title: Cauza T-498/18: Hotărârea Tribunalului din 24 octombrie 2019 – ZPC Flis/EUIPO – Aldi Einkauf (Happy Moreno choco) („Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative Happy Moreno choco – Mărci naționale figurative anterioare MORENO – Motiv relativ de refuz – Risc de confuzie – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001] – Substituirea listei de produse acoperite de mărci naționale figurative anterioare – Rectificarea deciziei camerei de recurs – Articolul 102 alineatul (1) din Regulamentul 2017/1001 – Temei juridic – Practică decizională anterioară – Securitate juridică – Încredere legitimă”)

text:
               23.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 432/46

      Hotărârea Tribunalului din 24 octombrie 2019 – ZPC Flis/EUIPO – Aldi Einkauf (Happy Moreno choco)
      (Cauza T-498/18) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative Happy Moreno choco - Mărci naționale figurative anterioare MORENO - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001] - Substituirea listei de produse acoperite de mărci naționale figurative anterioare - Rectificarea deciziei camerei de recurs - Articolul 102 alineatul (1) din Regulamentul 2017/1001 - Temei juridic - Practică decizională anterioară - Securitate juridică - Încredere legitimă”)
      (2019/C 432/53)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: ZPC Flis sp.j. (Radziejowice, Polonia) (reprezentant: M. Kondrat, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: K. Kompari și H. O’Neill, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG (Essen, Germania) (reprezentanți: N. Lützenrath, U. Rademacher, C. Fürsen și M. Minkner, avocați)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 31 mai 2018 (cauza R 1464/2017-1) privind o procedură de opoziție între Aldi Einkauf și ZPC Flis

         Dispozitivul

                  1)

                     Anulează Decizia Camerei întâi de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 31 mai 2018 (cauza R 1464/2017-1) în măsura în care prin aceasta se refuză înregistrarea mărcii solicitate pentru următoarele produse: „înlocuitori de cafea; ceai, cacao; produse din cacao; băuturi pe bază de ciocolată; toate produsele citate anterior și sub formă de amestec”, excepție făcând cacaua în ceea ce le privește pe acestea din urmă.

                  2)

                     Admite opoziția pentru toate produsele și serviciile avute în vedere în cererea de înregistrare, cu excepția serviciilor care fac parte din clasa 35 și care corespund următoarei descrieri: „Vânzare cu amănuntul sau cu ridicata de biscuiți mici de diferite forme; vânzare cu ridicata și cu amănuntul de biscuiți mici de diferite forme pe internet”.

                  3)

                     Respinge în rest acțiunea.

                  4)

                     Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 352, 1.10.2018.


title: Cauza C-577/19 P: Recurs introdus la 29 iulie 2019 de KID-Systeme GmbH împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 16 mai 2019 în cauza T-354/18, KID-Systeme/EUIPO

text:
               23.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 432/18

      Recurs introdus la 29 iulie 2019 de KID-Systeme GmbH împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 16 mai 2019 în cauza T-354/18, KID-Systeme/EUIPO
      (Cauza C-577/19 P)
      (2019/C 432/22)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: KID-Systeme GmbH (reprezentanți: R. Kunze, G. Würtenberger, Rechtsanwälte, T. Wittmann, Rechtsanwältin)

         Cealaltă parte din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală
      Prin Ordonanța din 10 octombrie 2019, Curtea de Justiție (Camera de admitere în principiu a recursurilor) a declarat că recursul nu se admite în principiu și a obligat KID-Systeme GmbH să suporte propriile cheltuieli de judecată.


title: Cauza T-188/19: Ordonanța Tribunalului din 24 octombrie 2019 – Regatul Unit/Comisia („Acțiune în anulare – Cercetare, dezvoltare tehnologică și spațiu – Al Șaptelea program-cadru al Uniunii – Audit – Lipsa completării evidenței orelor de muncă – Cheltuieli cu personalul declarate neeligibile – Decizia Comisiei de a adopta drept definitiv raportul de audit – Inadmisibilitate”)

text:
               23.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 432/57

      Ordonanța Tribunalului din 24 octombrie 2019 – Regatul Unit/Comisia
      (Cauza T-188/19) (1)

      („Acțiune în anulare - Cercetare, dezvoltare tehnologică și spațiu - Al Șaptelea program-cadru al Uniunii - Audit - Lipsa completării evidenței orelor de muncă - Cheltuieli cu personalul declarate neeligibile - Decizia Comisiei de a adopta drept definitiv raportul de audit - Inadmisibilitate”)
      (2019/C 432/68)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentanți: S. Brandon și Z. Lavery, agenți, asistați de T. Johnston și de J. Scott, barristers)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: R. Lyal, A. Kyratsou și M. Siekierzyńska, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 272 TFUE având ca obiect constatarea faptului că, prin adoptarea drept definitiv a raportului final de audit cu numărul 14-BA 262-013 privind executarea acordurilor de grant Combine, EUFAR și THOR, a căror beneficiar este Met Office, oficiul de meteorologie, atașat guvernului Regatului Unit, la departamentul Afaceri, Energie și Strategie Industrială, Comisia nu a interpretat și aplicat în mod corect prevederile contractuale referitoare la aceste proiecte

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

                  2)

                     Obligă Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană.

         (1)  JO C 172, 20.5.2019.


title: Cauza T-559/18: Hotărârea Tribunalului din 24 octombrie 2019 – Atos Medical/EUIPO – Andreas Fahl Medizintechnik- Vertrieb (Plasturi medicali) („Desen sau model industrial comunitar – Procedură de nulitate – Desen sau model industrial comunitar înregistrat reprezentând un plasture medical – Divulgarea desenelor sau a modelelor industriale anterioare – Motiv de nulitate – Caracter individual – Utilizator avizat – Gradul de libertate a autorului – Impresie globală diferită – Articolul 6 și articolul 25 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 6/2002”)

text:
               23.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 432/47

      Hotărârea Tribunalului din 24 octombrie 2019 – Atos Medical/EUIPO – Andreas Fahl Medizintechnik- Vertrieb (Plasturi medicali)
      (Cauza T-559/18) (1)

      („Desen sau model industrial comunitar - Procedură de nulitate - Desen sau model industrial comunitar înregistrat reprezentând un plasture medical - Divulgarea desenelor sau a modelelor industriale anterioare - Motiv de nulitate - Caracter individual - Utilizator avizat - Gradul de libertate a autorului - Impresie globală diferită - Articolul 6 și articolul 25 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 6/2002”)
      (2019/C 432/54)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Atos Medical GmbH (Troisdorf, Germania) (reprezentanți: K. Middelhoff, G. Schoenen și S. Biermann, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: D. Walicka, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Andreas Fahl Medizintechnik- Vertrieb GmbH (Köln, Germania) (reprezentant: F. Kramer, avocat)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a treia de recurs a EUIPO din 29 iunie 2018 (cauza R 2215/2016-3) privind o procedură de declarare a nulității între Atos Medical și Andreas Fahl Medizintechnik-Vertrieb

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea.

                  2)

                     Obligă Atos Medical GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 399, 5.11.2018.


title: Cauza C-212/18: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 24 octombrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte - Italia) – Prato Nevoso Termo Energy Srl/Provincia di Cuneo, ARPA Piemonte (Trimitere preliminară – Mediu – Directiva 2008/98/CE – Deșeuri – Uleiuri vegetale uzate care au fost supuse unui tratament chimic – Articolul 6 alineatele (1) și (4) – Încetarea statutului de deșeu – Directiva 2009/28/CE – Promovarea utilizării energiei din surse regenerabile – Articolul 13 – Proceduri naționale de autorizare, de certificare și de acordare de licențe care se aplică instalațiilor de producție de energie electrică, de încălzire sau de răcire din surse de energie regenerabile – Utilizarea de biolichid ca sursă de alimentare a unei centrale de producție a energiei electrice)

text:
               23.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 432/7

      Hotărârea Curții (Camera a doua) din 24 octombrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte - Italia) – Prato Nevoso Termo Energy Srl/Provincia di Cuneo, ARPA Piemonte
      (Cauza C-212/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Mediu - Directiva 2008/98/CE - Deșeuri - Uleiuri vegetale uzate care au fost supuse unui tratament chimic - Articolul 6 alineatele (1) și (4) - Încetarea statutului de deșeu - Directiva 2009/28/CE - Promovarea utilizării energiei din surse regenerabile - Articolul 13 - Proceduri naționale de autorizare, de certificare și de acordare de licențe care se aplică instalațiilor de producție de energie electrică, de încălzire sau de răcire din surse de energie regenerabile - Utilizarea de biolichid ca sursă de alimentare a unei centrale de producție a energiei electrice)
      (2019/C 432/07)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Prato Nevoso Termo Energy Srl

         Pârâte: Provincia di Cuneo, ARPA Piemonte

         cu participarea: Comune di Frabosa Sottana

         Dispozitivul

      Articolul 6 alineatele (1) și (4) din Directiva 2008/98/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 19 noiembrie 2008 privind deșeurile și de abrogare a anumitor directive și articolul 13 alineatul (1) din Directiva 2009/28/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2009 privind promovarea utilizării energiei din surse regenerabile, de modificare și ulterior de abrogare a Directivelor 2001/77/CE și 2003/30/CE astfel cum a fost modificată prin Directiva (UE) 2015/1513 a Parlamentului European și a Consiliului din 9 septembrie 2015, coroborate, trebuie interpretate în sensul că nu se opun unei reglementări naționale în temeiul căreia o cerere de autorizare în vederea înlocuirii, ca sursă de alimentare a unei instalații de producere a energiei electrice care produce emisii atmosferice, a metanului printr-o substanță derivată din tratarea chimică a unor uleiuri vegetale uzate, trebuie refuzată pentru motivul că această substanță nu face obiectul unei includeri în lista categoriilor de combustibili proveniți din biomasă autorizați în acest scop iar această listă nu poate fi modificată decât printr-un decret ministerial a cărui procedură de adoptare nu este coordonată cu procedura administrativă de autorizare a utilizării unei astfel de substanțe drept combustibil, în cazul în care statul membru a putut să considere, fără a săvârși o eroare vădită de apreciere, că nu s-a demonstrat că utilizarea uleiului vegetal respectiv, în asemenea împrejurări, îndeplinește condițiile prevăzute la articolul 6 alineatul (1) din Directiva 2008/98 și în special că această utilizare este lipsită de orice efect nociv asupra mediului și a sănătății populației. Instanței de trimitere îi revine sarcina de a verifica dacă această situație se regăsește în cauza principală.

         (1)  JO C 240, 9.7.2018.


title: Cauza T-560/18: Hotărârea Tribunalului din 24 octombrie 2019 – Atos Medical/EUIPO – Andreas Fahl Medizintechnik- Vertrieb (Plasturi medicali) („Desen sau model industrial comunitar – Procedură de nulitate – Desen sau model industrial comunitar înregistrat reprezentând un plasture medical – Divulgarea desenelor sau a modelelor industriale anterioare – Motiv de nulitate – Caracter individual – Utilizator avizat – Gradul de libertate a autorului – Impresie globală diferită – Articolul 6 și articolul 25 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 6/2002”)

text:
               23.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 432/48

      Hotărârea Tribunalului din 24 octombrie 2019 – Atos Medical/EUIPO – Andreas Fahl Medizintechnik- Vertrieb (Plasturi medicali)
      (Cauza T-560/18) (1)

      („Desen sau model industrial comunitar - Procedură de nulitate - Desen sau model industrial comunitar înregistrat reprezentând un plasture medical - Divulgarea desenelor sau a modelelor industriale anterioare - Motiv de nulitate - Caracter individual - Utilizator avizat - Gradul de libertate a autorului - Impresie globală diferită - Articolul 6 și articolul 25 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 6/2002”)
      (2019/C 432/55)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Atos Medical GmbH (Troisdorf, Germania) (reprezentanți: K. Middelhoff, G. Schoenen și S. Biermann, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: D. Walicka, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Andreas Fahl Medizintechnik- Vertrieb GmbH (Köln, Germania) (reprezentant: F. Kramer, avocat)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a treia de recurs a EUIPO din 29 iunie 2018 (cauza R 2216/2016-3) privind o procedură de declarare a nulității între Atos Medical și Andreas Fahl Medizintechnik-Vertrieb

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea.

                  2)

                     Obligă Atos Medical GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 399, 5.11.2018.


title: Cauza T-211/19: Ordonanța Tribunalului din 25 octombrie 2019 – Le Pen/Parlamentul („Drept instituțional – Membru al Parlamentului European – Privilegii și imunități – Decizie de ridicare a imunității parlamentare – Expirarea mandatului de deputat – Dispariția interesului de a exercita acțiunea – Nepronunțare asupra fondului”)

text:
               23.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 432/58

      Ordonanța Tribunalului din 25 octombrie 2019 – Le Pen/Parlamentul
      (Cauza T-211/19) (1)

      („Drept instituțional - Membru al Parlamentului European - Privilegii și imunități - Decizie de ridicare a imunității parlamentare - Expirarea mandatului de deputat - Dispariția interesului de a exercita acțiunea - Nepronunțare asupra fondului”)
      (2019/C 432/69)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Jean-Marie Le Pen (Saint-Cloud, Franța) (reprezentant: F. Wagner, avocat)

         Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: N. Görlitz și C. Burgos, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea Deciziei P8_TA-PROV(2019)0136 a Parlamentului European din 12 martie 2019 de ridicare a imunității reclamantului

         Dispozitivul

                  1)

                     Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

                  2)

                     Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 187, 3.6.2019.


title: Cauza T-568/18: Hotărârea Tribunalului din 7 noiembrie 2019 – Local-e-motion/EUIPO – Volkswagen (WE) („Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative WE – Marca națională verbală anterioară WE – Motiv relativ de refuz – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)

text:
               23.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 432/48

      Hotărârea Tribunalului din 7 noiembrie 2019 – Local-e-motion/EUIPO – Volkswagen (WE)
      (Cauza T-568/18) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative WE - Marca națională verbală anterioară WE - Motiv relativ de refuz - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)
      (2019/C 432/56)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Local-e-motion GmbH (Dorsten, Germania) (reprezentant: D. Sprenger, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: W. Schramek, M. Fischer și D. Hanf, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Volkswagen AG (Wolfsburg, Germania) (reprezentanți: F. Thiering și L. Steidle, avocați)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 12 iulie 2018 (cauza R 128/2018-4) privind o procedură de opoziție între Volkswagen și Local-e-motion

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea.

                  2)

                     Obligă Local-e-motion GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 427, 26.11.2018.


title: Cauza C-601/19 P: Recurs introdus la 7 august 2019 de BP împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 11 iulie 2019 în cauza T-888/16, BP/FRA

text:
               23.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 432/19

      Recurs introdus la 7 august 2019 de BP împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 11 iulie 2019 în cauza T-888/16, BP/FRA
      (Cauza C-601/19 P)
      (2019/C 432/24)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: BP (reprezentant: E. Lazar, avocat)

         Cealaltă parte din procedură: Agenția pentru Drepturi Fundamentale a Uniunii Europene (FRA)

         Concluziile

      Recurenta solicită Curții:

                  —

                  anularea hotărârii atacate și, în consecință:

                  —

                  anularea deciziei autorității abilitate să încheie contracte de muncă (AHCC) din 21 aprilie 2016 de a nu-i reînnoi contractul de muncă;

                  —

                  acordarea unor despăgubiri pentru prejudiciul material și moral suferit de recurentă ca urmare a deciziei nelegale de nereînnoire, pe de o parte, și a executării nelegale a hotărârii în cauza T-658/13 P, pe de altă parte;

                  —

                  acordarea unor despăgubiri pentru prejudiciul material și moral suferit de recurentă ca urmare a neadoptării de către intimată a unor norme licite în materie de evaluare, de reclasificare și de reînnoire, precum și a prejudiciilor conexe rezultate din inexistența unor asemenea norme licite;

                  —

                  declararea liniilor directoare ale FRA aplicabile procedurii de evaluare și de reclasificare și a Deciziei 2009/13 a directorului FRA privind procedura de reînnoire a contractelor de muncă drept nelegale, întrucât aceste norme au fost adoptate în urma unei proceduri nelegale de un autor care nu avea competența necesară;

                  —

                  exercitarea competenței sale de fond pentru asigurarea eficacității deciziei sale;

                  —

                  obligarea intimatei la plata dobânzilor de întârziere la rata de referință a Băncii Centrale Europene, majorată cu două puncte procentuale, aplicată la suma acordată în final sau obligarea acesteia la plata oricăror alte dobânzi pe care Curtea le va considera juste și adecvate și

                  —

                  obligarea FRA la plata cheltuielilor de judecată efectuate în primă instanță și în recurs.

         Motivele și principalele argumente

      Primul motiv de recurs se întemeiază pe faptul că Tribunalul a comis o eroare vădită de apreciere în ceea ce privește al doilea motiv al acțiunii referitor la caracterul nelegal al liniilor directoare ale FRA și al patrulea motiv al acțiunii referitor la excepția de nelegalitate invocată de recurentă în temeiul articolului 277 TFEU. În această privință, Tribunalul a evaluat incorect situația de fapt și probele, a distorsionat sensul evident al probelor, a comis o eroare de drept, și-a încălcat obligația de motivare și a încălcat dreptul recurentei de a fi ascultată.
      Al doilea motiv de recurs se întemeiază pe faptul că Tribunalul a omis să se pronunțe asupra celui de al treilea motiv al acțiunii și să își exercite competența de fond astfel cum s-a solicitat prin cel de al cincilea motiv al acțiunii. În această privință, Tribunalul a încălcat cerința privind protecția legalității astfel cum este prevăzută la articolul 19 alineatul (1) TEU și a încălcat articolul 268 TFEU.
      Al treilea motiv de recurs se întemeiază pe faptul că Tribunalul a încălcat articolele 35, 36, 64 și 65 din Regulamentul de procedură al Tribunalului. În această privință, Tribunalul a încălcat principiul contradictorialității; nu a comunicat FRA scrisoarea din 25 septembrie 2017 și nu a notificat-o pe recurentă cu privire la această comunicare; nu a administrat probele atașate la răspuns și a încălcat normele privind probele; a respins în mod eronat raportul OLAF în cauzele conexate OF/2014/0192 și OF/2015/0167 și a încălcat dreptul recurentei de a fi ascultată, dreptul la un proces echitabil și articolul 52 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.
      Al patrulea motiv de recurs se întemeiază pe faptul că Tribunalul a încălcat dreptul la apărare, a încălcat principiul protecției jurisdicționale efective prevăzut la articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și a efectuat o motivare inadecvată.
      Al cincilea motiv de recurs se întemeiază pe faptul că Tribunalul a încălcat articolele 134 și 135 din regulamentul său de procedură referitoare la cheltuielile de judecată întrucât nu și-a îndeplinit în această privință obligația de motivare.


title: Cauza T-333/17: Hotărârea Tribunalului din 24 octombrie 2019 – Austrian Power Grid și Vorarlberger Übertragungsnetz/ACER („Energie – Decizie a Comisiei de apel a ACER – Determinarea regiunilor de calcul al capacităților – Acțiune în anulare – Interesul de a exercita acțiunea – Inadmisibilitate parțială – Regulamentul (UE) 2015/1222 – Competența ACER”)

text:
               23.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 432/36

      Hotărârea Tribunalului din 24 octombrie 2019 – Austrian Power Grid și Vorarlberger Übertragungsnetz/ACER
      (Cauza T-333/17) (1)

      („Energie - Decizie a Comisiei de apel a ACER - Determinarea regiunilor de calcul al capacităților - Acțiune în anulare - Interesul de a exercita acțiunea - Inadmisibilitate parțială - Regulamentul (UE) 2015/1222 - Competența ACER”)
      (2019/C 432/40)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamante: Austrian Power Grid AG (Viena, Austria) și Vorarlberger Übertragungsnetz GmbH (Bregenz, Austria) (reprezentanți: H. Kristoferitsch și S. Huber, avocați)

         Pârâtă: Agenția pentru Cooperarea Autorităților de Reglementare din Domeniul Energiei (reprezentanți: P. Martinet și E. Tremmel, agenți)

         Intervenientă în susținerea reclamantelor: Verbund AG (Viena, Austria) (reprezentant: S. Polster, avocat)

         Interveniente în susținerea pârâtei: Republica Cehă (reprezentanți: M. Smolek, J. Vláčil și T. Müller, agenți), Republica Polonă (reprezentant: B. Majczyna, agent), Polskie Sieci Elektroenergetyczne S.A. (Konstancin-Jeziorna, Polonia) (reprezentant: M. Szambelańczyk, avocat)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și prin care se solicită anularea Deciziei A-001-2017 (consolidată) a Comisiei de apel a ACER din 17 martie 2017 prin care se respinge calea de atac împotriva Deciziei 6/2016 a ACER privind determinarea regiunilor de calcul al capacităților

         Dispozitivul

                  1)

                     Anulează Decizia A-001-2017 (consolidată) a Comisiei de apel a Agenției pentru Cooperarea Autorităților de Reglementare din Domeniul Energiei (ACER) din 17 martie 2017 prin care se respinge calea de atac împotriva Deciziei 6/2016 a ACER privind determinarea regiunilor de calcul al capacităților în măsura în care prin aceasta este respinsă calea de ataca formulată de Austrian Power Grid AG și de Vorarlberger Übertragungsnetz GmbH.

                  2)

                     Respinge în rest acțiunea.

                  3)

                     ACER suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și un sfert din cele efectuate de Austrian Power Grid și de Vorarlberger Übertragungsnetz.

                  4)

                     Austrian Power Grid și de Vorarlberger Übertragungsnetz suportă trei sferturi din propriile cheltuieli de judecată.

                  5)

                     Republica Cehă, Republica Polonă, Verbund AG și Polskie Sieci Elektroenergetyczne S.A. suportă fiecare propriile cheltuieli de judecată

         (1)  JO C 249, 31.7.2017.


title: Cauza C-622/19 P: Recurs introdus la 21 august 2019 de Luz Saúde, SA împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 13 iunie 2019 în cauza T-357/18, Luz Saúde/EUIPO – Clínica La Luz

text:
               23.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 432/20

      Recurs introdus la 21 august 2019 de Luz Saúde, SA împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 13 iunie 2019 în cauza T-357/18, Luz Saúde/EUIPO – Clínica La Luz
      (Cauza C-622/19 P)
      (2019/C 432/25)
      Limba de procedură: portugheza

         Părțile

         Recurentă: Luz Saúde, SA (reprezentanți: G. Gentil Anastácio, P. Guerra e Andrade, G. Moreira Rato și M. Stock da Cunha, avocați)

         Celelalte părți din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală, Clínica La Luz
      Prin Ordonanța din 5 noiembrie 2019, Curtea (Camera de admitere în principiu a recursurilor) nu a admis recursul și a decis ca recurenta Luz Saúde, S.A. să suporte propriile cheltuieli de judecată.


title: Cauza T-383/19 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 23 octombrie 2019 – Walker și alții/Parlamentul și Consiliul („Procedură de măsuri provizorii – Spațiul de libertate, securitate și justiție – Regulamentul (UE) 2018/1806 – Pierderea cetățeniei Uniunii – Cerere de măsuri provizorii – Inadmisibilitate vădită a acțiunii principale – Inadmisibilitate”)

text:
               23.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 432/58

      Ordonanța președintelui Tribunalului din 23 octombrie 2019 – Walker și alții/Parlamentul și Consiliul
      (Cauza T-383/19 R)
      („Procedură de măsuri provizorii - Spațiul de libertate, securitate și justiție - Regulamentul (UE) 2018/1806 - Pierderea cetățeniei Uniunii - Cerere de măsuri provizorii - Inadmisibilitate vădită a acțiunii principale - Inadmisibilitate”)
      (2019/C 432/70)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamanți: Hilary Elizabeth Walker (Cadix, Spania), Jennifer Ann Cording (Valdagno, Italia), Douglas Edward Watson (Beaumont-du-Périgord, Franța), Christopher David Randolph (Ballinlassa Belcarra Castlebar, Irlanda), Michael Charles Strawson (Serralongue, Franța) (reprezentant: J. Fouchet, avocat)

         Pârâte: Parlamentul European (reprezentanți: D. Warin și R. van de Westelaken, agenți) și Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: S. Cholakova, R. Meyer și M. Bauer, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolele 278 și 279 TFUE prin care se solicită, pe de o parte, suspendarea executării Regulamentului (UE) 2019/592 al Parlamentului European și al Consiliului din 10 aprilie 2019 de modificare a Regulamentului (UE) 2018/1806 de stabilire a listei țărilor terțe ai căror resortisanți trebuie să dețină viză pentru trecerea frontierelor externe și a listei țărilor terțe ai căror resortisanți sunt exonerați de această obligație, în ceea ce privește retragerea Regatului Unit din Uniune (JO 2019, L 103 I, p.1), și, pe de altă parte, adoptarea anumitor măsuri provizorii.

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge cererea de măsuri provizorii.

                  2)

                     Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza T-335/17: Hotărârea Tribunalului din 10 octombrie 2019 – Help – Hilfe zur Selbsthilfe/Comisia („Clauză compromisorie – Program de securitate alimentară în favoarea gospodăriilor agricole deosebit de afectate de insecuritatea alimentară în Zimbabwe (ECHO/ZWE/BUD/2009/02002) – Recalificarea acțiunii – Rapoarte de audit – Raport de audit al Curții de Conturi – Raport de audit al OLAF – Rambursarea sumelor plătite – Proporționalitate – Încredere legitimă”)

text:
               23.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 432/37

      Hotărârea Tribunalului din 10 octombrie 2019 – Help – Hilfe zur Selbsthilfe/Comisia
      (Cauza T-335/17) (1)

      („Clauză compromisorie - Program de securitate alimentară în favoarea gospodăriilor agricole deosebit de afectate de insecuritatea alimentară în Zimbabwe (ECHO/ZWE/BUD/2009/02002) - Recalificarea acțiunii - Rapoarte de audit - Raport de audit al Curții de Conturi - Raport de audit al OLAF - Rambursarea sumelor plătite - Proporționalitate - Încredere legitimă”)
      (2019/C 432/41)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Help – Hilfe zur Selbsthilfe Ev (Bonn, Germania) (reprezentanți: inițial V. Jungkind și P. Cramer, ulterior V. Jungkind și F. Geber, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Aresu, K. Blanck și A. Katsimerou, agenți)

         Obiectul

      Pe de o parte, o cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și prin care se urmărește anularea deciziei Ares(2017) 1515573 a Comisiei din 21 martie 2017 prin care se solicită restituirea unei părți din cuantumul subvenției acordate în favoarea proiectului de ajutor ECHO/ZWE/BUD/2009/02002, precum și o cerere de plată întemeiată pe decizia menționată și, pe de altă parte, o cerere întemeiată pe articolul 272 TFUE și prin care se solicită obligarea Comisiei la rambursarea sumei de 643 627,72 euro plătită de reclamantă Comisiei conforma deciziei din 21 martie 2017,precum și cererilor de plată din 7 aprilie și din 5 septembrie 2017.

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea.

                  2)

                     Obligă Help – Hilfe zur Selbsthilfe eV la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 239, 24.7.2017.


title: Cauza C-675/19 SA: Cerere de înființare a popririi introdusă la 9 septembrie 2019 – Ntinos Ramon/Comisia Europeană

text:
               23.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 432/21

      Cerere de înființare a popririi introdusă la 9 septembrie 2019 – Ntinos Ramon/Comisia Europeană
      (Cauza C-675/19 SA)
      (2019/C 432/26)
      Limba de procedură: greaca

         Părțile

         Reclamant: Ntinos Ramon (reprezentanți: A. Dimitriadis, C. Pogiatzis, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile reclamantului

      Reclamantul solicită Curții:

                  Α.

                  dispunerea ridicării imunității Comisiei Europene în sensul articolului 1 din Protocolul nr. 7 (1) privind privilegiile și imunitățile Uniunii Europene și autorizarea notificării și a executării:

                              1)

                              popririi provizorii în mâinile unor terți (Garnishee Order Nisi) din 26 iunie 2019 pronunțate de Eparchiako Dikastirio Ammochostou (Curtea Districtuală din Famagusta) din Cipru,

                              2)

                              oricărei măsuri dispuse de instanța menționată,

                              3)

                              oricărei măsuri conexe.

                  Β.

                  Orice măsură și/sau remediu pe care Curtea o consideră echitabilă și imparțială în speță.

                  C.

                  Obligarea la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv TVA.

         (1)  JO 2016, C 202, p. 266.


title: Cauza T-601/17: Hotărârea Tribunalului din 24 octombrie 2019 – Rubik’s Brand/EUIPO – Simba Toys (Forma unui cub cu fețe care au o structură în grilă) („Marcă a Uniunii Europene – Procedură de declarare a nulității – Marcă a uniunii Europene tridimensională – Forma unui cub cu fețe care au o structură în grilă – Motiv absolut de refuz – Articolul 7 alineatul (1) litera (e) punctul (ii) din Regulamentul nr. 40/94 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (e) punctul (ii) din Regulamentul 2017/1001] – Semn constituit exclusiv din forma produsului necesară pentru obținerea unui rezultat tehnic – Articolul 76 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 95 alineatulC-675/(1)C-675/dinC-675/Regulamentul 2017/1001] – Articolul 75 alineatul (1) a doua teză din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 94 alineatul (1) a doua teză din Regulamentul 2017/1001] – Articolul 65 alineatul (6) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 72 alineatul (6) din Regulamentul 2017/1001]”)

text:
               23.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 432/37

      Hotărârea Tribunalului din 24 octombrie 2019 – Rubik’s Brand/EUIPO – Simba Toys (Forma unui cub cu fețe care au o structură în grilă)
      (Cauza T-601/17) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulității - Marcă a uniunii Europene tridimensională - Forma unui cub cu fețe care au o structură în grilă - Motiv absolut de refuz - Articolul 7 alineatul (1) litera (e) punctul (ii) din Regulamentul nr. 40/94 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (e) punctul (ii) din Regulamentul 2017/1001] - Semn constituit exclusiv din forma produsului necesară pentru obținerea unui rezultat tehnic - Articolul 76 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 95 alineatulC-675/(1)C-675/dinC-675/Regulamentul 2017/1001] - Articolul 75 alineatul (1) a doua teză din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 94 alineatul (1) a doua teză din Regulamentul 2017/1001] - Articolul 65 alineatul (6) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 72 alineatul (6) din Regulamentul 2017/1001]”)
      (2019/C 432/42)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Rubik’s Brand Ltd (Londra, Regatul Unit) (reprezentanți: K. Szamosi și M. Borbás, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Simba Toys GmbH & Co. KG (Fürth, Germania) (reprezentant: O. Ruhl, avocat)

         Obiectul

      Acțiunea formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 19 iunie 2017 (cauza R 452/2017-1) privind o procedură de declarare a nulității între Simba Toys și Rubik’s Brand.

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea.

                  2)

                     Obligă Rubik’s Brand Ltd la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 374, 6.11.2017.


title: Cauza C-677/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunalul Vâlcea (România) la data de 11 septembrie 2019 – SC Valoris SRL/Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Craiova – Administrația Județeană a Finanțelor Publice Vâlcea, Administrația Fondului pentru Mediu

text:
               23.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 432/21

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunalul Vâlcea (România) la data de 11 septembrie 2019 – SC Valoris SRL/Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Craiova – Administrația Județeană a Finanțelor Publice Vâlcea, Administrația Fondului pentru Mediu
      (Cauza C-677/19)
      (2019/C 432/27)
      Limba de procedură: română

         Instanța de trimitere

      Tribunalul Vâlcea

         Părțile din acțiunea principală

         Reclamantă: SC Valoris SRL

         Pârâte: Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Craiova – Administrația Județeană a Finanțelor Publice Vâlcea, Administrația Fondului pentru Mediu

         Întrebarea preliminară

      Principiile cooperării loiale, echivalenței și efectivității trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări naționale, precum cea cuprinsă în articolul 1 alineatul (2) din Ordonanța de urgență a Guvernului nr. 52/2017, care a fixat un termen de decădere de aproximativ un an pentru formularea cererilor de restituire a unor taxe percepute cu încălcarea dreptului Uniunii, în condițiile în care legislația națională nu prevede un termen similar pentru exercitarea dreptului la restituirea sumelor încasate cu încălcarea normelor interne?


title: Cauza T-688/19: Acțiune introdusă la 8 octombrie 2019 – VeriGraft/EASME

text:
               23.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 432/59

      Acțiune introdusă la 8 octombrie 2019 – VeriGraft/EASME
      (Cauza T-688/19)
      (2019/C 432/71)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: VeriGraft AB (Göteborg, Suedia) (reprezentanți: P. Hansson și A. Johansson, lawyers)

         Pârâtă: Agenția Executivă pentru Întreprinderi Mici și Mijlocii (EASME)

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  constatarea și declararea faptului că rezilierea de către EASME a contractului de finanțare (Contractul de finanțare nr. 778620 P-TEV) este nelegală și

                  —

                  obligarea EASME la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe faptul că motivul de reziliere invocat este inaplicabil, astfel că rezilierea dispusă de EASME este nelegală:

                              —

                              EASME a reziliat contractul de finanțare invocând în susținerea deciziei sale o singură dispoziție, potrivit căreia contractul de finanțare poate fi reziliat dacă „beneficiarul sau o persoană fizică cu putere de reprezentare sau de decizie în numele și pe seama lui a fost găsită vinovată de abateri profesionale grave, dovedite prin orice mijloace”.

                              —

                              în condițiile în care nici beneficiarul, și anume VERIGRAFT, nici vreo altă persoană fizică cu putere de reprezentare sau de decizie în numele și pe seama lui nu a fost găsită vinovată de abateri profesionale grave, acest motiv este inaplicabil, iar rezilierea este, prin urmare, nelegală.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că rezilierea contractului de finanțare încalcă principiul proporționalității:

                              —

                              rezilierea contractului de finanțare încalcă principiul proporționalității în condițiile în care nu a reprezentat o măsură de natură să realizeze obiectivul legitim urmărit, nu a fost necesară pentru realizarea obiectivului urmărit, iar rezilierea a impus VERIGRAFT o sarcină care este în mod evident excesivă prin raportare la obiectivul vizat.


title: Cauza T-778/17: Hotărârea Tribunalului din 24 octombrie 2019 – Autostrada Wielkopolska/Comisia („Ajutoare de stat – Concesionarea unei autostrăzi cu plată – Lege care prevede o scutire de taxe pentru anumite vehicule – Compensație acordată concesionarului de statul membru pentru pierderea de venituri – Taxă virtuală – Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața internă și prin care se dispune recuperarea acestuia – Drepturi procedurale ale părților interesate – Obligația Comisiei de a da dovadă de o vigilență deosebită – Noțiunea de ajutor de stat – Avantaj – Îmbunătățirea situației financiare preconizate a concesionarului – Principiul operatorului economic privat în economia de piață – Articolul 107 alineatul (3) litera (a) TFUE – Ajutor de stat regional”)

text:
               23.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 432/38

      Hotărârea Tribunalului din 24 octombrie 2019 – Autostrada Wielkopolska/Comisia
      (Cauza T-778/17) (1)

      („Ajutoare de stat - Concesionarea unei autostrăzi cu plată - Lege care prevede o scutire de taxe pentru anumite vehicule - Compensație acordată concesionarului de statul membru pentru pierderea de venituri - Taxă virtuală - Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața internă și prin care se dispune recuperarea acestuia - Drepturi procedurale ale părților interesate - Obligația Comisiei de a da dovadă de o vigilență deosebită - Noțiunea de ajutor de stat - Avantaj - Îmbunătățirea situației financiare preconizate a concesionarului - Principiul operatorului economic privat în economia de piață - Articolul 107 alineatul (3) litera (a) TFUE - Ajutor de stat regional”)
      (2019/C 432/43)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Autostrada Wielkopolska S.A. (Poznań, Polonia) (reprezentanți: O. Geiss, D. Tayar și T. Siakka, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Armati, K. Herrmann și S. Noë, agenți)

         Intervenientă în susținerea pârâtei: Republica Polonă (reprezentanți: B. Majczyna și M. Rzotkiewicz, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea Deciziei (UE) 2018/556 a Comisiei din 25 august 2017 privind ajutorul de stat SA.35356 (2013/C) (ex 2013/NN, ex 2012/N) pus în aplicare de Polonia pentru Autostrada Wielkopolska (JO 2018, L 92, p. 19)

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea.

                  2)

                     Obligă Autostrada Wielkopolska S.A. să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană.

                  3)

                     Republica Polonă suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 32, 29.1.2018.


title: Cauza C-213/18: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 7 noiembrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale ordinario di Roma - Italia) – Adriano Guaitoli și alții/easyJet Airline Co. Ltd (Trimitere preliminară – Cooperare judiciară în materie civilă – Competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială – Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 – Articolul 7 alineatul (1) litera (a) – Instanța competentă în materie contractuală – Norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și a anulării sau a întârzierii prelungite a zborurilor – Regulamentul (CE) nr. 261/2004 – Articolele 5, 7, 9 și 12 – Convenția de la Montreal – Competență – Articolele 19 și 33 – Cerere de compensare și de reparare a prejudiciului care rezultă din anularea și din întârzierea zborurilor)

text:
               23.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 432/8

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 7 noiembrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale ordinario di Roma - Italia) – Adriano Guaitoli și alții/easyJet Airline Co. Ltd
      (Cauza C-213/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Cooperare judiciară în materie civilă - Competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială - Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 - Articolul 7 alineatul (1) litera (a) - Instanța competentă în materie contractuală - Norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și a anulării sau a întârzierii prelungite a zborurilor - Regulamentul (CE) nr. 261/2004 - Articolele 5, 7, 9 și 12 - Convenția de la Montreal - Competență - Articolele 19 și 33 - Cerere de compensare și de reparare a prejudiciului care rezultă din anularea și din întârzierea zborurilor)
      (2019/C 432/08)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Tribunale ordinario di Roma

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: Adriano Guaitoli, Concepción Casan Rodriguez, Alessandro Celano Tomassoni, Antonia Cirilli, Lucia Cortini, Mario Giuli, Patrizia Padroni

         Pârâtă: easyJet Airline Co. Ltd

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 7 punctul 1, articolul 67 și articolul 71 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 12 decembrie 2012 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială, precum și articolul 33 din Convenția pentru unificarea anumitor norme referitoare la transportul aerian internațional, încheiată la Montreal la 28 mai 1999 și aprobată în numele Comunității Europene prin Decizia 2001/539/CE a Consiliului din 5 aprilie 2001, trebuie interpretate în sensul că instanța dintr-un stat membru sesizată cu o acțiune prin care se solicită atât satisfacerea drepturilor forfetare și uniformizate prevăzute de Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91, cât și repararea unui prejudiciu suplimentar care intră în domeniul de aplicare al acestei convenții are obligația de a stabili competența ținând seama de articolul 7 punctul 1 din Regulamentul nr. 1215/2012, pentru primul capăt de cerere, și de articolul 33 din convenția menționată, pentru al doilea capăt de cerere.

                  2)

                  Articolul 33 alineatul (1) din Convenția pentru unificarea anumitor norme referitoare la transportul aerian internațional, încheiată la Montreal la 28 mai 1999, trebuie interpretat în sensul că reglementează, în cazul acțiunilor în repararea unui prejudiciu care intră în domeniul de aplicare al acestei convenții, atât repartizarea competenței judiciare între statele părți la convenție, cât și repartizarea competenței teritoriale între instanțele fiecăruia dintre aceste state.

         (1)  JO C 240, 9.7.2018.


title: Cauza T-690/19: Acțiune introdusă la 8 octombrie 2019 – Daily Mail and General Trust plc și alții/Comisia

text:
               23.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 432/60

      Acțiune introdusă la 8 octombrie 2019 – Daily Mail and General Trust plc și alții/Comisia
      (Cauza T-690/19)
      (2019/C 432/72)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamante: Daily Mail and General Trust plc (Londra, Regatul Unit), Ralph US Holdings (Londra) și Daily Mail and General Holdings Ltd (Londra) (reprezentanți: J. Lesar, solicitor, și K. Beal, QC)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantele solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea în tot a Deciziei pârâtei din 2 aprilie 2019 privind ajutorul de stat SA.44896 pus în aplicare de Regatul Unit cu privire la exonerarea referitoare la finanțarea grupurilor care dețin SSC, în măsura în care le privește pe reclamante sau pe oricare dintre acestea;

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamante.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantele invocă zece motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a aplicat în mod eronat articolul 107 alineatul (1) TFUE și/sau a săvârșit o eroare vădită de apreciere la alegerea cadrului de referință pentru analiza regimului de impozitare. Comisia ar fi trebuit să trateze cadrul de referință ca fiind reprezentat de regimul de impozitare a întreprinderilor din Regatul Unit, iar nu doar de însuși regimul societăților străine controlate (SSC).

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit o eroare de drept în aplicarea articolului 107 alineatul (1) TFUE și/sau a săvârșit o eroare vădită de apreciere prin adoptarea unei abordări defectuoase pentru analiza regimului SSC. În considerentele (124)-(126) ale deciziei atacate, Comisia a tratat în mod eronat dispozițiile părții 9A capitolul 9 din Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [Legea privind impozitarea (internațională și alte dispoziții) din 2010] ca fiind o formă de derogare de la obligația fiscală generală prevăzută în capitolul 5 al acesteia.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit o eroare de drept în aplicarea articolului 107 alineatul (1) TFUE atunci când a constatat în considerentele (127)-(151) ale deciziei atacate că era îndeplinit criteriul selectivității, în sensul că întreprinderi aflate într-o poziție comparabilă din punct de vedere factual și juridic erau tratate în mod diferit.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că exonerarea „integrală” prevăzută la articolul 371IB din Legea privind impozitarea (internațională și alte dispoziții) din 2010 se justifică prin caracterul și structura generală ale sistemului de impozitare.

                  5.

                  Al cincilea motiv, întemeiat pe faptul că exonerarea de 75 % prevăzută la articolul 371ID din Legea privind impozitarea (internațională și alte dispoziții) din 2010 se justifică prin caracterul și structura generală ale sistemului de impozitare.

                  6.

                  Al șaselea motiv, întemeiat pe faptul că impunerea unei sarcini fiscale asupra SSC care se încadrează în exonerările stabilite în capitolul 9 menționat, ca o categorie, ar încălca libertatea de stabilire a reclamantelor, contrar articolului 49 TFUE.

                  7.

                  Al șaptelea motiv, întemeiat pe existența unei erori vădite de apreciere în ceea ce privește exonerarea de 75 % și aspectul referitor la raportul fix.

                  8.

                  Al optulea motiv, întemeiat pe faptul că decizia Comisiei nu respectă principiul general de drept al Uniunii privind nediscriminarea sau egalitatea.

                  9.

                  Al nouălea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit o eroare de drept în aplicarea prin analogie sau în invocarea nejustificată a termenilor Directivei (UE) 2016/1164 a Consiliului (1), care nu era aplicabilă ratione temporis.

                  10.

                  Al zecelea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit o eroare de drept în aplicarea articolului 107 alineatul (1) TFUE, atunci când a constatat în considerentul (176) al deciziei atacate că există o categorie de beneficiari (în care erau incluse reclamantele) și că aceștia (reclamantele) au obținut ajutoare care trebuiau să fie recuperate în temeiul articolului 2 alineatul (1) din decizia atacată.

         (1)  Directiva (UE) 2016/1164 din 12 iulie 2016 de stabilire a normelor împotriva practicilor de evitare a obligațiilor fiscale care au incidență directă asupra funcționării pieței interne (JO 2016, L 193, p. 1).


title: Cauza C-693/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale di Milano (Italia) la 13 septembrie 2019 – SPV Project 1503 Srl, Dobank SpA/YB

text:
               23.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 432/22

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale di Milano (Italia) la 13 septembrie 2019 – SPV Project 1503 Srl, Dobank SpA/YB
      (Cauza C-693/19)
      (2019/C 432/28)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Tribunale di Milano

         Părțile din procedura principală

         Reclamante: SPV Project 1503 Srl, Dobank SpA

         Pârât: YB

         Întrebarea preliminară

      Articolele 6 și 7 din Directiva 93/13/CEE (1) și articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene se opun, și, în cazul unui răspuns afirmativ, în ce condiții, unei ordini juridice naționale precum cea descrisă, care nu permite instanței de executare să efectueze un control intrinsec cu privire la un titlu executoriu judiciar care a dobândit autoritate de lucru judecat și nici să înlăture efectele autorității de lucru judecat implicite în cazul în care consumatorul își exprimă intenția de a se prevala de caracterul abuziv al clauzei cuprinse în contractul în temeiul căruia a fost emis titlul executoriu?

         (1)  Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii (JO 1993, L 95, p. 29, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 273).


title: Cauza T-691/19: Acțiune introdusă la 8 octombrie 2019 – Hill & Smith Holdings și Hill & Smith Overseas/Comisia

text:
               23.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 432/61

      Acțiune introdusă la 8 octombrie 2019 – Hill & Smith Holdings și Hill & Smith Overseas/Comisia
      (Cauza T-691/19)
      (2019/C 432/73)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamante: Hill & Smith Holdings plc (Solihull, Regatul Unit) și Hill & Smith Overseas Ltd (Solihull) (reprezentanți: J. Lesar, solicitor, și K. Beal, QC)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantele solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei pârâtei C(2019) 2526 final din 2 aprilie 2019 privind ajutorul de stat SA.44896 pus în aplicare de Regatul Unit cu privire la exonerarea referitoare la finanțarea grupurilor care dețin SSC;

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamante.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantele invocă zece motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a aplicat în mod eronat articolul 107 alineatul (1) TFUE și/sau a săvârșit o eroare vădită de apreciere la alegerea cadrului de referință pentru analiza regimului de impozitare. Comisia ar fi trebuit să trateze cadrul de referință ca fiind reprezentat de regimul de impozitare a întreprinderilor din Regatul Unit, iar nu doar de însuși regimul societăților străine controlate (SSC).

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit o eroare de drept în aplicarea articolului 107 alineatul (1) TFUE și/sau a săvârșit o eroare vădită de apreciere prin adoptarea unei abordări defectuoase pentru analiza regimului SSC. În considerentele (124)-(126) ale deciziei atacate, Comisia a tratat în mod eronat dispozițiile părții 9A capitolul 9 din Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [Legea privind impozitarea (internațională și alte dispoziții) din 2010] ca fiind o formă de derogare de la obligația fiscală generală prevăzută în capitolul 5 al acesteia.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit o eroare de drept în aplicarea articolului 107 alineatul (1) TFUE atunci când a constatat în considerentele (127)-(151) ale deciziei atacate că era îndeplinit criteriul selectivității, în sensul că întreprinderi aflate într-o poziție comparabilă din punct de vedere factual și juridic erau tratate în mod diferit.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că exonerarea „integrală” prevăzută la articolul 371IB din Legea privind impozitarea (internațională și alte dispoziții) din 2010 se justifică prin caracterul și structura generală ale sistemului de impozitare.

                  5.

                  Al cincilea motiv, întemeiat pe faptul că exonerarea de 75 % prevăzută la articolul 371ID din Legea privind impozitarea (internațională și alte dispoziții) din 2010 se justifică prin caracterul și structura generală ale sistemului de impozitare.

                  6.

                  Al șaselea motiv, întemeiat pe faptul că impunerea unei sarcini fiscale asupra SSC care se încadrează în exonerările stabilite în capitolul 9 menționat, ca o categorie, ar încălca libertatea de stabilire a reclamantelor, contrar articolului 49 TFUE.

                  7.

                  Al șaptelea motiv, întemeiat pe existența unei erori vădite de apreciere în ceea ce privește exonerarea de 75 % și aspectul referitor la raportul fix.

                  8.

                  Al optulea motiv, întemeiat pe faptul că decizia Comisiei nu respectă principiul general de drept al Uniunii privind nediscriminarea sau egalitatea.

                  9.

                  Al nouălea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit o eroare de drept în aplicarea prin analogie sau în invocarea nejustificată a termenilor Directivei (UE) 2016/1164 a Consiliului de stabilire a normelor împotriva practicilor de evitare a obligațiilor fiscale care au incidență directă asupra funcționării pieței interne (1), care nu era aplicabilă ratione temporis.

                  10.

                  Al zecelea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit o eroare de drept în aplicarea articolului 107 alineatul (1) TFUE, atunci când a constatat în considerentul (176) al deciziei atacate că există o categorie de beneficiari (în care erau incluse reclamantele) și că aceștia (reclamantele) au obținut ajutoare care trebuiau să fie recuperate în temeiul articolului 2 alineatul (1) din decizia atacată.

         (1)  Directiva (UE) 2016/1164 din 12 iulie 2016 de stabilire a normelor împotriva practicilor de evitare a obligațiilor fiscale care au incidență directă asupra funcționării pieței interne (JO 2016, L 193, p. 1).


title: Cauza C-705/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 23 septembrie 2019 – Axpo Trading Ag/Gestore dei Servizi Energetici SpA - GSE

text:
               23.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 432/23

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 23 septembrie 2019 – Axpo Trading Ag/Gestore dei Servizi Energetici SpA - GSE
      (Cauza C-705/19)
      (2019/C 432/29)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Consiglio di Stato

         Părțile din procedura principală

         Apelantă: Axpo Trading Ag

         Intimată: Gestore dei Servizi Energetici SpA - GSE

         Întrebările preliminare

      Se solicită Curții de Justiție să răspundă la următoarea întrebare:

                  —

                  articolul 18 TFUE, în măsura în care interzice orice discriminare exercitată pe motiv de cetățenie sau naționalitate în domeniul de aplicare al tratatelor,

                  —

                  articolele 28 și 30 TFUE, precum și articolul 6 din Acordul de liber schimb încheiat între Comunitatea Economică Europeană și Confederația Elvețiană, în măsura în care prevăd eliminarea taxelor vamale la import și a măsurilor cu efect echivalent,

                  —

                  articolul 110 TFUE, în măsura în care interzice aplicarea unor impozite la import mai mari decât cele care se aplică, direct sau indirect, produselor naționale similare,

                  —

                  articolul 34 TFUE, precum și articolul 13 din Acordul de liber schimb încheiat între Comunitatea Economică Europeană și Confederația Elvețiană, în măsura în care interzic adoptarea unor măsuri cu efect echivalent unor restricții cantitative la import,

                  —

                  articolele 107 și 108 TFUE, în măsura în care interzic punerea în aplicare a unei măsuri de ajutor de stat care nu a fost notificată Comisiei și care este incompatibilă cu piața internă, și

                  —

                  Directiva 2009/28/CE (1), în măsura în care urmărește promovarea comerțului intracomunitar cu energie electrică verde, favorizând totodată promovarea capacităților de producție ale fiecărui stat membru,
                  se opun unei reglementări naționale care impune importatorilor de energie electrică verde o sarcină pecuniară care nu se aplică producătorilor naționali ai aceluiași produs?

         (1)  Directiva 2009/28/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2009 privind promovarea utilizării energiei din surse regenerabile, de modificare și ulterior de abrogare a Directivelor 2001/77/CE și 2003/30/CE (JO 2009, L 140, p. 16).


title: CauzaC-281/18 P: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 31 octombrie 2019 – Repower AG/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO), repowermap.org (Recurs – Marcă a Uniunii Europene – Procedură de declarare a nulității – Revocare a deciziei inițiale a camerei de recurs prin care a fost respinsă în parte cererea de declarare a nulității mărcii Uniunii Europene verbale REPOWER)

text:
               23.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 432/9

      Hotărârea Curții (Camera a doua) din 31 octombrie 2019 – Repower AG/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO), repowermap.org
      (CauzaC-281/18 P) (1)

      (Recurs - Marcă a Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulității - Revocare a deciziei inițiale a camerei de recurs prin care a fost respinsă în parte cererea de declarare a nulității mărcii Uniunii Europene verbale REPOWER)
      (2019/C 432/09)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Recurentă: Repower AG (reprezentanți: R. Kunz-Hallstein, H. P. Kunz-Hallstein și V. Kling, Rechtsanwälte)

         Celelalte părți din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: D. Botis și J.F. Crespo Carrillo, agenți), repowermap.org (reprezentanți: P. González-Bueno Catalán de Ocón, abogado)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursul.

                  2)

                  Obligă Repower AG la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 259, 23.7.2018.


title: Cauza T-692/19: Acțiune introdusă la 8 octombrie 2019 – Rentokil Initial și Rentokil Initial 1927/Comisia

text:
               23.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 432/63

      Acțiune introdusă la 8 octombrie 2019 – Rentokil Initial și Rentokil Initial 1927/Comisia
      (Cauza T-692/19)
      (2019/C 432/74)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamante: Rentokil Initial plc (Camberley, Regatul Unit), Rentokil Initial 1927 plc (Camberley) (reprezentanți: J. Lesar, solicitor, și K. Beal, QC)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantele solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei pârâtei C(2019) 2526 final din 2 aprilie 2019 privind ajutorul de stat SA.44896 pus în aplicare de Regatul Unit cu privire la exonerarea referitoare la finanțarea grupurilor care dețin SSC;

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamante.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantele invocă zece motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a aplicat în mod eronat articolul 107 alineatul (1) TFUE și/sau a săvârșit o eroare vădită de apreciere la alegerea cadrului de referință pentru analiza regimului de impozitare. Comisia ar fi trebuit să trateze cadrul de referință ca fiind reprezentat de regimul de impozitare a întreprinderilor din Regatul Unit, iar nu doar de însuși regimul societăților străine controlate (SSC) ca atare.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit o eroare de drept în aplicarea articolului 107 alineatul (1) TFUE și/sau a săvârșit o eroare vădită de apreciere prin adoptarea unei abordări defectuoase pentru analiza regimului SSC. În considerentele (124)-(126) ale deciziei atacate, Comisia a tratat în mod eronat dispozițiile părții 9A capitolul 9 din Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [Legea privind impozitarea (internațională și alte dispoziții) din 2010] ca fiind o formă de derogare de la obligația fiscală generală prevăzută în capitolul 5 al acesteia.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit o eroare de drept în aplicarea articolului 107 alineatul (1) TFUE atunci când a constatat în considerentele (127)-(151) ale deciziei atacate că era îndeplinit criteriul selectivității, în sensul că întreprinderi aflate într-o poziție comparabilă din punct de vedere factual și juridic erau tratate în mod diferit.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că exonerarea de 75 % prevăzută la articolul 371ID din Legea privind impozitarea (internațională și alte dispoziții) din 2010 se justifică prin caracterul și structura generală ale sistemului de impozitare.

                  5.

                  Al cincilea motiv, întemeiat pe faptul că excepția privind „dobânda echivalentă” prevăzută la articolul 371IE din Legea privind impozitarea (internațională și alte dispoziții) din 2010 se justifică prin caracterul și structura generală ale sistemului de impozitare. Cu titlu subsidiar, decizia Comisiei referitoare la excepția privind „dobânda echivalentă” este afectată de motivarea insuficientă a deciziei de către Comisie, contrar articolului 296 TFUE.

                  6.

                  Al șaselea motiv, întemeiat pe faptul că impunerea unei sarcini fiscale asupra SSC care se încadrează în exonerările stabilite în capitolul 9 menționat, ca o categorie, ar încălca libertatea de stabilire a reclamantelor, contrar articolului 49 TFUE.

                  7.

                  Al șaptelea motiv, întemeiat pe existența unei erori vădite de apreciere în ceea ce privește exonerarea de 75 % și aspectul referitor la raportul fix.

                  8.

                  Al optulea motiv, întemeiat pe faptul că decizia Comisiei nu respectă principiul general de drept al Uniunii privind nediscriminarea sau egalitatea.

                  9.

                  Al nouălea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit o eroare de drept în aplicarea prin analogie sau în invocarea nejustificată a termenilor Directivei (UE) 2016/1164 a Consiliului (1), care nu era aplicabilă ratione temporis.

                  10.

                  Al zecelea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit o eroare de drept în aplicarea articolului 107 alineatul (1) TFUE, atunci când a constatat în considerentul (176) al deciziei atacate că există o categorie de beneficiari (în care erau incluse reclamantele) și că aceștia (reclamantele) au obținut ajutoare care trebuiau să fie recuperate în temeiul articolului 2 alineatul (1) din decizia atacată.

         (1)  Directiva (UE) 2016/1164 din 12 iulie 2016 de stabilire a normelor împotriva practicilor de evitare a obligațiilor fiscale care au incidență directă asupra funcționării pieței interne (JO 2016, L 193, p. 1).


title: Cauza C-721/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 23 septembrie 2019 – Sisal SpA/Agenzia delle Dogane e dei Monopoli, Ministero dell’Economia e delle Finanze

text:
               23.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 432/24

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 23 septembrie 2019 – Sisal SpA/Agenzia delle Dogane e dei Monopoli, Ministero dell’Economia e delle Finanze
      (Cauza C-721/19)
      (2019/C 432/30)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Consiglio di Stato

         Părțile din procedura principală

         Apelantă: Sisal SpA

         Intimate: Agenzia delle Dogane e dei Monopoli, Ministero dell’Economia e delle Finanze

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Dreptul Uniunii, în special dreptul de stabilire și de liberă prestare a serviciilor (articolul 49 și următoarele și articolul 56 și următoarele TFUE) și principiile [de drept al Uniunii Europene] privind securitatea juridică, nediscriminarea, transparența și imparțialitatea, libera concurență, proporționalitatea, încrederea legitimă și coerența, precum și – în măsura în care sunt considerate aplicabile – articolele 3 și 43 din Directiva 2014/23/UE (1), trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări precum cea cuprinsă la articolul 20 alineatul 1 din Decretul-lege nr. 148 din 16 octombrie 2017 și în actele subsecvente de punere în aplicare, care prevede că „1. În temeiul articolului 21 alineatele 3 și 4 din Decretul-lege nr. 78 din 1 iulie 2009, aprobat cu modificări prin Legea nr. 102 din 3 august 2009, Agenzia delle dogane e dei monopoli [Agenția Vamală și a Monopolurilor] procedează la autorizarea continuării raportului de concesiune existent, referitor la colectarea, inclusiv la distanță, a pariurilor pentru jocurile loto naționale cu pretrageri, până la termenul final prevăzut la articolul 4 alineatul 1 din actul de concesiune, astfel încât să se asigure venituri noi și mai mari la bugetul statului, în cuantum de 50 de milioane de euro pentru anul 2017 și de 750 de milioane de euro pentru anul 2018”, într-o situație în care:

                              —

                              articolul 21 alineatul 1 din Decretul-lege nr. 78 din 1 iulie 2009, aprobat cu modificări prin Legea nr. 102 din 3 august 2009, a prevăzut atribuirea concesiunilor în discuție, de regulă, unei pluralități de entități selectate prin intermediul unor proceduri deschise, competitive și nediscriminatorii;

                              —

                              articolul 21 alineatul 4 din decretul citat a prevăzut că concesiunile menționate la alineatul 1 pot fi prelungite, dacă este cazul, numai o singură dată;

                              —

                              la procedura de cerere de ofertă inițiată în anul 2010 nu au participat societățile apelante;

                              —

                              raportul specific existent a fost instituit ab origine cu un concesionar unic, în urma unei proceduri de achiziții publice, în care a fost depusă o singură ofertă;

                              —

                              continuarea raportului de concesiune existent ar presupune – în mod concret – că un astfel de raport ar continua exclusiv cu acest concesionar unic, iar nu prin prelungiri în favoarea unei pluralități de entități, fără o altă procedură de cerere de ofertă?

                  2)

                  Dreptul Uniunii, în special dreptul de stabilire și de liberă prestare a serviciilor (articolul 49 și următoarele și articolul 56 și următoarele TFUE) și principiile [de drept al Uniunii Europene] privind securitatea juridică, nediscriminarea, transparența și imparțialitatea, libera concurență, proporționalitatea, încrederea legitimă și coerența, precum și – în măsura în care sunt considerate aplicabile – articolele 3 și 43 din Directiva 2014/23/UE, trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări precum cea cuprinsă la articolul 20 alineatul 1 din Decretul-lege nr. 148 din 16 octombrie 2017, care, în temeiul declarat al articolului 21 alineatele 3 și 4 din Decretul-lege nr. 78 din 1 iulie 2009, aprobat cu modificări prin Legea nr. 102 din 3 august 2009, prevede că „Agenzia delle dogane e dei monopoli [Agenția Vamală și a Monopolurilor] procedează la autorizarea continuării raportului de concesiune existent, referitor la colectarea, inclusiv la distanță, a pariurilor pentru jocurile loto naționale cu pretrageri, până la termenul final prevăzut la articolul 4 alineatul 1 din actul de concesiune, astfel încât să se asigure venituri noi și mai mari la bugetul statului, în cuantum de 50 de milioane de euro pentru anul 2017 și de 750 de milioane de euro pentru anul 2018”, prevăzând următoarele:

                              —

                              prin continuarea în timp a unicului raport de concesiune existent, în loc de eventuala prelungire a unor concesiuni multiple potrivit articolului 21 alineatul 4 din Decretul-lege nr. 78 din 1 iulie 2009, aprobat cu modificări prin Legea nr. 102 din 3 august 2009, și fără a organiza o nouă procedură de cerere de ofertă;

                              —

                              la un moment anterior expirării concesiunii: Decretul-lege nr. 148 din 2017 a intrat în vigoare la 16 octombrie 2017, adică la aceeași dată cu publicarea în Gazzetta Ufficiale [Monitorul Oficial italian], iar concesiunea urma să expire la 30 septembrie 2019;

                              —

                              astfel încât să se asigure venituri noi și mai mari la bugetul statului, în cuantum de 50 de milioane de euro pentru anul 2017 și de 750 de milioane de euro pentru anul 2018, modificând în acest mod anumite aspecte referitoare la modalitățile și la termenul de plată ale contraprestației pentru concesiune, precum și, potențial, la cuantumul total al plății datorate în raport cu caracterul său oneros, în special prin modificarea termenelor de plată, anticipându-le în raport cu cele prevăzute de concesiunea inițială, în considerarea – din perspectiva apelantelor – a faptului obiectiv și notoriu că timpul are o valoare financiară?

                  3)

                  Dreptul Uniunii, în special dreptul de stabilire și de liberă prestare a serviciilor (articolul 49 și următoarele și articolul 56 și următoarele TFUE) și principiile [de drept al Uniunii Europene] privind securitatea juridică, nediscriminarea, transparența și imparțialitatea, libera concurență, proporționalitatea, încrederea legitimă și coerența, precum și – în măsura în care sunt considerate aplicabile – articolele 3 și 43 din Directiva 2014/23/UE, trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări precum cea cuprinsă în actele de punere în aplicare a decretului menționat mai sus, și în special în comunicarea Agenzia delle Dogane e dei Monopoli [Agenția Vamală și a Monopolurilor] [nr.] 0133677 din 1 decembrie 2017, care, în executarea declarată a dispozițiilor articolului 20 alineatul 1 din Decretul-lege nr. 148 din 16 octombrie 2017 și în temeiul prevederilor articolului 4 primul paragraf din contractul de concesiune pentru exploatarea jocurilor loto cu pretrageri, care prevede că aceasta poate fi prelungită o singură dată, modifică termenul final al raportului de concesiune la 30 septembrie 2028; în orice caz, fără a aduce atingere dispozițiilor aceluiași articol 4 cu privire la împărțirea duratei concesiunii în două perioade de cinci ani și, respectiv, de patru ani (astfel încât, după trecerea primei perioade de cinci ani de la data de 1 octombrie 2019, continuarea pentru o altă perioadă de patru ani, până la expirarea la 30 septembrie 2028, este condiționată de evaluarea pozitivă de către Agenzia delle Dogane e dei Monopoli [Agenția Vamală și a Monopolurilor] a desfășurării exploatării, care trebuie formulată până la 30 martie 2024); prevede că societatea efectuează plata unei sume de 50 de milioane de euro până la 15 decembrie 2017, a unei sume de 300 de milioane de euro până la 30 aprilie 2018 și a unei sume de 450 de milioane de euro până la 31 octombrie 2018;

                              —

                              prevăzându-se acestea, înainte de a se fi împlinit termenul inițial de expirare a concesiunii respective (comunicarea Agenzia delle Dogane e dei Monopoli [Agenția Vamală și a Monopolurilor] [nr.] 0133677 a fost emisă la 1 decembrie 2017, iar contractul de concesiune urma să expire ulterior, la 30 septembrie 2019);

                              —

                              asigurând astfel […] plata anticipată a sumei de 800 de milioane de euro la termene anterioare (50 de milioane de euro până la 15 decembrie 2017, 300 de milioane de euro până la 30 aprilie 2018 și 450 de milioane de euro până la 31 octombrie 2018) datei de expirare (30 septembrie 2019);

                              —

                              determinând astfel […] modificarea potențială a cuantumului total al plății datorate în raport cu caracterul său oneros, în considerarea – din perspectiva apelantelor – a faptului obiectiv și notoriu că timpul are o valoare financiară?

                  4)

                  Dreptul Uniunii, în special dreptul de stabilire și de liberă prestare a serviciilor (articolul 49 și următoarele și articolul 56 și următoarele TFUE) și principiile [de drept al Uniunii Europene] privind securitatea juridică, nediscriminarea, transparența și imparțialitatea, libera concurență, proporționalitatea, încrederea legitimă și coerența, precum și – în măsura în care sunt considerate aplicabile – articolele 3 și 43 din Directiva 2014/23/UE, trebuie interpretat în sensul că se opune unei astfel de reglementări și în ipoteza în care operatorii din domeniul în discuție interesați în prezent să intre pe piață […] nu au participat la procedura de cerere de ofertă organizată inițial pentru atribuirea concesiunii care expira și care a fost continuată cu concesionarul a cărui autorizație urma să expire, în noile condiții contractuale descrise, sau […] eventuala limitare a accesului pe piață […] se produce numai în ipoteza participării efective a acestora la procedura de cerere de ofertă inițială?

         (1)  Directiva 2014/23/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2014 privind atribuirea contractelor de concesiune (JO 2014, L 94, p. 1).


title: Cauza C-722/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 23 septembrie 2019 – Stanleybet Malta Limited Magellan, Robotec Ltd/Agenzia delle Dogane e dei Monopoli, Ministero dell’Economia e delle Finanze

text:
               23.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 432/26

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 23 septembrie 2019 – Stanleybet Malta Limited Magellan, Robotec Ltd/Agenzia delle Dogane e dei Monopoli, Ministero dell’Economia e delle Finanze
      (Cauza C-722/19)
      (2019/C 432/31)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Consiglio di Stato

         Părțile din procedura principală

         Apelante: Stanleybet Malta Limited Magellan, Robotec Ltd

         Intimate: Agenzia delle Dogane e dei Monopoli, Ministero dell’Economia e delle Finanze

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Dreptul Uniunii, în special dreptul de stabilire și de liberă prestare a serviciilor (articolul 49 și următoarele și articolul 56 și următoarele TFUE) și principiile [de drept al Uniunii Europene] privind securitatea juridică, nediscriminarea, transparența și imparțialitatea, libera concurență, proporționalitatea, încrederea legitimă și coerența, precum și – în măsura în care sunt considerate aplicabile – articolele 3 și 43 din Directiva 2014/23/UE (1), trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări precum cea cuprinsă la articolul 20 alineatul 1 din Decretul lege nr. 148 din 16 octombrie 2017 și în actele subsecvente de punere în aplicare, care prevede că „1. În temeiul articolului 21 alineatele 3 și 4 din Decretul lege nr. 78 din 1 iulie 2009, aprobat cu modificări prin Legea nr. 102 din 3 august 2009, Agenzia delle dogane e dei monopoli [Agenția Vamală și a Monopolurilor] procedează la autorizarea continuării raportului de concesiune existent, referitor la colectarea, inclusiv la distanță, a pariurilor pentru jocurile loto naționale cu pretrageri, până la termenul final prevăzut la articolul 4 alineatul 1 din actul de concesiune, astfel încât să se asigure venituri noi și mai mari la bugetul statului, în cuantum de 50 de milioane de euro pentru anul 2017 și de 750 de milioane de euro pentru anul 2018”, într-o situație în care:

                              —

                              articolul 21 alineatul 1 din Decretul lege nr. 78 din 1 iulie 2009, aprobat cu modificări prin Legea nr. 102 din 3 august 2009, a prevăzut atribuirea concesiunilor în discuție, de regulă, unei pluralități de entități selectate prin intermediul unor proceduri deschise, competitive și nediscriminatorii;

                              —

                              articolul 21 alineatul 4 din decretul citat a prevăzut că concesiunile menționate la alineatul 1 pot fi prelungite, dacă este cazul, numai o singură dată;

                              —

                              la procedura de cerere de ofertă inițiată în anul 2010 nu au participat societățile apelante;

                              —

                              raportul specific existent a fost instituit ab origine cu un concesionar unic, în urma unei proceduri de achiziții publice, în care a fost depusă o singură ofertă;

                              —

                              continuarea raportului de concesiune existent ar presupune – în mod concret – că un astfel de raport ar continua exclusiv cu acest concesionar unic, iar nu prin prelungiri în favoarea unei pluralități de entități, fără o altă procedură de cerere de ofertă;

                  2)

                  Dreptul Uniunii, în special dreptul de stabilire și de liberă prestare a serviciilor (articolul 49 și următoarele și articolul 56 și următoarele TFUE) și principiile [de drept al Uniunii Europene] privind securitatea juridică, nediscriminarea, transparența și imparțialitatea, libera concurență, proporționalitatea, încrederea legitimă și coerența, precum și – în măsura în care sunt considerate aplicabile – articolele 3 și 43 din Directiva 2014/23/UE, trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări precum cea cuprinsă la articolul 20 alineatul 1 din Decretul-lege nr. 148 din 16 octombrie 2017, care, în temeiul declarat al articolului 21 alineatele 3 și 4 din Decretul-lege nr. 78 din 1 iulie 2009, aprobat cu modificări prin Legea nr. 102 din 3 august 2009, prevede că „Agenzia delle dogane e dei monopoli [Agenția Vamală și a Monopolurilor] procedează la autorizarea continuării raportului de concesiune existent, referitor la colectarea, inclusiv la distanță, a pariurilor pentru jocurile loto naționale cu pretrageri, până la termenul final prevăzut la articolul 4 alineatul 1 din actul de concesiune, astfel încât să se asigure venituri noi și mai mari la bugetul statului, în cuantum de 50 de milioane de euro pentru anul 2017 și de 750 de milioane de euro pentru anul 2018”, prevăzând următoarele:

                              —

                              prin continuarea în timp a unicului raport de concesiune existent, în loc de eventuala prelungire a unor concesiuni multiple potrivit articolului 21 alineatul 4 din Decretul-lege nr. 78 din 1 iulie 2009, aprobat cu modificări prin Legea nr. 102 din 3 august 2009, și fără a organiza o nouă procedură de cerere de ofertă;

                              —

                              la un moment anterior expirării concesiunii: Decretul-lege nr. 148 din 2017 a intrat în vigoare la 16 octombrie 2017, adică la aceeași dată cu publicarea în Gazzetta Ufficiale [Monitorul Oficial italian], iar concesiunea urma să expire la 30 septembrie 2019;

                              —

                              astfel încât să se asigure venituri noi și mai mari la bugetul statului, în cuantum de 50 de milioane de euro pentru anul 2017 și de 750 de milioane de euro pentru anul 2018, modificând în acest mod anumite aspecte referitoare la modalitățile și la termenul de plată ale contraprestației pentru concesiune, precum și, potențial, la cuantumul total al plății datorate în raport cu caracterul său oneros, în special prin modificarea termenelor de plată, anticipându-le în raport cu cele prevăzute de concesiunea inițială, în considerarea – din perspectiva apelantelor – a faptului obiectiv și notoriu că timpul are o valoare financiară;

                  3)

                  Dreptul Uniunii, în special dreptul de stabilire și de liberă prestare a serviciilor (articolul 49 și următoarele și articolul 56 și următoarele TFUE) și principiile [de drept al Uniunii Europene] privind securitatea juridică, nediscriminarea, transparența și imparțialitatea, libera concurență, proporționalitatea, încrederea legitimă și coerența, precum și – în măsura în care sunt considerate aplicabile – articolele 3 și 43 din Directiva 2014/23/UE, trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări precum cea cuprinsă în actele de punere în aplicare a decretului menționat mai sus, și în special în comunicarea Agenzia delle Dogane e dei Monopoli [Agenția Vamală și a Monopolurilor] [nr.] 0133677 din 1 decembrie 2017, care, în executarea declarată a dispozițiilor articolului 20 alineatul 1 din Decretul lege nr. 148 din 16 octombrie 2017 și în temeiul prevederilor articolului 4 primul paragraf din contractul de concesiune pentru exploatarea jocurilor loto cu pretrageri, care prevede că aceasta poate fi prelungită o singură dată, modifică termenul final al raportului de concesiune la 30 septembrie 2028; în orice caz, fără a aduce atingere dispozițiilor aceluiași articol 4 cu privire la împărțirea duratei concesiunii în două perioade de cinci ani și, respectiv, de patru ani (astfel încât, după trecerea primei perioade de cinci ani de la data de 1 octombrie 2019, continuarea pentru o altă perioadă de patru ani, până la expirarea la 30 septembrie 2028, este condiționată de evaluarea pozitivă de către Agenzia delle Dogane e dei Monopoli [Agenția Vamală și a Monopolurilor] a desfășurării exploatării, care trebuie formulată până la 30 martie 2024); prevede că societatea efectuează plata unei sume de 50 de milioane de euro până la 15 decembrie 2017, a unei sume de 300 de milioane de euro până la 30 aprilie 2018 și a unei sume de 450 de milioane de euro până la 31 octombrie 2018;

                              —

                              prevăzându-se acestea, înainte de a se fi împlinit termenul inițial de expirare a concesiunii respective (comunicarea Agenzia delle Dogane e dei Monopoli [Agenția Vamală și a Monopolurilor] [nr.] 0133677 a fost emisă la 1 decembrie 2017, iar contractul de concesiune urma să expire ulterior, la 30 septembrie 2019);

                              —

                              asigurând astfel […] plata anticipată a sumei de 800 de milioane de euro la termene anterioare (50 de milioane de euro până la 15 decembrie 2017, 300 de milioane de euro până la 30 aprilie 2018 și 450 de milioane de euro până la 31 octombrie 2018) datei de expirare (30 septembrie 2019);

                              —

                              determinând astfel […] modificarea potențială a cuantumului total al plății datorate în raport cu caracterul său oneros, în considerarea – din perspectiva apelantelor – a faptului obiectiv și notoriu că timpul are o valoare financiară?

                  4)

                  Dreptul Uniunii, în special dreptul de stabilire și de liberă prestare a serviciilor (articolul 49 și următoarele și articolul 56 și următoarele TFUE) și principiile [de drept al Uniunii Europene] privind securitatea juridică, nediscriminarea, transparența și imparțialitatea, libera concurență, proporționalitatea, încrederea legitimă și coerența, precum și – în măsura în care sunt considerate aplicabile – articolele 3 și 43 din Directiva 2014/23/UE, trebuie interpretat în sensul că se opune unei astfel de reglementări și în ipoteza în care operatorii din domeniul în discuție interesați în prezent să intre pe piață nu au participat la procedura de cerere de ofertă organizată inițial pentru atribuirea concesiunii care expira și care a fost continuată cu concesionarul a cărui autorizație urma să expire, în noile condiții contractuale descrise, sau eventuala limitare a accesului pe piață se produce numai în ipoteza participării efective a acestora la procedura de cerere de ofertă inițială?

         (1)  Directiva 2014/23/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2014 privind atribuirea contractelor de concesiune (JO 2014, L 94, p. 1).


title: Cauzele conexate C-364/18 și C-365/18: Hotărârea Curții (Camera a noua) din 7 noiembrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia – Italia) – Eni SpA/Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero dell'Economia e delle Finanze (C-364/18), Shell Italia E & P SpA/Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero dell’Economia e delle Finanze, Autorità di Regolazione per l’Energia, Reti e Ambiente, fostă Autorità per l’energia elettrica e il gas e il sistema idrico (C-365/18) (Trimitere preliminară – Directiva 94/22/CE – Energie – Condiții de acordare și folosire a autorizațiilor de prospectare, explorare și extracție a hidrocarburilor – Redevențe – Metode de calcul – Indici QE și Pfor – Caracter discriminatoriu)

text:
               23.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 432/10

      Hotărârea Curții (Camera a noua) din 7 noiembrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia – Italia) – Eni SpA/Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero dell'Economia e delle Finanze (C-364/18), Shell Italia E & P SpA/Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero dell’Economia e delle Finanze, Autorità di Regolazione per l’Energia, Reti e Ambiente, fostă Autorità per l’energia elettrica e il gas e il sistema idrico (C-365/18)
      (Cauzele conexate C-364/18 și C-365/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Directiva 94/22/CE - Energie - Condiții de acordare și folosire a autorizațiilor de prospectare, explorare și extracție a hidrocarburilor - Redevențe - Metode de calcul - Indici QE și Pfor - Caracter discriminatoriu)
      (2019/C 432/10)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia

         Părțile din procedura principală

         (Cauza C-364/18)

         Reclamantă: Eni SpA

         Pârâte: Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero dell'Economia e delle Finanze

         cu participarea: Autorità di Regolazione per l’Energia, Reti e Ambiente, fostă Autorità per l’energia elettrica e il gas e il sistema idrico, Regione Basilicata, Comune di Viggiano, Regione Calabria, Comune di Ravenna, Assomineraria

         (Cauza C-365/18)

         Reclamantă: Shell Italia E & P SpA

         Pârâte: Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero dell’Economia e delle Finanze, Autorità di Regolazione per l’Energia, Reti e Ambiente, fostă Autorità per l’energia elettrica e il gas e il sistema idrico

         cu participarea: Regione Basilicata, Comune di Viggiano, Assomineraria

         Dispozitivul

      Articolul 6 alineatul (1) din Directiva 94/22/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 30 mai 1994 privind condițiile de acordare și folosire a autorizațiilor de prospectare, explorare și extracție a hidrocarburilor, citit în lumina celui de al șaselea considerent al acesteia, trebuie interpretat în sensul că nu se opune unei reglementări naționale în temeiul căreia cuantumul redevențelor datorate de titularii de concesiuni de extracție a gazelor naturale este calculat în funcție de un indice bazat pe cotațiile petrolului și ale altor combustibili pe termen mediu și lung, iar nu de un indice care să reflecte prețul pieței pe termen scurt al gazelor naturale.

         (1)  JO C 294, 20.8.2018.


title: Cauza T-727/19: Acțiune introdusă la 29 octombrie 2019 – Basaglia/Comisia

text:
               23.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 432/65

      Acțiune introdusă la 29 octombrie 2019 – Basaglia/Comisia
      (Cauza T-727/19)
      (2019/C 432/76)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Reclamant: Giorgio Basaglia (Milano, Italia) (reprezentant: G. Balossi, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului anularea Deciziei C(2019) 6474 final) a Comisiei Europene din 4 septembrie 2019, în conformitate cu articolul 4 din Dispozițiile de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1049/2001.

         Motivele și principalele argumente

      Prezenta acțiune este îndreptată împotriva deciziei Comisiei de a refuza accesul la anumite documente solicitat de reclamant, referitoare la anumite proiecte realizate cu finanțare comunitară parțială, cu privire la care o procedură este pendinte în fața parchetului de pe lângă Tribunalul din Milano.
      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă patru motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe restricția unilaterală a domeniului de aplicare al cererii inițiale, precum și pe absența condițiilor. Se arată în această privință că:

                              —

                              în speță, nu există împrejurări excepționale care să justifice limitarea dreptului de acces la documentele solicitate și, prin urmare, a dreptului la apărare al unei persoane în cadrul unei proceduri penale în care este acuzată într-un stat membru;

                              —

                              volumul de muncă necesar pentru a face copii de pe documentele solicitate nu este disproporționat în raport cu un asemenea interes;

                              —

                              jurisprudența citată în decizia atacată este irelevantă; și că

                              —

                              decizia nu efectuează o evaluare comparativă corectă a intereselor părților.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe protecția vieții private și a integrității persoanei. Se arată în această privință că:

                              —

                              decizia nu efectuează o evaluare comparativă corectă a intereselor părților;

                              —

                              decizia reține în mod eronat că nu există un interes public superior în divulgarea datelor solicitate; și că

                              —

                              există proporționalitate între cererile formulate de reclamant și interesul protejat.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe protecția intereselor comerciale ale unei persoane fizice sau juridice. Se arată în această privință că:

                              —

                              decizia atacată nu consideră că documentația solicitată se referă la proiecte comunitare care datează de mult timp și care au fost finalizate și că, prin urmare, dreptul la protecția intereselor comerciale ar fi în mod necesar restrâns; și că

                              —

                              decizia nu efectuează o evaluare comparativă corectă a intereselor părților.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe inexistența unui interes public.

                              —

                              se arată în această privință că decizia atacată reține în mod eronat că reconstituirea adevărului într-un proces penal în curs într-un stat membru constituie un interes public evident.