title: Cauza T-573/11: Acțiune introdusă la 4 noiembrie 2011 — JAS/Comisia

text:
               28.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 25/55

      Acțiune introdusă la 4 noiembrie 2011 — JAS/Comisia
      (Cauza T-573/11)
      (2012/C 25/107)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: JAS Jet Air Service France (JAS) (Franța) (reprezentant: T. Gallois, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  Anularea Deciziei Comisiei din 5 august 2011 în Cazul REM 01/2008 în măsura în care aceasta:

                              —

                              a stabilit că nu exista o situație specială și

                              —

                              a respins cererea de remitere a taxelor la import în cuantum de 1 001 778,20 euro prezentată de societatea JAS JET AIR SERVICE la 24 ianuarie 2008;

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe o încălcare a obligației de motivare, în măsura în care Comisia a reținut motive ipotetice.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe o încălcare a dreptului la apărare în măsura în care Comisia nu a solicitat administrației naționale să prezinte originalele sau copii ale declarațiilor vamale, care fac obiectul cererii de remitere, deși aceste documente ar dovedi că a avut loc un control fizic.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe un caracter nelegal al instrumentării dosarului prin inversarea sarcinii probei, întrucât Comisia a concluzionat, pe baza afirmației autorităților naționale potrivit căreia declarațiile vamale în cauză ar fi dispărut, că nu s-a probat faptul că administrația vămilor a controlat fizic mărfurile. Reclamanta susține că această deficiență a autorităților naționale nu poate fi reținută de Comisie în detrimentul său.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe o încălcare a articolului 239 din Codul Vamal Comunitar (1) în măsura în care Comisia a restrâns domeniul de aplicare al noțiunii „situație specială”.

                  5.

                  Al cincilea motiv, întemeiat pe erori de fapt și pe erori vădite de apreciere în măsura în care Comisia a concluzionat că nu exista o „situație specială” în sensul articolului 239 din Codul Vamal, deși reclamanta se confrunta cu aceeași situație cu care se confruntase o altă societate comisionară de transport, olandeză, a cărei situație a fost considerată de Comisie ca reprezentând o „situație specială”.

         (1)  Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului Vamal Comunitar (JO L 302, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 5, p. 58).


title: Cauza C-60/15 P: Recurs introdus la 11 februarie 2015 de Saint-Gobain Glass Deutschland GmbH împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 11 decembrie 2014 în cauza T-476/12, Saint-Gobain Glass Deutschland GmbH/Comisia Europeană

text:
               27.4.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/35

         Recurs introdus la 11 februarie 2015 de Saint-Gobain Glass Deutschland GmbH împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 11 decembrie 2014 în cauza T-476/12, Saint-Gobain Glass Deutschland GmbH/Comisia Europeană
   (Cauza C-60/15 P)
   (2015/C 138/48)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: Saint-Gobain Glass Deutschland GmbH (reprezentanți: S. Altenschmidt și P.-A. Schütter, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

               —

               Anularea Hotărârii Tribunalului din 11 decembrie 2014 în cauza T-476/12;

               —

               în plus, admiterea concluziilor din acțiunea formulată în prima instanță, prin care se solicită anularea Deciziei Comisiei din 17 ianuarie 2013 (GestDem nr. 3273/2012).

      Motivele și principalele argumente

   Tribunalul nu a respectat cerințele prevăzute de Regulamentul (CE) nr. 1367/2006 (1) în privința existenței unor motive de respingere a liberului acces la informațiile de mediu. Spre deosebire de cerința impusă la articolul 6 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1367/2006, Tribunalul nu a interpretat în mod strict motivele de refuz prevăzute la articolul 4 alineatul (3) și la articolul 4 alineatul (5) din Regulamentul nr. 1049/2001 (2). De asemenea, Tribunalul nu a luat în considerare în mod corespunzător interesul public manifestat de recurentă pentru accesul la informațiile de mediu. Astfel, hotărârea atacată contravine și Convenției de la Aarhus privind accesul la informațiile de mediu, care a fost aprobată de Uniune.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1367/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 6 septembrie 2006 privind aplicarea, pentru instituțiile și organismele comunitare, a dispozițiilor Convenției de la Aarhus privind accesul la informație, participarea publicului la luarea deciziilor și accesul la justiție în domeniul mediului (JO L 264, p. 13, Ediție specială, 15/vol. 17, p. 162).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO L 145, p. 3, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76).


title: Cauza F-84/09: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 7 iunie 2011 — Larue și Seigneur/BCE (Funcție publică — Personalul BCE — Remunerație — Ajustare generală a salariilor — Nerespectarea metodei de calcul)

text:
               6.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 232/39

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 7 iunie 2011 — Larue și Seigneur/BCE
   (Cauza F-84/09) (1)

   (Funcție publică - Personalul BCE - Remunerație - Ajustare generală a salariilor - Nerespectarea metodei de calcul)
   2011/C 232/67
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamanți: Emmanuel Larue și Olivier Seigneur (Frankfurt am Main, Germania) (reprezentant: L. Levi, avocat)

      Pârâtă: Banca Centrală Europeană (reprezentanți: G. Nuvoli și N. Urban, agenți, asistați de B. Wägenbaur, avocat)

      Obiectul

   Cerere de anulare a fișelor de salariu din luna ianuarie 2009

      Dispozitivul

               1.

               Se anulează fișele de salariu ale domnilor Larue și Seigneur din luna ianuarie 2009.

               2.

               Respinge în rest acțiunea.

               3.

               Banca Centrală Europeană suportă totalitatea cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 312, 19.12.2009, p. 44.


title: Cauza C-204/16 P: Recurs introdus la 11 aprilie 2016 de SolarWorld AG împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a cincea) din 1 februarie 2016 în cauza T-141/14, SolarWorld AG și alții/Consiliul Uniunii Europene

text:
               27.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 232/5

         Recurs introdus la 11 aprilie 2016 de SolarWorld AG împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a cincea) din 1 februarie 2016 în cauza T-141/14, SolarWorld AG și alții/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-204/16 P)
   (2016/C 232/06)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: SolarWorld AG (reprezentanți: L. Ruessmann, avocat, J. Beck, solicitor)

      Celelalte părți din procedură: Brandoni solare SpA, Solaria Energia y Medio Ambiente, SA, Consiliul Uniunii Europene, Comisia Europeană, Camera de Comerț a Chinei pentru Importul și Exportul de Mașini și Produse Electronice (CCCME)

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Tribunalului:

               —

               declararea recursului ca fiind admisibil și fondat;

               —

               anularea Ordonanței Tribunalului în cauza T-141/14;

               —

               soluționarea fondului cauzei și anularea articolului 3 din Regulamentul nr. 1238/2013 sau trimiterea cauzei spre rejudecare la Tribunal pentru a se pronunța cu privire la fondul acțiunii în anulare și

               —

               obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Tribunalul a săvârşit o eroare de drept în măsura în care a statuat că articolul 3 din Regulamentul nr. 1238/2013 (1) nu poate fi separat de restul regulamentului menţionat. Modificarea formei măsurilor nu schimbă domeniul de aplicare al regulamentului care le impune. Domeniul de aplicare al măsurilor antidumping include toate importurile de la producători despre care s-a constatat că au participat la dumping prejudiciabil, iar obiectivul lor, indiferent de formă, este de a fi adecvate pentru eliminarea prejudiciului suferit de producătorii din Uniunea Europeană. Acest domeniu de aplicare nu este modificat prin anularea articolului 3.
   Ordonanţa atacată încalcă dreptul recurentei în temeiul articolului 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene în măsura în care refuză industriei din Uniunea Europeană o cale de atac în materie de protecţie comercială împotriva unor măsuri definitive care nu respectă cerinţele regulamentului de bază. În plus, ordonanţa atacată încalcă dreptul recurentei în temeiul articolului 20 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, prin plasarea producătorilor exportatori într-o poziţie mai bună decât cea a industriei din Uniunea Europeană, întrucât jurisprudenţa recunoaşte dreptul acestora de a formula o cale de atac.

      (1)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1238/2013 din 2 decembrie 2013 de instituire a unei taxe antidumping definitive și de percepere definitivă a taxei provizorii impuse pentru importurile de module fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin și componentele lor cheie (și anume celule) originare sau expediate din Republica Populară Chineză (JO L 325, p. 1).


title: Cauza C-93/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesfinanzhof (Germania) la 17 februarie 2010 — Finanzamt Essen-NordOst/GFKL Financial Services AG

text:
               22.5.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 134/18

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesfinanzhof (Germania) la 17 februarie 2010 — Finanzamt Essen-NordOst/GFKL Financial Services AG
   (Cauza C-93/10)
   2010/C 134/27
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesfinanzhof

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Finanzamt Essen-NordOst

      Pârâtă: GFKL Financial Services AG

      Întrebările preliminare

               1.

               În vederea interpretării articolului 2 punctul 1 și a articolului 4 din A șasea directivă a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri (77/388/CEE) (1): În cazul unei vânzări (cumpărări) a unor creanțe neplătite, trebuie să se considere, ca urmare a asumării de către cumpărător a sarcinii recuperării creanței și a riscului de neplată, că acesta efectuează o prestare de servicii cu titlu oneros și că exercită o activitate economică chiar dacă prețul de cumpărare

                           —

                           nu este stabilit pe baza valorii nominale a creanțelor, cu o reducere forfetară convenită între părți pentru a compensa asumarea sarcinii recuperării creanței și asumarea riscului de neplată, ci

                           —

                           este stabilit pe baza riscului de neplată evaluat pentru fiecare creanță, acordând-se numai o importanță secundară recuperării creanței în raport cu reducerea efectuată ca urmare a riscului de neplată?

               2.

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, în vederea interpretării articolului 13 secțiunea B litera (d) punctele 2 și 3 din A șasea directivă a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri (77/388/CEE):

                           (a)

                           Asumarea riscului de neplată de către cumpărător în cazul achiziționării de creanțe neplătite la un preț net inferior valorii nominale a acestora este scutit de impozitare întrucât reprezintă o altă garanție?

                           (b)

                           În cazul scutirii de impozitare a asumării riscului: Recuperarea creanțelor este scutită de impozitare, în calitate de element al unei prestări unice de servicii sau în calitate de prestare accesorie de servicii, sau este impozabilă în calitate de prestare distinctă de servicii?

               3.

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare și în cazul în care nu există o prestare de servicii scutită, în vederea interpretării articolului 11 secțiunea A litera (a) din A șasea directivă a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri (77/388/CEE): Contrapartida prestației impozabile trebuie stabilită pe baza cheltuielilor de recuperare efectiv suportate sau pe baza estimării făcute de părți cu privire la aceste cheltuieli?

      (1)  JO L 145, p. 1.


title: Cauza C-414/07: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Wojewódzki Sąd Administracyjny w Krakowie (Republica Polonă) la 10 septembrie 2007 — Magoora sp. z o.o./Dyrektor Izby Skarbowej w Krakowie

text:
               10.11.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/35

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Wojewódzki Sąd Administracyjny w Krakowie (Republica Polonă) la 10 septembrie 2007 — Magoora sp. z o.o./Dyrektor Izby Skarbowej w Krakowie
   (Cauza C-414/07)
   (2007/C 269/59)
   Limba de procedură: poloneza
   Instanța de trimitere
   Wojewódzki Sąd Administracyjny w Krakowie
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Magoora sp. z o.o.

      Pârâtă: Dyrektor Izby Skarbowej w Krakowie
   Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 7 alineatele (2) și (6) din A șasea directivă (1) se opune ca Republica Polonă să abroge în totalitate începând de la 1 mai 2004 dispozițiile naționale în vigoare până la acea dată privind limitarea dreptului de deducere a taxei aferente intrărilor, aplicată achiziționărilor de carburant pentru vehicule utilizate în scopul unei activității supuse taxei, și să introducă în locul acestor reglementări tot o limitare a dreptului de deducere a taxei aferente intrărilor, aplicată achizițiilor de carburant utilizate pentru o activitate supusă TVA însă definită de dreptul intern prin recurgerea la alte criterii decât cele existente înainte de 1 mai 2004, și să modifice din nou criteriile menționate anterior începând de la 22 august 2005?

               2)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, articolul 17 alineatul (6) din a șasea directivă se opune ca Republica Polonă să modifice criteriile menționate anterior astfel încât să limiteze în mod concret sfera de aplicare a dreptului de deducere a taxei aferente intrărilor în comparație cu dispozițiile naționale în vigoare la 30 aprilie 2004 sau cu dispozițiile naționale în vigoare începând de la modificarea efectuată la 22 august 2005? În cazul în care se constată că Republica Polonă a încălcat articolul 17 alineatul (6) din a șasea directivă, este necesar să se admită că persoana impozabilă ar avea dreptul de a efectua deduceri, însă în limitele în care modificările dispozițiilor naționale ar depăși sfera de aplicare a deducerii taxei aferente intrărilor, astfel cum aceasta era prevăzută de dispozițiile naționale în vigoare la 30 aprilie 2004 și abrogate la aceeași dată?

               3)

               Articolul 17 alineatul (6) din a șasea directivă se opune ca Republica Polonă, bazându-se pe posibilitatea pe care această dispoziție le-o oferă statelor membre de a limita deducerea taxelor aferente intrărilor pentru cheltuielile care nu sunt strict legate de afaceri, cum ar fi cheltuielile pentru produse de lux și activități distractive și recreative, să restrângă deducerea taxei aferente intrărilor în raport cu regimul în vigoare la 30 aprilie 2004, astfel încât să excludă dreptul de deducere a taxei aferente intrărilor, aplicată carburantului pentru vehiculele particulare sau alte autovehicule a căror masă maximă autorizată nu depășește 3,5 tone, cu excepția vehiculelor menționate la articolul 86 alineatul (4) din legea din 11 martie 2004 privind taxa pe bunuri și servicii, în versiunea în vigoare începând de la 22 august 2005?

      (1)  A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun de taxă pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1).


title: Cauza T-501/10: Ordonanța Tribunalului din 21 septembrie 2012 — TI Media Broadcasting și TI Media/Comisia ( „Concurență — Concentrări — Piața italiană a televiziunii cu plată — Decizie de modificare a angajamentelor anexate la o decizie prin care o operațiune de concentrare este declarată compatibilă cu piața comună și cu Acordul privind SEE — Cerere de ofertă pentru atribuirea de frecvențe pentru televiziunea digitală terestră în Italia — Litigiu rămas fără obiect — Nepronunțare asupra fondului — Inadmisibilitate” )

text:
               17.11.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 355/26

         Ordonanța Tribunalului din 21 septembrie 2012 — TI Media Broadcasting și TI Media/Comisia
   (Cauza T-501/10) (1)

   (Concurență - Concentrări - Piața italiană a televiziunii cu plată - Decizie de modificare a angajamentelor anexate la o decizie prin care o operațiune de concentrare este declarată compatibilă cu piața comună și cu Acordul privind SEE - Cerere de ofertă pentru atribuirea de frecvențe pentru televiziunea digitală terestră în Italia - Litigiu rămas fără obiect - Nepronunțare asupra fondului - Inadmisibilitate)
   2012/C 355/56
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamante: Telecom Italia Media Broadcasting Srl (TI Media Broadcasting) (Roma, Italia) și Telecom Italia Media SpA (TI Media) (Roma, Italia) (reprezentanți: B. Caravita di Toritto, L. Sabelli, F. Pace și A d’Urbano, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial B. Gencarelli și P. Manzini, ulterior L. Malferrari și J. Bourke, agenți)

      Intervenientă în susținerea pârâtei: Sky Italia Srl (Milano, Italia) (reprezentanți: F. González Díaz și F. Salerno, avocați)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei C(2010) 4976 final a Comisiei din 20 iulie 2010 de modificare a aplicării angajamentelor anexate la o decizie prin care o operațiune de concentrare este declarată compatibilă cu piața comună și cu Acordul privind SEE (cazul COMP/M.2876)

      Dispozitivul

               1.

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra primului și a celui de al patrulea capăt de cerere.

               2.

               Respinge în rest acțiunea.

               3.

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 346, 18.12.2010.


title: Cauza C-42/16: Acțiune introdusă la 26 ianuarie 2016 – Comisia Europeană/Republica Finlanda

text:
               4.4.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 118/12

         Acțiune introdusă la 26 ianuarie 2016 – Comisia Europeană/Republica Finlanda
   (Cauza C-42/16)
   (2016/C 118/15)
   Limba de procedură: finlandeza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Hottiaux și I. Koskinen)

      Pârâtă: Republica Finlanda

      Concluziile reclamantei

   Reclamanta solicită Curții:

               —

               constatarea faptului că, prin eliberarea de duplicate la permise de conducere a căror perioadă de valabilitate administrativă expiră la 18 ianuarie 2033, Republica Finlanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 1 și al articolului 7 alineatul (2) din Directiva 2006/126/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 20 decembrie 2006 privind permisele de conducere și că, prin neaderarea la rețeaua de permise de conducere a Uniunii Europene, Republica Finlanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 7 alineatul (5) litera (d) din aceeași directivă;

               —

               obligarea Republicii Finlanda la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Unul dintre principalele obiective ale Directivei 2006/126/CE este consolidarea nivelului de securitate a permiselor de conducere. Termenele prevăzute în directivă contribuie la realizarea acestui obiectiv și la utilizarea metodelor celor mai recente pentru a se evita falsificarea permiselor de conducere și a se realiza obiectivele în materie de securitate rutieră vizate de directivă. Potrivit articolului 1 din Directiva 2006/126/CE, permisul de conducere național trebuie să fie bazat pe modelul comunitar din anexa I. Articolul 7 din directivă definește, la alineatul (1), cerințele aplicabile permiselor de conducere și stabilește, la alineatul (2), perioada de valabilitate administrativă a permiselor eliberate începând de la data de 19 ianuarie 2013. În Finlanda, perioada de valabilitate administrativă a duplicatelor permiselor eliberate după data de 19 ianuarie 2013 poate fi mai lungă decât cea autorizată de articolul 7 alineatul (2) literele (a) și (b) din Directiva 2006/126/CE.
   În conformitate cu articolul 7 alineatul (5) litera (d) din Directiva 2006/126/CE, statele membre trebuie să utilizeze rețeaua de permise de conducere a Uniunii Europene, de îndată ce aceasta devine operațională. Această rețea a permiselor de conducere a Uniunii Europene (RESPER) a fost creată și a devenit operațională la 19 ianuarie 2013. Dat fiind că Finlanda nu a aderat la rețeaua permiselor de conducere a Uniunii Europene (RESPER), îi este imposibil să verifice în rețea dacă sunt îndeplinite criteriile de acordare a unui permis. Celelalte state membre nu pot verifica, în colaborare cu Finlanda, respectarea criteriilor de acordare a permisului, nici nu pot face schimb de informații cu Finlanda. Astfel, continuă să fie imposibil schimbul de informații cu Finlanda prin intermediul rețelei europene, după cum prevede articolul 15 din Directiva 2006/126/CE.

      (1)  JO L 403, p. 18, Ediție specială, 07/vol. 17, p. 216.


title: Cauza T-89/13: Ordonanța Tribunalului din 16 septembrie 2015 – Calestep/ECHA („REACH — Redevență datorată pentru înregistrarea unei substanțe — Reducere acordată microîntreprinderilor și întreprinderilor mici și mijlocii — Eroare în declarația referitoare la dimensiunea întreprinderii — Decizie prin care se impune o taxă administrativă — Recomandarea 2003/361/CE — Acțiune vădit nefondată”)

text:
               16.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 381/27

         Ordonanța Tribunalului din 16 septembrie 2015 – Calestep/ECHA
   (Cauza T-89/13) (1)

   ((„REACH - Redevență datorată pentru înregistrarea unei substanțe - Reducere acordată microîntreprinderilor și întreprinderilor mici și mijlocii - Eroare în declarația referitoare la dimensiunea întreprinderii - Decizie prin care se impune o taxă administrativă - Recomandarea 2003/361/CE - Acțiune vădit nefondată”))
   (2015/C 381/28)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Calestep, SL (Estepa, Spania) (reprezentant: E. Cabezas Mateos, avocat)

      Pârâtă: Agenția Europeană pentru Produse Chimice (ECHA) (reprezentanți: M. Heikkilä, A. Iber și C. Schultheiss, agenți, asistați de C. Garcia Molyneux, avocat)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei SME (2012) 4028 a ECHA din 21 decembrie 2012 prin care se constată că reclamanta nu îndeplinește condițiile necesare pentru a beneficia de reducerea redevenței prevăzute pentru întreprinderile mici și prin care i se impune o amendă administrativă.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Calestep, SL va suporta, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Agenția Europeană pentru Produse Chimice (ECHA), inclusiv pe cele aferente procedurii privind măsurile provizorii.

      (1)  JO C 108, 13.4.2013.


title: Cauza F-35/13: Acțiune introdusă la 16 aprilie 2013 — ZZ/Comisia

text:
               20.7.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 207/58

         Acțiune introdusă la 16 aprilie 2013 — ZZ/Comisia
   (Cauza F-35/13)
   2013/C 207/98
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentanți: S. Orlandi, J.-N. Louis și D. Abreu Caldas, avocați)

      Pârâtă: Comisia

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei de a efectua calculul sporului drepturilor de pensie dobândite anterior intrării în serviciul Comisiei în temeiul noilor Dispoziții generale de punere în aplicare a articolului 11 alineatul (2) din anexa VIII la statut din 3 martie 2011

      Concluziile reclamantului

               —

               Declararea nelegalității articolului 9 din Dispozițiile generale de punere în aplicare a articolului 11 alineatul (2) din anexa VIII la statut;

               —

               anularea deciziilor din 28 septembrie și din 4 octombrie 2012 de a efectua calculul sporului drepturilor de pensie dobândite de reclamant anterior intrării sale în serviciu, în cadrul transferului acestora în sistemul de pensii al instituțiilor Uniunii Europene, în temeiul Dispozițiilor generale de punere în aplicare a articolului 11 alineatul (2) din anexa VIII la statut din 3 martie 2011;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-4/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesfinanzhofs (Germania) la 2 ianuarie 2013 — Agentur für Arbeit Krefeld — Familienkasse/Susanne Fassbender-Firman

text:
               6.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 101/9

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesfinanzhofs (Germania) la 2 ianuarie 2013 — Agentur für Arbeit Krefeld — Familienkasse/Susanne Fassbender-Firman
   (Cauza C-4/13)
   2013/C 101/20
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesfinanzhof

      Părțile din procedura principală

      Pârâtă și recurentă: Agentur für Arbeit Krefeld — Familienkasse

      Reclamantă și intimată: Susanne Fassbender-Firman

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 76 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1408/71 trebuie interpretat în sensul că aplicarea articolului 76 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1408/71 (1) ține de puterea de apreciere a instituției competente din statul membru de încadrare în muncă în cazul în care în statul membru de reședință al membrilor familiei nu se formulează o cerere pentru acordarea prestațiilor

               2.

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, în temeiul căror elemente de apreciere poate instituția din statul membru de încadrare în muncă competentă pentru acordarea prestațiilor familiale să aplice articolul 76 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1408/71, ca și cum ar fi fost acordate prestații în statul membru de reședință al membrilor familiei?

               3.

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, în ce măsură decizia discreționară a instituției competente este supusă unui control judiciar?

      (1)  Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 al Consiliului din 14 iunie 1971 privind aplicarea regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați și cu familiile acestora care se deplasează în cadrul Comunității (JO L 149, p. 2, Ediție specială, 05/vol. 1, p. 26), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 118/97 al Consiliului din 2 decembrie 1996 (JO 1997, L 28, p. 1, Ediție specială, 05/vol. 4, p. 35).


title: Cauza C-418/08: Acțiune introdusă la 22 septembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Irlanda

text:
               22.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/26

         Acțiune introdusă la 22 septembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Irlanda
   (Cauza C-418/08)
   (2008/C 301/40)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: U. Wölker și A.A. Gilly, agenți)

      Pârâtă: Irlanda
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea că, prin faptul că nu a adoptat actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2004/35/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 aprilie 2004 privind răspunderea pentru mediul înconjurător în legătură cu prevenirea și repararea daunelor aduse mediului (1), sau indiferent de situație, prin faptul că nu le-a comunicat Comisiei, Irlanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul directivei;

               —

               obligarea Irlandei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Termenul pentru transpunerea directivei a expirat la 30 aprilie 2007.

      (1)  JO L 143, p. 56, Ediție specială 15/vol.11, p. 168.


title: Cauza C-528/09: Ordonanța Curții (Camera a cincea) din 25 octombrie 2010 — Comisia Europeană/Republica Estonia

text:
               29.1.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 30/31

         Ordonanța Curții (Camera a cincea) din 25 octombrie 2010 — Comisia Europeană/Republica Estonia
   (Cauza C-528/09) (1)

   ()
   2011/C 30/50
   Limba de procedură: estoniana
   Președintele Camerei a cincea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 63, 13.3.2010.


title: Cauza C-541/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Wuppertal (Germania) la 16 octombrie 2015 – Mircea Florian Freitag

text:
               8.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 48/9

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Wuppertal (Germania) la 16 octombrie 2015 – Mircea Florian Freitag
   (Cauza C-541/15)
   (2016/C 048/15)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Amtsgericht Wuppertal

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Mircea Florian Freitag

      Pârâţi: Angela Freitag, Vica Pavel, Stadt Wuppertal, Oberbürgermeister der Stadt Wuppertal

      Întrebările preliminare

   Articolele 18 TFUE și 21 TFUE trebuie interpretate în sensul că autoritățile unui stat membru sunt obligate să recunoască schimbarea de nume a unui resortisant al acestui stat membru în situația în care resortisantul respectiv este în același timp resortisant al altui stat membru și a (re)dobândit în cel de al doilea stat membru numele său inițial de familie primit la naștere, printr-o schimbare de nume care nu este asociată unei modificări a statutului din perspectiva dreptului familiei, în pofida faptului că dobândirea numelui nu a avut loc în timpul șederii obișnuite a resortisantului în celălalt stat membru și a fost efectuată la cererea resortisantului respectiv?


title: Cauza T-531/14: Hotărârea Tribunalului din 3 mai 2017 – Sotiropoulou și alții/Consiliul („Răspundere extracontractuală — Politica economică și monetară — Decizii adresate unui stat membru pentru remedierea unei situații de deficit excesiv — Reducere și suprimare a drepturilor de pensie în Grecia — Încălcare suficient de gravă a unei norme de drept care conferă drepturi particularilor”)

text:
               3.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/25

         Hotărârea Tribunalului din 3 mai 2017 – Sotiropoulou și alții/Consiliul
   (Cauza T-531/14) (1)

   ((„Răspundere extracontractuală - Politica economică și monetară - Decizii adresate unui stat membru pentru remedierea unei situații de deficit excesiv - Reducere și suprimare a drepturilor de pensie în Grecia - Încălcare suficient de gravă a unei norme de drept care conferă drepturi particularilor”))
   (2017/C 213/32)
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamanți: Leïmonia Sotiropoulou (Patras, Grecia) și alți 63 de reclamanți ale căror nume figurează în anexa la hotărâre (reprezentant: K. Chrysogonos, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: A. de Gregorio Merino, E. Chatziioakeimidou și E. Dumitriu-Segnana, agenți)

      Intervenientă în susținerea pârâtului: Comisia Europeană (reprezentanţi: J.-P. Keppenne și M. Konstantinidis, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 268 TFUE și având ca obiect repararea prejudiciului pe care reclamanții pretind că l-ar fi suferit ca urmare a adoptării deciziilor Consiliului adresate Republicii Elene pentru activarea mecanismului prevăzut la articolul 126 TFUE

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Îi obligă pe doamna Leïmonia Sotiropoulou și pe ceilalți reclamanți ale căror nume figurează în anexă la plata cheltuielilor de judecată.

               3)

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 351, 6.10.2014.


title: Cauza T-460/13: Acțiune introdusă la 28 august 2013 — Ranbaxy Laboratories și Ranbaxy (UK)/Comisia

text:
               9.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 325/43

         Acțiune introdusă la 28 august 2013 — Ranbaxy Laboratories și Ranbaxy (UK)/Comisia
   (Cauza T-460/13)
   2013/C 325/71
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Ranbaxy Laboratories Ltd (Haryana, India) și Ranbaxy (UK) Ltd (Londra, Regatul Unit) (reprezentanți: R. Vidal, A. Penny, Solicitors, și B. Kennelly, Barrister)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               Anularea articolului 1 alineatul (4) din Decizia Comisiei din 19 iunie 2013 în cazul COMP/39.226 — Lundbeck (citalopram) privind o procedură întemeiată pe articolul 101 TFUE și pe articolul 53 din Acordul privind SEE, în măsura în care privește reclamantele;

               —

               anularea articolului 2 alineatul (4) din Decizia Comisiei din 19 iunie 2013 în cazul COMP/39.226 — Lundbeck (citalopram), în măsura în care impune o amendă reclamantelor sau, cu titlu subsidiar, reduce cuantumul amenzii respective; și

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamante.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe caracterul eronat al concluziei pârâtei, potrivit căreia acordul de înțelegere dintre reclamante reprezintă o „încălcare prin obiect” a articolului 101 alineatul (1) TFUE. Reclamantele susțin că pârâta a comis o eroare de drept și/sau de apreciere a faptelor.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe caracterul eronat al constatării pârâtei că părțile la acordul de înțelegere erau cel puțin potențial concurente. Reclamantele susțin că pârâta a comis o eroare de drept și/sau de apreciere a faptelor.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe caracterul eronat al interpretării de către pârâtă a acordului de înțelegere, în măsura în care a concluzionat că prin acesta se conferea o protecție mai mare decât cea care putea fi obținută printr-o acțiune având ca obiect respectarea procedurii de brevetare. Reclamantele susțin că pârâta a comis o eroare de drept și/sau de apreciere a faptelor.

               4.

               Al patrulea motiv întemeiat pe eroarea comisă de pârâta în privința calculării amenzii aplicate reclamantelor, care este, prin urmare, nejustificată și disproporționată.


title: Cauza C-452/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Rechtbank Amsterdam (Țările de Jos) la 16 august 2016 – Openbaar Ministerie/Krzysztof Marek Poltorak

text:
               17.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 383/7

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Rechtbank Amsterdam (Țările de Jos) la 16 august 2016 – Openbaar Ministerie/Krzysztof Marek Poltorak
   (Cauza C-452/16)
   (2016/C 383/09)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Rechtbank Amsterdam

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Openbaar Ministerie

      Pârât: Krzysztof Marek Poltorak

      Întrebările preliminare

               1)

               Expresia „autoritate judiciară”, prevăzută la articolul 6 alineatul (1) din Decizia-cadru 2002/584/JAI, și expresia „decizie judiciară”, prevăzută la articolul 1 alineatul (1) din Decizia-cadru 2002/584/JAI (1), sunt noţiuni autonome ale dreptului Uniunii?

               2)

               Dacă răspunsul la prima întrebare este afirmativ: în baza căror criterii se poate determina dacă o autoritate a statului membru emitent este o „autoritate judiciară” de această natură și dacă mandatul european de arestare emis de aceasta este, în consecință, o „decizie judiciară” de această natură?

               3)

               Dacă răspunsul la prima întrebare este afirmativ: Direcția generală a poliției naționale suedeze se încadrează în noțiunea „autoritate judiciară”, prevăzută la articolul 6 alineatul [1] din Decizia-cadru 2002/584/JAI, iar mandatul european de arestare emis de această autoritate este, în consecință, o „decizie judiciară”, astfel cum este prevăzută aceasta la articolul 1 alineatul (1) din Decizia-cadru 2002/584/JAI?

               4)

               Dacă răspunsul la prima întrebare este negativ: desemnarea unei autorități naționale polițienești precum Direcția generală a poliției naționale drept autoritate judiciară emitentă este conformă cu dreptul Uniunii?

      (1)  Decizia-cadru 2002/584/JAI a Consiliului din 13 iunie 2002 privind mandatul european de arestare și procedurile de predare între statele membre (JO L 190, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 6, p. 3).


title: Cauza T-339/07: Acțiune formulată la 11 septembrie 2007 — Juwel Aquarium/OAPI — Potschak — Bavaria Aquaristik (Panorama)

text:
               10.11.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/57

         Acțiune formulată la 11 septembrie 2007 — Juwel Aquarium/OAPI — Potschak — Bavaria Aquaristik (Panorama)
   (Cauza T-339/07)
   (2007/C 269/103)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana
   Părțile

      Reclamantă: Juwel Aquarium GmbH & Co. KG (Rotenburg, Germania) (reprezentanți: D. Jestaedt și G. Rother, Rechtsanwälte)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura în fața camerei de recurs: Christian Potschak — Bavaria Aquaristik
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (OAPI) din 28 iunie 2007 (R 214/2006-1);

               —

               respingerea cererii de declarare a nulității formulată de cealaltă parte în procedura în fața camerei de recurs, referitoare la marca comunitară „Panorama” (marca comunitară 2 771 087);

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: Marca verbală comunitară „Panorama” pentru produse din clasele 11, 16 și 20 (marca comunitară 2 771 087).

      Titularul mărcii comunitare: Reclamanta.

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: Christian Potschak — Bavaria Aquaristik.

      Decizia diviziei de anulare: Respinge cererea de anulare.

      Decizia camerei de recurs: Anulează decizia diviziei de anulare și declară nulitatea parțială a mărcii comunitare.

      Motivele invocate: Încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 40/94 (1), întrucât marca comunitară „Panorama” nu este pur descriptivă. În plus, potrivit articolului 7 alineatul (1) litera (d) din Regulamentul (CE) nr. 40/94, indicația „Panorama” nu este uzuală și nu a dobândit caracter pur generic.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO 1994, L 11, p. 1, Ediția specială 17/vol. 1, p. 146).


title: Cauza F-23/09: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 28 octombrie 2010 — Cerafogli/Banca Centrală Europeană (BCE) (Funcție publică — Personalul BCE — Numirea ad interim a unui agent — Anunț pentru ocuparea unui post vacant — Act care lezează — Stabilire a invalidității — Interesul de a acționa)

text:
               29.1.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 30/60

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 28 octombrie 2010 — Cerafogli/Banca Centrală Europeană (BCE)
   (Cauza F-23/09) (1)

   (Funcție publică - Personalul BCE - Numirea ad interim a unui agent - Anunț pentru ocuparea unui post vacant - Act care lezează - Stabilire a invalidității - Interesul de a acționa)
   2011/C 30/113
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Maria Concetta Cerafogli (Frankfurt am Main, Germania) (reprezentanți: L. Levi și M. Vandenbussche, avocați)

      Pârâtă: Banca Centrală Europeană (BCE) (reprezentanți: F. Feyerbacher și N. Urban, agenți, asistați de B. Wägenbaur, avocat)

      Obiectul

   Cererea de anulare a deciziei Directoratului Băncii privind numirea unui consilier ad interim la Departamentul OVS și de anulare a anunțului pentru ocuparea unui post vacant ECB/074/08, precum și a tuturor deciziilor adoptate în temeiul acestuia. În plus, cererea de obligare a pârâtei la plata unei sume în vederea reparării prejudiciului moral și material suferit de reclamantă

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 129, 6.6.2009, p. 21.


title: Hotărârea Curții din 16 decembrie 2015 în cauza E-13/15 – Abuelo Insua Juan Bautista/Liechtensteinische Invalidenversicherung [Coordonarea sistemelor de securitate socială – articolul 87 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 987/2009 – Efectul obligatoriu al constatărilor medicale ale instituției de la locul de ședere sau de reședință – Dreptul de a contesta aceste constatări – Principiul egalității de tratament]

text:
               5.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 2/4

         HOTĂRÂREA CURȚII
   din 16 decembrie 2015
   în cauza E-13/15
   Abuelo Insua Juan Bautista/Liechtensteinische Invalidenversicherung
   [Coordonarea sistemelor de securitate socială – articolul 87 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 987/2009 – Efectul obligatoriu al constatărilor medicale ale instituției de la locul de ședere sau de reședință – Dreptul de a contesta aceste constatări – Principiul egalității de tratament]
   (2017/C 2/04)
   În cauza E-13/15, Abuelo Insua Juan Bautista/Liechtensteinische Invalidenversicherung – CERERE înaintată Curții, în temeiul articolului 34 din Acordul dintre statele AELS privind instituirea unei Autorități de Supraveghere și a unei Curți de Justiție, de către Curtea de Apel princiară (Fürstliches Obergericht) privind interpretarea articolului 87 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 987/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 septembrie 2009 de stabilire a procedurii de punere în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 883/2004 privind coordonarea sistemelor de securitate socială, Curtea, compusă din Carl Baudenbacher, președinte, Per Christiansen (judecător-raportor) și Páll Hreinsson, judecători, a pronunțat, la 16 decembrie 2015, hotărârea al cărei dispozitiv prevede următoarele:
   Articolul 87 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 987/2009 nu interzice unui beneficiar sau unui solicitant de prestații să conteste constatările făcute de o instituție de la locul de ședere sau de reședință în temeiul dispoziției menționate anterior în cadrul unei proceduri administrative deschise în fața unei instituții debitoare.


title: Cauza T-45/10: Hotărârea Tribunalului din 15 iulie 2015 – GEA Group/Comisia („Concurență — Înțelegeri — Piețe europene de stabilizatori termici ESBO/esters — Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 81 CE și a articolului 53 din Acordul SEE — Stabilire a prețurilor, repartizare a piețelor și schimburi de informații comerciale sensibile — Amenzi — Imputarea unei încălcări — Prezumție de capital — Durata și dovada încălcării — Prescripție — Durata procedurii administrative — Termen rezonabil — Dreptul la apărare”)

text:
               14.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 302/30

         Hotărârea Tribunalului din 15 iulie 2015 – GEA Group/Comisia
   (Cauza T-45/10) (1)

   ((„Concurență - Înțelegeri - Piețe europene de stabilizatori termici ESBO/esters - Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 81 CE și a articolului 53 din Acordul SEE - Stabilire a prețurilor, repartizare a piețelor și schimburi de informații comerciale sensibile - Amenzi - Imputarea unei încălcări - Prezumție de capital - Durata și dovada încălcării - Prescripție - Durata procedurii administrative - Termen rezonabil - Dreptul la apărare”))
   (2015/C 302/38)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: GEA Group AG (Düsseldorf, Germania) (reprezentanţi: A. Kallmayer, I. du Mont, G. Schiffers şi R. Van der Hout, avocaţi)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: R. Sauer şi F. Ronkes Agerbeek, agenţi, asistaţi de W. Berg, avocat)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei C(2009) 8682 final a Comisiei din 11 noiembrie 2009 privind o procedură de aplicare a articolului 81 [CE] și a articolului 53 din Acordul SEE (cauza COMP/38589 – Stabilizatori termici), sau, cu titlu subsidiar, cerere de reducere a cuantumului amenzii aplicate

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă GEA Group AG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 100, 17.4.2010.


title: Cauza T-23/09: Hotărârea Tribunalului din 26 octombrie 2010 — CNOP și CCG/Comisia Europeană [ Concurență — Procedură administrativă — Decizie prin care se dispune o inspecție — Articolul 20 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 — Lipsa personalității juridice a unui destinatar — Obligația de motivare — Noțiunile de întreprindere și de asociație de întreprinderi ]

text:
               18.12.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 346/40

         Hotărârea Tribunalului din 26 octombrie 2010 — CNOP și CCG/Comisia Europeană
   (Cauza T-23/09) (1)

   (Concurență - Procedură administrativă - Decizie prin care se dispune o inspecție - Articolul 20 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 - Lipsa personalității juridice a unui destinatar - Obligația de motivare - Noțiunile de întreprindere și de asociație de întreprinderi)
   2010/C 346/78
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamanți: Conseil national de l'Ordre des pharmaciens (CNOP) (Paris, Franța) și Conseil central de la section G de l'Ordre national des pharmaciens (CCG) (Paris) (reprezentanți: inițial, Y. R. Guillou, H. Speyart van Woerden, T. Verstraeten și C. van Sasse van Ysselt, ulterior, Y. R.Guillou, L. Defalque și C. Robert, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Bouquet și É. Gippini Fournier, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei C(2008) 6494 a Comisiei din 29 octombrie 2008 în cazul COMP/39510, prin care s-a dispus ca Ordre national des pharmaciens (ONP), CNOP și CCG să se supună unei inspecții conform articolului 20 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 [CE] și 82 [CE] (JO 2003, L 1, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 167)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Conseil national de l’Ordre des pharmaciens (CNOP) și Conseil central de la section G de l’Ordre national des pharmaciens (CCG) la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 55, 7.3.2009.


title: Cauza C-251/09: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 17 februarie 2011 — Comisia Europeană/Republica Cipru (Contracte de achiziții publice de bunuri și de lucrări — Sectoarele apei, energiei, transporturilor și telecomunicațiilor — Directiva 93/38/CEE — Anunț de participare — Criterii de atribuire — Egalitate de tratament între ofertanți — Principiul transparenței — Directiva 92/13/CEE — Procedură privind calea de atac — Obligație de motivare a unei decizii de respingere a unui ofertant)

text:
               2.4.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 103/4

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 17 februarie 2011 — Comisia Europeană/Republica Cipru
   (Cauza C-251/09) (1)

   (Contracte de achiziții publice de bunuri și de lucrări - Sectoarele apei, energiei, transporturilor și telecomunicațiilor - Directiva 93/38/CEE - Anunț de participare - Criterii de atribuire - Egalitate de tratament între ofertanți - Principiul transparenței - Directiva 92/13/CEE - Procedură privind calea de atac - Obligație de motivare a unei decizii de respingere a unui ofertant)
   2011/C 103/04
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți:: C. Zadra, agent, I. Chatzigiannis și M. Patakia, agenți)

      Pârâtă: Republica Cipru (reprezentanți: K. Likourgos și A. Pantazi-Lamprou, agenți)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolului 4 alineatul (2) și a articolului 31 alineatul (1) din Directiva 93/38/CEE a Consiliului din 14 iunie 1993 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții în sectoarele apei, energiei, transporturilor și telecomunicațiilor (JO L 199, p. 84) — Încălcarea articolului 1 alineatul (1) din Directiva 92/13/CEE a Consiliului din 25 februarie 1992 privind coordonarea actelor cu putere de lege și actelor administrative referitoare la aplicarea normelor comunitare cu privire la procedurile de achiziții publice ale entităților care desfășoară activități în sectoarele apei, energiei, transporturilor și telecomunicațiilor (JO L 76, p. 14, Ediție specială, 06/vol. 2, p. 43) — Obligație de motivare a unei decizii de respingere a unui ofertant — Obligația de a garanta ca deciziile entităților contractante să poată fi revizuite eficient și cât mai rapid posibil — Principiile egalității de tratament și transparenței

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 233, 26.9.2009.


title: Cauza T-583/13: Acțiune introdusă la 8 noiembrie 2013 — Shire Pharmaceutical Contracts/Comisia

text:
               21.12.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 377/19

         Acțiune introdusă la 8 noiembrie 2013 — Shire Pharmaceutical Contracts/Comisia
   (Cauza T-583/13)
   2013/C 377/43
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Shire Pharmaceutical Contracts (Hampshire, Regatul Unit) (reprezentanți: K. Bacon, Barrister, M. Utges Manley și M. Vickers, Solicitors)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei cuprinse în scrisoarea Comisiei Europene din 2 septembrie 2013, confirmată prin scrisoarea din 18 octombrie 2013, prin care se refuză eligibilitatea pentru o recompensă pentru un plan de investigație pediatrică voluntară în temeiul articolului 37 din Regulamentul (CE) nr. 1901/2006 (1) și

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe faptul că decizia atacată este afectată de erori fundamentale de drept în interpretarea Regulamentului (CE) nr. 1901/2006.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea principiului securității juridice.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1901/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 12 decembrie 2006 privind medicamentele de uz pediatric și de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 1768/92, a Directivei 2001/20/CE, a Directivei 2001/83/CE și a Regulamentului (CE) nr. 726/2004 (JO L 378, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 58, p. 83).


title: Cauza C-108/12: Ordonanța președintelui Camerei a patra a Curții din 26 septembrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunalul Vâlcea — România) — SC Volksbank România SA/Ionuț-Florin Zglimbea, Liana-Ramona Zglimbea

text:
               21.12.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 377/9

         Ordonanța președintelui Camerei a patra a Curții din 26 septembrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunalul Vâlcea — România) — SC Volksbank România SA/Ionuț-Florin Zglimbea, Liana-Ramona Zglimbea
   (Cauza C-108/12) (1)

   2013/C 377/19
   Limba de procedură: româna
   Președintele Camerei a patra a Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 151, 26.5.2012.


title: Cauza T-279/13: Ordonanța Tribunalului din 15 februarie 2016 – Ezz și alții/Consiliul („Acțiune în anulare — Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive adoptate având în vedere situația din Egipt — Măsuri adoptate împotriva unor persoane răspunzătoare de însușirea ilegală de fonduri ale statului și a unor persoane și entități asociate — Înghețarea fondurilor — Includerea reclamanților pe lista persoanelor vizate — Temei juridic — Nerespectarea criteriilor de includere — Eroare de drept — Eroare de fapt — Dreptul de proprietate — Atingere adusă reputației — Dreptul la apărare — Dreptul la protecție jurisdicțională efectivă — Obligația de motivare — Adaptarea concluziilor și a motivelor — Litispendență — Acțiune în parte vădit inadmisibilă și în parte vădit nefondată”)

text:
               4.4.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 118/31

         Ordonanța Tribunalului din 15 februarie 2016 – Ezz și alții/Consiliul
   (Cauza T-279/13) (1)

   ((„Acțiune în anulare - Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive adoptate având în vedere situația din Egipt - Măsuri adoptate împotriva unor persoane răspunzătoare de însușirea ilegală de fonduri ale statului și a unor persoane și entități asociate - Înghețarea fondurilor - Includerea reclamanților pe lista persoanelor vizate - Temei juridic - Nerespectarea criteriilor de includere - Eroare de drept - Eroare de fapt - Dreptul de proprietate - Atingere adusă reputației - Dreptul la apărare - Dreptul la protecție jurisdicțională efectivă - Obligația de motivare - Adaptarea concluziilor și a motivelor - Litispendență - Acțiune în parte vădit inadmisibilă și în parte vădit nefondată”))
   (2016/C 118/35)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamanți: Ahmed Abdelaziz Ezz (Gizeh, Egipt), Abla Mohammed Fawzi Ali Ahmed Salama (Cairo, Egipt), Khadiga Ahmed Ahmed Kamel Yassin (Gizeh) și Shahinaz Abdel Azizabdel Wahab Al Naggar (Gizeh) (reprezentanți: J. Binns, solicitor, J. Lewis, QC, B. Kennelly, J. Pobjoy, barristers, S. Rowe și J.-F. Bellis, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: I. Gurov și M. Bishop, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare, pe de o parte, a Deciziei 2011/172/PESC a Consiliului din 21 martie 2011 privind măsuri restrictive îndreptate împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Egipt (JO L 76, p. 63), astfel cum a fost modificată prin Decizia 2013/144/PESC a Consiliului din 21 martie 2013 (JO L 82, p. 54), și, pe de altă parte, a Regulamentului (UE) nr. 270/2011 „prelungit printr-o decizie a Consiliului notificată reclamanților printr-o scrisoare din 22 martie 2013”al Consiliului din 21 martie 2011 privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Egipt (JO L 76, p. 4), în măsura în care aceste acte li se aplică reclamanților

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Îl obligă pe domnul Ahmed Abdelaziz Ezz, precum și pe doamnele Abla Mohammed Fawzi Ali Ahmed Salama, Khadiga Ahmed Ahmed Kamel Yassin și Shahinaz Abdel Azizabdel Wahab Al Naggar să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Consiliul Uniunii Europene.

      (1)  JO C 207, 20.7.2013.


title: Cauza T-459/14: Ordonanța Tribunalului din 4 martie 2015 – Messi Cuccittini/OAPI – Pires Freitas Campos (LEO)

text:
               27.4.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/67

         Ordonanța Tribunalului din 4 martie 2015 – Messi Cuccittini/OAPI – Pires Freitas Campos (LEO)
   (Cauza T-459/14) (1)

   (2015/C 138/87)
   Limba de procedură: spaniola
   Președintele Camerei a cincea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 329, 22.9.2014.


title: Cauza C-387/14: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 4 mai 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Krajowa Izba Odwoławcza – Polonia) – Esaprojekt sp. z o.o./Województwo Łódzkie [„Trimitere preliminară — Achiziții publice — Directiva 2004/18/CE — Principiile egalității de tratament, nediscriminării și transparenței — Capacități tehnice și/sau profesionale ale operatorilor economici — Articolul 48 alineatul (3) — Posibilitatea de a menționa capacitățile altor entități — Articolul 51 — Posibilitatea de completare a ofertei — Articolul 45 alineatul (2) litera (g) — Excludere de la participarea la un contract de achiziții publice pentru abatere gravă”]

text:
               3.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/5

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 4 mai 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Krajowa Izba Odwoławcza – Polonia) – Esaprojekt sp. z o.o./Województwo Łódzkie
   (Cauza C-387/14) (1)

   ([„Trimitere preliminară - Achiziții publice - Directiva 2004/18/CE - Principiile egalității de tratament, nediscriminării și transparenței - Capacități tehnice și/sau profesionale ale operatorilor economici - Articolul 48 alineatul (3) - Posibilitatea de a menționa capacitățile altor entități - Articolul 51 - Posibilitatea de completare a ofertei - Articolul 45 alineatul (2) litera (g) - Excludere de la participarea la un contract de achiziții publice pentru abatere gravă”])
   (2017/C 213/03)
   Limba de procedură: polona

      Instanța de trimitere

   Krajowa Izba Odwoławcza

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Esaprojekt sp. z o.o.

      Pârât: Województwo Łódzkie

      cu participarea: Konsultant Komputer sp. z o.o.

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 51 din Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii coroborat cu articolul 2 din această directivă trebuie interpretat în sensul că se opune ca, după expirarea termenului acordat pentru depunerea candidaturilor pentru un contract de achiziții publice, un operator economic să transmită autorității contractante, pentru a dovedi că îndeplinește condițiile de participare la o procedură de achiziții publice, documente care nu figurează în oferta sa inițială, cum ar fi un contract executat de o entitate terță, precum și angajamentul acesteia din urmă de a pune la dispoziția acestui operator capacitățile și resursele necesare pentru executarea contractului în cauză.

               2)

               Articolul 44 din Directiva 2004/18 coroborat cu articolul 48 alineatul (2) litera (a) din această directivă și cu principiul egalității de tratament a operatorilor economici, care figurează la articolul 2 din aceasta, trebuie interpretat în sensul că nu permite unui operator economic să menționeze capacitățile altei entități, în sensul articolului 48 alineatul (3) din directiva menționată, prin cumularea cunoștințelor și a experienței a două entități care, luate separat, nu dispun de capacitățile cerute pentru executarea unui contract determinat, în cazul în care autoritatea contractantă consideră că respectivul contract este indivizibil, iar o asemenea excludere a posibilității de a menționa experiențele mai multor operatori economici este raportată la obiectul contractului în cauză și proporțională cu acesta, care trebuie, prin urmare, să fie realizat de un singur operator.

               3)

               Articolul 44 din Directiva 2004/18 coroborat cu articolul 48 alineatul (2) litera (a) din această directivă și cu principiul egalității de tratament a operatorilor economici, care figurează la articolul 2 din aceasta, trebuie interpretat în sensul că nu permite unui operator economic care participă cu titlu individual la o procedură de atribuire a unui contract de achiziții publice să menționeze experiența unui grup de întreprinderi din care a făcut parte în cadrul altui contract de achiziții publice dacă nu a participat efectiv și concret la executarea acestuia din urmă.

               4)

               Articolul 45 alineatul (2) litera (g) din Directiva 2004/18, care permite excluderea unui operator economic de la participarea la un contract de achiziții publice printre altele dacă s-a făcut „grav vinovat” de declarații false prin furnizarea informațiilor solicitate de autoritatea contractantă, trebuie interpretat în sensul că poate fi aplicat atunci când operatorul în cauză s-a făcut răspunzător de o neglijență de o anumită gravitate, și anume o neglijență de natură să aibă o influență determinantă asupra deciziilor de excludere, de selectare sau de atribuire a unui contract de achiziții publice, independent de constatarea unei abateri intenționate în sarcina acestui operator.

               5)

               Articolul 44 din Directiva 2004/18, coroborat cu articolul 48 alineatul (2) litera (a) din această directivă și cu principiul egalității de tratament a operatorilor economici, care figurează la articolul 2 din aceasta, trebuie interpretat în sensul că permite unui operator economic să menționeze o experiență invocând simultan două sau mai multe contracte ca și cum acestea ar reprezenta un singur contract, cu excepția cazului în care autoritatea contractantă a exclus o asemenea posibilitate în temeiul unor cerințe legate de obiectul și de finalitățile contractului de achiziții publice în cauză și proporționale cu acestea.

      (1)  JO C 431, 1.12.2014.


title: Cauzele conexate C-395/08 și C-396/08: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 10 iunie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Corte d'appello di Roma — Italia) — Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)/Tiziana Bruno, Massimo Pettini (C-395/08), Daniela Lotti, Clara Matteucci (C-396/08) (Directiva 97/81/CE — Acordul cadru privind munca pe fracțiune de normă — Egalitate de tratament între lucrătorii pe fracțiune de normă și lucrătorii cu normă întreagă — Calculul vechimii în muncă impuse în vederea obținerii unei pensii pentru limită de vârstă — Excluderea perioadelor nelucrate — Discriminare)

text:
               9.10.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 274/2

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 10 iunie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Corte d'appello di Roma — Italia) — Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)/Tiziana Bruno, Massimo Pettini (C-395/08), Daniela Lotti, Clara Matteucci (C-396/08)
   (Cauzele conexate C-395/08 și C-396/08) (1)

   (Directiva 97/81/CE - Acordul cadru privind munca pe fracțiune de normă - Egalitate de tratament între lucrătorii pe fracțiune de normă și lucrătorii cu normă întreagă - Calculul vechimii în muncă impuse în vederea obținerii unei pensii pentru limită de vârstă - Excluderea perioadelor nelucrate - Discriminare)
   2010/C 274/02
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Corte d'appello di Roma

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)

      Pârâți: Tiziana Bruno, Massimo Pettini (C-395/08), Daniela Lotti, Clara Matteucci (C-396/08)

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Corte d'appello di Roma — Interpretarea Directivei 97/81/CE a Consiliului din 15 decembrie 1997 privind acordul cadru cu privire la munca pe fracțiune de normă, încheiat de UCIPE, CEIP și CES — Anexă: Acordul cadru cu privire la munca pe fracțiune de normă (JO L 14, p. 9, Ediție specială, 05/vol. 5, p. 35) — Lucrători pe fracțiune de normă care lucrează câteva luni în fiecare an și care sunt în perioadă de odihnă în celelalte luni — Excluderea perioadelor de inactivitate pentru calcularea pensiei pentru limită de vârstă

      Dispozitivul

               1.

               În ceea privește pensiile pentru limită de vârstă, clauza 4 din Acordul cadru privind munca pe fracțiune de normă, anexat la Directiva 97/81/CE a Consiliului din 15 decembrie 1997 privind Acordul cadru cu privire la munca pe fracțiune de normă, încheiat de UCIPE, CEIP și CES, trebuie interpretată în sensul că se opune unei reglementări naționale care, în privința lucrătorilor pe fracțiune de normă de tip vertical ciclic, exclude perioadele nelucrate din calculul vechimii impuse pentru dobândirea unui drept la o astfel de pensie, cu excepția cazului când o asemenea diferență de tratament este justificată de motive obiective.

               2.

               În ipoteza în care instanța de trimitere ar ajunge la concluzia că reglementarea națională în discuție în acțiunile principale este incompatibilă cu clauza 4 din Acordul cadru privind munca pe fracțiune de normă, anexat la Directiva 97/81, clauza 1 și clauza 5 punctul 1 din acordul menționat ar trebui interpretate în sensul că și acestea se opun unei astfel de reglementări.

      (1)  JO C 327, 20.12.2008.


title: Cauza T-643/14: Hotărârea Tribunalului din 12 mai 2016 – Red Lemon/EUIPO – Lidl Stiftung (ABTRONIC) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale ABTRONIC — Marcă a Uniunii Europene verbală anterioară TRONIC — Motiv relativ de refuz — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Caracter distinctiv intrinsec minim al mărcii anterioare — Risc de confuzie”]

text:
               27.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 232/12

         Hotărârea Tribunalului din 12 mai 2016 – Red Lemon/EUIPO – Lidl Stiftung (ABTRONIC)
   (Cauza T-643/14) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale ABTRONIC - Marcă a Uniunii Europene verbală anterioară TRONIC - Motiv relativ de refuz - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Caracter distinctiv intrinsec minim al mărcii anterioare - Risc de confuzie”])
   (2016/C 232/14)
   Limba de procedură: germana

      Părţile

      Reclamantă: Red Lemon Inc. (Hong Kong, China) (reprezentanţi: T. Wieland și S. Müller, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: D. Walicka, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO: Lidl Stiftung & Co. KG (Neckarsulm, Germania)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 15 mai 2014 (cauza R 1899/2013-1) privind o procedură de opoziție între Lidl Stiftung & Co. KG și Red Lemon Inc.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Red Lemon Inc. la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 380, 27.10.2014.


title: Cauza C-537/07: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Juzgado de lo Social de Madrid (Spania) la 3 decembrie 2007 — Evangelina Gómez-Limón Sánchez-Camacho/Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS), Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS), Alcampo SA

text:
               8.3.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 64/16

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Juzgado de lo Social de Madrid (Spania) la 3 decembrie 2007 — Evangelina Gómez-Limón Sánchez-Camacho/Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS), Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS), Alcampo SA
   (Cauza C-537/07)
   (2008/C 64/25)
   Limba de procedură: spaniola
   Instanța de trimitere
   Juzgado de lo Social de Madrid
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Evangelina Gómez-Limón Sánchez-Camacho

      Pârâți: Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS), Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS), Alcampo SA
   Întrebările preliminare

               1)

               Ținând cont de faptul că acordarea unui concediu pentru creșterea copilului, în modul și pe durata stabilite în mod liber de fiecare stat cu respectarea limitelor minime impuse prin acordul-cadru privind concediul pentru creșterea copilului anexat la Directiva 96/34/CE (1), este prin natura sa o măsură de promovare a egalității, este posibil ca faptul de a beneficia de perioada de concediu pentru creșterea copilului, în cazul reducerii programului de lucru și a salariului pentru a avea grijă de copiii minori, să aducă atingere drepturilor în curs de a fi dobândite de către lucrătorul sau de către lucrătoarea care beneficiază de acest concediu pentru creșterea copilului, iar particularii pot invoca în fața instituțiilor publice dintr-un stat membru principiul de a nu aduce atingere drepturilor dobândite sau în curs de a fi dobândite?

               2)

               În special, expresia „drepturi dobândite sau în curs de a fi dobândite” din clauza 2 punctul (6) din acordul-cadru privind concediul pentru creșterea copilului […] cuprinde doar drepturi privind condițiile de muncă și se referă doar la raportul contractual de muncă cu angajatorul sau, dimpotrivă, afectează și menținerea drepturilor dobândite sau în curs de a fi dobândite în materie de securitate socială? De asemenea, cerința privind „continuitatea drepturilor la prestații de securitate socială pentru diferite riscuri” prevăzută de clauza 2 punctul 8 din acordul-cadru privind concediul pentru creșterea copilului […] poate fi considerată ca fiind îndeplinită de regimul în discuție în prezenta cauză și care a fost aplicat de către autoritățile naționale și, în acest caz, există posibilitatea de a invoca acest drept la continuitatea drepturilor la prestații de securitate socială în fața autorităților publice naționale dintr-un stat membru, pentru motivul că este suficient de precis și concret?

               3)

               Este compatibilă cu dispozițiile comunitare o legislație națională care, în cursul perioadei de reducere a programului de lucru pentru motivul de concediu pentru creșterea copilului, reduce pensia de invaliditate care trebuie obținută, în raport cu pensia care ar fi aplicabilă anterior concediului respectiv și de asemenea conduce la reducerea sumei aferente unor prestații viitoare și la consolidarea acestora proporțional cu reducerea programului de lucru și a salariului?

               4)

               Presupunând că obligația instanțelor naționale de a interpreta dreptul național în lumina obligațiilor prevăzute de directivă, pentru a permite în cea mai mare măsură posibilă îndeplinirea obiectivelor stabilite de norma comunitară, trebuie să se aplice de asemenea cerința menționată privind continuitatea drepturilor în materie de securitate socială în cursul perioadei în care se beneficiază de concediul pentru creșterea copilului și în concret în cazurile în care se recurge la o modalitate de concediu parțial sau de reducere a programului de lucru precum cea utilizată în această situație?

               5)

               În condițiile concrete ale litigiului, reducerea recunoașterii prestațiilor de securitate socială și a sumelor aferente acestora în cursul perioadei de concediu pentru creșterea copilului se poate considera drept o discriminare directă sau indirectă contrară dispozițiilor Directivei 79/7/CEE a Consiliului din 19 decembrie 1978 privind aplicarea treptată a principiului egalității de tratament între bărbați și femei în domeniul securității sociale (2) și contrară de asemenea cerinței de egalitate și de nediscriminare între bărbat și femeie, conform tradiției comune a statelor membre, în măsura în care principiul menționat trebuie să se refere nu doar la condițiile de încadrare în muncă, ci și la activitatea publică de protecție socială a lucrătorilor?

      (1)  Directiva 96/34/CE a Consiliului din 3 iunie 1996 privind acordul-cadru referitor la concediul pentru creșterea copilului încheiat de UNICE, CEEP și CES (JO L 145, p. 4, Ediție specială, 05/vol. 3, p. 160).

      (2)  JO 1979, L 6, p. 24, Ediție specială, 05/vol. 1, p. 192.


title: Cauza C-100/09: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 1 octombrie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Cehă (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 2007/14/CE — Norme de aplicare a anumitor dispoziții ale Directivei 2004/109/CE — Netranspunere în termenul prevăzut)

text:
               21.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/16

         Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 1 octombrie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Cehă
   (Cauza C-100/09) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 2007/14/CE - Norme de aplicare a anumitor dispoziții ale Directivei 2004/109/CE - Netranspunere în termenul prevăzut)
   2009/C 282/31
   Limba de procedură: ceha

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: L. Jelínek și P. Dejmek, agenți)

      Pârâtă: Republica Cehă (reprezentant: M. Smolek, agent)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Neadoptarea, în termenul prevăzut, a tuturor actelor necesare pentru a se conforma Directivei 2007/14/CE a Comisiei din 8 martie 2007 de stabilire a normelor de aplicare a anumitor dispoziții ale Directivei 2004/109/CE privind armonizarea obligațiilor de transparență în ceea ce privește informația referitoare la emitenții ale căror valori mobiliare sunt admise la tranzacționare pe o piață reglementată (JO L 69, p. 27)

      Dispozitivul

               1.

               Prin neadoptarea, în termenul prevăzut, a tuturor actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2007/14/CE a Comisiei din 8 martie 2007 de stabilire a normelor de aplicare a anumitor dispoziții ale Directivei 2004/109/CE privind armonizarea obligațiilor de transparență în ceea ce privește informația referitoare la emitenții ale căror valori mobiliare sunt admise la tranzacționare pe o piață reglementată, Republica Cehă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 24 din această directivă.

               2.

               Obligă Republica Cehă la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 113, 16.5.2009.


title: Cauza T-291/12: Acțiune introdusă la 3 iulie 2012 — Deutsche Bank/OAPI (Passion to Perform)

text:
               8.9.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 273/14

         Acțiune introdusă la 3 iulie 2012 — Deutsche Bank/OAPI (Passion to Perform)
   (Cauza T-291/12)
   2012/C 273/24
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Deutsche Bank (Frankfurt am Main, Germania) (reprezentanți: R. Lange, T. Götting și G. Hild, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 24 aprilie 2012 în cauza R 2233/2011-4 și

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: înregistrarea internațonală prin care se desemnează Uniunea Europeană a mărcii verbale „Passion to Perform” pentru produse și servicii din clasele 35, 36, 38, 41 și 42 — cererea de înregistrare a unei mărci comunitare nr. W 1066295.

      Decizia examinatorului: refuză protecția mărcii în Uniunea Europeană.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului.


title: Cauza T-398/10: Hotărârea Tribunalului din 15 iulie 2015 – Fapricela/Comisia („Concurență — Înțelegeri — Piața europeană a oțelului pentru precomprimare — Stabilirea prețurilor, împărțirea pieței și schimbul de informații comerciale sensibile — Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 101 TFUE — Cooperare pe parcursul procedurii administrative”)

text:
               14.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 302/35

         Hotărârea Tribunalului din 15 iulie 2015 – Fapricela/Comisia
   (Cauza T-398/10) (1)

   ((„Concurență - Înțelegeri - Piața europeană a oțelului pentru precomprimare - Stabilirea prețurilor, împărțirea pieței și schimbul de informații comerciale sensibile - Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 101 TFUE - Cooperare pe parcursul procedurii administrative”))
   (2015/C 302/44)
   Limba de procedură: portugheza

      Părțile

      Reclamantă: Fapricela – Indústria de Trefilaria, SA (Ançã, Portugalia) (reprezentanți: inițial M. Gorjão-Henriques și S. Roux, avocați, ulterior T. Guerreiro, R. Lopes și S. Alberto, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Castillo de la Torre, P. Costa de Oliveira și V. Bottka, agenți, asistați de M. Marques Mendes, avocat)

      Obiectul

   Cerere de anulare și de reformare a Deciziei C(2010) 4387 final a Comisiei din 30 iunie 2010 privind o procedură în temeiul articolului 101 TFUE și al articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/38344 – Oțel pentru precomprimare), modificată prin Decizia C(2010) 6676 final a Comisiei din 30 septembrie 2010 și prin Decizia C(2011) 2269 final a Comisiei din 4 aprilie 2011

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia C(2010) 4387 final a Comisiei din 30 iunie 2010 privind o procedură în temeiul articolului 101 TFUE și al articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/38344 – Oțel pentru precomprimare), modificată prin Decizia C(2010) 6676 final a Comisiei din 30 septembrie 2010 și prin Decizia C(2011) 2269 final a Comisiei din 4 aprilie 2011, în măsura în care în aceasta se constată că Fapricela – Indústria de Trefilaria, SA a încălcat dispozițiile articolului 101 TFUE prin participarea, în plus față de o încălcare a dispozițiilor menționate pe piața iberică, la o înțelegere care a acoperit piața internă și ulterior Spațiul Economic European (SEE) și i s-a aplicat o amendă de 8 8 74  000 de euro.

               2)

               Stabilește cuantumul amenzii aplicate Fapricela – Indústria de Trefilaria la 8 8 74  000 de euro.

               3)

               Respinge în rest acțiunea.

               4)

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 301, 6.11.2010.


title: Cauza C-183/08 P: Recurs introdus la 29 aprilie 2008 de Comisia Comunităților Europene împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a cincea) pronunțate la 14 februarie 2008 în cauza T-351/05, Provincia di Imperia/Comisia Comunităților Europene

text:
               15.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/20

         Recurs introdus la 29 aprilie 2008 de Comisia Comunităților Europene împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a cincea) pronunțate la 14 februarie 2008 în cauza T-351/05, Provincia di Imperia/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza C-183/08 P)
   (2008/C 209/28)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Recurentă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: D. Martin și L. Flynn, agenți)

      Cealaltă parte în proces: Provincia di Imperia
   Concluziile recurentei

               —

               Anularea Hotărârii Tribunalului din 14 februarie în cauza T-351/05;

               —

               declararea ca inadmisibilă a acțiunii introduse de Provincia di Imperia în această cauză;

               —

               obligarea Provincia di Imperia la plata cheltuielilor de judecată ale Comisiei în prezenta cauză.

         Motivele și principalele argumente
   Prin recursul formulat, Comisia critică hotărârea atacată pentru nerespectarea condițiilor de admisibilitate ale unei acțiuni în anulare introduse în temeiul articolului 230 CE, prin considerarea, în special, a faptului că reclamanta avea un interes de a acționa. Într-adevăr, o acțiune în anulare formulată de o persoană fizică sau juridică este admisibilă numai în măsura în care această acțiune este susceptibilă, prin rezultatul său, să aducă un beneficiu autorului său. Or, în speță, acțiunea reclamantei era vădit inadmisibilă din moment ce o hotărâre de anulare a actului atacat nu ar fi putut în niciun caz, prin ea însăși, să îi aducă un „beneficiu”. Acordarea unei subvenții ar reprezenta, într-adevăr, o liberalitate consimțită de Comisie și, prin urmare, un ofertant care răspunde la o cerere de propuneri nu ar avea niciun drept să obțină o astfel de subvenție.
   În subsidiar, Comisia arată că, chiar dacă reclamanta ar fi avut un interes de a acționa în ziua introducerii acțiunii sale, un asemenea interes ar fi dispărut, în orice caz, în ziua pronunțării hotărârii atacate, având în vedere că întregul buget stabilit pentru cererea de propuneri fusese cheltuit, iar programarea era încheiată.


title: Cauza C-370/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale di Novara (Italia) la 4 iulie 2016 – Bruno Dell’Acqua/Eurocom Srl, Regione Lombardia

text:
               17.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 383/2

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale di Novara (Italia) la 4 iulie 2016 – Bruno Dell’Acqua/Eurocom Srl, Regione Lombardia
   (Cauza C-370/16)
   (2016/C 383/02)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale di Novara

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Bruno Dell’Acqua

      Pârâte: Eurocom Srl, Regione Lombardia

      Întrebarea preliminară

   Autorizația prealabilă în sensul articolului 1 [ultima] teză din Protocolul privind privilegiile și imunitățile Uniunii Europene (JO C 310 din 16 decembrie 2004, p. 261) este sau nu este necesară în cazul în care, în cadrul procedurii de executare silită prin poprire în mâinile terților, sumele poprite nu se mai află în posesia Comisiei [Europene], ci au fost deja transferate agențiilor de plăți naționale?


title: Cauza T-14/15: Hotărârea Tribunalului din 20 octombrie 2016 – Lufthansa AirPlus Servicekarten/EUIPO – Mareea Comtur (airpass.ro) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative airpass.ro – Marca Uniunii Europene verbală anterioară AirPlus Internațional – Respingerea opoziției – Norma 21 din Regulamentul (CE) nr. 2868/95 – Nepronunțare asupra fondului – Articolul 81 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               5.12.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 454/22

      Hotărârea Tribunalului din 20 octombrie 2016 – Lufthansa AirPlus Servicekarten/EUIPO – Mareea Comtur (airpass.ro)
      (Cauza T-14/15) (1)

      ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative airpass.ro - Marca Uniunii Europene verbală anterioară AirPlus Internațional - Respingerea opoziției - Norma 21 din Regulamentul (CE) nr. 2868/95 - Nepronunțare asupra fondului - Articolul 81 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
      (2016/C 454/41)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Lufthansa AirPlus Servicekarten GmbH (Neu Isenburg, Germania) (reprezentanți: R. Kunze și G. Würtenberger, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: V. Melgar și H. Kunz, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO: SC Mareea Comtur SRL (Deva, România)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 17 octombrie 2014 (cauza R 1918/2013-5) privind o procedură de opoziție între Lufthansa AirPlus Servicekarten și SC Mareea Comtur.

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează decizia Camerei a cincea de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 17 octombrie 2014 (cauza R 1918/2013-5) în măsura în care se referă la „publicitate; gestiunea afacerilor comerciale; lucrări de birou”, care intră în sfera clasei 35 în sensul Aranjamentului de la Nisa privind clasificarea internațională a produselor și serviciilor pentru înregistrarea mărcilor din 15 iunie 1957, cu revizuirile și modificările ulterioare.

                  2)

                  EUIPO suportă propriile cheltuieli de judecată precum și cheltuielile efectuate de Lufthansa AirPlus Servicekarten GmbH.

         (1)  JO C 814, 9.3.2015.


title: Cauza C-66/16 P: Recurs introdus la 5 februarie 2016 de Comunidad Autónoma del País Vasco și Itelazpi, S.A. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 26 noiembrie 2015 în cauza T-462/13, Comunidad Autónoma del País Vasco și Itelazpi/Comisia

text:
               4.4.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 118/14

         Recurs introdus la 5 februarie 2016 de Comunidad Autónoma del País Vasco și Itelazpi, S.A. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 26 noiembrie 2015 în cauza T-462/13, Comunidad Autónoma del País Vasco și Itelazpi/Comisia
   (Cauza C-66/16 P)
   (2016/C 118/17)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Recurente: Comunidad Autónoma del País Vasco și Itelazpi, S.A. (reprezentanți: J. L. Buendía Sierra și A. Lamadrid de Pablo, avocați)

      Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană și SES Astra

      Concluziile recurentelor

   Recurentele solicită Curții:

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului din 26 noiembrie 2015;

               —

               soluționarea definitivă a acțiunii în anulare și anularea Deciziei Comisiei din 19 iunie 2013 (1);

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Hotărârea atacată a confirmat o decizie a Comisiei în materie de ajutoare de stat referitoare la diverse măsuri adoptate de autoritățile publice spaniole pentru a se asigura că semnalul de televiziune digitală terestră (TDT) ajunge în zonele îndepărtate ale teritoriului, în care trăiește un procent de numai 2,5 % din populație. Decizia a admis că, din punct de vedere material, piața nu ar oferi serviciul menționat în lipsa unei intervenții publice. În pofida acestui fapt, se contestă că ar fi vorba despre un serviciu de interes economic general (SIEG), susținându-se că, din punct de vedere formal, acesta nu ar fi fost definit „în mod clar” și nu ar fi fost încredințat de autoritățile publice. De asemenea, în decizie s-a afirmat că, în orice caz, autoritățile publice nu ar fi abilitate să opteze pentru o anumită tehnologie la momentul organizării SIEG.

      Primul și unicul motiv de recurs: săvârșirea unor erori de drept în interpretarea articolului 14 TFUE, a articolului 106 alineatul (2) TFUE și a articolului 107 alineatul (1) TFUE, precum și a Protocolului nr. 26 la TFUE privind serviciile de interes general și a Protocolului nr. 29 la TFUE privind sistemul de radiodifuziune publică în statele membre

   În special, în recurs se susține că în hotărârea atacată s-au săvârșit următoarele erori:

               —

               încălcarea evidentă a limitei „erorii vădite” în examinarea diverselor acte de definire și încredințare a SIEG de către autoritățile publice;

               —

               limitarea necorespunzătoare a „marjei largi de apreciere” a statelor membre, care se aplică atât definirii, cât și „organizării” SIEG și care include astfel alegerea modalităților de prestare a SIEG și opțiunea pentru o anumită tehnologie, indiferent dacă figurează în actul prin care este definit SIEG sau într-un act separat;

               —

               analiza dreptului spaniol efectuată;

               —

               neadmiterea faptului că „definirea” SIEG și „încredințarea” SIEG uneia sau mai multor întreprinderi pot fi efectuate prin unul sau mai multe acte;

               —

               neadmiterea faptului că „definirea” SIEG și „încredințarea” SIEG nu necesită utilizarea unei formulări sau a unei exprimări specifice, ci o analiză materială și funcțională;

               —

               negarea aplicabilității Protocolului nr. 29 privind radiodifuziunea la TFUE și la TUE.

      (1)  Decizia 2014/489/UE a Comisiei din 19 iunie 2013 privind ajutorul de stat SA.28599 [C 23/10 (ex NN 36/10, ex CP 163/09)] pus în aplicare de Regatul Spaniei pentru utilizarea televiziunii digitale terestre în regiunile îndepărtate și mai puțin urbanizate (cu excepția comunității autonome Castilla-La Mancha) (JO 2014 L 217, p. 52).


title: Cauza T-137/14: Acțiune introdusă la 25 februarie 2014 – I Castellani/OAPI – Chomarat (Reprezentarea unui cerc)

text:
               5.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 135/55

         Acțiune introdusă la 25 februarie 2014 – I Castellani/OAPI – Chomarat (Reprezentarea unui cerc)
   (Cauza T-137/14)
   2014/C 135/72
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: I Castellani Srl (Meldola, Italia) (reprezentanți: M. Caramelli, F. Boscariol de Roberto, I. Gatto și D. Martucci, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: – Compagnie Chomarat (Paris, Franța)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 13 decembrie 2013 în cauza R 1001/2012-2;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de decădere: marca figurativă reprezentând un cerc pentru produse din clasa 19 – înregistrarea mărcii comunitare nr. 2 844 033.

      Titularul mărcii comunitare: reclamanta.

      Partea care solicită decăderea din drepturi a titularului mărcii comunitare: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Decizia diviziei de anulare:dispune decăderea din drepturile asupra mărcii comunitare nr. 2 844 033.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 51 alineatul (2) Regulamentul privind marca comunitară.


title: Cauza C-345/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de tribunal de première instance de Liège (Belgia) la 22 iunie 2016 – Jean Jacob, Dominique Lennertz/État belge

text:
               5.9.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 326/14

         Cerere de decizie preliminară introdusă de tribunal de première instance de Liège (Belgia) la 22 iunie 2016 – Jean Jacob, Dominique Lennertz/État belge
   (Cauza C-345/16)
   (2016/C 326/25)
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Tribunal de première instance de Liège

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Jean Jacob, Dominique Lennertz

      Pârât: État belge

      Întrebarea preliminară

   Articolul 39 [CE] se opune posibilității ca, în regimul fiscal belgian, în temeiul articolului 155 din CIR/92, indiferent dacă se face abstracție sau se aplică Circulara din 12 martie 2008 cu nr. Ci.RH.331/575 420, pensiile provenite din Luxemburg ale reclamantului, exonerate în temeiul articolului 18 din Convenția pentru evitarea dublei impuneri dintre Belgia și Luxemburg, să fie incluse la calculul impozitului belgian, să servească drept bază pentru acordarea avantajelor fiscale prevăzute de CIR/92, iar rezultatul acestor avantaje, precum cel obținut din cotitatea scutită de impozit, economiile pe termen lung, cheltuielile plătite cu bonuri de servicii, în vederea economisirii energiei într-o locuință, de asigurare a locuințelor împotriva furtului sau incendiilor, pentru liberalități ale reclamantului, să fie redus sau să fie acordat într-o mai mică măsură decât dacă ambii reclamanți ar obține venituri în Belgia și dacă reclamanta, mai degrabă decât reclamantul, ar fi beneficiat de pensii exclusiv din Belgia?


title: Cauza F-90/07: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 13 noiembrie 2008 — Traore/Comisia Comunităților Europene (Funcție publică — Funcționari — Anunț pentru ocuparea unui post vacant — Respingerea candidaturii reclamantului — Mutare — Interesul serviciului)

text:
               21.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/71

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 13 noiembrie 2008 — Traore/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza F-90/07) (1)

   (Funcție publică - Funcționari - Anunț pentru ocuparea unui post vacant - Respingerea candidaturii reclamantului - Mutare - Interesul serviciului)
   (2009/C 44/124)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: Amadou Traore (Rhode-Saint-Genèse, Belgia) (reprezentant: É. Boigelot, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: J. Currall și B. Eggers)
   Obiectul
   Anularea deciziilor Comisiei de respingere a candidaturilor reclamantului pentru postul de însărcinat cu afaceri ad interim la Delegația Comisiei în Togo, precum și pentru postul de șef de operațiuni al Delegației Comisiei în Tanzania — Anularea deciziilor de a numi alți candidați în posturile respective — Cerere de daune-interese.
   Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia directorului de resurse ale Oficiului de Cooperare — EuropeAid al Comisiei Comunităților Europene din 12 decembrie 2006 de respingere a candidaturii domnului Traore pentru postul de șef de operațiuni al Delegației Comisiei în Tanzania și Decizia de numire a domnului S. în postul respectiv.

               2)

               Respinge celelalte capete de cerere.

               3)

               Domnul Traore suportă jumătate din propriile cheltuieli de judecată.

               4)

               Comisia Comunităților Europene suportă propriile cheltuieli de judecată și jumătate din cheltuielile efectuate de domnul Traore.

      (1)  JO C 269, 10.11.2007, p. 72.


title: Cauza C-31/12: Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 10 octombrie 2012 (cerere de decizie preliminară formulată de Sąd Rejonowy w Zakopanem — Polonia) — Procedură penală împotriva Wojciech Ziemski, Andrzej Kozak (Trimitere preliminară — Lipsa unei descrieri a litigiului principal — Inadmisibilitate vădită)

text:
               6.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 101/5

         Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 10 octombrie 2012 (cerere de decizie preliminară formulată de Sąd Rejonowy w Zakopanem — Polonia) — Procedură penală împotriva Wojciech Ziemski, Andrzej Kozak
   (Cauza C-31/12) (1)

   (Trimitere preliminară - Lipsa unei descrieri a litigiului principal - Inadmisibilitate vădită)
   2013/C 101/10
   Limba de procedură: polona

      Instanța de trimitere

   Sąd Rejonowy w Zakopanem

      Părțile din procedura penală principală

   Wojciech Ziemski, Andrzej Kozak

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Sąd Rejonowy w Zakopanem — Interpretarea noțiunii „reglementare tehnică”, cuprinsă la articolul 1 punctul 11 din Directiva 98/34/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 iunie 1998 de stabilire a unei proceduri pentru furnizarea de informații în domeniul standardelor și reglementărilor tehnice (JO L 204, p. 37, Ediție specială, 13/vol. 23, p. 207), astfel cum a fost modificată prin Directiva 98/48/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 20 iulie 1998 (JO L 217, p. 18, Ediție specială, 13/vol. 23, p. 282) — Obligația unui stat membru de a comunica Comisiei orice proiect de reglementare tehnică — Lege a unui stat membru privind jocurile de noroc

      Dispozitivul

   Cererea de decizie preliminară formulată de Sąd Rejonowy w Zakopanem (Polonia), prin decizia din 13 ianuarie 2012, este vădit inadmisibilă.

      (1)  JO C 165, 9.6.2012.