201805250241897582018/C 200/064142016CJC20020180611RO01ROINFO_JUDICIAL201804176611Cauza C-414/16: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 17 aprilie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesarbeitsgericht – Germania) – Vera Egenberger/Evangelisches Werk für Diakonie und Entwicklung e.V. (Trimitere preliminară — Politica socială — Directiva 2000/78/CE — Egalitate de tratament — Tratament diferențiat bazat pe religie sau convingeri — Activități profesionale ale bisericilor sau ale altor organizații a căror etică este bazată pe religie sau convingeri — Religie sau convingeri care constituie o cerință profesională esențială, legitimă și justificată în privința eticii organizației — Noțiune — Natura activităților și contextul în care sunt exercitate acestea — Articolul 17 TFUE — Articolele 10, 21 și 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene)
 ---documentbreak--- C2002018RO610120180417RO00066161Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 17 aprilie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesarbeitsgericht – Germania) – Vera Egenberger/Evangelisches Werk für Diakonie und Entwicklung e.V.
   (Cauza C-414/16) (
         1
      )
   „(Trimitere preliminară — Politica socială — Directiva 2000/78/CE — Egalitate de tratament — Tratament diferențiat bazat pe religie sau convingeri — Activități profesionale ale bisericilor sau ale altor organizații a căror etică este bazată pe religie sau convingeri — Religie sau convingeri care constituie o cerință profesională esențială, legitimă și justificată în privința eticii organizației — Noțiune — Natura activităților și contextul în care sunt exercitate acestea — Articolul 17 TFUE — Articolele 10, 21 și 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene)”2018/C 200/06Limba de procedură: germana
      Instanța de trimitere

   Bundesarbeitsgericht

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Vera Egenberger

      Pârâtă: Evangelisches Werk für Diakonie und Entwicklung e.V.

      Dispozitivul

            1)

            Articolul 4 alineatul (2) din Directiva 2000/78/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă coroborat cu articolele 9 și 10 din aceasta, precum și cu articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene trebuie interpretat în sensul că, atunci când o biserică sau o altă organizație a cărei etică este bazată pe religie sau convingeri afirmă, în susținerea unui act sau a unei decizii precum respingerea unei candidaturi pentru ocuparea unui loc de muncă în cadrul său, că, prin natura activităților vizate sau prin contextul în care urmează să se exercite aceste activități, religia constituie o cerință profesională esențială, legitimă și justificată în privința eticii acestei biserici sau a acestei organizații, o astfel de afirmație trebuie, dacă este cazul, să poată face obiectul unui control jurisdicțional efectiv care să asigure că, în speță, sunt îndeplinite criteriile prevăzute la articolul 4 alineatul (2) din această directivă.

            2)

            Articolul 4 alineatul (2) din Directiva 2000/78 trebuie interpretat în sensul că cerința profesională esențială, legitimă și justificată menționată în acesta face trimitere la o cerință necesară și impusă în mod obiectiv, având în vedere etica bisericii sau a organizației vizate, prin natura sau prin condițiile de exercitare a activității profesionale în cauză și nu poate acoperi considerații străine de etica respectivă sau de dreptul la autonomie al acestei biserici sau al acestei organizații. Cerința menționată trebuie să fie conformă cu principiul proporționalității.

            3)

            O instanță națională sesizată cu un litigiu între doi particulari este ținută, în cazul în care nu este posibilă interpretarea dreptului național aplicabil în conformitate cu articolul 4 alineatul (2) din Directiva 2000/78, să asigure, în cadrul competențelor sale, protecția juridică ce decurge pentru justițiabili din articolele 21 și 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și să garanteze efectul deplin al acestor articole, lăsând neaplicată, dacă este necesar, orice dispoziție națională contrară.

      (
         1
      )	JO C 419, 14.11.2016.


201805250501897042018/C 200/582312018TC20020180611RO01ROINFO_JUDICIAL20180404464611Cauza T-231/18: Acțiune introdusă la 4 aprilie 2018 – Et Djili Soy Dzhihangir Ibryam/EUIPO –Lupu (Djili)
 ---documentbreak--- C2002018RO4610120180404RO0058461461Acțiune introdusă la 4 aprilie 2018 – Et Djili Soy Dzhihangir Ibryam/EUIPO –Lupu (Djili)
   (Cauza T-231/18)2018/C 200/58Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza
      Părțile

      Reclamant: Et Djili Soy Dzhihangir Ibryam (Dulovo, Bulgaria) (reprezentant: C. Romiţan, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Victor Lupu (București, România)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: reclamantul

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă Djili – cererea de înregistrare nr. 15 497 662

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 31 ianuarie 2018 în cauza R 1902/2017-5

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

            —

            anularea deciziei atacate;

            —

            respingerea căii de atac formulate de Lupu Victor;

            —

            obligarea domnului Lupu Victor, persoana care a formulat opoziția și calea de atac în faţa EUIPO, la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

            —

            Camera de recurs a considerat în mod eronat că exista o similitudine fonetică între semne;

            —

            Camera de recurs a considerat în mod eronat că comparația conceptuală nu are relevanță în cauză.


201806080311931532018/C 221/432722018TC22120180625RO01ROINFO_JUDICIAL20180427363722Cauza T-272/18: Acțiune introdusă la 27 aprilie 2018 – EBM Technologies/EUIPO (MobiPACS)
 ---documentbreak--- C2212018RO3620120180427RO0043362372Acțiune introdusă la 27 aprilie 2018 – EBM Technologies/EUIPO (MobiPACS)
   (Cauza T-272/18)2018/C 221/43Limba de procedură: germana
      Părțile

      Reclamantă: EBM Technologies Inc. (Taipei, Taiwan) (reprezentanți: J. Liesegang, M. Jost, N. Lang, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „MobiPACS” – cererea de înregistrare nr. 16 400 061.

      Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 19 februarie 2018 în cauza R 2145/2017-2.

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

            —

            anularea deciziei atacate;

            —

            obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

            —

            încălcarea articolului 42 alineatul (1) coroborat cu articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) nr. 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului din 14 iunie 2017 privind marca Uniunii Europene.


201806080131931612018/C 221/322982017TC22120180625RO01ROINFO_JUDICIAL20180418262721Cauza T-298/17: Ordonanța Tribunalului din 18 aprilie 2018 – Iordăchescu și alții/Parlamentul și alții („Acțiune în anulare — Directiva 2014/40/UE — Apropierea legislațiilor — Fabricarea, prezentarea și vânzarea produselor din tutun și a produselor conexe — Termen de introducere a acțiunii — Tardivitate — Cerere de despăgubire — Cerere de sesizare — Nerespectarea cerințelor de formă — Inadmisibilitate — Necompetență”)
 ---documentbreak--- C2212018RO2610120180418RO0032261272Ordonanța Tribunalului din 18 aprilie 2018 – Iordăchescu și alții/Parlamentul și alții
   (Cauza T-298/17) (
         1
      )
   „(„Acțiune în anulare — Directiva 2014/40/UE — Apropierea legislațiilor — Fabricarea, prezentarea și vânzarea produselor din tutun și a produselor conexe — Termen de introducere a acțiunii — Tardivitate — Cerere de despăgubire — Cerere de sesizare — Nerespectarea cerințelor de formă — Inadmisibilitate — Necompetență”)”2018/C 221/32Limba de procedură: română
      Părțile

      Reclamanți: Adrian Iordăchescu (București, România), Florina Iordăchescu (București), Mihaela Iordăchescu (București) și Cristinel Iordăchescu (București) (reprezentant: A. Cuculis, avocat)

      Pârâți: Parlamentul European (reprezentanți: Parlamentul European (reprezentanți: L. Visaggio și C. Ionescu Dima, agenți), Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: E. Karlsson și O. Segnana, agenți) și Comisia Europeană (reprezentanți: H. Stancu și J. Tomkin, agenți)

      Obiectul

   Pe de o parte, o cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea în parte a Directivei 2014/40/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 3 aprilie 2014 privind apropierea actelor cu putere de lege și a actelor administrative ale statelor membre în ceea ce privește fabricarea, prezentarea și vânzarea produselor din tutun și a produselor conexe și de abrogare a Directivei 2001/37/CE (JO 2014, L 127, p. 1) și, pe de altă parte, o cerere întemeiată pe articolul 268 TFUE prin care se solicită repararea prejudiciului pe care reclamanții pretind că l-au suferit

      Dispozitivul

            1)

            Respinge acţiunea.

            2)

            Îi obligă pe domnul Adrian Iordăchescu, pe doamnele Florina Iordăchescu și Mihaela Iordăchescu, precum și pe domnul Cristinel Iordăchescu la plata cheltuielilor de judecată.

      (
         1
      )	JO C 256, 7.8.2017.


201806080191931222018/C 221/342302018TC22120180625RO01ROINFO_JUDICIAL20180504272822Cauza T-230/18 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 4 mai 2018 – Czarnecki/Parlamentul („Procedură de măsuri provizorii — Drept instituțional — Vicepreședinte al Parlamentului European — Decizia Parlamentului de a pune capăt mandatului unui vicepreședinte — Cerere de măsuri provizorii — Somație — Inadmisibilitate”)
 ---documentbreak--- C2212018RO2720120180504RO0034272282Ordonanța președintelui Tribunalului din 4 mai 2018 – Czarnecki/Parlamentul
   (Cauza T-230/18 R)
   „(„Procedură de măsuri provizorii — Drept instituțional — Vicepreședinte al Parlamentului European — Decizia Parlamentului de a pune capăt mandatului unui vicepreședinte — Cerere de măsuri provizorii — Somație — Inadmisibilitate”)”2018/C 221/34Limba de procedură: franceza
      Părțile

      Reclamant: Ryszard Czarnecki (Varșovia, Polonia) (reprezentant: M. Casado García-Hirschfeld, avocat)

      Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: N. Görlitz și S. Alonso de León, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolele 278 și 279 TFUE și prin care se solicită, pe de o parte, suspendarea executării Deciziei Parlamentului European din 7 februarie 2018 de aprobare a încetării anticipate a funcției de vicepreședinte al Parlamentului a reclamantului și, pe de altă parte, obligarea Parlamentului la menținerea mandatului reclamantului de vicepreședinte al Parlamentului

      Dispozitivul

            1)

            Respinge cererea de măsuri provizorii.

            2)

            Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


201806080471931452018/C 221/041262018CJC22120180625RO01ROINFO_JUDICIAL201802163531Cauza C-126/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Szekszárdi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungaria) la 16 februarie 2018 – Dalmandi Mezőgazdasági Zrt. kontra Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
 ---documentbreak--- C2212018RO310120180216RO00043153Cerere de decizie preliminară introdusă de Szekszárdi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungaria) la 16 februarie 2018 – Dalmandi Mezőgazdasági Zrt. kontra Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
   (Cauza C-126/18)2018/C 221/04Limba de procedură: maghiara
      Instanța de trimitere

   Szekszárdi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Dalmandi Mezőgazdasági Zrt.

      Pârâtă: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

      Întrebările preliminare

            1)

            Este conformă cu dispozițiile dreptului Uniunii, cu prevederile Directivei 2006/112/CE (
                  1
               ) a Consiliului (denumită în continuare „Directiva privind TVA”) (îndeosebi cu articolul 183 al acesteia) și cu principiul efectivității, al efectului direct și al echivalenței, o practică judiciară a unui stat membru prin care, în demersurile de examinare a dispozițiilor relevante în materie de dobânzi de întârziere, se pornește de la premisa că autoritatea fiscală națională nu a săvârșit o încălcare (abținere de a acționa) – adică nu a provocat o întârziere în ceea ce privește plata părții nerecuperabile a TVA-ului aferentă achizițiilor neplătite ale persoanelor impozabile – întrucât la data deciziei autorității menționate, reglementarea națională contrară dreptului Uniunii era în vigoare, iar incompatibilitatea cerinței prevăzute de această reglementare cu dreptul Uniunii a fost constatată abia ulterior de Curtea de Justiție? Astfel, practica națională a acceptat că aplicarea acestei cerințe stabilite în norma națională care încălca dreptul Uniunii era cvasi-conformă în drept până în momentul în care legiuitorul național a abrogat-o în mod oficial.

            2)

            Sunt conforme cu dreptul Uniunii, îndeosebi cu dispozițiile Directivei privind TVA (mai ales articolul 183 al acesteia), și cu principiul echivalenței, al efectivității și al proporționalității, legislația și practica internă ale unui stat membru care, în aplicarea normelor relevante în materie de dobânzi de întârziere, fac distincție după cum nerambursarea taxei de către autoritatea fiscală națională a avut loc cu respectarea legislației naționale în vigoare în acel moment, care, în plus, era contrară dreptului Uniunii, sau cu încălcarea acesteia, identificând în ceea ce privește rata dobânzilor datorate pentru TVA-ul a cărui rambursare nu a putut fi solicitată într-un termen rezonabil din cauza unei cerințe din dreptul național declarată contrară dreptului Uniunii de către Curtea de Justiție, două perioade delimitate astfel încât:

                     —

                     pentru prima perioadă, persoanele impozabile au dreptul la dobânzi de întârziere doar la rata de referință a băncii centrale, având în vedere că, întrucât reglementarea maghiară contrară dreptului Uniunii era încă în vigoare la data respectivă, autoritățile fiscale maghiare nu au acționat în mod nelegal prin neautorizarea plății, într-un termen rezonabil, a TVA-ului inclus în facturi, în timp ce

                     —

                     pentru a doua perioadă trebuie achitată o dobândă echivalentă dublului ratei de referință a băncii centrale – aplicabilă, în plus, în cazul întârzierii în ordinea juridică a statului membru vizat – însă numai pentru plata tardivă a dobânzilor de întârziere aferente primei perioade?

            3)

            Este conformă cu dreptul Uniunii, cu articolul 183 din Directiva privind TVA și cu principiul efectivității o practică a unui stat membru care stabilește ca dată inițială pentru calculul dobânzilor de întârziere (dobânda compusă sau dobânda la dobândă) datorate în conformitate cu legislația statului membru în domeniul plății tardive a dobânzilor de întârziere pentru taxa reținută cu încălcarea dreptului Uniunii (dobânzi aferente TVA-ului, în speță, principal), nu data inițială de când se datorează dobânzile aferente TVA-ului (principal), ci o dată ulterioară, luând în considerare îndeosebi faptul că cererea de plată a dobânzilor aferente taxelor reținute sau nerambursate cu încălcarea dreptului Uniunii este un drept subiectiv care decurge în mod direct chiar din dreptul Uniunii?

            4)

            Este conformă cu dreptul Uniunii, cu articolul 183 din Directiva privind TVA și cu principiul efectivității o practică a unui stat membru în temeiul căreia persoana impozabilă trebuie să depună o cerere separată în cazul solicitării dobânzilor datorate în urma unei întârzieri comise de autoritatea fiscală, în timp ce în cazul altor cereri privind dobânzile de întârziere nu este necesară o astfel de cerere separată întrucât dobânzile se stabilesc din oficiu?

            5)

            În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea anterioară, este conformă cu dreptul Uniunii, cu articolul 183 din Directiva privind TVA și cu principiul efectivității o practică a unui stat membru în temeiul căreia dobânda compusă (dobânda la dobândă) aferentă întârzierii la plata dobânzilor aplicate taxei reținute contrar dreptului Uniunii potrivit Curții de Justiție (dobânzi aferente TVA-ului, în speță, principal) poate fi stabilită numai dacă persoana impozabilă înaintează o cerere extraordinară prin care nu este solicitată în mod concret plata dobânzilor, ci valoarea taxei datorate pentru achizițiile neplătite exact la data abrogării, în dreptul național, a reglementării statului membru care obliga la reținerea TVA-ului în urma neplății, aflate în contradicție cu dreptul Uniunii, în pofida aplicării dobânzilor asupra TVA-ului care stau la baza cererii de plată a dobânzii compuse în raport cu perioadele de declarare anterioare cererii extraordinare și care nu fusese încă plătită?

            6)

            În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea anterioară, este conformă cu dreptul Uniunii, cu articolul 183 din Directiva privind TVA și cu principiul efectivității o practică a unui stat membru care atrage pierderea dreptului de a-i fi plătită o dobândă compusă (dobândă la dobândă) aferentă întârzierii la plata dobânzilor asupra taxei reținute contrar dreptului Uniunii, astfel cum a statuat Curtea de Justiție (dobânzi aferente TVA-ului, în speță, principal) în raport cu cererile de plată a dobânzilor aferente TVA-ului care nu făceau obiectul perioadei de declarare a TVA-ului vizat de data finală a repunerii în termen stabilită pentru depunerea cererii extraordinare, întrucât respectivele dobânzi fuseseră scadente anterior?

            7)

            Este conformă cu dreptul Uniunii, cu articolul 183 din Directiva privind TVA (având în vedere îndeosebi principiul efectivității și caracterul de drept subiectiv al cererii de plată a dobânzilor aferente taxelor care în mod nejustificat nu au fost rambursate) o practică a unui stat membru care privează definitiv persoana impozabilă de posibilitatea de a solicita dobânzile aplicate taxei reținute în temeiul unei reglementări naționale declarate ulterior contrară dreptului Uniunii și care interzicea solicitarea TVA-ului aferent anumitor achiziții neplătite, astfel încât:

                     —

                     [în temeiul acestei practici] nu se consideră întemeiată solicitarea plății dobânzilor în momentul exigibilității [rambursării] taxei, invocând faptul că era în vigoare reglementarea ulterior declarată contrară dreptului Uniunii (pe motiv că nu se produsese o întârziere și că autoritatea fiscală se limitase la aplicarea legislației în vigoare),

                     —

                     pentru ca ulterior, după abrogarea în ordinea juridică internă a prevederii declarate contrare dreptului Uniunii care limita dreptul de rambursare, să invoce prescripția?

            8)

            Este conformă cu dreptul Uniunii, cu articolul 183 din Directiva privind TVA și cu principiul efectivității o practică a unui stat membru în temeiul căreia posibilitatea de a solicita dobânzi de întârziere care trebuie plătite în raport cu dobânzile aferente TVA-ului (principal) care i se cuvin persoanei impozabile în urma taxei nerambursate în momentul în exigibilității, inițial pe baza unei reglementări de drept național declarată ulterior contrară dreptului Uniunii depinde, pentru întreaga perioadă cuprinsă între anii 2005 și 2011, de condiția ca persoana impozabilă să fie în prezent în situația de a solicita rambursarea TVA-ului aferent perioadei de declarare a acestei taxe în care reglementarea în cauză contrară dreptului Uniunii a fost abrogată în ordinea juridică internă (septembrie 2011), deși plata dobânzilor aferente TVA-ului (principal) nu se realizase înaintea acestei date și nici ulterior, înainte de momentul introducerii cererii la instanța națională?

      (
         1
      )	Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO 2006, L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7).


201806220591970182018/C 240/602862018TC24020180709RO01ROINFO_JUDICIAL20180507525211Cauza T-286/18: Acțiune introdusă la 7 mai 2018 – Azarov/Consiliul
 ---documentbreak--- C2402018RO5210120180507RO0060521521Acțiune introdusă la 7 mai 2018 – Azarov/Consiliul
   (Cauza T-286/18)2018/C 240/60Limba de procedură: germana
      Părțile

      Reclamant: Mykola Yanovych Azarov (Kiev, Ucraina) (reprezentanți: A. Egger și G. Lansky, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

            —

            anularea, în măsura în care îl privesc, a Deciziei (PESC) 2018/333 a Consiliului din 5 martie 2018 de modificare a Deciziei 2014/119/PESC privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina (JO 2018, L 63, p. 48) și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2018/326 al Consiliului din 5 martie 2018 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 208/2014 privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina (JO 2018, L 63, p. 5), în conformitate cu articolul 263 TFUE;

            —

            adoptarea anumitor măsuri de organizare a procedurii, în conformitate cu articolul 64 din Regulamentul de procedură al Tribunalului;

            —

            obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată, în conformitate cu articolul 87 alineatul (2) din Regulamentul de procedură al Tribunalului.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă două motive.

            1.

            Primul motiv se întemeiază pe încălcarea principiului proporționalității.
            Reclamantul arată că măsurile restrictive, deja dispuse pentru a cincea oară, ar fi vădit disproporționate.

            2.

            Al doilea motiv se întemeiază pe o eroare vădită de apreciere.
            Reclamantul susține că Consiliul nu ar dispune de baza factuală suficient de solidă impusă de jurisprudență pentru a decide prelungirea măsurilor restrictive.


201806220771970262018/C 240/7412018TC24020180709RO01ROINFO_JUDICIAL20180504636312Cauza T-1/18: Ordonanța Tribunalului din 4 mai 2018 – Deutsche Lufthansa/Comisia
 ---documentbreak--- C2402018RO6320120180504RO0074632631Ordonanța Tribunalului din 4 mai 2018 – Deutsche Lufthansa/Comisia
   (Cauza T-1/18) (
         1
      )2018/C 240/74Limba de procedură: englezaPreședintele Camerei a cincea a dispus radierea cauzei.
   (
         1
      )	JO C 63, 19.2.2018.


201806220111970732018/C 240/302942018CJC24020180709RO01ROINFO_JUDICIAL20180427262611Cauza C-294/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Markkinaoikeus (Suedia) la 27 aprilie 2018 – Oulun Sähkönmyynti Oy/Energiavirasto
 ---documentbreak--- C2402018RO2610120180427RO0030261261Cerere de decizie preliminară introdusă de Markkinaoikeus (Suedia) la 27 aprilie 2018 – Oulun Sähkönmyynti Oy/Energiavirasto
   (Cauza C-294/18)2018/C 240/30Limba de procedură: finlandeza
      Instanța de trimitere

   Markkinaoikeus

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Oulun Sähkönmyynti Oy

      Pârâtă: Energiavirasto

      Întrebările preliminare

            1)

            Articolul 11 alineatul (1) din Directiva 2012/27/UE (
                  1
               ) a Parlamentului European și a Consiliului din 25 octombrie 2012 privind eficiența energetică, de modificare a Directivelor 2009/125/CE și 2010/30/UE și de abrogare a Directivelor 2004/8/CE și 2006/32/CE trebuie interpretat în sensul că aplicarea unei reduceri de preț la un tarif de bază pentru furnizarea de energie electrică, pe baza modului de facturare pentru care a optat consumatorul final înseamnă că factura și informațiile privind facturarea nu au fost transmise în mod gratuit consumatorilor finali cărora nu li s-a aplicat reducerea de preț?

            2)

            În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare preliminară și în măsura în care acordarea reducerii de preț menționate poate fi admisibilă, în ceea ce privește aprecierea admisibilității reducerii de preț, din Directiva 2012/27/UE rezultă condiții suplimentare speciale care trebuie luate în considerare, ca de exemplu aspectul dacă reducerea de preț corespunde unei economii de costuri realizate pe baza tipului de facturare ales, aspectul dacă reducerea de preț se referă la numărul de facturi transmise sau aspectul dacă reducerea de preț poate fi atribuită grupului de consumatori finali care produce economia de costuri prin faptul că optează pentru un anumit tip de facturare?

            3)

            În cazul în care acordarea reducerii de preț menționate la prima întrebare preliminară înseamnă că unor consumatori, alții decât cei care au optat pentru tipul special de facturare, li s-au perceput plăți cu încălcarea articolului 11 alineatul (1) din Directiva 2012/27/UE, rezultă din dreptul Uniunii anumite cerințe speciale de care trebuie să se țină seama în cadrul deciziei referitoare la rambursarea plăților?

      (
         1
      )	JO 2012, L 315, p. 1.


201806220461970832018/C 240/75522018TC24020180709RO01ROINFO_JUDICIAL20180516636313Cauza T-52/18: Ordonanța Tribunalului din 16 mai 2018 – Teollisuuden Voima/Comisia
 ---documentbreak--- C2402018RO6330120180516RO0075633631Ordonanța Tribunalului din 16 mai 2018 – Teollisuuden Voima/Comisia
   (Cauza T-52/18) (
         1
      )2018/C 240/75Limba de procedură: englezaPreședintele Camerei a doua a dispus radierea cauzei.
   (
         1
      )	JO C 112, 26.3.2018.


201806220671970852018/C 240/454192017TC24020180709RO01ROINFO_JUDICIAL20180518414111Cauza T-419/17: Hotărârea Tribunalului din 18 mai 2018 – Mendes/EUIPO – Actial Farmaceutica (VSL#3) („Marcă a Uniunii Europene — Procedură de decădere — Marca Uniunii Europene verbală VSL#3 — Marcă devenită o denumire comercială obișnuită a unui produs sau serviciu pentru care este înregistrată — Marcă de natură să inducă în eroare publicul — Articolul 51 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 58 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”)
 ---documentbreak--- C2402018RO4110120180518RO0045411411Hotărârea Tribunalului din 18 mai 2018 – Mendes/EUIPO – Actial Farmaceutica (VSL#3)
   (Cauza T-419/17) (
         1
      )
   „(„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de decădere — Marca Uniunii Europene verbală VSL#3 — Marcă devenită o denumire comercială obișnuită a unui produs sau serviciu pentru care este înregistrată — Marcă de natură să inducă în eroare publicul — Articolul 51 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 58 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”)”2018/C 240/45Limba de procedură: italiana
      Părţile

      Reclamantă: Mendes SA (Lugano, Elveția) (reprezentant: G. Carpineti, avocat)

      Pârât: Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) (reprezentant: J. Crespo Carrillo, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Actial Farmaceutica Srl (Roma, Italia) (reprezentant: S. Giudici, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 3 mai 2017 (cauza R 1306/2016-2) privind o procedură de decădere între Mendes și Actial Farmaceutica

      Dispozitivul

            1)

            Respinge acțiunea.

            2)

            Obligă Mendes SA la plata cheltuielilor de judecată.

      (
         1
      )	JO C 277, 21.8.2017.


201806290671986692018/C 249/283402016TC24920180716RO01ROINFO_JUDICIAL20180531232421Cauza T-340/16: Hotărârea Tribunalului din 31 mai 2018 – Flatworld Solutions/EUIPO – Outsource Professional Services (Outsource 2 India) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de declarare a nulității — Marca Uniunii Europene figurativă Outsource 2 India — Rea – credință — Articolul 52 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 59 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]
 ---documentbreak--- C2492018RO2310120180531RO0028231242Hotărârea Tribunalului din 31 mai 2018 – Flatworld Solutions/EUIPO – Outsource Professional Services (Outsource 2 India)
   (Cauza T-340/16) (
         1
      )
   „[„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de declarare a nulității — Marca Uniunii Europene figurativă Outsource 2 India — Rea – credință — Articolul 52 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 59 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]”2018/C 249/28Limba de procedură: engleza
      Părţile

      Reclamantă: Flatworld Solutions Pvt Ltd (Bangalore, India) (reprezentanți: S. O. Gillert, K Vanden Bossche, B. Köhn-Gerdes și J. Schumacher, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) (reprezentant: D. Gája, agent)

      Intervenientă: Outsource Professional Services Ltd (Friedrichshafen, Germania), admisă să se substituie celeilalte părți din procedura în fața camerei de recurs (reprezentant: A. Kempter, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Camerei a patra de recurs a EUIPO din 15 aprilie 2016 (cauza R 611/2015-4) privind o procedură de declarare a nulității între Flatworld Solutions și Outsource2India.

      Dispozitivul

            1)

            Anulează Decizia Camerei a patra de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 15 aprilie 2016 (cauza R 611/2015-4).

            2)

            EUIPO suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Flatworld Solutions Pvt Ltd.

            3)

            Outsource Professional Services Ltd suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (
         1
      )	JO C 305, 22.8.2016.


201806290201986742018/C 249/162682018CJC24920180716RO01ROINFO_JUDICIAL20180418111111Cauza C-268/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Curtea de Apel Bacău (România) la data de 18 aprilie 2018 – SC Onlineshop SRL / Agenţia Naţională de Administrare Fiscală (ANAF), Direcţia Generală a Vămilor
 ---documentbreak--- C2492018RO1110120180418RO0016111111Cerere de decizie preliminară introdusă de Curtea de Apel Bacău (România) la data de 18 aprilie 2018 – SC Onlineshop SRL / Agenţia Naţională de Administrare Fiscală (ANAF), Direcţia Generală a Vămilor
   (Cauza C-268/18)2018/C 249/16Limba de procedură: română
      Instanţa de trimitere

   Curtea de Apel Bacău

      Părţile din acţiunea principală

      Reclamantă: SC Onlineshop SRL

      Pârâte: Agenţia Naţională de Administrare Fiscală (ANAF), Direcţia Generală a Vămilor

      Întrebările preliminare

            1)

            Dacă Nomenclatura combinată, care figurează în anexa I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful vamal comun (
                  1
               ), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2016/1821 al Comisiei din 6 octombrie 2016 (
                  2
               ), trebuie interpretată în sensul că aparatele precum sistemele de navigație GPS PNI S 506, în discuție în prezentul litigiu, se clasifică la subpoziția tarifară 8526 91 subpoziția 8526 91 20 sau la poziția 8528 subpoziția 8528 59 00 din această nomenclatură.

            2)

            Dacă versiunile Nomenclaturii combinate care rezultă succesiv din Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 698/2012 al Comisiei (
                  3
               ) și Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 459/2014 al Comisiei (
                  4
               ) au relevanță în scopul determinării corectei încadrări tarifare a aparatelor precum sistemele de navigație în discuție în prezentul litigiu, în sensul posibilității de a fi aplicabile prin analogie unor produse care prezintă similarități cu sistemul de navigație în cauză, respectiv dacă aplicarea prin analogie a acestor dispoziții favorizează interpretarea NC dată de administrația vamală.

      (
         1
      )	Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară şi statistică şi Tariful Vamal Comun (JO 1987 L 256, p. 1, Ediţie specială 02/vol. 4, p. 3).
   (
         2
      )	Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2016/1821 al Comisiei din 6 octombrie 2016 de modificare a anexei I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful vamal comun (JO 2016, L 294, p. 1).
   (
         3
      )	Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 698/2012 al Comisiei din 25 iulie 2012 privind clasificarea anumitor mărfuri în Nomenclatura combinată (JO 2012, L 203, p. 34).
   (
         4
      )	Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 459/2014 al Comisiei din 29 aprilie 2014 de modificare a anumitor regulamente privind clasificarea mărfurilor în Nomenclatura combinată (JO 2014, L 133, p. 43).


title: Cauza C-213/17: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 5 iulie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Rechtbank Den Haag, zittingsplaats Amsterdam – Țările de Jos) – X/Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie [Trimitere preliminară – Regulamentul (UE) nr. 604/2013 – Determinarea statului membru responsabil de examinarea unei cereri de protecție internațională prezentate într-unul dintre statele membre de către un resortisant al unei țări terțe – Articolele 17, 18, 23 și 24 – Procedură prealabilă de protecție internațională în curs de desfășurare într-un stat membru – Cerere nouă în alt stat membru – Lipsa unei cereri de reprimire în termenele prevăzute – Predarea persoanei în cauză în scopul urmăririi penale]

text:
               27.8.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/7

      Hotărârea Curții (Camera a treia) din 5 iulie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Rechtbank Den Haag, zittingsplaats Amsterdam – Țările de Jos) – X/Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie
      (Cauza C-213/17) (1)

      ([Trimitere preliminară - Regulamentul (UE) nr. 604/2013 - Determinarea statului membru responsabil de examinarea unei cereri de protecție internațională prezentate într-unul dintre statele membre de către un resortisant al unei țări terțe - Articolele 17, 18, 23 și 24 - Procedură prealabilă de protecție internațională în curs de desfășurare într-un stat membru - Cerere nouă în alt stat membru - Lipsa unei cereri de reprimire în termenele prevăzute - Predarea persoanei în cauză în scopul urmăririi penale])
      (2018/C 301/08)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Rechtbank Den Haag, zittingsplaats Amsterdam

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: X

         Pârât: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 23 alineatul (3) din Regulamentul (UE) nr. 604/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 26 iunie 2013 de stabilire a criteriilor și mecanismelor de determinare a statului membru responsabil de examinarea unei cereri de protecție internațională prezentate într-unul dintre statele membre de către un resortisant al unei țări terțe sau de către un apatrid trebuie interpretat în sensul că statul membru în care s-a prezentat o nouă cerere de protecție internațională este responsabil de examinarea acesteia atunci când acest stat membru nu a depus o cerere de reprimire în termenele stabilite la articolul 23 alineatul (2) din acest regulament, în condițiile în care, pe de o parte, un alt stat membru era responsabil de examinarea cererilor de protecție internațională prezentate anterior și, pe de altă parte, calea de atac exercitată împotriva respingerii uneia dintre aceste cereri era pendinte, în fața unei instanțe din acest din urmă stat membru, la expirarea acestor termene.

                  2)

                  Articolul 18 alineatul (2) din Regulamentul nr. 604/2013 trebuie interpretat în sensul că depunerea de către un stat membru a unei cereri de reprimire a unui resortisant al unei țări terțe care se află fără permis de ședere pe teritoriul său nu impune acestui stat membru să suspende examinarea unei căi de atac exercitate împotriva respingerii unei cereri de protecție internațională prezentate anterior, iar apoi să pună capăt acestei examinări în caz de acceptare a acestei cereri de către statul membru solicitat.

                  3)

                  Articolul 24 alineatul (5) din Regulamentul nr. 604/2013 trebuie interpretat în sensul că, într-o situație precum cea în discuție în litigiul principal, un stat membru care depune o cerere de reprimire în temeiul articolului 24 din acest regulament, după expirarea, în statul membru solicitat, a termenelor prevăzute la articolul 23 alineatul (2) din regulamentul menționat, nu este obligat să informeze autoritățile din acest ultim stat membru că o cale de atac exercitată împotriva respingerii unei cereri de protecție internațională prezentate anterior este pendinte în fața unei instanțe a statului membru solicitant.

                  4)

                  Articolul 17 alineatul (1) și articolul 24 din Regulamentul nr. 604/2013 trebuie interpretate în sensul că, într-o situație precum cea în discuție în litigiul principal la data deciziei de transfer, în care un solicitant de protecție internațională a fost predat de un prim stat membru unui al doilea stat membru în temeiul unui mandat european de arestare și se află pe teritoriul acestuia din urmă fără să fi prezentat acolo o nouă cerere de protecție internațională, acest al doilea stat membru poate cere reprimirea acestui solicitant primului stat membru și nu este obligat să decidă să examineze cererea prezentată de acesta.

         (1)  JO C 239, 24.7.2017.


title: Cauza T-434/18: Acțiune introdusă la 13 iulie 2018 – Vans/EUIPO (ULTRARANGE)

text:
               27.8.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/45

      Acțiune introdusă la 13 iulie 2018 – Vans/EUIPO (ULTRARANGE)
      (Cauza T-434/18)
      (2018/C 301/60)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

         Părțile

         Reclamantă: Vans, Inc. (Costa Mesa, California, Statele Unite) (reprezentanți: M. Hirsch și M. Metzner, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală ULTRARANGE – cererea de înregistrare nr. 16 665 663

         Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 25 aprilie 2018 în cauza R 2544/2017-2

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivul invocat

                  —

                  Încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-577/17: Ordonanța Tribunalului din 2 iulie 2018 – thyssenkrupp Electrical Steel și thyssenkrupp Electrical Steel Ugo/Comisia [„Acțiune în anulare – Uniune vamală – Autorizație a perfecționării active – Risc de afectare negativă a intereselor esențiale ale producătorilor Uniunii – Articolul 211 alineatul (6) din Regulamentul (UE) nr. 952/2013 – Examinarea condițiilor economice – Întinderea concluziilor Comisiei – Act care nu poate fi supus căilor de atac – Inadmisibilitate”]

text:
               27.8.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/34

      Ordonanța Tribunalului din 2 iulie 2018 – thyssenkrupp Electrical Steel și thyssenkrupp Electrical Steel Ugo/Comisia
      (Cauza T-577/17) (1)

      ([„Acțiune în anulare - Uniune vamală - Autorizație a perfecționării active - Risc de afectare negativă a intereselor esențiale ale producătorilor Uniunii - Articolul 211 alineatul (6) din Regulamentul (UE) nr. 952/2013 - Examinarea condițiilor economice - Întinderea concluziilor Comisiei - Act care nu poate fi supus căilor de atac - Inadmisibilitate”])
      (2018/C 301/45)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamante: thyssenkrupp Electrical Steel GmbH (Gelsenkirchen, Germania) și thyssenkrupp Electrical Steel Ugo (Isbergues, Franța) (reprezentant: M. Günes, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J.-F. Brakeland și F. Clotuche-Duvieusart, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și având ca obiect anularea pretinsei decizii a Comisiei care ar figura în raportul celei de a șasea reuniuni a secțiunii „Proceduri speciale, altele decât tranzitul” a grupului de experți în materie vamală din 2 mai 2017, potrivit căruia interesele esențiale ale producătorilor Uniunii nu ar fi afectate negativ de autorizația perfecționării active a anumitor produse din oțeluri cu siliciu numite „magnetice” cu grăunți orientați solicitată de Euro-Mit Staal BV

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra cererii de intervenție a Euro-Mit Staal BV.

                  3)

                  Obligă Comisia Europeană la suportarea propriilor cheltuieli de judecată, precum și a cheltuielilor de judecată efectuate de thyssenkrupp Electrical Steel GmbH și de thyssenkrupp Electrical Steel Ugo.

                  4)

                  Euro-Mit Staal BV suportă propriile cheltuieli de judecată aferente cererii de intervenție.

         (1)  JO C 347, 16.10.2017.


title: Cauza C-170/18 P: Recurs introdus la 2 martie 2018 de CJ împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) din 13 decembrie 2017 în cauza T-692/16, CJ/Centrul European de Prevenire și Control al Bolilor (ECDC)

text:
               27.8.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/13

      Recurs introdus la 2 martie 2018 de CJ împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) din 13 decembrie 2017 în cauza T-692/16, CJ/Centrul European de Prevenire și Control al Bolilor (ECDC)
      (Cauza C-170/18 P)
      (2018/C 301/17)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurent: CJ (reprezentant: V. Kolias, Δικηγόρος)

         Cealaltă parte din procedură: Centrul European de Prevenire și Control al Bolilor (ECDC)

         Concluziile recurentului

                  —

                  anularea în întregime a Hotărârii Tribunalului din 13 decembrie 2017 în cauza CJ/ECDC, T-692/16, (ECLI:EU:T:2017:894)

                  —

                  în consecință, în cazul în care recursul este declarat întemeiat, anularea noii decizii de concediere din 2 decembrie și acordarea către reclamant a remunerațiilor și a compensației pecuniare solicitate în fața Tribunalului, precum și a dobânzilor legale;

                  —

                  obligarea ECDC la plata tuturor cheltuielilor de judecată efectuate în procedura în primă instanță și în recurs.

         Motivele și principalele argumente

      Primul motiv, întemeiat pe faptul că Tribunalul a interpretat în mod greșit argumentația sa, a denaturat elementele de probă, a săvârșit o eroare la calificarea juridică a faptelor și prin faptul că a declarat că circumstanțele nu s-au schimbat substanțial între data publicării deciziei de concediere anulate și cea a noii decizii de concediere, astfel încât să împiedice ECDC să adopte din nou decizia de concediere anulată.
      Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că Tribunalul a interpretat în mod greșit argumentația sa, a prezentat o motivare insuficientă, a săvârșit o eroare la calificarea juridică a faptelor și a interpretat în mod eronat articolul 266 TFUE declarând că noua decizie de concediere nu era disproporționată în temeiul articolului 5 alineatul (4) din Tratatul UE.
      Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că Tribunalul a conferit autorității de lucru judecat un domeniu de aplicare mult prea larg.
      Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că Tribunalul:

                  —

                  a interpretat în mod eronat Hotărârea Tribunalului Funcției Publice CJ/ECDC în cauzele conexate F-159/12 și F-161/12 și a interpretat de o manieră mult prea extinsă autoritatea de lucru judecat a acestor hotărâri și

                  —

                  a interpretat în mod eronat articolul 22a alineatul (3) din statut privind protecția avertizorilor prin faptul că nu i-a conferit un efect util.

            Al cincilea motiv, întemeiat pe faptul că Tribunalul a interpretat în mod eronat regula răspunderii necontractuale a Uniunii, cu titlu subsidiar, că a calificat juridic faptele în mod greșit atunci când a constatat că decizia atacată nu era motivată de o manieră care să cauzeze reclamantului un prejudiciu moral.


title: Cauza T-719/17 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 22 iunie 2018 – FMC/Comisia [„Măsuri provizorii – Produse fitosanitare – Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2017/1496 – Nereînnoirea aprobării substanței active DPX KE 459 (flupirsulfuron-metil) – Cerere de suspendare a executării – Lipsa urgenței – Evaluare comparativă a intereselor”]

text:
               27.8.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/35

      Ordonanța președintelui Tribunalului din 22 iunie 2018 – FMC/Comisia
      (Cauza T-719/17 R)
      ([„Măsuri provizorii - Produse fitosanitare - Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2017/1496 - Nereînnoirea aprobării substanței active DPX KE 459 (flupirsulfuron-metil) - Cerere de suspendare a executării - Lipsa urgenței - Evaluare comparativă a intereselor”])
      (2018/C 301/46)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: FMC Corp. (Philadelphia, Pennsylvania, Statele Unite) (reprezentanți: D. Waelbroeck, I. Antypas și A. Accarain, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Koleva, A. Lewis și I. Naglis, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolele 278 și 279 TFUE, având ca obiect suspendarea executării Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2017/1496 al Comisiei din 23 august 2017 privind nereînnoirea aprobării substanței active DPX KE 459 (flupirsulfuron-metil), în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1107/2009 al Parlamentului European și al Consiliului privind introducerea pe piață a produselor fitosanitare, și de modificare a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 540/2011 al Comisiei (JO 2017, L 218, p. 7).

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge cererea de măsuri provizorii.

                  2)

                  Cererile privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza C-297/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landesverwaltungsgericht Steiermark (Austria) la 2 mai 2018 – Humbert Jörg Köfler și alții

text:
               27.8.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/14

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Landesverwaltungsgericht Steiermark (Austria) la 2 mai 2018 – Humbert Jörg Köfler și alții
      (Cauza C-297/18)
      (2018/C 301/18)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Landesverwaltungsgericht Steiermark

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: Humbert Jörg Köfler, Wolfgang Leitner, Joachim Schönbeck, Wolfgang Semper

         Autoritatea pârâtă: Bezirkshauptmannschaft Murtal

         Intervenientă: Finanzpolizei

         Întrebarea preliminară

      Articolul 49 alineatul (3) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene trebuie interpretat în sensul că se opune unei norme naționale care prevede pentru faptele săvârșite din culpă amenzi în cuantum nelimitat, în special un minim ridicat al sancțiunii și pedepse alternative, privative de libertate de mai mulți ani?


title: Cauza T-13/17: Hotărârea Tribunalului din 11 iulie 2018 – Europa Terra Nostra/Parlamentul [„Drept instituțional – Parlamentul European – Decizie prin care se acordă o subvenție unei fundații politice – Prefinanțare stabilită la 33 % din cuantumul maxim al subvenției acordate – Obligația de a furniza o garanție bancară de prefinanțare – Regulament financiar – Norme de aplicare a regulamentului financiar – Regulamentul (CE) nr. 2004/2003 privind statutul și finanțarea partidelor politice europene – Proporționalitate – Abuz de putere”]

text:
               27.8.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/28

      Hotărârea Tribunalului din 11 iulie 2018 – Europa Terra Nostra/Parlamentul
      (Cauza T-13/17) (1)

      ([„Drept instituțional - Parlamentul European - Decizie prin care se acordă o subvenție unei fundații politice - Prefinanțare stabilită la 33 % din cuantumul maxim al subvenției acordate - Obligația de a furniza o garanție bancară de prefinanțare - Regulament financiar - Norme de aplicare a regulamentului financiar - Regulamentul (CE) nr. 2004/2003 privind statutul și finanțarea partidelor politice europene - Proporționalitate - Abuz de putere”])
      (2018/C 301/36)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Europa Terra Nostra eV (Berlin, Germania) (reprezentant: P. Richter, avocat)

         Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: N. Görlitz, C. Burgos și S. Alves, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea în parte a deciziei FINS-2017-30 a Parlamentului European din 12 decembrie 2016 privind acordarea unei subvenții reclamantei, în măsura în care această decizie limitează prefinanțarea la 33 % din cuantumul maxim al subvenției și condiționează plata acesteia furnizării unei garanții bancare

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Europa Terra Nostra eV la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 63, 27.2.2017.


title: Cauza T-447/18: Acțiune introdusă la 18 iulie 2018 – TUIfly/Comisia

text:
               27.8.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/45

      Acțiune introdusă la 18 iulie 2018 – TUIfly/Comisia
      (Cauza T-447/18)
      (2018/C 301/61)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: TUIfly GmbH (Langenhagen, Germania) (reprezentanți: L. Giesberts și M. Gayger, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea articolelor 7 și 8, precum și a articolelor 9, 10 și 11, în măsura în care se referă la articolele 7 și 8 din Decizia (UE) 2018/628 a Comisiei din 11 noiembrie 2016 privind ajutorul de stat SA.24221(2011/C) (ex 2011/NN) pus în aplicare de către Austria în favoarea aeroportului Klagenfurt, a companiei Ryanair și a altor transportatori aerieni care utilizează acest aeroport (JO 2018, L 107, p. 1),

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă următoarele motive.

                  1.

                  Decizia ar încălca articolul 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii, principiul bunei administrări și dreptul la apărare al reclamantei, dat fiind că Comisia nu ar fi acordat acesteia din urmă un drept de acces la dosarul de investigație și nu i-ar fi dat posibilitatea de a se apăra în mod util.

                  2.

                  Decizia ar încălca articolul 107 alineatul (1) TFUE întrucât Comisia nu ar fi făcut dovada faptului că reclamanta a fost favorizată în mod selectiv.

                  3.

                  Decizia ar încălca articolul 107 alineatul (1) TFUE întrucât, din punct de vedere procedural, Comisia și-ar fi depășit marja de apreciere în aplicarea principiului investitorului care operează într-o economie de piață.
                  În această privință, reclamanta arată că Comisia, săvârșind o eroare de procedură, ar fi aplicat în cadrul examinării efectuate criteriile mai severe din liniile directoare din 2014 privind aviația, deși faptele relevante priveau anii anteriori, respectiv 2003-2009.

                  4.

                  Decizia ar încălca articolul 107 alineatul (1) TFUE, dat fiind că Comisia și-ar fi depășit marja de apreciere în aplicarea principiului investitorului care operează într-o economie de piață întrucât nu a cercetat în măsură suficientă faptele.
                  În această privință, reclamanta arată că Comisia ar fi dedus din lipsa unui plan de afaceri complet privind acordurile încheiate cu reclamanta o pretinsă absență a unei strategii de rentabilitate a aeroportului din Klagenfurt (denumit în continuare „KLU”) și că ar fi realizat în decizia sa constatări de fapt vădit contradictorii privind strategia de rentabilitate pe termen lung a KLU.

                  5.

                  Decizia ar încălca articolul 107 alineatul (1) TFUE întrucât Comisia și-ar fi depășit marja de apreciere în aplicarea principiului investitorului care operează într-o economie de piață prin faptul că nu a cercetat în măsură suficientă faptele în cadrul analizei de rentabilitate pe care a efectuat-o ex ante.
                  În această privință, reclamanta susține că Comisia a săvârșit o eroare de apreciere atunci când nu a luat în considerare, în calitate de venituri ale aeroportului, subvenția, conformă dreptului ajutoarelor de stat, plătită KLU în vederea finanțării acțiunilor sale de comercializare. În plus, Comisia nu ar fi căutat în măsură suficientă valoarea de piață a prestațiilor furnizate de reclamantă și nu le-ar fi luat în considerare chiar dacă ar fi vorba despre prestații oferite de reclamantă la prețul normal al pieței.

                  6.

                  Decizia ar încălca articolul 107 alineatul (3) TFUE întrucât Comisia ar fi săvârșit o eroare de procedură atunci când, cu ocazia examinării justificării ajutorului, ar fi aplicat un criteriu disproporționat de sever, care nu ar corespunde practicii sale la data încheierii acordurilor de comercializare.

                  7.

                  Decizia ar încălca articolul 107 alineatul (3) TFUE întrucât Comisia nu ar fi cercetat complet faptele privind justificarea pretinsului ajutor.
                  În această privință, reclamanta susține că Comisia nu ar fi ținut seama, în ceea ce privește justificarea sprijinului acordat reclamantei, de subvenția, în conformitate cu dreptul ajutoarelor de stat, acordată KLU. În plus, cu ocazia examinării articolului 107 alineatul (3) litera (c) TFUE, Comisia nu ar fi ținut seama de importanța din perspectiva politicii regionale și a politicii de transporturi, a acordurilor de comercializare și a efectelor lor pozitive considerabile asupra economiei regionale.


title: Cauza C-378/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesverwaltungsgericht (Germania) la 8 iunie 2018 – Landwirtschaftskammer Niedersachsen/Reinhard Westphal

text:
               27.8.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/14

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesverwaltungsgericht (Germania) la 8 iunie 2018 – Landwirtschaftskammer Niedersachsen/Reinhard Westphal
      (Cauza C-378/18)
      (2018/C 301/19)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Bundesverwaltungsgericht

         Părțile din procedura principală

         Recurentă: Landwirtschaftskammer Niedersachsen

         Intimat: Reinhard Westphal

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Termenul de prescripție prevăzut la articolul 49 alineatul (6) din Regulamentul (CE) nr. 2419/2001 (1) începe să curgă de la data plății ajutorului sau momentul de la care începe să curgă este reglementat potrivit articolului 3 alineatul (1), în speță: articolul 3 alineatul (1) al doilea paragraf prima teză din Regulamentul (CE, EURATOM) nr. 2988/95 (2)?

                  2)

                  Normele de prescripție prevăzute la articolul 49 alineatul (6) din Regulamentul (CE) nr. 2419/2001, respectiv la articolul 3 alineatul (1) din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2988/95 constituie dispoziții care impun sancțiuni administrative în sensul articolului 2 alineatul (2) a doua teză din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2988/95?

                  3)

                  Articolul 52a din Regulamentul (CE) nr. 2419/2001, care prevede aplicarea retroactivă a normei de prescripție prevăzute la articolul 49 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 2419/2001 se poate aplica prin analogie și la articolul 49 alineatul (6) din Regulamentul (CE) nr. 2419/2001?
                  În cazul în care articolul 3 alineatul (1) al doilea paragraf prima teză din Regulamentul (CE, EURATOM) nr. 2988/95 este aplicabil (prima întrebare), nu mai este necesar să se răspunde la celelalte întrebări; dacă acesta nu este aplicabil, trebuie să se considere că, în cazul în care s-ar răspunde afirmativ la cea de-a doua întrebare, a treia întrebare rămâne fără obiect.

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 2419/2001 al Comisiei din 11 decembrie 2001 de stabilire a normelor de aplicare a sistemului integrat de gestionare și control privind anumite scheme de ajutoare comunitare instituite prin Regulamentul (CEE) nr. 3508/92 al Consiliului (JO 2001, L 327, p. 11).

         (2)  Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2988/95 al Consiliului din 18 decembrie 1995 privind protecția intereselor financiare ale Comunităților Europene (JO 1995, L 312, p. 1, Ediție specială, 01/vol. 1, p. 66).


title: Cauza C-217/17 P: Hotărârea Curții (Camera a noua) din 5 iulie 2018 – Mast-Jägermeister SE/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) [Recurs – Desen sau model industrial comunitar – Cerere de înregistrare a unor desene sau modele industriale reprezentând pahare – Regulamentul (CE) nr. 6/2002 – Articolul 36 alineatul (1) litera (c) – Reprezentare grafică – Articolele 45 și 46 – Atribuirea unei date de depozit – Condiții – Regulamentul (CE) nr. 2245/2002 – Articolul 4 alineatul (1) litera (e) și articolul 10 alineatele (1) și (2)]

text:
               27.8.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/8

      Hotărârea Curții (Camera a noua) din 5 iulie 2018 – Mast-Jägermeister SE/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)
      (Cauza C-217/17 P) (1)

      ([Recurs - Desen sau model industrial comunitar - Cerere de înregistrare a unor desene sau modele industriale reprezentând pahare - Regulamentul (CE) nr. 6/2002 - Articolul 36 alineatul (1) litera (c) - Reprezentare grafică - Articolele 45 și 46 - Atribuirea unei date de depozit - Condiții - Regulamentul (CE) nr. 2245/2002 - Articolul 4 alineatul (1) litera (e) și articolul 10 alineatele (1) și (2)])
      (2018/C 301/09)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Recurentă: Mast-Jägermeister SE (reprezentant: C. Drzymalla, avocat)

         Cealaltă parte din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: S. Hanne, agenți)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursul.

                  2)

                  Obligă Mast Jägermeister SE la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 300, 11.9.2017.


title: Cauza T-757/17: Ordonanța Tribunalului din 26 iunie 2018 – Kerstens/Comisia („Funcție publică – Funcționari – Procedură disciplinară – Executarea unei hotărâri pronunțate de Tribunal în recurs – Retragerea deciziei prin care se aplică măsura mustrării – Redeschiderea procedurilor disciplinare care au condus la sancțiunea anulată – Acțiune în anulare – Act care nu lezează – Acțiune în despăgubire – Nerespectarea procedurii precontencioase – Inadmisibilitate vădită”)

text:
               27.8.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/36

      Ordonanța Tribunalului din 26 iunie 2018 – Kerstens/Comisia
      (Cauza T-757/17) (1)

      ((„Funcție publică - Funcționari - Procedură disciplinară - Executarea unei hotărâri pronunțate de Tribunal în recurs - Retragerea deciziei prin care se aplică măsura mustrării - Redeschiderea procedurilor disciplinare care au condus la sancțiunea anulată - Acțiune în anulare - Act care nu lezează - Acțiune în despăgubire - Nerespectarea procedurii precontencioase - Inadmisibilitate vădită”))
      (2018/C 301/47)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Petrus Kerstens (Overijse, Belgia) (reprezentant: C. Mourato, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: B. Mongin și R. Striani, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE având ca obiect, pe de o parte, anularea a două note ale Comisiei din 27 martie și din 6 aprilie 2017 și, pe de altă parte, obținerea reparării prejudiciului moral pe care reclamantul pretinde că l-ar fi suferit din cauza consecințelor și a duratei procedurilor disciplinare CMS 15/017 și CMS 12/063

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea ca vădit inadmisibilă.

                  2)

                  Îl obligă pe domnul Petrus Kerstens la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 32, 29.1.2018.


title: Cauza C-320/17: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 5 iulie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Conseil d'État – Franța) – Marle Participations SARL/Ministre de l'Économie et des Finances [Trimitere preliminară – Taxa pe valoarea adăugată (TVA) – Directiva 2006/112/CE – Articolele 2, 9 și 168 – Activitate economică – Imixtiune directă sau indirectă a unui holding în administrarea filialelor sale – Închirierea unui imobil de către o societate holding filialei sale – Deducerea taxei achitate în amonte – TVA achitat de o societate holding pentru cheltuielile efectuate pentru a dobândi participații în alte întreprinderi]

text:
               27.8.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/8

      Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 5 iulie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Conseil d'État – Franța) – Marle Participations SARL/Ministre de l'Économie et des Finances
      (Cauza C-320/17) (1)

      ([Trimitere preliminară - Taxa pe valoarea adăugată (TVA) - Directiva 2006/112/CE - Articolele 2, 9 și 168 - Activitate economică - Imixtiune directă sau indirectă a unui holding în administrarea filialelor sale - Închirierea unui imobil de către o societate holding filialei sale - Deducerea taxei achitate în amonte - TVA achitat de o societate holding pentru cheltuielile efectuate pentru a dobândi participații în alte întreprinderi])
      (2018/C 301/10)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Conseil d'État

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Marle Participations SARL

         Pârât: Ministre de l'Économie et des Finances

         Dispozitivul

                  1)

                  Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie interpretată în sensul că închirierea unui imobil de către o societate holding filialei sale constituie o „imixtiune în administrarea” acesteia din urmă, care trebuie să fie considerată o activitate economică, în sensul articolului 9 alineatul (1) din această directivă, care dă dreptul de deducere a taxei pe valoarea adăugată (TVA) aferente cheltuielilor suportate de societate în scopul achiziționării de participații în această filială, cu condiția ca această prestare de servicii să aibă caracter permanent, să fie efectuată cu titlu oneros și să fie impozitată, ceea ce implică faptul ca această închiriere să nu fie scutită, și să existe o legătură directă între serviciul furnizat de prestator și contravaloarea primită de beneficiar. Cheltuielile legate de achiziționarea de participații în filialele sale suportate de o societate holding care se implică în administrarea acestora închiriindu-le un imobil și care, astfel, desfășoară o activitate economică trebuie considerate ca făcând parte din cheltuielile sale generale, iar TVA-ul achitat pentru aceste cheltuieli trebuie, în principiu, să poată fi dedus integral.

                  2)

                  Cheltuielile legate de achiziționarea de participații în filialele sale suportate de o societate holding care nu se implică decât în administrarea unora dintre acestea și care, în schimb, cu privire la celelalte nu desfășoară nicio activitate economică trebuie considerate ca făcând parte numai parțial din cheltuielile generale ale acestei societăți, astfel încât TVA-ul achitat pentru aceste cheltuieli nu poate fi dedus decât proporțional cu cele care sunt inerente activității economice, potrivit criteriilor de repartizare definite de statele membre, care, în exercitarea acestei puteri, trebuie să țină seama de finalitatea și de economia directivei menționate și, în acest context, să prevadă un mod de calcul care să reflecte în mod obiectiv partea reală a cheltuielilor în amonte imputată activității economice și activității neeconomice, aspect a cărui verificare este de competența instanței naționale.

         (1)  JO C 269, 14.8.2017.


title: Cauza C-390/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de juge d'instruction du tribunal de grande instance de Paris (Franța) la 13 iunie 2018 – Procedură penală privind pe YA și AIRBNB Ireland UC – celelalte părți din procedură: Hotelière Turenne SAS, Pour un hébergement et un tourisme professionnel (AHTOP), Valhotel

text:
               27.8.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/15

      Cerere de decizie preliminară introdusă de juge d'instruction du tribunal de grande instance de Paris (Franța) la 13 iunie 2018 – Procedură penală privind pe YA și AIRBNB Ireland UC – celelalte părți din procedură: Hotelière Turenne SAS, Pour un hébergement et un tourisme professionnel (AHTOP), Valhotel
      (Cauza C-390/18)
      (2018/C 301/20)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Juge d'instruction du tribunal de grande instance de Paris

         Părțile din procedura principală

      YA și AIRBNB Ireland UC

         Celelalte părți din procedură: Hotelière Turenne SAS, Pour un hébergement et un tourisme professionnel (AHTOP), Valhotel

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Serviciile prestate în Franța de societatea AirBnb Ireland UC prin intermediul unei platforme electronice operate din Irlanda beneficiază de libertatea de prestare a serviciilor prevăzută la articolul 3 din Directiva 2000/31/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 8 iunie 2000 (1)?

                  2)

                  Normele restrictive referitoare la exercitarea profesiei de agent imobiliar în Franța, edictate prin Legea nr. 70-9 din 2 ianuarie 1970 privind intermediarii în materie de tranzacții imobiliare, așa-numita Lege Hoguet, sunt opozabile societății AirBnb Ireland UC?

         (1)  Directiva 2000/31/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 8 iunie 2000 privind anumite aspecte juridice ale serviciilor societății informaționale, în special ale comerțului electronic, pe piața internă (directiva privind comerțul electronic) (JO L 178, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 29, p. 257).


title: Cauza T-784/17 RII: Ordonanța președintelui Tribunalului din 26 iunie 2018 – Strabag Belgium/Parlamentul („Măsuri provizorii – Contracte de achiziții publice de lucrări – Ordonanță prin care se dispune suspendarea executării deciziei Parlamentului European de respingere a ofertei reclamantei și de atribuire către cinci ofertanți a contractului de achiziții publice privind un contract-cadru de lucrări de antrepriză generală pentru clădirile Parlamentului de la Bruxelles – Cerere de modificare – Articolul 159 din Regulamentul de procedură – Inadmisibilitate”)

text:
               27.8.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/36

      Ordonanța președintelui Tribunalului din 26 iunie 2018 – Strabag Belgium/Parlamentul
      (Cauza T-784/17 RII)
      ((„Măsuri provizorii - Contracte de achiziții publice de lucrări - Ordonanță prin care se dispune suspendarea executării deciziei Parlamentului European de respingere a ofertei reclamantei și de atribuire către cinci ofertanți a contractului de achiziții publice privind un contract-cadru de lucrări de antrepriză generală pentru clădirile Parlamentului de la Bruxelles - Cerere de modificare - Articolul 159 din Regulamentul de procedură - Inadmisibilitate”))
      (2018/C 301/48)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Strabag Belgium (Anvers, Belgia) (reprezentanți: M. Schoups, K. Lemmens și M. Lahbib, avocați)

         Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: Z. Nagy și B. Simon, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 159 din Regulamentul de procedură și având ca obiect modificarea Ordonanței din 18 ianuarie 2018, Strabag Belgium/Parlamentul (T-784/17 R, nepublicată, în prezent în recurs, EU:T:2018:17).

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge cererea de modificare a Ordonanței din 18 ianuarie 2018, Strabag Belgium/Parlamentul (T-784/17 R, nepublicată, în prezent în recurs, EU:T:2018:17).

                  2)

                  Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza T-742/17: Ordonanța Tribunalului din 3 iulie 2018 – Kim și alții/Consiliul

text:
               27.8.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/47

      Ordonanța Tribunalului din 3 iulie 2018 – Kim și alții/Consiliul
      (Cauza T-742/17) (1)

      (2018/C 301/62)
      Limba de procedură: engleza
      Președintele Camerei a treia a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 13, 15.1.2018.


title: Cauza C-394/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Corte di appello di Napoli (Italia) la 14 iunie 2018 – I.G.I. Srl/Maria Grazia Cicenia și alții

text:
               27.8.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/15

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Corte di appello di Napoli (Italia) la 14 iunie 2018 – I.G.I. Srl/Maria Grazia Cicenia și alții
      (Cauza C-394/18)
      (2018/C 301/21)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Corte di appello di Napoli

         Părțile din procedura principală

         Apelantă: I.G.I. Srl

         Intimați: Maria Grazia Cicenia, Mario Di Pierro, Salvatore de Vito, Antonio Raffaele

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Creditorii societății divizate, ale căror drepturi rezultate din creanțe sunt anterioare divizării, care nu au exercitat calea de atac a opoziției în temeiul articolului 2503 din Codul civil (și, așadar, mijlocul de protecție introdus prin transpunerea articolului 12 din Directiva [82/891/CEE] (1)) pot exercita acțiunea revocatorie în temeiul articolului 2901 din Codul civil după ce divizarea a fost pusă în aplicare, în scopul de a obține declararea inopozabilității acesteia față de ei și, prin urmare, de a avea prioritate, în cadrul executării, față de creditorii societății sau ai societăților beneficiare, precum și de a fi plasați în ordinea de preferință chiar înaintea asociaților acestora din urmă?

                  2)

                  Noțiunea de nulitate prevăzută la articolul 19 din directivă se referă numai la acțiunile care afectează validitatea actului de divizare sau și la cele care, deși nu afectează validitatea actului, determină lipsirea relativă de efecte sau inopozabilitatea acestuia?

         (1)  A șasea directivă a Consiliului în temeiul articolului 54 alineatul (3) litera (g) din tratat, privind divizarea societăților comerciale pe acțiuni (JO L 378, p. 47, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 50].


title: Cauza C-339/17: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 5 iulie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Landgericht Köln – Germania) – Verein für lauteren Wettbewerb eV/Princesport GmbH [Trimitere preliminară – Denumirile fibrelor textile și cerințele corespunzătoare privind etichetarea și marcarea – Regulamentul (UE) nr. 1007/2011 – Articolele 7 și 9 – Produse textile pure – Produse textile compuse din mai multe fibre – Modalități de etichetare și de marcare]

text:
               27.8.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/9

      Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 5 iulie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Landgericht Köln – Germania) – Verein für lauteren Wettbewerb eV/Princesport GmbH
      (Cauza C-339/17) (1)

      ([Trimitere preliminară - Denumirile fibrelor textile și cerințele corespunzătoare privind etichetarea și marcarea - Regulamentul (UE) nr. 1007/2011 - Articolele 7 și 9 - Produse textile pure - Produse textile compuse din mai multe fibre - Modalități de etichetare și de marcare])
      (2018/C 301/11)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Landgericht Köln

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Verein für lauteren Wettbewerb eV

         Pârâtă: Princesport GmbH

         Dispozitivul

                  1.

                  Articolul 4 și articolul 14 alineatul (1) primul paragraf din Regulamentul (UE) nr. 1007/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 27 septembrie 2011 privind denumirile fibrelor textile și etichetarea corespunzătoare și marcarea compoziției fibroase a produselor textile și de abrogare a Directivei 73/44/CEE a Consiliului și a Directivelor 96/73/CE și 2008/121/CE ale Parlamentului European și ale Consiliului coroborate cu considerentul (10) al acestui regulament trebuie interpretate în sensul că impun o obligație generală privind etichetarea sau marcarea în vederea indicării compoziției fibroase a tuturor produselor textile, inclusiv a produselor textile astfel cum sunt definite la articolul 7 din regulamentul respectiv.

                  2.

                  Articolul 7 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1007/2011 trebuie interpretat în sensul că nu impune utilizarea pe eticheta sau pe marcajul unui produs textil pur a uneia dintre cele trei mențiuni prevăzute la acest articol, și anume „100 %”, „pure” sau „integrale”. Atunci când sunt utilizate aceste mențiuni, ele pot fi utilizate în combinație.

                  3.

                  Articolul 9 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1007/2011 trebuie interpretat în sensul că obligația de a indica, pe etichetă sau pe marcaj, denumirea și procentul din greutate al tuturor fibrelor care compun produsul textil în discuție nu se aplică în cazul unui produs textil pur.

         (1)  JO C 283, 28.8.2017.


title: Cauza C-60/17: Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 11 iulie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Superior de Justicia de Galicia – Spania) – Ángel Somoza Hermo, Ilunión Seguridad SA/Esabe Vigilancia SA, Fondo de Garantia Salarial (FOGASA) [Trimitere preliminară – Directiva 2001/23/CE – Articolul 1 alineatul (1) – Transfer de întreprindere – Articolul 3 alineatul (1) – Menținerea drepturilor lucrătorilor – Subrogație în contractele de muncă intervenită în temeiul prevederilor unei convenții colective – Convenție colectivă care exclude obligația cedentului și a cesionarului întreprinderii de a răspunde în solidar pentru executarea obligațiilor, inclusiv salariale, născute din contracte de muncă anterior cesiunii acestei întreprinderi]

text:
               10.9.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 319/8

      Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 11 iulie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Superior de Justicia de Galicia – Spania) – Ángel Somoza Hermo, Ilunión Seguridad SA/Esabe Vigilancia SA, Fondo de Garantia Salarial (FOGASA)
      (Cauza C-60/17) (1)

      ([Trimitere preliminară - Directiva 2001/23/CE - Articolul 1 alineatul (1) - Transfer de întreprindere - Articolul 3 alineatul (1) - Menținerea drepturilor lucrătorilor - Subrogație în contractele de muncă intervenită în temeiul prevederilor unei convenții colective - Convenție colectivă care exclude obligația cedentului și a cesionarului întreprinderii de a răspunde în solidar pentru executarea obligațiilor, inclusiv salariale, născute din contracte de muncă anterior cesiunii acestei întreprinderi])
      (2018/C 319/08)
      Limba de procedură: spaniola

         Instanța de trimitere

      Tribunal Superior de Justicia de Galicia

         Părțile din procedura principală

         Apelanți: Ángel Somoza Hermo, Ilunión Seguridad SA

         Intimați: Esabe Vigilancia SA, Fondo de Garantia Salarial (FOGASA)

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 1 alineatul (1) din Directiva 2001/23/CE a Consiliului din 12 martie 2001 privind apropierea legislației statelor membre referitoare la menținerea drepturilor lucrătorilor în cazul transferului de întreprinderi, unități sau părți de întreprinderi sau unități trebuie interpretat în sensul că această directivă se aplică într-o situație în care un comitent a reziliat contractul de prestare de servicii de supraveghere a unei incinte încheiat cu o întreprindere și a încheiat, în vederea executării acestei prestări, un nou contract cu o altă întreprindere care preia, în temeiul unei convenții colective, o parte esențială, în ceea ce privește numărul și competențele, a efectivelor pe care prima întreprindere le aloca executării prestării respective, cu condiția ca operațiunea să fie însoțită de transferul unei entități economice între cele două întreprinderi vizate.

                  2)

                  Curtea de Justiție a Uniunii Europene nu este competentă să răspundă la a doua întrebare adresată de Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Curtea Superioară de Justiție din Galicia, Spania) prin decizia din 30 decembrie 2016.

         (1)  JO C 121, 18.4.2017.


title: Cauza C-147/18: Ordonanța președintelui Curții din 22 iunie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Audiencia Provincial de Almería – Spania) – Banco Mare Nostrum SA/Ignacio Jesús Berenguel Nieto, Carmen Sonia Salinas López

text:
               24.9.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 341/12

      Ordonanța președintelui Curții din 22 iunie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Audiencia Provincial de Almería – Spania) – Banco Mare Nostrum SA/Ignacio Jesús Berenguel Nieto, Carmen Sonia Salinas López
      (Cauza C-147/18) (1)

      (2018/C 341/21)
      Limba de procedură: spaniola
      Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 166, 14.5.2018.


title: Cauza T-467/18: Acțiune introdusă la 30 iulie 2018 – Audimas/EUIPO – Audi (AUDIMAS)

text:
               24.9.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 341/26

      Acțiune introdusă la 30 iulie 2018 – Audimas/EUIPO – Audi (AUDIMAS)
      (Cauza T-467/18)
      (2018/C 341/37)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: lituaniana

         Părțile

         Reclamantă: Audimas AB (Kaunas, Lituania) (reprezentant: G. Domkutė-Lukauskienė, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Audi AG (Ingolstadt, Germania)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul mărcii în litigiu: reclamanta

         Marca în litigiu: marca figurativă AUDIMAS, care face obiectul unei înregistrări internaționale care desemnează Uniunea Europeană – înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană nr. 1 251 000

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei doua de recurs a EUIPO din 22 mai 2018 în cauza R 2425/2017-2

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate și menținerea înregistrării nr. 1 251 000 a mărcii reclamantei „AUDIMAS” pentru bunuri și servicii din clasele 18, 25 și 35 ale Clasificării de la Nisa;

                  —

                  obligarea EUIPO și a celeilalte părți în procedura în fața Camerei de recurs (în cazul în care acea parte intervine în prezenta procedură) la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-417/18: Acțiune introdusă la 6 iulie 2018 – CdT/EUIPO

text:
               24.9.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 341/17

      Acțiune introdusă la 6 iulie 2018 – CdT/EUIPO
      (Cauza T-417/18)
      (2018/C 341/29)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Centrul de Traduceri pentru Organismele Uniunii Europene (reprezentanți: J. Rikkert și M. Garnier, agenți)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei Oficiului din 26 aprilie 2018 de reziliere a acordului încheiat cu Centrul;

                  —

                  anularea deciziei Oficiului din 26 aprilie 2018 de a-și aroga dreptul de a pune în aplicare toate măsurile prealabile necesare pentru asigurarea continuității serviciilor sale de traducere, în special prin publicarea de cereri de ofertă;

                  —

                  anularea deciziei Oficiului de a publica o cerere de ofertă pentru serviciile de traducere, cu numărul de referință în Jurnalul Oficial 2018/S 114-258472, și interzicerea semnării de către Oficiu de contracte în temeiul acestei cereri de ofertă;

                  —

                  declararea ca nelegală a publicării unei cereri de ofertă pentru serviciile de traducere de o agenție sau de orice alt organ sau oficiu al Uniunii Europene al cărui regulament de înființare prevede că serviciile de traducere sunt furnizate de Centru;

                  —

                  obligarea Oficiului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă trei motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe nerespectarea procedurii. Reclamantul consideră că, pe de o parte, în eventualitatea apariției de dificultăți între Centrul de Traduceri și clienții săi, sunt aplicabile modalitățile de la articolul 11 din regulamentul de înființare a Centrului, și, pe de altă parte, decizia Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (denumit în continuare „Oficiul”) din 26 aprilie 2018 de a-și aroga dreptul de a pune în aplicare toate măsurile necesare pentru asigurarea continuității furnizării serviciilor de traducere încalcă articolul 11 din regulamentul de înființare a Centrului întrucât nu respectă procedura de mediere prevăzută la acest articol în caz de dificultate între cele două agenții.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe imprevizibilitatea Oficiului. În această privință, reclamantul consideră că:

                              —

                              în primul rând, situația în care se plasează Oficiul încalcă articolul 148 din regulamentul de înființare a Oficiului și articolul 2 din regulamentul de înființare a Centrului, în măsura în care ar putea conduce la lipsa unui acord valabil începând cu 1 ianuarie 2019;

                              —

                              în al doilea rând, lectura integrală a articolului 2 din regulamentul de înființare a Centrului prezintă diferitele tipuri de clienți ai Centrului și desemnează în mod explicit, la alineatul (1), șapte agenții, organe și oficii, printre care Oficiul, cărora Centrul le furnizează serviciile de traducere necesare pentru funcționarea lor. Pe de altă parte, sunt de asemenea menționate, la alineatul (3), instituții și organisme, care dispun de servicii de traducere, care pot avea acces, pe bază voluntară, la Centru;

                              —

                              în al treilea rând, coroborarea acestor două alineate duce la concluzia că agențiile enumerate în lista de la alineatul (1) nu beneficiază de latitudinea de a decide, pe bază voluntară, să aibă acces la Centru sau nu, și în consecință nu pot decide să rezilieze acordul încheiat cu Centrul decât în ipoteza în care un alt acord ar intra în vigoare ulterior.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe necompetența Oficiului de a publica o cerere de ofertă pentru servicii de traducere. Fără a anticipa rezultatul evaluării cererii de ofertă publicate de Oficiu, reclamantul susține că acesta din urmă se plasează, din momentul deciziei sale de a lansa cererea de ofertă, în situația de a nu putea respecta articolul 148 și articolul 2 din regulamentele de înființare a Oficiului și, respectiv, a Centrului. În sfârșit, reclamantul invocă faptul că, în cazul de față, faptul de a semna contracte și de a cumpăra servicii de traducere ar constitui o încălcare clară a articolului 148 menționat mai sus și, în consecință, în mod concret, Oficiul nu este în mod legal în măsură să continue această procedură până la finalul său normal, care ar fi semnarea contractelor.


title: Cauza C-707/17: Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 12 iulie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Rayonen sad Svilengrad – Bulgaria) – procedură penală împotriva Daniela Pinzaru, Robert-Andrei Cirstinoiu [Trimitere preliminară – Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții – Controlul numerarului la intrarea sau ieșirea din Uniunea Europeană – Regulamentul (CE) nr. 1889/2005 – Încălcări ale obligației de declarare – Sancțiuni prevăzute de dreptul național – Măsura confiscării în beneficiul statului a sumei nedeclarate – Sancțiune privativă de libertate – Amendă reprezentând dublul valorii obiectului infracțiunii – Proporționalitate]

text:
               24.9.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 341/2

      Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 12 iulie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Rayonen sad Svilengrad – Bulgaria) – procedură penală împotriva Daniela Pinzaru, Robert-Andrei Cirstinoiu
      (Cauza C-707/17) (1)

      ([Trimitere preliminară - Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții - Controlul numerarului la intrarea sau ieșirea din Uniunea Europeană - Regulamentul (CE) nr. 1889/2005 - Încălcări ale obligației de declarare - Sancțiuni prevăzute de dreptul național - Măsura confiscării în beneficiul statului a sumei nedeclarate - Sancțiune privativă de libertate - Amendă reprezentând dublul valorii obiectului infracțiunii - Proporționalitate])
      (2018/C 341/02)
      Limba de procedură: bulgara

         Instanța de trimitere

      Rayonen sad Svilengrad

         Părțile din procedura principală

      Daniela Pinzaru, Robert-Andrei Cirstinoiu

         Dispozitivul

      Articolul 9 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1889/2005 al Parlamentului European și al Consiliului din 26 octombrie 2005 privind controlul numerarului la intrarea sau ieșirea din Comunitate trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale, precum cea în discuție în litigiul principal, care, pentru a sancționa o încălcare a obligației de declarare prevăzută la articolul 3 din acest regulament, prevede, pe de o parte, o măsură de confiscare în beneficiul statului a sumei nedeclarate și, pe de altă parte, o sancțiune privativă de libertate de până la șase ani sau o amendă reprezentând dublul valorii obiectului infracțiunii.

         (1)  JO C 94, 12.3.2018.


title: Cauza C-419/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Rejonowy dla Warszawy Pragi-Południe w Warszawie (Polonia) la 26 iunie 2018 – Profi Credit Polska S.A. w Bielsku Białej/Bogumiła Włostowska, Mariusz Kurpiewski, Kamil Wójcik, Michał Konarzewski, Elżbieta Kondracka-Kłębecka, Monika Karwowska, Stanisław Kowalski, Anna Trusik, Adam Lizoń, Włodzimierz Lisowski

text:
               26.11.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 427/3

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Rejonowy dla Warszawy Pragi-Południe w Warszawie (Polonia) la 26 iunie 2018 – Profi Credit Polska S.A. w Bielsku Białej/Bogumiła Włostowska, Mariusz Kurpiewski, Kamil Wójcik, Michał Konarzewski, Elżbieta Kondracka-Kłębecka, Monika Karwowska, Stanisław Kowalski, Anna Trusik, Adam Lizoń, Włodzimierz Lisowski
      (Cauza C-419/18)
      (2018/C 427/04)
      Limba de procedură: polona

         Instanța de trimitere

      Sąd Rejonowy dla Warszawy Pragi-Południe w Warszawie

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Profi Credit Polska S.A. w Bielsku Białej

         Pârâți: Bogumiła Włostowska, Mariusz Kurpiewski, Kamil Wójcik, Michał Konarzewski, Elżbieta Kondracka-Kłębecka, Monika Karwowska, Stanisław Kowalski, Anna Trusik, Adam Lizoń, Włodzimierz Lisowski

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 3 alineatul (1), articolul 6 alineatul (1) și articolul 7 alineatul (1) din Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii (1) și Directiva 2008/48/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2008 privind contractele de credit pentru consumatori și de abrogare a Directivei 87/102/CEE (2) a Consiliului, în special articolul 10, articolul 14, articolul 17 alineatul (1) și articolul 19 din aceasta, se opun unei reglementări naționale care permite garantarea unei creanțe a unui creditor care are calitatea de profesionist față de un debitor care are calitatea de consumator prin intermediul unui bilet la ordin incomplet (în alb)?

                  2)

                  Articolul 6 alineatul (1) și articolul 7 alineatul (1) din Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii trebuie interpretate în sensul că impun instanței sesizate cu soluționarea unui litigiu în circumstanțele menționate la prima întrebare este obligată să examineze din oficiu dacă prevederile contractului care definește raportul juridic fundamental care stă la baza obligației aferente biletului la ordin nu conține clauze contractuale abuzive, inclusiv în situația în care cererea profesionistului reclamant se bazează exclusiv pe biletul de ordin?

         (1)  JO L 95, p. 29, Ediție specială 15/vol. 2, p. 273.

         (2)  JO 2008, L 133, p. 66.


title: Cauza T-633/17: Hotărârea Tribunalului din 9 octombrie 2018 – Sárossy/Comisia („Acces la documente — Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 — Documente privind procedura EU Pilot nr. 8572/16 CHAP(2015) 00353 — Refuzul accesului — Articolul 4 alineatul (2) a treia liniuță din Regulamentul nr. 1049/2001 — Excepție privind protecția obiectivelor activităților de anchetă — Prezumție generală de confidențialitate — Interes public superior”)

text:
               26.11.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 427/60

      Hotărârea Tribunalului din 9 octombrie 2018 – Sárossy/Comisia
      (Cauza T-633/17) (1)

      („Acces la documente - Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 - Documente privind procedura EU Pilot nr. 8572/16 CHAP(2015) 00353 - Refuzul accesului - Articolul 4 alineatul (2) a treia liniuță din Regulamentul nr. 1049/2001 - Excepție privind protecția obiectivelor activităților de anchetă - Prezumție generală de confidențialitate - Interes public superior”)
      (2018/C 427/79)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamant: Róbert Sárossy (Budapesta, Ungaria) (reprezentant: D. Lazar, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Erlbacher și C. Ehrbar, agenți)

         Intervenientă în susținerea pârâtei: Ungaria (reprezentanți: M. Fehér, G. Koós și M. Tátrai, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și având ca obiect anularea deciziilor din 12 iunie și din 17 iulie 2017 ale Comisiei prin care se refuză reclamantului acordarea accesului la documentele privind procedura EU Pilot nr. 8572/16 CHAP(2015) 00353

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Domnul Róbert Sárossy suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană.

                  3)

                  Ungaria suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 382, 13.11.2017.


title: Cauza C-583/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberlandesgericht Frankfurt am Main (Germania) la 20 septembrie 2018 – Verbraucherzentrale Berlin eV/DB Vertrieb GmbH

text:
               17.12.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 455/20

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberlandesgericht Frankfurt am Main (Germania) la 20 septembrie 2018 – Verbraucherzentrale Berlin eV/DB Vertrieb GmbH
      (Cauza C-583/18)
      (2018/C 455/30)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Oberlandesgericht Frankfurt am Main

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Verbraucherzentrale Berlin eV

         Pârâtă: DB Vertrieb GmbH

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 2 punctul 6 din Directiva 2011/83/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 25 octombrie 2011 privind drepturile consumatorilor (1) trebuie interpretat în sensul că acoperă de asemenea contractele prin intermediul cărora comerciantul nu este obligat în mod direct să furnizeze un serviciu, ci consumatorul dobândește dreptul de a obține o reducere pentru servicii solicitate în viitor?
                  În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea 1):

                  2)

                  Excluderea „contractelor […] de prestare a unor servicii de transport de pasageri”, prevăzută la articolul 3 alineatul (3) litera (k) din Directiva 2011/83/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 25 octombrie 2011 privind drepturile consumatorilor, trebuie interpretată în sensul că aceasta se aplică şi unor situații în care consumatorul nu primește în mod direct un serviciu de transport drept contraprestaţie, ci, mai degrabă, obține dreptul de a beneficia de o reducere pentru contractele de servicii de transport pe care urmează să le încheie în viitor?

         (1)  Directiva 2011/83/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 25 octombrie 2011 privind drepturile consumatorilor, de modificare a Directivei 93/13/CEE a Consiliului și a Directivei 1999/44/CE a Parlamentului European și a Consiliului și de abrogare a Directivei 85/577/CEE a Consiliului și a Directivei 97/7/CE a Parlamentului European și a Consiliului (JO 2011, L 304, p. 64).


title: Cauza C-657/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Općinski sud u Novom Zagrebu (Croația) la 19 octombrie 2018 – Hrvatska radiotelevizija/TY

text:
               7.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 4/17

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Općinski sud u Novom Zagrebu (Croația) la 19 octombrie 2018 – Hrvatska radiotelevizija/TY
      (Cauza C-657/18)
      (2019/C 4/23)
      Limba de procedură: croata

         Instanța de trimitere

      Općinski sud u Novom Zagrebu

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Hrvatska radiotelevizija

         Pârâtă: TY

         Întrebările preliminare

                  1)

                  O dispoziție din legislația națională, articolul 1 din Ovršni zakon (Legea privind executarea silită, publicată în NN nr. 112/12, 25/13, 93/14, 55/16 și 73/17) care împuternicește notarii să efectueze recuperarea forțată de creanțe în temeiul unui document autentic prin eliberarea unui ordin de executare, ca titlu executoriu, fără acordul expres al debitorului urmărit, este conformă cu articolul 6 alineatul (1) din Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale și cu articolul 18 TFUE, având în vedere Hotărârile Curții pronunțate în cauzele C-484/15 și C-551/15?

                  2)

                  Interpretarea dată în Hotărârile Curții din 9 martie 2017, Zulfikarpašić (C-484/15, EU:C:2017:199) și Pula Parking (C-551/15, EU:C:2017:193) poate fi aplicată în prezenta cauză, Povrv-2032/17 cu care instanța de trimitere a fost sesizată?