title: Cauza T-734/14: Hotărârea Tribunalului din 13 septembrie 2018 – VTB Bank/Consiliul („Politica externă și de securitate comună – Măsuri restrictive adoptate având în vedere acțiunile Rusiei de destabilizare a situației în Ucraina – Înscrierea și ulterior menținerea numelui reclamantei pe lista entităților cărora li se aplică măsuri restrictive – Eroare vădită de apreciere – Obligare de motivare – Dreptul la apărare – Dreptul la o protecţie jurisdicţională efectivă – Dreptul de proprietate – Dreptul de a desfășura o activitate economică”)

text:
               29.10.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 392/15

      Hotărârea Tribunalului din 13 septembrie 2018 – VTB Bank/Consiliul
      (Cauza T-734/14) (1)

      ((„Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive adoptate având în vedere acțiunile Rusiei de destabilizare a situației în Ucraina - Înscrierea și ulterior menținerea numelui reclamantei pe lista entităților cărora li se aplică măsuri restrictive - Eroare vădită de apreciere - Obligare de motivare - Dreptul la apărare - Dreptul la o protecţie jurisdicţională efectivă - Dreptul de proprietate - Dreptul de a desfășura o activitate economică”))
      (2018/C 392/18)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: VTB Bank PAO, fostă VTB Bank OAO (Sankt-Petersburg) (reprezentanți: J. Ruiz Calzado, avocat, C. Claypoole, solicitor, şi M. Lester, QC)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: J. P. Hix și S. Boelaert, agenți)

         Intervenientă în susținerea pârâtului: Comisia Europeană (reprezentanţi: L. Havas, T. Scharf și D. Gauci, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și prin care se solicită anularea, în primul rând, a Deciziei 2014/512/PESC a Consiliului din 31 iulie 2014 privind măsuri restrictive având în vedere acțiunile Rusiei de destabilizare a situației în Ucraina (JO 2014, L 229, p. 13), astfel cum a fost modificată prin Decizia 2014/659/PESC a Consiliului din 8 septembrie 2014 (JO 2014, L 271, p. 54) și, în al doilea rând, a Regulamentului (UE) nr. 833/2014 al Consiliului din 31 iulie 2014 privind măsuri restrictive având în vedere acțiunile Rusiei de destabilizare a situației în Ucraina (JO 2014, L 229, p. 1), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (UE) nr. 960/2014 al Consiliului din 8 septembrie 2014 (JO 2014, L 271, p. 3), în măsura în care aceste acte o privesc pe reclamantă

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă VTB Bank PAO să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de Consiliul Uniunii Europene.

                  3)

                  Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 16, 19.1.2015.


title: Cauza T-618/17: Ordonanța Tribunalului din 24 septembrie 2018 – Activa Minoristas del Popular/BCE și SRB („Acțiune în anulare — Politică economică și monetară — Adoptarea unui plan de rezoluție în privința Banco Popular Español — Acțiune în anulare — Asociație stabilită după adoptarea actului atacat — Lipsa unei afectări directe — Inadmisibilitate vădită”)

text:
               26.11.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 427/70

      Ordonanța Tribunalului din 24 septembrie 2018 – Activa Minoristas del Popular/BCE și SRB
      (Cauza T-618/17) (1)

      („Acțiune în anulare - Politică economică și monetară - Adoptarea unui plan de rezoluție în privința Banco Popular Español - Acțiune în anulare - Asociație stabilită după adoptarea actului atacat - Lipsa unei afectări directe - Inadmisibilitate vădită”)
      (2018/C 427/93)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Reclamantă: Activa Minoristas del Popular Asociación para la tutela de los inversores minoristas afectados por la resolución, supervisión y gestión del Banco Popular (Madrid, Spania) (reprezentant: C. Arredondo Díaz, avocat)

         Pârâte: Banca Centrală Europeană (reprezentanți: R. Ugena Torrejon și A. Lefterov, agenți), Comitetul unic de rezoluție (reprezentanți: inițial B. Meyring, S. Schelo, F. Málaga Diéguez, F. Fernández de Trocóniz Robles, T. Klupsch, M. Bettermann, L. Baudenbacher și S. Ianc, ulterior B. Meyring, S. Schelo, F. Málaga Diéguez, F. Fernández de Trocóniz Robles, T. Klupsch, M. Bettermann, S. Ianc și M. Rickert, avocați)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și având ca obiect anularea deciziei SRB/EES/2017/08 a SRB, din 7 iunie 2017, privind un dispozitiv de rezoluție privind Banco Popular Español, SA

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Nu mai este necesar sa se pronunțe asupra cererilor de intervenție ale Banco Santander, SA, Banco Popular Español, SA, Regatului Spaniei, Comisiei Europene și Chavela Inmuebles, SL.

                  3)

                  Obligă Activa Minoristas del Popular Asociación para la tutela de los inversores minoristas afectados por la resolución, supervisión y gestión del Banco Popular la plata cheltuielilor de judecată cu excepția celor efectuate în cererile de intervenție.

                  4)

                  Banco Santander, Banco Popular Español, Regatul Spaniei, Comisia și Chavela Inmuebles suportă propriile cheltuieli de judecată efectuate în cererile lor de intervenție.

         (1)  JO C 13, 15.1.2018.


title: Cauza T-387/16: Hotărârea Tribunalului din 18 octombrie 2018 – Terna/Comisia („Asistență financiară – Proiecte de interes comun în domeniul rețelelor transeuropene energetice – Stabilirea cuantumului final al asistenței financiare – Raport de audit care identifică neregularități – Costuri neeligibile – Obligația de motivare – Încredere legitimă – Proporționalitate”)

text:
               3.12.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 436/36

      Hotărârea Tribunalului din 18 octombrie 2018 – Terna/Comisia
      (Cauza T-387/16) (1)

      ((„Asistență financiară - Proiecte de interes comun în domeniul rețelelor transeuropene energetice - Stabilirea cuantumului final al asistenței financiare - Raport de audit care identifică neregularități - Costuri neeligibile - Obligația de motivare - Încredere legitimă - Proporționalitate”))
      (2018/C 436/49)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Reclamantă: Terna – Rete elettrica nazionale SpA (Roma, Italia) (reprezentanți: A. Police, L. Di Via, F. Degni, F. Covone și D. Carria, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: O. Beynet, L. Di Paolo, A. Tokár și G. Gattinara, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE privind anularea scrisorilor din 6 iulie 2015, din 23 mai 2016 și din 14 iunie 2016 ale Comisiei referitoare la anumite costuri suportate în cadrul a două proiecte în domeniul rețelelor transeuropene energetice (Proiectele 209-E255/09-ENER/09/TEN E-S 12.564583 și 2007-E221/07/2007-TREN/07TEN E-S 07.91403) ca urmare a asistenței financiare acordate de Comisie reclamantei

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă societatea Terna – Rete elettrica nazionale SpA să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană.

         (1)  JO C 326, 5.9.2016.


title: Cauza T-788/17: Hotărârea Tribunalului din 17 octombrie 2018 – Szabados/EUIPO – Sociedad Española de Neumología y Cirugía Torácica (Separ) (MicroSepar) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale MicroSepar – Marca Uniunii Europene figurativă anterioară SeparSolidaria – Motiv relativ de refuz – Risc de confuzie – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]

text:
               3.12.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 436/49

      Hotărârea Tribunalului din 17 octombrie 2018 – Szabados/EUIPO – Sociedad Española de Neumología y Cirugía Torácica (Separ) (MicroSepar)
      (Cauza T-788/17) (1)

      ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale MicroSepar - Marca Uniunii Europene figurativă anterioară SeparSolidaria - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”])
      (2018/C 436/69)
      Limba de procedură: germana

         Părţile

         Reclamant: Andreas Szabados (Grünwald, Germania) (reprezentant: S. Wobst, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanţi: D. Hanf și D. Walicka, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Sociedad Española de Neumología y Cirugía Torácica (Separ) (Barcelona, Spania)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 21 septembrie 2017 (cauza R 2420/2016–1), privind o procedură de opoziție între domnul Andreas Szabados și Sociedad Española de Neumología y Cirugía Torácica.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Îl obligă pe domnul Andreas Szabados la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 32, 29.1.2018.


title: Cauza T-518/16: Hotărârea Tribunalului din 4 decembrie 2018 – Carreras Sequeros și alții/Comisia („Funcție publică – Funcționari și agenți contractuali – Reforma statutului de la 1 ianuarie 2014 – Articolul 6 din anexa X la statut – Noi dispoziții privind concediul anual aplicabile funcționarilor repartizați într-o țară terță – Excepţie de nelegalitate – Finalitatea concediului anual”)

text:
               4.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/23

      Hotărârea Tribunalului din 4 decembrie 2018 – Carreras Sequeros și alții/Comisia
      (Cauza T-518/16) (1)

      ((„Funcție publică - Funcționari și agenți contractuali - Reforma statutului de la 1 ianuarie 2014 - Articolul 6 din anexa X la statut - Noi dispoziții privind concediul anual aplicabile funcționarilor repartizați într-o țară terță - Excepţie de nelegalitate - Finalitatea concediului anual”))
      (2019/C 44/28)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamanți: Francisco Carreras Sequeros (Addis-Abeba, Etiopia) și alți 5 reclamanți ale căror nume figurează în anexa la hotărâre (reprezentanți: S. Orlandi și T. Martin, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial J. Currall și G. Gattinara, ulterior G. Gattinara și A.-C. Simon, agenți)

         Interveniente în susținerea pârâtei: Parlamentul European (reprezentanţi: J. Steele și E. Taneva, agenți) și Consiliul Uniunii Europene (reprezentanţi: inițial M. Bauer și M. Veiga, ulterior M. Bauer și R. Meyer, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE prin care se solicită anularea deciziilor de reducere a numărului de zile de concediu anual ale reclamanților începând cu anul 2014

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează deciziile privind reducerea în anul 2014 a numărului de zile de concediu anual ale domnului Francisco Carreras Sequeros și ale celorlalți funcționari sau agenți ai Comisiei Europene ale căror nume figurează în anexă.

                  2)

                  Obligă Comisia să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de domnul Francisco Carreras Sequeros și de ceilalți funcționari sau agenți ai Comisiei ale căror nume figurează în anexă.

                  3)

                  Parlamentul European și Consiliului Uniunii Europene suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 7, 12.1.2015 (cauză înregistrată inițial la Tribunalul Funcției Publice a Uniunii Europene sub numărul F-88/14 și transferată la Tribunalul Uniunii Europene la 1.9.2016)


title: Cauza T-98/18: Hotărârea Tribunalului din 13 decembrie 2018 – Multifit/EUIPO (MULTIFIT) [„Marcă a Uniunii Europene – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale MULTIFIT – Motiv absolut de refuz – Lipsa caracterului distinctiv – Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”]

text:
               4.3.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 82/56

      Hotărârea Tribunalului din 13 decembrie 2018 – Multifit/EUIPO (MULTIFIT)
      (Cauza T-98/18) (1)

      ([„Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale MULTIFIT - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”])
      (2019/C 82/67)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Multifit Tiernahrungs GmbH (Krefeld, Germania) (reprezentanți: N. Weber și L. Thiel, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: A. Sesma Merino, D. Walicka, M. Fischer și M. Eberl, agenți)

         Obiectul

      Acţiune formulată împotriva deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 15 noiembrie 2017 (cauza R 846/2017-1), privind o cerere de înregistrare a semnului verbal MULTIFIT ca marcă a Uniunii Europene

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acţiunea.

                  2)

                  Obligă Multifit Tiernahrungs GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 134, 16.4.2018.


title: Cauza C-430/17: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 23 ianuarie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesgerichtshof – Germania) – Walbusch Walter Busch GmbH & Co. KG/Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs Frankfurt am Main eV [Trimitere preliminară – Protecția consumatorilor – Directiva 2011/83/UE – Contracte la distanță – Articolul 6 alineatul (1) litera (h) – Obligația de informare cu privire la dreptul de retragere – Articolul 8 alineatul (4) – Contract încheiat printr-un mijloc de comunicare la distanță ce permite un spațiu sau un timp limitat pentru afișarea informației – Noțiunea „constrângeri de spațiu sau de timp pentru prezentarea de informații” – Pliant inclus într-o publicație periodică – Carte poștală de comandă ce conține un hyperlink pentru a accesa informații cu privire la dreptul de retragere]

text:
               11.3.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 93/13

      Hotărârea Curții (Camera a treia) din 23 ianuarie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesgerichtshof – Germania) – Walbusch Walter Busch GmbH & Co. KG/Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs Frankfurt am Main eV
      (Cauza C-430/17) (1)

      ([Trimitere preliminară - Protecția consumatorilor - Directiva 2011/83/UE - Contracte la distanță - Articolul 6 alineatul (1) litera (h) - Obligația de informare cu privire la dreptul de retragere - Articolul 8 alineatul (4) - Contract încheiat printr-un mijloc de comunicare la distanță ce permite un spațiu sau un timp limitat pentru afișarea informației - Noțiunea „constrângeri de spațiu sau de timp pentru prezentarea de informații” - Pliant inclus într-o publicație periodică - Carte poștală de comandă ce conține un hyperlink pentru a accesa informații cu privire la dreptul de retragere])
      (2019/C 93/16)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Bundesgerichtshof

         Părțile din procedura principală

         Recurentă: Walbusch Walter Busch GmbH & Co. KG

         Intimată: Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs Frankfurt am Main eV

         Dispozitivul

      Pentru a aprecia dacă, într-un caz concret, mijlocul de comunicare permite un spațiu sau un timp limitat pentru afișarea informației, în sensul articolului 8 alineatul (4) din Directiva 2011/83/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 25 octombrie 2011 privind drepturile consumatorilor, de modificare a Directivei 93/13/CEE a Consiliului și a Directivei 1999/44/CE a Parlamentului European și a Consiliului și de abrogare a Directivei 85/577/CEE a Consiliului și a Directivei 97/7/CE a Parlamentului European și a Consiliului, trebuie să se țină cont de toate caracteristicile tehnice ale comunicării comerciale ale comerciantului. În această privință, instanța de trimitere are obligația să verifice dacă toate informațiile menționate la articolul 6 alineatul (1) din această directivă ar putea fi afișate în mod obiectiv în cadrul acestei comunicări, ținând seama de spațiul și de timpul ocupate de comunicarea informației și de dimensiunea minimă a caracterelor tipărite care ar fi adecvată pentru consumatorul mediu, care este destinatarul comunicării respective.
      Articolul 6 alineatul (1) litera (h) și articolul 8 alineatul (4) din Directiva 2011/83 trebuie interpretate în sensul că, în cazul în care contractul este încheiat printr-un mijloc de comunicare la distanță ce permite un spațiu sau un timp limitat pentru afișarea informației și atunci când există dreptul de retragere, comerciantul este obligat să furnizeze consumatorului, pe baza mijlocului de comunicare în discuție și înainte de încheierea contractului, informațiile privind condițiile, termenele și procedurile de exercitare a acestui drept. Într-un astfel de caz, comerciantul respectiv trebuie să furnizeze consumatorului într-un limbaj clar și inteligibil modelul de formular de retragere care figurează în anexa I partea B la această directivă, printr-o altă sursă.

         (1)  JO C 347, 16.10.2017.


title: Cauza T-881/16: Hotărârea Tribunalului din 15 ianuarie 2019 – HJ/EMA [„Funcție publică – Agenți temporari – Inadmisibilitate parțială – Cerere de emitere a unei somații – Accesul funcționarilor la dosarul individual – Articolul 26 și articolul 26a din Statut – Acces la documente – Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 – Dosar individual pus la dispoziția tuturor membrilor personalului EMA – Protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal de către instituțiile și organele Uniunii – Răspundere – Prejudiciu moral”]

text:
               11.3.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 93/47

      Hotărârea Tribunalului din 15 ianuarie 2019 – HJ/EMA
      (Cauza T-881/16) (1)

      ([„Funcție publică - Agenți temporari - Inadmisibilitate parțială - Cerere de emitere a unei somații - Accesul funcționarilor la dosarul individual - Articolul 26 și articolul 26a din Statut - Acces la documente - Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 - Dosar individual pus la dispoziția tuturor membrilor personalului EMA - Protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal de către instituțiile și organele Uniunii - Răspundere - Prejudiciu moral”])
      (2019/C 93/58)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: HJ (reprezentanți: L. Levi și A. Blot, avocați)

         Pârâtă: Agenția Europeană pentru Medicamente (reprezentanți: I. Ratescu și F. Cooney, agenți, asistați de S. Orlandi și T. Martin, avocați)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE și având ca obiect, pe de o parte, repararea prejudiciului moral pe care reclamanta pretinde că l-ar fi suferit în urma divulgării dosarului său individual către toți membrii personalului EMA și, pe de altă parte, retragerea a două documente din acest dosar.

         Dispozitivul

                  1)

                  Obligă Agenția Europeană pentru Medicamente (EMA) la plata către HJ a unui un euro simbolic cu titlu de despăgubire pentru prejudiciul moral suferit.

                  2)

                  Respinge acțiunea în rest.

                  3)

                  EMA suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de HJ.

         (1)  JO C 46, 13.2.2017.


title: Cauza T-31/19: Acțiune introdusă la 15 ianuarie 2019 – AF/FRA

text:
               18.3.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 103/50

      Acțiune introdusă la 15 ianuarie 2019 – AF/FRA
      (Cauza T-31/19)
      (2019/C 103/65)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: AF (reprezentanți:: L. Levi și N. Flandin, avocați)

         Pârâtă: Agenția pentru Drepturi Fundamentale a Uniunii Europene (FRA)

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei pârâtei din 9 mai 2018 de stabilire a unei liste a agenților temporari eligibili pentru exercițiul de reîncadrare 2017, în care nu figurează numele reclamantei;

                  —

                  dacă este cazul, anularea de asemenea a deciziei FRA primite de reclamantă la 5 octombrie 2018 prin care a fost respinsă contestația formulată de aceasta împotriva deciziei din 9 mai 2017 menționate mai sus;

                  —

                  obligarea la repararea prejudiciului material suferit de reclamantă;

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

                  1.

                  Primul motiv se întemeiază pe încălcarea articolului 54 din Regimul aplicabil celorlalți agenți ai Uniunii Europene (denumit în continuare „RAA”), precum și a articolului 30 din anexa XIII la statut și a articolului 3 din Decizia Consiliului de administrație al FRA nr. 2016/01 de stabilire a dispozițiilor generale de punere în aplicare în ceea ce privește articolul 54 din RAA.

                  2.

                  Al doilea motiv se întemeiază pe încălcarea dreptului la bună administrare prevăzut la articolul 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

                  3.

                  Al treilea motiv se întemeiază pe încălcarea principiilor securității juridice și încrederii legitime.


title: Cauza T-811/17: Acțiune introdusă la 12 decembrie 2017 – Classic Media/EUIPO – Pirelli Tyre (CLASSIC DRIVER)

text:
               12.2.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 52/38

      Acțiune introdusă la 12 decembrie 2017 – Classic Media/EUIPO – Pirelli Tyre (CLASSIC DRIVER)
   (Cauza T-811/17)
   (2018/C 052/50)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Classic Media AG (Zug, Elveția) (reprezentant: A. Masberg, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Pirelli Tyre SpA (Milano, Italia)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană a mărcii verbale „CLASSIC DRIVER”/înregistrarea internațională nr. 1 108 587

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 3 octombrie 2017 în cauza R 59/2017-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               respingerea opoziției și obligarea opozantei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) din Regulamentul nr. 207/2009.


               22.2.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 67/13

         Acțiune introdusă la 21 decembrie 2017 de către Autoritatea AELS de Supraveghere împotriva Islandei
   (Cauza E-14/17)
   (2018/C 67/13)
   La data de 21 decembrie 2017, Autoritatea AELS de Supraveghere, reprezentată de Carsten Zatschler, Catherine Howdle și Ingibjörg Ólöf Vilhjálmsdóttir, în calitate de agenți ai Autorității AELS de Supraveghere, 35 Rue Belliard, 1040 Bruxelles, Belgia, a introdus o acțiune împotriva Islandei la Curtea de Justiție a AELS.
   Autoritatea AELS de Supraveghere solicită Curții de Justiție a AELS:

               1.

               să declare că Islanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 7 din Acordul privind SEE deoarece nu a transpus în ordinea sa juridică internă actul menționat la punctul 31bbb din anexa IX la Acordul privind SEE [Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 447/2013 al Comisiei din 15 mai 2013 de stabilire a procedurii pentru AFIA care optează să intre sub incidența Directivei 2011/61/UE a Parlamentului European și a Consiliului], astfel cum a fost adaptat prin Protocolul 1 la Acordul privind SEE;

               2.

               să dispună suportarea cheltuielilor de judecată de către Islanda.

         Situația de fapt și de drept și motivele invocate:

               —

               Cererea se referă la nerespectarea de către Islanda, până la data de 12 septembrie 2017, a avizului motivat emis de Autoritatea AELS de Supraveghere la 12 iulie 2017 referitor la faptul că acest stat nu a transpus în ordinea sa juridică Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 447/2013 al Comisiei din 15 mai 2013 de stabilire a procedurii pentru AFIA care optează să intre sub incidența Directivei 2011/61/UE a Parlamentului European și a Consiliului, menționat la punctul 31bbb din anexa IX la Acordul privind Spațiul Economic European și astfel cum a fost adaptat la acord prin Protocolul 1 la acesta („actul”).

               —

               Autoritatea AELS de Supraveghere susține că, prin faptul că nu a adoptat, în termenul prevăzut, măsurile necesare pentru transpunerea actului menționat, Islanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 7 din Acordul privind SEE.


               22.2.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 67/10

         Acțiune introdusă la 20 decembrie 2017 de către Autoritatea AELS de Supraveghere împotriva Islandei
   (Cauza E-11/17)
   (2018/C 67/10)
   La data de 20 decembrie 2017, Autoritatea AELS de Supraveghere, reprezentată de Carsten Zatschler, Catherine Howdle și Ingibjörg Ólöf Vilhjálmsdóttir, în calitate de agenți ai Autorității AELS de Supraveghere, 35 Rue Belliard, 1040 Bruxelles, Belgia, a introdus o acțiune împotriva Islandei la Curtea de Justiție a AELS.
   Autoritatea AELS de Supraveghere solicită Curții de Justiție a AELS:

               1.

               să declare că Islanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul actului menționat la punctele 30, 31bb, 31eb, 31i și 31d din anexa IX la Acordul privind SEE [Directiva 2011/61/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 8 iunie 2011 privind administratorii fondurilor de investiții alternative și de modificare a Directivelor 2003/41/CE și 2009/65/CE și a Regulamentelor (CE) nr. 1060/2009 și (UE) nr. 1095/2010], astfel cum a fost adaptat prin Protocolul 1 la Acordul privind SEE, și în temeiul articolului 7 din acord, deoarece nu a adoptat măsurile necesare pentru transpunerea actului menționat până la termenul prevăzut și/sau deoarece nu a informat Autoritatea AELS de Supraveghere cu privire la măsurile pe care le-a adoptat pentru a pune în aplicare actul;

               2.

               să dispună suportarea cheltuielilor de judecată de către Islanda.

         Situația de fapt și de drept și motivele invocate

               —

               Cererea se referă la nerespectarea de către Islanda, până la data de 12 septembrie 2017, a avizului motivat emis de Autoritatea AELS de Supraveghere la 12 iulie 2017 referitor la faptul că acest stat nu a transpus în ordinea sa juridică Directiva 2011/61/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 8 iunie 2011 privind administratorii fondurilor de investiții alternative și de modificare a Directivelor 2003/41/CE și 2009/65/CE și a Regulamentelor (CE) nr. 1060/2009 și (UE) nr. 1095/2010, menționată la punctele 30, 31bb, 31eb, 31i și 31d din anexa IX la Acordul privind Spațiul Economic European și astfel cum a fost adaptată la acord prin Protocolul 1 la acesta („actul”).

               —

               Autoritatea AELS de Supraveghere susține că, prin faptul că nu a adoptat, în termenul prevăzut, măsurile necesare pentru transpunerea actului menționat, Islanda nu și-a respectat obligațiile care îi revin în temeiul actului și al articolului 7 din Acordul privind SEE.


               22.2.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 67/14

         Acțiune introdusă la 21 decembrie 2017 de către Autoritatea AELS de Supraveghere împotriva Islandei
   (Cauza E-15/17)
   (2018/C 67/14)
   La data de 21 decembrie 2017, Autoritatea AELS de Supraveghere, reprezentată de Carsten Zatschler, Catherine Howdle și Ingibjörg Ólöf Vilhjálmsdóttir, în calitate de agenți ai Autorității AELS de Supraveghere, 35 Rue Belliard, 1040 Bruxelles, Belgia, a introdus o acțiune împotriva Islandei la Curtea de Justiție a AELS.
   Autoritatea AELS de Supraveghere solicită Curții de Justiție a AELS:

               1.

               să declare că Islanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 7 din Acordul privind SEE deoarece nu a transpus în ordinea sa juridică internă actul menționat la punctul 31bbd din anexa IX la acordul respectiv [Regulamentul delegat (UE) nr. 694/2014 al Comisiei din 17 decembrie 2013 de completare a Directivei 2011/61/UE a Parlamentului European și a Consiliului în ceea ce privește standardele tehnice de reglementare care stabilesc tipurile de administratori ai fondurilor de investiții alternative], astfel cum a fost adaptat prin Protocolul 1 la Acordul privind SEE;

               2.

               să dispună suportarea cheltuielilor de judecată de către Islanda.

         Situația de fapt și de drept și motivele invocate

               —

               Cererea se referă la nerespectarea de către Islanda, până la data de 12 septembrie 2017, a avizului motivat emis de Autoritatea AELS de Supraveghere la 12 iulie 2017 referitor la faptul că acest stat nu a transpus în ordinea sa juridică națională Regulamentul delegat (UE) nr. 694/2014 al Comisiei din 17 decembrie 2013 de completare a Directivei 2011/61/UE a Parlamentului European și a Consiliului în ceea ce privește standardele tehnice de reglementare care stabilesc tipurile de administratori ai fondurilor de investiții alternative, menționat la punctul 31bbd din anexa IX la Acordul privind Spațiul Economic European și astfel cum a fost adaptat la acord prin Protocolul 1 la acesta („actul”).

               —

               Autoritatea AELS de Supraveghere susține că, prin faptul că nu a adoptat, în termenul prevăzut, măsurile necesare pentru transpunerea actului menționat, Islanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 7 din Acordul privind SEE.


title: Cauza C-380/16: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 8 februarie 2018 – Comisia Europeană/Republica Federală Germania [Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Fiscalitate — Taxa pe valoarea adăugată (TVA) — Directiva 2006/112/CE — Articolul 73 — Baza de impozitare — Articolele 306-310 — Regimul special pentru agențiile de turism — Excluderea din acest regim a vânzărilor efectuate către întreprinderi persoane impozabile — Stabilirea globală a bazei de impozitare pentru o perioadă determinată — Incompatibilitate]

text:
               9.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 123/3

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 8 februarie 2018 – Comisia Europeană/Republica Federală Germania
   (Cauza C-380/16) (1)

   ([Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Fiscalitate - Taxa pe valoarea adăugată (TVA) - Directiva 2006/112/CE - Articolul 73 - Baza de impozitare - Articolele 306-310 - Regimul special pentru agențiile de turism - Excluderea din acest regim a vânzărilor efectuate către întreprinderi persoane impozabile - Stabilirea globală a bazei de impozitare pentru o perioadă determinată - Incompatibilitate])
   (2018/C 123/04)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: M. Owsiany-Hornung și M. Wasmeier, agenți)

      Pârâtă: Republica Federală Germania (reprezentanți: T. Henze și R. Kanitz, agenți)

      Intervenient în susținerea pârâtei: Regatul Țărilor de Jos (reprezentanți: M. K. Bulterman, C. S. Schillemans și B. Koopman, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Prin excluderea din regimul special al taxei pe valoarea adăugată aplicabil agențiilor de turism a serviciilor de călătorie furnizate unor persoane impozabile care le utilizează în scop profesional și prin autorizarea agențiilor de turism, în măsura în care sunt supuse regimului menționat, să stabilească baza de impozitare a taxei pe valoarea adăugată în mod global pentru grupuri de servicii sau pentru toate serviciile furnizate în cursul unei perioade fiscale, Republica Federală Germania nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 73 și 306-310 din Directiva 2016/112/CE a Consiliului privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată.

               2)

               Obligă Republica Federală Germania la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 314, 29.8.2016.


title: Cauza T-210/17: Hotărârea Tribunalului din 22 februarie 2018 – International Gaming Projects/ EUIPO – Zitro IP (TRIPLE TURBO) („Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii figurative a Uniunii Europene TRIPLE TURBO — Marca figurativă anterioară a Uniunii Europene TURBO — Motiv relativ de refuz — Lipsa unui risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”)

text:
               9.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 123/19

         Hotărârea Tribunalului din 22 februarie 2018 – International Gaming Projects/ EUIPO – Zitro IP (TRIPLE TURBO)
   (Cauza T-210/17) (1)

   ((„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii figurative a Uniunii Europene TRIPLE TURBO - Marca figurativă anterioară a Uniunii Europene TURBO - Motiv relativ de refuz - Lipsa unui risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”))
   (2018/C 123/26)
   Limba de procedură: spaniola

      Părţile

      Reclamantă: International Gaming Projects Ltd (Qormi, Malta) (reprezentant: J. Crespo Carrillo, agent)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: J. Crespo Carrillo, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Zitro IP Sàrl (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentant: A. Canela Giménez, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 8 februarie 2017 (cauza R 119/2016-4) privind o procedură de opoziție între Zitro IP și International Gaming Projects

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia Camerei a patra de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 8 februarie 2017 (cauza R 119/2016-4).

               2)

               EUIPO suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de International Gaming Projects Ltd.

               3)

               Zitro IP Sàrl suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 161, 22.05.2017.


title: Cauza T-222/16: Hotărârea Tribunalului din 27 februarie 2018 – Hansen Medical/EUIPO – Covidien (MAGELLAN) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de decădere — Marca Uniunii Europene verbală MAGELLAN — Utilizare serioasă — Sarcina probei — Articolul 15 și articolul 51 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenite articolul 18 și articolul 58 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (UE) nr. 2017/1001] — Neregularitate procedurală comisă de divizia de anulare — Obligația de motivare — Articolul 75 din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 94 din Regulamentul nr. 2017/1001] — Procedură orală — Articolul 77 din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 96 din Regulamentul nr. 2017/1001]”]

text:
               16.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 134/19

         Hotărârea Tribunalului din 27 februarie 2018 – Hansen Medical/EUIPO – Covidien (MAGELLAN)
   (Cauza T-222/16) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de decădere - Marca Uniunii Europene verbală MAGELLAN - Utilizare serioasă - Sarcina probei - Articolul 15 și articolul 51 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenite articolul 18 și articolul 58 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (UE) nr. 2017/1001] - Neregularitate procedurală comisă de divizia de anulare - Obligația de motivare - Articolul 75 din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 94 din Regulamentul nr. 2017/1001] - Procedură orală - Articolul 77 din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 96 din Regulamentul nr. 2017/1001]”])
   (2018/C 134/25)
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: Hansen Medical, Inc. (Mountain View, California, Statele Unite) (reprezentanţi: R. Kunze, G. Würtenberger și T. Wittmann, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanţi: D. Gája și D. Walicka, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Covidien AG (Neuhausen am Rheinfall, Elveția) (reprezentanţi: R. Ingerl și D. Wiedemann, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 3 februarie 2016 (cauzele R 3092/2014-2 și R 3118/2014-2) privind o procedură de decădere între Hansen Medical și Covidien.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Hansen Medical, Inc. la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 270, 25.7.2016.


title: Cauza T-104/18: Acțiune introdusă la 22 februarie 2018 – Fundación Tecnalia Research & Innovation/REA

text:
               16.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 134/36

         Acțiune introdusă la 22 februarie 2018 – Fundación Tecnalia Research & Innovation/REA
   (Cauza T-104/18)
   (2018/C 134/52)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Fundación Tecnalia Research & Innovation (Donostia-San Sebastián, Spania) (reprezentanți: P. Palacios Pesquera și M. Rius Coma, avocați)

      Pârâtă: Agenția Executivă pentru Cercetare (REA)

      Concluziile

               —

               admiterea prezentei cereri și a motivelor din cuprinsul acesteia;

               —

               admiterea motivelor invocate în această cerere și, în consecință, anularea deciziei atacate, constatându-se faptul că nu se impune rambursarea sumelor corespunzătoare sarcinilor executate de TECNALIA;

               —

               obligarea REA la plata cheltuielilor de judecată efectuate în prezenta procedură.

      Motivele și principalele argumente

   Prezenta cerere introductivă este îndreptată împotriva deciziei adoptate la finalul procedurii contradictorii de recuperare financiară cu privire la proiectul FP7-SME-2013-605879-FOODWATCH grant agreement. La originea deciziei de reziliere a acordului de grant privind proiectul FoodWatch se află presupusa omisiune de informare a reclamantei cu privire la existența proiectului BreadGuard care, în opinia REA, prezenta puternice asemănări cu proiectul FoodWatch în termeni de obiective, de metodologie de lucru și de rezultate așteptate.
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe nemotivarea deciziei atacate, prin neluarea în considerare a elementelor dezincriminatoare evidențiate de TECNALIA în cursul procedurii contradictorii de investigare.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea conținutului anexei II la acordul de grant aferent proiectului FoodWatch, întrucât reclamanta nu a comunicat identitatea experților independenți care au semnat rapoartele de expertiză pe care se bazează decizia atacată, împiedicând astfel recuzarea acestora de către TECNALIA.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului răspunderii personale, întrucât reclamanta nu a luat în considerare gradul de participare al TECNALIA la săvârșirea faptelor imputate.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului legalității, având în vedere corecta executare a proiectelor și inexistența unei încălcări sau a unei neîndepliniri de către TECNALIA a angajamentelor asumate.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului proporționalității, întrucât nu a fost luat în considerare gradul de vinovăție al fiecăruia dintre participanți în ceea ce privește comportamentul imputat.


title: Cauza T-766/16 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 22 martie 2018 – Hércules Club de Fútbol/Comisia („Măsuri provizorii — Ajutoare de stat — Ajutoare acordate de Spania în favoarea anumitor cluburi de fotbal profesionist — Garanție publică acordată de o entitate publică — Decizie prin care ajutoarele sunt declarate incompatibile cu piața internă — Cerere de suspendare a executării — Lipsa urgenței”)

text:
               28.5.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 182/22

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 22 martie 2018 – Hércules Club de Fútbol/Comisia
   (Cauza T-766/16 R)
   ((„Măsuri provizorii - Ajutoare de stat - Ajutoare acordate de Spania în favoarea anumitor cluburi de fotbal profesionist - Garanție publică acordată de o entitate publică - Decizie prin care ajutoarele sunt declarate incompatibile cu piața internă - Cerere de suspendare a executării - Lipsa urgenței”))
   (2018/C 182/25)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Hércules Club de Fútbol, SAD (Alicante, Spania) (reprezentanți: S. Rating și Y. Martínez Mata, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Luengo, B. Stromsky și P. Němečková, agenți)

      Intervenient în susținerea reclamantei: Regatul Spaniei (reprezentant: A. Gavela Llopis, agent)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolele 278 și 279 TFUE prin care se solicită suspendarea executării Deciziei (UE) 2017/365 a Comisiei din 4 iulie 2016 privind ajutorul de stat SA.36387 (2013/C) (ex 2013/NN) (ex 2013/CP) acordat de Spania în favoarea Valencia Club de Fútbol, a Hércules Club de Fútbol, SAD și a Elche Club de Fútbol, SAD (JO 2017, L 55, p. 12)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2)

               Revocă Ordonanța din 11 noiembrie 2016, Hércules Club de Fútbol/Commission (T-766/16 R).

               3)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza T-161/18: Acțiune introdusă la 5 martie 2018 – Braesch și alții/Comisia

text:
               4.6.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 190/31

         Acțiune introdusă la 5 martie 2018 – Braesch și alții/Comisia
   (Cauza T-161/18)
   (2018/C 190/54)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamanți: Anthony Braesch (Luxemburg, Luxemburg), Trinity Investments DAC (Dublin, Irlanda), Bybrook Capital Master Fund LP (Grand Cayman, Insulele Cayman), Bybrook Capital Hazelton Master Fund LP (Grand Cayman), Bybrook Capital Badminton Fund LP (Grand Cayman) (reprezentanți: M. Siragusa, A. Champsaur, G. Faella și L. Prosperetti, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanții solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei C(2017) 4690 final a Comisiei din 4 iulie 2017 (1), în cauza SA.47677 (2017/N);

               —

               cu titlu subsidiar, anularea acestei decizii în măsura în care se referă la instrumentele FRESH (2);

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată și a celorlalte cheltuieli efectuate de reclamanți în legătură cu litigiul;

               —

               luarea oricăror alte măsuri pe care Tribunalul le va considera necesare, inclusiv a unor măsuri de organizare a procedurii în temeiul articolului 89 alineatul (3) și/sau a unor măsuri de cercetare judecătorească în temeiul articolului 91 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul de procedură al Tribunalului.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanții invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv este întemeiat pe faptul că Comisia a aprobat în mod nelegal măsuri de repartizare a sarcinilor în cadrul unei recapitalizări preventive, cu încălcarea articolelor 18 și 21 din Regulamentul (UE) nr. 806/2014 (3) (nemotivare).

               2.

               Al doilea motiv este întemeiat pe faptul că Comisia a solicitat în mod nelegal anularea contractelor FRESH (eroare vădită de drept și de fapt comisă cu nerespectarea Comunicării din 2013 privind sectorul bancar (4); încălcarea principiilor protecției încrederii legitime și egalității de tratament; nemotivare).

               3.

               Al treilea motiv este întemeiat pe faptul că decizia atacată discriminează deținătorii de instrumente FRESH [încălcarea dreptului la egalitate de tratament consacrat la articolele 20 și 21 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (denumită în continuare „carta”), precum și la articolul 14 din Convenția pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale (denumită în continuare „CEDO”) și în Protocolul nr. 12 la CEDO; eroare vădită de apreciere; nemotivare].

               4.

               Al patrulea motiv este întemeiat pe faptul că decizia atacată nu respectă dreptul de proprietate al deținătorilor de instrumente FRESH (încălcarea dreptului de proprietate consacrat la articolul 17 din cartă și la articolul 1 din Protocolul nr. 1 la CEDO; nemotivare).

               5.

               Al cincilea motiv este întemeiat pe faptul că Comisia nu a deschis procedura oficială de investigare deși au existat îndoieli serioase cu privire la compatibilitatea măsurilor cu dreptul Uniunii (încălcarea articolului 108 alineatele (2) și (3) TFUE; încălcarea articolului 4 alineatele (3) și (4) din Regulamentul (UE) 2015/1589 (5); eroare vădită de apreciere; nemotivare).

      (1)  JO 2018, C 40, p. 7.

      (2)  Floating Rate Equity-linked Subordinated Hybrid, un tip de obligațiuni.

      (3)  Regulamentul (UE) nr. 806/2014 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 iulie 2014 de stabilire a unor norme uniforme și a unei proceduri uniforme de rezoluție a instituțiilor de credit și a anumitor firme de investiții în cadrul unui mecanism unic de rezoluție și al unui fond unic de rezoluție și de modificare a Regulamentului (UE) nr. 1093/2010 (JO 2014, L 225, p. 1).

      (4)  Comunicarea Comisiei privind aplicarea, de la 1 august 2013, a normelor privind ajutoarele de stat pentru măsurile de sprijin în favoarea băncilor în contextul crizei financiare („Comunicarea privind sectorul bancar”) (JO 2013, C 216, p. 1).

      (5)  Regulamentul (UE) 2015/1589 al Consiliului din 13 iulie 2015 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 108 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (JO 2015, L 248, p. 9).


title: Cauza C-206/17: Ordonanța președintelui Camerei întâi a Curții din 7 februarie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesverwaltungsgericht – Germania) – Heinrich Denker/Gemeinde Thedinghausen, cu participarea: Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht

text:
               4.6.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 190/19

         Ordonanța președintelui Camerei întâi a Curții din 7 februarie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesverwaltungsgericht – Germania) – Heinrich Denker/Gemeinde Thedinghausen, cu participarea: Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht
   (Cauza C-206/17) (1)

   (2018/C 190/30)
   Limba de procedură: germana
   Președintele Camerei întîi a Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 249, 31.7.2017.


201806150551955122018/C 231/542872018TC23120180702RO01ROINFO_JUDICIAL20180504424211Cauza T-287/18: Acțiune introdusă la 4 mai 2018 – M. I. Industries/EUIPO – Natural Instinct (Nature’s Variety Instinct)
 ---documentbreak--- C2312018RO4210120180504RO0054421421Acțiune introdusă la 4 mai 2018 – M. I. Industries/EUIPO – Natural Instinct (Nature’s Variety Instinct)
   (Cauza T-287/18)2018/C 231/54Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza
      Părțile

      Reclamantă: M. I. Industries, Inc. (Lincoln, Statele Unite) (reprezentanți: M. Montañá Mora, S. Sebe Marin, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Natural Instinct Ltd (Camberley, Regatul Unit)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă Nature’s Variety Instinct – cererea de înregistrare nr. 14 290 647

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 6 martie 2018 în cauza R 1659/2017-5

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

            —

            anularea deciziei atacate;

            —

            obligarea EUIPO și – dacă este cazul – a persoanei care a formulat opoziția la plata în solidar a tuturor cheltuielilor de judecată aferente acestei proceduri.

      Motivele invocate

            —

            încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul 2017/1001.


201806150511955362018/C 231/562902018TC23120180702RO01ROINFO_JUDICIAL20180504434422Cauza T-290/18: Acțiune introdusă la 4 mai 2018 – Agmin Italy/Comisia
 ---documentbreak--- C2312018RO4320120180504RO0056432442Acțiune introdusă la 4 mai 2018 – Agmin Italy/Comisia
   (Cauza T-290/18)2018/C 231/56Limba de procedură: italiana
      Părțile

      Reclamantă: Agmin Italy SpA (Verona, Italia) (reprezentant: F. Guardascione, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

            —

            Cu titlu preliminar, constatarea și declararea nulității, a invalidității, a lipsei efectelor sau a inexistenței deciziei atacate pentru nelegalitate, încălcarea principiului separației dintre funcția de investigare și funcția de decizie, încălcarea principiului contradictorialității, abuz de putere sub forma denaturării și a erorii de apreciere a faptelor, lipsa vădită a logicii și contradicția vădită, precum și lipsa investigării și diferența de tratament, precum și, pentru toate aceste motive, a tuturor actelor anterioare sau ulterioare și, în orice caz, în mod coordonat sau conex actului vizat mai sus, cu toate consecințele de drept;

            —

            în orice caz, anularea deciziei DG NEAR din 7 martie 2018 (ARES-2018-1288022), notificată la 9 martie 2018, în partea vizată prin recurs și, în consecință, anularea sancțiunilor legate de aceasta;

            —

            cu titlu subsidiar, excluderea sau reducerea sancțiunii aplicate Agmin în măsura în care este excesivă sau disproporționată față de comportamentul adoptat efectiv de către Agmin;

            —

            cu titlu subsidiar, constatarea faptului că aspectele descrise permit reabilitarea Agmin în temeiul articolului 106 alineatul (9) din Regulamentul nr. 966/2012;

            —

            obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prezenta acțiune este îndreptată împotriva deciziei Comisiei Europene din 7 martie 2018 (ARES-2018-1288022), care o exclude pe reclamantă de la participarea la procedurile de cerere de ofertă pentru acordarea contribuțiilor în sarcina bugetului Uniunii Europene și a Fondului European de Dezvoltare, pentru durata maximă de trei ani prevăzută la articolul 106 alineatul (14) litera (c) din Regulamentul nr. 966/2012 (
         1
      ) și dispune publicarea pe site-ul Comisiei pentru lipsa livrării bunurilor comandate (loturile 9 și 11) în termenii conveniți în contractul de furnizare ENPI/2014/351-804 și neînlocuirea garanției (garanție de prefinanțare de 89430,71 euro) prezentată de Agmin autorității contractante la 19 noiembrie 2014. Astfel, această garanție a fost emisă de o instituție care, potrivit informațiilor primite de la Banca d'Italia, era autorizată să emită garanții numai în favoarea băncilor și a instituțiilor financiare autorizate să acorde credite, dar nu și în favoarea persoanelor sau a altor entități în afară de autoritatea contractantă.
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

            1.

            Primul motiv întemeiat pe abuzul de putere, în special sub forma încălcării principiului separației dintre funcția de investigare și funcția de decizie, pe contradicție, pe lipsa vădită a logicii și pe lipsa motivării.

            2.

            Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea sau pe aplicarea eronată a „principiilor dreptului european al contractelor 2002”, aplicabile în temeiul articolului 41 din Condițiile generale ale contractului.

            3.

            Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea principiului proporționalității sancțiunii consacrate la articolul 5 TUE întrucât Comisia Europeană a aplicat Agmin sancțiunea maximă aplicabilă, de o durată de trei ani.

      Reclamanta consideră în special că decizia atacată aduce atingere drepturilor sale întrucât Comisia a adoptat-o fără a lua în considerare în mod adecvat faptul că lipsa livrării a fost cauzată de răspunderea determinantă sau, în subsidiar, concurentă, a autorității contractante, care, în mod arbitrar și nejustificat, a refuzat înlocuirea furnizorului bunurilor cu un alt producător care s-a declarat dispus să furnizeze bunuri de calitate egală sau superioară celei care era prevăzută în specificațiile tehnice din cererea de ofertă.
   (
         1
      )	Regulamentul (UE, Euratom) nr. 966/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 25 octombrie 2012 privind normele financiare aplicabile bugetului general al Uniunii și de abrogare a Regulamentului (CE, Euratom) Nr. 1605/2002 al Consiliului (JO 2012, L 298, p. 1).


201806150731955382018/C 231/287122016TC23120180702RO01ROINFO_JUDICIAL20180516232422Cauza T-712/16: Hotărârea Tribunalului din 16 mai 2018 – Deutsche Lufthansa/Comisia („Concurență — Concentrări — Piața transportului aerian — Decizie prin care concentrarea este declarată compatibilă cu piața internă, sub rezerva respectării anumitor angajamente — Cerere de scutire de o parte din obligațiile care fac obiectul angajamentelor — Proporționalitate — Încredere legitimă — Principiul bunei administrări — Abuz de putere”)
 ---documentbreak--- C2312018RO2320120180516RO0028232242Hotărârea Tribunalului din 16 mai 2018 – Deutsche Lufthansa/Comisia
   (Cauza T-712/16) (
         1
      )
   „(„Concurență — Concentrări — Piața transportului aerian — Decizie prin care concentrarea este declarată compatibilă cu piața internă, sub rezerva respectării anumitor angajamente — Cerere de scutire de o parte din obligațiile care fac obiectul angajamentelor — Proporționalitate — Încredere legitimă — Principiul bunei administrări — Abuz de putere”)”2018/C 231/28Limba de procedură: engleza
      Părțile

      Reclamantă: Deutsche Lufthansa AG (Köln, Germania) (reprezentant: S. Völcker, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Biolan, H. Leupold și I. Zaloguin, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea Deciziei C(2016) 4964 final a Comisiei din 25 iulie 2016 de respingere a cererii introduse de reclamantă cu privire la scutirea de anumite angajamente care au devenit obligatorii prin Decizia Comisiei din 4 iulie 2005 de aprobare a concentrării în cazul COMP/M.3770 – Lufthansa/Swiss

      Dispozitivul

            1)

            Anulează Decizia C(2016) 4964 final a Comisiei din 25 iulie 2016 de respingere a cererii Deutsche Lufthansa AG cu privire la scutirea anumitor angajamente care au devenit obligatorii prin Decizia Comisiei din 4 iulie 2005 de aprobare a concentrării în cazul COMP/M.3770 – Lufthansa/Swiss, în măsura în care vizează ruta Zurich-Stockholm.

            2)

            Respinge în rest acțiunea.

            3)

            Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (
         1
      )	JO C 462, 12.12.2016.


201806150811955072018/C 231/432562018TC23120180702RO01ROINFO_JUDICIAL20180424343521Cauza T-256/18: Acțiune introdusă la 24 aprilie 2018 – Arezzo Indústria e Comércio/EUIPO (SCHUTZ)
 ---documentbreak--- C2312018RO3410120180424RO0043341352Acțiune introdusă la 24 aprilie 2018 – Arezzo Indústria e Comércio/EUIPO (SCHUTZ)
   (Cauza T-256/18)2018/C 231/43Limba de procedură: portugheza
      Părțile

      Reclamantă: Arezzo Indústria e Comércio, S.A. (Belo Horizonte, Brazilia) (reprezentanți: A. Sebastião și J. Pimenta, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Marca în litigiu: marca verbală „SCHUTZ” – cererea de înregistrare nr. 15723265

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 12 februarie 2018 în cauza R 661/2017-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

            —

            anularea deciziei atacate;

            —

            obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

            —

            Încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (a) și (b) și a articolului 7 alineatul (2) din Regulamentul (UE) 2017/1001


201806150781955052018/C 231/603012018TC23120180702RO01ROINFO_JUDICIAL20180513484921Cauza T-301/18: Acțiune introdusă la 13 mai 2018 – Yanukovych/Consiliul
 ---documentbreak--- C2312018RO4810120180513RO0060481492Acțiune introdusă la 13 mai 2018 – Yanukovych/Consiliul
   (Cauza T-301/18)2018/C 231/60Limba de procedură: engleza
      Părțile

      Reclamant: Oleksandr Viktorovych Yanukovych (Sankt Petersburg, Rusia) (reprezentant: T. Beazley, QC)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

            —

            anularea Deciziei (PESC) 2018/333 a Consiliului din 5 martie 2018 (
                  1
               ) și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2018/326 al Consiliului din 5 martie 2018 (
                  2
               ), în măsura în care acestea se aplică reclamantului, și

            —

            obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă șapte motive.

            1.

            Primul motiv este întemeiat pe faptul că reclamantul nu îndeplinește criteriile necesare pentru a fi înscris pe listă la data relevantă. Consiliul Uniunii Europene nu a luat în considerare în mod corespunzător toate documentele care i-au fost furnizate, fiind totodată foarte selectiv în ceea ce privește documentele pe care le-a luat în considerare. Argumentele invocate în susținerea acestui motiv includ următoarele: reclamantul face obiectul doar a unor investigații prealabile care stagnează și care sunt în mod clar insuficiente pentru a îndeplini criteriile relevante, iar documentele pe care s-a întemeiat Consiliul pentru a menține numele reclamantului pe listă sunt cu totul insuficiente, contradictorii, false și nu se sprijină pe nicio probă.

            2.

            Al doilea motiv este întemeiat pe faptul că Consiliul a săvârșit erori vădite de apreciere atunci când a impus măsurile contestate în privința reclamantului. Consiliul a săvârșit o eroare vădită atunci când l-a desemnat din nou pe reclamant în pofida decalajului evident dintre „expunerea de motive” și criteriile de înscriere relevante. În plus, argumentele invocate în susținerea primului motiv sunt aplicabile și în privința celui de al doilea motiv.

            3.

            Al treilea motiv este întemeiat pe faptul că Consiliul nu și-a îndeplinit obligația de motivare. Consiliul nu a menționat motivele specifice și concrete privind înscrierea pe listă a reclamantului. „Expunerea de motive” adoptată în a șasea decizie de modificare și în al șaselea regulament de modificare privind înscrierea reclamantului (pe lângă faptul că este eronată) este formulată în mod stereotip, necorespunzător și neadecvat.

            4.

            Al patrulea motiv este întemeiat pe încălcarea dreptului la apărare și a dreptului la protecție jurisdicțională efectivă ale reclamantului. În plus, Consiliul nu l-a consultat în mod adecvat pe reclamat înainte de a-l reînscrie pe listă, iar reclamantul nu a putut beneficia de o posibilitate reală și echitabilă de a corecta erori sau de a oferi informații privind situația sa personală. Consiliul/reclamantul nu au comunicat în niciun moment elemente de probă serioase, credibile și concrete care să justifice impunerea măsurilor restrictive.

            5.

            Al cincilea motiv este întemeiat pe faptul că Consiliul nu dispunea de un temei juridic adecvat pentru adoptarea celei de a șasea decizii de modificare și a celui de al șaselea regulament de modificare. Argumentele invocate în susținerea acestui motiv sunt următoarele: (a) condițiile care îi permiteau Consiliului să se întemeieze pe articolul 29 TUE nu erau îndeplinite de cea de a șasea decizie de modificare. Printre altele: (i) obiectivele expres invocate de Consiliu sunt simple afirmații vagi; (ii) temeiul juridic nu are o legătură suficientă cu nivelul corespunzător al controlului jurisdicțional impus de împrejurările cauzei, și (iii) impunerea măsurilor restrictive sprijină și legitimează conduita noului regim din Ucraina, care subminează el însuși procesul echitabil și statul de drept și încalcă în mod sistematic drepturile omului; (b) condițiile care îi permiteau Consiliului să se întemeieze pe articolul 215 TFUE nu erau îndeplinite întrucât nu a existat o decizie valabilă în temeiul titlului V capitolul II TUE; (c) nu a existat o legătură suficientă pentru a putea fi invocat articolul 215 TFUE împotriva reclamantului.

            6.

            Al șaselea motiv este întemeiat pe faptul că Consiliul a comis un abuz de putere. Scopul real urmărit de Consiliul prin adoptarea celei de a șasea decizii de modificare și a celui de al șaselea regulament de modificare a fost în esență să încerce să câștige bunăvoința regimului actual din Ucraina (astfel încât Ucraina să dezvolte legături mai strânse cu Uniunea Europeană) și nu corespunde cu scopurile și cu obiectivele invocate în a șasea decizie de modificare și în al șaselea regulament de modificare. Criteriile de înscriere reprezintă o delegare de competență extraordinară și absolută, care se înscrie în scopul urmărit de Consiliu.

            7.

            Al șaptelea motiv este întemeiat pe încălcarea dreptului de proprietate al reclamantului, garantat la articolul 17 alineatul (1) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, dat fiind că, printre altele, măsurile restrictive reprezintă o restrângere nejustificată și disproporționată a acestui drept, inter alia deoarece: (i) nu se sugerează că fondurile pretins deturnate ar fi fost transferate în afara Ucrainei și (ii) nu este necesară și nici adecvată înghețarea tuturor activelor reclamantului din moment ce autoritățile din Ucraina au cuantificat în prezent valoare pagubelor pretins suferite a căror recuperare se urmărește prin acțiunile penale pendinte împotriva reclamantului.

      (
         1
      )	Decizia (PESC) 2018/333 a Consiliului din 5 martie 2018 de modificare a Deciziei 2014/119/PESC privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina (JO 2018, L 63, p. 48, denumită în continuare „a șasea decizie de modificare”).
   (
         2
      )	Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2018/326 al Consiliului din 5 martie 2018 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 208/2014 privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina (JO 2018, L 63, p. 5, denumit în continuare „al șaselea regulament de modificare”).


201806150791955182018/C 231/462652018TC23120180702RO01ROINFO_JUDICIAL20180427363721Cauza T-265/18: Acțiune introdusă la 27 aprilie 2018 – Biernacka-Hoba/EUIPO – Formata Bogusław Hoba (Formata)
 ---documentbreak--- C2312018RO3610120180427RO0046361372Acțiune introdusă la 27 aprilie 2018 – Biernacka-Hoba/EUIPO – Formata Bogusław Hoba (Formata)
   (Cauza T-265/18)2018/C 231/46Limba în care a fost formulată acțiunea: polona
      Părțile

      Reclamantă: Ilona Biernacka-Hoba (Aleksandrów Łódzki, Polonia) (reprezentant: R. Rumpel, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Formata Bogusław Hoba (Aleksandrów Łódzki, Polonia)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă care cuprinde elementul verbal „Formata” – marca Uniunii Europene nr. 11 529 427

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 13 februarie 2018 în cauza R 2032/2017-4.

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

            —

            declararea acțiunii ca fiind întemeiată;

            —

            anularea deciziei atacate în ceea ce privește respingerea cererii de declarare a nulității mărcii „Formata” nr. 011529427;

            —

            modificarea deciziei atacate prin declararea nulității mărcii „Formata” nr. 011529427;

            —

            modificarea deciziei atacate în ceea ce privește cheltuielile de judecată;

            —

            obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

            —

            concluzie eronată în sensul lipsei de dovezi suficiente în ceea ce privește existența unui drept anterior.


201806150381954972018/C 231/203122018CJC23120180702RO01ROINFO_JUDICIAL20180511171711Cauza C-312/18 P: Recurs introdus la 11 mai 2018 de Eco-Bat Technologies Ltd, Berzelius Metall GmbH, Société traitements chimiques des métaux împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a opta) din 21 martie 2018 în cauza T-361/17, Eco-Bat Technologies Ltd, Berzelius Metall GmbH, Société traitements chimiques des métaux/Comisia Europeană
 ---documentbreak--- C2312018RO1710120180511RO0020171171Recurs introdus la 11 mai 2018 de Eco-Bat Technologies Ltd, Berzelius Metall GmbH, Société traitements chimiques des métaux împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a opta) din 21 martie 2018 în cauza T-361/17, Eco-Bat Technologies Ltd, Berzelius Metall GmbH, Société traitements chimiques des métaux/Comisia Europeană
   (Cauza C-312/18 P)2018/C 231/20Limba de procedură: engleza
      Părțile

      Recurente: Eco-Bat Technologies Ltd, Berzelius Metall GmbH, Société traitements chimiques des métaux (reprezentanți: M. Brealey QC, I. Vandenborre, avocat, S. Dionnet, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile

   Recurentele solicită Curții:

            —

            anularea Ordonanței Tribunalului (Camera a opta) din 21 martie 2018 în cauza T-361/17, Eco-Bat Technologies și alții/Comisia;

            —

            declararea ca admisibilă a cererii recurentei înregistrată sub numărul de cauză T-361/17;

            —

            trimiterea cauzei spre rejudecare la Tribunal pentru anularea sau reducerea amenzii aplicate de Comisie prin decizia inițială, astfel cum a fost modificată prin decizia de rectificare;

            —

            obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Tribunalul a săvârșit o eroare de drept atunci când a determinat data de referință prin luarea în considerare a deciziei inițiale, incomplete în locul deciziei complete și finale, corecte și complete sub toate aspectele (în special sub acele aspecte care fac obiectul recursului). Procedând astfel, Tribunalul a încălcat drepturile fundamentale ale recurentei (în special, dreptul acesteia la apărare). O persoană are dreptul de a dispune de un termen de prescripție complet de la data deciziei de modificare pe fond. De asemenea, Tribunalul a interpretat în mod eronat obligația de motivare a Comisiei și principiul bunei administrări presupunând că recurenta ar fi trebuit să recurgă la supoziții pentru a înțelege pe deplin cum a ajuns Comisia la cuantumul amenzii.


201806150841955142018/C 231/472672018TC23120180702RO01ROINFO_JUDICIAL20180430373711Cauza T-267/18: Acțiune introdusă la 30 aprilie 2018 – Iceland Foods/EUIPO – Íslandsstofa (INSPIRED BY ICELAND)
 ---documentbreak--- C2312018RO3710120180430RO0047371371Acțiune introdusă la 30 aprilie 2018 – Iceland Foods/EUIPO – Íslandsstofa (INSPIRED BY ICELAND)
   (Cauza T-267/18)2018/C 231/47Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza
      Părțile

      Reclamantă: Iceland Foods Ltd (Deeside, Regatul Unit) (reprezentanți: S. Malynicz, QC, J. Hertzog, C. Hill și J. Warner, Solicitors)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Íslandsstofa (Reykjavik, Islanda)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă care cuprinde elementul verbal „INSPIRED BY ICELAND” – cerere de înregistrare nr. 14 350 094

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia provizorie a Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 7 februarie 2018 în cauza R 340/2017-5

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

            —

            anularea deciziei atacate;

            —

            obligarea EUIPO şi a celeilalte părţi din procedură la plata propriilor cheltuieli de judecată, precum şi a celor efectuate de reclamantă.

      Motivele invocate

            —

            Încălcarea articolului 71 din Regulamentul 2017/1001 întrucât nu s-a decis în privinţa căii de atac;

            —

            încălcarea unor norme fundamentale de procedură, în sensul articolului 72 din Regulamentul 2017/1001, întrucât camera de recurs a acţionat contrar principiilor economiei de procedură şi echităţii atunci când a decis să trimită cauza spre reexaminare în raport cu motive absolute de refuz, antepronunţându-se cu privire la aplicabilitatea motivelor absolute de refuz fără ascultarea reclamantei şi nerespectând principiul audi alteram partem.


201806150631955022018/C 231/214292013TC23120180702RO01ROINFO_JUDICIAL20180517181921Cauzele T-429/13 și T-451/13: Hotărârea Tribunalului din 17 mai 2018 – Bayer CropScience și alții/Comisia [„Produse de protecție a plantelor — Substanțele active clotianidin, tiametoxam și imidacloprid — Reexaminarea aprobării — Articolul 21 din Regulamentul (CE) nr. 1107/2009 — Interdicția de utilizare și de vânzare a semințelor tratate cu produse de protecție a plantelor care conțin substanțele active în cauză — Articolul 49 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1107/2009 — Principiul precauției — Proporționalitate — Dreptul de a fi ascultat — Răspundere extracontractuală”]
 ---documentbreak--- C2312018RO1810120180517RO0021181192Hotărârea Tribunalului din 17 mai 2018 – Bayer CropScience și alții/Comisia
   (Cauzele T-429/13 și T-451/13) (
         1
      )
   „[„Produse de protecție a plantelor — Substanțele active clotianidin, tiametoxam și imidacloprid — Reexaminarea aprobării — Articolul 21 din Regulamentul (CE) nr. 1107/2009 — Interdicția de utilizare și de vânzare a semințelor tratate cu produse de protecție a plantelor care conțin substanțele active în cauză — Articolul 49 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1107/2009 — Principiul precauției — Proporționalitate — Dreptul de a fi ascultat — Răspundere extracontractuală”]”2018/C 231/21Limba de procedură: engleza
      Părțile

      Reclamantă în cauza T-429/13: Bayer CropScience AG (Monheim-am-Rhein, Germania) (reprezentanți: K. Nordlander, avocat, și P. Harrison, solicitor)

      Reclamante în cauza T-451/13: Syngenta Crop Protection AG (Basel, Elveția) și alte 15 reclamante ale căror nume figurează în anexa la hotărâre (reprezentanți: inițial D. Waelbroek, I. Antypas, avocați, și D. Slater, solicitor, ulterior D. Waelbroek și I. Antypas)

      Pârâtă în cauzele T-429/13 și T-451/13: Comisia Europeană (reprezentanți: P. Ondrůšek și G. von Rintelen, agenți)

      Interveniente în susținerea reclamantelor în cauzele T-429/13 și T-451/13: Association générale des producteurs de maïs et autres céréales cultivées de la sous-famille des panicoïdées (AGPM) (Montardon, Franța) (reprezentanți: L. Verdier și B. Trouvé, avocați), The National Farmers’ Union (NFU) (Stoneleigh, Regatul Unit) (reprezentanți: H. Mercer, QC, și N. Winter, solicitor), Association européenne pour la protection des cultures (ECPA) (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: D. Abrahams, barrister, I. de Seze și É. Mullier, avocați), Rapool-Ring GmbH Qualitätsraps deutscher Züchter (Isernhagen, Germania) (reprezentanți: inițial C. Stallberg și U. Reese, ulterior U. Reese și J. Szemjonneck, avocați), European Seed Association (ESA) (Bruxelles) (reprezentanți: inițial P. de Jong, P. Vlaemminck și B. Van Vooren, ulterior P. de Jong, K. Claeyé și E. Bertolotto, avocați), Agricultural Industries Confederation Ltd (Peterborough, Regatul Unit) (reprezentanți: inițial P. de Jong, P. Vlaemminck și B. Van Vooren, ulterior P. de Jong, K. Claeyé și E. Bertolotto, avocați)

      Interveniente în susținerea pârâtei în cauzele T-429/13 și T-451/13: Regatul Suediei (reprezentanți: A. Falk, C. Meyer-Seitz, U. Persson, E. Karlsson, L. Swedenborg și C. Hagerman, agenți), Union nationale de l’apiculture française (UNAF) (Paris, Franța) (reprezentanți în cauza T-429/13: B. Fau și J.-F. Funke, avocați, și în cauza T-451/13: B. Fau), Deutscher Berufs- und Erwerbsimkerbund eV (Soltau, Germania), Österreichischer Erwerbsimkerbund (Großebersdorf, Austria) (reprezentanți: A. Willand și B. Tschida, avocați), Pesticide Action Network Europe (PAN Europe) (Bruxelles), Bee Life European Beekeeping Coordination (Bee Life) (Louvain-la-Neuve, Belgiae), Buglife – The Invertebrate Conservation Trust (Peterborough) (reprezentant: B. Kloostra, avocat), Stichting Greenpeace Council (Amsterdam, Țările de Jos) (reprezentant: B. Kloostra, avocat)

      Obiectul

   Pe de o parte, cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și prin care se urmărește anularea Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 485/2013 al Comisiei din 24 mai 2013 de modificare a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 540/2011 în ceea ce privește condițiile de autorizare a substanțelor active clotianidin, tiametoxam și imidacloprid și de interzicere a utilizării și a vânzării semințelor tratate cu produse de protecție a plantelor care conțin aceste substanțe active (JO 2013, L 139, p. 12), și, pe de altă parte, în cauza T-451/13, cerere întemeiată pe articolul 268 TFUE și prin care se urmărește să se obțină repararea prejudiciului pe care reclamantele l-ar fi suferit

      Dispozitivul

            1)

            Dispune conexarea cauzelor T-429/13 și T-451/13 în vederea pronunțării hotărârii cu care se încheie judecata.

            2)

            Respinge acțiunile.

            3)

            Bayer CropScience AG, Syngenta Crop Protection AG și celelalte reclamante ale căror nume figurează în anexă suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană, de Union nationale de l’apiculture française (UNAF), de Deutscher Berufs- und Erwerbsimkerbund eV și de Österreichischer Erwerbsimkerbund.

            4)

            Regatul Suediei suportă propriile cheltuieli de judecată.

            5)

            Association générale des producteurs de maïs et autres céréales cultivées de la sous-famille des panicoïdées (AGPM), The National Farmers’ Union (NFU), Association européenne pour la protection des cultures (ECPA), Rapool-Ring GmbH Qualitätsraps deutscher Züchter, European Seed Association (ESA), Agricultural Industries Confederation Ltd, Pesticide Action Network Europe (PAN Europe), Bee Life European Beekeeping Coordination (Bee Life), Buglife – The Invertebrate Conservation Trust și Stichting Greenpeace Council suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (
         1
      )	JO C 325, 9.11.2013.


201806220511970842018/C 240/733572017TC24020180709RO01ROINFO_JUDICIAL20180515636311Cauza T-357/17: Ordonanța Tribunalului din 15 mai 2018 – Aide și Action France/Comisia
 ---documentbreak--- C2402018RO6310120180515RO0073631631Ordonanța Tribunalului din 15 mai 2018 – Aide și Action France/Comisia
   (Cauza T-357/17) (
         1
      )2018/C 240/73Limba de procedură: francezaPreședintele Camerei Camera a doua a dispus radierea cauzei.
   (
         1
      )	JO C 269, 14.8.2017.


201806220621970612018/C 240/592732018TC24020180709RO01ROINFO_JUDICIAL20180430515111Cauza T-273/18: Acțiune introdusă la 30 aprilie 2018 – Bernaldo de Quirós/Comisia
 ---documentbreak--- C2402018RO5110120180430RO0059511511Acțiune introdusă la 30 aprilie 2018 – Bernaldo de Quirós/Comisia
   (Cauza T-273/18)2018/C 240/59Limba de procedură: franceza
      Părțile

      Reclamantă: Belén Bernaldo de Quirós (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: M. Casado García-Hirschfeld, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

            —

            declararea prezentei cereri ca admisibilă și fondată;

      în consecință:

            —

            anularea deciziei din 6 iulie 2017;

            —

            anularea, în măsura în care este necesar, a deciziei din 31 ianuarie 2018 de respingere a reclamației;

            —

            dispunerea reparării prejudiciului moral al reclamantei care decurge din aceste decizii, estimat, în mod cu totul simbolic, la suma de 1 euro;

            —

            obligarea pârâtei la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

            1.

            Primul motiv, întemeiat pe încălcarea mandatului încredințat Oficiului de Investigație și de Disciplină în ceea ce privește ancheta administrativă desfășurată împotriva reclamantei, precum și încălcarea principiilor imparțialității și bunei administrări.

            2.

            Al doilea motiv, întemeiat, pe de o parte, pe încălcarea principiului respectării dreptului la apărare și pe încălcarea articolului 3 din anexa IX la statut și, pe de altă parte, pe încălcarea principiului egalității armelor cu ocazia audierii reclamantei pe baza articolului 22 din anexa IX la statut.

            3.

            Al treilea motiv, întemeiat pe o încălcare a principiului proporționalității și pe o eroare vădită de apreciere.


201806220351970372018/C 240/292612018CJC24020180709RO01ROINFO_JUDICIAL20180413252622Cauza C-261/18: Acțiune introdusă la 13 aprilie 2018 – Comisia Europeană/Irlanda
 ---documentbreak--- C2402018RO2520120180413RO0029252262Acțiune introdusă la 13 aprilie 2018 – Comisia Europeană/Irlanda
   (Cauza C-261/18)2018/C 240/29Limba de procedură: engleza
      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: M. Noll-Ehlers, J. Tomkin, agenți)

      Pârâtă: Irlanda

      Concluziile reclamantei

   Reclamanta solicită Curții:

            —

            declararea faptului că, prin neadoptarea măsurilor pe care le implică aplicarea punctului 1 a doua liniuță din dispozitivul Hotărârii Curții C-215/06, Comisia/Irlanda (
                  1
               ), Irlanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 260 TFUE;

            —

            obligarea Irlandei la plata către Comisie a sumei forfetare de 1343,2 euro, înmulțită cu numărul de zile dintre data pronunțării Hotărârii C-215/06 și, fie data executării acestei hotărâri de către Irlanda, fie data la care se va pronunța hotărârea în prezenta procedură, data care trebuie reținută fiind cea care intervine în primul rând, suma forfetară ridicându-se la un cuantum minim de 1685000 de euro;

            —

            obligarea Irlandei la plata către Comisie a unei penalități cu titlu cominatoriu de 12264 de euro pe zi începând de la data pronunțării hotărârii în prezenta procedură și până la executarea hotărârii pronunțate în cauza C-215/06;

            —

            obligarea Irlandei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În temeiul articolului 260 alineatul (1) TFUE, Irlanda este obligată să ia măsurile pe care le presupune executarea Hotărârii C-215/06. Întrucât Irlanda nu a luat măsurile pe care le presupune executarea punctului 1 a doua liniuță din dispozitivul acestei hotărâri, Comisia a decis să sesizeze Curtea de Justiție.
   Prin intermediul cererii introductive, Comisia propune Curții de Justiție să impună Irlandei plata unei sume forfetare de 1343,2 euro pe zi, precum și a unei penalități cu titlu cominatoriu de 12264 de euro pe zi. Cuantumul sumei forfetare și cel al penalității a fost calculat luând în considerare gravitatea și durata încălcării, precum și efectul disuasiv, pe baza capacităţii de plată a statului membru.
   (
         1
      )	Hotărârea din 3 iulie 2008, Comisia/Irlanda (C-215/06, EU:C:2008:380).


201807130212003582018/C 268/161602017CJC26820180730RO01ROINFO_JUDICIAL20180607131311Cauza C-160/17: Hotărârea Curții (Camera a două) din 7 iunie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Conseil d'État – Belgia) – Raoul Thybaut, Johnny De Coster, Frédéric Romain/Région wallonne [Trimitere preliminară — Mediu — Directiva 2001/42/CE — Articolul 2 litera (a) — Noțiunea „planuri și programe” — Articolul 3 — Evaluarea efectelor anumitor planuri și programe asupra mediului — Perimetru de consolidare urbană — Posibilitatea de a deroga de la normele de urbanism — Modificarea „planurilor și programelor”]
 ---documentbreak--- C2682018RO1310120180607RO0016131131Hotărârea Curții (Camera a două) din 7 iunie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Conseil d'État – Belgia) – Raoul Thybaut, Johnny De Coster, Frédéric Romain/Région wallonne
   (Cauza C-160/17) (
         1
      )
   „[Trimitere preliminară — Mediu — Directiva 2001/42/CE — Articolul 2 litera (a) — Noțiunea „planuri și programe” — Articolul 3 — Evaluarea efectelor anumitor planuri și programe asupra mediului — Perimetru de consolidare urbană — Posibilitatea de a deroga de la normele de urbanism — Modificarea „planurilor și programelor”]”2018/C 268/16Limba de procedură: franceza
      Instanța de trimitere

   Conseil d'État

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Raoul Thybaut, Johnny De Coster, Frédéric Romain

      Pârâtă: Région wallonne

      cu participarea: Commune d’Orp-Jauche, Bodymat SA

      Dispozitivul

   Articolul 2 litera (a), articolul 3 alineatul (1) și articolul 3 alineatul (2) litera (a) din Directiva 2001/42/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 27 iunie 2001 privind evaluarea efectelor anumitor planuri și programe asupra mediului trebuie interpretate în sensul că un decret prin care se adoptă un perimetru de consolidare urbană, care are ca unic obiect stabilirea unei zone geografice în interiorul căreia se va putea realiza un proiect de urbanism care să urmărească recalificarea și dezvoltarea unor funcții urbane și care necesită crearea, modificarea, extinderea, eliminarea sau ridicarea la nivel a rețelei stradale și a spațiilor publice, în vederea realizării căruia se va putea deroga de la anumite norme de urbanism, intră, ca urmare a acestei posibilități de derogare, în sfera noțiunii „planuri și programe”, putând avea efecte semnificative asupra mediului, în sensul acestei directive, care necesită o evaluare ecologică.
   (
         1
      )	JO C 178, 6.6.2017.


201807270472025192018/C 285/494342018CJC28520180813RO01ROINFO_JUDICIAL20180629313222Cauza C-434/18: Acțiune introdusă la 29 iunie 2018 – Comisia Europeană/Republica Italiană
 ---documentbreak--- C2852018RO3120120180629RO0049312322Acțiune introdusă la 29 iunie 2018 – Comisia Europeană/Republica Italiană
   (Cauza C-434/18)2018/C 285/49Limba de procedură: italiana
      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: M. Patakia, G. Gattinara, agenți)

      Pârâtă: Republica Italiană

      Concluziile reclamantei

            —

            Constatarea faptului că, prin faptul că nu a transmis Comisiei programul național pentru gestionarea combustibilului uzat și a deșeurilor radioactive, Republica Italiană nu și-a îndeplinit obligațiile prevăzute la articolul 15 alineatul (4) coroborat cu articolul 13 alineatul (1) din Directiva 2011/70/Euratom a Consiliului din 19 iulie 2011 de instituire a unui cadru comunitar pentru gestionarea responsabilă și în condiții de siguranță a combustibilului uzat și a deșeurilor radioactive (
                  1
               );

            —

            obligarea Republicii Italiene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Articolul 15 alineatul (4) coroborat cu articolul 13 alineatul (1) din Directiva 2011/70/Euratom a Consiliului din 19 iulie 2011 de instituire a unui cadru comunitar pentru gestionarea responsabilă și în condiții de siguranță a combustibilului uzat și a deșeurilor radioactive stabilește că statele membre notifică pentru prima dată Comisiei „cât mai repede posibil” și, în orice caz, cel târziu la 23 august 2015, conținutul programului național propriu, care acoperă toate elementele prevăzute la articolul 12 din aceasta.
   Comisia reține că din elementele furnizate de Republica Italiană în etapa precontencioasă a procedurii rezultă că respectiva transmitere nu a mai avut loc, în măsura în care autoritățile italiene nu au transmis încă Comisiei textul definitiv al programului național adoptat pentru gestionarea combustibilului uzat și a deșeurilor radioactive.
   (
         1
      )	JO L 199, p. 48.


201808030532050372018/C 294/524402018CJC29420180820RO01ROINFO_JUDICIAL20180704383921Cauza C-440/18 P: Recurs introdus la 4 iulie 2018 de Verein Deutsche Sprache e.V. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 23 aprilie 2018 în cauza T-468/16, Verein Deutsche Sprache e.V./Comisia Europeană
 ---documentbreak--- C2942018RO3810120180704RO0052381392Recurs introdus la 4 iulie 2018 de Verein Deutsche Sprache e.V. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 23 aprilie 2018 în cauza T-468/16, Verein Deutsche Sprache e.V./Comisia Europeană
   (Cauza C-440/18 P)2018/C 294/52Limba de procedură: germana
      Părțile

      Recurentă: Verein Deutsche Sprache e.V. (reprezentant: W. Ehrhardt, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită:

            —

            anularea Hotărârii Tribunalului din 23 aprilie 2018 în cauza T-468/16 și anularea deciziei secretarului general din 10 iunie 2016, adoptată în numele Comisiei, privind normele de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1049/2001 (
                  1
               ).

      Motivele și principalele argumente

   Recurenta invocă următoarele motive.

      Desfășurarea necorespunzătoare a procedurii de către Tribunal: recurenta apreciază că faptul că Tribunalul nu a utilizat instrumentele de informare prevăzute la articolul 24 din Statut și la articolele 88 și 89 din Regulamentul de procedură reprezintă o conduită necorespunzătoare a acestuia. Tribunalul ar fi trebuit să își ridice mai mult problema cu privire la expunerea situației de fapt de către Comisie și în mod independent de probatoriul solicitat de reclamanta în primă instanță. Există suficiente elemente care ar contrazice argumentele de fapt ale Comisiei.

      Tratamentul eronat al propunerii de probe din 20 februarie 2017: recurenta apreciază că Tribunalul a examinat în mod necorespunzător scrisoarea unui colaborator științific al universității care conținea informații privilegiate, deși a admis în mod expres acest mijloc de probă.
   Recurenta impută Tribunalului că a refuzat audierea purtătoarei de cuvânt a Comisiei, deși documentul sus-menționat conținea elemente suficiente pentru a justifica desfășurarea unei audieri.

      Inaplicabilitatea prezumției de legalitate: recurenta consideră că, în mod contrar constatării Tribunalului, prezumția de legalitate dezvoltată de Curtea de Justiție a Uniunii Europene nu este aplicabilă în cazul unei argumentații prezentate de o instituție a Uniunii care, presupunând că este adevărată, nu respectă principiile unei bune administrări.
   Jurisprudența privind aplicarea prezumției de legalitate, citată de Tribunal, privește alte situații și, prin urmare, nu poate fi transpusă în prezenta cauză.

      Neluarea în considerare a indiciilor invocate privind existența altor documente: recurenta contestă, reluând argumentele de mai sus, constatarea Tribunalului potrivit căreia nu a prezentat indicii relevante privind existența altor documente.

      Aprecierea eronată a argumentației recurentei privind principiul transparenței: recurenta constată că Tribunalul pornește de la ipoteza eronată a unei afirmații legitime a Comisiei privind existența altor documente și, din această cauză, în mod eronat, nu ia în considerare argumentația recurentei privind principiul transparenței.
   (
         1
      )	JO 2001, L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76.


201808030782050872018/C 294/703862018TC29420180820RO01ROINFO_JUDICIAL20180627565721Cauza T-386/18: Acțiune introdusă la 27 iunie 2018 – Iccrea Banca/Comisia și SRB
 ---documentbreak--- C2942018RO5610120180627RO0070561572Acțiune introdusă la 27 iunie 2018 – Iccrea Banca/Comisia și SRB
   (Cauza T-386/18)2018/C 294/70Limba de procedură: italiana
      Părțile

      Reclamantă: Iccrea Banca SpA Istituto Centrale del Credito Cooperativo (Roma, Italia) (reprezentanți: P. Messina, F. Isgrò și A. Dentoni Litta, avocați)

      Pârâte: Comisia Europeană, Comitetul unic de rezoluție

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

            —

            anularea, în temeiul articolului 263 TFUE, a deciziei Comitetului unic de rezoluție SRB/ES/SRF/2018/03 din 12 aprilie 2018 și, dacă este cazul, a anexelor sale, precum și a tuturor celorlalte eventuale decizii ale Comitetului unic de rezoluție, chiar necunoscute, pe baza cărora Banca d’Italia (Banca Italiei) a adoptat decizia nr. 0517765/18 din 27 aprilie 2018 și decizia nr. 0646641/18 din 28 mai 2018;

            —

            despăgubirea Iccrea Banca pentru prejudiciul care i-a fost cauzat de Comitetul unic de rezoluție în exercitarea funcțiilor sale de stabilire a contribuțiilor datorate de reclamantă, prejudiciu care constă în plăți mai semnificative suportate de Iccrea Banca;

            —

            cu titlu subsidiar, dacă cererile de mai sus nu sunt admise, declararea invalidității articolului 5 alineatul (1) literele (a) și (f) [din Regulamentul delegat (UE) 2015/63] (sau, dacă este cazul, a întregului regulament) pentru încălcarea principiilor fundamentale ale egalității de tratament, nediscriminării și proporționalității;

            —

            în orice caz, obligarea Comitetului unic de rezoluție la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prezenta acțiune este îndreptată împotriva deciziei Comitetului unic de rezoluție SRB/ES/SRF/2018/03 din 12 aprilie 2018 și a anexelor sale, precum și a tuturor deciziilor ulterioare ale acestuia, chiar necunoscute, pe baza cărora au fost determinate contribuțiile datorate de reclamantă în temeiul Regulamentului delegat (UE) 2015/63 (
         1
      ).
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

            1.

            Primul motiv se întemeiază pe lipsa cercetării, pe o eroare de apreciere a situației de fapt, pe încălcarea și aplicarea eronată a articolului 5 [alineatul (1)] litera (a) din Regulamentul 2015/63, precum și pe încălcarea principiilor nediscriminării și bunei administrări

                     —

                     Reclamanta arată în această privință că Comitetul unic de rezoluție a făcut o aplicare a eronată a articolului 5 [alineatul (1)] litera (a) din Regulamentul 2015/63 în efectuarea calculelor contribuțiilor datorate de reclamantă, în măsura în care nu a ținut seama de aplicarea datoriilor intragrup.

            2.

            Al doilea motiv se întemeiază pe lipsa cercetării, pe o eroare de apreciere a situației de fapt, pe încălcarea și aplicarea eronată a articolului 5 [alineatul (1)] litera (f) din Regulamentul 2015/63, precum și pe încălcarea principiilor nediscriminării și bunei administrări

                     —

                     Reclamanta arată în această privință că Comitetul unic de rezoluție a făcut o aplicare a eronată a articolului 5 [alineatul (1)] litera (f) din Regulamentul 2015/63 prin crearea unei situații de dublă contabilizare.

            3.

            Al treilea motiv se întemeiază pe nelegalitatea comportamentului unui organ al Uniunii, care angajează răspunderea sa extracontractuală, în temeiul articolului 268 TFUE

                     —

                     Reclamanta arată în această privință că comportamentul Comitetului unic de rezoluție prezintă toate elementele impuse dintotdeauna de jurisprudența europeană pentru a formula o asemenea cerere, și anume nelegalitatea comportamentului imputat instituțiilor, un prejudiciu efectiv și o legătură de cauzalitate între comportament și prejudiciu.

            4.

            Al patrulea motiv se întemeiază, cu titlu subsidiar și incident, pe încălcarea principiilor efectivității, echivalenței și egalității de tratament, care determină inaplicabilitatea Regulamentului 2015/63

                     —

                     Reclamanta arată în această privință că eventuala contrarietate între regulamentul respectiv și situația reclamantei ar încălca principiile menționate mai sus în măsura în care, pe de o parte, persoane care se află în aceeași situație de fapt precum Iccrea ar fi supuse unor scutiri de contribuții, ceea ce ar agrava în mod ilegal situația reclamantei și ar avea drept consecință ca situații similare să fie tratate diferit.

      (
         1
      )	Regulamentul delegat (UE) 2015/63 al Comisiei din 21 octombrie 2014 de completare a Directivei 2014/59/UE a Parlamentului European și a Consiliului în ceea ce privește contribuțiile ex ante la mecanismele de finanțare a rezoluției (JO 2015 L 11, p. 44).


201808030392050162018/C 294/223442018CJC29420180820RO01ROINFO_JUDICIAL20180525161722Cauza C-344/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Arbeidshof te Gent (Belgia) la 25 mai 2018 – ISS Facility Services NV/Sonia Govaerts, Euroclean NV
 ---documentbreak--- C2942018RO1620120180525RO0022162172Cerere de decizie preliminară introdusă de Arbeidshof te Gent (Belgia) la 25 mai 2018 – ISS Facility Services NV/Sonia Govaerts, Euroclean NV
   (Cauza C-344/18)2018/C 294/22Limba de procedură: neerlandeza
      Instanța de trimitere

   Arbeidshof te Gent

      Părțile din procedura principală

      Apelantă: ISS Facility Services NV

      Intimate: Sonia Govaerts, Euroclean NV

      Întrebarea preliminară

   Dispozițiile articolului 3 alineatul (1) din Directiva 2001/23/CE (
         1
      ) a Consiliului din 12 martie 2001 privind apropierea legislației statelor membre referitoare la menținerea drepturilor lucrătorilor în cazul transferului de întreprinderi, unități sau părți de întreprinderi sau unități trebuie interpretate în sensul că, în cazul unui transfer simultan al mai multor părți de întreprindere în sensul articolului 1 alineatul (1) din directivă, cesionate mai multor cesionari, drepturile și obligațiile care decurg din contractul de muncă, existent la momentul transferului, al unui lucrător care era angajat în fiecare din părțile transferate, sunt transferate la fiecare dintre cesionari, chiar dacă proporțional cu volumul de lucru al lucrătorului respectiv în cadrul părții de întreprindere achiziționate de fiecare cesionar,
   sau în sensul că drepturile și obligațiile menționate anterior sunt transferate în totalitate cesionarului părții de întreprindere în care lucrătorul respectiv era angajat în principal,
   sau în sensul că, în cazul în care dispozițiile directivei nu pot fi interpretate în niciuna din modalitățile de mai sus, nu există un transfer, către niciun cesionar, al drepturilor și obligațiilor rezultate din contractul de muncă al lucrătorului respectiv, ceea ce este cazul și atunci când nu este posibil să se stabilească volumul de muncă al lucrătorului în fiecare dintre părțile de întreprindere transferate?
   (
         1
      )	JO 2001, L 82, p. 16, Ediție specială, 05/vol. 6, p. 20.