title: Cauza C-116/09: Ordonanța președintelui Camerei a opta a Curții din 7 decembrie 2010 — (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bezirksgericht Ried i.I. — Austria) — Procedură penală împotriva Antonio Formato, Lenka Rohackova, Torsten Kuntz, Gardel Jong Aten, Hubert Kanatschnig, Jarmila Szabova, Zdenka Powerova, Nousia Nettuno

text:
               26.2.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/24

         Ordonanța președintelui Camerei a opta a Curții din 7 decembrie 2010 — (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bezirksgericht Ried i.I. — Austria) — Procedură penală împotriva Antonio Formato, Lenka Rohackova, Torsten Kuntz, Gardel Jong Aten, Hubert Kanatschnig, Jarmila Szabova, Zdenka Powerova, Nousia Nettuno
   (Cauza C-116/09) (1)

   2011/C 63/45
   Limba de procedură: germana
   Președintele Camerei a opta a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 129, 6.6.2009.


title: Cauza C-325/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Rejonowy we Wrocławiu (Polonia) la 1 iulie 2015 – Z.Ś., Z.M., M.P./X w G.

text:
               25.4.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 145/13

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Rejonowy we Wrocławiu (Polonia) la 1 iulie 2015 – Z.Ś., Z.M., M.P./X w G.
   (Cauza C-325/15)
   (2016/C 145/16)
   Limba de procedură: polona

      Instanța de trimitere

   Sąd Rejonowy we Wrocławiu

      Părțile din procedura principală

      Reclamanţi: Z.Ś., Z.M., M.P.

      Pârâtă: X w G.
   Curtea (Camera a zecea) a dat, la 18 februarie 2016, o ordonanță prin care a răspuns la prima întrebare adresată de instanța de trimitere. A doua întrebare a fost declarată vădit inadmisibilă.


title: Cauza F-58/08: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 25 septembrie 2009 — Avogadri și alții/Comisia

text:
               7.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 267/86

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 25 septembrie 2009 — Avogadri și alții/Comisia
   (Cauza F-58/08) (1)

   2009/C 267/158

      Limba de procedură: franceza

   Președintele Camerei a doua a dispus radierea numelui doamnei Monica Leva de pe lista reclamantelor.

      (1)  JO C 209, 15.8.2008, p. 74.


title: Cauza C-169/14: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 17 iulie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Audiencia Provincial de Castellón – Spania) – Juan Carlos Sánchez Morcillo, María del Carmen Abril García/Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA (Trimitere preliminară — Directiva 93/13/CEE — Articolul 7 — Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene — Articolul 47 — Contracte încheiate cu consumatorii — Contract de împrumut ipotecar — Clauze abuzive — Procedură de executare ipotecară — Dreptul la o cale de atac)

text:
               15.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 315/25

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 17 iulie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Audiencia Provincial de Castellón – Spania) – Juan Carlos Sánchez Morcillo, María del Carmen Abril García/Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA
   (Cauza C-169/14) (1)

   ((Trimitere preliminară - Directiva 93/13/CEE - Articolul 7 - Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Articolul 47 - Contracte încheiate cu consumatorii - Contract de împrumut ipotecar - Clauze abuzive - Procedură de executare ipotecară - Dreptul la o cale de atac))
   2014/C 315/38
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Audiencia Provincial de Castellón

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Juan Carlos Sánchez Morcillo, María del Carmen Abril García

      Pârâtă: Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA

      Dispozitivul

      Articolul 7 alineatul (1) din Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii coroborat cu articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene trebuie interpretat în sensul că se opune unui sistem de executare silită precum cel în discuție în litigiul principal, care prevede că o procedură de executare ipotecară nu poate fi suspendată de instanța de fond, aceasta putând, în decizia sa finală, cel mult să acorde o indemnizație compensatorie pentru prejudiciul suferit de consumator, în măsura în care acesta din urmă, în calitate de debitor urmărit, nu poate ataca cu apel decizia prin care a fost respinsă opoziția sa împotriva acestei executări, în timp ce profesionistul, creditor urmăritor, poate exercita această cale de atac împotriva deciziei prin care se pune capăt procedurii sau prin care este declarată inaplicabilă o clauză abuzivă.

      (1)  JO C 175, 10.6.2014.


title: Cauza T-360/15: Acțiune introdusă la 1 iulie 2015 – Dr Vita/OAPI (69)

text:
               24.8.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 279/50

         Acțiune introdusă la 1 iulie 2015 – Dr Vita/OAPI (69)
   (Cauza T-360/15)
   (2015/C 279/63)
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamantă: Dr Vita sp. z o.o. (Olsztyn, Polonia) (reprezentant: D. Rzążewska, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Marca în litigiu: marca comunitară figurativă care cuprinde cifrele „69” – cererea de înregistrare nr. 12 794 566.

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a OAPI din 1 aprilie 2015 în cauza R 2513/2014-5.

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat (Motivele invocate)

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) și alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-503/08: Acțiune introdusă la 20 noiembrie 2008 — Rundpack/OAPI (reprezentarea unui pahar fără picior)

text:
               21.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/48

         Acțiune introdusă la 20 noiembrie 2008 — Rundpack/OAPI (reprezentarea unui pahar fără picior)
   (Cauza T-503/08)
   (2009/C 44/85)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: Rundpack AG (reprezentant: R. Chmilewsky-Lehner, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei atacate (R 1400/2006-1) a OAPI din 3 septembrie 2008 și retrimiterea cererii de înregistrare a mărcii nr. 003 317 591 la OAPI, în vederea continuării procedurii de înregistrare și obligarea OAPI la plata tuturor cheltuielilor de judecată aferente litigiului, în special și a celor suportate în fața camerei de recurs;

               —

               în subsidiar, anularea Deciziei OAPI din 3 septembrie 2008 și retrimiterea cererii de înregistrare a mărcii nr. 003 317 591 la OAPI, în vederea continuării procedurii de înregistrare cu o listă restrânsă de produse și obligarea OAPI la plata tuturor cheltuielilor de judecată aferente acestui litigiu, în special și a celor suportate în fața camerei de recurs.

         Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca tridimensională„BECHER RUND” pentru produse din clasele 16, 17 și 20 (cerere de înregistrare nr. 3 317 591)

      Decizia examinatorului: respinge cererea de înregistrare

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 (1), întrucât marca a cărei înregistrare se solicită prezintă caracterul distinctiv minim cerut.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO L 11, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 146).


title: Cauza F-74/10: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 29 septembrie 2011 — Kimman/Comisia (Funcție publică — Funcționari — Articolul 43 du statut — Article 45 du statut — Exercițiul de evaluare 2009 — Încadrarea la un nivel de performanță — Decizie de atribuire a punctelor de promovare — Raport de evaluare — Opinia grupului ad hoc — Încălcarea obligației de motivare — Motiv invocat din oficiu — Sarcina probei)

text:
               12.5.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/24

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 29 septembrie 2011 — Kimman/Comisia
   (Cauza F-74/10) (1)

   (Funcție publică - Funcționari - Articolul 43 du statut - Article 45 du statut - Exercițiul de evaluare 2009 - Încadrarea la un nivel de performanță - Decizie de atribuire a punctelor de promovare - Raport de evaluare - Opinia grupului ad hoc - Încălcarea obligației de motivare - Motiv invocat din oficiu - Sarcina probei)
   2012/C 138/47
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Eugène Émile Kimman (Overijse, Belgia) (reprezentant: L. Levi, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Berscheid și P. Pecho, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a raportului de notare a reclamantului pentru anul 2008

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Comisia Europeană suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, un sfert din cheltuielile de judecată efectuate de domnul Kimman.

               3.

               Domnul Kimman suportă trei sferturi din propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 301, 6.11.2010, p. 63.


title: Cauza C-643/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Administrativen sad — Varna (Bulgaria) la 15 decembrie 2011 — LVK-56 EOOD/Direktor na Direktsia „Obzhalvane i uprvlenie na izpalnenieto” — Varna pri Tsentralno Upravlenie na Natsionalnata Agentsia za Prihodite

text:
               17.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 80/10

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Administrativen sad — Varna (Bulgaria) la 15 decembrie 2011 — LVK-56 EOOD/Direktor na Direktsia „Obzhalvane i uprvlenie na izpalnenieto” — Varna pri Tsentralno Upravlenie na Natsionalnata Agentsia za Prihodite
   (Cauza C-643/11)
   2012/C 80/13
   Limba de procedură: bulgara

      Instanța de trimitere

   Administrativen sad — Varna

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: LVK — 56 EOOD

      Pârât: Direktor na direktsia „Obzhalvane i uprvlenie na izpalnenieto” — Varna pri Tsentralno Upravlenie na Natsionalnata Agentsia za Prihodite

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 203 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată se referă la toate situațiile de facturare incorectă a TVA-ului, inclusiv la cazurile în care s-a emis o factură în care s-a menționat TVA-ul, fără să fi intervenit și faptul generator? În cazul unui răspuns afirmativ la această întrebare: articolele 203 și 273 din Directiva 2006/112 impun ca statele membre să prevadă în mod expres dispoziții în sensul că se datorează TVA-ul menționat pe factură în legătură cu care nu a fost efectuată nicio operațiune impozabilă sau este suficientă transpunerea reglementării generale din directivă, potrivit căreia taxa este datorată de orice persoană care o menționează pe o factură?

               2.

               Având în vedere considerentul (39) al Directivei 2006/112 și în scopul de a asigura exactitatea deducerilor, articolele 73, 179 și 203 din Directiva 2006/112 impun ca, în situația în care pe factură se menționează TVA fără să fi intervenit un fapt generator, autoritățile responsabile pentru perceperea impozitelor trebuie să rectifice baza de impozitare și taxa menționată pe factură?

               3.

               Măsurile speciale prevăzute la articolul 395 din Directiva 2006/112 pot consta într-o practică fiscală precum cea din acțiunea principală, potrivit căreia, în vederea controlului deducerilor, autoritățile responsabile pentru perceperea impozitelor nu verifică decât deducerea exercitată, considerând în același timp că impozitul pe operațiunile efectuate este datorat în mod necondiționat pentru simplul motiv că a fost menționat pe o factură? În cazul unui răspuns afirmativ la această întrebare: potrivit articolului 203 din Directiva 2006/112, este admisibil — și în caz afirmativ, în ce situații — ca pentru aceeași operațiune să se perceapă TVA o dată de la emitentul facturii sau de la prestatorul de servicii, pentru motivul că a menționat taxa pe factură, și a doua oară de la cumpărătorul bunurilor livrate sau de la beneficiarul prestării de servicii, întrucât îi este refuzat dreptul de deducere fiscală?

               4.

               O practică fiscală precum cea din acțiunea principală, potrivit căreia cumpărătorului unor bunuri care fac obiectul unei livrări impozabile ori beneficiarului unei prestări de servicii impozabile îi este refuzat dreptul de deducere fiscală pentru motivul „absenței dovezii că operațiunea a fost efectuată”, fără a se ține seama de constatările anterioare, potrivit cărora taxa a devenit exigibilă la furnizor sau la prestatorul de servicii și că acesta datorează taxa, în condițiile în care, până la momentul în care s-a examinat nașterea dreptului de deducere, decizia de control fiscal în cauză nu a fost modificată, respectiv nu a intervenit și nu a fost constatat niciun motiv pentru a modifica decizia prin modalitatea prevăzută de stat — încalcă cerința de a nu se cumula TVA-ul și este contrară principiilor securității juridice, egalității de tratament și neutralității fiscale?

               5.

               În sensul articolului 167 și al articolului 168 litera (a) din Directiva 2006/112, este admisibil ca dreptul de deducere să îi fie refuzat cumpărătorului unor bunuri care fac obiectul unei livrări impozabile ori beneficiarului unei prestări de servicii impozabile care îndeplinește toate condițiile prevăzute la articolul 178 din directivă după ce, prin intermediul unei decizii de control fiscal emise împotriva furnizorului sau a prestatorului de servicii și rămase definitive nu s-a efectuat nicio rectificare a TVA-ului facturat pentru operațiunea respectivă pentru motivul „absenței unui fapt generator”, ci taxa a fost admisă oficial ca exigibilă și a fost luată în considerare la calcularea rezultatelor pentru perioada fiscală respectivă? Prezintă relevanță pentru formularea răspunsului la această întrebare faptul că, pe parcursul controlului fiscal, furnizorul sau prestatorul de servicii nu a prezentat niciun fel de documente contabile, iar rezultatul pentru perioada fiscală respectivă a fost determinat exclusiv pe baza datelor din declarațiile de TVA precum și din jurnalele de vânzări și de cumpărări?

               6.

               În funcție de răspunsul la întrebările precedente: articolul 167 și articolul 168 litera (a) din Directiva 2006/112 trebuie interpretate în sensul că, în împrejurări precum cele din acțiunea principală, neutralitatea TVA impune ca persoana impozabilă să poată deduce impozitul facturat pentru operațiuni?


title: Cauza C-350/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Korkein hallinto-oikeus (Finlanda) la 12 iulie 2010 — Nordea Pankki Suomi Oyj

text:
               11.9.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 246/33

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Korkein hallinto-oikeus (Finlanda) la 12 iulie 2010 — Nordea Pankki Suomi Oyj
   (Cauza C-350/10)
   ()
   2010/C 246/55
   Limba de procedură: finlandeza

      Instanța de trimitere

   Korkein hallinto-oikeus

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Nordea Pankki Suomi Oyj

      Pârât: Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö

      Întrebarea preliminară

   Articolul 13 partea B litera (d) punctele 3 și 5 din A șasea directivă TVA 77/388/CEE (1) trebuie interpretat în sensul că sunt scutite de taxa pe valoarea adăugată serviciile Swift utilizate de instituțiile de credit la efectuarea plăților și a tranzacțiilor cu valori mobiliare, astfel cum sunt prezentate la punctul 1 din prezenta decizie?

      (1)  A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1).


title: Cauza C-458/08: Acțiune introdusă la 21 octombrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Portugheză

text:
               20.12.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 327/19

         Acțiune introdusă la 21 octombrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Portugheză
   (Cauza C-458/08)
   (2008/C 327/31)
   Limba de procedură: portugheza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: E. Traversa și P. Guerra e Andrade, agenți)

      Pârâtă: Republica Portugheză
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că prin impunerea, în domeniul prestării de servicii de construcție în Portugalia, a acelorași cerințe pe care le impune în materie de stabilire, Republica Portugalia nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 49 CE.

               —

               obligarea Republicii Portugheze la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Legislația portugheză privind accesul și continuarea exercitării activității de construcție (Decretul-lege nr. 12/2004) condiționează exercitarea activității de construcție în Portugalia de obținerea unei licențe.
   Nicio întreprindere, fără excepție, nu poate efectua în Portugalia lucrări de construcție, reconstrucție, dezvoltare, modificare, reparație, conservare, reabilitare, curățenie, restaurare, demolare și, în general, orice lucrări care au legătură cu construcția, fără autorizație prealabilă din partea administrației portugheze.
   Norma privind concurența din dreptul portughez care interzice întreprinderilor, inclusiv întreprinderilor Comunității, să presteze servicii de construcție în Portugalia fără obținerea din partea administrației portugheze a unei autorizați prealabile de acces în industria construcțiilor încalcă articolul 49 CE.
   Cerințele pentru a obține accesul în industria construcțiilor, astfel cum sunt prevăzute de legislația portugheză, sunt cerințe privind stabilirea. Legislația portugheză nu distinge între stabilire și prestarea de servicii cu caracter temporar.
   Pentru a presta servicii în Portugalia, o întreprindere de construcții cu sediul în alt stat membru este obligată să îndeplinească toate cerințele necesare privind stabilirea, ceea ce, în practică, înseamnă că această întreprindere de construcții nu are altă soluție decât să se stabilească în Portugalia. O astfel de cerință restrânge în mod serios libera prestare a serviciilor.
   Cerințele pentru continuarea exercitării activității constituie de asemenea restricții privind libera prestare a serviciilor, făcând imposibilă prestarea de servicii de construcție cu caracter temporar.
   Motivele invocate de statul portughez pentru justificarea restricțiilor contestate nu au fost susținute prin probe și nu pot fi luate în considerare.


title: Cauza T-1/14 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 7 martie 2014 – Aluminios Cortizo și Cortizo Cartera/Comisia [ „Cerere privind măsurile provizorii  — Ajutoare de stat  — Ajutor acordat de autoritățile spaniole în favoarea anumitor grupuri de interese economice (GIE) și a investitorilor acestora  — Regim fiscal aplicabil anumitor contracte de leasing financiar pentru achiziționarea de nave (sistem spaniol de leasing fiscal)  — Cerere de suspendare a executării  — Încălcarea cerințelor de formă  — Inadmisibilitate” ]

text:
               5.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 135/40

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 7 martie 2014 – Aluminios Cortizo și Cortizo Cartera/Comisia
   (Cauza T-1/14 R)
   ([„Cerere privind măsurile provizorii - Ajutoare de stat - Ajutor acordat de autoritățile spaniole în favoarea anumitor grupuri de interese economice (GIE) și a investitorilor acestora - Regim fiscal aplicabil anumitor contracte de leasing financiar pentru achiziționarea de nave (sistem spaniol de leasing fiscal) - Cerere de suspendare a executării - Încălcarea cerințelor de formă - Inadmisibilitate”])
   2014/C 135/51
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamante: Aluminios Cortizo, SA (Padrón, Espagne) și Cortizo Cartera, SL (Padró) (reprezentant: A. Beiras Cal, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: V. Di Bucci, M. Afonso, É. Gippini Fournier și P. Němečková, agenți)

      Obiectul

   Cerere de suspendare a executării, printre altele a Deciziei C (2013) 4426 final a Comisiei din 17 iulie 2013 privind ajutorul de stat SA. 21233 (ex NN/2011, ex CP 137/2006) – Regim fiscal aplicabil anumitor contracte de leasing financiar

      Dispozitivul

               1)

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza C-207/06: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 17 iulie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Unabhängiger Finanzsenat Salzburg — Aigen — Austria) — Schwaninger Martin, Viehhandel — Viehexport/Zollamt Salzburg, Erstattungen (Regulamentul (CE) nr. 615/98 — Restituiri la export — Bunăstarea animalelor vii din specia bovină în cursul transportului — Directiva 91/628/CEE — Aplicabilitatea normelor privind protecția animalelor în cursul transportului — Norme privind duratele de călătorie și de odihnă, precum și privind transportul maritim al bovinelor cu destinația într-un punct din afara Comunității — Hrănirea și adăparea animalelor în cursul călătoriei)

text:
               30.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/5

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 17 iulie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Unabhängiger Finanzsenat Salzburg — Aigen — Austria) — Schwaninger Martin, Viehhandel — Viehexport/Zollamt Salzburg, Erstattungen
   (Cauza C-207/06) (1)

   (Regulamentul (CE) nr. 615/98 - Restituiri la export - Bunăstarea animalelor vii din specia bovină în cursul transportului - Directiva 91/628/CEE - Aplicabilitatea normelor privind protecția animalelor în cursul transportului - Norme privind duratele de călătorie și de odihnă, precum și privind transportul maritim al bovinelor cu destinația într-un punct din afara Comunității - Hrănirea și adăparea animalelor în cursul călătoriei)
   (2008/C 223/07)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Unabhängiger Finanzsenat Salzburg — Aigen
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Schwaninger Martin, Viehhandel — Viehexport

      Pârât: Zollamt Salzburg, Erstattungen
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Unabhängiger Finanzsenat (Austria) — Interpretarea articolului 1 din Regulamentul (CE) nr. 615/98 al Comisiei din 18 martie 1998 de stabilire a normelor specifice de aplicare a sistemului restituirilor la export în ceea ce privește bunăstarea animalelor vii din specia bovină în cursul transportului (JO L 82, p. 19), precum și a capitolului VII punctul 48 punctul 7 literele (a) și (b) din anexa la Directiva 91/628/CEE a Consiliului din 19 noiembrie 1991 privind protecția animalelor în cursul transportului și de modificare a Directivelor 90/425/CEE și 91/496/CEE (JO L 340, p. 17, Ediție specială, 03/vol. 10, p. 182) și a articolului 5 A punctul 2 litera (d) (ii) a doua liniuță din această directivă — Aplicabilitatea normelor de protecție a animalelor privind duratele de călătorie și de odihnă transportului maritim al bovinelor cu destinația într-un punct din afara Comunității, prin intermediul unui vehicul încărcat pe o ambarcațiune fără descărcarea animalelor — Lipsa mențiunii pe planul de drum a orelor la care animalele transportate au fost efectiv hrănite și adăpate în cursul călătoriei
   Dispozitivul

               1)

               Articolul 1 din Regulamentul nr. 615/98 al Comisiei din 18 martie 1998 de stabilire a normelor specifice de aplicare a sistemului restituirilor la export în ceea ce privește bunăstarea animalelor vii din specia bovină în cursul transportului nu poate fi interpretat în sensul că punctul 48 punctul 7 litera (b) din anexa la Directiva 91/628/CEE a Consiliului din 19 noiembrie 1991 privind protecția animalelor în cursul transportului și de modificare a Directivelor 90/425/CEE și 91/496/CEE, astfel cum a fost modificată prin Directiva 95/29/CE a Consiliului din 29 iunie 1995, trebuie să se aplice în cazul unui transport maritim care leagă un punct geografic al Comunității și un punct geografic situat într-o țară terță, prin intermediul unor vehicule încărcate pe ambarcațiuni fără descărcarea animalelor.

               2)

               Punctul 48 punctul 7 litera (a) din anexa la Directiva 91/628, astfel cum a fost modificată prin Directiva 95/29, trebuie interpretat în sensul că, în cazul unui transport maritim care leagă un punct geografic al Comunității și un punct geografic situat într-o țară terță, prin intermediul unor vehicule încărcate pe ambarcațiuni fără descărcarea animalelor, durata transportului nu trebuie luată în considerare dacă animalele sunt transportate în conformitate cu condițiile prevăzute la punctele 3 și 4 ale aceluiași punct 48, cu excepția duratelor de călătorie și a perioadelor de odihnă. În această situație, o nouă perioadă de transport pe șosea poate începe imediat după debarcarea vehiculului în portul țării terțe de destinație, potrivit punctului 4 litera (d) al punctului 48.

               3)

               Un plan de drum care conține o mențiune, înscrisă anterior la mașina de scris, potrivit căreia animalele sunt hrănite și adăpate „seara, dimineața, la prânz, seara, dimineața” în cursul transportului maritim, poate respecta cerințele prevăzute de Directiva 91/628, astfel cum a fost modificată prin Directiva 95/29, în măsura în care s-a stabilit că aceste operațiuni au avut loc efectiv. Dacă autoritatea competentă consideră, având în vedere ansamblul documentelor prezentate de către exportator, că cerințele directivei menționate nu au fost respectate, este de competența acesteia să aprecieze dacă respectiva nerespectare a avut vreun efect asupra bunăstării animalelor, dacă o astfel de nerespectare poate, eventual, să fie remediată și dacă trebuie să antreneze pierderea, reducerea sau menținerea restituirii la export.

      (1)  JO C 190, 12.8.2006.


title: Cauza T-171/13: Hotărârea Tribunalului din 2 februarie 2016 – Benelli Q. J./OAPI – Demharter (MOTOBI B PESARO) [„Marcă comunitară — Procedură de decădere — Marca comunitară figurativă MOTOBI B PESARO — Utilizare serioasă a mărcii — Articolul 51 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Dovezi prezentate împotriva cererii de decădere după expirarea termenului stabilit — Neluare în considerare — Puterea de apreciere a camerei de recurs — Dispoziție contrară — Împrejurări care se opun luării în considerare a unor probe noi sau suplimentare — Articolul 76 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009 — Norma 50 alineatul (1) al treilea paragraf din Regulamentul (CE) nr. 2868/95”]

text:
               14.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 98/30

         Hotărârea Tribunalului din 2 februarie 2016 – Benelli Q. J./OAPI – Demharter (MOTOBI B PESARO)
   (Cauza T-171/13) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de decădere - Marca comunitară figurativă MOTOBI B PESARO - Utilizare serioasă a mărcii - Articolul 51 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Dovezi prezentate împotriva cererii de decădere după expirarea termenului stabilit - Neluare în considerare - Puterea de apreciere a camerei de recurs - Dispoziție contrară - Împrejurări care se opun luării în considerare a unor probe noi sau suplimentare - Articolul 76 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009 - Norma 50 alineatul (1) al treilea paragraf din Regulamentul (CE) nr. 2868/95”])
   (2016/C 098/39)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Benelli Q. J. Srl (Pesaro, Italia) (reprezentanți: P. Lukácsi și B. Bozóki, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: inițial F. Mattina, ulterior P. Bullock, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Demharter GmbH (Dillingen, Germania) (reprezentant: A. Kohn, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 16 ianuarie 2013 (cauza R 2590/2011-2), privind o procedură de decădere între Demharter GmbH și Benelli Q. J. Srl

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Benelli Q. J. Srl la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 147, 25.5.2013.


title: Cauza C-112/14: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 13 noiembrie 2014 – Comisia Europeană/Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru – Libertatea de stabilire – Libera circulație a capitalurilor – Articolele 49 TFUE și 63 TFUE – Articolele 31 și 40 din Acordul SEE – Legislație fiscală națională – Imputarea plusvalorilor participanților la societăți cu acționariat concentrat – Diferență de tratament între societăți rezidente și societăți nerezidente – Aranjamente pur artificiale – Proporționalitate)

text:
               19.1.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/9

      Hotărârea Curții (Camera a opta) din 13 noiembrie 2014 – Comisia Europeană/Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord
      (Cauza C-112/14) (1)

      (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Libertatea de stabilire - Libera circulație a capitalurilor - Articolele 49 TFUE și 63 TFUE - Articolele 31 și 40 din Acordul SEE - Legislație fiscală națională - Imputarea plusvalorilor participanților la societăți cu acționariat concentrat - Diferență de tratament între societăți rezidente și societăți nerezidente - Aranjamente pur artificiale - Proporționalitate)
      (2015/C 016/12)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: R. Lyal și L. Armati, agenți)

         Pârât: Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentant: L. Christie, agent)

         Dispozitivul

                  1)

                  Prin adoptarea și menținerea în vigoare a unei legislații fiscale privind imputarea plusvalorilor participanților („participators”) la societăți nerezidente care prevede o diferență de tratament între activitățile naționale și activitățile transfrontaliere, Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 63 TFUE și al articolului 40 din Acordul privind Spațiul Economic European, din 2 mai 1992.

                  2)

                  Obligă Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 184, 16.6.2014.


title: Cauza T-559/08: Acțiune introdusă la 17 decembrie 2008 — STIM d'Orbigny/Comisia

text:
               21.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/61

         Acțiune introdusă la 17 decembrie 2008 — STIM d'Orbigny/Comisia
   (Cauza T-559/08)
   (2009/C 44/105)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Société de travaux industriels et maritimes d'Orbigny (STIM d'Orbigny SA) (Paris, Franța) (reprezentant: F. Froment-Meurice, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               Declararea nulității deciziei atacate a Comisiei;

               —

               anularea articolului 1 din decizia atacată prin care se declară: (1) compensația plătită de statul francez către SNCM în valoare de 53,48 milioane de euro reprezintă un ajutor de stat ilegal dar compatibil, (2) prețul de vânzare negativ al SNCM în valoare de 158 de milioane de euro nu reprezintă un ajutor de stat și (3) ajutorul pentru restructurare în valoare de 15,81 milioane de euro reprezintă un ajutor de stat ilegal dar compatibil;

               —

               obligarea Comisiei la plata către STIM d'Orbigny SA a cheltuielilor de judecată efectuate în urma deciziei atacate.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamanta solicită anularea Deciziei C (2008) 3182 final a Comisiei din 8 iulie 2008 prin care Comisia afirmase că:

               —

               compensația plătită de Republica Franceză către Société Nationale Maritime Corse-Méditerranée (denumită în continuare „SNCM”) în valoare de 53,48 milioane de euro cu titlul de obligații privind serviciul public reprezintă un ajutor de stat ilegal, dar compatibil cu piața comună;

               —

               prețul de vânzare negativ al SNCM de 158 de milioane de euro, preluarea de către Compagnie Générale Maritime et Financière (denumită în continuare „CGMF” ) a măsurilor sociale cu privire la salariați pentru o valoare de 38,5 milioane de euro și recapitalizarea aferentă și concomitentă a SNCM de către CGMF în valoare de 8,75 de milioane de euro nu reprezintă ajutoare de stat; și

               —

               ajutorul pentru restructurare în valoare de 15,81 de milioane de euro pe care Republica Franceză l-a pus în executare în favoarea SNCM reprezintă un ajutor de stat ilegal, dar compatibil cu piața comună.

         În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive întemeiate:

               —

               pe o lipsă de motivare, în măsura în care Comisia:

                           —

                           nu ar fi definit piața relevantă sau nu ar fi precizat poziția întreprinderilor concurente;

                           —

                           nu ar fi răspuns la anumite argumente ale Compagnie Méridionale de Navigation care opera pe piața relevantă și

                           —

                           nu ar fi constatat incompatibilitatea cu piața comună a aportului de capital ce depășea valoarea de 15,81 milioane de euro, declarată compatibilă cu piața comună;

               —

               erori vădite de apreciere referitoare la:

                           —

                           aplicarea articolului 86 alineatul (2) CE la aportul de capital de 53,48 milioane de euro cu titlul de compensație corespunzătoare serviciului public, în măsura în care această sumă ar fi compensat de două ori aceleași obligații privind serviciul public, ceea ce ar fi generat o compensare excedentară și ar fi servit la compensarea unui deficit de gestiune și a incapacității SNCM de a-și ameliora efectiv productivitatea;

                           —

                           prețul de vânzare negativ al SNCM de 158 milioane de euro care nu poate fi lipsit de elemente de ajutor de stat; Comisia ar fi interpretat în mod eronat comportamentul unui investitor privat în economia de piață și ar fi săvârșit o eroare considerând că riscul unei acțiuni în cumularea pasivului împotriva statului în ipoteza unei eventuale lichidări ar permite considerarea vânzării SNCM la un preț negativ drept soluția cea mai puțin costisitoare;

                           —

                           aportul de capital din partea CGMF în valoare de 8,75 milioane de euro, Comisia neluând în considerare toate elementele economice, financiare și juridice și nefăcând dovada că aportul CGMF nu reprezintă un ajutor de stat;

                           —

                           aportul în cont curent din partea CGMF în valoare de 38,5 milioane de euro ca măsuri sociale în privința salariaților, acesta plasând SNCM într-o situație mai favorabilă decât cea care ar fi rezultat de pe piață;

                           —

                           ajutorul de stat în valoare de 22,52 milioane de euro, niciunul dintre motive nepermițând concluzia că respectivul ajutor este compatibil cu liniile directoare ale Comisiei care au fost verificate în speță;

               —

               încălcarea principiilor proporționalității și unicității ajutoarelor, în sensul că beneficiarul ajutorului SNCM nu ar fi contribuit în mod substanțial la restructurarea pe baza propriilor resurse sau printr-o finanțare externă obținută în condițiile pieței și că măsurile intervenite în 2006 ar constitui un sprijin abuziv al unei întreprinderi din partea Republicii Franceze.


title: Cauza F-6/07: Acțiune introdusă în data de 26 ianuarie 2007 — Suvikas/Consiliu

text:
               10.3.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 56/45

         Acțiune introdusă în data de 26 ianuarie 2007 — Suvikas/Consiliu
   (Cauza F-6/07)
   (2007/C 56/85)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: Risto Suvikas (Helsinki, Finlanda) (reprezentant: M.-A. Lucas, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene
   Concluziile reclamantului

               —

               anularea deciziei Comitetului consultativ de selecție de neînscriere a reclamantului pe lista celor mai buni candidați la selecția privind anunțul pentru ocuparea unor posturi vacante al Consiliului nr. B/024;

               —

               anularea acestei liste, precum și a deciziilor Consiliului de recrutare pe posturile vacante a candidaților înscriși și de a nu îl fi recrutat pe reclamant;

               —

               obligarea Consiliului să plătească reclamantului, pentru repararea prejudiciului adus carierei sale, suma reprezentând diferența, pe o perioadă de șase ani, dintre venitul pe care l-ar fi obținut dacă ar fi fost recrutat și acela obținut cu alt titlu, precum și suma de 25 000 euro cu titlu de prejudiciu moral;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Consiliul a publicat la 14 octombrie 2005 un anunț pentru ocuparea a 8 posturi vacante de agent temporar pentru exercitarea funcției de „Duty Officer“. Reclamantul, care exercitase deja această funcție în calitate de expert național detașat (END), și-a depus candidatura. La 20 februarie 2006, reclamantul a fost informat că nu fusese înscris pe lista restrânsă întocmită ca urmare a procedurii de selecție.
   În susținerea acțiunii sale, reclamantul invocă trei motive.
   În cadrul primului motiv, reclamantul invocă încălcarea punctului 4 din anunț, precum și a principiilor obiectivității, transparenței și egalității de tratament. În esență, în timp ce candidații externi au fost evaluați de către Comitetul consultativ de selecție pe bază de interviu și a examinării diplomelor lor, candidații care au exercitat deja funcția de „Duty Officers“ în calitate de END au fost evaluați pe baza avizului superiorilor lor referitor la modalitatea în care și-au îndeplinit sarcinile de serviciu. Consiliul nu a dovedit că această pretinsă neregularitate nu a afectat rezultatul selecției.
   În cadrul celui de al doilea motiv, reclamantul invocă încălcarea dreptului la apărare: candidaților interni care au fost evaluați potrivit procedurii descrise mai sus trebuia să li se fi comunicat în prealabil avizul superiorilor lor ierarhici pentru a putea să se apere.
   Al treilea motiv, sprijinit pe încălcarea articolului 9 și articolului 12 alineatul (1) din regimul aplicabil celorlalți agenți (RAA), precum și a principiilor imparțialității, obiectivității și egalității de tratament, prezintă trei aspecte.
   Mai întâi, reclamantul susține că anumiți membri ai Comitetului de selecție s-au aflat într-o situație de conflict de interese față de anumiți candidați și că, din această cauză, anumiți candidați au fost evaluați în afara operațiunilor de selecție prevăzute de anunțul pentru ocuparea unor posturi vacante.
   Apoi, reclamantul arată că comitetul a evaluat titlurile candidaților fără a ține seama de nivelul, durata și specificitatea cursurilor de formare și a experienței lor profesionale.
   În sfârșit, reclamantul subliniază că, chiar și dacă s-ar presupune că evaluarea candidaților interni pe baza avizelor superiorilor lor ierarhici ar putea fi admisă ca principiu, procedura de selecție nu ar fi mai puțin neregulamentară în măsura în care nu s-a ținut în mod corect cont de avizele respective cu ocazia întocmirii listei de laureați, datorită în special conflictului de interese menționat mai sus.


title: Cauza C-498/09 P: Recurs introdus la 3 decembrie 2009 de Thomson Sales Europe împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera întâi) pronunțate la 29 septembrie 2009 în cauzele conexate T-225/07 și T-364/07, Thomson Sales Europe/Comisia

text:
               27.3.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 80/7

         Recurs introdus la 3 decembrie 2009 de Thomson Sales Europe împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera întâi) pronunțate la 29 septembrie 2009 în cauzele conexate T-225/07 și T-364/07, Thomson Sales Europe/Comisia
   (Cauza C-498/09 P)
   2010/C 80/13
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: Thomson Sales Europe (reprezentanți: F. Goguel și F. Foucault, avocați)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

               —

               Anularea Hotărârii Tribunalului din 29 septembrie 2009;

               —

               anularea Deciziei REM nr. 03/05 a Comisiei Europene din 7 mai 2007;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Recurenta invocă în esență trei motive în susținerea recursului formulat.
   Prin intermediul primului motiv, recurenta arată că Tribunalul a încălcat regulile de competență prevăzute la articolul 225 CE întrucât s-a pronunțat pe fond cu privire la cererea de anulare a scrisorii Comisiei din 20 iulie 2007 neconfirmând dobândirea beneficiului nerecuperării ulterioare a taxelor la import pentru aparatele receptoare de televiziune în culori fabricate în Thailanda, deși ar fi apreciat anterior că respectiva cerere este inadmisibilă pentru motivul că scrisoarea în cauză nu poate produce efecte juridice.
   Prin intermediul celui de al doilea motiv, recurenta susține că Tribunalul a încălcat dreptul la apărare și a săvârșit o eroare vădită de calificare juridică a faptelor întrucât, pe de o parte, ar fi refuzat cererea sa de punere la dispoziția părților a tuturor probelor propuse și, pe de altă parte, ar fi apreciat că Thomson a dat dovadă de neglijență vădită în măsura în care, în calitate de operator experimentat, ar fi trebuit să solicite informații precise Comisiei cu privire la posibilitatea de a continua să declare televizoarele în culori fabricate în Thailanda ca fiind de origine thailandeză după ce s-a început furnizarea către aceasta de tuburi de origine coreeană și malaieză.
   Prin intermediul celui de al treilea motiv, Thomson invocă încălcarea de către Tribunal a articolului 239 din Codul vamal (1) privind posibilitatea unei rambursări totale sau parțiale a taxelor la import sau la export achitate sau a unei remiteri a unui cuantum din taxa vamală. Recurenta arată, pe de o parte, că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept în măsura în care a respins cererea sa examinând numai condiția referitoare la lipsa înșelăciunii sau a neglijenței, fără a verifica în prealabil condiția referitoare la existența unei situații speciale.
   Pe de altă parte, Tribunalul ar fi săvârșit o eroare de calificare juridică a faptelor, și prin urmare o eroare de drept, considerând că nu sunt îndeplinite condițiile de remitere prevăzute la articolul 239 din Codul vamal. În opinia recurentei, aceasta îndeplinește efectiv cerințele prevăzute de această dispoziție întrucât circumstanțele cauzei ar constitui o situație specială în măsura în care Comisia ar fi modificat practica de interpretare a dispozițiilor relevante fără a fi avertizat suficient operatorii.
   Thomson susține, pe de altă parte, că nu avea nicio îndoială cu privire la legalitatea operațiunilor sale, dat fiind că era convinsă că numai o singură taxă antidumping — stabilită practic de comun acord cu Comisia — ar fi aplicabilă întregii sale producții. Așadar, nu s-ar putea considera că aceasta a fost neglijentă.

      (1)  Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului vamal comunitar (JO L 302, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 5, p. 58).


title: Cauza T-285/10: Acțiune introdusă la 25 iunie 2010 — Milux/OAPI (CHEMOCONTROL)

text:
               28.8.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 234/49

         Acțiune introdusă la 25 iunie 2010 — Milux/OAPI (CHEMOCONTROL)
   (Cauza T-285/10)
   ()
   2010/C 234/87
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Milux Holding SA (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentant: J. Bojs, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 29 aprilie 2010 în cauza R 1444/2009-4 și

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca verbală „CHEMOCONTROL” pentru produse și servicii din clasele 9, 10 și 44

      Decizia examinatorului: respinge cererea de înregistrare a mărcii comunitare

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: încălcarea dispozițiilor Regulamentului nr. 207/2009 al Consiliului, întrucât camera de recurs a aplicat în mod greșit principiul nediscriminării situației de fapt din cauză; în subsidiar, încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului, întrucât camera de recurs a comis o eroare statuând că marca solicitată nu are un caracter distinctiv intrinsec suficient.


title: Cauza C-88/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Oberster Gerichtshof (Austria) la 27 februarie 2008 — David Hütter/Technische Universität Graz

text:
               24.5.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 128/21

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Oberster Gerichtshof (Austria) la 27 februarie 2008 — David Hütter/Technische Universität Graz
   (Cauza C-88/08)
   (2008/C 128/36)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Oberster Gerichtshof
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: David Hütter

      Pârâtă: Technische Universität Graz
   Întrebarea preliminară
   Articolele 1, 2 și 6 din Directiva 2000/78/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă (1) trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări naționale [în cazul de față: articolul 3 alineatul 3 și articolul 26 alineatul 1 din legea austriacă privind angajații contractuali (Vertragsbedienstetengesetz) din 1948)] care, în vederea stabilirii datei de referință pentru promovare, exclude luarea în considerare a perioadelor anterioare de activitate, în măsura în care acestea s-au încheiat înainte de împlinirea vârstei de 18 ani?

      (1)  JO L 303, p. 16, Ediție specială, 05/vol. 6, p. 7.


title: Cauza T-246/08: Acțiune introdusă la 25 iunie 2008 — Melli Bank/Consiliul Uniunii Europene

text:
               2.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 197/34

         Acțiune introdusă la 25 iunie 2008 — Melli Bank/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza T-246/08)
   (2008/C 197/59)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Melli Bank plc (Londra, Regatul Unit) (reprezentanți: R. Gordon, QC, J. Stratford, Barrister, R. Gwynne și T. Din, Solicitors)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea alineatului 4 litera B din anexa la Decizia Consiliului 2008/475/CE privind măsuri restrictive împotriva Iranului, în măsura în care aceasta se aplică Melli Bank plc;

               —

               adoptarea tuturor măsurilor și deciziilor care par juste și corespunzătoare în aceste circumstanțe;

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   În prezenta cauză, reclamanta solicită anularea în parte a Deciziei Consiliului 2008/475/CE din 23 iunie 2008 (1) de punere în aplicare a articolului 7 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 423/2007 al Consiliului privind măsuri restrictive împotriva Iranului (2) în măsura în care reclamanta este inclusă pe lista de persoane fizice și juridice, entități și organisme ale căror fonduri și resurse economice au fost înghețate în temeiul acestei dispoziții.
   Reclamanta solicită anularea alineatului 4 litera B din anexă, în măsura în care o vizează, pe motivul că este ilegală sub două aspecte.
   În primul rând, reclamanta susține că decizia atacată este disproporționată întrucât înghețarea fondurilor și bunurilor economice ale reclamantei (i) nu are o legătură logică cu obiectivul privind împiedicarea proliferării activităților nucleare sau cu finanțarea acestora și (2) nu reprezintă măsura cel mai puțin restrictivă pentru exercitarea vigileței față de reclamantă sau pentru a urmări un obiectiv ce constă în împiedicarea finanțării și proliferării activităților nucleare.
   În al doilea rând, reclamanta arată că decizia atacată încalcă principiul nediscriminării întrucât, pe de o parte, reclamanta se găsește într-o situație similară cu celelalte filiale britanice ale băncilor iraniene și se află într-o situație comparabilă din punct de vedere material cu alte bănci din Regatul Unit, inclusiv bănci din Regatul Unit care efectuează tranzacții cu Iranul, însă a fost tratată diferit și, pe de altă parte, întrucât reclamanta se află într-o situație foarte diferită de cea a unei alte bănci menționate de Consiliul de Securitate al Națiunilor Unite, însă a beneficiat de același tratament.

      (1)  JO 2008, L 163, p. 29.

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 423/2007 al Consiliului din 19 aprilie 2007 (JO 2007, L 103, p. 1).


title: Cauza T-171/07: Acțiune introdusă la 14 mai 2007 — Avaya/OAPI — ZyXEL Communications (VANTAGE CNM)

text:
               21.7.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 170/29

         Acțiune introdusă la 14 mai 2007 — Avaya/OAPI — ZyXEL Communications (VANTAGE CNM)
   (Cauza T-171/07)
   (2007/C 170/57)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Avaya Inc. (Basking Ridge, SUA) (reprezentanți: A. Beschorner, B. Glaser, C. Thomas, lawyers)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura în fața camerei de recurs: ZyXEL Communications Corp. (Hsin-Chu, Taiwan)
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea deciziei Camerei a doua de recurs nr. R 156/2006-2 din 14 martie 2007 privind cererea de înregistrare nr. 3 291 457 a mărcii comunitare „VANTAGE CNM”; și

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată în fața Curții și obligarea intervenientei la plata cheltuielilor procedurii administrative în fața camerei de recurs.

         Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: ZyXEL Communications Corp.

      Marca comunitară vizată: marca comunitară figurativă „VANTAGE” pentru produse și servicii din clasele 9 și 42 — cererea nr. 3 291 457.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: Avaya Inc.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca comunitară verbală „MULTIVANTAGE” pentru produse și servicii din clasele 9, 38 și 42 — cererea nr. 2 409 589.

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția în întregime.

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul.

      Motivele invocate: reclamanta invocă două motive diferite în susținerea cererii sale, respectiv încălcarea principiului egalității de tratament și a jurisprudenței constante în materie pe de o parte, precum și încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din RMC (Regulamentul privind marca comunitară) și a principiilor generale ale dreptului mărcilor, pe de altă parte.


title: Cauza T-57/01: Hotărârea Tribunalului din 17 decembrie 2009 — Solvay/Comisia [ Concurență — Abuz de poziție dominantă — Piața sodei caustice în Comunitate (cu excepția Regatului Unit și a Irlandei) — Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 82 CE — Acorduri de aprovizionare pentru o perioadă excesiv de lungă — Rabat de fidelitate — Prescrierea dreptului Comisiei de a aplica amenzi sau sancțiuni — Termen rezonabil — Norme fundamentale de procedură — Piața geografică relevantă — Existența poziției dominante — Folosire abuzivă a poziției dominante — Dreptul de acces la dosar — Amendă — Gravitatea și durata încălcării — Circumstanțe agravante — Încălcări repetate — Circumstanțe atenuante ]

text:
               13.2.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 37/31

         Hotărârea Tribunalului din 17 decembrie 2009 — Solvay/Comisia
   (Cauza T-57/01) (1)

   („Concurență - Abuz de poziție dominantă - Piața sodei caustice în Comunitate (cu excepția Regatului Unit și a Irlandei) - Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 82 CE - Acorduri de aprovizionare pentru o perioadă excesiv de lungă - Rabat de fidelitate - Prescrierea dreptului Comisiei de a aplica amenzi sau sancțiuni - Termen rezonabil - Norme fundamentale de procedură - Piața geografică relevantă - Existența poziției dominante - Folosire abuzivă a poziției dominante - Dreptul de acces la dosar - Amendă - Gravitatea și durata încălcării - Circumstanțe agravante - Încălcări repetate - Circumstanțe atenuante”)
   2010/C 37/38
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Solvay SA (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: L. Simont, P.-A. Foriers, G. Block, F. Louis și A. Vallery, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: P. Oliver și J. Currall, agenți, asistați de N. Coutrelis, avocat)

      Obiectul

   Cu titlu principal, cerere de anulare a Deciziei 2003/6/CE a Comisiei din 13 decembrie 2000 privind o procedură de aplicare a articolului 82 [CE] (cazul COMP/33.133 — C: Carbonat de sodiu — Solvay) (JO 2003, L 10, p. 10) și, cu titlu subsidiar, cerere de anulare sau de reducere a amenzii aplicate reclamantei

      Dispozitivul

               1.

               Stabilește cuantumul amenzii aplicate Solvay SA prin articolul 2 din Decizia 2003/6/CE a Comisiei din 13 decembrie 2000 privind o procedură de aplicare a articolului 82 [CE] (cazul COMP/33.133 — C: Carbonat de sodiu — Solvay) la 19 milioane de euro.

               2.

               Respinge celelalte capete de cerere.

               3.

               Reclamanta suportă propriile cheltuieli de judecată și 95 % din cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

               4.

               Comisia suportă 5 % din propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 161, 2.6.2001.


title: Cauza C-258/09: Acțiune introdusă la 10 iulie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Belgiei

text:
               12.9.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 220/23

         Acțiune introdusă la 10 iulie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Belgiei
   (Cauza C-258/09)
   2009/C 220/47
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: A. Alcover San Pedro și A. Marghelis, agenți)

      Pârât: Regatul Belgiei

      Concluziile reclamantei

               —

               constatarea faptului că prin autorizarea, în Regiunea Valonă, a funcționării unor instalații existente neconforme cu cerințele prevăzute la articolele 3, 7, 9, 10, 13, la articolul 14 literele (a) și (b) și la articolul 15 alineatul (2), iar aceasta în pofida termenului stabilit pentru data de 30 octombrie 2007, astfel cum se prevede la articolul 5 primul paragraf din Directiva 2008/1/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 ianuarie 2008 privind prevenirea și controlul integrat al poluării (1), Regatul Belgiei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive;

               —

               obligarea Regatului Belgiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Termenul pentru aducerea în conformitate a instalațiilor existente, a căror exploatare poate avea o incidență asupra emisiilor în aer, în apă și în sol și asupra poluării a expirat la 30 octombrie 2007, în temeiul articolului 5 primul paragraf din Directiva 2008/1/CE. Or, la data la care a fost introdusă prezenta acțiune, pârâtul nu adoptase încă toate măsurile necesare pentru a se conforma acestei cerințe în Regiunea Valonă sau, în orice caz, acesta nu a informat Comisia în acest sens.

      (1)  JO L 24, p. 8.


title: Cauza T-327/09: Acțiune introdusă la 18 august 2009 — Connefroy și alții/Comisia

text:
               7.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 267/68

         Acțiune introdusă la 18 august 2009 — Connefroy și alții/Comisia
   (Cauza T-327/09)
   2009/C 267/124
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamanți: Philippe Connefroy (Le Rozel, Franța), Jean-Guy Gueguen (Carantec, Franța) și EARL de Cavagnan (Bouglon, Franța) (reprezentant: C. Galvez, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene

      Concluziile reclamanților

               —

               Anularea deciziei atacate în temeiul articolului 230 al patrulea alineat din Tratatul CE;

               —

               obligarea Comisiei la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamanții solicită anularea Deciziei C (2009) 203 final a Comisiei din 28 ianuarie 2009 (1) prin care Comisia a declarat incompatibile cu piața comună ajutoarele de stat acordate de Republica Franceză producătorilor de fructe și legume în cadrul „planurilor de urgență” având ca scop facilitarea comercializării de produse agricole recoltate în Franța și a solicitat Republicii Franceze recuperarea ajutoarelor în cauză.
   Motivele și principalele argumente invocate de reclamanți sunt identice sau similare cu cele invocate în cauza T-243/09, Fedecom/Comisia (2).

      (1)  JO L 127, p. 11 — publicată cu nr. 2009/402/CE.

      (2)  JO 2009, C 205, p. 43.


title: Cauza T-699/15: Acțiune introdusă la 26 noiembrie 2015 – City Train/EUIPO (CityTrain)

text:
               29.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 111/26

         Acțiune introdusă la 26 noiembrie 2015 – City Train/EUIPO (CityTrain)
   (Cauza T-699/15)
   (2016/C 111/31)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: City Train GmbH (Regensburg, Germania) (reprezentant: C. Adori, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietatea Intelectuală (EUIPO)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Marca în litigiu: marca figurativă a Uniunii care cuprinde elementul verbal „CityTrain” – cererea de înregistrare nr. 13 154 315

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 9 septembrie 2015 în cauza R 843/2015-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei EUIPO din 9 septembrie 2015 și obligarea acestuia să înregistreze, ca marcă a Uniunii, marca figurativă „CityTrain” solicitată prin cererea de înregistrare nr. 13 154 315 din 8 august 2014, cu indicarea culorilor „gri, roșu deschis” pentru produsele și serviciile din clasele 12, 37 și 42, menționate în cererea de înregistrare.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-197/08: Acțiune introdusă la 23 mai 2008 — Polson și alții/Comisia Comunităților Europene

text:
               15.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/55

         Acțiune introdusă la 23 mai 2008 — Polson și alții/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-197/08)
   (2008/C 209/100)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamanți: Magnus Polson (Lerwick, Regatul Unit) Garry Sandison (Lerwick, Regatul Unit), Andrew Anderson (Whalsay, Regatul Unit), Ian Johnston (Lerwick, Regatul Unit) (reprezentanți: R. Murray, Solicitor, R. Thompson, QC)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamanților

               —

               Anularea articolului 1 alineatul (2) și a articolelor 3, 4 și 5 din Decizia Comisiei din 13 noiembrie 2007, Ajutorul de stat C 39/06 (ex NN 94/05) — Sistem de ajutor pentru noii acționari aplicat de Regatul Unit;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   În prezenta cauză, reclamanții solicită anularea în parte a Deciziei Comisiei din 13 noiembrie 2007, Ajutorul de stat C 39/06 (ex NN 94/05) — Sistem de ajutor pentru noii acționari aplicat de Regatul Unit (1). În cadrul deciziei atacate, Comisia a reținut că ajutorul acordat era incompatibil cu piața comună în măsura în care era destinat primei achiziții a unei participații într-o navă de pescuit la mâna a doua și a solicitat Regatului Unit să recupereze ajutorul acordat. Reclamanții sunt beneficiarii ajutorului care trebuie recuperat.
   Reclamanții solicită anularea deciziei atacate pentru următoarele motive:

               —

               Comisia a săvârșit o eroare de drept atunci când a considerat că toate plățile pentru o primă achiziție a unei participații într-o navă de pescuit la mâna a doua erau incompatibile cu piața comună și trebuiau recuperate; reclamanții susțin că subvențiile acordate intră sub incidența Regulamentului nr. 875/2007 (2) și, prin urmare ar trebui considerate ajutoare de minimis compatibile cu piața comună; aceștia susțin că articolul 1 alineatul (2) și articolele 3-5 din decizia atacată se aplică în mod nelegal beneficiarilor ajutorului care respectă, în esență, orientările comunitare relevante;

               —

               Comisia a săvârșit o eroare de drept atunci când a considerat că recuperarea acestor plăți ar fi compatibilă cu articolul 14 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 659/1999 (3), precum și cu principiile securității juridice, protecției încrederii legitime și egalității de tratament.

      (1)  JO 2008, L 55, p. 27.

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 875/2007 al Comisiei din 24 iulie 2007 privind aplicarea articolelor 87 și 88 din Tratatul CE în cazul ajutorului de minimis în sectorul pescuitului și de modificare a Regulamentului (CE) nr. 1860/2004, JO L 193, p. 6.

      (3)  Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE (JO L 83, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 41).


title: Cauza C-364/16 P: Recurs introdus la 1 iulie 2016 de Trioplast Industrier AB împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 12 mai 2016 în cauza T-669/14, Trioplast Industrier AB/Comisia Europeană

text:
               19.9.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 343/31

         Recurs introdus la 1 iulie 2016 de Trioplast Industrier AB împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 12 mai 2016 în cauza T-669/14, Trioplast Industrier AB/Comisia Europeană
   (Cauza C-364/16 P)
   (2016/C 343/43)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Trioplast Industrier AB (reprezentanți: T. Pettersson, F. Sjövall și A. Johansson, advokater)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curții:

               a.

               anularea hotărârii Tribunalului din 12 mai 2016 în cauza T-669/14 Trioplast Industrier/Comisia Europeană;

               b.

               cu titlu subsidiar:

                           (i)

                           anularea deciziei Comisiei din scrisoarea acesteia din 3 iulie 2014 în cazul COMP/38354 – Saci industriali – Trioplast Industrier AB;

                           (ii)

                           anularea sau reducerea cuantumului dobânzilor de întârziere de 674 033,32 de euro impuse Trioplast prin decizia Comisiei din scrisoarea acesteia din 3 iulie 2014 în cazul COMP/38354 – Saci industriali – Trioplast Industrier AB;

                           (iii)

                           obligarea Comisiei să ramburseze Trioplast cheltuielile în cuantum de 4 686,64 de euro efectuate pentru constituirea unei garanţii pentru plata dobânzilor de întârziere.

               c.

               cu titlu și mai subsidiar, acordarea unor despăgubiri în temeiul articolului 340 alineatul (2) TFUE ca urmare a încălcărilor dreptului Uniunii invocate mai sus, reprezentând:

                           (i)

                           dobânzile de întârziere în cuantum de 674 033,32 de euro sau o parte a acestuia;

                           (ii)

                           cheltuielile de 4 686,64 de euro efectuate pentru constituirea unei garanţii pentru plata dobânzilor de întârziere;

               d.

               în plus față de cele solicitate la literele (b) sau (c), acordarea unor despăgubiri în temeiul articolului 340 alineatul (2) TFUE ca urmare a încălcărilor dreptului Uniunii invocate mai sus:

                           (i)

                           ca urmare a încălcărilor dreptului Uniunii referitoare la perioada în care Comisia nu a consimţit la ridicarea sau la reducerea cuantumului garanţiei bancare după pronunţarea Hotărârii Tribunalului în cauza T-40/06, pentru cheltuielile efectuate pentru constituirea garanţiei, în cuantum de 22 783,90 de euro, sau o parte a acestuia.

               e.

               acordarea de dobânzi aferente sumelor datorate.

               f.

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate în procedurile în fața Tribunalului și a Curții.

      Motivele și principalele argumente

               1.

               Trioplast își menține în fața Curții motivele invocate în fața Tribunalului, precum și temeiurile acestora. Conform articolului 58 din Statutul Curții de Justiție a Uniunii Europene și articolului 168 alineatul (1) litera (d) și articolului 169 alineatul (2) din Regulamentul de procedură al Curții de Justiție, Trioplast susține că, prin pronunțarea hotărârii din 12 mai 2016 în cauza T-669/14 prin care i s-a respins acțiunea, Tribunalul a săvârșit o eroare privind aplicarea dreptului Uniunii.

               2.

                  În primul rând, Tribunalul a săvârșit o eroare de drept prin faptul că a concluzionat că prin hotărârea din 2010 doar s-a modificat decizia din 2005. În realitate, prin hotărârea din 2010 s-a anulat decizia din 200 în întregime și s-a impus Comisiei să adopte o nouă decizie împotriva Trioplast odată ce va fi cunoscut rezultatul cazurilor FLS.

               3.

                  În al doilea rând, Tribunalul a săvârșit o eroare de drept prin faptul că a concluzionat că scrisoarea atacată nu reprezintă o decizie atacabilă, din moment ce scrisoarea atacată a prevăzut pentru prima dată în sarcina Trioplast o obligație care era certă și privea un cuantum determinat.

               4.

                  În al treilea rând, faptul că decizia din 2005 a fost anulată prin hotărârea din 2010 înseamnă că dobânzile de întârziere nu pot crește în conformitate cu prevederile deciziei din 2005.

               5.

                  În al patrulea rând, Tribunalul a săvârșit o eroare de drept prin faptul că a concluzionat că acțiunile Comisiei nu au cauzat niciun prejudiciu Trioplast și, prin urmare, Tribunalul ar fi trebuit să judece pe fond cererea de despăgubire.


title: Cauza T-484/08: Hotărârea Tribunalului din 9 decembrie 2009 — Longevity Health Products/OAPI — Merck (Kids Vits) [ Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale Kids Vits — Marcă comunitară verbală anterioară VITS4KIDS — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009] ]

text:
               30.1.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 24/50

         Hotărârea Tribunalului din 9 decembrie 2009 — Longevity Health Products/OAPI — Merck (Kids Vits)
   (Cauza T-484/08) (1)

   („Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale Kids Vits - Marcă comunitară verbală anterioară VITS4KIDS - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009]”)
   2010/C 24/87
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Longevity Health Products, Inc. (Nassau, Bahmas) (reprezentant: J. Korab, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: G. Schneider, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Merck KGaA (Darmstadt, Germania)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 28 august 2008 (cauza R 716/2007-4) privind o procedură de opoziție între Merck KGaA și Longevity Health Products, Inc.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Longevity Health Products, Inc. la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 32, 7.2.2009.


title: Cauza T-262/09: Acțiune introdusă la 6 iulie 2009 — Defense Technology/OAPI — DEF-TEC Defense Technology (FIRST DEFENSE AEROSOL PEPPER PROJECTOR)

text:
               29.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 205/45

         Acțiune introdusă la 6 iulie 2009 — Defense Technology/OAPI — DEF-TEC Defense Technology (FIRST DEFENSE AEROSOL PEPPER PROJECTOR)
   (Cauza T-262/09)
   2009/C 205/83
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Defense Technology Corporation of America (Jacksonville, Statele Unite) (reprezentant: R. Kunze, jurist și solicitor)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: DEF-TEC Defense Technology GmbH (Frankfurt/Main, Germania)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 4 mai 2009 în cauza R 493/2002-4 (II) și

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca comunitară vizată: marca figurativă „FIRST DEFENSE AEROSOL PEPPER PROJECTOR” pentru produse din clasele 5, 8 și 13 — cerere de înregistrare nr. 643 668

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: reclamanta

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca verbală americană „FIRST DEFENSE” pentru produse din clasa 13; două mărci figurative americane pentru produse din clasa 13; o marcă anterioară notorie în Belgia, Germania și Franța, „FIRST DEFENSE”; o marcă anterioară notorie în Belgia, Germania și Franța, „FIRST DEFENSE AND DESIGN”; o marcă verbală anterioară neînregistrată, „FIRST DEFENSE”, protejată în Germania și în Franța; o marcă anterioară neînregistrată în Belgia, Germania și Franța, „FIRST DEFENSE AND DESIGN”; o denumire comercială „FIRST DEFENSE”, protejată în Germania

      Decizia diviziei de opoziție: admite în parte opoziția

      Decizia camerei de recurs: anulează decizia diviziei de opoziție și respinge opoziția

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului, întrucât camera de recurs nu a aplicat corect dispoziția menționată și, în plus, a pronunțat în mod eronat o decizie bazată pe o înțelegere greșită a faptelor expuse; încălcarea articolelor 65, 75 și 76 din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului, întrucât camera de recurs nu a luat măsurile necesare pentru a se conforma Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță din 6 septembrie 2006 în cauza T-6/05, DEFTEC Defense Technology/OAPI — Defense Technology (FIRST DEFENSE AEROSOL PEPPER PROJECTOR).


title: Cauza T-624/16: Acțiune introdusă la 5 septembrie 2016 – Gollnisch/Parlamentul European

text:
               17.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 383/24

         Acțiune introdusă la 5 septembrie 2016 – Gollnisch/Parlamentul European
   (Cauza T-624/16)
   (2016/C 383/34)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Bruno Gollnisch (Villiers-le-Mahieu, Franța) (reprezentant: N. Fakiroff, avocat)

      Pârât: Parlamentul European

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Secretarului General al Parlamentului European din 1 iulie 2016, notificată la 6 iulie 2016, care prevede „că o sumă de 275 984,23 euro ar fi fost plătită în mod nejustificat în favoarea domnului Bruno GOLLNISCH” și prin care se dispune ca ordonatorul de credite competent și contabilul instituției să procedeze la recuperarea acestei sume;

               —

               anularea de asemenea a notificării și a măsurilor de punere în aplicare a deciziei citate anterior cuprinse în scrisoarea directorului general al Direcției generale finanțe din 6 iulie 2016, ref. D 201920;

               —

               anularea în același timp a notei de debit nr. 2016-914 semnate de același director general al Direcției generale finanțe la 5 iulie 2016;

               —

               acordarea reclamantului a unei sume de 40 000 de euro în repararea prejudiciului moral care rezultă în ansamblu din acuzațiile neîntemeiate emise înainte de orice finalizare a unei anchete, din atingerea adusă imaginii sale și din perturbarea foarte importantă provocată în viața sa personală și politică prin decizia atacată;

               —

               acordarea de asemenea a sumei de 24 500 de euro cu titlu de cheltuieli efectuate pentru remunerarea consilierilor săi, pentru pregătirea prezentei acțiuni, pentru costurile de copiere și de depunere a acțiunii menționate și a actelor anexate la aceasta;

               —

               obligarea Parlamentului European la plata tuturor cheltuielilor de judecată;

               —

               cu titlu subsidiar, în cazul în care Tribunalul ar considera că nu este absolut convins de pertinența și de sinceritatea motivelor de drept și de fapt expuse de reclamant, pentru a asigura buna administrare a justiției ținând seama de conexitatea indiscutabilă dintre faptele pretinse pe care se întemeiază decizia atacată și cele care fac obiectul anchetei penale angajate de Președintele Parlamentului European:

                           —

                           suspendarea judecării cauzei în așteptarea unei decizii definitive, care să beneficieze de autoritate de lucru judecat, pronunțată de instanța judecătorească franceză sesizată cu urmărirea penală inițiată de Președintele Parlamentului European;

                           —

                           dispunerea, în consecință, a suspendării executării deciziei atacate până la încheierea procedurii.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă unsprezece motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe necompetența Secretarului General de a adopta actele atacate. Competența în materie de decizie financiară care prezintă interes pentru deputați și grupurile acestora ar reveni în schimb Biroului Parlamentului European.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiilor generale de drept, precum și a cerințelor legate de o bună administrare, întrucât administrația Parlamentului ar fi trebuit să aștepte rezultatele anchetei și ale procedurilor pe care le angajase înainte să adopte actele atacate.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea dreptului la apărare al reclamantului. Actele atacate ar fi încălcat prezumția de nevinovăție a reclamantului, dreptul său de acces la o instanță, posibilitatea de a-și exprima poziția asupra oricărui document pe care administrația intenționa să îl utilizeze împotriva lui, și nu ar fi respectat dreptul său la o audiere în contradictoriu.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe o inversare nelegală a sarcinii probei, întrucât administrația Parlamentului ar fi solicitat reclamantului justificări a posteriori în ceea ce privește munca depusă de asistentul său și în ceea ce privește remunerațiile care i-ar fi fost acordate.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe insuficiența motivării actelor atacate, care ar face dovadă de un caracter complet arbitrar.

               6.

               Al șaselea motiv, întemeiat pe o atingere adusă principiilor securității juridice și încrederii legitime, precum și pe aplicarea unor norme inexistente sau retroactive.

               7.

               Al șaptelea motiv, întemeiat pe o atingere adusă drepturilor politice ale asistenților parlamentari.

               8.

               Al optulea motiv, întemeiat pe caracterul discriminatoriu al actelor atacate și pe abuzul de putere care ar fi condus la adoptarea lor.

               9.

               Al nouălea motiv, întemeiat pe o atingere adusă independenței deputaților și pe nerespectarea rolului asistenților parlamentari locali.

               10.

               Al zecelea motiv, prin care se susține că criticile administrației Parlamentului ar fi neîntemeiate în fapt.

               11.

               Al unsprezecelea motiv, invocat cu titlu subsidiar, întemeiat pe încălcarea principiului proporționalității.


title: Cauza C-307/13: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 10 iulie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Helsingborgs tingsrätt – Suedia) – Procedură penală împotriva Lars Ivansson, Carl-Rudolf Palmgren, Kjell Otto Pehrsson, Håkan Rosengren [Trimitere preliminară — Piaţa internă — Directiva 98/34/CE — Articolul 8 alineatul (1) al treilea paragraf — Procedura de furnizare de informații în domeniul standardelor și al reglementărilor tehnice — Noțiunea „reglementare tehnică”  — Găini ouătoare — Scurtarea programului de punere în aplicare avut în vedere anterior pentru intrarea în vigoare a reglementării tehnice — Obligația de notificare — Condiții — Versiuni lingvistice divergente]

text:
               15.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 315/17

         Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 10 iulie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Helsingborgs tingsrätt – Suedia) – Procedură penală împotriva Lars Ivansson, Carl-Rudolf Palmgren, Kjell Otto Pehrsson, Håkan Rosengren
   (Cauza C-307/13) (1)

   ([Trimitere preliminară - Piaţa internă - Directiva 98/34/CE - Articolul 8 alineatul (1) al treilea paragraf - Procedura de furnizare de informații în domeniul standardelor și al reglementărilor tehnice - Noțiunea „reglementare tehnică” - Găini ouătoare - Scurtarea programului de punere în aplicare avut în vedere anterior pentru intrarea în vigoare a reglementării tehnice - Obligația de notificare - Condiții - Versiuni lingvistice divergente])
   2014/C 315/24
   Limba de procedură: suedeza

      Instanța de trimitere

   Helsingborgs tingsrätt

      Parțile din procedura penală principală

   Lars Ivansson, Carl-Rudolf Palmgren, Kjell Otto Pehrsson, Håkan Rosengren

      Dispozitivul

               1)

               Data reținută in fine de autoritățile naționale pentru intrarea în vigoare a unei măsuri naționale precum cea în discuție în litigiul principal, care prevede ținerea găinilor ouătoare în sisteme de creștere care satisfac nevoile lor în ceea ce privește cuibarele, stinghiile și băile de praf și care urmărește menținerea unui nivel scăzut al mortalității și al tulburărilor de comportament ale acestora, este supusă obligației privind comunicarea către Comisie, astfel cum este prevăzută la articolul 8 alineatul (1) al treilea paragraf din Directiva 98/34/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 iunie 1998 referitoare la procedura de furnizare de informații în domeniul standardelor, reglementărilor tehnice și al normelor privind serviciile societății informaționale, astfel cum a fost modificată prin Directiva 98/48/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 20 iulie 1998, în măsura în care a intervenit în mod efectiv o schimbare a programului de punere în aplicare a măsurii naționale menționate, iar aceasta are un caracter semnificativ, aspect a cărui verificare este de competența instanței de trimitere.

               2)

               În ipoteza în care scurtarea programului de punere în aplicare a unei reglementări tehnice naționale este supusă obligației privind comunicarea către Comisie, astfel cum este prevăzută la articolul 8 alineatul (1) al treilea paragraf din Directiva 98/34, omisiunea efectuării unei asemenea notificări atrage inaplicabilitatea respectivei măsuri naționale, astfel încât aceasta nu poate fi invocată împotriva particularilor.

      (1)  JO C 215, 27.7.2013.


title: Cauza C-347/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Landesgericht Feldkirch (Austria) la 28 iulie 2008 — Vorarlberger Gebietskrankenkasse/WGV-Schwäbische Allgemeine Versicherungs AG

text:
               25.10.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 272/11

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Landesgericht Feldkirch (Austria) la 28 iulie 2008 — Vorarlberger Gebietskrankenkasse/WGV-Schwäbische Allgemeine Versicherungs AG
   (Cauza C-347/08)
   (2008/C 272/18)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Landesgericht Feldkirch
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Vorarlberger Gebietskrankenkasse.

      Pârâtă: WGV-Schwäbische Allgemeine Versicherungs AG
   Întrebările preliminare

               1)

               Trimiterea cuprinsă în articolul 11 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (1), referitoare la articolul 9 alineatul (1) litera (b) din acest regulament trebuie interpretată în sensul că un organism de asigurări sociale căruia i-au fost transferate prin lege (articolul 332 ASVG) drepturile persoanei prejudiciate în mod direct, poate introduce la instanța dintr-un stat membru în care acesta își are sediul, o acțiune îndreptată direct împotriva asigurătorului, în măsura în care o astfel de acțiune este admisibilă, iar asigurătorul își are sediul pe teritoriul unui stat membru?

               2)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, această competentă există și în situația în care la momentul introducerii acțiunii în instanță persoana prejudiciată în mod direct nu își are domiciliul sau reședința obișnuită în statul membru în care își are sediul organismul de asigurări sociale?

      (1)  JO, L 12, p 1, Ediție specială, 19/vol. 3, p. 74.


title: Cauza C-122/13: Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 30 ianuarie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale Ordinario di Firenze – Italia) – Paola C/Presidenza del Consiglio dei Ministri (Trimitere preliminară — Cooperare judiciară în materie penală — Directiva 2004/80/CE — Articolul 12 — Despăgubirea victimelor infracțiunilor intenționate săvârșite cu violență — Situație pur internă — Necompetență vădită a Curții)

text:
               14.4.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/19

         Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 30 ianuarie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale Ordinario di Firenze – Italia) – Paola C/Presidenza del Consiglio dei Ministri
   (Cauza C-122/13) (1)

   ((Trimitere preliminară - Cooperare judiciară în materie penală - Directiva 2004/80/CE - Articolul 12 - Despăgubirea victimelor infracțiunilor intenționate săvârșite cu violență - Situație pur internă - Necompetență vădită a Curții))
   2014/C 112/22
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale Ordinario di Firenze

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Paola C

      Pârâtă: Presidenza del Consiglio dei Ministri

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară – Tribunale Ordinario di Firenze – Interpretarea articolului 12 din Directiva 2004/80/CE a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind despăgubirea victimelor infracționalității (JO L 261, p. 15, Ediție specială, 19/vol. 7, p. 31) – Domeniu de aplicare – Reglementare care nu prevede un sistem de despăgubire a victimelor infracționalității intenționate săvârșite prin violență pe teritoriul național prin garantarea unei despăgubiri echitabile și corespunzătoare tuturor victimelor unor infracțiuni violente

      Dispozitivul

   Curtea de Justiție a Uniunii Europene este vădit necompetentă să răspundă la întrebarea adresată de Tribunale ordinario di Firenze (Italia).

      (1)  JO C 141, 18.5.2013.


title: Cauza T-269/15: Acțiune introdusă la 28 mai 2015 – Novartis Europharm/Comisia

text:
               24.8.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 279/36

         Acțiune introdusă la 28 mai 2015 – Novartis Europharm/Comisia
   (Cauza T-269/15)
   (2015/C 279/45)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Novartis Europharm Ltd (Camberley, Regatul Unit) (reprezentant: C. Schoonderbeek, lawyer)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate și

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata propriilor cheltuieli de judecată, precum și a celor efectuate de Novartis.

      Motivele și principalele argumente

   Prin intermediul prezentei acțiuni, reclamantul urmărește anularea Deciziei C(2015) 1977 final a Comisiei din 18 martie 2015 de acordare în favoarea Pari Pharma a unei autorizații de introducere pe piață pentru medicamentul de uz uman „Vantobra – tobramicină”.
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe faptul că decizia Comisiei este afectată de nelegalitate întrucât constituie o încălcare a drepturilor perioadei de exclusivitate comercială a medicamentului orfan de care beneficiază Novartis Europharm Ltd pentru medicamentul său TOBI Podhaler în conformitate cu articolul 8 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 141/2000 (1), dat fiind că perioada de exclusivitate comercială a medicamentului orfan nu a expirat încă, iar condițiile de acordare a unei derogări de la exclusivitatea comercială în temeiul articolului 8 alineatul (3) din regulamentul menționat nu sunt îndeplinite.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că decizia Comisiei este afectată de nelegalitate și din cauză că nu cuprinde o expunere de motive, astfel cum prevăd articolul 296 TFUE și articolul 81 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 726/2004 (2).

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 141/2000 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 decembrie 1999 privind produsele medicamentoase orfane (JO L 18, p. 1, Ediție specială, 15/vol. 5, p. 233).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 726/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 31 martie 2004 de stabilire a procedurilor comunitare privind autorizarea și supravegherea medicamentelor de uz uman și veterinar și de instituire a unei Agenții Europene pentru Medicamente (JO L 136, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 44, p. 83).


title: Cauza C-9/06 P: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 29 noiembrie 2007 — Tomás Salazar Brier/Comisia Comunităților Europene (Recurs — Funcționari — Remunerație — Indemnizație de expatriere — Condiție prevăzută la articolul 4 alineatul (1) litera (a) a doua liniuță din anexa VII la statut — Noțiunea servicii efectuate pentru un alt stat )

text:
               26.1.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/6

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 29 noiembrie 2007 — Tomás Salazar Brier/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza C-9/06 P) (1)

   (Recurs - Funcționari - Remunerație - Indemnizație de expatriere - Condiție prevăzută la articolul 4 alineatul (1) litera (a) a doua liniuță din anexa VII la statut - Noțiunea „servicii efectuate pentru un alt stat’)
   (2008/C 22/10)
   Limba de procedură: spaniola
   Părțile

      Recurent: Tomás Salazar Brier (reprezentanți: R. García-Gallardo Gil-Fournier, D. Domínguez Pérez și A. Sayagués Torres, abogados)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: J. Currall, agent, J. Gutiérrez Gisbert, J. Rivas Andrés și M. Canal, abogados)
   Obiectul
   Recurs formulat împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera întâi) din 25 octombrie 2005, Salazar Brier/Comisia (T 83/03) prin care acesta a respins reclamantului acțiunea în anularea deciziei Comisiei Comunităților Europene din 24 februarie 2003 de respingere implicită a reclamației sale, cât și a deciziei de respingere explicită a acestei reclamații din 24 martie 2003, prin care i s-a refuzat reclamantului acordarea indemnizației de expatriere prevăzute la articolul 4 din anexa VII la Statutul funcționarilor Comunităților Europene, precum și a indemnizațiilor conexe.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă pe domnul Salazar Brier la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 60, 11.3.2006.


title: Cauza C-15/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Regatul Unit) la 11 ianuarie 2010 — Etimine SA/Secretary of State for Work and Pensions

text:
               13.3.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/39

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Regatul Unit) la 11 ianuarie 2010 — Etimine SA/Secretary of State for Work and Pensions
   (Cauza C-15/10)
   2010/C 63/62
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Regatul Unit)

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Etimine SA

      Pârât: Secretary of State for Work and Pensions

      Întrebările preliminare

               1.

               Clasificările în litigiu ale boraților care figurează în Directiva nr. 2008/58 (1) (denumită în continuare „Directiva 30 APT”) și/sau în Regulamentul nr. 790/2009 (2) (denumit în continuare „Primul regulament APT”) sunt nevalide în temeiul unuia sau mai multora dintre motivele următoare:

                           (a)

                           Clasificările au fost incluse în Directiva 30 APT cu încălcarea normelor fundamentale de procedură?

                           (b)

                           Clasificările au fost incluse în Directiva 30 APT cu încălcarea Directivei nr. 67/548 (3) (denumită în continuare „Directiva privind substanțele periculoase”) și/sau în urma unor erori vădite de apreciere, întrucât:

                                       (i)

                                       Comisia nu a aplicat sau nu a aplicat în mod corect principiul „manipulării și [al] utilizării normale” prevăzut în anexa VI la Directiva privind substanțele periculoase?

                                       (ii)

                                       [Comisia] a aplicat în mod ilegal criteriile de evaluare a riscurilor?

                                       (iii)

                                       Comisia nu a aplicat sau a aplicat în mod incorect criteriul „adecvării”, cu încălcarea punctului 4.2.3.3 din anexa VI la Directiva privind substanțele periculoase?

                                       (iv)

                                       Comisia nu a ținut cont în mod corespunzător de necesitatea de a dispune de date epidemiologice/privind ființele umane? și/sau

                                       (v)

                                       Comisia a extrapolat în mod ilegal date privind una dintre substanțele pe bază de borați pentru a clasifica celelalte substanțe pe bază de borați și/sau nu a motivat corespunzător această extrapolare, contrar articolului 253 CE?

                           (c)

                           Clasificările au fost incluse în Directiva 30 APT cu încălcarea principiului proporționalității, principiu fundamental al dreptului comunitar?

               2.

               Clasificările în litigiu privind borații care figurează în Primul regulament APT sunt nevalide, întrucât:

                           (a)

                           Primul regulament APT a fost adoptat, în mod incorect, cu utilizarea procedurii prevăzute la articolul 53 ca temei legal?

                           (b)

                           Criteriile care permit adoptarea unei noi clasificări armonizate în temeiul anexei I la Regulamentul (CE) nr. 1272/2008 (4) (denumit în continuare „Regulamentul CLP”) nu au fost aplicate și, în locul acestora, a fost aplicată în mod incorect anexa VII la Regulamentul CLP?

      (1)  Directiva 2008/58/CE a Comisiei din 21 august 2008 de efectuare a celei de-a treizecea modificări, în vederea adaptării la progresul tehnic, a Directivei 67/548/CEE a Consiliului privind apropierea actelor cu putere de lege și a actelor administrative referitoare la clasificarea, ambalarea și etichetarea substanțelor periculoase (JO L 246, p. 1).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 790/2009 al Comisiei din 10 august 2009 de modificare, în vederea adaptării la progresul tehnic și științific, a Regulamentului (CE) nr. 1272/2008 al Parlamentului European și al Consiliului privind clasificarea, etichetarea și ambalarea substanțelor și a amestecurilor (JO L 235, p. 1).

      (3)  Directiva 67/548/CEE a Consiliului privind apropierea actelor cu putere de lege și a actelor administrative referitoare la clasificarea, ambalarea și etichetarea substanțelor periculoase (JO L 196, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 1, p. 23).

      (4)  Regulamentul (CE) nr. 1272/2008 al Parlamentului European și al Consiliului privind clasificarea, etichetarea și ambalarea substanțelor și a amestecurilor, de modificare și de abrogare a Directivelor 67/548/CEE și 1999/45/CE, precum și de modificare a Regulamentului (CE) nr. 1907/2006 (JO L 353, p. 1).


title: Cauza T-178/11: Hotărârea Tribunalului din 28 mai 2013 — Voss of Norway/OAPI — Nordic Spirit (Forma unei sticle cilindrice) ( „Marcă comunitară — Procedură de declarare a nulității — Marcă comunitară tridimensională care reprezintă forma unei sticle cilindrice — Motiv absolut de refuz” )

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 225/67

         Hotărârea Tribunalului din 28 mai 2013 — Voss of Norway/OAPI — Nordic Spirit (Forma unei sticle cilindrice)
   (Cauza T-178/11) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de declarare a nulității - Marcă comunitară tridimensională care reprezintă forma unei sticle cilindrice - Motiv absolut de refuz)
   2013/C 225/149
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Voss of Norway ASA (Oslo, Norvegia) (reprezentanți: F. Jacobacci și B. La Tella, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: A. Folliard-Monguiral și V. Melgar, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI: Nordic Spirit AB (publ) (Stockholm, Suedia)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 12 ianuarie 2011 (cauza R 785/2010-1) privind o procedură de declarare a nulității între Nordic Spirit AB (publ) și Voss of Norway ASA

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Voss of Norway ASA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 145, 14.5.2011.