title: Cauza T-327/14: Acțiune introdusă la 13 mai 2014 – Compagnie des fromages & Richesmonts/OAPI – Grupo Lactalis Iberia (Reprezentarea unor carouri roșii și albe)

text:
               21.7.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 235/28

         Acțiune introdusă la 13 mai 2014 – Compagnie des fromages & Richesmonts/OAPI – Grupo Lactalis Iberia (Reprezentarea unor carouri roșii și albe)
   (Cauza T-327/14)
   2014/C 235/38
   Limba în care a fost formulată acțiunea: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Compagnie des fromages & Richesmonts (Puteaux, Franţa) (reprezentanţi: T. Mollet-Vieville şi T. Cuche, avocaţi)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Grupo Lactalis Iberia, SA (Madrid, Spania)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               constatarea faptului că marca comunitară nr. 6 0 59  687 este valabilă pentru a desemna brânzeturi;

               —

               în consecință, anularea în totalitate a Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne din 3 martie 2014 în măsura în care a pronunțat nulitatea mărcii comunitare nr. 6 0 59  687;

               —

               cu titlu subsidiar, anularea în totalitate a Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne din 3 martie 2014 în măsura în care a pronunțat nulitatea mărcii comunitare nr. 6 0 59  687 în ceea ce privește desemnarea de brânzeturi;

               —

               obligarea Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: marca figurativă care reprezintă carouri roșii și albe, pentru produse și servicii din clasa 29 – marca comunitară nr. 6 0 59  687.

      Titularul mărcii comunitare: reclamanta.

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: Grupo Lactalis Iberia, SA.

      Motivarea cererii de declarare a nulității: motive absolute prevăzute de dispozițiile articolului 52 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 207/2009 coroborat cu articolul 7 alineatul (1) literele (b), (c) și (d) din Regulamentul nr. 207/2009.

      Decizia diviziei de anulare: respinge cererea de constatare a nulității.

      Decizia camerei de recurs: anulează decizia diviziei de anulare și constată nulitatea mărcii în cauză.

      Motivele invocate: camera de recurs a comis erori de fapt și de drept (încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul nr. 207/2009; încălcarea articolului 52 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 207/2009).


title: Cauza T-309/10: Acțiune introdusă la 15 septembrie 2011 — Klein/Comisia

text:
               26.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 347/35

         Acțiune introdusă la 15 septembrie 2011 — Klein/Comisia
   (Cauza T-309/10)
   2011/C 347/65
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamant: Christoph Klein (Großgmain, Austria) (reprezentant: D. Schneider-Addae-Mensah, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               constatarea faptului că Uniunea Europeană, reprezentată de Comisie, ca urmare a abținerii sale de a acționa în procedura clauzei de salvagardare în vigoare din 1997 pentru inhalatorul Broncho Air® și pentru effecto®, precum și ca urmare a lipsei inițierii unei proceduri de aplicare a clauzei de salvgardare în temeiul articolului 8 din Directiva 93/42/CEE după adoptarea de către Germania a unei decizii de interzicere a distribuirii effecto®, a încălcat obligațiile care îi revin în temeiul Directivei 93/42/CEE și al principiilor generale de drept comunitar și a cauzat astfel în mod direct un prejudiciu reclamantului;

               —

               repararea prejudiciului ce rămâne să fie determinat al reclamantului, cauzat de Uniunea Europeană reprezentată de Comisie;

               —

               obligarea Uniunii Europene, reprezentată de Comisie, la cheltuielile de judecată efectuate de reclamant.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamantul solicită repararea prejudiciului care i-a fost adus prin pretinsa abținere de a acționa a Comisiei în cadrul unei proceduri de aplicare a clauzei de salvgardare în temeiul articolului 8 din Directiva 93/42/CEE a Consiliului din 14 iunie 1993 privind dispozitivele medicale (1). Reclamantul ar fi dezvoltat un dispozitiv care facilitează inhalarea pentru astmatici și persoanele care suferă de bronho-pneumopatie cronică obstructivă (BPCO) care potrivit autorităților germane nu ar satisface cerințele de bază ale Directivei 93/42/CEE pentru că reclamantul, în special, ar fi omis să prezinte suficiente date clinice privind inocuitatea inhalatorului. Reclamantul susține că procedura de aplicare a clauzei de salvgardare în temeiul articolului 8 din Directiva 93/42/CEE lansată în 1997 de Comisie pentru clarificarea problemei după prima interzicere a inhalatorului nu s-ar fi încheiat. După a doua interzicere în 2005, Comisia, invocând faptul că ar fi vorba de un caz de aplicare a articolului 18 al Directivei 93/42/CEE nu a inițiat o nouă procedură de aplicare a clauzei de salvgardare.
   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv: abținerea de a acționa a Comisiei în lipsa încheierii procedurii clauzei de salvgardare inițiată în 1997 în privința Broncho Air®, precum și nerespectarea procedurii clauzei de salvgardare după ce a fost interzis effecto® în 2005.
               Din cauza situației juridice confuze în lipsa unei deciziei a Comisiei, reclamantul și societatea atmed AG, al cărei director este reclamantul, au trebuit să efectueze investiții superflue pentru cheltuielile de procedură și pentru cheltuielile privind brevetele.

               2.

               Al doilea motiv: lipsa încheierii pozitive a procedurii de aplicare a clauzei de salvgardare printr-o decizie a Comisiei care ar fi calificat decizia de interzicere adoptată de autoritățile germane drept nejustificată.
               Inhalatorul Broncho Air® și effecto® ar fi lipsite de periculozitate, sarcina probei în ceea ce privește periculozitatea produsului revenind statului membru ținând seama de prezumția de conformitate a produsului medical în cauză care poartă sigla CE. Utilitatea inhalatorului Broncho Air® și a effecto® ar fi fost în plus demonstrată prin prezentarea unor date clinice suficiente. În lipsa unei decizii pozitive din partea Comisiei, societatea atmed AG și astfel reclamantul ar fi suferit pierderi importante în cifra de afaceri care ar fi condus la faliment precum și la decăderea din drepturile de brevet și din dreptul de comercializare exclusivă.

               3.

               Al treilea motiv: insuficienta informare a reclamantului în ceea ce privește documentele pretins necesare și care trebuie furnizate de reclamant în măsura în care datele clinice care trebuiau prezentate nu ar fi fost niciodată desemnate cu claritate.

      (1)  Directiva 93/42/CEE a Consiliului din 14 iunie 1993 privind dispozitivele medicale (JO L 169, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 11, p. 244) în versiunea modificată prin Regulamentul (CE) nr. 1882/2003 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 septembre 2003 (JO L 284, p. 1, Ediție specială, 01/vol. 4, p. 213).


title: Cauza T-235/14: Ordonanța Tribunalului din 9 iunie 2015 – ArcelorMittal Hamburg și alții/Comisia („Ajutoare de stat — Măsuri adoptate de Germania în favoarea energiei electrice produse din surse regenerabile de energie și a unor întreprinderi mari consumatoare de energie electrică — Decizie de deschidere a procedurii prevăzute la articolul 108 alineatul (2) TFUE — Adoptarea deciziei finale ulterior introducerii acțiunii — Nepronunțare asupra fondului”)

text:
               7.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 294/58

         Ordonanța Tribunalului din 9 iunie 2015 – ArcelorMittal Hamburg și alții/Comisia
   (Cauza T-235/14) (1)

   ((„Ajutoare de stat - Măsuri adoptate de Germania în favoarea energiei electrice produse din surse regenerabile de energie și a unor întreprinderi mari consumatoare de energie electrică - Decizie de deschidere a procedurii prevăzute la articolul 108 alineatul (2) TFUE - Adoptarea deciziei finale ulterior introducerii acțiunii - Nepronunțare asupra fondului”))
   (2015/C 294/70)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamante: ArcelorMittal Hamburg GmbH, succesoare în drepturi a Bregal Bremer Galvanisierungs GmbH (Breme, Germania), ArcelorMittal Hochfeld GmbH (Duisburg, Germania) și ArcelorMittal Ruhrort GmbH (Duisburg) (reprezentanți: H. Janssen și G. R. Engel, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: T. Maxian Rusche și R. Sauer, agenți asisstați de A. Luke și de C. Maurer, avocați)

      Obiectul

   Cerere de anulare în parte a Deciziei C(2013) 4424 final a Comisiei din 18 decembrie 2013 de deschidere a procedurii prevăzute la articolul 108 alineatul (2) TFUE cu privire la măsurile puse în aplicare de Republica Federală Germania în favoarea energiei electrice din surse regenerabile și a marilor consumatori de energie [Ajutorul de stat SA. 33995 (2013/C) (ex 2013/NN)]

      Dispozitivul

               1)

               Constată că nu mai este necesară pronunțarea asupra fondului prezentei acțiuni.

               2)

               Constată că nu mai este necesară pronunțarea asupra cererii de intervenție prezentate de Autoritatea de Supraveghere AELS.

               3)

               ArcelorMittal Hamburg GmbH, ArcelorMittal Bremen GmbH, ArcelorMittal Hochfeld GmbH și ArcelorMittal Ruhrort GmbH suportă propriile cheltuieli de judecată și cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

               4)

               Autoritatea de Supraveghere AELS suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 223, 14.7.2014.


title: Cauza C-280/05: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 6 decembrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Ajutoare de stat — Incompatibilitate cu piața comună — Obligație de recuperare — Neexecutare)

text:
               26.1.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/2

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 6 decembrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană
   (Cauza C-280/05) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Ajutoare de stat - Incompatibilitate cu piața comună - Obligație de recuperare - Neexecutare)
   (2008/C 22/03)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: V. Di Bucci și E. Righini, agenți)

      Pârâtă: Republica Italiană (reprezentanți: I. M. Braguglia, agent, și D. Del Gaizo, avocat)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolelor 2, 3 și 4 din Decizia 2004/800/CE a Comisiei din 30 martie 2004 prin care se declară incompatibilă cu piața comună schema de ajutoare pusă în aplicare de către Italia cu privire la măsuri urgente în favoarea încadrării în muncă în întreprinderi în dificultate care fac obiectul unei proceduri de insolvență și care au mai mult de 1 000 de angajați (ajutorul nr. CR 62/2003, ex NN 7/2003 — Italia) (JO L 352, p. 10) — Neadoptarea, în termenul prevăzut, a măsurilor necesare pentru recuperarea ajutoarelor care au fost declarate incompatibile cu piața comună
   Dispozitivul

               1)

               Prin neadoptarea, în termenele prevăzute, a măsurilor necesare pentru recuperarea de la beneficiari a ajutoarelor care au fost declarate ilegale și incompatibile cu piața comună prin Decizia 2004/800/CE a Comisiei din 30 martie 2004 privind schema de ajutoare de stat pusă în aplicare de către Italia cu privire la măsuri urgente în materie de încadrare în muncă, Republica Italiană nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 2 și 3 din această decizie.

               2)

               Obligă Republica Italiană la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 229, 17.9.2005.


title: Cauza C-358/07: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Verwaltungsgerichts Stuttgart (Germania) la 2 august 2007 — Kulpa Automatenservice Asperg GmbH/Land Baden-Württemberg

text:
               10.11.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/19

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Verwaltungsgerichts Stuttgart (Germania) la 2 august 2007 — Kulpa Automatenservice Asperg GmbH/Land Baden-Württemberg
   (Cauza C-358/07)
   (2007/C 269/38)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Verwaltungsgericht Stuttgart
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Kulpa Automatenservice Asperg GmbH

      Pârât: Land Baden-Württemberg
   Întrebările preliminare

               1)

               Articolele 43 CE și 49 CE trebuie interpretate în sensul că se opun existenței unui monopol de stat în privința anumitor jocuri de noroc, precum pariurile sportive, atunci când nu există în statul membru în cauză o politică coerentă și sistematică de limitare a jocurilor de noroc, în special pentru că organizatorii care dispun de concesiuni într-un stat membru încurajează participarea la alte jocuri de noroc — precum loteriile naționale și jocurile de cazinou — și pentru că, în plus, alte jocuri care prezintă un risc potențial de dependență echivalent sau superior — precum pariurile în legătură cu anumite evenimente sportive (curse hipice) și jocurile mecanice — pot fi oferite de către prestatori de servicii privați?

               2)

               Articolele 43 CE și 49 CE trebuie interpretate în sensul că autorizațiile eliberate pentru organizarea de pariuri sportive care nu sunt limitate la teritoriul național corespunzător și care sunt acordate de către organisme publice competente ale statelor membre, îl îndreptățesc pe titularul autorizației, precum și pe terții mandatați de către acesta să propună și să execute și pe teritoriul altor state membre, fără autorizații naționale suplimentare, ofertele în cauză în vederea încheierii unor contracte?


title: Cauza T-407/06: Acțiune introdusă la data de 21 decembrie 2006 — Zhejiang Aokang Shoes/Consiliu

text:
               24.2.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 42/38

         Acțiune introdusă la data de 21 decembrie 2006 — Zhejiang Aokang Shoes/Consiliu
   (Cauza T-407/06)
   (2007/C 42/67)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Zhejiang Aokang Shoes Co., Ltd (Oubei, China) (reprezentanți: I. MacVay, solicitor, R. Thompson, QC și K. Beal, barrister)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene
   Concluziile reclamantului

               —

               anularea regulamentului contestat, în măsura în care se aplică reclamantei;

               —

               obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamanta, care este un producător și exportator chinez de încălțăminte din piele, solicită anularea Regulamentului (CE) nr. 1472/2006 al Consiliului din 5 octombrie 2006 de instituire a unui drept antidumping definitiv și de percepere definitivă a dreptului provizoriu instituit asupra importurilor de anumite tipuri de încălțăminte cu fețe din piele originare din Republica Populară Chineză și din Vietnam (1).
   În sprijinul cererii sale, reclamanta invocă nouă motive, dintre care primele cinci se referă la lipsa de competență, încălcarea unor cerințe procedurale esențiale prevăzute în Regulamentul de bază (2) și încălcarea principiilor așteptării legitime, dreptului la apărare și tratamentului egal.
   În plus, reclamanta susține că marja de dumping care i s-a aplicat a fost calculată în mod greșit și discriminator și că regulamentul contestat este viciat de o eroare manifestă de evaluare cu privire la întinderea și durata prejudiciului invocat pentru a justifica instituirea acestor drepturi în sarcina reclamantei.
   Mai mult, argumentează reclamanta, Comisia a încălcat articolul 20 din Regulamentul de bază, deoarece nu a asigurat informarea corespunzătoare cu privire la modificarea substanțială a măsurilor definitive propuse de Comisie în perioada 7 iulie-28 iulie 2006.
   În sfârșit, reclamanta susține că regulamentul contestat încalcă articolul 2 alineatul (10) din Regulamentul de bază, cu privire la necesitatea de a face o „comparație echitabilă“ între prețul de export și valoarea normală, atunci când se evaluează marja de dumping.

      (1)  JO 2006 L 275, p. 1.

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 384/96 al Consiliului din 22 decembrie 1995 privind protecţia împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea ţărilor care nu sunt membre ale Comunităţii Europene (JO 1996 L 56, p. 1)


title: Cauza T-60/14: Acțiune introdusă la 27 ianuarie 2014 — BMV Mineralöl Versorgungsgesellschaft/OAPI — Delek Europe (GO)

text:
               29.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 93/27

         Acțiune introdusă la 27 ianuarie 2014 — BMV Mineralöl Versorgungsgesellschaft/OAPI — Delek Europe (GO)
   (Cauza T-60/14)
   2014/C 93/48
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: BMV Mineralöl Versorgungsgesellschaft mbH (Berlin, Germania) (reprezentanți: M. Von Fuchs și I. Czernik, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Delek Europe BV (Breda, Țările de Jos)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a patra a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 22 noiembrie 2013 în cauza R 382/2013-4;

               —

               obligarea intervenientei la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a cheltuielilor efectuate în procedura desfășurată în fața camerei de recurs;

               —

               cu titlu subsidiar, în ipoteza în care intervenienta nu va participa la procedură, obligarea Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a cheltuielilor efectuate în procedura desfășurată în fața camerei de recurs.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: Delek Europe BV.

      Marca comunitară vizată: marca figurativă care cuprinde elementul verbal „GO” pentru produse și servicii din clasele 9, 35 și 36 (cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 9 995 201).

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: reclamanta.

      Marca sau semnul invocat: marca figurativă care cuprinde elementul verbal „GO” pentru produse și servicii din clasele 4, 19, 35, 39 și 42.

      Decizia diviziei de opoziție: respinge în parte opoziția.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-392/06: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 21 iunie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Spaniei (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 2002/15/CE — Organizarea timpului de lucru al persoanelor care efectuează activități mobile de transport rutier — Netranspunerea în termenul prevăzut)

text:
               4.8.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 183/15

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 21 iunie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Spaniei
   (Cauza C-392/06) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 2002/15/CE - Organizarea timpului de lucru al persoanelor care efectuează activități mobile de transport rutier - Netranspunerea în termenul prevăzut)
   (2007/C 183/25)
   Limba de procedură: spaniola
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: N. Yerrell și R. Vidal Puig, agenți)

      Pârât: Regatul Spaniei (reprezentant: M. A. Sampol Pucurull, agent)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Neadoptarea în termenul prevăzut a dispozițiilor necesare pentru a se conforma Directivei 2002/15/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 martie 2002 privind organizarea timpului de lucru al persoanelor care efectuează activități mobile de transport rutier (JO L 80, p. 35)
   Dispozitivul

               1)

               Prin neadoptarea, în termenul prevăzut, a actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2002/15/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 martie 2002 privind organizarea timpului de lucru al persoanelor care efectuează activități mobile de transport rutier, Regatul Spaniei nu și-a îndeplinit obligațiile ce îi revin în temeiul acestei directive.

               2)

               Obligă Regatul Spaniei la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 294, 2.12.2006.


title: Cauza T-134/08: Acțiune introdusă la 4 aprilie 2008 — Schräder/OCSP — Hansson (Lemon Symphony)

text:
               7.6.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/32

         Acțiune introdusă la 4 aprilie 2008 — Schräder/OCSP — Hansson (Lemon Symphony)
   (Cauza T-134/08)
   (2008/C 142/58)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana
   Părțile

      Reclamant: Ralf Schräder (Lüdinghausen, Germania) (reprezentanți: T. Leidereiter și W.-A. Schmidt, Rechtsanwälte)

      Pârât: Oficiul Comunitar pentru Soiuri de Plante

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Jørn Hansson (Søndersø, Danemarca)
   Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei camerei de recurs a pârâtului din 4 decembrie 2007 (cauza A 006/2007);

               —

               obligarea Oficiului Comunitar pentru Soiuri de Plante la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Dreptul la protecție comunitară a soiurilor de plante vizat: Lemon Symphony.

      Titularul protecției comunitare: Jørn Hansson.

      Decizia Oficiului Comunitar pentru Soiuri de Plante atacată cu recurs: respinge, în temeiul articolului 21 din Regulamentul (CE) nr. 2100/94 (1), cererea de decădere din dreptul la protecția comunitară a soiurilor de plante recunoscut pentru Lemon Symphony.

      Persoana care a formulat recurs în fața camerei de recurs: reclamantul.

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul.
   Motivele invocate:

               —

               încălcarea articolului 59 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1239/95 (2), întrucât reclamantul nu a fost legal citat la procedura orală;

               —

               încălcarea articolului 71 alineatul (1) coroborat cu articolele 21, 67 și 68 din Regulamentul nr. 2100/94, întrucât nu s-a analizat temeinicia recursului sau aceasta nu s-a analizat în mod definitiv;

               —

               încălcarea articolului 73 din Regulamentul nr. 2100/94 și a articolului 230 CE, întrucât nu s-a respectat dreptul reclamantului la controlul jurisdicțional al principiului bunei administrări;

               —

               încălcarea articolului 48 din Regulamentul nr. 2100/94 pentru pretinsa părtinire a unui membru al camerei de recurs.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 2100/94 al Consiliului din 27 iulie 1994 de instituire a unui sistem de protecție comunitară a soiurilor de plante (JO L 227, p. 1, Ediție specială, 03/vol. 15, p. 197).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 1239/95 al Comisiei din 31 mai 1995 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 2100/94 al Consiliului privind procedura față de Oficiul Comunitar pentru Soiuri de Plante (JO L 121, p. 37, Ediție specială, 03/vol. 17, p. 10).


title: Cauza C-570/07: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal Superior de Justicia de Asturias (Spania) la 24 decembrie 2007 — José Manuel Blanco Pérez y María del Pilar Chao Gómez/Consejería de Salud y Servicios Sanitarios del Principado de Asturias, Federación Empresarial de Farmacéuticos Españoles y Plataforma para la Libre Apertura de Farmacias

text:
               29.3.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 79/13

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal Superior de Justicia de Asturias (Spania) la 24 decembrie 2007 — José Manuel Blanco Pérez y María del Pilar Chao Gómez/Consejería de Salud y Servicios Sanitarios del Principado de Asturias, Federación Empresarial de Farmacéuticos Españoles y Plataforma para la Libre Apertura de Farmacias
   (Cauza C-570/07)
   (2008/C 79/23)
   Limba de procedură: spaniola
   Instanța de trimitere
   Tribunal Superior de Justicia de Asturias
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: José Manuel Blanco Pérez și María del Pilar Chao Gómez

      Pârâți: Consejería de Salud y Servicios Sanitarios del Principado de Asturias, Federación Empresarial de Farmacéuticos Españoles y Plataforma para la Libre Apertura de Farmacias
   Întrebarea preliminară
   Articolul 43 CE se opune prevederilor articolelor 2, 3 și 4 din Decretul 72/2001 din 19 iulie al Principatului Asturia de reglementare a farmaciilor și a punctelor farmaceutice, precum și alineatelor 4), 6) și 7) din anexa la decretul menționat?


title: Cauza C-679/11 P: Hotărârea Curții (Camera a noua) din 26 septembrie 2013 — Alliance One International, Inc./Comisia Europeană (Recurs — Concurență — Înțelegeri — Piața spaniolă a achiziționării și a primei transformări a tutunului brut — Stabilirea prețurilor și împărțirea pieței — Încălcarea articolului 81 CE — Imputabilitatea comportamentului ilicit al unei filiale societății-mamă a acesteia — Obligația de motivare — Drepturi fundamentale — Efect descurajator — Egalitate de tratament — Circumstanțe atenuante — Cooperare — Competență de fond nelimitată — Ne ultra petita — Dreptul la un proces echitabil)

text:
               23.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 344/18

         Hotărârea Curții (Camera a noua) din 26 septembrie 2013 — Alliance One International, Inc./Comisia Europeană
   (Cauza C-679/11 P) (1)

   (Recurs - Concurență - Înțelegeri - Piața spaniolă a achiziționării și a primei transformări a tutunului brut - Stabilirea prețurilor și împărțirea pieței - Încălcarea articolului 81 CE - Imputabilitatea comportamentului ilicit al unei filiale societății-mamă a acesteia - Obligația de motivare - Drepturi fundamentale - Efect descurajator - Egalitate de tratament - Circumstanțe atenuante - Cooperare - Competență de fond nelimitată - Ne ultra petita - Dreptul la un proces echitabil)
   2013/C 344/30
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Alliance One International, Inc. (reprezentanți: M Odriozola și A Vide, abogados)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Castillo de la Torre, E. Gippini Fournier, J. Bourke și C. Urraca Caviedes, agenți)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 12 octombrie 2011, Alliance One International/Comisia (T-41/05) care reduce partea din cuantumul amenzii aplicate Agroexpansión, la plata la care Alliance One International, Inc. este obligată în solidar cu Agroexpansión, și care respinge în rest o acțiune care drept obiect anularea în parte a Deciziei C(2004) 4030 a Comisiei din 20 octombrie 2004, privind o procedură de aplicare a articolului 81 alineatul (1) CE (cazul COMP/C.38.238/B.2 — Sectorul tutunului brut din Spania), privind o înțelegere pentru stabilirea prețurilor plătite producătorilor și cantitățile achiziționate de la aceștia pe piața spaniolă a tutunului brut

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul principal și pe cel incident.

               2.

               Obligă Alliance One International, Inc. la plata cheltuielilor de judecată aferente recursului principal.

               3.

               Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor aferente recursului incident.

      (1)  JO C 73, 10.3.2012.


title: Cauza C-317/09 P: Recurs introdus la 10 august 2009 de ArchiMEDES împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a cincea) pronunțate la 10 iunie 2009 în cauzele conexate T-396/05 și T-397/05, ArchiMEDES/Comisia

text:
               7.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 267/36

         Recurs introdus la 10 august 2009 de ArchiMEDES împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a cincea) pronunțate la 10 iunie 2009 în cauzele conexate T-396/05 și T-397/05, ArchiMEDES/Comisia
   (Cauza C-317/09 P)
   2009/C 267/67
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: Architecture, Microclimat, Énergies Douces Europe et Sud, sarl (ArchiMEDES) (reprezentant: P.-P. Van Gehuchten, avocat.)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene

      Concluziile recurentei

   ArchiMEDES solicită Curții de Justiție a Comunităților Europene casarea hotărârii pronunțate la data de 10 iunie 2009 de Tribunalul de Primă Instanță al Comunităților Europene în cauzele conexate T-396/05 și T-397/05 și admiterea cererilor introductive ale recurentei prin care solicita:

               —

               anularea deciziei Comisiei cuprinse într-o scrisoare din 5 octombrie 2005, notificată recurentei la 10 octombrie 2005, de aplicare a unei compensări a creanțelor reciproce, precum și

               —

               anularea deciziei de recuperare cuprinse în scrisorile din 30 august 2005 și a notei de debit nr. 3240705638 din 23 august 2005, notificate recurentei la 2 septembrie 2005;

               —

               anularea deciziei Comisiei de reziliere a contractului la data de 30 august 2005;

               —

               obligarea Comisiei la plata sumei de 125 906 euro, majorată cu dobânzile de întârziere legale, de la data de 12 februarie 2002;

               —

               în subsidiar, obligarea Comisiei la plata sumei de 103 551,90 euro, majorată cu dobânzile de întârziere legale, de la data de 12 februarie 2002

         și obligarea Comisiei la plata tuturor cheltuielilor de judecată aferente ambelor proceduri.

      Motivele și principalele argumente

   ArchiMEDES invocă patru motive în susținerea recursului.
   Prin intermediul primului motiv, referitor la cererea sa de anulare a deciziei de compensare a creanțelor, cuprinsă în scrisoarea Comisiei din 5 octombrie 2005, recurenta invocă încălcarea de către Tribunal a articolului 230 CE, a articolului 1291 din Codul civil francez și o eroare sau o lipsă de motivare a hotărârii atacate. Astfel, în opinia sa, decizia de compensare ar fi un act atacabil în sensul articolului 230 CE și decizia din speță a Comisiei ar fi fost adoptată cu încălcarea condițiilor prevăzute la articolul 1291 din Codul civil francez care reglementează contractul încheiat între ArchiMEDES și Comisie, potrivit căruia, în cazul contestării unei creanțe, aceasta nu dobândește un caracter cert decât din momentul în care intervine o hotărâre de condamnare a debitorului la plata către creditor a creanței respective. Prin urmare, Tribunalul ar fi încălcat prevederile citate anterior apreciind că recurenta nu mai avea interesul de a solicita anularea deciziei din 5 octombrie 2005 întrucât aceasta constituia un act unilateral nelegal.
   Prin intermediul celui de al doilea motiv, recurenta invocă încălcarea articolului 6 din Convenția europeană de apărare a drepturilor omului, a articolului 64 din Regulamentul de procedură al Tribunalului de Primă Instanță, a principiului general litis denuntiatio, a dreptului la apărare și a dreptului la un proces echitabil prin faptul că Tribunalul, fără o motivare, ar fi refuzat să admită cererea sa prin care urmărea citarea celorlalte părți la contract și pronunțarea unei hotărâri comune pentru toate părțile la contract. Acest refuz ar crea de facto o încălcare a egalității armelor între părțile la un contract între Comisie și parteneri multipli întrucât Comisia ar putea, dacă este cazul, să își îndrepte acțiunea împotriva tuturor cocontractanților, în timp ce această posibilitate nu ar exista în ipoteza în care unul dintre cocontractanți s-ar afla la originea acțiunii.
   Prin intermediul celui de al treilea motiv, care cuprinde două aspecte, recurenta invocă încălcarea de către Tribunal a articolelor 1134 și 1165 din Codul civil, a principiului încrederii legitime, a articolelor 1.1 și 10 din contractul BU/209/95, a articolelor 2.1, 2.2, 21.1 și 21.4 din anexa II la același contract, precum și lipsa sau eroarea de motivare a hotărârii atacate. Recurenta susține că Tribunalul a încălcat dispozițiile citate anterior, pe de o parte, disociind drepturile și obligațiile diverșilor cocontractanți cu toate că ei răspund împreună și solidar pentru executarea contractului BU/209/95 și, pe de altă parte, apreciind că recurenta are calitatea de terț față de contract din cauza statutului său de subcontractant, deși aceasta ar fi tocmai o parte contractantă.
   Prin intermediul celui de al patrulea motiv, recurenta invocă încălcarea de către Tribunal a articolelor 1134 și 1184 din Codul civil, a principiului încrederii legitime, a articolului 5 din anexa II la contractul BU/209/95, precum și o lipsă de motivare și un caracter contradictoriu al hotărârii atacate, întrucât această instanță ar fi recunoscut în favoarea Comisiei dreptul unilateral de a rezilia contractul respectiv la 30 august 2005, cu toate că ar fi arătat că raportul final a fost aprobat tacit de aceasta cu mai mult de trei ani înainte.


title: Cauza T-225/17: Acțiune introdusă la 19 aprilie 2017 – Adapta Color/EUIPO – Coatings Foreign IP (Bio proof ADAPTA)

text:
               26.6.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 202/23

         Acțiune introdusă la 19 aprilie 2017 – Adapta Color/EUIPO – Coatings Foreign IP (Bio proof ADAPTA)
   (Cauza T-225/17)
   (2017/C 202/38)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Adapta Color, SL (Peñiscola, Spania) (reprezentanți: G. Macías Bonilla, G. Marín Raigal și E. Armero Lavie, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Coatings Foreign IP Co. LLC (Wilmington, Delaware, Statele Unite)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă care cuprinde elementele verbale „Bio proof ADAPTA” – Marca Uniunii Europene nr. 4582599

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 6 februarie 2017 în cauza R 311/2016-5

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               admiterea acțiunii în totalitate;

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO, precum și, dacă este cazul, a celeilalte părți în litigiu, la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate în cadrul procedurii de declarare a nulității și în fața camerei de recurs a EUIPO.

      Motivele invocate

   Motivele și principalele argumente sunt identice cu cele invocate în cauza T-223/17.


title: Cauze conexate C-75/05 P și C-80/05 P: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 11 septembrie 2008 — Republica Federală Germania (C-75/05 P), Glunz AG, OSB Deutschland GmbH (C-80/05 P)/Kronofrance SA, Comisia Comunităților Europene ( Recurs — Ajutoare de stat — Decizia Comisiei de a nu ridica obiecții — Acțiune în anulare — Admisibilitate — Persoane interesate — Ajutor regional pentru proiecte mari de investiții — Cadrul multisectorial din 1998 )

text:
               8.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 285/2

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 11 septembrie 2008 — Republica Federală Germania (C-75/05 P), Glunz AG, OSB Deutschland GmbH (C-80/05 P)/Kronofrance SA, Comisia Comunităților Europene
   (Cauze conexate C-75/05 P și C-80/05 P) (1)

   („Recurs - Ajutoare de stat - Decizia Comisiei de a nu ridica obiecții - Acțiune în anulare - Admisibilitate - Persoane interesate - Ajutor regional pentru proiecte mari de investiții - Cadrul multisectorial din 1998’)
   (2008/C 285/02)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Recurentă: Republica Federală Germania (reprezentanți: W.-D. Plessing, C. Schulze-Bahr, agenți, M. Núñez-Müller, Rechtsanwalt) (C-75/05 P), Glunz AG, OSB Deutschland GmbH (reprezentant: H.-J. Niemeyer, Rechtsanwalt)

      Ccelelalte părți în proces: Kronofrance SA (reprezentanți: R. Nierer și L. Gordalla, Rechtsanwälte), Comisia Comunităților Europene (reprezentant: V. Kreuschitz, agent)
   Obiectul
   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a patra extinsă) din 1 decembrie 2004, Kronofrance/Comisia, susținută de Glunz AG și de OSB Deutschland (T-27/02), prin care Tribunalul a anulat Decizia SG (2001) D a Comisiei din 25 iulie 2001 de a nu ridica obiecții împotriva ajutorului de stat acordat de autoritățile germane în favoarea Glunz AG — Încălcarea articolului 230 al patrulea paragraf CE — Încălcarea articolului 87 alineatul (3) CE — Încălcarea articolului 64 din Regulamentul de procedură al Tribunalului
   Dispozitivul

               1)

               Respinge recursurile.

               2)

               Obligă Republica Federală Germania la plata cheltuielilor de judecată aferente cauzei C-75/05 P.

               3)

               Obligă Glunz AG și OSB Deutschland GmbH la plata cheltuielilor de judecată aferente cauzei C-80/05 P.

               4)

               Comisia Comunităților Europene suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 106, 30.4.2005.


title: Cauza C-556/13: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 26 martie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Lietuvos Aukščiausiasis Teismas – Lituania) – „Litaksa” UAB/„BTA Insurance Company” SE (Trimitere preliminară — Asigurarea obligatorie de răspundere civilă pentru pagubele produse de autovehicule — Directiva 90/232/CEE — Articolul 2 — Diferenţiere a cuantumului primei de asigurare în funcţie de teritoriul de circulaţie a vehiculului)

text:
               26.5.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/4

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 26 martie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Lietuvos Aukščiausiasis Teismas – Lituania) – „Litaksa” UAB/„BTA Insurance Company” SE
   (Cauza C-556/13) (1)

   ((Trimitere preliminară - Asigurarea obligatorie de răspundere civilă pentru pagubele produse de autovehicule - Directiva 90/232/CEE - Articolul 2 - Diferenţiere a cuantumului primei de asigurare în funcţie de teritoriul de circulaţie a vehiculului))
   (2015/C 171/05)
   Limba de procedură: lituaniana

      Instanța de trimitere

   Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă:„Litaksa” UAB

      Pârâtă:„BTA Insurance Company” SE

      Dispozitivul

   Articolul 2 din A treia directivă 90/232/CEE a Consiliului din 14 mai 1990 privind armonizarea legislaţiei statelor membre referitoare la asigurarea de răspundere civilă pentru pagubele produse de autovehicule, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2005/14/CE a Parlamentului European şi a Consiliului din 11 mai 2005, trebuie interpretat în sensul că nu corespunde noţiunii „primă unică”, în sensul acestui articol, o primă care variază în funcţie de aspectul dacă vehiculul asigurat urmează să circule doar pe teritoriul statului membru pe care respectivul vehicul se află de regulă sau pe ansamblul teritoriului Uniunii Europene.

      (1)  JO C 24, 25.1.2014.


title: Cauza C-497/06 P: Recurs introdus la data de 5 decembrie 2006 de către CAS Succhi di Frutta SpA împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (camera a doua) pronunțate la 13 septembrie 2006 în cauza T-226/01, CAS Succhi di Frutta SpA/Comisie

text:
               24.2.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 42/10

         Recurs introdus la data de 5 decembrie 2006 de către CAS Succhi di Frutta SpA împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (camera a doua) pronunțate la 13 septembrie 2006 în cauza T-226/01, CAS Succhi di Frutta SpA/Comisie
   (Cauza C-497/06 P)
   (2007/C 42/16)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Recurentă: CAS Succhi di Frutta SpA (reprezentanți: F. Sciaudone, R. Sciaudone și D. Fioretti, avvocati)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile recurentei

               —

               casarea hotărârii recurate și retrimiterea cauzei la Tribunalul de Primă Instanță spre rejudecare pe baza instrucțiunilor emise de către Curte;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată angajate în prezentul proces, precum și a celor rezultate din procedura cauzei T-226/01.

         Motivele și principalele argumente
   Motivele de recurs împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță pot fi grupate în patru categorii, ce privesc: semnificația hotărârii Comisia/CAS (cauza C-496/99 P); înlocuirea fructelor; coeficienții de echivalare; cheltuielile efectuate în apărarea drepturilor recurentei.
   În ceea ce privește semnificația hotărârii pronunțate în cauza Comisia/CAS (cauza C-496/99 P), recurenta susține: denaturarea și greșita interpretare a argumentelor formulate de recurentă cu privire la relevanța hotărârii pronunțate în cauza Comisia/CAS, în cadrul procedurii T-226/01; încălcarea principiului autorității de lucru judecat; schimbarea naturii acțiunii în despăgubiri în cadrul hotărârii pronunțate în cauza Comisia/CAS; comiterea unei erori în interpretarea condițiilor de formulare a acțiunii în despăgubiri.
   Cu privire la înlocuirea fructelor, recurenta învederează: lipsa de motivare a prejudiciului suferit prin înlocuirea fructelor și comiterea unei erori vădite în aprecierea concluziilor formulate de recurentă asupra ilegalității procedurii de adjudecare; comiterea unei erori în privința aprecierii semnificației juridice a înlocuirii fructelor în cadrul procedurii de adjudecare; încălcarea principiului autorității de lucru judecat cu privire la momentul la care s-a cunoscut cu certitudine înlocuirea fructelor; denaturarea mijloacelor de probă din dosar, și greșita apreciere a beneficiilor aduse de înlocuirea fructelor și de cunoașterea acestui fapt începând cu martie 1996; încălcarea regulilor de procedură, vădita denaturare a mijloacelor de probă, precum și încălcarea principiilor generale referitoare la sarcina probei.
   Cu privire la coeficienții de echivalare, recurenta învederează: greșita apreciere a cantității de fructe avută în vedere la calculul prejudiciului.
   În fine, cu privire la cheltuielile efectuate în apărarea drepturilor sale, recurenta susține: încălcarea principiului despăgubirii pentru prejudiciul cauzat de efectuarea cheltuielilor cu asistența tehnică și juridică și încălcarea principiului reparării prejudiciului cauzat de cheltuielile de participare la procedura de atribuire a contractului.


title: Cauza F-37/16: Acțiune introdusă la 29 iulie 2016 – ZZ/EIB

text:
               12.9.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 335/54

         Acțiune introdusă la 29 iulie 2016 – ZZ/EIB
   (Cauza F-37/16)
   (2016/C 335/71)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: ZZ (reprezentanți: B. Maréchal, avocat)

      Pârâtă: Banca Europeană de Investiții (BEI)

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei adoptate în cadrul unei proceduri de investigare în materia demnității la locul de muncă privind afirmații de hărțuire sexuală prin care s-a respins plângerea formulată de reclamantă, precum și despăgubiri pentru prejudiciul moral și pentru cheltuielile medicale suportate de reclamantă

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei din 16 octombrie pronunțată în cadrul procedurii de investigare în materia demnității la locul de muncă inițiate de reclamant la 20 mai 2015 împotriva superiorului său, astfel cum a fost investigată de către comitetul de investigare, și anularea raportului comitetului de investigare din 14 septembrie 2015 în legătură cu cererea privind demnitatea la locul de muncă formulată de reclamantă, în care plângerea i-a fost respinsă și au fost incluse recomandări inadecvate, inclusiv cenzurarea raportului;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor medicale efectuate ca rezultat al prejudiciului suferit de reclamantă în cuantum de (i) 977 de euro până la această dată (inclusiv TVA) și (ii) un cuantum previzional de 5 850 de euro pentru cheltuieli medicale viitoare;

               —

               acordarea de despăgubiri pentru prejudiciul moral suferit de reclamantă până la concurența sumei de 20 000 de euro;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza F-92/13: Acțiune introdusă la 20 septembrie 2013 — ZZ/Comisia

text:
               16.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 336/32

         Acțiune introdusă la 20 septembrie 2013 — ZZ/Comisia
   (Cauza F-92/13)
   2013/C 336/71
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: S. Orlandi, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei de a efectua calculul sporului drepturilor de pensie dobândite anterior intrării în serviciu pe baza noilor DGA referitoare la articolele 11 și 12 din anexa VIII la statutul funcționarilor

      Concluziile reclamantului

               —

               Declararea faptului că articolul 9 din Dispozițiile generale de aplicare a articolului 11 alineatul (2) din anexa VIII la statut este nelegal și, prin urmare, inaplicabil;

               —

               anularea deciziei din 15 februarie 2013 de a efectua calculul sporului drepturilor de pensie dobândite de reclamant anterior intrării în serviciu, în cadrul transferului acestora în sistemul de pensii al instituțiilor Uniunii Europene (denumit în continuare „SPIUE”), în conformitate cu Dispozițiile generale de aplicare (denumite în continuare „DGA”) a articolului 11 alineatul (2) din anexa VIII la statut, din 3 martie 2011;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-303/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Okręgowy w Łodzi (Polonia) la 22 iunie 2015 – G.M. și M.S.

text:
               21.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 311/21

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Okręgowy w Łodzi (Polonia) la 22 iunie 2015 – G.M. și M.S.
   (Cauza C-303/15)
   (2015/C 311/25)
   Limba de procedură: polona

      Instanța de trimitere

   Sąd Okręgowy w Łodzi

      Părțile din procedura principală

   G.M. și M.S.

      Întrebarea preliminară

   Articolul 8 alineatul (1) din Directiva 98/34/CE din 22 iunie 1998 referitoare la procedura de furnizare de informații în domeniul standardelor, reglementărilor tehnice și al normelor privind serviciile societății informaționale (1) poate fi interpretat în sensul că permite efecte diferențiate ale nenotificării unor reglementări care se consideră că au caracter tehnic, și anume, în cazul reglementărilor privind libertăți care nu sunt supuse restricțiilor prevăzute la articolul 36 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, nenotificarea ar trebui să aibă drept efect faptul că acestea nu pot fi aplicate într-un caz concret dedus judecății, în timp ce, în cazul reglementărilor privind libertăți care sunt supuse restricțiilor prevăzute la articolul 36 din tratat, instanța națională, care este în același timp o instanță a Uniunii, este autorizată să aprecieze dacă, în pofida nenotificării, reglementările menționate sunt conforme cu cerințele prevăzute la articolul 36 din tratat și nu sunt supuse sancțiunii inaplicabilității lor?

      (1)  JO L 204, p. 37, Ediție specială, 13/vol. 23, p. 207.


title: Cauza T-46/10: Acțiune introdusă la 28 ianuarie 2010 — Faci/Comisia

text:
               17.4.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 100/53

         Acțiune introdusă la 28 ianuarie 2010 — Faci/Comisia
   (Cauza T-46/10)
   2010/C 100/79
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Faci SpA (Milano, Italia) (reprezentanți: S. Piccardo, S. Crosby și S. Santoro, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantei

               —

               anularea deciziei atacate, în măsura în care prin aceasta se consideră că reclamanta a participat la acorduri coluzive privind fixarea prețurilor, repartizarea piețelor prin cote de vânzări și repartizarea clientelei;

               —

               anularea sau reducerea substanțială a amenzii aplicate reclamantei;

               —

               anularea deciziei în măsura în care acordă o reducere a amenzii calculate inițial pentru Bärlocher, sau diminuarea substanțială a reducerii acordate;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamanta solicită anularea Deciziei C(2009) 8682 a Comisiei din 11 noiembrie 2009 (cazul COMP/38589 — Stabilizatori termici), în măsura în care Comisia a statuat că reclamanta este răspunzătoare pentru o încălcare a articolului 81 CE (devenit articolul 101 TFUE) și a articolului 53 din Acordul SEE prin participarea la acorduri coluzive privind fixarea prețurilor, repartizarea piețelor prin cote de vânzări și repartizarea clientelei în sectorul ESBO/esteri. În subsidiar reclamanta solicită o reducere substanțială a amenzii care i-a fost aplicată.
   În susținerea cererii, reclamanta susține că Comisia a încălcat principii generale de drept, a săvârșit erori vădite de apreciere, a încălcat principiile bunei administrări și al egalității de tratament, a acționat fără competență sau a încălcat principiul concurenței nedenaturate, a încălcat obligația de motivare și nu a aplicat, în mod corect, Liniile directoare privind stabilirea amenzilor din 2006. Reclamanta invocă cinci motive:

               —

               Comisia a săvârșit o eroare vădită de apreciere întrucât a acordat o importanță prea mică elementelor de probă anterioare participării reclamantei la înțelegere și o importanță excesivă altor elemente de probă. În consecință, semnificația faptului că o înțelegere foarte gravă pe deplin operațională care implica fixarea prețurilor, repartizarea piețelor, repartizarea clientelei, practicarea unor prețuri prejudiciabile, și chiar corupție în scop coluziv, încetase înainte ca reclamanta să își înceapă participarea, nu a fost apreciată în mod corect în cadrul examinării gravității încălcării săvârșite de reclamantă.

               —

               Comisia a încălcat principiul egalității de tratament prin aplicarea în privința reclamantei a unui tratament similar celui aplicat altor întreprinderi, deși, în comparație cu acestea din urmă, gravitatea încălcării săvârșite de reclamantă justifica un tratament substanțial diferit. La stabilirea cuantumului amenzii, Comisia a aplicat o diferență de numai 1 % din valoarea vânzărilor pe piața relevantă la momentul stabilirii amenzii, în pofida faptului că reclamanta a săvârșit mai puține încălcări și niciuna dintre acestea nu era, prin natură, foarte gravă, și în pofida stabilirii faptului că reclamanta nu a pus în aplicare înțelegerea. Mai mult, Comisia a încălcat interdicția de discriminare prin faptul că a informat reclamanta că făcea obiectul unei investigații abia cu mult timp după informarea celorlalte întreprinderi, cauzându-i astfel un prejudiciu.

               —

               Comisia a încălcat principiul bunei administrări în ceea ce privește durata nerezonabilă a procedurii administrative și suspendarea procedurii pentru a soluționa un aspect incident. Principiul egalității de tratament a fost încălcat întrucât acțiunile Comisiei erau în mod nejustificat prejudiciabile în privința reclamantei, care, prin urmare, ar fi trebuit să obțină o reducere superioară celei de 1 % primite.

               —

               reclamanta contestă reducerea amenzii (de peste 95 %) acordate Bärlocher, care este un concurent efectiv și potențial al reclamantei, în temeiul lipsei de competență, al încălcării egalității de tratament în sens larg și al obligației de motivare. În opinia reclamantei, reducerea amenzii echivalează cu o subvenție, care poate denatura concurența. În plus, sau în subsidiar, motivele în temeiul cărora a fost acordată reducerea nu au fost dezvăluite de Comisie în versiunea deciziei transmise reclamantei, încălcându-se astfel obligația de motivare.

               —

               amenda a fost aplicată reclamantei cu încălcarea Liniilor directoare privind stabilirea amenzilor din 2006 și a principiilor ce decurg din acestea. În stabilirea amenzii, Comisia nu a luat în considerare în mod suficient faptul că reclamanta nu s-a implicat în înțelegeri anticoncurențiale foarte grave, spre deosebire de celelalte întreprinderi, și că aceasta a avut un comportament concurențial pe întreaga piață relevantă. Gravitatea încălcării săvârșite de reclamantă nu a fost apreciată în mod corect, prin faptul că în mod eronat i s-a imputat acesteia un comportament anticoncurențial. În plus, Comisia nu a apreciat rolul deținut în mod efectiv de Faci, nu a ținut seama de dimensiunea redusă a acesteia, de puterea sa redusă pe piață și de incapacitatea acesteia de a denatura concurența în comparație cu ceilalți concurenți și nu a efectuat nicio rectificare necesară în acest sens în temeiul punctului 37 din Liniile directoare privind stabilirea amenzilor din 2006, în scopul aplicării corecte a acestora.


title: Cauza T-381/10: Acțiune introdusă la 8 septembrie 2010 — Sanitec Europe/Comisia

text:
               6.11.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/41

         Acțiune introdusă la 8 septembrie 2010 — Sanitec Europe/Comisia
   (Cauza T-381/10)
   ()
   2010/C 301/67
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Sanitec Europe Oy (Helsinki, Finlanda) (reprezentanți: J. Killick, Barrister, I. Reynolds, Solicitor, P. Lindfelt și K. Struckmann, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea în totalitate sau în parte a Deciziei C(2010) 4185 final a Comisiei din 23 iunie 2010 în cazul COMP/39092 — Instalații sanitare pentru săli de baie;

               —

               declararea faptului că reclamanta nu răspunde pentru activitatea anticoncurențială în domeniul robinetelor și, dacă este necesar, anularea deciziei contestate în măsura în care prin aceasta s-ar constata răspunderea reclamantei (sau a filialelor sale);

               —

               în plus sau cu titlu subsidiar, reducerea cuantumului amenzii;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată și

               —

               dispunerea oricărei măsuri pe care Tribunalul o consideră adecvată în împrejurările din cauză.

      Motivele și principalele argumente

   Prin intermediul acțiunii formulate, reclamanta solicită, potrivit articolului 263 TFUE, anularea Deciziei C(2010) 4185 final a Comisiei din 23 iunie 2010 în Cazul COMP/39.092 — Instalații sanitare pentru săli de baie, privind o înțelegere între întreprinderi pe piețele belgiană, germană, franceză, italiană, olandeză și austriacă ale instalațiilor sanitare pentru săli de baie, referitoare la prețurile de vânzare și la schimbul de informații comerciale sensibile, precum și, cu titlu subsidiar, reducerea amenzii aplicate reclamantei.
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă următoarele motive:

               În primul rând, nu a fost evaluat sau nu a fost examinat de către Comisie contextul economic și, în consecință, nu a fost stabilit la un standard juridic corespunzător scopul anticoncurențial al încălcărilor pretinse. Din punct de vedere legal, Comisia nu a fost îndreptățită să prezume (sau, de asemenea, să constate) că discuțiile (i) între neconcurenți și (ii) despre un preț neeconomic pe care niciun actor pe piață nu îl plătește aveau un scop anticoncurențial.

               În al doilea rând, Comisia ar fi greșit atunci când a reținut răspunderea reclamantei pentru o încălcare în sectorul robinetelor, ținând seama de primul motiv și de faptul că nici reclamata, nici filialele sale nu produc robinete.

               În plus, Comisia nu a stabilit la un standard juridic corespunzător existența încălcării pretinse, în special pentru că analiza probelor de către aceasta a fost greșită în Franța, în Italia și, în ceea ce privește Keramag Keramische Werke AG, în Germania, pentru care a fost considerată responsabilă reclamanta.

               În al patrulea rând, Comisia nu a demonstrat un interes în constatarea unei încălcări în Țările de Jos, care era prescrisă.

               În continuare, Comisia (i) nu a prezentat în mod corespunzător acuzațiile în comunicarea privind obiecțiunile și (ii) nu a utilizat și nu a dezvăluit probele pertinente și care pot disculpa. Aceste omisiuni de procedură aduc atingere în mod iremediabil dreptului la apărare al reclamantei.

               Ca motiv suplimentar, reclamanta nu poate fi considerată direct și individual responsabilă pentru o amendă de 9 873 060 de euro. Nu s-a dovedit că reclamanta era vinovată de cel mai mic comportament nelegal. Aceasta era responsabilă numai în calitate de societate-mamă și astfel nu poate fi responsabilă direct și individual pentru amendă. În plus, posibilitatea unei răspunderi directe și individuale nu a fost formulată în comunicarea privind obiecțiunile, ceea ce constituie o neregularitate procedurală care justifică anularea.

               În plus, reclamanta a fost considerată în mod eronat responsabilă solidar pentru acțiunile filialei sale Keramag Keramische Werke AG. Reclamanta nu deținea toate părțile sociale la Keramag Keramische Werke AG în perioada relevantă și nu era în măsură să exercite și nici nu a exercitat o influență decisivă asupra acesteia.

               În același timp, ancheta în acest caz a fost selectivă și arbitrară în sine, ținând seama de faptul că multe dintre societățile cu privire la care se afirmă că au participat la reuniunile sau la discuțiile pretins nelegale nu au fost niciodată anchetate.

               În final, cuantumul amenzii a fost nejustificat și disproporționat de mare, în special din cauza lipsei punerii în aplicare a încălcării sau a efectelor pe piață ale acesteia. Reclamanta solicită Curții să își exercite competența de fond în temeiul articolului 261 TFUE pentru a reduce amenda.


title: Cauza C-479/06: Ordonanța președintelui Curții din 19 iunie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Elenă

text:
               25.8.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 199/25

         Ordonanța președintelui Curții din 19 iunie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Elenă
   (Cauza C-479/06) (1)

   (2007/C 199/42)

      Limba de procedură: greaca

   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 326, 30.12.2006.


title: Cauza T-476/15: Hotărârea Tribunalului din 28 septembrie 2016 – European Food/EUIPO – Société des produits Nestlé (FITNESS) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de declarare a nulității — Marca Uniunii Europene verbală FITNESS — Motive absolute de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c), articolul 52 alineatul (1) litera (a) și articolul 76 din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Norma 37 litera (b) punctul (iv) și norma 50 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95 — Prezentarea unor probe pentru prima dată în fața camerei de recurs”]

text:
               7.11.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 410/17

         Hotărârea Tribunalului din 28 septembrie 2016 – European Food/EUIPO – Société des produits Nestlé (FITNESS)
   (Cauza T-476/15) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulității - Marca Uniunii Europene verbală FITNESS - Motive absolute de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c), articolul 52 alineatul (1) litera (a) și articolul 76 din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Norma 37 litera (b) punctul (iv) și norma 50 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95 - Prezentarea unor probe pentru prima dată în fața camerei de recurs”])
   (2016/C 410/23)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: European Food SA (Drăgănești, România) (reprezentant: I. Speciac, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: M. Rajh, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Société des produits Nestlé SA (Vevey, Elveția) (reprezentanți: A. Jaeger-Lenz, A. Lambrecht și S. Cobet-Nüse, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 19 iunie 2015 (cauza R 2542/2013-4), privind o procedură de declarare a nulității între European Food și Société des produits Nestlé

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia Camerei a patra de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 19 iunie 2015 (cauza R 2542/2013-4) privind o procedură de declarare a nulității între European Food și Société des produits Nestlé.

               2)

               EUIPO suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de European Food.

               3)

               Société des produits Nestlé suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 337, 12.10.2015.


title: Cauza C-426/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Symvoulio tis Epikrateias (Grecia) la 28 octombrie 2009 — Ioanni Georgiou Askoxilaki/Ypourgos Ethnikis paideias kai Thriskevmaton

text:
               30.1.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 24/22

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Symvoulio tis Epikrateias (Grecia) la 28 octombrie 2009 — Ioanni Georgiou Askoxilaki/Ypourgos Ethnikis paideias kai Thriskevmaton
   (Cauza C-426/09)
   2010/C 24/39
   Limba de procedură: greaca

      Instanța de trimitere

   Symvoulio tis Epikrateias

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Ioanni Georgiou Askoxilaki

      Pârât: Ypourgos Ethnikis paideias kai Thriskevmaton

      Întrebările preliminare

   „Termenii «experiență profesională» care figurează la articolul 4 alineatul (1) litera (b) din Directiva 89/48/CEE privind sistemul general de recunoaștere a diplomelor de învățământ superior acordate pentru formarea profesională cu durata minimă de trei ani (JO L 19, Ediție specială, 05/vol. 2, p. 76), în forma în vigoare ca urmare a modificării sale prin articolul 1 alineatul (3) din Directiva 2001/19/CE (JO L 206, Ediție specială, 05/vol. 6, p. 60) și anterioară abrogării prin articolul 62 din Directiva 2005/38/CE (JO L 255, Ediție specială, 05/vol. 8, p. 3), corespund termenilor «experiență profesională» a căror definiție este prevăzută la articolul 1 litera (e) din aceeași directivă și pot fi interpretați în sensul că desemnează o experiență ce prezintă cumulativ următoarele caracteristici: a) această experiență a fost dobândită de persoana interesată după obținerea diplomei care îi garantează accesul la o anumită profesie reglementată în statul membru de origine, b) această experiență a fost dobândită în cadrul exercitării aceleiași profesii pentru care persoana interesată a depus o cerere în temeiul Directivei 89/48/CEE (a se vedea termenii «the profession concerned», «la profession concernée» și «des betreffenden Berufs» utilizați în versiunile engleză, franceză și, respectiv, germană ale directivei) și c) activitatea profesională menționată a fost exercitată în mod legal, și anume cu respectarea termenilor și condițiilor prevăzute de legislația pertinentă a statului membru în care s-a desfășurat, astfel încât este exclusă luarea în considerare a experienței dobândite în profesia în cauză în statul membru gazdă înainte de admiterea cererii, întrucât, în statul membru gazdă, profesia în cauză nu poate fi exercitată în mod legal înainte de admiterea cererii [evident, sub rezerva aplicării articolului 5 din directivă, care permite, în anumite condiții — în vederea urmării unei formări profesionale care nu a fost urmată în statul membru de origine — exercitarea profesiei în statul membru gazdă cu asistența unui personal calificat]?”


title: Cauza C-89/07: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 11 martie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Franceză (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Locuri de muncă în administrația publică — Locuri de muncă de căpitan și de ofițer (secund de navă) pe toate vasele care arborează pavilionul unui stat membru — Cerința cetățeniei)

text:
               26.4.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 107/8

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 11 martie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Franceză
   (Cauza C-89/07) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Locuri de muncă în administrația publică - Locuri de muncă de căpitan și de ofițer (secund de navă) pe toate vasele care arborează pavilionul unui stat membru - Cerința cetățeniei)
   (2008/C 107/11)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentant: G. Rozet, agent)

      Pârâtă: Republica Franceză (reprezentanți: G. de Bergues și O. Christmann, agenți)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Articolul 39 alineatul (4) CE — Libera circulație a lucrătorilor — Exercitarea unor prerogative de autoritate publică — Condiția cetățeniei franceze pentru ocuparea funcțiilor de căpitan și de ofițer (secund de navă) pe toate vasele care arborează pavilionul francez — Incompatibilitatea cu dreptul comunitar
   Dispozitivul

               1)

               Prin menținerea în legislația sa a cerinței cetățeniei franceze pentru ocuparea funcțiilor de căpitan și de ofițer (secund de navă) pe toate vasele care arborează pavilionul francez, Republica Franceză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 39 CE.

               2)

               Obligă Republica Franceză la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 95, 28.4.2007.


title: Cauza C-11/10: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 17 februarie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Hoge Raad der Nederlanden — Țările de Jos) — Staatssecretaris van Financiën/Marishipping and Transport BV [Trimitere preliminară — Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 — Tariful vamal comun — Taxe vamale — Scutire — Substanțe farmaceutice — Componență — Restricții]

text:
               2.4.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 103/7

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 17 februarie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Hoge Raad der Nederlanden — Țările de Jos) — Staatssecretaris van Financiën/Marishipping and Transport BV
   (Cauza C-11/10) (1)

   (Trimitere preliminară - Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 - Tariful vamal comun - Taxe vamale - Scutire - Substanțe farmaceutice - Componență - Restricții)
   2011/C 103/10
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Hoge Raad der Nederlanden

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Staatssecretaris van Financiën

      Pârâtă: Marishipping and Transport BV

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Hoge Raad der Nederlanden — Țările de Jos — Belgia — Interpretarea anexei I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful Vamal Comun (JO L 256, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 4, p. 3) — Substanțe farmaceutice scutite de taxe de vamă — Substanțe care nu se prezintă în stare pură — Restricții

      Dispozitivul

   Partea I titlul II secțiunea C punctul 1 subpunctul (i) din anexa I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful vamal comun, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 2031/2001 al Comisiei din 6 august 2001 și, respectiv, prin Regulamentul nr. 1832/2002 al Comisiei din 1 august 2002, trebuie interpretată în sensul că o substanță farmaceutică ce figurează în lista substanțelor prevăzute în anexa 3 din partea a III a din aceeași anexă I, la care au fost adăugate alte substanțe, în special farmaceutice, nu mai poate beneficia de scutirea de taxe vamale care ar fi fost aplicabilă dacă o asemenea substanță s ar fi găsit în stare pură.

      (1)  JO C 80, 27.3.2010.


title: Cauza T-407/15: Acțiune introdusă la 27 iulie 2015 – Monster Energy/OAPI – Hot-Can Intellectual Property (HotoGo self-heating can technology)

text:
               21.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 311/59

         Acțiune introdusă la 27 iulie 2015 – Monster Energy/OAPI – Hot-Can Intellectual Property (HotoGo self-heating can technology)
   (Cauza T-407/15)
   (2015/C 311/64)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Monster Energy Company (Corona, Statele Unite) (reprezentant: P. Brownlow, solicitor)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Hot-Can Intellectual Property Sdn Bhd (Cheras, Malaysia)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Solicitantul: cealaltă parte din procedura care s a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: marca figurativă care cuprinde elementele verbale „HotoGo self-heating can technology” – cererea de înregistrare nr. 11 418 101

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a OAPI din 4 mai 2015 în cauza R 1028/2014-5

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               anularea deciziei diviziei de opoziție din 21 februarie 2014 în procedura de opoziție nr. B2178567;

               —

               refuzul înregistrării mărcii care a făcut obiectul opoziției;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-497/07: Ordonanța Curții (Camera a cincea) din 27 iunie 2008 — Philip Morris Products SA/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (Recurs — Marcă comunitară — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 — Marcă tridimensională reprezentând forma unui pachet de țigări — Refuzul înregistrării)

text:
               8.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 285/12

         Ordonanța Curții (Camera a cincea) din 27 iunie 2008 — Philip Morris Products SA/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   (Cauza C-497/07) (1)

   (Recurs - Marcă comunitară - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 - Marcă tridimensională reprezentând forma unui pachet de țigări - Refuzul înregistrării)
   (2008/C 285/20)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: Philip Morris Products SA) (reprezentant: T. van Innis, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Rassat, agent)
   Obiectul
   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a doua) din 12 septembrie 2007, Philip Morris Products/OAPI (T-140/06), prin care Tribunalul a respins acțiunea formulată de recurentă împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 24 februarie 2006 privind cererea sa de înregistrare ca marcă comunitară a formei unui pachet de țigări — Încălcarea articolului 4 și a articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO 1994, L 11, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 146) — Caracterul distinctiv al unei forme tridimensionale — Modalități de expresie ale acestei forme și momentul la care această expresie trebuie apreciată
   Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Philip Morris Products SA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 22, 26.1.2008.


title: Cauza C-466/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale di Trento (Italia) la 3 august 2017 – Chiara Motter/Provincia autonoma di Trento

text:
               16.10.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 347/14

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale di Trento (Italia) la 3 august 2017 – Chiara Motter/Provincia autonoma di Trento
   (Cauza C-466/17)
   (2017/C 347/18)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale di Trento

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Chiara Motter

      Pârâtă: Provincia autonoma di Trento

      Întrebările preliminare

               1)

               În scopul aplicării principiului nediscriminării prevăzut la clauza 4 din acordul-cadru, instituirea unei examinări obiective inițiale a competențelor profesionale prin intermediul unui concurs public încheiat cu succes constituie un element care se încadrează în condițiile de formare pe care instanța națională trebuie să le ia în considerare pentru a stabili dacă situația unui lucrător pe durată nedeterminată este comparabilă cu cea a unui lucrător pe durată determinată, precum și pentru a verifica dacă există un motiv obiectiv care să justifice o diferență de tratament între un lucrător pe durată nedeterminată și un lucrător pe durată determinată[?]

               2)

               Principiul nediscriminării prevăzut la clauza 4 din acordul-cadru se opune unei reglementări interne, precum cea de la articolul 485 alineatul l din Decretul legislativ nr. 297 din 16 aprilie 1994, care prevede că, în scopul stabilirii vechimii în muncă la data titularizării prin intermediul unui contract pe durată nedeterminată, luarea în considerare a serviciilor efectuate pe durată determinată este integrală în limita a patru ani, în timp ce pentru anii ulteriori se reduce cu o treime în scopuri juridice și cu două treimi în scopuri economice, pentru motivul că exercitarea unei activități pe durată determinată nu este supusă unei examinări obiective inițiale a competențelor profesionale prin intermediul unui concurs public încheiat cu succes[?]

               3)

               Principiul nediscriminării prevăzut la clauza 4 din acordul-cadru se opune unei reglementări interne, precum cea de la articolul 485 alineatul l din Decretul legislativ nr. 297 din 16 aprilie 1994, care prevede că, în scopul stabilirii vechimii în muncă la data titularizării prin intermediul unui contract pe durată nedeterminată, luarea în considerare a serviciilor efectuate pe durată determinată este integrală în limita a patru ani, în timp ce pentru anii ulteriori se reduce cu o treime în scopuri juridice și cu două treimi în scopuri economice, în scopul de a evita producerea unor discriminări inverse împotriva funcționarilor titularizați în urma reușitei la un concurs public[?]


title: Cauza T-113/07: Acțiune introdusă la 18 aprilie 2007 — Toshiba/Comisia Comunităților Europene

text:
               23.6.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 140/26

         Acțiune introdusă la 18 aprilie 2007 — Toshiba/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-113/07)
   (2007/C 140/47)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Toshiba Corp. (Tokyo, Japonia) (reprezentanți: J. MacLennan, solicitor, A. Schulz și J. Borum, lawyers)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei
   Reclamanta solicită Curții:

               —

               anularea Deciziei Comisiei din 24 ianuarie 2007 — cauza COMP/F/38.899 — Instalații de comutație cu izolație în gaz; sau

               —

               anularea deciziei Comisiei în măsura în care aceasta privește pe Toshiba; sau

               —

               modificarea articolelor 1 și 2 din decizie pentru a anula sau a reduce substanțial amenda impusă societății Toshiba; și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a cheltuielilor efectuate în legătură cu garanția bancară.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamanta a introdus o acțiune în anulare în temeiul articolului 230 CE împotriva Deciziei Comisiei din 24 ianuarie 2007 (cauza COMP/F/38.899 — Instalații de comutație cu izolație în gaz — C(2006) 6762 final), în baza căreia Comisia a constatat că reclamanta, printre alte întreprinderi, este responsabilă de încălcarea articolului 81 alineatul (1) CE și, de la 1 ianuarie 1994, și a articolului 53 din Acordul SEE în sectorul instalațiilor de comutație cu izolație în gaz (denumite în continuare „GIS”), printr-o serie de acorduri și practici concertate constând în (a) împărțirea pieței, (b) alocarea de cote și menținerea părților de piață respective, (c) alocarea de proiecte GIS individuale (trucarea ofertelor) unor producători desemnați și manipularea procedurii de cerere de ofertă pentru acele proiecte, (d) stabilirea prețurilor, (e) acorduri de încetare a acordurilor de licență cu întreprinderile care nu fac parte din înțelegere și (f) schimburi de informații sensibile privind piața. În subsidiar, reclamanta solicită anularea sau reducerea amenzilor aplicate.
   În opinia reclamantei, Comisia pare să își fi întemeiat constatările pe trei aranjamente, concluzionând cu privire la existența unei înțelegeri la nivel mondial. Chiar dacă așa ar sta lucrurile, reclamanta invocă lipsa competenței Comisiei cu privire la comportamente care ar putea restrânge concurența în afara SEE.
   Reclamanta susține că nu a fost demonstrat de către Comisie în mod suficient în drept faptul că reclamanta a luat parte la vreun acord sau practică concertată de a nu vinde în Europa, sau că furnizorii europeni de GIS au compensat societățile japoneze pentru că acestea nu au intrat pe piața europeană prin „încărcarea” proiectelor europene în cota „GQ” (1) europeană. Reclamanta mai invocă faptul că, pentru confirmare, Comisia s-a întemeiat pe dovezi deopotrivă indirecte, vagi și neconcretizate ce constau în principal din declarații orale făcute de solicitantul clemenței și, în plus, aceasta a ignorat dovezile furnizate pentru a contrazice declarațiile incriminatoare.
   În plus, în timp ce reclamanta nu neagă faptul că a făcut parte din „acordul GQ”, aceasta susține că acordul în cauză era un acord mondial care nu acoperea Europa și asupra căruia Comisia nu avea competență. Reclamanta susține că, în încercarea de a aduce reclamanta sub jurisdicția sa, Comisia a mutat obiectivul principal al evaluării juridice în întregime asupra faptului dacă existase o „înțelegere comună” (în sensul că japonezii se vor abține de la intrarea pe piața europeană, iar societățile europene se vor abține deopotrivă de a concura în Japonia) și dacă anumite proiecte europene au fost în mod sistematic raportate societăților japoneze sau „încărcate” în cota „GQ” europeană ca parte a acestei „înțelegeri comune”. Astfel, se susține că nu a fost stabilit de către Comisie că reclamanta ar trebui să fie ținută responsabilă pentru seria de încălcări la nivel european și că aceasta ar fi comis o eroare manifestă de apreciere.
   Se mai susține că decizia atacată este viciată de neregularități procedurale. În acest sens, reclamanta sugerează că dreptul său la apărare a fost compromis prin lipsa unei motivări adecvate a Comisiei, prin faptul că aceasta nu a permis accesul la probe și a denaturat probele.
   În subsidiar, reclamanta susține că, prin faptul că nu a împărțit în mod adecvat responsabilitatea între societățile europene și japoneze, Comisia a viciat metoda utilizată pentru a evalua amenzile aplicate destinatarilor deciziei. În această privință, reclamanta susține că nu au fost evaluate în mod adecvat de către Comisie nici gravitatea și nici durata încălcării și astfel aceasta a comis o discriminare nejustificată împotriva reclamantei.

      (1)  „G” semnifică „gear” și „Q”„quota”.


title: Cauza C-346/08: Acțiune introdusă la 25 iulie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord

text:
               11.10.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 260/9

         Acțiune introdusă la 25 iulie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord
   (Cauza C-346/08)
   (2008/C 260/16)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: P. Oliver și A. Alcover San Pedro, agenți)

      Pârât: Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord
   Concluziile reclamantei

               —

               Declararea faptului că, refuzând să aplice Directiva 2001/80/CE privind limitarea emisiilor în atmosferă a anumitor poluanți provenind de la instalații de ardere de dimensiuni mari (1) la Lynemouth Power Plant, Regatul Unit nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive;

               —

               obligarea Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Comisia susține că centrala electrică pe bază de cărbune de la Lynemouth, Northumberland, constituie o instalație de ardere în sensul directivei. Inițial, Regatul Unit a fost de aceeași părere, dar, în urma unei schimbări radicale de poziție, acum contestă cu tărie acest fapt.
   Dacă centrala electrică de la Lynemouth intră sub incidența directivei, după cum susține Comisia, atunci ea reprezintă, cu certitudine, o „instalație existentă”, în sensul articolului 2 punctul 10 din directivă. Părțile nu contestă că autorizația inițială de funcționare a fost acordată înainte de 1 iulie 1987. Prin urmare, în opinia Comisiei, emisiile centralei ar fi trebuit să fie reduse semnificativ până la 1 ianuarie 2008, în conformitate cu articolul 4 alineatul (3).
   Comisia susține că, întrucât directiva nu a fost aplicată centralei electrice de la Lynemouth, Regatul Unit a încălcat această directivă. Faptul că nu a redus în mod semnificativ emisiile centralei până la 1 ianuarie 2008 constituie o încălcare continuă a dreptului comunitar.

      (1)  JO L 309, p. 1, Ediție specială, 15/vol. 7, p. 210.


title: Cauza T-465/15: Ordonanța Tribunalului din 14 septembrie 2016 – Makhlouf/Consiliul

text:
               7.11.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 410/33

         Ordonanța Tribunalului din 14 septembrie 2016 – Makhlouf/Consiliul
   (Cauza T-465/15) (1)

   (2016/C 410/51)
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei a șaptea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 337, 12.10.2015.


title: Cauza F-76/14: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 17 decembrie 2015 – López Cabeza/Comisia (Funcție publică — Concurs general — Anunțul de concurs EPSO/AD/248/13 — Neînscriere pe lista de rezervă — Notă insuficientă la probele centrului de evaluare — Acțiune în anulare — Încălcarea anunțului de concurs — Nelegalitatea unei probe)

text:
               8.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 48/98

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 17 decembrie 2015 – López Cabeza/Comisia
   (Cauza F-76/14) (1)

   ((Funcție publică - Concurs general - Anunțul de concurs EPSO/AD/248/13 - Neînscriere pe lista de rezervă - Notă insuficientă la probele centrului de evaluare - Acțiune în anulare - Încălcarea anunțului de concurs - Nelegalitatea unei probe))
   (2016/C 048/113)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamant: Alfonso López Cabeza (Valladolid, Spania) (reprezentanți: G. Suárez de Castro și M. Orman, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Baquero Cruz și G. Gattinara, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei de a nu îl înscrie pe reclamant pe lista de rezervă a concursului EPSO/AD/248/13

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca fiind vădit nefondată.

               2)

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligată să suporte în totalitate cheltuielile efectuate de domnul López Cabeza.

      (1)  JO C 388, 3.11.2014, p. 30.


title: Cauza T-43/12: Acțiune introdusă la 30 ianuarie 2012 — Hamcho și Hamcho International/Consiliul

text:
               17.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 80/25

         Acțiune introdusă la 30 ianuarie 2012 — Hamcho și Hamcho International/Consiliul
   (Cauza T-43/12)
   2012/C 80/43
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamanți: Mohamad Hamcho (Damas, Siria) și Hamcho International (Damas) (reprezentant: M. Ponsard, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamanții solicită Tribunalului:

               —

               Admiterea prezentei acțiuni în procedură accelerată;

               —

               anularea, în măsura în care aceste acte îi vizează pe reclamanți:

                           —

                           Deciziei 2011/273/PESC astfel cum a fost completată și modificată până în prezent, inclusiv toate deciziile citate la punctul 17 din acțiune;

                           —

                           Regulamentului nr. 442/2011 astfel cum a fost completat și modificat până în prezent, inclusiv toate regulamentele citate la punctul 18 din acțiune;

                           —

                           Deciziei 2011/782/PESC, astfel cum a fost completată și modificată până în prezent, în special prin decizia de executare 2012/37/PESC, conform punctul 19 din acțiune;

                           —

                           Regulamentului nr. 36/2012, astfel cum a fost completat și modificat până în prezent, în special prin Regulamentul de executare nr. 55/2012, conform punctul 20 din acțiune.

               —

               anularea deciziei Consiliului inclusă în comunicarea din 21 decembrie 2011 destinată reclamanților întrucât menține includerea lor pe listele în litigiu;

               —

               obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanții invocă motive, care sunt în esență identice sau similare celor invocate în cadrul cauzei T-653/11, Jaber/Consiliul.


title: Cauza T-368/09 P: Hotărârea Tribunalului din 8 iulie 2010 — Sevenier/Comisia ( „Recurs — Funcție publică — Funcționari — Demisie — Refuzul Comisiei de a accepta retractarea demisiei și de a sesiza comisia de invaliditate — Termen de depunere a unei reclamații — Tardivitate — Lipsa unei erori scuzabile” )

text:
               28.8.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 234/35

         Hotărârea Tribunalului din 8 iulie 2010 — Sevenier/Comisia
   (Cauza T-368/09 P) (1)

   (Recurs - Funcție publică - Funcționari - Demisie - Refuzul Comisiei de a accepta retractarea demisiei și de a sesiza comisia de invaliditate - Termen de depunere a unei reclamații - Tardivitate - Lipsa unei erori scuzabile)
   2010/C 234/62
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurent: Roberto Sevenier (Paris, Franța) (reprezentanți: É. Boigelot și L. Defalque, avocați)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall și D. Martin, agenți)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Ordonanței Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera a treia) din 8 iulie 2009, pronunțată în cauza Sevenier/Comisia (F-62/08, nepublicată încă în Repertoriu), prin care se urmărește anularea acestei ordonanțe

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Domnul Roberto Sevenier suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană în cadrul prezentei proceduri.

      (1)  JO C 282, 21.11.2009.


title: Cauza C-319/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Cour administrative d'appel de Paris (Franţa) la 29 iunie 2015 – Overseas Financial Limited, Oaktree Finance Limited/Ministre de l’économie, de l’industrie et du numérique

text:
               24.8.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 279/25

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Cour administrative d'appel de Paris (Franţa) la 29 iunie 2015 – Overseas Financial Limited, Oaktree Finance Limited/Ministre de l’économie, de l’industrie et du numérique
   (Cauza C-319/15)
   (2015/C 279/31)
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour administrative d'appel de Paris

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: Overseas Financial Limited, Oaktree Finance Limited

      Pârât: Ministre de l’économie, de l’industrie et du numérique

      Întrebarea preliminară

   Dispozițiile articolului 17 din Regulamentul (UE) nr. 961/2010 al Consiliului din 25 octombrie 2010 (1) încalcă articolul 17 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și articolul 1 din Protocolul adițional nr. 1 la Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale, care protejează dreptul de proprietate, coroborate cu articolul 47 din această cartă și cu alineatul (1) al articolului 6 din convenția menționată, care garantează dreptul la executarea unei hotărâri judecătorești într-un termen rezonabil, în special în măsura în care aceste dispoziții nu prevăd posibilitatea de deblocare a fondurilor înghețate atunci când un terț se prevalează de o creanță dobândită în temeiul unei hotărâri judecătorești prin care se dispune obligarea unei persoane desemnate să facă obiectul unei măsuri de înghețare la plata unei despăgubiri în beneficiul său, pronunțată la capătul unei proceduri inițiate înainte de această desemnare și când între aceste două persoane nu există niciun raport, nici chiar indirect, în legătură cu activitățile avute în vedere de regulament?

      (1)  Regulamentul (UE) nr. 961/2010 al Consiliului din 25 octombrie 2010 privind măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 423/2007 (JO L 281, p. 1).


               25.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 334/32

         Acțiune introdusă la 17 iulie 2014 de către Autoritatea AELS de Supraveghere împotriva Islandei
   (Cauza E-13/14)
   (2014/C 334/13)
   La data de 17 iulie 2014, Autoritatea AELS de Supraveghere, reprezentată de Markus Schneider și Maria Moustakali, în calitate de agenți ai Autorității AELS de Supraveghere, Rue Belliard 35, 1040 Bruxelles, Belgia, a introdus o acțiune împotriva Islandei la Curtea de Justiție a AELS.
   Autoritatea AELS de Supraveghere solicită Curții de Justiție a AELS:

               1.

               Să declare că prin faptul că nu a adoptat și/sau notificat Autorității AELS de Supraveghere, fără întârziere, în termenul prevăzut, toate măsurile necesare pentru punerea în aplicare a actului menționat la punctul 21c din anexa XVIII la Acordul privind Spațiul Economic European (Directiva 2004/113/CE a Consiliului din 13 decembrie 2004 de aplicare a principiului egalității de tratament între femei și bărbați privind accesul la bunuri și servicii și furnizarea de bunuri și servicii), astfel cum a fost adaptat prin Protocolul 1 la Acordul privind SEE și prin Decizia nr. 147/2009 a Comitetului mixt, Islanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul actului menționat anterior și al articolului 7 din Acordul privind SEE.

               2.

               Să dispună ca Islanda să suporte cheltuielile de judecată.

      Situația de fapt și de drept și motivele invocate:

               —

               Cererea se referă la nerespectarea de către Islanda, până la data de 26 august 2013, a avizului motivat emis de Autoritatea AELS de Supraveghere la 26 iunie 2013 referitor la faptul că statul islandez nu a transpus în ordinea sa juridică națională Directiva 2004/113/CE a Comisiei din 13 decembrie 2004 de aplicare a principiului egalității de tratament între femei și bărbați privind accesul la bunuri și servicii și furnizarea de bunuri și servicii („actul”), conform dispoziției de la punctul 21c din anexa XVIII la Acordul privind Spațiul Economic European, astfel cum a fost adaptat prin Protocolul 1 la acord.

               —

               Autoritatea AELS de Supraveghere susține că Islanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 17 din act și al articolului 7 din Acordul privind SEE, prin faptul că nu a adoptat și/sau nu a notificat Autorității AELS de Supraveghere măsurile necesare pentru a pune în aplicare a actul în termenul prevăzut.


title: Cauza T-253/15: Acțiune introdusă la 21 mai 2015 – Sociedad General de Aguas de Barcelona/Comisia

text:
               27.7.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 245/36

         Acțiune introdusă la 21 mai 2015 – Sociedad General de Aguas de Barcelona/Comisia
   (Cauza T-253/15)
   (2015/C 245/42)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Sociedad General de Aguas de Barcelona, SA (Barcelona, Spania) (reprezentant: J. de Juan Casadevall, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               în subsidiar și în cazul în care pretenția principală va fi respinsă, anularea deciziei atacate în măsura în care nu limitează ordinul de recuperare la achizițiile indirecte realizate după data de 21 decembrie 2007 și nu recunoaște dreptul la aplicarea integrală a avantajului fiscal pe întreaga perioadă prevăzută la articolul 12 alineatul 5 din Decretul legislativ regal 4/2004 din 5 martie 2004 privind aprobarea textului reformat al Legii privind impozitul pe profit și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Decizia atacată în prezenta procedură este aceeași cu cea vizată în cauzele T-12/15, Banco Santander și Santusa/Comisia, și T-252/15, Ferrovial SA și alții/Comisia.
   Motivele și principalele argumente sunt analoage celor indicate în acele cauze.
   În special, se invocă o eroare de drept în aplicarea condiției referitoare la selectivitate, existența unui abuz de putere și încălcarea principiilor egalității și încrederii legitime.


title: Cauza T-86/13 P: Hotărârea Tribunalului din 25 septembrie 2014 – Grazyte/Comisia [„Recurs – Funcție publică – Agenți temporari – Remunerare – Indemnizație de expatriere – Condiție prevăzută la articolul 4 alineatul (1) litera (b) din anexa VII la statut – Perioadă de referință de 10 ani – Funcții într-o organizație internațională”]

text:
               10.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 395/43

      Hotărârea Tribunalului din 25 septembrie 2014 – Grazyte/Comisia
      (Cauza T-86/13 P) (1)

      ([„Recurs - Funcție publică - Agenți temporari - Remunerare - Indemnizație de expatriere - Condiție prevăzută la articolul 4 alineatul (1) litera (b) din anexa VII la statut - Perioadă de referință de 10 ani - Funcții într-o organizație internațională”])
      (2014/C 395/52)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Recurentă: Diana Grazyte (Utena, Lituania) (reprezentant: R. Guarino, avocat)

         Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial V. Joris, ulterior J. Currall și G. Gattinara, agenți, asistați de A. Dal Ferro, avocat)

         Obiectul

      Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera a treia) din 5 decembrie 2012, Grazyte/Comisia (F-76/11, RepFP, EU:F:2012:173), prin care se solicită anularea acestei hotărâri

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursul.

                  2)

                  Doamna Diana Grazyte suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană în cadrul prezentului recurs.

         (1)  JO C 101, 6.4.2013.