Bergues și B. Messmer, agenți), Republica Letonia (reprezentanți: L. Ostrovska, K. Drēviņa și J. Barbale, agenți), Republica Lituania (reprezentant: D. Kriaučiūnas, agent), Republica Ungară (reprezentanți: J. Fazekas, R. Somssich, K. Veres și M. Fehér, agenți), Republica Slovacă (reprezentanți: J. Čorba și B. Ricziová, agenți)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolelor 43 CE și 45 CE — Reglementare națională care subordonează accesul la profesia de notar și exercitarea acesteia unei condiții de cetățenie — Obstacol în calea libertății de stabilire — Sfera de aplicare a excepției legate de activitățile asociate exercitării autorității publice — Necesitatea unei participări directe și specifice la o astfel de exercitare — Netranspunerea, în ceea ce privește profesia de notar, a Directivei 89/48/CE a Consiliului din 21 decembrie 1988 privind sistemul general de recunoaștere a diplomelor de învățământ superior acordate pentru formarea profesională cu durata minimă de trei ani (JO 1989, L 19, p. 16, Ediție specială, 05/vol. 2, p. 76)

      Dispozitivul

               1.

               Prin impunerea unei condiții de cetățenie pentru accesul la profesia de notar, Regatul Belgiei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 43 CE.

               2.

               Respinge în rest acțiunea.

               3.

               Comisia Europeană, Regatul Belgiei, Republica Cehă, Republica Franceză, Republica Letonia, Republica Lituania, Republica Ungară, Republica Slovacă și Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 128, 24.5.2008.


title: Cauza C-34/12 P: Recurs introdus la 24 ianuarie 2012 de Idromacchine Srl și alții împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 8 noiembrie 2011 în cauza T-88/09, Idromacchine Srl și alții/Comisia

text:
               24.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 89/15

         Recurs introdus la 24 ianuarie 2012 de Idromacchine Srl și alții împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 8 noiembrie 2011 în cauza T-88/09, Idromacchine Srl și alții/Comisia
   (Cauza C-34/12 P)
   2012/C 89/23
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurenți: Idromacchine Srl, Alessandro Capuzzo, Roberto Capuzzo (reprezentanți: W. Viscardini și G. Donà, avocați)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană

      Concluziile recurenților

               —

               Anularea în parte a Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 8 noiembrie 2011, pronunțată în cauza T-88/09, în măsura în care prin aceasta:

                           —

                           nu s-a recunoscut un prejudiciu material suferit de Idromacchine;

                           —

                           s-a recunoscut Idromacchine un prejudiciu moral derizoriu;

                           —

                           nu s-a recunoscut un prejudiciu moral suferit de domnii Capuzzo;

                           —

                           admiterea aferentă a concluziilor prezentate de recurenți în primă instanță.

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată aferente celor două proceduri.

      Motivele și principalele argumente

   Recurenții invocă următoarele erori de drept săvârșite de Tribunal:

               I.

               Eroare vădită, care rezultă din actele de procedură, prin faptul că a reținut că stabilirea caracterului greșit al faptelor prejudiciabile atribuite Idromacchine nu face obiectul acțiunii;

               II.

               Motivare insuficientă și, în consecință, greșită privind respingerea criticilor referitoare la încălcarea obligației de diligență și a dreptului la apărare;

               III.

               Denaturare vădită, care rezultă din actele de procedură, a situației de fapt și a probelor în ceea ce privește prejudiciul material — Încălcarea normelor aplicabile sarcinii probei — Erori de motivare;

               IV.

               Încălcarea obligației de motivare, a principiilor proporționalității și nediscriminării și denegare de dreptate în ceea ce privește criteriile de cuantificare a prejudiciului moral recunoscut că a fost suferit de Idromacchine;

               V.

               Încălcarea principiului nediscriminării, nemotivare, inexactitate materială vădită care rezultă din actele de procedură, în ceea ce privește nerecunoașterea unei reparații pentru prejudiciul moral suferit de domnii Capuzzo.


title: Cauza T-399/12: Acțiune introdusă la 6 septembrie 2012 — Cosma Moden/OAPI — s.Oliver Bernd Freier (COSMA)

text:
               27.10.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 331/31

      Acțiune introdusă la 6 septembrie 2012 — Cosma Moden/OAPI — s.Oliver Bernd Freier (COSMA)
      (Cauza T-399/12)
      (2012/C 331/59)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

         Părțile

         Reclamantă: Cosma Moden GmbH & Co. KG (Emsdetten, Germania) (reprezentant: J. Meyer, avocat)

         Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

         Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: s.Oliver Bernd Freier GmbH & Co. KG (Rottendorf, Germania)

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 4 iulie 2012 în cauza R 2010/2010-4 privind cererea de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 6 593 479 și modificarea acesteia în sensul admiterii căii de atac și, prin urmare, de asemenea, al respingerii în rest a opoziției;

                  —

                  obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate în cursul procedurii căii de atac.

         Motivele și principalele argumente

         Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta

         Marca comunitară vizată: marca figurativă care conține elementul verbal „COSMA” pentru produse și servicii din clasele 24, 25 și 35 — cererea de înregistrarea a unei mărci comunitare nr. 6 593 479

         Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: s.Oliver Bernd Freier GmbH & Co. KG

         Marca sau semnul invocat: marca figurativă care conține elementul verbal „comma,” și marca verbală națională „comma,”, pentru produse și servicii din clasele 3, 6, 9, 14, 18, 20, 25, 26, 28 și 35

         Decizia diviziei de opoziție: admite în parte opoziția

         Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

         Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009


title: Cauza C-136/12: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 18 iulie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Consiglio di Stato — Italia) — Consiglio Nazionale dei Geologi/Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato și Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato/Consiglio Nazionale dei Geologi (Articolul 267 al treilea paragraf TFUE — Întinderea obligației de trimitere a instanțelor de ultim grad de jurisdicție — Articolul 101 TFUE — Cod deontologic al unui ordin profesional care interzice aplicarea de tarife care nu corespund demnității profesiei)

text:
               7.9.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 260/13

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 18 iulie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Consiglio di Stato — Italia) — Consiglio Nazionale dei Geologi/Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato și Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato/Consiglio Nazionale dei Geologi
   (Cauza C-136/12) (1)

   (Articolul 267 al treilea paragraf TFUE - Întinderea obligației de trimitere a instanțelor de ultim grad de jurisdicție - Articolul 101 TFUE - Cod deontologic al unui ordin profesional care interzice aplicarea de tarife care nu corespund demnității profesiei)
   2013/C 260/22
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Consiglio di Stato

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: Consiglio Nazionale dei Geologi, Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato

      Pârâte: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato, Consiglio Nazionale dei Geologi

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Consiglio di Stato — Interpretarea articolului 267 al treilea paragraf TFUE — Conținutul obligației de trimitere ce revine instanțelor naționale de ultim grad — Noțiunea „încălcare gravă și vădită a dreptului Uniunii” — Norme și principii procedurale ale unui stat membru care interzic unei instanțe naționale, pe de o parte, să sesizeze Curtea cu întrebări vădit inadmisibile formulate de o parte și, pe de altă parte, să reformuleze din oficiu aceste întrebări — Interpretarea articolului 101 TFUE, a Regulamentului (CEE) nr. 2137/85 al Consiliului din 25 iulie 1985 privind Grupul European de Interes Economic (GEIE) (JO L 199, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 83), a Directivei 2005/36/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 septembrie 2005 privind recunoașterea calificărilor profesionale (JO L 255, p. 22, Ediție specială, 05/vol. 8, p. 3) precum și a Directivei 2006/123/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 decembrie 2006 privind serviciile în cadrul pieței interne (JO L 376, p. 36, Ediție specială, 13/vol. 58, p. 50) — Cod deontologic al unui ordin profesional care interzice aplicarea unor tarife care nu corespund demnității profesiei („decoro e dignità professionale”) precum și cantității și calității prestațiilor furnizate — Aplicarea unor norme naționale în materie de concurență mai stricte decât cele ale Uniunii

      Dispozitivul

               1.

               Articolul 267 al treilea paragraf TFUE trebuie interpretat în sensul că numai instanței de trimitere îi revine sarcina de a stabili și de a formula întrebările preliminare cu privire la interpretarea dreptului Uniunii pe care le consideră necesare pentru soluționarea litigiului principal. Normele naționale care ar avea ca efect să aducă atingere acestei competențe trebuie să fie lăsate neaplicate.

               2.

               Normele precum cele prevăzute de Codul deontologic privind exercitarea profesiei de geolog în Italia, aprobat de Consiglio nazionale dei geologi la 19 decembrie 2006 și modificat ultima dată la 24 martie 2010, care prevăd drept criteriu de stabilire a onorariilor geologilor, în afară de calitatea și de importanța prestării serviciului, demnitatea profesiei, constituie o decizie a unei asocieri de întreprinderi, în sensul articolului 101 alineatul (1) TFUE, care poate avea ca efect restrângerea concurenței în cadrul pieței interne. Revine instanței de trimitere sarcina să aprecieze, având în vedere contextul global în care își produce efectele acest cod, inclusiv luând în considerare ansamblul cadrului juridic național, precum și practica aplicării codului menționat de către Ordinul Național al Geologilor, dacă efectul respectiv se produce în speță. Instanța de trimitere trebuie de asemenea să verifice dacă, în lumina ansamblului elementelor pertinente de care dispune, normele cuprinse în acest cod, în special în măsura în care recurg la criteriul privind demnitatea profesiei, pot fi considerate necesare pentru punerea în aplicare a obiectivului legitim referitor la garanțiile acordate consumatorilor serviciilor geologilor.

      (1)  JO C 151, 26.5.2012.


title: Cauza T-377/10: Hotărârea Tribunalului din 18 noiembrie 2013 — Preparados Alimenticios/OAPI — Rila Feinkost-Importe (Jambo Afrika) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale Jambo Afrika — Mărci comunitare figurative anterioare JUMBO, JUMBO CUBE, JUMBO MARINADE, JUMBO NOKKOS, JUMBO ROF, JUMBO CHORBA MOUTON-MUTTON, JUMBO Aroma All purpose seasoning Condiment — Mărci naționale figurative anterioare JUMBO — Marca verbală anterioară neînregistrată JUMBO — Motiv relativ de refuz — Lipsa unui risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               11.1.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 9/22

         Hotărârea Tribunalului din 18 noiembrie 2013 — Preparados Alimenticios/OAPI — Rila Feinkost-Importe (Jambo Afrika)
   (Cauza T-377/10) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale Jambo Afrika - Mărci comunitare figurative anterioare JUMBO, JUMBO CUBE, JUMBO MARINADE, JUMBO NOKKOS, JUMBO ROF, JUMBO CHORBA MOUTON-MUTTON, JUMBO Aroma All purpose seasoning Condiment - Mărci naționale figurative anterioare JUMBO - Marca verbală anterioară neînregistrată JUMBO - Motiv relativ de refuz - Lipsa unui risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2014/C 9/34
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Preparados Alimenticios, SA (L’Hospitalet de Llobregat, Spania) (reprezentant: D. Pellisé Urquiza, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: P. Geroulakos, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Rila Feinkost-Importe GmbH & Co. KG (Stemwede-Levern, Germania) (reprezentant: T. Weeg, avocat)

      Obiectul

   Acține formulată împotriva deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 9 iunie 2010 (cauza R 1144/2009-1), privind o procedură de opoziție între Preparados Alimenticios, SA și Rila Feinkost-Importe GmbH & Co. KG

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Preparados Alimenticios, SA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 301, 6.11.2010.


title: Cauza T-161/11: Acțiune introdusă la 15 martie 2011 — High Tech/OAPI — Vitra Collections (Forma unui scaun)

text:
               7.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 139/26

         Acțiune introdusă la 15 martie 2011 — High Tech/OAPI — Vitra Collections (Forma unui scaun)
   (Cauza T-161/11)
   2011/C 139/50
   Limba în care a fost formulată acțiunea: italiana

      Părțile

      Reclamantă: High Tech Srl (Milano, Italia) (reprezentanți: G. Floridia și R. Floridia, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Vitra Collections AG

      Concluziile reclamantei

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea deciziei atacate și declararea nulității mărcii comunitare.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: marca figurativă tridimensională având ca obiect „Alu chair” (marca comunitară nr. 2298420), pentru produse din clasa 20

      Titularul mărcii comunitare: Vitra Collections, AG

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: reclamanta

      Motivarea cererii de declarare a nulității: încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (e) punctul (iii) din Regulamentul nr. 207/2009. Reclamanta a invocat, de asemenea, nulitatea mărcii, întemeiată pe presupunerea că înregistrarea acesteia are drept scop excluderea reclamantei de pe piața obiectelor de design care au intrat în domeniul public, fiind astfel o înregistrare cu rea-credință.

      Decizia diviziei de anulare: respinge cererea de declarare a nulității

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: interpretarea și aplicarea incorectă a articolului 7 alineatul (1) litera (e) punctul (iii) și a articolului 52 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza F-9/10: Acțiune introdusă la 29 ianuarie 2010 — AC/Consiliul

text:
               1.5.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 113/79

         Acțiune introdusă la 29 ianuarie 2010 — AC/Consiliul
   (Cauza F-9/10)
   2010/C 113/116
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: AC (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: S. Rodriguez și C. Bernard-Glanz, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei de a nu îl include pe reclamant în lista funcționarilor promovați la gradul AD13 în cadrul exercițiului de promovare 2009, precum și obligarea pârâtului la repararea prejudiciului moral suferit de reclamant

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei autorității împuternicite să facă numiri de a nu îl include pe reclamant în lista funcționarilor promovați la gradul AD13 în cadrul exercițiului de promovare 2009, astfel cum reiese această decizie din Comunicarea către personal nr. 94/09 din 27 aprilie 2009;

               —

               anularea în măsura în care este necesar a deciziei AIPN prin care se respinge reclamația reclamantului;

               —

               obligarea pârâtei la acordarea către reclamant a sumei de cinci mii de euro pentru repararea prejudiciului moral suferit;

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza F-95/05: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 13 decembrie 2007 — N/Comisia Comunităților Europene (Funcție publică — Agenți temporari — Recrutare — Post de șef al Departamentului Administrativ — Țări terțe — Aviz nefavorabil al serviciului medical)

text:
               26.1.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/52

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 13 decembrie 2007 — N/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza F-95/05) (1)

   (Funcție publică - Agenți temporari - Recrutare - Post de șef al Departamentului Administrativ - Țări terțe - Aviz nefavorabil al serviciului medical)
   (2008/C 22/98)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: N (Bruxelles) (reprezentanți: inițial K.H. Hagenaar, avocat, ulterior J. van Drooghenbroeck și T. Demaseure, avocați, în final I. Kletzlen, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: J. Currall și K. Herrmann, agenți)
   Obiectul
   Pe de o parte, anularea deciziei Comisiei de a nu recruta reclamanta în calitate de agent temporar pentru postul de șef al Departamentului Administrativ în Guineea Conakry ca urmare a avizului nefavorabil al serviciului medical, iar, pe de altă parte, o cerere de daune interese.
   Dispozitivul

               1)

               Anulează decizia directorului Direcției K „Serviciu extern” al Direcției Generale „Relații externe” a Comisiei Comunităților Europene din 15 aprilie 2005 prin care reclamanta este informată că nu va fi recrutată în calitate de șef al Departamentului Administrativ al Delegației situate în Guineea.

               2)

               Respinge acțiunea în rest.

               3)

               Obligă Comisia Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 10, 14.1.2006, p. 22 (cauză întregistrată inițial sub nr. T-377/05 la Tribunalul de Primă Instanță al Comunităților Europene și transferată la Tribunalul Funcției Publice a Uniunii Europene prin ordonanța din 15.12.2005).


title: Cauza T-595/11 P: Hotărârea Tribunalului din 13 decembrie 2012 — A/Comisia ( „Recurs — Funcție publică — Funcționari — Asigurări sociale — Boală profesională — Invaliditate permanentă totală — Acces la dosarul individual — Rambursarea cheltuielilor de călătorie — Cerere de daune-interese” )

text:
               9.2.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/21

         Hotărârea Tribunalului din 13 decembrie 2012 — A/Comisia
   (Cauza T-595/11 P) (1)

   (Recurs - Funcție publică - Funcționari - Asigurări sociale - Boală profesională - Invaliditate permanentă totală - Acces la dosarul individual - Rambursarea cheltuielilor de călătorie - Cerere de daune-interese)
   2013/C 38/36
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: A (P., Franța) (reprezentanți: B. Cambier, A. Paternostre și L. Levi, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall și J. Baquero Cruz, agenți)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera a treia) din 14 septembrie 2011, A/Comisia (F-12/09, nepublicată încă în Repertoriu), având ca obiect anularea acestei hotărâri

      Dispozitivul

               1.

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra recursului în partea în care acesta privește Hotărârea Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera a treia) din 14 septembrie 2011, A/Comisia (F-12/09, nepublicată încă în Repertoriu), în măsura în care aceasta privește cererea de anulare a Deciziei din 28 aprilie 2008 cu privire la refuzul de a plăti indemnizația provizorie prevăzută la articolul 19 alineatul (4) din Reglementarea comună [privind asigurarea împotriva riscurilor de accident și de boală profesională ale funcționarilor Uniunii Europene] și de a aplica dispozițiile articolului 73 alineatul (2) litera (b) din Statutul funcționarilor, precum și cererea de obligare a Comisiei la plata indemnizației prevăzute la acest articol.

               2.

               Respinge în rest recursul.

               3.

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 49, 18.2.2012.


title: Cerere înaintată de Héraðsdómur Reykjavíkur, la 14 septembrie 2012 , pentru un aviz consultativ al Curții de Justiție a AELS în cauza Yngvi Harðarson/Askar Capital hf. (Cauza E-10/12)

text:
               31.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 29/5

         Cerere înaintată de Héraðsdómur Reykjavíkur, la 14 septembrie 2012, pentru un aviz consultativ al Curții de Justiție a AELS în cauza Yngvi Harðarson/Askar Capital hf.
   (Cauza E-10/12)
   2013/C 29/06
   Prin scrisoarea din 14 septembrie 2012, Héraðsdómur Reykjavíkur (instanța districtuală din Reykjavik) a înaintat o cerere Curții de Justiție a AELS, înregistrată la grefa Curții la 14 septembrie 2012, pentru obținerea unui aviz consultativ în cauza Yngvi Harðarson/Askar Capital hf., cu privire la următoarea întrebare:
   În anumite situații, precum procedura de faliment sau o scindare în entități asemănătoare a unei societăți cu răspundere limitată, ar trebui ca Directiva 91/533/CEE a Consiliului din 14 octombrie 1991 privind obligația angajatorului de a informa lucrătorii asupra condițiilor aplicabile contractului sau raportului de muncă să fie interpretată în sensul că orice compensație acordată unui lucrător se determină în baza unui contract de muncă încheiat în formă scrisă, în cazul în care lucrătorului în cauză nu i-a fost înmânat, în termenele prevăzute de articolul 5 al directivei, niciun document scris care să precizeze modificările, temporare sau permanente, aduse principalelor elemente ale contractului de muncă sau ale raportului de muncă existent între părți?


title: Cauza C-7/09: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 12 noiembrie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Belgiei (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 2006/86/CE — Cerințele de trasabilitate, notificarea reacțiilor și a incidentelor adverse grave, precum și anumite cerințe tehnice pentru codificarea, prelucrarea, conservarea, stocarea și distribuirea țesuturilor și a celulelor umane — Netranspunere în termene)

text:
               16.1.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 11/6

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 12 noiembrie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Belgiei
   (Cauza C-7/09) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 2006/86/CE - Cerințele de trasabilitate, notificarea reacțiilor și a incidentelor adverse grave, precum și anumite cerințe tehnice pentru codificarea, prelucrarea, conservarea, stocarea și distribuirea țesuturilor și a celulelor umane - Netranspunere în termene)
   2010/C 11/10
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: C. Cattabriga și J. Sénéchal, agenți)

      Pârât: Regatul Belgiei (reprezentant: D. Haven, agent)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Neadoptarea sau necomunicarea, în termenul prevăzut, a actelor necesare pentru a se conforma Directivei 2006/86/CE a Comisiei din 24 octombrie 2006 de punere în aplicare a Directivei 2004/23/CE a Parlamentului European și a Consiliului cu privire la cerințele de trasabilitate, notificarea reacțiilor și a incidentelor adverse grave, precum și la anumite cerințe tehnice pentru codificarea, prelucrarea, conservarea, stocarea și distribuirea țesuturilor și a celulelor umane (JO L 294, p. 32, Ediție specială, 15/vol. 17, p. 150)

      Dispozitivul

               1.

               Prin neadoptarea, în termenul prevăzut la articolul 11 alineatul (1) primul paragraf din Directiva 2006/86/CE a Comisiei din 24 octombrie 2006 de punere în aplicare a Directivei 2004/23/CE a Parlamentului European și a Consiliului cu privire la cerințele de trasabilitate, notificarea reacțiilor și a incidentelor adverse grave, precum și la anumite cerințe tehnice pentru codificarea, prelucrarea, conservarea, stocarea și distribuirea țesuturilor și a celulelor umane, a tuturor actelor cu putere de lege și actelor administrative necesare pentru a se conforma directivei menționate, Regatul Belgiei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acesteia.

               2.

               Obligă Regatul Belgiei la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 69, 21.3.2009.


title: Cauza C-480/06: Acțiune introdusă la data de 24 noiembrie 2006 — Comisia Comunităților Europene/Republica Federală Germania

text:
               27.1.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 20/9

         Acțiune introdusă la data de 24 noiembrie 2006 — Comisia Comunităților Europene/Republica Federală Germania
   (Cauza C-480/06)
   (2007/C 20/13)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: X. Lewis, B. Schima, Bevollmächtigte)

      Pârâtă: Republica Federală Germania
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea încălcării de către Republica Federală Germania a obligațiilor ce îi reveneau potrivit articolului 8 raportat la titlurile III-VI din Directiva 92/50/CEE a Consiliului din 18 iunie 1992 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de servicii (1) prin aceea că unitățile teritoriale (Landkreis) Rotenburg (Wümme), Harburg, Soltau-Fallingbostel și Stade au încheiat un contract pentru servicii de eliminare a deșeurilor direct cu Stadtreiningung Hamburg (serviciul de salubrizare al orașului Hamburg), iar acest contract de servicii nu a făcut obiectul unei cereri de oferte la nivel comunitar și a unei atribuiri potrivit procedurii deschise sau restrânse;

               —

               obligarea Republicii Federale Germania la plata cheltuielilor de judecată.

         Motive și argumente principale
   La data de 18 decembrie 1995, patru unități teritoriale (Landkreis) din Niedersachsen au încheiat un contract pentru eliminarea deșeurilor cu Stadtreiningung Hamburg, serviciul de salubrizare al orașului Hamburg, un organism de drept public. Acest contract a fost încheiat fără organizarea unei proceduri de atribuire și fără o cerere de ofertă la nivel european.
   Unitățile teritoriale (Landkreis) sunt autorități contractante de drept public, iar contractul vizat este un contract de servicii cu titlu oneros, încheiat în scris, care depășește valoarea pragului pentru aplicarea Directivei 92/50/CEE și care intră, în consecință, în domeniul de aplicare al acestei directive.
   Împrejurarea că Stadtreiningung Hamburg, ca unitate de drept public, este la rândul său o autoritate publică contractantă în înțelesul Directivei 92/50/CEE nu modifică faptul că acest contract intră în domeniul de aplicare al directivei: așa cum s-a constatat în mod expres de Curtea de Justiție, directivele privind procedurile de atribuire își găsesc întotdeauna aplicarea atunci când o autoritate contractantă intenționează să încheie un contract cu titlu oneros, în scris, cu un organism care se diferențiază în mod formal de autoritatea contractantă și care deține propriile sale puteri de decizie.
   Nu se evidențiază împrejurări care să justifice atribuirea discreționară a contractului vizat sub forma unei proceduri de negociere fără anunț de atribuire prealabil.
   Comisia susține că nu se poate reține poziția guvernului federal potrivit căreia cooperarea autorităților locale, ca o consecință a dreptului la administrarea comunală autonomă, exclude dreptul de atribuire a contractelor independent de modalitatea juridică aleasă. Dreptul autorităților locale la administrare autonomă nu poate conduce la a îndreptăți o colectivitate teritorială să nu respecte prevederile privind atribuirea contractelor publice. În măsura în care colectivitățile teritoriale încheie cu alte organisme, chiar dacă acestea sunt la rândul lor autorități publice contractante, contracte pentru prestarea de servicii, acestea sunt supuse dreptului de atribuire. Mai mult, guvernul german nu a putut dovedi că, din cauza cerințelor tehnice, contractul vizat nu putea fi atribuit decât unui anumit prestator de servicii.
   Din aceste motive, Comisia a ajuns la concluzia că Republica Federală Germania, prin încheierea directă a contractului privind eliminarea deșeurilor fără organizarea unei proceduri de atribuire și fără o cerere de ofertă la nivel european, a încălcat Directiva 92/50/CEE.

      (1)  JO L 209, p.1.


title: Cauza C-511/09 P: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 27 octombrie 2011 — Dongguan Nanzha Leco Stationery Mfg. Co., Ltd/Consiliul Uniunii Europene, Comisia Europeană, IML Industria Meccanica Lombarda Srl [Recurs — Dumping — Importuri de mecanisme cu levier originare din China — Regulamentul (CE) nr. 1136/2006 — Stabilirea marjei de dumping — Comparație între valoarea normală și prețul de export — Regulamentul (CE) nr. 384/96 — Articolul 2 alineatul (7) litera (a) și alineatul (10)]

text:
               17.12.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 370/10

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 27 octombrie 2011 — Dongguan Nanzha Leco Stationery Mfg. Co., Ltd/Consiliul Uniunii Europene, Comisia Europeană, IML Industria Meccanica Lombarda Srl
   (Cauza C-511/09 P) (1)

   (Recurs - Dumping - Importuri de mecanisme cu levier originare din China - Regulamentul (CE) nr. 1136/2006 - Stabilirea marjei de dumping - Comparație între valoarea normală și prețul de export - Regulamentul (CE) nr. 384/96 - Articolul 2 alineatul (7) litera (a) și alineatul (10))
   2011/C 370/14
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Dongguan Nanzha Leco Stationery Mfg. Co., Ltd (reprezentant: P Bentley QC)

      Celelalte părți în proces: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: J.-P. Hix B. Driessen, agenți, G. Berrisch, avocat), Comisia Europeană (reprezentanți: H. van Vliet și C. Clyne, agenți), IML Industria Meccanica Lombarda Srl (reprezentant: R. Bierwagen, avocat)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a șaptea) din 23 septembrie 2009, Dongguan Nanzha Leco Stationery Mfg. Co., Ltd/Consiliu (T-296/06), prin care s-a respins cererea de anulare în parte a Regulamentului (CE) nr. 1136/2006 al Consiliului din 24 iulie 2006 de instituire a unui drept antidumping definitiv și de percepere definitivă a dreptului provizoriu instituit la importurile de mecanisme cu levier originare din Republica Populară Chineză (JO L 205, p. 1, Ediție specială 11/vol. 47, p. 89). — Stabilirea marjei de dumping

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Dongguan Nanzha Leco Stationery Mfg. Co. Ltd suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Consiliul Uniunii Europene și de IML Industria Meccanica Lombarda Srl.

               3.

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 37, 13.2.2010.


title: Cauza T-520/09: Acțiune introdusă la 24 decembrie 2009 — TF1 și alții/Comisia

text:
               27.3.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 80/30

         Acțiune introdusă la 24 decembrie 2009 — TF1 și alții/Comisia
   (Cauza T-520/09)
   2010/C 80/51
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamante: Télévision française 1 (TF1) (Boulogne Billancourt, Franța), Métropole télévision (M6) (Neuilly-sur-Seine, Franța), Canal + SA (Issy-Les-Moulineaux, Franța) (reprezentanți: J.-P. Hordies și C. Smits, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamanților

               —

               Anularea Deciziei adoptate de Comisia Europeană la 1 septembrie 2009 în cazul Ajutor de stat C 27/09 (ex N 34/A/09 & N 34/B/09) — Subvenție de stat acordată France Télévisions (2010-2012), în măsura în care prin aceasta se consideră că subvenția de stat notificată în valoare de 450 de milioane de euro pentru anul 2009, acordată France Télévisions, este compatibilă cu Tratatul CE în temeiul articolului 86 alineatul (2) din acesta;

               —

               obligarea Comisiei la inițierea procedurii oficiale de investigare prevăzute la articolul 108 alineatul (2) TFUE, cu privire la ajutorul menționat;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prezenta acțiune urmărește anularea Deciziei C(2009) 6693 final din 1 septembrie 2009, adoptate de Comisie ca urmare a procedurii prevăzute la articolul 88 alineatul (3) CE (devenit articolul 108 TFUE), prin care Comisia a considerat că o subvenție de stat în valoare maximă de 450 de milioane de euro pentru anul 2009 acordată France Télévisions este compatibilă cu piața comună. Reclamantele solicită, în acest context, inițierea procedurii oficiale de investigare în conformitate cu articolul 108 alineatul (2) TFUE.
   În susținerea cererii, reclamantele invocă un motiv unic, întemeiat pe existența unor dificultăți grave care impuneau Comisiei să inițieze procedura oficială de investigare prevăzută la articolul 88 alineatul (2) CE [devenit articolul 108 alineatul (2) TFUE] și să solicite părților interesate să comunice observații.
   Reclamanta invocă existența unor indicii privind dificultăți grave care rezultă, pe de o parte, din circumstanțele procedurii preliminare de investigare și, pe de altă parte, din conținutul deciziei atacate.
   Durata excesivă a procedurii de investigare preliminare, desfășurarea procedurii și importanța fondurilor publice în litigiu ar fi de natură să reveleze existența unor indicii cu privire la dificultăți grave ținând de circumstanțele procedurii preliminare de investigare.
   Existența unor indicii cu privire la dificultăți grave ținând de conținutul deciziei atacate s-ar baza pe două elemente. Aceasta ar rezulta, pe de o parte, din informațiile insuficiente sau chiar inexacte de care ar fi dispus Comisia la momentul deciziei atacate și, pe de altă parte, din imposibilitatea Comisiei de a constata compatibilitatea ajutorului în lipsa unei analize aprofundate, având în vedere riscurile structurale de supracompensare din speță.


title: Cauza C-235/15: Ordonanța președintelui Curții din 23 septembrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Curtea de Apel Constanța – România) – Maria Bosneaga/Instituția Prefectului – Județul Constanța – Serviciul Public Comunitar Regim Permise de Conducere și Înmatriculare a Vehiculelor

text:
               19.12.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 475/14

         Ordonanța președintelui Curții din 23 septembrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Curtea de Apel Constanța – România) – Maria Bosneaga/Instituția Prefectului – Județul Constanța – Serviciul Public Comunitar Regim Permise de Conducere și Înmatriculare a Vehiculelor
   (Cauza C-235/15) (1)

   (2016/C 475/22)
   Limba de procedură: româna
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 270, 17.8.2015.


title: Cauza T-595/11 P: Recurs introdus la 24 noiembrie 2011 de A împotriva Hotărârii din 14 septembrie 2011 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-12/09, A/Comisia

text:
               18.2.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 49/25

         Recurs introdus la 24 noiembrie 2011 de A împotriva Hotărârii din 14 septembrie 2011 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-12/09, A/Comisia
   (Cauza T-595/11 P)
   2012/C 49/46
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurent: A (Port-Vendres, Franța) (reprezentanți: B. Cambier, A. Paternostre și L. Levi, avocați)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană

      Concluziile

   Recurentul (recurenta) solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Hotărârii Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene din 14 septembrie 2011 în cauza F-12/09;

               —

               în consecință, admiterea concluziilor recurentului formulate în primă instanță și prin urmare:

                           —

                           anularea deciziilor prin care Comisia Europeană refuză să plătească recurentului indemnizațiile datorate în temeiul articolului 73 din statut și să oblige Comisia Europeană să îi plătească imediat aceste indemnizații recurentului, precum și o indemnizație complementară în temeiul dreptului comun pentru diferența între valoarea prejudiciului real suferit și partea din acest prejudiciu reparată în temeiul articolului 73 din statut;

                           —

                           obligarea Comisiei la plata către recurent a unor dobânzi de întârziere calculate începând din luna decembrie 2004, dată la care ar fi fost recunoscute originea profesională a bolii, valoarea prejudiciului suferit și caracterul stabilizat al stării sale de sănătate;

                           —

                           obligarea Comisiei Europene la plata către recurent a oricărei sume pe care Tribunalul ar considera-o adecvată pentru repararea prejudiciului moral suferit de recurent în urma multiplelor greșeli și nereguli săvârșite de serviciile Comisiei Europene în desfășurarea procedurilor medicale la care a fost supus;

                           —

                           obligarea intimatei la plata cheltuielilor de judecată în cele două proceduri.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului, recurentul invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe încălcarea dreptului la respectarea unui termen rezonabil, a principiului solicitudinii și a principiului încrederii legitime, precum și pe denaturarea dosarului.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea dreptului la repararea integrală a prejudiciului suferit.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat, pe de o parte, pe încălcarea articolelor 73 și 90 din Statutul funcționarilor Uniunii Europene și a principiilor bunei administrări, economiei procedurii, neretroactivității, ierarhiei normelor și a noțiunii de consolidare, precum și, pe de altă parte, pe denaturarea faptelor și a argumentării recurentului.


title: Cauza C-645/15: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 24 noiembrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Bayerischer Verwaltungsgerichtshof – Germania) – Bund Naturschutz in Bayern e.V., Harald Wilde/Freistaat Bayern (Trimitere preliminară — Mediu — Evaluarea efectelor anumitor proiecte publice și private asupra mediului — Directiva 2011/92/UE — Proiect supus evaluării — Punctul 7 din anexa I — Acordul european asupra marilor drumuri de circulație internațională (AGR) — Lărgirea unei șosele cu patru benzi pe o lungime de mai puțin de 10 km)

text:
               30.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 30/13

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 24 noiembrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Bayerischer Verwaltungsgerichtshof – Germania) – Bund Naturschutz in Bayern e.V., Harald Wilde/Freistaat Bayern
   (Cauza C-645/15) (1)

   ((Trimitere preliminară - Mediu - Evaluarea efectelor anumitor proiecte publice și private asupra mediului - Directiva 2011/92/UE - Proiect supus evaluării - Punctul 7 din anexa I - Acordul european asupra marilor drumuri de circulație internațională (AGR) - Lărgirea unei șosele cu patru benzi pe o lungime de mai puțin de 10 km))
   (2017/C 030/14)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bayerischer Verwaltungsgerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Bund Naturschutz in Bayern e.V., Harald Wilde

      Pârât: Freistaat Bayern

      Cu participarea. Stadt Nürnberg

      Dispozitivul

               1)

               Punctul 7 litera (c) din anexa I la Directiva 2011/92/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 decembrie 2011 privind evaluarea efectelor anumitor proiecte publice și private asupra mediului nu poate fi interpretat în sensul că această dispoziție vizează un proiect de amenajare rutieră care, deși privește, precum în cauza principală, o porțiune de șosea cu lungimea de mai puțin de 10 km, constă într-o lărgire sau într-o amenajare a unei șosele existente cu patru benzi sau mai mult.

               2)

               Punctul 7 litera (b) din anexa I la Directiva 2011/92 trebuie interpretat în sensul că „drumurile expres” în sensul acestei dispoziții reprezintă drumurile ale căror caracteristici tehnice sunt cele cuprinse în definiția care figurează la punctul II. 3 din anexa II la Acordul european asupra marilor drumuri de circulație internațională (AGR), semnat la Geneva la 15 noiembrie 1975, chiar și în cazul în care aceste drumuri nu fac parte din rețeaua de mari drumuri de circulație internațională, reglementată prin acest acord, sau sunt situate într-o zonă urbană.

               3)

               Noțiunea „construire” în sensul punctului 7 litera (b) din anexa I la Directiva 2011/92 trebuie interpretată ca vizând realizarea unor lucrări inexistente anterior sau modificarea, în sens fizic, a unor lucrări preexistente. Pentru a aprecia dacă o astfel de modificare poate fi considerată echivalentă, prin amploarea și prin modalitățile sale, cu o astfel de construire, revine instanței de trimitere sarcina de a ține seama de ansamblul caracteristicilor lucrării vizate, iar nu numai de lungimea sa ori de menținerea rutei inițiale.

      (1)  JO C 90, 7.3.2016.


title: Cauza F-52/15: Acțiune introdusă la 7 aprilie 2015 – ZZ/Comisia

text:
               8.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 190/38

         Acțiune introdusă la 7 aprilie 2015 – ZZ/Comisia
   (Cauza F-52/15)
   (2015/C 190/46)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentanți: S. Rodrigues și A. Blot, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei Comisiei prin care a fost respinsă cererea reclamantului de prelungire a serviciului și, în consecință, a fost confirmată pensionarea din oficiu a acestuia la 31 octombrie 2014 și cerere de reparare a prejudiciului material pretins suferit de reclamant, precum și de acordare a sumei simbolice de 1 euro pentru repararea pretinsului prejudiciu moral.

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei adoptate de AIPN la 25 iunie 2014 prin care a fost respinsă cererea reclamantului de prelungire a serviciului și, în consecință, a fost confirmată pensionarea din oficiu a acestuia la 31 octombrie 2014;

               —

               anularea, în măsura în care este necesar, a deciziei din 10 decembrie 2014 de respingere a reclamației formulate de reclamant și care i-a fost comunicată la 29 decembrie 2014;

               —

               repararea prejudiciului material suferit de reclamant și rezultat din deciziile contestate;

               —

               acordarea către reclamant a sumei simbolice de 1 euro cu pentru repararea prejudiciului moral produs acestuia;

               —

               obligarea pârâtei la plata tuturor cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-675/15: Acțiune introdusă la 20 noiembrie 2015 – Shanxi Taigang Stainless Steel/Comisia

text:
               1.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/65

         Acțiune introdusă la 20 noiembrie 2015 – Shanxi Taigang Stainless Steel/Comisia
   (Cauza T-675/15)
   (2016/C 038/88)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Shanxi Taigang Stainless Steel Co. Ltd (Taiyuan, China) (reprezentanți: F. Carlin, Barrister, și N. Niejahr, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2015/1429 al Comisiei din 26 august 2015 de instituire a unei taxe antidumping definitive asupra importurilor de produse plate din oțeluri inoxidabile laminate la rece originare din Republica Populară Chineză și Taiwan (JO 2015 L 224, p. 10), în măsura în care impune taxe antidumping asupra exporturilor reclamantei și obligă la perceperea definitivă a taxelor provizorii impuse asupra acestor exporturi și

               —

               obligarea Comisiei la suportarea propriilor cheltuieli de judecată și a celor efectuate de reclamantă în legătură cu această procedură.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv, prin care se susține că Comisia a încălcat al doilea paragraf al articolului 2 alineatul (7) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 (1) („regulamentul de bază”) prin identificarea și alegerea Statelor Unite ale Americii („SUA”) drept țara analogă adecvată în acest caz. Alegerea s-a bazat pe o interpretare și o aplicare eronate ale celui de al doilea paragraf al articolului 2 alineatul (7) litera (a) din regulamentul de bază, precum și pe erori vădite de apreciere a situației de fapt. În subsidiar, Comisia a aplicat în mod vădit eronat articolul 2 alineatul (7) litera (a) din regulamentul de bază întrucât nu a efectuat anumite ajustări necesare ale valorii normale, în pofida alegerii SUA drept țară analogă.

               2.

               Al doilea motiv, prin care se susține că Comisia a încălcat articolul 2 alineatul (10) din regulamentul de bază întrucât nu a efectuat ajustările necesare pentru costurile de transport intern pe care le suportă un producător exportator din SUA, conform literei (k) a dispoziției menționate.

               3.

               Al treilea motiv, prin care se susține că Comisia a încălcat articolul 3 alineatele (2), (6) și (7) din regulamentul de bază. Analiza Comisiei cu privire la anumiți factori cauzatori de prejudiciu și la cauzalitate este viciată de erori vădite de apreciere a situației de fapt și/sau nu este conformă cu obligația Comisiei de a examina datele cu diligență și imparțialitate.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 al Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene (JO 2009 L 343, p. 51).


title: Cauza T-134/10: Acțiune introdusă la 19 martie 2010 — FESI/Consiliul

text:
               5.6.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/36

         Acțiune introdusă la 19 martie 2010 — FESI/Consiliul
   (Cauza T-134/10)
   2010/C 148/62
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Fédération européenne de l'industrie du sport (FESI) (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: E. Vermulst și Y. van Gerven, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 1294/2009 al Consiliului din 22 decembrie 2009 de instituire a unei taxe antidumping definitive la importurile de anumite tipuri de încălțăminte cu fețe din piele originare din Vietnam și din Republica Populară Chineză, astfel cum a fost extinsă la importurile de anumite tipuri de încălțăminte cu fețe din piele expediate din RAS Macao, indiferent dacă acestea sunt declarate ca originare din RAS Macao sau nu, în urma unei reexaminări în perspectiva expirării măsurilor, în temeiul articolului 11 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 384/96 (1) în totalitate sau, cu titlu subsidiar, în măsura în care se referă la reclamantă și la membrii săi, în special la cei patru membri incluși în eșantion (Adidas AG, Nike European Operations BV, Puma AG și Timberland Europe BV);

               —

               obligarea Consiliului să dezvăluie datele privind producția pentru fiecare producător din Uniune inclus în eșantion, care au constituit temeiul stabilirii eșantionului în cadrul anchetei de reexaminare, precum și datele privind ocuparea forței de muncă pentru fiecare producător din Uniune inclus în eșantion;

               —

               obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă șapte motive.
   În primul rând, reclamanta susține că, prin faptul de a nu solicita producătorilor din Uniunea Europeană, autori ai plângerilor, să completeze formulare de eșantionare, Consiliul a săvârșit o eroare în aplicarea articolului 17 alineatul (1) din regulamentul de bază (2), a comis o eroare vădită de apreciere și a încălcat dreptul la apărare și principiul nediscriminării. În special, reclamanta susține că instituțiile Uniunii Europene nu au solicitat producătorilor din UE care au depus plângeri să completeze formulare de eșantionare și, în consecință, eșantionul producătorilor din UE a fost selectat în lipsa datelor necesare, pe baza unor date limitate, neverificabile, furnizate de autorii plângerilor. Reclamanta susține că, în consecință, aceștia au fost împiedicați să verifice caracterul corespunzător al eșantionului selectat. Aceasta arată în continuare că instituțiile UE au tratat în mod diferit părțile interesate aflate în situații comparabile fără un motiv obiectiv și au încălcat principiul fundamental al nediscriminării.
   În al doilea rând, reclamanta pretinde că, în ceea ce privește selectarea eșantionului producătorilor din UE, Consiliul a comis o eroare vădită de apreciere și a încălcat articolul 17 alineatul (1) din regulamentul de bază. Aceasta susține că eșantionul producătorilor din UE nu a constituit cel mai mare volum reprezentativ de producție sau vânzări care au putut fi investigate în mod rezonabil în perioada disponibilă, în sensul articolului 17 alineatul (1) din regulamentul de bază, iar eșantionul a fost selectat cu precădere pe baza unor criterii care nu sunt menționate la aceste dispoziții.
   În al treilea rând, reclamanta susține încălcarea de către Consiliu a articolului 6.10 din Acordul antidumping al Organizației Mondiale a Comerțului, prin faptul că articolul 17 alineatul (1) din regulamentul de bază nu a fost aplicat de acesta în conformitate cu primul articol menționat. Consiliul nu a stabilit un eșantion al producătorilor din UE care să reprezinte cel mai mare volum reprezentativ de producție sau vânzări, astfel cum impune articolul 6.10 din Acordul antidumping al OMC.
   În al patrulea rând, reclamanta susține că, la determinarea probabilității continuării prejudiciului, Consiliul a încălcat articolul 3 alineatele (1), (2) și (5) și articolul 11 alineatul (2) din regulamentul de bază și a săvârșit erori vădite de apreciere a faptelor. În opinia reclamantei, Consiliul a stabilit în mod eronat probabilitatea continuării prejudiciului în lipsa măsurilor luate pe baza constatării unui prejudiciu continuu cauzat industriei UE pe parcursul perioadei anchetei de reexaminare (denumită în continuare „PAR”) întemeiate pe date macroeconomice care cuprindeau datele producătorilor care nu fac parte din industria UE și pe baza unor date neverificate. În plus, indicatorii microeconomici au fost evaluați pe baza datelor unui eșantion nereprezentativ de producători din UE.
   În al cincilea rând, reclamanta pretinde că, prin garantarea unui tratament confidențial privind identitatea autorilor plângerilor, producători din UE, Consiliul a încălcat articolul 19 alineatul (1) din regulamentul de bază și a încălcat dreptul de apărare din moment ce a aplicat nejustificat un tratament confidențial și fără a examina în detaliu cererile de confidențialitate.
   În al șaselea rând, susține că, pentru stabilirea sistemului numărului de control al produsului (denumit în continuare „NCP”) pentru clasificarea produsului examinat, Consiliul a încălcat articolul 2 alineatul (10) și articolul 3 alineatul (2) din regulamentul de bază și principiul diligenței și al bunei administrări. Reclamanta consideră că sistemul NCP, folosit pentru reclasificarea anumitor categorii de încălțăminte în cursul anchetei, a împiedicat comparația echitabilă între valoarea normală și prețul de export. În plus, în opinia reclamantei, acesta a împiedicat examinarea obiectivă atât a volumului importurilor care fac obiectul unui dumping cât și a efectului importurilor care fac obiectul unui dumping asupra prețului produselor similare și a efectului subsecvent al acestor importuri asupra producătorilor interni ai unor astfel de produse. De asemenea, potrivit reclamantei, Consiliul nu a examinat cu atenție și cu imparțialitate toate elementele relevante și motivele dovedite în mod corespunzător referitoare la o schimbare a sistemului NPC, precum a sugerat reclamanta.
   În ultimul rând, reclamanta susține că, la alegerea țării analoage, Consiliul a încălcat principiul diligenței și al bunei administrări, a săvârșit erori vădite în aprecierea faptelor și a încălcat articolul 2 alineatul (7) din regulamentul de bază. Reclamanta consideră că acesta a săvârșit neregularități procedurale în alegerea Braziliei drept țară analogă, din moment ce alegerea nu a fost efectuată într-un mod adecvat și echitabil în acest caz.

      (1)  JO L 352, p. 1.

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 384/96 al Consiliului din 22 decembrie 1995 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene (JO L 56, p. 1, Ediție specială, 11/vol. 12, p. 223).


title: Cauza T-96/16: Hotărârea Tribunalului din 24 ianuarie 2017 – Solenis Technologies/EUIPO (STRONG BONDS. TRUSTED SOLUTIONS.) [„Marcă a Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale STRONG BONDS. TRUSTED SOLUTIONS. — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) şi alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               6.3.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 70/19

         Hotărârea Tribunalului din 24 ianuarie 2017 – Solenis Technologies/EUIPO (STRONG BONDS. TRUSTED SOLUTIONS.)
   (Cauza T-96/16) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale STRONG BONDS. TRUSTED SOLUTIONS. - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) şi alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2017/C 070/27)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Solenis Technologies LP (Wilmington, Statele Unite) (reprezentant: A. Sanz Cerralbo, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: M. Fischer și A. Kusturovic, agenți)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 3 decembrie 2015 (cauza R 613/2015-2) privind o cerere de înregistrare a semnului verbal STRONG BONDS. TRUSTED SOLUTIONS. ca marcă a Uniunii Europene.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acţiunea.

               2)

               Obligă Solenis Technologies LP la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 156, 2.5.2016.


title: Cauza C-583/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) la 13 decembrie 2010 — Statele Unite ale Americii/Christine Nolan

text:
               19.3.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 89/4

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) la 13 decembrie 2010 — Statele Unite ale Americii/Christine Nolan
   (Cauza C-583/10)
   2011/C 89/08
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Părțile din acțiunea principală

      Apelant: Statele Unite ale Americii

      Intimată: Christine Nolan

      Întrebarea preliminară

   Obligația angajatorului de consultare în privința concedierilor colective prevăzută de Directiva 98/59/CE (1) ia naștere (i) atunci când angajatorul își propune să adopte, însă nu a adoptat încă o decizie comercială sau operațională strategică ce este posibil să conducă sau conduce în mod inevitabil la concedieri colective sau (ii) doar atunci când respectiva decizie a fost adoptată în fapt, iar acesta își propune în consecință să efectueze concedieri colective?

      (1)  Directiva 98/59/CE a Consiliului din 20 iulie 1998 privind apropierea legislațiilor statelor membre cu privire la concedierile colective (JO L 225, p. 16, Ediție specială, 05/vol. 5, p. 95)


title: Cauza C-446/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungaria) la 18 august 2015 – Signum Alfa Sped Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Kiemelt Adó- és Vám Főigazgatóság

text:
               16.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 381/15

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungaria) la 18 august 2015 – Signum Alfa Sped Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Kiemelt Adó- és Vám Főigazgatóság
   (Cauza C-446/15)
   (2015/C 381/18)
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Signum Alfa Sped Kft.

      Pârâtă: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Kiemelt Adó- és Vám Főigazgatóság

      Întrebările preliminare

               1)

               Dispozițiile Directivei 2006/112 (1) referitoare la deducerea TVA-ului trebuie interpretate în sensul că, pentru a evita calificarea operațiunii economice drept fictivă, autoritatea fiscală poate solicita, cu titlu general, persoanei impozabile care dorește să își exercite dreptul de deducere a TVA-ului să facă dovada că emitentul facturii privind serviciile pentru care dorește să exercite dreptul de deducere dispune de mijloacele personale și materiale necesare în vederea prestării serviciului în discuție, atât la momentul efectuării respectivei prestații, precum și la cel al verificării, și că și-a îndeplinit obligațiile de declarare și de plată a TVA-ului sau că dispune, pe lângă factură, de alte documente referitoare la operațiunea economică, ce nu sunt afectate de vicii formale? Este necesar ca emitentul facturii să efectueze activitatea economică fără a săvârși vreo încălcare, atât la momentul efectuării operațiunii juridice pe care se întemeiază dreptul de deducere a TVA-ului, cât și la momentul inspecției fiscale?

               2)

               În cazul în care autoritatea fiscală, luând în considerare circumstanțele prezentate în cadrul primei întrebări, constată că, deși operațiunea economică a avut loc, conținutul facturii este neverosimil, deoarece respectiva operațiune nu s-a desfășurat între părțile care figurează pe factură, este necesar să se impună ca autoritatea fiscală să verifice în egală măsură cine a efectuat în acel caz operațiunea juridică și cine a emis factura, având în vedere că, în general, sarcina probei revine acesteia, sau autoritatea respectivă poate refuza dreptul de deducere pe care îl invocă persoana impozabilă fără a prezenta probe concludente cu privire la situația de fapt menționată, ori date sau circumstanțe din care să reiasă numele terței persoane sau rolul său, ci numai pe baza propriilor constatări ale autorității fiscale în această privință?

               3)

               Dispozițiile Directivei 2006/112 referitoare la deducerea TVA-ului trebuie interpretate în sensul că autoritatea fiscală, deși nu contestă efectuarea operațiunii economice înscrise pe factură, operațiune care îndeplinește în mod formal cerințele legale, poate refuza exercitarea dreptului de deducere a TVA-ului fără a verifica dacă s-au luat măsurile de precauție necesare – bazându-se, practic, pe o răspundere obiectivă – pentru motivul că, având în vedere că operațiunea economică nu s-a desfășurat între părțile care figurează pe factură, caracterul neverosimil al conținutului facturii exclude, prin definiție, examinarea măsurilor de precauție necesare, sau în sensul că, în astfel de circumstanțe, autoritatea fiscală care refuză exercitarea dreptului de deducere are obligația ca, în egală măsură, să demonstreze că persoana impozabilă care dorește să exercite acest drept avea cunoștință despre comportamentul ilegal – prin care se urmărește, în speță, eludarea impozitării – al întreprinderii cu care se afla în raporturi contractuale sau că persoana impozabilă a luat parte la respectivul comportament nelegal?

               4)

               În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea anterioară, este compatibilă cu dispozițiile Directivei 2006/112 referitoare la deducerea TVA-ului și cu principiile neutralității fiscale, securității juridice și proporționalității, consacrate de Curtea de Justiție a Uniunii Europene în jurisprudența sa, o interpretare a legislației conform căreia măsurile de precauție necesare luate de destinatarul facturii pot face obiectul verificării doar dacă se poate demonstra că între părți a avut loc o prestare de servicii, cu alte cuvinte, dacă operațiunea economică dintre acestea s-a efectuat în modul descris în factură și există numai alte tipuri de erori, de exemplu, vicii de formă, având în vedere, în special, că legislația fiscală națională conține dispoziții referitoare la facturile care prezintă vicii de formă și la cele emise fără a exista o operațiune economică?

      (1)  Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 345, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7).


title: Cauza T-107/14: Hotărârea Tribunalului din 19 noiembrie 2015 – Grecia/Comisia [„FEOGA — Secțiunea «Garantare» — FEGA și FEADR — Cheltuieli excluse de la finanțare — Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 — Regimul drepturilor la plata unică — Rezervă națională — Criterii de acordare — Risc pentru Fond — Ecocondiționalitate”]

text:
               18.1.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/29

         Hotărârea Tribunalului din 19 noiembrie 2015 – Grecia/Comisia
   (Cauza T-107/14) (1)

   ([„FEOGA - Secțiunea «Garantare» - FEGA și FEADR - Cheltuieli excluse de la finanțare - Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 - Regimul drepturilor la plata unică - Rezervă națională - Criterii de acordare - Risc pentru Fond - Ecocondiționalitate”])
   (2016/C 016/35)
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Republica Elenă (reprezentanţi: iniţial I. Chalkias, E. Leftheriotou şi A. Vasilopoulou, ulterior M. Kanellopoulos, E. Leftheriotou şi A. Vasilopoulou, agenţi)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: P. Rossi şi D. Triantafyllou, agenţi)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei de punere în aplicare 2013/763/UE a Comisiei din 12 decembrie 2013 de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli contractate de statele membre în cadrul secțiunii Garantare a Fondului european de orientare și garantare agricolă (FEOGA), în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și în cadrul Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) (JO L 338, p. 81), în măsura în care privește Republica Elenă

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia de punere în aplicare 2013/763/UE a Comisiei din 12 decembrie 2013 de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli contractate de statele membre în cadrul secțiunii Garantare a Fondului european de orientare și garantare agricolă (FEOGA), în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și în cadrul Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) în măsura în care impune Republicii Elene o corecție forfetară referitoare la acordarea drepturilor din rezerva națională și în măsura în care Comisia Europeană a aplicat Republicii Elene o corecție financiară pentru anul 2008 în materie de ecocondiționalitate.

               2)

               Respinge în rest acțiunea.

               3)

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 129, 28.4.2014.


title: Cauza T-508/15: Acțiune introdusă la 2 septembrie 2015 – Republica Lituania/Comisia Europeană

text:
               9.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 371/29

         Acțiune introdusă la 2 septembrie 2015 – Republica Lituania/Comisia Europeană
   (Cauza T-508/15)
   (2015/C 371/32)
   Limba de procedură: lituaniana

      Părțile

      Reclamantă: Republica Lituania (reprezentanţi: D. Kriaučiūno, R. Krasuckaitės, M. Palionio şi A. Petrauskaitės, agenţi)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei de punere în aplicare (UE) 2015/1119 a Comisiei din 22 iunie 2015 de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și al Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) în măsura în care este adresată Republicii Lituania și se referă la schema de retragere anticipată de la producția de bunuri agricole de bază (postul bugetar: 6711);

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă un motiv, susținând încălcarea dreptului Uniunii:
   Prin adoptarea deciziei atacate, Comisia a încălcat articolul 52 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013 (1) coroborat cu principiul proporționalității, deoarece:

               1)

               Fără a ține cont de natura încălcării și de prejudiciul financiar cauzat Uniunii, Comisia a aplicat o corecție forfetară, deși informațiile prezentate ca urmare a verificării a posteriori a tuturor cererilor, efectuată de Lituania în mod adecvat și rezonabil, au făcut posibilă stabilirea cu exactitate a prejudiciului financiar efectiv cauzat Uniunii. Guvernul lituanian susține că verificările ex post efectuate de autoritățile lituaniene sunt o modalitate adecvată de a stabili prejudiciul efectiv cauzat bugetului întrucât:

                           —

                           criteriile selectate pentru verificări sunt compatibile cu noțiunea de producție de bunuri agricole;

                           —

                           Comisia a legat în mod eronat noțiunea de producție de bunuri agricole de cea de ferme de semi-subzistență;

                           —

                           Comisia nu a luat în considerare obiectivele Republicii Lituania și măsurile care erau în mod clar stabilite în documentele programului de dezvoltare rurală.

               2)

               În orice caz, Comisia a aplicat în mod eronat o corecție financiară excesivă de 5 %, întrucât aplicarea respectivei corecții este prevăzută numai atunci când riscul de pierdere pentru bugetul Uniunii este semnificativ, în timp ce verificările efectuate și informațiile prezentate de Republica Lituania au demonstrat că ar fi putut să apară doar un risc financiar scăzut pentru bugetul Uniunii.

      (1)  Regulamentul (UE) nr. 1306/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 decembrie 2013 privind finanțarea, gestionarea și monitorizarea politicii agricole comune și de abrogare a Regulamentelor (CEE) nr. 352/78, (CE) nr. 165/94, (CE) nr. 2799/98, (CE) nr. 814/2000, (CE) nr. 1290/2005 și (CE) nr. 485/2008 ale Consiliului (JO L 347, p. 549).


title: Cauza C-276/11 P: Recurs introdus la 3 iunie 2011 de Viega GmbH & Co. KG împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) pronunțate la 24 martie 2011 în cauza T-375/06, Viega GmbH & Co. KG/Comisia Europeană

text:
               13.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 238/5

         Recurs introdus la 3 iunie 2011 de Viega GmbH & Co. KG împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) pronunțate la 24 martie 2011 în cauza T-375/06, Viega GmbH & Co. KG/Comisia Europeană
   (Cauza C-276/11 P)
   2011/C 238/10
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: Viega GmbH & Co. KG (reprezentanți: J. Burrichter, T. Mäger și M. Röhrig, avocați)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curții:

               —

               anularea hotărârii atacate în măsura în care prin aceasta se cauzează un prejudiciu recurentei;

               —

               anularea Deciziei C(2006) 4180 final a Comisiei din 20 septembrie 2006 privind o procedură de aplicare a articolului 81 CE și a articolului 53 din Acordul SEE (cazul COMP/F-1/38.121 — Racorduri) în măsura în care o privește pe recurentă;

               —

               cu titlu subsidiar, anularea sau reducerea amenzii aplicate recurentei la articolul 2 litera (j) din această decizie;

               —

               cu titlu subsidiar la capetele de cerere care figurează la punctele 1 și 2 trimiterea cauzei Tribunalului spre rejudecare;

               —

               obligarea pârâtei din procedura în primă instanță la plata cheltuielilor de judecată aferente întregii proceduri.

      Motivele și principalele argumente

   Prezentul recurs este îndreptat împotriva hotărârii Tribunalului prin care acesta a respins acțiunea formulată de recurentă împotriva Deciziei C(2006) 4180 final a Comisiei din 20 septembrie 2006 privind o procedură de aplicare a articolului 81 CE și a articolului 53 din Acordul SEE (cazul COMP/F-1/38.121 — Racorduri).
   În susținerea recursului său, recurenta invocă următoarele motive.
   Tribunalul încalcă dreptul recurentei de a fi audiată, principiile care guvernează administrarea probelor, precum și obligația de motivare cu privire la decizia atacată. Pentru a dovedi participarea recurentei la înțelegere, hotărârea atacată s-ar întemeia în principal pe notele olografe ale unui singur martor și pe o cerere de clemență, fără a ține seama deloc de argumentele invocate de recurentă cu privire la aceste documente. Recurenta a pus la îndoială în mod expres veridicitatea documentelor (martorul nu ar fi participat la reuniunile germane și nu ar avea cunoștințe de limba germană).
   Instanța ar fi trebuit să dispună luarea unor măsuri de cercetare judecătorească cu privire la veridicitatea notelor martorului și a cererii de clemență. Întemeindu-se pe aceste note și pe cererea de clemență ca mijloace de probă, fără a dispune luarea unor măsuri de cercetare judecătorească cu privire la veridicitatea acestora, Tribunalul încălcă principiile în materia administrării probelor.
   Hotărârea atacată încălcă articolul 81 alineatul (1) CE în măsura în care Tribunalul a constatat că recurenta a participat la 30 aprilie 1999 la o reuniune având un „caracter anticoncurențial”. În plus, hotărârea atacată încălcă articolul 23 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1/2003 în măsura în care participarea la această reuniune a fost luată în considerare la calcularea cuantumului amenzii. În ceea ce privește această reuniune, Tribunalul constată numai că elementele de probă fac referire „mai degrabă” la un scop anticoncurențial decât la un scop conform normelor de concurență. Tribunalul încălcă astfel criteriul de apreciere a mijloacelor de probă stabilit de acesta, care impune ca încălcarea să fie dovedită cu certitudine și în mod incontestabil.
   Stabilirea caracterului anticoncurențial al reuniunii din 30 aprilie 1999 ar avea efecte asupra cuantumului amenzii aplicate. Luarea în considerare a acestei reuniuni ar servi drept mijloc de probă pentru a dovedi participarea recurentei la o înțelegere privind fitingurilor de presare. Pe această bază, cifra de afaceri realizată de recurentă în sectorul fitingurilor de presare, în scopul determinării cuantumului inițial pentru calculul amenzii, ar fi fost stabilită la o valoare de 11 ori mai ridicată.
   În plus, în ceea ce privește luarea în considerare a cifrei de afaceri realizate în sectorul fitingurilor de presare, hotărârea lasă să se întrevadă nemotivarea și încălcă principiile logicii. În final, la punctul 85 din hotărârea atacată, aplicarea unei amenzi de peste 50 milioane de euro s-ar întemeia numai pe două reuniuni a căror legătură cu fitingurile de presare este abordată în două teze parțiale și a fost constatată în lipsa oricărei aprecieri a mijloacelor de probă. Pe de altă parte, Tribunalul presupune că recurenta a participat la acorduri anticoncurențiale privind fitingurile de presare în cadrul reuniunii din 30 aprilie 1999, în pofida faptului că acesta constată totodată că până în iulie 2000 concurenții acesteia ar fi dezbătut aspectul dacă fitingurile de presare (în privința cărora recurenta deține un monopol) ar trebui să facă într-adevăr obiectul unei înțelegeri.
   În sfârșit, hotărârea atacată încalcă principiul proporționalității. Comisia — cu aprobarea Tribunalului — aplică Orientările privind calcularea amenzilor în felul următor: aceasta stabilește mai întâi un cuantum inițial ținând seama de cifra de afaceri realizată în sectorul fitingurilor de presare, în pofida faptului că, și potrivit constatărilor Tribunalului, fitingurile de presare puteau să facă obiectul unui acord anticoncurențial numai în anii 2000 și 2001. Ca urmare a pretinsei durate globale a participării recurentei la înțelegere (nouă ani și trei luni), cuantumul inițial este majorat ulterior cu 90 %. Având în vedere faptul că cifra de afaceri realizată în sectorul fitingurilor de presare a fost astfel luată în considerare pentru întreaga perioada, iar nu numai pentru perioada cea mai relevantă, respectiv pentru perioada anterioară de un an și patru luni, stabilirea cuantumului amenzii încălcă principiul proporționalității.


title: Cauza T-439/10 R: Ordonanța judecătorului delegat cu luarea măsurilor provizorii din 8 septembrie 2011 — Fulmen/Consiliul ( Măsuri provizorii — Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive luate împotriva Iranului în scopul de a împiedica proliferarea nucleară — Înghețarea fondurilor și a resurselor economice — Cerere de suspendare a executării — Lipsa urgenței )

text:
               29.10.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 319/22

         Ordonanța judecătorului delegat cu luarea măsurilor provizorii din 8 septembrie 2011 — Fulmen/Consiliul
   (Cauza T-439/10 R)
   (Măsuri provizorii - Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive luate împotriva Iranului în scopul de a împiedica proliferarea nucleară - Înghețarea fondurilor și a resurselor economice - Cerere de suspendare a executării - Lipsa urgenței)
   2011/C 319/46
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Fulmen (Teheran, Iran) (reprezentant: A. Kronshagen, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Bishop și R. Liudvinaviciute-Cordeiro, agenți)

      Intervenientă în susținerea pârâtului: Comisia Europeană (reprezentanți: M. Konstantinidis, T. Scharf și E. Cujo, agenți)

      Obiectul

   Cerere de suspendare a punerii în aplicare a următoarelor acte atacate, în măsura în care o privesc pe reclamantă:

               —

               Decizia 2010/413/PESC a Consiliului din 26 iulie 2010 privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Poziției comune 2007/140/PESC (JO L 195, p. 39);

               —

               Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 668/2010 al Consiliului din 26 iulie 2010 de punere în aplicare a articolului 7 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 423/2007 privind măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 195, p. 25);

               —

               Decizia 2010/644/PESC a Consiliului din 25 octombrie 2010 de modificare a Deciziei 2010/413/PESC (JO L 281, p. 81);

               —

               Regulamentul (UE) nr. 961/2010 al Consiliului din 25 octombrie 2010 privind măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 423/2007 (JO L 281, p. 1).

      Dispozitivul

               1.

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2.

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza T-320/11: Ordonanța Tribunalului din 18 decembrie 2012 — Ungaria/Comisia ( „Acțiune în anulare — Termen de introducere a acțiunii — Punct de plecare — Tardivitate — Inadmisibilitate” )

text:
               23.2.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 55/13

         Ordonanța Tribunalului din 18 decembrie 2012 — Ungaria/Comisia
   (Cauza T-320/11) (1)

   (Acțiune în anulare - Termen de introducere a acțiunii - Punct de plecare - Tardivitate - Inadmisibilitate)
   2013/C 55/23
   Limba de procedură: maghiara

      Părțile

      Reclamantă: Republica Ungară (reprezentanți: M. Fehér, K. Szíjjártó și K. Veres, agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. von Rintelen și A. Sipos, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei 2011/192/UE a Comisiei din 28 martie 2011 de excludere de la finanțarea UE a anumitor cheltuieli efectuate de Ungaria în cadrul programului de asistență pentru măsurile de preaderare pentru agricultură și dezvoltare rurală (SAPARD) în 2004 (JO L 81, p. 14)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Ungaria la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 252, 27.8.2011.


title: Cauza C-521/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Hannover (Germania) la 5 octombrie 2016 – Ralf-Achim Vetter, Susanne Glang-Vetter, Anna Louisa Vetter, Carolin Marie Vetter/Germanwings GmbH

text:
               30.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 30/16

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Hannover (Germania) la 5 octombrie 2016 – Ralf-Achim Vetter, Susanne Glang-Vetter, Anna Louisa Vetter, Carolin Marie Vetter/Germanwings GmbH
   (Cauza C-521/16)
   (2017/C 030/18)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Amtsgericht Hannover

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Ralf-Achim Vetter, Susanne Glang-Vetter, Anna Louisa Vetter, Carolin Marie Vetter

      Pârâtă: Germanwings GmbH

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 5 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 (1) trebuie interpretat în sensul că noțiunea de caracter evitabil se referă numai la împrejurări excepționale survenite sau și la consecințele acestor împrejurări excepționale, mai precis la anularea sau întârzierea considerabilă?

               2)

               În cazul în care, în cadrul răspunsului la prima întrebare, Curtea consideră că noțiunea de caracter evitabil se referă la întârziere: Atunci când împrejurările excepționale afectează aeronava care a efectuat zborul anterior, operatorul efectiv de transport aerian trebuie să depună eforturi în direcția organizării unei aeronave înlocuitoare imediat după intervenția împrejurărilor excepționale la zborul anterior sau poate să aștepte până când este evident că împrejurările excepționale conduc la o întârziere considerabilă a zborului următor?

               3)

               În cazul în care, în cadrul răspunsului la prima întrebare, Curtea consideră că noțiunea de caracter evitabil se referă la întârziere: Rezervarea unui zbor subcharter nu este rezonabilă, atunci când costurile sunt aproximativ de trei ori mai mari decât costurile zborului efectiv?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 (JO 2004, L 46, p. 1, Ediție specială, 07/vol. 12, p. 218).


title: Cauza T-56/06 RENV II: Hotărârea Tribunalului din 22 aprilie 2016 – Franța/Comisia („Ajutoare de stat — Directiva 92/81/CEE — Accize pentru uleiurile minerale — Uleiuri minerale utilizate drept combustibil în producția de alumină — Scutire de acciză — Încredere legitimă — Securitate juridică — Termen rezonabil”)

text:
               6.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 200/18

         Hotărârea Tribunalului din 22 aprilie 2016 – Franța/Comisia
   (Cauza T-56/06 RENV II) (1)

   ((„Ajutoare de stat - Directiva 92/81/CEE - Accize pentru uleiurile minerale - Uleiuri minerale utilizate drept combustibil în producția de alumină - Scutire de acciză - Încredere legitimă - Securitate juridică - Termen rezonabil”))
   (2016/C 200/25)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Republica Franceză (reprezentanți: G. de Bergues, D. Colas și R. Coesme, agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: V. Di Bucci, N. Khan, G. Conte, D. Grespan și K. Walkerová, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a articolului 5 din Deciziei 2006/323/CE a Comisiei din 7 decembrie 2005 privind scutirea de acciză pentru uleiurile minerale utilizate drept combustibil în producția de alumină în regiunea Gardanne, în regiunea Shannon și în Sardinia, pusă în aplicare de Franța, de Irlanda și, respectiv, de Italia (JO 2006, L 119, p. 12), în măsura în care impune Republicii Franceze să recupereze ajutorul de stat incompatibil cu piața comună pe care l-a acordat între 3 februarie 2002 și 31 decembrie 2003 în temeiul scutirii de acciză pentru uleiurile minerale utilizate drept combustibil în producția de alumină în regiunea Gardanne (Franța).

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Republica Franceză să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și trei sferturi din cheltuielile de judecată ale Comisiei Europene în cauzele T-56/06, T-56/06 RENV I și T-56/06 RENV II și trei douăzecimi din cheltuielile de judecată efectuate de Comisie în cauzele C-89/08 P și C-272/12 P.

               3)

               Obligă Comisia să suporte un sfert din propriile cheltuieli de judecată în cauzele T-56/06, T-56/06 RENV I și T-56/06 RENV II, precum și o cincime din propriile cheltuieli de judecată în cauzele C-89/08 P și C-272/12 P.

      (1)  JO C 96, 22.4.2006.