title: Cauza T-156/11: Acțiune introdusă la 15 martie 2011 — Since Hardware (Guangzhou)/Consiliul

text:
               16.4.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 120/18

         Acțiune introdusă la 15 martie 2011 — Since Hardware (Guangzhou)/Consiliul
   (Cauza T-156/11)
   2011/C 120/40
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Since Hardware (Guangzhou) Co., Ltd (Guangzhou, Republica Populară Chineză) (reprezentanți: V. Akritidis și Y. Melin, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile reclamantei

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 1243/2010 al Consiliului din 20 decembrie 2010 de impunere a unei taxe antidumping definitive la importurile de mese de călcat originare din Republica Populară Chineză produse de Since Hardware (Guangzhou) Co. Ltd (1);

               —

               obligarea Consiliului la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive:

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe faptul că o anchetă inițială deschisă în temeiul articolului 5 din regulamentul de bază (2) nu ar putea viza o societate în special, ci ar trebui să vizeze una sau mai multe țări și ansamblul producătorilor existenți în acestea. În această privință, reclamanta susține că:

                           —

                           regulamentul atacat este contrar articolului 5 din regulamentul de bază, în special alineatului (9), coroborat cu articolul 17 din același regulament și interpretat în conformitate cu dreptul OMC, în măsura în care acest articol nu permite deschiderea unei noi proceduri antidumping împotriva unei singure societăți;

                           —

                           regulamentul atacat încalcă articolul 9 alineatele (4)-(6) din regulamentul de bază, interpretate în conformitate cu dreptul OMC, în măsura în care acest articol nu permite impunerea de taxe antidumping unei singure societăți, ci stabilește impunerea de taxe tuturor societăților care se află în una sau în mai multe țări;

                           —

                           regulamentul atacat încalcă articolul 9 alineatul (3) din regulamentul de bază, în temeiul căruia taxa zero pentru o societate care face obiectul unei proceduri antidumping nu poate fi reexaminată decât potrivit unei anchete de reexaminare deschise în temeiul articolului 11 alineatul (3) din regulamentul de bază; în subsidiar, reclamanta susține că, de facto, Comisia a efectuat reexaminarea taxei zero a acesteia cu încălcarea articolului 9 alineatul (3) din regulamentul de bază interpretat în conformitate cu un raport al Organului de apel al OMC.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 3 din regulamentul de bază, în special a alineatelor (2), (3) și (5), în măsura în care taxele antidumping ar fi fost impuse fără să se fi dovedit că industria Uniunii a suferit un prejudiciu în perioada de anchetă.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea dreptului Uniunii, în măsura în care s-a decis să nu se acorde reclamantei statutul de societate care funcționează în condițiile unei economii de piață. În această privință, reclamanta susține că:

                           —

                           decizia de a nu i se acorda statutul de societate care funcționează în condițiile unei economii de piață a fost adoptată în funcție de ceea ce cunoștea Comisia Europeană cu privire la efectul unei astfel de respingeri asupra marjei de dumping a reclamantei, cu încălcarea articolului 2 alineatul (7) litera (c) ultimul paragraf din regulamentul de bază, astfel cum este interpretat de jurisprudența Tribunalului;

                           —

                           sarcina probei impusă de Comisie reclamantei, și anume să facă dovada că funcționează în condițiile unei economii de piață, este excesivă și încalcă principiile generale ale dreptului Uniunii și, în special, principiul bunei administrări.

      (1)  JO L 338, p. 22.

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 al Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene (JO L 343, p. 51).


title: Cauza C-501/06 P: Recurs introdus la 11 decembrie 2006 de către GlaxoSmithKline Services Unlimited, fosta Glaxo Wellcome plc împotriva hotărârii pronunțate la 27 septembrie 2006 de către Tribunalul de Primă Instanță în cauza T-168/01, GlaxoSmithKline Services Unlimited/Comisie

text:
               24.2.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 42/11

         Recurs introdus la 11 decembrie 2006 de către GlaxoSmithKline Services Unlimited, fosta Glaxo Wellcome plc împotriva hotărârii pronunțate la 27 septembrie 2006 de către Tribunalul de Primă Instanță în cauza T-168/01, GlaxoSmithKline Services Unlimited/Comisie
   (Cauza C-501/06 P)
   (2007/C 42/18)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Recurentă: GlaxoSmithKline Services Unlimited, fosta Glaxo Wellcome plc (reprezentanți: I. Forrester QC, J. Venit, member of the New York Bar, S. Martínez Lage, abogado, A. Komninos, Δικηγόρος, A. Schulz, Rechtsanwalt)

      Celelalte părți din proces: Comisia Comunităților Europene, European Association of Euro Pharmaceutical Companies (EAEPC), Bundesverband der Arzneimittel-Importeure eV, Spain Pharma, SA, Asociación de exportadores españoles de productos farmacéuticos (Aseprofar)
   Concluziile recurentei

               —

               anularea hotărârii Tribunalului de Primă Instanță privind respingerea cererii GSK de anulare a articolului 1 din decizia contestată sau luarea oricărei alte măsuri legale ce se impune;

               —

               plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Recurenta invocă faptul că hotărârea recurată, de respingere a cererii de anulare a articolului 1 din decizia contestată, trebuie anulată pentru următoarele motive:

               —

               Tribunalul de Primă Instanță a stabilit în mod greșit că termenii generali de vânzare produc efecte anticompetitive apreciabile și că astfel încalcă articolul 81 alineatul (1) CE, nefăcând o evaluare corectă a contextului legal și economic existent. Mai mult, (i) competiția prețului din cadrul mărcii la care se referă Tribunalul în hotărârea sa este ea însăși rezultatul unei denaturări a pieței și (ii) Tribunalul se bazează pe presupuse avantaje marginale de care consumatorii finali din țările importatoare ar putea beneficia prin participarea angrosiștilor din Spania la competiția din cadrul mărcii;

               —

               Tribunalul nu era competent să statueze în fapt privind posibilul efect asupra pacienților și a celor care plătesc pentru medicamentele lor, dată fiind lipsa unui temei pentru o astfel de concluzie din contestata decizie a Comisiei.


title: Cauza T-364/15: Acțiune introdusă la 4 iulie 2015 – ADR Center/Comisia

text:
               14.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 302/63

         Acțiune introdusă la 4 iulie 2015 – ADR Center/Comisia
   (Cauza T-364/15)
   (2015/C 302/78)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: ADR Center Srl (Roma, Italia) (reprezentant: L. Tantalo, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei C (2015) 3117 final a Comisiei din 4 mai 2015;

               —

               în subsidiar, declararea ca eligibile a costurilor considerate inadmisibile de către Comisie;

               —

               obligarea pârâtei și a oricăror intervenienți la plata cheltuielilor de judecată aferente prezentei proceduri într-un cuantum fixat în mod echitabil de Tribunal.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv prin care se solicită anularea deciziei contestate întrucât Comisia nu este competentă să adopte un ordin de recuperare în materie contractuală.

               2.

               Al doilea motiv prin care se solicită anularea deciziei contestate întrucât aceasta cuprinde erori de fapt și de apreciere.

               3.

               Al treilea motiv prin care se solicită anularea deciziei contestate întrucât Comisia a săvârșit un abuz de putere.

               4.

               Al patrulea motiv prin care se solicită anularea deciziei contestate întrucât Comisia și-a încălcat obligația de motivare.


title: Cauza T-3/16: Acțiune introdusă la 4 ianuarie 2016 – Allstate Insurance/OAPI (DRIVEWISE)

text:
               29.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 78/34

         Acțiune introdusă la 4 ianuarie 2016 – Allstate Insurance/OAPI (DRIVEWISE)
   (Cauza T-3/16)
   (2016/C 078/46)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Allstate Insurance Company (Northfield, Statele Unite) (reprezentant: G. Würtenberger, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Marca în litigiu: marca comunitară verbală „DRIVEWISE” – Cererea de înregistrare nr. 13 455 019

      Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a OAPI din 8/10/2015 în cauza R 956/2015-2

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 8/10/2015 în cauza R 956/2015-2 privind cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 013 455 019 „DRIVEWISE”,

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b), a articolului 7 alineatul (1) litera (c) și a articolului 7 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 75 din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauzele conexate C-244/10 și C-245/10: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 22 septembrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bundesverwaltungsgericht — Germania) — Mesopotamia Broadcast A/S METV (C-244/10), Roj TV A/S (C-245/10)/Republica Federală Germania (Directiva 89/552/CEE — Activități de difuzare a programelor de televiziune — Posibilitatea unui stat membru de a interzice pe teritoriul său activitatea unui emițător de televiziune stabilit într-un alt stat membru — Motiv întemeiat pe o atingere adusă înțelegerii dintre popoare)

text:
               12.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 331/4

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 22 septembrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bundesverwaltungsgericht — Germania) — Mesopotamia Broadcast A/S METV (C-244/10), Roj TV A/S (C-245/10)/Republica Federală Germania
   (Cauzele conexate C-244/10 și C-245/10) (1)

   (Directiva 89/552/CEE - Activități de difuzare a programelor de televiziune - Posibilitatea unui stat membru de a interzice pe teritoriul său activitatea unui emițător de televiziune stabilit într-un alt stat membru - Motiv întemeiat pe o atingere adusă înțelegerii dintre popoare)
   2011/C 331/06
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesverwaltungsgericht

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamante: Mesopotamia Broadcast A/S METV (C-244/10), Roj TV A/S (C-245/10)

      Pârâtă: Republica Federală Germania

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Bundesverwaltungsgericht — Interpretarea articolelor 2a și 22a din Directiva 89/552/CEE a Consiliului din 3 octombrie 1989 privind coordonarea anumitor acte cu putere de lege și acte administrative ale statelor membre cu privire la desfășurarea activităților de difuzare a programelor de televiziune (JO L 298, p. 23, Ediție specială, 06/vol. 1, p. 215), astfel cum a fost modificată prin Directiva 97/36/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 30 iunie 1997 (JO L 202, p. 60, Ediție specială, 06/vol. 2, p. 232) — Interzicerea unei activități pentru motivul că aceasta aduce atingere înțelegerii între popoare, aplicată de autoritățile unui stat membru în privința unui organism de televiziune stabilit într-un alt stat membru — Excluderea prerogativei statului membru receptor de a împiedica transmiterea, pe teritoriul său, a emisiunilor de televiziune care provin din alte state membre pentru motive legate de domeniile coordonate de Directiva 89/552/CEE — Admisibilitatea încălcării înțelegerii între popoare ca motiv de interdicție legat de domeniile coordonate de directiva menționată

      Dispozitivul

   Articolul 22a din Directiva 89/552/CEE a Consiliului din 3 octombrie 1989 privind coordonarea anumitor acte cu putere de lege și acte administrative ale statelor membre cu privire la desfășurarea activităților de difuzare a programelor de televiziune, astfel cum a fost modificată prin Directiva 97/36/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 30 iunie 1997, trebuie interpretat în sensul că fapte precum cele în discuție în acțiunile principale, legate de o normă de drept național care interzice atingerile aduse înțelegerii dintre popoare, sunt incluse în noțiunea „incitare la ură pe motive de rasă, sex, religie sau naționalitate”. Acest articol nu se opune ca, în aplicarea unei legislații cu caracter general precum Legea privind asociațiile (Gesetz zur Regelung des öffentlichen Vereinsrechts) din 5 august 1964, astfel cum a fost modificată prin articolul 6 din Legea din 21 decembrie 2007, un stat membru să ia măsuri cu privire la un emițător stabilit într-un alt stat membru, pentru motivul că activitățile și obiectivele acestui emițător încalcă interdicția de a aduce atingere înțelegerii dintre popoare, cu condiția ca măsurile respective să nu restricționeze retransmisiile propriu-zise pe teritoriul statului membru receptor ale emisiunilor de televiziune realizate de emițătorul respectiv din celălalt stat membru, ceea ce trebuie verificat de instanța națională.

      (1)  JO C 234, 28.8.2010.


title: Cauza C-328/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunalul Sibiu (România) la data de 2 iulie 2015 – Andreea Corina Târșia/Statul român, Universitatea „Lucian Blaga” Sibiu, Consiliul Naţional pentru Combaterea Discriminării

text:
               30.5.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 191/2

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunalul Sibiu (România) la data de 2 iulie 2015 – Andreea Corina Târșia/Statul român, Universitatea „Lucian Blaga” Sibiu, Consiliul Naţional pentru Combaterea Discriminării
   (Cauza C-328/15)
   (2016/C 191/02)
   Limba de procedură: română

      Instanţa de trimitere

   Tribunalul Sibiu

      Părţile din acţiunea principală

      Reclamantă: Andreea Corina Târșia

      Pârâți: Statul român, Universitatea „Lucian Blaga” Sibiu, Consiliul Naţional pentru Combaterea Discriminării
   Prin Ordonanța din 14 aprilie 2016, Curtea (Camera a șasea) s-a declarat vădit necompetentă să soluționeze cererea de decizie preliminară formulată de Tribunalul Sibiu (România) prin decizia din 8 iunie 2015.


title: Cauza F-55/13: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (judecător unic) din 18 decembrie 2015 – De Nicola/BEI (Funcţie publică — Personalul BEI — Evaluare — Raport de evaluare 2011 — Nelegalitatea deciziei comitetului pentru recursuri — Nepronunțare asupra fondului)

text:
               8.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 48/90

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (judecător unic) din 18 decembrie 2015 – De Nicola/BEI
   (Cauza F-55/13) (1)

   ((Funcţie publică - Personalul BEI - Evaluare - Raport de evaluare 2011 - Nelegalitatea deciziei comitetului pentru recursuri - Nepronunțare asupra fondului))
   (2016/C 048/100)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamant: Carlo De Nicola (Strassen, Luxemburg) (reprezentant: L. Isola, avocat)

      Pârâtă: Banca Europeană de Investiții (reprezentanți: G. Nuvoli și F. Martin, agenți, A. Dal Ferro, avocat)

      Obiectul

   Cerere de anulare a raportului de evaluare a prestațiilor reclamantului pentru anul 2011

      Dispozitivul

               1)

               Anulează decizia comitetului pentru recursuri al Băncii Europene de Investiții din 18 decembrie 2012.

               2)

               Nu este necesară pronunțarea cu privire la concluziile în anularea raportului de evaluare privind anul 2011 și a tuturor actelor conexe, subsecvente și prealabile.

               3)

               Respinge în rest cererea.

               4)

               Banca Europeană de Investiții suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligată să suporte cheltuielile de judecată efectuate de domnul De Nicola.

      (1)  JO C 226, 03.08.2013, p. 26.


title: Cauza C-188/13: Acțiune introdusă la 12 aprilie 2013 — Comisia Europeană/Republica Slovenia

text:
               1.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 156/25

         Acțiune introdusă la 12 aprilie 2013 — Comisia Europeană/Republica Slovenia
   (Cauza C-188/13)
   2013/C 156/41
   Limba de procedură: slovena

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: B. Rous și J. Hottiaux, agenți)

      Pârâtă: Republica Slovenia

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin neadoptarea tuturor actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru transpunerea Directivei 2011/18/UE (1) a Comisiei din 1 martie 2011 de modificare a anexelor II, V și VI la Directiva 2008/57/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind interoperabilitatea sistemului feroviar în Comunitate sau, în orice caz, prin neinformarea Comisiei, Republica Slovenia nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 2 din aceasta;

               —

               obligarea Republicii Slovenia la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Termenul pentru transpunerea directivei a expirat la 31 decembrie 2011.

      (1)  JO L 57, p. 21.


title: Cauza C-111/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 29 februarie 2012 — Ministero per i beni e le attività culturali și alții/Ordine degli Ingegneri di Verona e Provincia și alții

text:
               26.5.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 151/17

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 29 februarie 2012 — Ministero per i beni e le attività culturali și alții/Ordine degli Ingegneri di Verona e Provincia și alții
   (Cauza C-111/12)
   2012/C 151/30
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Consiglio di Stato

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Ministero per i beni e le attività culturali, Ordini degli Ingegneri delle Province di Venezia, di Padova, di Treviso, di Vicenza, di Verona e Provincia, di Rovigo e di Belluno

      Pârâți: Ordine degli Ingegneri di Verona e Provincia, Consiglio Nazionale degli Ingegneri, Consiglio Nazionale degli Architetti, Pianificatori, Paesaggisti e Conservatori, Alessandro Mosconi, Comune di S. Martino Buon Albergo, Ordine degli Architetti Pianificatori Paesaggisti e Conservatori della Provincia di Verona, Istituzione di Ricovero e di Educazione di Venezia (IRE), Ordine degli Architetti di Venezia

      Întrebările preliminare

               1.

               Directiva comunitară 85/384/CEE (1), în partea (articolele 10 și 11) în care permite, cu titlu tranzitoriu, exercitarea activităților din domeniul arhitecturii resortisanților unor alte state membre care dețin titlurile menționate în mod expres se opune faptului că, în Italia, este considerată legală o practică administrativă având ca temei juridic articolul 52 al doilea paragraf prima teză din Decretul regal nr. 2537 din 1925 care rezervă în special anumite intervenții asupra imobilelor de interes artistic numai candidaților care dovedesc că dețin titlul de „arhitect” sau candidaților care demonstrează că dețin anumite calificări, specifice domeniului bunurilor culturale și suplimentare în raport cu cele care permit în general accesul la activitățile din domeniul arhitecturii în sensul directivei menționate?

               2.

               În special, această practică poate consta în verificarea capacității profesionale și a profesioniștilor provenind din alte state membre decât Italia, chiar dacă dețin un titlu care, in abstracto, le permite exercitarea activităților în domeniul arhitecturii (astfel cum se întâmplă și în cazul profesioniștilor italieni la momentul susținerii examenului de autorizare pentru exercitarea profesiei de arhitect), numai pentru a obține accesul la activitățile profesionale prevăzute la articolul 52 al doilea paragraf prima teză din Decretul regal nr. 2357 din 1925?

      (1)  JO L 223, p. 15, Ediție specială, 06/vol. 1, p. 117.


title: Cauza T-368/15: Acțiune introdusă la 10 iulie 2015 – Alcimos Consulting/BCE

text:
               14.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 302/64

         Acțiune introdusă la 10 iulie 2015 – Alcimos Consulting/BCE
   (Cauza T-368/15)
   (2015/C 302/79)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Alcimos Consulting SMPC (Atena, Grecia) (reprezentant: F. Rodolaki, avocat)

      Pârâtă: Banca Centrală Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               declararea cererii de sesizare a instanței ca fiind admisibilă;

               —

               declararea deciziilor adoptate de Consiliul Guvernatorilor Băncii Centrale Europene la 28 iunie 2015 și la 6 iulie 2015 ca fiind lipsite de validitate și, în subsidiar, anularea acestora;

               —

               acordarea de daune interese în cuantum de un euro.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe faptul că Banca Centrală Europeană (BCE) a încălcat articolul 14 punctul 14.4 din Statutul Sistemului European al Băncilor Centrale (SEBC), în măsura în care respingerea de către BCE a cererii formulate de Banca Greciei de a majora cuantumul asistenței de urgență privind lichiditatea (Emergency Liquidity Assistance – ELA) furnizate băncilor grecești nu ar fi interferat cu obiectivele și misiunile SEBC.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că Banca Centrală Europeană (BCE) a încălcat articolele 4 TUE și 5 TUE, întrucât a acționat ultra vires atunci când a respins cererea formulată de Banca Greciei.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că BCE a acționat ținând seama de considerații politice și, prin urmare, a încălcat articolul 130 TFUE care consacră independența BCE.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că deciziile BCE atacate nu îndeplinesc criteriul proporționalității, întrucât promovarea bunei funcționări a sistemelor de plăți prevăzută la articolul 127 alineatul (2) TFUE este una dintre cele patru misiuni fundamentale care urmează să fie îndeplinite prin intermediul SEBC, în timp ce majorarea cuantumului ELA acordate băncilor grecești, având în vedere efectele sale reduse asupra punerii în aplicare a politicii monetare unice, ar fi afectat într-o măsură mai mică obiectivele BCE.


title: Avizul 1/15: Avizul Curții (Marea Cameră) din 26 iulie 2017 – Parlamentul European [Aviz dat în temeiul articolului 218 alineatul (11) TFUE — Proiect de acord între Canada și Uniunea Europeană — Transferul datelor din registrul cu numele pasagerilor aerieni dinspre Uniune spre Canada — Temeiuri juridice adecvate — Articolul 16 alineatul (2), articolul 82 alineatul (1) al doilea paragraf litera (d) și articolul 87 alineatul (2) litera (a) TFUE — Compatibilitatea cu articolele 7 și 8, precum și cu articolul 52 alineatul (1) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene]

text:
               18.9.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 309/3

         Avizul Curții (Marea Cameră) din 26 iulie 2017 – Parlamentul European
   (Avizul 1/15) (1)

   ([Aviz dat în temeiul articolului 218 alineatul (11) TFUE - Proiect de acord între Canada și Uniunea Europeană - Transferul datelor din registrul cu numele pasagerilor aerieni dinspre Uniune spre Canada - Temeiuri juridice adecvate - Articolul 16 alineatul (2), articolul 82 alineatul (1) al doilea paragraf litera (d) și articolul 87 alineatul (2) litera (a) TFUE - Compatibilitatea cu articolele 7 și 8, precum și cu articolul 52 alineatul (1) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene])
   (2017/C 309/03)
   Limba de procedură: toate limbile oficiale

      Solicitant

   Parlamentul European (reprezentanți: domnii F. Drexler, A. Caiola și D. Moore, în calitate de agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Decizia Consiliului privind încheierea, în numele Uniunii, a acordului dintre Canada și Uniunea Europeană privind transferul și prelucrarea datelor din registrul cu numele pasagerilor trebuie să se întemeieze concomitent pe articolul 16 alineatul (2) și pe articolul 87 alineatul (2) litera (a) TFUE.

               2)

               Acordul dintre Canada și Uniunea Europeană privind transferul și prelucrarea datelor din registrul cu numele pasagerilor este incompatibil cu articolele 7, 8 și 21, precum și cu articolul 52 alineatul (1) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene în măsura în care nu exclude transferul datelor sensibile din Uniune spre Canada, precum și utilizarea și păstrarea acestor date.

               3)

               Acordul dintre Canada și Uniunea Europeană privind transferul și prelucrarea datelor din registrul cu numele pasagerilor trebuie, pentru a fi compatibil cu articolele 7 și 8, precum și cu articolul 52 alineatul (1) din Carta drepturilor fundamentale:

                           a)

                           să stabilească în mod clar și precis datele din registrul cu numele pasagerilor care trebuie transferate din Uniunea Europeană spre Canada;

                           b)

                           să prevadă că modelele și criteriile utilizate în cadrul prelucrării automate a datelor din registrul cu numele pasagerilor vor fi specifice și fiabile, precum și nediscriminatorii; să prevadă că bazele de date utilizate vor fi limitate la cele exploatate de Canada în raport cu combaterea terorismului și a altor infracțiuni transnaționale grave;

                           c)

                           să supună, în afara cadrului verificărilor referitoare la modelele și la criteriile prestabilite pe care se bazează prelucrarea automată a datelor din registrul cu numele pasagerilor, utilizarea acestor date de către autoritatea canadiană competentă în timpul șederii pasagerilor aerieni în Canada și după plecarea lor din această țară, precum și orice comunicare a respectivelor date către alte autorități unor condiții materiale și procedurale bazate pe criterii obiective; să condiționeze această utilizare și această comunicare, cu excepția unor situații de urgență justificate corespunzător, de un control prealabil efectuat fie de o instanță, fie de o entitate administrativă independentă, a căror decizie de autorizare a utilizării intervine în urma unei cereri motivate a acestor autorități, în special în cadrul procedurilor de prevenire, de detectare sau de urmărire penală;

                           d)

                           să limiteze păstrarea datelor din registrul cu numele pasagerilor după plecarea pasagerilor aerieni la cele ale pasagerilor în privința cărora există elemente obiective care permit să se considere că ar putea prezenta un risc în privința combaterii terorismului și a altor infracțiuni transnaționale grave;

                           e)

                           să supună comunicarea datelor din registrul cu numele pasagerilor de către autoritatea canadiană competentă către autorități publice dintr-o țară terță condiției să existe fie un acord între Uniunea Europeană și această țară terță echivalent cu acordul dintre Canada și Uniunea Europeană privind transferul și prelucrarea datelor din registrul cu numele pasagerilor, fie o decizie a Comisiei Europene, în temeiul articolului 25 alineatul (6) din Directiva 95/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 24 octombrie 1995 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și libera circulație a acestor date, care să includă autoritățile către care se preconizează comunicarea datelor din registrul cu numele pasagerilor;

                           f)

                           să prevadă un drept la informarea individuală a pasagerilor aerieni în cazul utilizării datelor din registrul cu numele pasagerilor care îi privesc în timpul șederii lor în Canada și după plecarea lor din această țară, precum și în cazul divulgării acestor date de către autoritatea canadiană competentă către alte autorități sau către particulari și

                           g)

                           să garanteze că supravegherea normelor prevăzute de acordul dintre Canada și Uniunea Europeană privind transferul și prelucrarea datelor din registrul cu numele pasagerilor, referitoare la protecția pasagerilor aerieni în ceea ce privește prelucrarea datelor din registrul cu numele pasagerilor care îi privesc, este asigurată de o autoritate de supraveghere independentă.

      (1)  JO C 138, 27.4.2015.


title: Cauza T-68/08: Hotărârea Tribunalului din 17 februarie 2011 — FIFA/Comisia (Transmisii de televiziune — Articolul 3a din Directiva 89/552/CEE — Măsuri adoptate de Regatul Unit privind evenimentele de importanță majoră pentru societatea acestui stat membru — Campionatul Mondial de Fotbal — Decizie prin care măsurile sunt declarate compatibile cu dreptul comunitar — Motivare — Articolele 43 CE și 49 CE — Drept de proprietate)

text:
               2.4.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 103/20

         Hotărârea Tribunalului din 17 februarie 2011 — FIFA/Comisia
   (Cauza T-68/08) (1)

   (Transmisii de televiziune - Articolul 3a din Directiva 89/552/CEE - Măsuri adoptate de Regatul Unit privind evenimentele de importanță majoră pentru societatea acestui stat membru - Campionatul Mondial de Fotbal - Decizie prin care măsurile sunt declarate compatibile cu dreptul comunitar - Motivare - Articolele 43 CE și 49 CE - Drept de proprietate)
   2011/C 103/35
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Fédération internationale de football association (FIFA) (Zürich, Elveția) (reprezentanți: inițial E. Batchelor, F. Young, solicitors, A. Barav, D. Reymond, avocați și F. Carlin, barrister, ulterior E. Batchelor, A. Barav, D. Reymond și F. Carlin)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial F. Benyon, E. Montaguti și N. Yerrell, ulterior F. Benyon și E. Montaguti, agenți, asistați de J. Flynn, QC și M. Lester, barrister)

      Intervenienți în susținerea pârâtei: Regatul Belgiei (reprezentanți: C. Pochet, agent, asistat de J. Stuyck și A. Joachimowicz, avocați) și Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentanți: inițial S. Behzadi-Spencer și V. Jackson, ulterior S. Behzadi-Spencer și L. Seeboruth, agenți, asistați inițial de T. de la Mare, ulterior de B. Kennelly, barristers)

      Obiectul

   Anularea Deciziei 2007/730/CE a Comisiei din 16 octombrie 2007 privind compatibilitatea cu dreptul comunitar a măsurilor luate de Regatul Unit în temeiul articolului 3a alineatul (1) din Directiva 89/552/CEE a Consiliului privind coordonarea anumitor acte cu putere de lege și acte administrative ale statelor membre cu privire la desfășurarea activităților de difuzare a programelor de televiziune (JO L 295, p. 12)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Fédération internationale de football association (FIFA) suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

               3.

               Regatul Belgiei și Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 107, 26.4.2008.


title: Cauza T-437/15: Acțiune introdusă la 4 august 2015 – Eden Green Vivai Piante di Verdesca Giuseppe și alții/Comisia

text:
               5.10.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/22

         Acțiune introdusă la 4 august 2015 – Eden Green Vivai Piante di Verdesca Giuseppe și alții/Comisia
   (Cauza T-437/15)
   (2015/C 328/22)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamanți: Eden Green Vivai Piante di Verdesca Giuseppe (Copertino, Italia), Azienda Agricola Cairo & Doutcher di Cairo Uzi & C. Ss (Copertino, Italia), Ss Agricola Cairo Vito & Strafella Maria Rosa (Copertino, Italia), Vivai Del Salento Di Castrignano' Carmelo Antonio (Sanarica, Italia), Società Agricola Castrignano' Vivai Srl (Muro Leccese, Italia), Piante In Di Cipressa Carmine (Copertino, Italia), D'Elia Simone (Leverano, Italia), De Laurenzis Giuseppe (Copertino, Italia), Verde Giuranna Di Giuranna Alessio Mauro (Parabita, Italia), Maiorano Maurizio (Copertino, Italia), Vivai Mazzotta Di Mazzotta Carmine (Copertino, Italia), Società Agricola Mello Vivai di Mello Antonio Snc (Veglie, Italia), Mello Alessandro (Leverano, Italia), Mello Lucio (Carmiano, Italia), Romano Alessio Luigi (Giurdignano, Italia), Sansone Antonio (Copertino, Italia), Vivai Tarantino Ss (Cavallino, Italia), Verdesca Paolo (Copertino, Italia), Verdesca Giuseppe (Copertino, Italia), Hobby Flora di Miggiano Luigi (Poggiardo, Italia), Mauro Stefano (Muro Leccese, Italia), Miggiano Emanuele (Montesano Salentino, Italia), Miggiano Garden Center Sas di Miggiano Gianluigi & C. (San Cassiano, Italia), Miggiano Claudio (Maglie, Italia), Vivai Piante Rizzo Carmelo (Lecce, Italia), Cairo Antonio (Nardo', Italia), Floricoltura Marti di Marti Sandro (Porto Cesareo, Italia), Azienda Agricola Mariani Fabrizio (Alliste, Italia), Giannotta Giuseppe (Leverano, Italia), Ligetta & Solida Srl (Alezio, Italia), Vivai Caputo Sas di Carbone R. & F. Ss (San Donaci, Italia), Perrone Cosimo (Leverano, Italia), Durante Giuseppina (Leverano, Italia), Società Agricola CO.VI.SER Srl (Arnesano, Italia), Miggiano Antonio (Sanarica, Italia), Castrignano' Antonio (Sanarica, Italia), Stincone Giorgio (Sanarica, Italia), Zecca Fabio (Leverano, Italia), Società Agricola Florsilva Srl (Copertino, Italia) (reprezentant: G. Manelli, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanții solicită Tribunalului anularea Deciziei de punere în aplicare (UE) 2015/789, adoptată la data de 18 mai 2015 și publicată în JOUE la data de 21 mai 2015.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanții invocă trei motive.

               1.

               Încălcarea unor norme fundamentale de procedură, lipsa absolută de motivare, iraționalitatea vădită și încălcarea principiului proporționalității.
               Reclamanții susțin că:

                           —

                           Deși a luat act de o serie de studii efectuate în cadru european, Comisia nu a făcut publice rezultatele unor astfel de studii și, în consecință, nu a consimțit să evalueze dacă măsurile aplicate sunt sau nu sunt adecvate. Aceasta nu explică nici motivele pentru care a admis să primească o listă cu alte 180 de plante specificate care, deși ar putea fi în mod abstract gazde ale Xylella fastidiosa, ele nu au fost întâlnite în Provincia Lecce; nu explică nici motivele pentru care a decis să menționeze în cadrul anexei I un număr de specii mai mare de 180 în care sunt incluse și plante susceptibile la izolatele „neeuropene” care, în mod clar, nu sunt identificate pe teritoriul în cauză.

                           —

                           Comisia Europeană nu explică motivele pentru care a reținut că trebuie să aplice o interdicție nediferențiată de deplasare a plantelor cu privire la care în anexa I se exclude de la bun început posibilitatea utilizării unor măsuri alternative care să poată combate riscul de răspândire.

                           —

                           Comisia Europeană nu precizează care este norma Uniunii Europene care ar justifica adoptarea deciziei de punere în aplicare; nu explică motivele pentru care decide să ignore principiul subsidiarității într-o situație în care statul membru nu numai că are competență, dar a și exercitat respectiva funcție, și nu explică motivele pentru care măsura ar trebui să fie considerată proporțională în raport cu obiectivul urmărit, lipsind o comparare sau o analiză explicită a intereselor în cauză.

               2.

               Încălcarea unor norme fundamentale de procedură sub alt aspect, lipsa absolută de motivare, iraționalitatea vădită și încălcarea principiului proporționalității.

                           —

                           În opinia reclamanților, nu se poate înțelege care sunt premisele științifice pe baza cărora plantele specificate nu pot face obiectul unor deplasări odată ce s-a recunoscut, prin analize adecvate cu valoare științifică, că nu sunt atacate de agentul patogen. În plus, nu se poate înțelege nici din ce cauză o plantă care a terminat o parte a ciclului propriu de creștere în afara unor sisteme screen house nu ar putea fi introdusă în alte sisteme pentru a-și completa ciclul propriu de viață în mod corect, pentru a fi destinată ulterior comercializării.

               3.

               Încălcarea articolului 5 alineatele (3) și (4) din tratat și a normelor de drept privind aplicarea acestora, încălcarea principiului subsidiarității și încălcarea principiului proporționalității.
               Potrivit reclamanților:

                           —

                           Decizia comunitară este nelegală în special în ceea ce privește dispozițiile articolului 6, intitulat „Măsuri de eradicare”. Dispozițiile sunt aberante și disproporționate întrucât se impune aplicarea acestora atât în cazul plantelor sănătoase, cât și în cazul plantelor suspectate de infecție în interiorul unei zone cu raza de 100 m de locul în care se află planta infectată. O astfel de prescripție nu corespunde niciunei logici fundamentate științific și, mai ales, este disproporționată în raport cu obiectivul urmărit.

                           —

                           Decizia comunitară este nelegală și cu privire la dispozițiile articolului 9, intitulat „Deplasările plantelor specificate în Uniune”, întrucât impune o interdicție nediferențiată și nejustificată de deplasare, independentă de starea de sănătate a plantei. Aceasta este cu atât mai gravă dacă se ține seama de faptul că interdicția în discuție este impusă atât în afara zonei delimitate, cât și în interiorul acesteia.

                           —

                           Decizia atacată încalcă principiile proporționalității și subsidiarității.

                           —

                           Decizia comunitară este nelegală și în ceea ce privește alineatul (2) literele (d), (f) și (h) al articolului 9, întrucât, în scopul derogării de la dispozițiile alineatului (1), se impune o zonă cu lățimea de 200 de metri în jurul locului de cultivare și se prevede o serie de obligații în aceeași zonă. O astfel de derogare este în mod vădit neobișnuită întrucât zona de respectare din jurul locului de cultură ar putea excede puterea de control a pepinierelor, în toate ipotezele în care zona respectivă ar intra în proprietatea unor terți.


title: Cauza C-377/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal de commerce din Bruxelles (Belgia) la 23 septembrie 2009 — Françoise Hanssens-Ensch (administrator în procedura de faliment a Agenor SA)/Comunitatea Europeană

text:
               19.12.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 312/15

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal de commerce din Bruxelles (Belgia) la 23 septembrie 2009 — Françoise Hanssens-Ensch (administrator în procedura de faliment a Agenor SA)/Comunitatea Europeană
   (Cauza C-377/09)
   2009/C 312/23
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Tribunal de commerce din Bruxelles

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Françoise Hanssens-Ensch (administrator în procedura de faliment a Agenor SA)

      Pârâtă: Comunitatea Europeană

      Întrebările preliminare

   Articolul 288 al doilea paragraf din Tratatul CE trebuie interpretat în sensul că acțiunea în angajarea răspunderii întemeiată pe articolul 530 din Codul belgian al societăților și introdusă de un administrator al unei proceduri de faliment, urmărind obligarea Comunității Europene să acopere pasivul social al falimentului pentru motivul că ar fi deținut de facto sarcina gestionării unei societăți comerciale și că ar fi săvârșito eroare gravă și caracterizată în gestiunea societății respective, care a contribuit la falimentul acesteia, reprezintă o acțiune extracontractuală în sensul dispoziției menționate?


title: Cauza T-223/12: Acțiune introdusă la 28 mai 2012 — Ntouvas/ECDC

text:
               28.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 227/25

         Acțiune introdusă la 28 mai 2012 — Ntouvas/ECDC
   (Cauza T-223/12)
   2012/C 227/42
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Ioannis Ntouvas (Sundbyberg, Suedia) (reprezentant: E. Mylonas, avocat)

      Pârât: Centrul European de Prevenire și Control al Bolilor (Stockholm, Suedia)

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               Anularea deciziei pârâtului din 27 martie 2012 prin care i s-a refuzat accesul la rapoartele finale de audit realizate de Serviciul de Audit Intern al Comisiei Europene cu privire la ECDC și

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă două motive.

               1.

               Primul motiv se întemeiază pe încălcarea unei cerințe esențiale de procedură (obligația de motivare), încălcându-se astfel articolul 8 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 (1) și articolul 41 alineatul (2) litera (c) din Carta Drepturilor Fundamentale a Uniunii Europene, întrucât:

                           —

                           pârâtul a invocat doar motive abstracte și generale pentru a-i refuza accesul la orice rapoarte deținute în legătură cu auditul efectuat asupra ECDC de către Serviciul de Audit Intern al Comisiei Europene; în plus nu a reușit să demonstreze că nu există un interes public superior în divulgare;

                           —

                           potrivit unei jurisprudențe constante, motivele invocate pentru a refuza accesul la documente trebuie să fie concrete și individuale, precum și specifice și să descrie în mod efectiv interesul final care primează asupra dreptului de acces al reclamantului, demonstrând totodată inexistența unui interes public superior în divulgare.

               2.

               Al doilea motiv se întemeiază pe încălcarea Tratatelor (articolul 15 alineatul (3) TFUE) și a unei dispoziții legale [Regulamentul (CE) nr. 1049/2001] privind aplicarea acestora, întrucât:

                           —

                           nemotivând adecvat și suficient refuzul accesului la documentele solicitate, pârâtul nu și-a îndeplinit totodată obligația care îi revine în temeiul articolului 2 alineatul (1) și al articolului 8 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001, precum și al articolului 15 alineatul (3) TFUE de a-i acorda reclamantului acces la documentele solicitate în termen de 15 zile lucrătoare de la înregistrarea cererii sale de confirmare.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO 2001 L 145, p. 43).


title: Cauza C-20/08: Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 9 decembrie 2008 — Enercon GmbH/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (Recurs — Marcă comunitară — Marcă tridimensională constituită din forma produsului — Regulamentul (CE) nr. 40/94 — Articolul 7 alineatul (1) — Caracter distinctiv al mărcii — Recurs în parte vădit inadmisibil și în parte vădit nefondat)

text:
               21.3.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 69/14

         Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 9 decembrie 2008 — Enercon GmbH/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   (Cauza C-20/08) (1)

   (Recurs - Marcă comunitară - Marcă tridimensională constituită din forma produsului - Regulamentul (CE) nr. 40/94 - Articolul 7 alineatul (1) - Caracter distinctiv al mărcii - Recurs în parte vădit inadmisibil și în parte vădit nefondat)
   (2009/C 69/23)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamant: Enercon GmbH) (reprezentanți: R. Böhm și U. Sander, Rechtsanwälte)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: G. Schneider, agent)
   Obiectul
   Recurs introdus împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a cincea) din 15 noiembrie 2007, Enercon/OAPI (T-71/06) prin care Tribunalul a respins acțiunea în anulare formulată împotriva deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 30 noiembrie 2005, prin care a fost respinsă decizia examinatorului care refuză înregistrarea unei mărci comunitare tridimensionale reprezentând învelișul nacelei unei turbine eoliene, pentru produse din clasa 7 — Caracter distinctiv al unei mărci tridimensionale reprezentate prin forma produsului
   Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Enercon GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 79, 29.3.2008.


title: Cauza T-359/08: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 31 martie 2009 — Spania/Comisia ( Acțiune în anulare — Retragerea actului atacat — Nepronunțare asupra fondului )

text:
               20.6.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 141/42

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 31 martie 2009 — Spania/Comisia
   (Cauza T-359/08) (1)

   („Acțiune în anulare - Retragerea actului atacat - Nepronunțare asupra fondului”)
   2009/C 141/88
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamant: Regatul Spaniei (reprezentant: J. Rodríguez Cárcamo, agent)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: A. Steiblytė și S. Pardo Quintillán, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei C (2008) 3243 a Comisiei din 25 iunie 2008 referitoare la reducerea ajutorului acordat în temeiul Fondului de coeziune grupului de proiecte 2001.ES.16.C.P.E.045 [tratarea deșeurilor în Galicia — 2001 (grupul II)] prin Decizia C (2001) 4193 a Comisiei din 20 decembrie 2001

      Dispozitivul

               1)

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2)

               Comisia suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Regatul Spaniei.

      (1)  JO C 272, 25.10.2008.


title: Cauza T-690/14: Acțiune introdusă la 19 septembrie 2014 – Sony Computer Entertainment Europe/OAPI – Marpefa (Vieta)

text:
               1.12.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 431/37

         Acțiune introdusă la 19 septembrie 2014 – Sony Computer Entertainment Europe/OAPI – Marpefa (Vieta)
   (Cauza T-690/14)
   (2014/C 431/60)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Sony Computer Entertainment Europe Ltd (Londra, Regatul Unit) (reprezentant: S. Malynicz, Barrister)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Marpefa, SL (Barcelona, Spania)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Solicitantul: reclamanta

      Marca în litigiu în cauză: marca comunitară nr. 1 7 90  674

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de declarare a nulității

      Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a OAPI din 2/7/2014 în cauza R 2100/2013-2

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea OAPI și a celeilalte părți din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 15 alineatul (1) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 15 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 207/2009:

               —

               încălcarea articolului 51 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-195/08: Hotărârea Tribunalului din 10 decembrie 2009 — Antwerpse Bouwwerken/Comisia (Contracte de achiziții publice — Procedură comunitară de cerere de ofertă — Construirea unei săli pentru producerea de materiale de referință — Respingerea ofertei unui candidat — Acțiune în anulare — Interesul de a exercita acțiunea — Admisibilitate — Interpretarea unei condiții prevăzute în caietul de sarcini — Conformitatea unei oferte cu condițiile prevăzute în caietul de sarcini — Exercitarea competenței de a solicita precizări privind ofertele — Acțiune în despăgubire)

text:
               30.1.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 24/48

         Hotărârea Tribunalului din 10 decembrie 2009 — Antwerpse Bouwwerken/Comisia
   (Cauza T-195/08) (1)

   (Contracte de achiziții publice - Procedură comunitară de cerere de ofertă - Construirea unei săli pentru producerea de materiale de referință - Respingerea ofertei unui candidat - Acțiune în anulare - Interesul de a exercita acțiunea - Admisibilitate - Interpretarea unei condiții prevăzute în caietul de sarcini - Conformitatea unei oferte cu condițiile prevăzute în caietul de sarcini - Exercitarea competenței de a solicita precizări privind ofertele - Acțiune în despăgubire)
   2010/C 24/83
   Limba de procedură: olandeza

      Părțile

      Reclamantă: Antwerpse Bouwwerken NV (Anvers, Belgia) (reprezentanți: inițial J. Verbist și D. de Keuster, ulterior J. Verbist, B. van de Walle de Ghelcke și A. Vandervennet, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: E. Manhaeve, agent, asistat de M. Gelders, avocat)

      Obiectul

   Pe de o parte, o cerere de anulare a deciziei Comisiei de respingere a ofertei prezentate de reclamantă în cadrul unei cereri de ofertă restrânse privind construirea unei săli pentru producerea de materiale de referință pe terenul aparținând Institut des matériaux et mesures de référence din Geel (Belgia) și de atribuire a contractului de achiziții publice unui alt candidat și, pe de altă parte, o cerere de reparare a prejudiciului pe care reclamanta pretinde că l-a suferit din cauza aceleiași decizii a Comisiei.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Antwerpse Bouwwerken NV la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate în procedura măsurilor provizorii în cauza T-195/08 R.

      (1)  JO C 183, 19.7.2008.


title: Cauza T-692/15: Acțiune introdusă la 25 noiembrie 2015 – HTTS/Consiliul

text:
               15.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 59/28

         Acțiune introdusă la 25 noiembrie 2015 – HTTS/Consiliul
   (Cauza T-692/15)
   (2016/C 059/30)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: HTTS Hanseatic Trade Trust & Shipping GmbH (Hamburg, Germania) (reprezentanţi: M. Schlingmann şi M. Bever, avocaţi)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata unei sume în cuantum de 2 516 221,50 euro pentru repararea prejudiciilor materiale și morale cauzate prin înscrierea sa pe lista persoanelor, entităților și organismelor din anexa V la Regulamentul (CE) nr. 423/2007 și în anexa VIII la Regulamentul (UE) nr. 961/2010;

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata de dobânzi moratorii corespunzătoare ratei dobânzii aplicate de Banca Centrală Europeană principalelor sale operații de refinanțare, majorată cu 2 %, începând cu 17 octombrie 2015 și până la plata integrală a sumei menționate mai sus;

               —

               obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată și în special a cheltuielilor efectuate de reclamantă.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă un singur motiv, întemeiat pe încălcarea de către Consiliu – care a înscris-o din eroare pe lista persoanelor, entităților și organismelor cărora le-au fost înghețate toate fondurile și resursele economice – a normelor de drept care vizează protecția intereselor individuale și nu lasă nicio marjă de apreciere.
   Reclamanta susține că ar fi suferit prejudicii materiale și morale care sunt consecința directă a măsurilor restrictive pe care Consiliu le-a adoptat, din eroare, în privința sa.


title: Cauza C-169/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Cour du travail de Mons (Belgia) la 25 martie 2016 – Miguel José Moreno Osacar/Ryanair Ltd

text:
               30.5.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 191/19

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Cour du travail de Mons (Belgia) la 25 martie 2016 – Miguel José Moreno Osacar/Ryanair Ltd
   (Cauza C-169/16)
   (2016/C 191/23)
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour du travail de Mons

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Miguel José Moreno Osacar

      Pârâtă: Ryanair Ltd

      Întrebarea preliminară

   Ținând seama:

               —

            de cerințele de previzibilitate a soluțiilor și de securitate juridică care au stat la baza adoptării normelor în materie de competență judiciară și de executare a hotărârilor în materie civilă și comercială, astfel cum au fost prevăzute de Convenția din 27 septembrie 1968 privind competența judiciară și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (JO 1972, L 299, p. 32, Ediție specială, 19/vol. 10, p. 3), astfel cum a fost modificată prin Convenția din 29 noiembrie 1996 privind aderarea Republicii Austria, a Republicii Finlanda și a Regatului Suediei (JO 1997, [C] 15, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 11, p. 164) denumită „Convenția de la Bruxelles”, precum și prin Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (JO 2001, L 12, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 3, p. 74) (a se vedea în special Hotărârea din 19 iulie 2012, Mahamdia, C-154/11, [EU:C:2012:491], punctele 44 și 46),

               —

               de particularitățile legate de sectorul navigației aeriene europene, în cadrul căruia personalul navigant al companiilor aeriene al căror sediu social este stabilit în cadrul unuia dintre statele Uniunii survolează în fiecare zi teritoriul Uniunii Europene pornind de la o bază de reședință care poate fi situată, precum în speță, în alt stat al Uniunii,

               —

               de particularitățile proprii prezentului litigiu astfel cum au fost descrise în motivarea prezentei hotărâri,

               —

               de criteriul dedus din noțiunea „bază de reședință” -astfel cum a fost definită în anexa III la Regulamentul (CEE) nr. 3922/91- utilizat de Regulamentul nr. 883/2004 pentru a determina legislația din domeniul securității sociale aplicabilă membrilor echipajului de comandă și ai echipajului de cabină începând de la 28 iunie 2012,

               —

               de concluziile deduse din jurisprudența dezvoltată de Curtea de Justiție a Uniunii Europene în baza hotărârilor citate în motivele prezentei decizii,

         noțiunea „locul obișnuit de executare a contractului de muncă”, astfel cum este prevăzută la articolul 19 punctul 2 din Regulamentul nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000, nu poate fi interpretată în sensul că este asimilabilă noțiunii „bază de reședință”[,] definită în anexa III la Regulamentul nr. 3922/91 al Consiliului din 16 decembrie 1991 ca fiind „[l]ocația desemnată de către operator pentru membrul echipajului de unde acesta începe în mod normal și încheie un timp de muncă și unde, în condiții normale, operatorul nu este responsabil de cazarea membrului respectiv al echipajului”, pentru a se stabili statul contractant (și, în consecință, competența sa) pe teritoriul căruia angajatul își desfășoară în mod obișnuit munca atunci când acest lucrător este angajat ca membru al personalului navigant al unei companii supuse dreptului uneia dintre țările Uniunii care efectuează transport internațional de pasageri pe cale aeriană pe întregul teritoriu al Uniunii Europene, din moment ce acest criteriu de legătură, dedus din „baza de reședință” înțeleasă ca „centru efectiv al raportului de muncă”, în măsura în care angajatul își începe în mod sistematic ziua de lucru și o încheie în acest loc, organizându-și aici activitatea zilnică, și în proximitatea căreia și-a stabilit pe perioada raporturilor contractuale reședința efectivă, este cel care prezintă, în același timp, cele mai strânse legături cu un stat contractant și asigură protecția cea mai adecvată părții defavorizate în cadrul raportului contractual?


title: Cauza C-232/11 P: Recurs introdus la 16 mai 2011 de Siemens Transmission & Distribution Ltd împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) pronunțate la 3 martie 2011 în cauzele conexate T-122/07-T-124/07, Siemens AG Österreich și alții/Comisia

text:
               9.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 204/18

         Recurs introdus la 16 mai 2011 de Siemens Transmission & Distribution Ltd împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) pronunțate la 3 martie 2011 în cauzele conexate T-122/07-T-124/07, Siemens AG Österreich și alții/Comisia
   (Cauza C-232/11 P)
   2011/C 204/32
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: Siemens Transmission & Distribution Ltd (reprezentanți: H. Wollmann, F. Urlesberger, avocați)

      Celelalte părți în proces: Siemens AG Österreich, VA Tech Transmission & Distribution GmbH & Co. KEG, Siemens Transmission & Distribution SA, Nuova Magrini Galileo SpA, Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

               —

               modificarea punctului 3 a patra liniuță al hotărârii atacate, în sensul reducerii amenzii aplicate Reyrolle cu cel puțin 7 400 000 de euro;

               —

               cu titlu subsidiar, anularea punctului 3 din hotărârea atacată în măsura în care privește Reyrolle și trimiterea cauzei spre rejudecare la Tribunal;

               —

               în orice situație, obligarea intimatei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Recurenta invocă o încălcare a principiului individualizării pedepselor și a sancțiunilor. În exercitarea competenței sale de fond, Tribunalul a aplicat în mod eronat articolul 23 alineatul (3) din Regulamentul nr. 1/2003, sancționând întreprinderea Rolls-Royce/Reyrolle, în ceea ce privește perioada 1988-1998, nu în funcție de aprecierea raporturilor acestei întreprinderi, ci în funcție de puterea economică a unei entități economice care s-ar fi produs după mai mulți ani (prin cumpărarea Reyrolle de către VA Technologie).
   În continuare, recurenta invocă o încălcare a principiilor egalității de tratament și proporționalității, consacrate în practica decizională a Curții. În cadrul articolului 31 din Regulamentul nr. 1/2003, Tribunalul a aplicat sistematic metode de calcul diferite care au dezavantajat în mod considerabil recurenta în raport cu alți destinatari ai amenzii. Nu există o motivare aparentă pentru această inegalitate de tratament.


title: Cauza C-127/07: Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de Conseil d'Etat (Franța) la data de 5 martie 2007 — Societatea Arcelor Atlantique et Lorraine, Societatea Sollac Méditérranée, Societatea Arcelor Packaging International, Societatea Ugine & Alz France, Societatea Industeel Loire, Societatea Creusot Métal, Societatea Imphy Alloys și Societatea Arcelor/Primul-ministru, ministrul economiei, finanțelor și industriei, ministrul ecologiei și dezvoltării durabile

text:
               26.5.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 117/8

         Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de Conseil d'Etat (Franța) la data de 5 martie 2007 — Societatea Arcelor Atlantique et Lorraine, Societatea Sollac Méditérranée, Societatea Arcelor Packaging International, Societatea Ugine & Alz France, Societatea Industeel Loire, Societatea Creusot Métal, Societatea Imphy Alloys și Societatea Arcelor/Primul-ministru, ministrul economiei, finanțelor și industriei, ministrul ecologiei și dezvoltării durabile
   (Cauza C-127/07)
   (2007/C 117/12)
   Limba de procedură: franceza
   Instanța de trimitere
   Conseil d'État
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamante: Societatea Arcelor Atlantique et Lorraine, Societatea Sollac Méditérranée, Societatea Arcelor Packaging International, Societatea Ugine & Alz France, Societatea Industeel Loire, Societatea Creusot Métal, Societatea Imphy Alloys, Societatea Arcelor

      Pârâți: Primul-ministru, ministrul economiei, finanțelor și industriei, ministrul ecologiei și dezvoltării durabile
   Întrebarea preliminară
   Este validă Directiva [2003/87/CE] din 13 octombrie 2003 (1), din prisma principiului egalității de tratament, în măsura în care face ca sistemul de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră să fie aplicabil instalațiilor din sectorul siderurgic, fără să includă industria aluminiului și pe cea a plasticului?

      (1)  Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 octombrie 2003 de stabilire a unui sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în cadrul Comunităţii și de modificare a Directivei 96/61/CE a Consiliului (JO L 275, p. 32).


title: Cauza T-49/07: Hotărârea Tribunalului din 7 decembrie 2010 — Fahas/Consiliul ( Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive în cadrul combaterii terorismului — Înghețarea fondurilor — Acțiune în anulare — Dreptul la apărare — Dreptul la o protecție jurisdicțională efectivă — Motivare — Acțiune în despăgubire )

text:
               29.1.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 30/33

         Hotărârea Tribunalului din 7 decembrie 2010 — Fahas/Consiliul
   (Cauza T-49/07) (1)

   (Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive în cadrul combaterii terorismului - Înghețarea fondurilor - Acțiune în anulare - Dreptul la apărare - Dreptul la o protecție jurisdicțională efectivă - Motivare - Acțiune în despăgubire)
   2011/C 30/58
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamant: Sofiane Fahas (Mielkendorf, Germania) (reprezentant: F. Zillmer, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: inițial M. Bishop, E. Finnegan și S. Marquardt, ulterior M. Bishop, J.-P. Hix și E. Finnegan, agenți)

      Intervenientă în susținerea pârâtului: Republica Italiană (reprezentanți: I. Bruni, agent, asistați de G. Albenzio, avvocato dello Stato)

      Obiectul

   Pe de o parte, anularea parțială, în ultimul rând, a Deciziei 2008/583/CE a Consiliului din 15 iulie 2008 de punere în aplicare a articolului 2 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 2580/2001 privind măsurile restrictive specifice îndreptate împotriva anumitor persoane și entități în vederea combaterii terorismului și de abrogare a Deciziei 2007/868/CE (JO, L 188, p. 21), în măsura în care îl privește pe reclamant,precum și obligarea Consiliului să nu mai menționeze numele reclamantului în deciziile sale viitoare, în lipsa unei hotărâri judecătorești definitive, și, pe de altă parte, o acțiune în despăgubire

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Domnul Sofiane Fahas suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de Consiliul Uniunii Europene.

               3.

               Republica Italiană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 95, 28.4.2007.


title: Cauza T-849/16 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 21 iulie 2017 – PGNiG Supply & Trading/Comisia („Măsuri provizorii — Piața internă în sectorul gazelor naturale — Directiva 2009/73/CE — Cerere a Bundesnetzagentur care vizează modificarea condițiilor de derogare de la normele Uniunii pentru exploatarea gazoductului OPAL — Decizie a Comisiei privind modificarea condițiilor de derogare de la normele Uniunii — Cerere de suspendare a executării — Lipsa urgenţei”)

text:
               4.9.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 293/34

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 21 iulie 2017 – PGNiG Supply & Trading/Comisia
   (Cauza T-849/16 R)
   ((„Măsuri provizorii - Piața internă în sectorul gazelor naturale - Directiva 2009/73/CE - Cerere a Bundesnetzagentur care vizează modificarea condițiilor de derogare de la normele Uniunii pentru exploatarea gazoductului OPAL - Decizie a Comisiei privind modificarea condițiilor de derogare de la normele Uniunii - Cerere de suspendare a executării - Lipsa urgenţei”))
   (2017/C 293/40)
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamantă: PGNiG Supply & Trading GmbH (München, Germania) (reprezentant: M. Jeżewski, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: O. Beynet și K. Herrmann, agenți)

      Intervenientă în susținerea pârâtei: Republica Federală Germania (reprezentanți: T. Henze și R. Kanitz, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolele 278 și 279 TFUE și prin care se urmărește suspendarea executării Deciziei C(2016) 6950 final a Comisiei din 28 octombrie 2016 privind modificarea condițiilor de derogare, în ceea ce privește gazoductul OPAL, de la normele referitoare la accesul terților la reglementarea tarifară stabilită de Directiva 2003/55/CE

      Dispozitivul

               1)

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2)

               Revocă Ordonanța din 23 decembrie 2016, PGNiG Supply & Trading/Comisia (T-849/16 R).

               3)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza T-465/14: Acțiune introdusă la 24 iunie 2014 – Vego Supermercados/Comisia

text:
               4.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 253/63

         Acțiune introdusă la 24 iunie 2014 – Vego Supermercados/Comisia
   (Cauza T-465/14)
   2014/C 253/86
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Vego Supermercados, SA (La Coruña, Spania) (reprezentanți: J. L. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero și A. Lamadrid de Pablo, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate în măsura în care în cadrul acesteia se califică ansamblul de măsuri care, potrivit deciziei, constituie așa-numitul sistem spaniol în materie de leasing fiscal drept ajutor de stat nou și incompatibil cu piața internă;

               —

               în subsidiar, anularea articolelor 1 și 4 din decizia atacată, care identifică investitorii grupurilor de interes economic (GIE) ca fiind beneficiarii pretinselor ajutoare și singurii beneficiari ai ordinelor de recuperare;

               —

               în subsidiar, anularea articolului 4 din decizia atacată, în măsura în care prin acesta se dispune recuperarea pretinselor ajutoare;

               —

               anularea articolului 4 din decizia atacată, în măsura în care se pronunță cu privire la legalitatea contractelor private încheiate între investitori și alte entități și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente sunt cele invocate în cauza T-700/13, Bankia/Comisia.


title: Cerere de aviz consultativ al Curții de Justiție a AELS, prezentată de Skatteklagenemnda ved Sentralskattekontoret for storbedrifter în data de 13 martie 2013 , în cauza Fred Olsen și alții/Staten/Sentralskattekontoret for storbedrifter (Cauza E-3/13)

text:
               19.9.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 270/8

         Cerere de aviz consultativ al Curții de Justiție a AELS, prezentată de Skatteklagenemnda ved Sentralskattekontoret for storbedrifter în data de 13 martie 2013, în cauza Fred Olsen și alții/Staten/Sentralskattekontoret for storbedrifter
   (Cauza E-3/13)
   2013/C 270/06
   Prin scrisoarea din 13 martie 2013, Skatteklagenemnda ved Sentralskattekontoret for storbedrifter (Comisia de apel a Oficiului Fiscal Central pentru Întreprinderile Mari) a înaintat Curții de Justiție a AELS o cerere înregistrată la grefa Curții la data de 18 martie 2013, în vederea obținerii unui aviz consultativ în cauza Fred Olsen și alții/Staten/Sentralskattekontoret for storbedrifter, cu privire la următoarele chestiuni:

               1.

               Având în vedere forma de constituire a trusturilor, acestea fac obiectul dreptului la liberă stabilire prevăzut la articolul 31 din Acordul privind SEE? Întrebare suplimentară: în caz afirmativ, cine este titularul drepturilor în conformitate cu dispozițiile din Acordul privind SEE?

               2.

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare principală: îndeplinește un trust criteriile privind desfășurarea unei activități economice prevăzute la articolul 31 din Acordul privind SEE?

               3.

               În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare principală: un trust face obiectul dreptului la libera circulație a capitalurilor prevăzut la articolul 40 din Acordul privind SEE?

               4.

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima sau la a treia întrebare principală: prevăd normele norvegiene privind CFC (Controlled Foreign Companies – companii străine controlate) una sau mai multe restricții privind dreptul la liberă stabilire sau dreptul la libera circulație a capitalurilor?

               5.

               În cazul unui răspuns afirmativ la a patra întrebare principală: pot fi considerate aceste restricții, în lumina unui interes public superior, ca fiind justificate și, totodată, proporționale?


20150731044616792015/C 270/60752014TFPC27020150817RO01ROINFO_JUDICIAL20150709454511Cauza F-75/14: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 9 iulie 2015 – Vecchio/Entreprise commune ECSEL
 ---documentbreak--- C2702015RO4510120150709RO0060451451Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 9 iulie 2015 – Vecchio/Entreprise commune ECSEL
   (Cauza F-75/14) (
         1
      )2015/C 270/60Limba de procedură: greacaPreședintele Camerei întâi a dispus radierea cauzei.
   (
         1
      )	JO C 431, 1.12.2014, p. 48.


title: Cauze conexate C-457/11-C-460/11: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 27 iunie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesgerichtshof — Germania) — Verwertungsgesellschaft Wort (VG Wort)/Kyocera, fostă Kyocera Mita Deutschland GmbH, Epson Deutschland GmbH, Xerox GmbH (C-457/11), Canon Deutschland GmbH (C-458/11) și Fujitsu Technology Solutions GmbH (C-459/11), Hewlett-Packard GmbH (C-460/11)/Verwertungsgesellschaft Wort (VG Wort) (Proprietate intelectuală și industrială — Dreptul de autor și drepturile conexe în societatea informațională — Directiva 2001/29/CE — Dreptul de reproducere — Compensație echitabilă — Noțiunea „reproduceri pe hârtie sau pe orice suport similar, realizate prin folosirea oricărui tip de tehnici fotografice sau prin alt proces cu efecte similare” — Consecințele neaplicării măsurilor tehnice disponibile pentru a preveni sau a limita actele neautorizate — Consecințele unei autorizări exprese sau implicite de a realiza reproduceri)

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 225/9

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 27 iunie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesgerichtshof — Germania) — Verwertungsgesellschaft Wort (VG Wort)/Kyocera, fostă Kyocera Mita Deutschland GmbH, Epson Deutschland GmbH, Xerox GmbH (C-457/11), Canon Deutschland GmbH (C-458/11) și Fujitsu Technology Solutions GmbH (C-459/11), Hewlett-Packard GmbH (C-460/11)/Verwertungsgesellschaft Wort (VG Wort)
   (Cauze conexate C-457/11-C-460/11) (1)

   (Proprietate intelectuală și industrială - Dreptul de autor și drepturile conexe în societatea informațională - Directiva 2001/29/CE - Dreptul de reproducere - Compensație echitabilă - Noțiunea „reproduceri pe hârtie sau pe orice suport similar, realizate prin folosirea oricărui tip de tehnici fotografice sau prin alt proces cu efecte similare” - Consecințele neaplicării măsurilor tehnice disponibile pentru a preveni sau a limita actele neautorizate - Consecințele unei autorizări exprese sau implicite de a realiza reproduceri)
   2013/C 225/13
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesgerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: Verwertungsgesellschaft Wort (VG Wort), Fujitsu Technology Solutions GmbH (C-459/11), Hewlett-Packard GmbH (C-460/11)

      Pârâte: Kyocera, fostă Kyocera Mita Deutschland GmbH, Epson Deutschland GmbH, Xerox GmbH (C-457/11), Canon Deutschland GmbH (C-458/11), Verwertungsgesellschaft Wort (VG Wort)

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Bundesgerichtshof — Interpretarea Directivei 2001/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 mai 2001 privind armonizarea anumitor aspecte ale dreptului de autor și drepturilor conexe în societatea informațională (JO L 167, p. 10, Ediție specială 17/vol. 1, p. 230, rectificare în JO 2008, L 314, p. 16) — Dreptul de reproducere — Noțiunea „reproduceri pe hârtie sau orice suport similar, realizate prin folosirea oricărui tip de tehnici fotografice sau prin alt proces cu efecte similare” cuprinsă la articolul 5 alineatul (2) litera (a) din directiva menționată — Eventuala includere a reproducerilor efectuate cu ajutorul imprimantelor și trasatoarelor

      Dispozitivul

               1.

               Actele de utilizare a operelor și a altor obiecte protejate efectuate în perioada cuprinsă între 22 iunie 2001, data intrării în vigoare a Directivei 2001/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 mai 2001 privind armonizarea anumitor aspecte ale dreptului de autor și drepturilor conexe în societatea informațională, și 22 decembrie 2002, data expirării termenului ei de transpunere, nu intră sub incidența acestei directive.

               2.

               În cadrul unei excepții sau al unei limitări prevăzute la articolul 5 alineatele (2) și (3) din Directiva 2001/29, un eventual act prin care titularul de drepturi a autorizat reproducerea operei sale sau a altui obiect protejat nu are nicio incidență asupra compensației echitabile, indiferent dacă aceasta este prevăzută în mod obligatoriu sau facultativ în temeiul dispoziției aplicabile din directiva menționată.

               3.

               Posibilitatea de a aplica măsurile tehnice prevăzute la articolul 6 din Directiva 2001/29 nu poate face inaplicabilă condiția unei compensații echitabile prevăzută la articolul 5 alineatul (2) litera (b) din această directivă.

               4.

               La notion de «reproduction effectuée au moyen de toute technique photographique ou de tout autre procédé ayant des effets similaires», au sens de l’article 5, paragraphe 2, sous a), de la directive 2001/29, doit être interprétée en ce sens qu’elle englobe des reproductions effectuées à l’aide d’une imprimante et d’un ordinateur personnel, dans le cas où ces appareils sont reliés entre eux. Dans cette hypothèse, il est loisible aux États membres d’instaurer un système selon lequel la compensation équitable est acquittée par les personnes disposant d’un appareil contribuant, de façon non autonome, au procédé unique de reproduction de l’œuvre ou de l’autre objet protégé sur le support donné, dans la mesure où ces dernières ont la possibilité de répercuter le coût de la redevance sur leurs clients, étant entendu que le montant global de la compensation équitable due en contrepartie du préjudice subi par l’auteur à l’issue d’un tel procédé unique ne doit pas être différent, en substance, de celui fixé pour la reproduction obtenue au moyen d’un seul appareil.

      (1)  JO C 362, 10.12.2011.


title: Cauza C-257/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Dioikitiko Protodikeio Tripolis la 10 iulie 2009 — Alfa Vita Vassilopoulos AE, fostă Trofo Super-Markets AE/Elliniko Dimosio

text:
               21.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/18

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Dioikitiko Protodikeio Tripolis la 10 iulie 2009 — Alfa Vita Vassilopoulos AE, fostă Trofo Super-Markets AE/Elliniko Dimosio
   (Cauza C-257/09)
   2009/C 282/35
   Limba de procedură: greaca

      Instanța de trimitere

   Dioikitiko Protodikeio Tripolis

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Alfa Vita Vassilopoulos AE, fostă Trofo Super-Markets AE

      Pârât: Elliniko Dimosio, Nomarchiaki Aftodioikisi Lakonias
   Prin Ordonanța din 7 august 2009, președintele Curții de Justiție a Comunităților Europene a dispus radierea cauzei C-257/09 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Dioikitiko Protodikeio Tripoleos)


title: Cauza T-404/06 P: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 8 septembrie 2009 — ETF/Landgren [ Recurs — Funcție publică — Agenți temporari — Contract cu durată nedeterminată — Decizie de concediere — Articolul 47 literele (c) și (i) din RAA — Obligație de motivare — Eroare vădită de apreciere — Competență de fond — Compensație pecuniară ]

text:
               24.10.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 256/23

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 8 septembrie 2009 — ETF/Landgren
   (Cauza T-404/06 P) (1)

   („Recurs - Funcție publică - Agenți temporari - Contract cu durată nedeterminată - Decizie de concediere - Articolul 47 literele (c) și (i) din RAA - Obligație de motivare - Eroare vădită de apreciere - Competență de fond - Compensație pecuniară”)
   2009/C 256/41
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: Fundația europeană pentru formare (ETF) (reprezentanți: G. Vandersanden și L. Levi, avocați)

      Cealaltă parte în proces: Pia Landgren (Revigliasco, Italia) (reprezentant: M.-A. Lucas, avocat)

      Obiectul

   Recurs declarat împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (ședință plenară) din 26 octombrie 2006, Landgren/ETF (F-1/05, RecFP p. I-A-1-123 și II-A-1-459), și vizând anularea acestei hotărâri.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Fundația europeană pentru formare (ETF) suportă propriile cheltuieli de judecată precum și cheltuielile efectuate de doamna Pia Landgren în cadrul prezentei proceduri.

               3.

               Comisia Comunităților Europene suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 42, 24.2.2007.


title: Cauza T-632/15: Hotărârea Tribunalului din 21 iunie 2017 – Tillotts Pharma/EUIPO – Ferring (OCTASA) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale OCTASA — Mărci germană și Benelux verbale anterioare PENTASA — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               7.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 256/21

         Hotărârea Tribunalului din 21 iunie 2017 – Tillotts Pharma/EUIPO – Ferring (OCTASA)
   (Cauza T-632/15) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale OCTASA - Mărci germană și Benelux verbale anterioare PENTASA - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2017/C 256/21)
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: Tillotts Pharma AG (Rheinfelden, Elveția) (reprezentant: M. Douglas, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: D. Gája, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Ferring BV (Hoofddorp, Țările de Jos) (reprezentanţi: D. Slopek, avocat, și I. Fowler, solicitor)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 7 septembrie 2015 (cauza R 2386/2014-4), privind o procedură de opoziție între Ferring și Tillotts Pharma

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Tillotts Pharma AG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 27, 25.1.2016.


title: Cauza T-432/14: Acțiune introdusă la 13 iunie – Remolcadores Nosa Terra şi Hospital Povisa/Comisia

text:
               4.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 253/58

         Acțiune introdusă la 13 iunie – Remolcadores Nosa Terra şi Hospital Povisa/Comisia
   (Cauza T-432/14)
   2014/C 253/78
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Remolcadores Nosa Terra, SA (Vigo, Spania) şi Hospital Povisa, SA (Vigo) (reprezentant: J. Otero Novas, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate în măsura în care privește recuperarea avantajelor care, potrivit deciziei, ar reveni societăților reclamante în calitate de participante la diverse grupuri de interes economic (GIE) și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Decizia atacată în cadrul prezentei proceduri este aceeași ca în cauza T-515/13, Comisia/Spania.
   În susținerea acțiunii, reclamantele se bazează pe următoarele considerații privind situația de fapt:

               1.

               Sistemul spaniol în materie de leasing fiscal (SEAF) reprezintă un întreg, în cadrul căruia diferitele măsuri, care sunt în sine licite sau ilicite potrivit criteriului Comisiei, constituie elemente indispensabile pentru a se ajunge la încheierea de contracte de construcție navală cu șantierele navale spaniole.

               2.

               Chiar dacă avantajele directe calificate drept ilicite de Comisie au fost atribuite GIE-urilor participante, întregul sistem a fost conceput și realizat pentru ca aceste avantaje să fie transferate tuturor participanților la sistem: șantiere navale, GIE-uri, societăți maritime-armatori, bănci organizatoare și societăți intermediare pentru mai multe operațiuni.

               3.

               În cadrul deciziei sale, Comisia a stabilit obligația statului de a recupera ajutoarele ilicite acordate, însă numai de la GIE, excluzând ceilalți participanți la sistem de la obligația de recuperare.

               4.

               Nu s-a motivat de ce s-a utilizat în speță opțiunea recuperării și nici de ce obligația de recuperare revine exclusiv în sarcina GIE-urilor.

               5.

               Alegerea doar a GIE-urilor pentru a suporta obligația de recuperare urmărește scopuri diferite de cele care justifică faptul că Comisiei i se atribuie posibilitatea de a o dispune.


title: Cauza T-10/06: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 11 decembrie 2007 — Portela & Companhia/OAPI — Torrens Cuadrado și Gilbert Sanz (Bial) ( Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare figurative Bial — Marcă națională verbală anterioară BIAL — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 — Dovada existenței mărcii anterioare — Coexistența unor mărci anterioare — Motiv care modifică obiectui litigiului — Probe prezentate pentru prima dată în fața Tribunalului — Cheltuieli efectuate în fața diviziei de opoziție )

text:
               26.1.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/43

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 11 decembrie 2007 — Portela & Companhia/OAPI — Torrens Cuadrado și Gilbert Sanz (Bial)
   (Cauza T-10/06) (1)

   („Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare figurative Bial - Marcă națională verbală anterioară BIAL - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 - Dovada existenței mărcii anterioare - Coexistența unor mărci anterioare - Motiv care modifică obiectui litigiului - Probe prezentate pentru prima dată în fața Tribunalului - Cheltuieli efectuate în fața diviziei de opoziție’)
   (2008/C 22/79)
   Limba de procedură: portugheza
   Părțile

      Reclamantă: Portela & Companhia, SA (S. Mamede do Coronado, Portugalia) (reprezentant: J. Conceição Pimenta, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: J. Novais Gonçalves, agent)

      Celelalte părți în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI: Juan Torrens Cuadrado și Josep Gilbert Sanz (Gava, Spania)
   Obiectul
   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 14 septembrie 2005 (cauza R 897/2004-1) privind o procedură de opoziție între Juan Torrens Cuadrado și Josep Gilbert Sanz, pe de o parte și Portela & Companhia, SA, pe de altă parte.
   Dispozitivul

               1)

               Anulează decizia Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 14 septembrie 2005 (cauza R 897/2004-1) în măsura în care aceasta obligă reclamanta la plata sumei de 600 de euro cu titlu de cheltuieli de judecată efectuate de domnii Torrens Cuadrado și Gilbert Sanz în cadrul procedurii de opoziție.

               2)

               Respinge acțiunea cu privire la celelalte capete de cerere.

               3)

               Portela & Companhia, SA suportă propriile cheltuieli de judecată și jumătate din cheltuielile de judecată efectuate de OAPI.

      (1)  JO C 60, 11.3.2006.


title: Cauza T-355/09: Hotărârea Tribunalului din 17 ianuarie 2013 — Reber/OAPI — Wedl & Hofmann (Walzer Traum) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative Walzer Traum — Marcă națională verbală anterioară Walzertraum — Lipsa utilizării serioase a mărcii anterioare — Articolul 42 alineatele (2) și (3) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Egalitate de tratament” ]

text:
               2.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/18

         Hotărârea Tribunalului din 17 ianuarie 2013 — Reber/OAPI — Wedl & Hofmann (Walzer Traum)
   (Cauza T-355/09) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative Walzer Traum - Marcă națională verbală anterioară Walzertraum - Lipsa utilizării serioase a mărcii anterioare - Articolul 42 alineatele (2) și (3) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Egalitate de tratament)
   2013/C 63/35
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Reber Holding GmbH & Co. KG (Bad Reichenhall, Germania) (reprezentanți: O. Spuhler și M. Geitz, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: G. Schneider, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă în fața Tribunalului: Wedl & Hofmann GmbH (Mils/Hall in Tirol, Austria) (reprezentant: T. Raubal, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 9 iulie 2009 (cauza R 623/2008-4) privind o procedură de opoziție între Reber Holding GmbH & Co. KG și Wedl & Hofmann GmbH

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Reber Holding GmbH & Co. KG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 282, 21.11.2009.


title: Cauza C-147/12: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 18 iulie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Hovrätten för Nedre Norrland — Suedia) — ÖFAB, Östergötlands Fastigheter AB/Frank Koot, Evergreen Investments AB [Cooperare judiciară în materie civilă — Regulamentul (CE) nr. 44/2001 — Instanța competentă — Competențe speciale în „materie contractuală” și în „materie delictuală și cvasidelictuală” ]

text:
               7.9.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 260/14

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 18 iulie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Hovrätten för Nedre Norrland — Suedia) — ÖFAB, Östergötlands Fastigheter AB/Frank Koot, Evergreen Investments AB
   (Cauza C-147/12) (1)

   (Cooperare judiciară în materie civilă - Regulamentul (CE) nr. 44/2001 - Instanța competentă - Competențe speciale în „materie contractuală” și în „materie delictuală și cvasidelictuală”)
   2013/C 260/23
   Limba de procedură: suedeza

      Instanța de trimitere

   Hovrätten för Nedre Norrlan

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: ÖFAB, Östergötlands Fastigheter AB

      Pârâtă: Frank Koot, Evergreen Investments AB

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Hovrätten för Nedre Norrland Sundsvall — Interpretarea articolului 5 alineatele (1) și (3) din Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (JO L 12, p. 1) — Includerea sau neincluderea în competențele speciale în materie contractuală sau în materie delictuală ori cvasidelictuală a tuturor litigiilor referitoare la despăgubire — Acțiune în justiție formulată într-un stat membru A împotriva unei persoane fizice cu domiciliul într-un stat membru B care a fost membru în consiliul de administrație al unei societăți pe acțiuni cu sediul în statul membru A, precum și împotriva unei societăți pe acțiuni cu sediul în statul membru B care a deținut majoritatea acțiunilor la societatea cu sediul în statul membru A — Acțiune prin care se solicită să se constate răspunderea unui membru al consiliului de administrație al unei societăți pe acțiuni pentru datoriile acesteia care rezultă din neluarea unor măsuri formale de către membrul consiliului de administrație în vederea controlării situației economice a societății — Acțiune prin care se solicită să se constate răspunderea proprietarului unei societăți pe acțiuni pentru fapta altuia în cazul continuării activității societății în pofida faptului că aceasta era subcapitalizată și a obligației legale de lichidare a acesteia

      Dispozitivul

               1.

               Noțiunea „materie delictuală și cvasidelictuală”, care figurează la articolul 5 punctul 3 din Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială, trebuie interpretată în sensul că privește acțiuni precum cele în discuție în litigiul principal introduse de un creditor al unei societăți pe acțiuni prin care se urmărește ca, pentru datoriile respectivei societăți, să fie ținuți responsabili, pe de o parte, un membru al consiliului de administrație al acesteia și, pe de altă parte, un acționar al acesteia, dat fiind că ei au permis societății menționate să continue să funcționeze în pofida faptului că aceasta era subcapitalizată și trebuia să solicite să intre în lichidare.

               2.

               Noțiunea „locul unde s-a produs sau riscă să se producă fapta prejudiciabilă”, care figurează la articolul 5 punctul 3 din Regulamentul nr. 44/2001, trebuie interpretată în sensul că, în ceea ce privește acțiunile prin care se urmărește ca un membru al consiliului de administrație și un acționar al unei societăți pe acțiuni să fie ținuți răspunzători pentru datoriile acestei societăți, locul menționat se situează la locul de care sunt legate activitățile desfășurate de societatea menționată și situația financiară legată de aceste activități.

               3.

               Împrejurarea că creanța în cauză a fost cesionată de creditorul inițial unei alte persoane nu are, în circumstanțe precum cele în discuție în litigiul principal, influență asupra determinării instanței competente în temeiul articolului 5 punctul 3 din Regulamentul nr. 44/2001.

      (1)  JO C 151, 26.5.2012.


title: Cauza C-175/06: Ordonanța președintelui Camerei a patra a Curții din 27 septembrie 2007 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunale civile di Genova — Italia) — Alessandro Tedesco/Tomasoni Fittings Srl, RWO Marine Equipment Ltd

text:
               22.12.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 315/31

         Ordonanța președintelui Camerei a patra a Curții din 27 septembrie 2007 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunale civile di Genova — Italia) — Alessandro Tedesco/Tomasoni Fittings Srl, RWO Marine Equipment Ltd
   (Cauza C-175/06) (1)

   (2007/C 315/52)

      Limba de procedură: italiana

   Președintele Camerei a patra a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 154, 1.7.2006.


title: Cauza C-440/06: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 25 octombrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Elenă (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 91/271/CEE — Poluare și contaminare — Tratarea apelor urbane reziduale — Articolele 3 și 4)

text:
               22.12.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 315/19

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 25 octombrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Elenă
   (Cauza C-440/06) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 91/271/CEE - Poluare și contaminare - Tratarea apelor urbane reziduale - Articolele 3 și 4)
   (2007/C 315/32)
   Limba de procedură: greaca
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: S. Pardo Quintillán și M. Konstantinidis, agenți)

      Pârâtă: Republica Elenă (reprezentant: E. Skandalou, agent)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolelor 3 și 4 din Directiva 91/271/CEE a Consiliului din 21 mai 1991 privind tratarea apelor urbane reziduale (JO L 135, p. 40) — Neasigurarea unei tratări corespunzătoare a apelor urbane reziduale provenind din 24 de aglomerări
   Dispozitivul

               1)

               Prin faptul că nu a vegheat ca aglomerările Artemida, Chrysoupoli, Igoumenitsa, Heraklion (Creta), Katerini, Koropi, Lefkimmi, Litochoro (Pieria), Malia, Markopoulo, Megara, Nea Kydonia (Creta), Naupacta, Nea Makri, Parikia (Paros), Poros-Galatas, Rafina, Salonicco (zona turistică), Tripoli, Zante, Alessandria (Emathia), Edessa și Kalymnos, să fie echipate, după caz, cu sisteme de colectare a apelor urbane reziduale care să respecte cerințele enunțate de articolul 3 din Directiva 91/271/CEE a Consiliului din 21 mai 1991 privind tratarea apelor urbane reziduale, și/sau cu sisteme de tratare a apelor urbane reziduale care să îndeplinească cerințele enunțate de articolul 4 din directiva amintită, Republica Elenă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestor articole.

               2)

               Respinge acțiunea cu privire la restul motivelor.

               3)

               Obligă Republica Elenă la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 310, 16.12.2006.