title: Cauza T-93/20: Acțiune introdusă la 17 februarie 2020 – Albert Darboven Holding/EUIPO (WINDSOR-CASTLE)

text:
               6.4.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 114/18

      Acțiune introdusă la 17 februarie 2020 – Albert Darboven Holding/EUIPO (WINDSOR-CASTLE)
      (Cauza T-93/20)
      (2020/C 114/19)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

         Părțile

         Reclamantă: Albert Darboven Holding GmbH & Co. KG (Hamburg, Germania) (reprezentant: A. Thünken, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală WINDSOR-CASTLE – cererea de înregistrare nr. 17 881 910

         Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 19 decembrie 2019 în cauza R 2448/2018-1

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  modificarea deciziei atacate, astfel încât cererea de înregistrare a unei mărci a Uniunii Europene nr. 17 881 910 „WINDSOR-CASTLE” să fie admisă în vederea publicării și pentru produsele „Cafea, ceai și înlocuitori de cafea și ceai; produse de patiserie și de cofetărie”;
                  cu titlu subsidiar:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-98/20: Acțiune introdusă la 20 februarie 2020 – Biochange Group/EUIPO – Laubender (medical beauty research)

text:
               6.4.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 114/18

      Acțiune introdusă la 20 februarie 2020 – Biochange Group/EUIPO – Laubender (medical beauty research)
      (Cauza T-98/20)
      (2020/C 114/20)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

         Părțile

         Reclamantă: Biochange Group GmbH (Bad Schlema, Germania) (reprezentant: C. König, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Laubender GmbH (Viena, Germania)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul mărcii în litigiu: reclamanta

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală medical beauty research – Marca Uniuni Europene nr. 4 215 935

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

         Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 8 noiembrie 2019 în cauza R 114/2019-2

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO și a Laubender GmbH, în cazul în care aceasta va interveni în prezenta procedură, la plata cheltuielilor de judecată efectuate în prezenta cauză și în procedura din fața camerei de recurs.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 95 alineatul (1) a treia teză din Regulamentul nr. 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-100/20: Acțiune introdusă la 20 februarie 2020 – Junqueras i Vies/Parlamentul

text:
               6.4.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 114/19

      Acțiune introdusă la 20 februarie 2020 – Junqueras i Vies/Parlamentul
      (Cauza T-100/20)
      (2020/C 114/21)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Reclamant: Oriol Junqueras i Vies (Sant Joan de Vilatorrada, Spania) (reprezentant: A. Van den Eynde Adroer, avocat)

         Pârât: Parlamentul European

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului declararea acțiunii formulate împotriva actului atacat și a documentelor anexate ca fiind introdusă în termen, admiterea acesteia și, în având în vedere motivele invocate, anularea actului atacat al președintelui Parlamentului European, cu obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Prezenta acțiune este îndreptată împotriva Deciziei președintelui Parlamentului European din 10 decembrie 2019 prin care (cu trimitere la decizia sa din 22 august 2019, atacată la Tribunalul Uniunii Europene cu numărul T-734/19, Junquieras i Vies/Parlamentul) se refuză doamnei Diana Riba i Giner, membru al Parlamentului European, soluționarea cererii de acordare a protecției imunității introduse în numele domnului Oriol Junqueras i Vies, membru al Parlamentului European
      În susținerea acțiunii formulate, reclamantul invocă patru motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 39 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (CDFUE) și a articolului 3 alineatul (1) din Convenția europeană a drepturilor omului și a libertăților fundamentale, a articolului 20, a articolului 21 alineatele (1) și (2), a articolului 41 alineatele 1 și 2 din CDFUE, precum și pe interpretarea necesară conformă a articolelor 7 și 9 din Regulamentul de procedură al Parlamentului European.

                              —

                              În această privință, se arată că intrarea în vigoare a CDFUE ca drept primar al Uniunii Europene (în special a articolelor menționate mai sus) conferă europarlamentarilor drepturi subiective autonome în raport cu Parlamentul European, care trebuie să se reflecte într-o interpretare corectă a articolelor 7 și 9 din Regulamentul de procedură al Parlamentului European, în sensul că există un statut european privind protecția imunității europarlamentarilor egal și nediscriminatoriu pentru motive de cetățenie sau naționalitate și, cel puțin, a drepturilor de natură procedurală care obligă Parlamentul European să soluționeze cererea de acordare a protecției imunității cu garanțiile pe care aceste drepturi le protejează.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe nerespectarea Hotărârii Curții din 19 decembrie 2019 (C-502/19, Junquieras i VIES) și a dreptului la protecția imunității în conformitate cu articolul 39 CDFUE, cu articolul 9 din Protocolul privind privilegiile și imunitățile Uniunii Europene și cu articolele 7 și 9 din Regulamentul de procedură.

                              —

                              În această privință, se arată că, în hotărârea menționată mai sus, Curtea a recunoscut reclamantului statutul de parlamentar european și a stabilit că ar fi trebuit să se solicite Parlamentului European ridicarea imunității. Curtea a statuat de asemenea că, întrucât însuși Parlamentul European a acordat reclamantului statutul de europarlamentar, a existat, în speță, o încălcare a hotărârii și a drepturilor domnului Junqueras în calitate de membru al Parlamentului European în conformitate cu articolele citate, prin faptul că a refuzat să soluționeze cererea de acordare a protecției imunității.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolelor 7 și 9 din Regulamentul de procedură al Parlamentului European ca urmare a necompetenței președintelui Parlamentului European de a decide cu privire la admiterea sau la respingerea cererii de acordare a protecției imunității și ca urmare a nerespectării procedurii prevăzute la articolele respective.

                              —

                              În această privință, se invocă necompetența președintelui de a adopta o decizie de respingere a cererii de acordare a protecției imunității și încălcarea articolelor 7 și 9 din Regulamentul de procedură al Parlamentului European ca urmare a nerespectării procedurii prevăzute la aceste articole.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 39 CDFUE, a articolului 9 in totum din Protocolul privind privilegiile și imunitățile Uniunii Europene și a articolelor 7 și 9 din Regulamentul de procedură al Parlamentului European.

                              —

                              În această privință, se arată că, întrucât domnului Junqueras nu i s-a acordat protecția imunității și întrucât nu s-a solicitat Parlamentului European să se pronunțe cu privire la cererea de acordare a protecției imunității, s-a adus atingere întregii protecții a imunității conferite de articolul 9 din Protocolul privind privilegiile și imunitățile Uniunii Europene.


title: Cauza T-400/20: Acțiune introdusă la 29 iunie 2020 – El Corte Inglés/EUIPO – Rudolf Böckenholt (LLOYD’S)

text:
               10.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 262/37

      Acțiune introdusă la 29 iunie 2020 – El Corte Inglés/EUIPO – Rudolf Böckenholt (LLOYD’S)
      (Cauza T-400/20)
      (2020/C 262/50)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

         Părțile

         Reclamantă: El Corte Inglés, SA (Madrid, Spania) (reprezentant: J. L. Rivas Zurdo, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Rudolf Böckenholt GmbH & Co. KG (Ostbevern, Germania)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul mărcii în litigiu: reclamanta din procedura în fața Tribunalului Uniunii

         Marca în litigiu: marca figurativă LLOYD’S – Marca Uniunii Europene nr. 2 957 132

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

         Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 14 aprilie 2020 în cauza R 1119/2019-1

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate în măsura în care, respingând acțiunea formulată de El Corte Inglés, S.A., aceasta confirmă decizia diviziei de anulare care admite în parte cererea de declarare a nulității nr. 18 381 C și confirmă anularea parțială a mărcii Uniunii Europene nr. 2 957 132 LLOYD’S (figurativă), pentru „produse din aceste materii (piele și imitații de piele) necuprinse în alte clase, care exclud pielea pentru fabricarea încălțămintei”, din clasa 18.

                  —

                  obligarea la plata cheltuielilor de judecată a părții sau a părților case se opun acestei acțiuni.

         Motivele invocate

                  —

                  Încălcarea articolului 60 alineatul (1) litera (a) coroborat cu articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  Contradicție cu Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO în procedura R 562/2006-1 din 23 octombrie 2009;

                  —

                  Contradicție și incoerență a deciziei cu privire la argumentele pe care se întemeiază și încălcarea articolului 32 litera (i) din Regulamentul delegat (UE) 2017/1430 al Comisiei.


title: Cauza C-113/19: Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 26 martie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour administrative – Luxemburg) – Luxaviation SA/Ministre de l'Environnement [Trimitere preliminară – Mediu – Sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră – Directiva 2003/87/CE – Penalitate pentru exces de emisii – Lipsa unei cauze de exonerare în cazul dispunerii efective de cotele nerestituite, cu excepția cazului de forță majoră – Imposibilitatea de ajustare a cuantumului penalității – Proporționalitate – Articolele 20, 41, 47 și articolul 49 alineatul (3) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene – Principiul protecției încrederii legitime]

text:
               28.9.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 320/2

      Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 26 martie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour administrative – Luxemburg) – Luxaviation SA/Ministre de l'Environnement
      (Cauza C-113/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Mediu - Sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră - Directiva 2003/87/CE - Penalitate pentru exces de emisii - Lipsa unei cauze de exonerare în cazul dispunerii efective de cotele nerestituite, cu excepția cazului de forță majoră - Imposibilitatea de ajustare a cuantumului penalității - Proporționalitate - Articolele 20, 41, 47 și articolul 49 alineatul (3) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Principiul protecției încrederii legitime)
      (2020/C 320/02)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Cour administrative

         Părțile din procedura principală

         Recurentă: Luxaviation SA

         Intimat: Ministre de l'Environnement

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolele 20 și 47, precum și articolul 49 alineatul (3) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene trebuie interpretate în sensul că nu se opun ca penalitatea forfetară prevăzută la articolul 16 alineatul (3) din Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 octombrie 2003 de stabilire a unui sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în cadrul Comunității și de modificare a Directivei 96/61/CE a Consiliului, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2009/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2009, să nu poată fi în niciun fel ajustată de instanța națională.

                  2)

                  Articolul 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene trebuie interpretat în sensul că nu este aplicabil într-o situație în care trebuie să se stabilească dacă statele membre au o obligație, iar nu doar o simplă posibilitate, de a institui mecanisme de avizare, de notificare și de restituire anticipată, care să permită operatorilor de bună credință să fie perfect informați cu privire la obligația lor de restituire și să nu suporte astfel niciun risc de a fi penalizați în temeiul articolului 16 alineatul (3) din Directiva 2003/87, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2009/29.

                  3)

                  Principiul protecției încrederii legitime trebuie interpretat în sensul că nu se opune aplicării penalității prevăzute la articolul 16 alineatul (3) din Directiva 2003/87, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2009/29, în situația în care autoritățile competente nu au avertizat operatorul înainte de expirarea termenului de restituire, deși făcuseră acest lucru în anul precedent fără să fie obligate.

                  4)

                  Revine instanței de trimitere sarcina de a aprecia dacă noțiunea de „caz de forță majoră”, în sensul punctului 31 din Hotărârea din 17 octombrie 2013, Billerud Karlsborg și Billerud Skärblacka (C-203/12, EU:C:2013:664), se aplică într-o situație precum cea în discuție în litigiul principal.

         (1)  JO C 148, 29.4.2019.


title: Cauza C-162/20: Recurs introdus la 8 aprilie 2020 de WV împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a patra) din 29 ianuarie 2020 în cauza T-471/18, WV/SEAE

text:
               28.9.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 320/4

      Recurs introdus la 8 aprilie 2020 de WV împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a patra) din 29 ianuarie 2020 în cauza T-471/18, WV/SEAE
      (Cauza C-162/20)
      (2020/C 320/05)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Recurent: WV (reprezentant: É. Boigelot, avocat)

         Cealaltă parte din procedură: Serviciul European de Acțiune Externă.

         Concluziile recurentului

      Recurentul solicită Curții:

                  —

                  anularea Ordonanței din 29 ianuarie 2020 a Tribunalului Uniunii Europene în cauza T-471/18, în măsura în care aceasta a respins acțiunea în anulare inițială a recurentului ca fiind, în parte, vădit inadmisibilă și, în parte, vădit nefondată și l-a obligat pe recurent la plata cheltuielilor de judecată;

                  —

                  obligarea pârâtului inițial la plata tuturor cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate în fața Tribunalului Uniunii Europene, în conformitate cu articolul 184 din Regulamentul de procedură al Curții de Justiție a Uniunii Europene;

                  —

                  trimiterea cauzei spre rejudecare la Tribunalul Uniunii Europene pentru ca acesta să se pronunțe asupra acțiunii.

         Motivele și principalele argumente

      Recurentul apreciază că, prin ordonanța atacată, Tribunalul nu a respectat principiul liberei administrări a probelor și noțiunea de ansamblu de indicii concordante și, prin urmare, a încălcat normele referitoare la sarcina probei, în special în ceea ce privește probele și indiciile prezentate de recurent cu privire la pretinsa încălcare a articolelor 1e și 12a din Statutul funcționarilor Uniunii Europene.
      Motivul unic dezvoltat de recurent este întemeiat de asemenea pe o denegare de dreptate, pe discriminare, pe denaturarea faptelor prin ordonanța atacată și pe erori vădite de apreciere săvârșite de Tribunal care au condus la o motivare inexactă în drept.


title: Cauza C-218/18: Ordonanța președintelui Curții din 14 februarie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Consiglio di Stato – Italia) – Latte Più Srl și alții/Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Regione Veneto

text:
               28.9.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 320/15

      Ordonanța președintelui Curții din 14 februarie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Consiglio di Stato – Italia) – Latte Più Srl și alții/Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Regione Veneto
      (Cauza C-218/18) (1)

      (2020/C 320/21)
      Limba de procedură: italiana
      Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 240, 9.7.2018.


title: Cauza C-534/18 P: Ordonanța președintelui Curții din 12 iunie 2020 – Xabier Uribe-Etxebarría Jiménez/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală, Núcleo de comunicaciones y control SL

text:
               28.9.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 320/17

      Ordonanța președintelui Curții din 12 iunie 2020 – Xabier Uribe-Etxebarría Jiménez/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală, Núcleo de comunicaciones y control SL
      (Cauza C-534/18 P) (1)

      (2020/C 320/27)
      Limba de procedură: spaniola
      Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 16, 14.1.2019.


title: Cauzele conexate C-694/18 – C-697/18: Ordonanța președintelui Curții din 11 martie 2020 (cereri de decizie preliminară formulate de Tribunal Económico Administrativo Central – Spania) – Ente Público Radio Televisión Madrid (C-694/18), Agencia Pública Empresarial de la Radio y Televisión de Andalucía (RTVA) (C-695/18), Radiotelevisión del Principado de Asturias S.A.U. (C-696/18), Ente Público de Radiotelevisión de Castilla La Mancha (C-697/18)/Agencia Estatal de la Administración Tributaria (AEAT)

text:
               28.9.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 320/17

      Ordonanța președintelui Curții din 11 martie 2020 (cereri de decizie preliminară formulate de Tribunal Económico Administrativo Central – Spania) – Ente Público Radio Televisión Madrid (C-694/18), Agencia Pública Empresarial de la Radio y Televisión de Andalucía (RTVA) (C-695/18), Radiotelevisión del Principado de Asturias S.A.U. (C-696/18), Ente Público de Radiotelevisión de Castilla La Mancha (C-697/18)/Agencia Estatal de la Administración Tributaria (AEAT)
      (Cauzele conexate C-694/18 – C-697/18) (1)

      (2020/C 320/29)
      Limba de procedură: spaniola
      Președintele Curții a dispus radierea cauzelor.

         (1)  JO C 72, 25.2.2019.


title: Cauza C-861/19: Ordonanța președintelui Curții din 5 martie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado de lo Social n° 26 de Barcelona – Spania) – LJ/Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS)

text:
               28.9.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 320/23

      Ordonanța președintelui Curții din 5 martie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado de lo Social no 26 de Barcelona – Spania) – LJ/Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS)
      (Cauza C-861/19) (1)

      (2020/C 320/50)
      Limba de procedură: spaniola
      Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 54, 17.2.2020.


title: Cauza T-501/20: Acțiune introdusă la 10 august 2020 – Makk/EUIPO – Ubati Luxury Cosmetics (PANTA RHEI)

text:
               28.9.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 320/28

      Acțiune introdusă la 10 august 2020 – Makk/EUIPO – Ubati Luxury Cosmetics (PANTA RHEI)
      (Cauza T-501/20)
      (2020/C 320/59)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamant: Stefan Makk (Graz, Austria) (reprezentant: I. Hödl, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Ubati Luxury Cosmetics, SL (Alcobendas, Spania)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul mărcii în litigiu: reclamantul în fața Tribunalului

         Marca în litigiu: înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană a mărcii verbale „PANTA RHEI” – înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană nr. 1 393 404

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 9 iunie 2020 în cauza R 2337/2020-4

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO și a oricărui eventual intervenient la plata cheltuielilor de judecată efectuate în prezenta acțiune.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Ordin al Președintelui 16 iulie 2020 În cauza E-6/20, Pintail AG/Finanzmarktaufsicht 2021/C 5/14

text:
               7.1.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 5/14

      ORDIN AL PREȘEDINTELUI
      16 iulie 2020
      În cauza E-6/20,

         Pintail AG/Finanzmarktaufsicht

      (2021/C 5/14)
      CERERE adresată Curții de către Beschwerdekommission der Finanzmarktaufsicht (Comisia de apel a Autorității pentru Piața Financiară) privind emiterea unui aviz consultativ în temeiul articolului 34 din Acordul dintre statele AELS privind instituirea unei Autorități de Supraveghere și a unei Curți de Justiție, președintele Curții a emis un ordin la 16 iulie 2020, al cărui dispozitiv prevede următoarele:
      Cauza E-6/20 este radiată din registru.


title: Cerere de aviz consultativ al Curții de Justiție a AELS înaintată de Héraðsdómur Reykjavíkur în cauza Eyjólfur Orri Sverrisson/statul islandez (Cauza E-11/20) 2021/C 5/15

text:
               7.1.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 5/15

      Cerere de aviz consultativ al Curții de Justiție a AELS înaintată de Héraðsdómur Reykjavíkur în cauza Eyjólfur Orri Sverrisson/statul islandez
      (Cauza E-11/20)
      (2021/C 5/15)
      Prin scrisorile din 19 iunie și 26 august 2020, Héraðsdómur Reykjavíkur (instanța districtuală din Reykjavik) a înaintat o cerere Curții de Justiție a AELS, înregistrată la grefa Curții la data de 27 august 2020, vizând obținerea unui aviz consultativ în cauza Eyjólfur Orri Sverrisson/statul islandez cu privire la următoarele chestiuni:

                  1.

                  Articolul 2 din Directiva 2003/88/CE trebuie interpretat în sensul că timpul petrecut de un salariat, în serviciul și la solicitarea angajatorului său, pentru a se deplasa către un loc de muncă diferit de locul de muncă obișnuit al angajatului este timp de lucru atunci când acesta cade în afara orelor de lucru tradiționale din timpul zilei?

                  2.

                  Pentru a răspunde la întrebarea 1, este relevant dacă deplasarea efectuată de angajat pentru angajator are loc pe teritoriul național sau între țări diferite?

                  3.

                  Pentru a răspunde la întrebarea 1, este relevantă forma pe care o ia contribuția la muncă în cursul deplasării?


title: Cauza C-644/18: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 10 noiembrie 2020 – Comisia Europeană/Republica Italiană (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru – Mediu – Directiva 2008/50/CE – Calitatea aerului înconjurător – Articolul 13 alineatul (1) și anexa XI – Depășire sistematică și persistentă a valorilor-limită pentru microparticule (PM10) în anumite zone și aglomerări italiene – Articolul 23 alineatul (1) – Anexa XV – Perioadă de depășire „cât mai scurtă cu putință” – Măsuri potrivite)

text:
               11.1.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 9/2

      Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 10 noiembrie 2020 – Comisia Europeană/Republica Italiană
      (Cauza C-644/18) (1)

      (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Mediu - Directiva 2008/50/CE - Calitatea aerului înconjurător - Articolul 13 alineatul (1) și anexa XI - Depășire sistematică și persistentă a valorilor-limită pentru microparticule (PM10) în anumite zone și aglomerări italiene - Articolul 23 alineatul (1) - Anexa XV - Perioadă de depășire „cât mai scurtă cu putință” - Măsuri potrivite)
      (2021/C 9/02)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial G. Gattinara și K. Petersen, ulterior Gattinara și E. Manhaeve, agenți)

         Pârâtă: Republica Italiană (reprezentant: G. Palmieri, agent, asistat de F. De Luca și P. Gentili, agenți)

         Dispozitivul

                  1)

                  Republica Italiană, prin faptul că a depășit, în mod sistematic și persistent, valorile-limită aplicabile concentrațiilor de particule PM10 și prin faptul că a continuat să le depășească,

                              —

                              în ceea ce privește valoarea-limită zilnică,

                                          —

                                          începând din anul 2008 și până în anul 2017 inclusiv, în următoarele zone: IT1212 (valea Sacco), IT1507 (fosta zonă IT1501, zonă de asanare – Napoli și Caserta), IT0892 (Emilia Romagna, Pianura Ovest [câmpia de vest]), zona IT0893 (Emilia Romagna, Pianura Est [câmpia de est]), IT0306 (aglomerarea Milano), IT0307 (aglomerarea Bergamo), IT0308 (aglomerarea Brescia), IT0309 (Lombardia, câmpia cu grad ridicat de urbanizare A), IT0310 (Lombardia, câmpia cu grad ridicat de urbanizare B), IT0312 (Lombardia, capătul văii D), IT0119 (câmpia Piemontelui), IT0120 (colina Piemontelui);

                                          —

                                          începând din anul 2008 și până în anul 2016 inclusiv, în zona IT1215 (aglomerarea Roma);

                                          —

                                          începând din anul 2009 și până în anul 2017 inclusiv, în următoarele zone: IT0508 și IT0509 (fosta zonă IT0501, aglomerarea Veneția-Treviso), IT0510 (fosta zonă IT0502, aglomerarea Padova), IT0511 (fosta zonă IT0503, aglomerarea Vicenza), IT0512 (fosta zonă IT0504, aglomerarea Verona), IT0513 și IT0514 (fosta zonă IT0505, zona A1 – provincia Veneția);

                                          —

                                          din anul 2008 până în anul 2013 și ulterior din nou, din anul 2015 până în anul 2017, în zona IT0907 (zona Prato-Pistoia);

                                          —

                                          din anul 2008 până în anul 2012 și ulterior din nou, din anul 2014 până în anul 2017, în zonele IT0909 (zona Valdarno Pisano și Piana Lucchese) și IT0118 (aglomerarea Torino);

                                          —

                                          din anul 2008 până în anul 2009 și din anul 2011 până în anul 2017, în zonele IT1008 (zona Conca Ternana [cuveta Terni]) și IT1508 (fosta zonă IT1504, zona costieră colinară Benevento);

                                          —

                                          în cursul anului 2008 și din anul 2011 până în anul 2017, în zona IT1613 (Apulia – zonă industrială), precum și din anul 2008 până în anul 2012 și în cursul anilor 2014 și 2016, în zona IT1911 (aglomerarea Palermo), precum și

                              —

                              în ceea ce privește valoarea-limită anuală în zonele: IT1212 (valea Sacco), începând din anul 2008 până în anul 2016 inclusiv, IT0508 și IT0509 (fosta zonă IT0501, aglomerarea Veneția-Treviso), în cursul anilor 2009 și 2011 și în anul 2015, IT0511 (fosta zonă IT0503, aglomerarea Vicenza), în cursul anilor 2011 și 2012 și în anul 2015, IT0306 (aglomerarea Milano), din anul 2008 până în anul 2013 și în cursul anului 2015, IT0308 (aglomerarea Brescia), IT0309 (Lombardia, câmpia cu grad ridicat de urbanizare A) și IT0310 (Lombardia, câmpia cu grad ridicat de urbanizare B), din anul 2008 până în anul 2013 și în cursul anilor 2015 și 2017, IT0118 (aglomerarea Torino), din anul 2008 până în anul 2012 și în cursul anilor 2015 și 2017,

                        nu și-a îndeplinit obligația care îi revine în temeiul dispozițiilor articolului 13 din Directiva 2008/50/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 mai 2008 privind calitatea aerului înconjurător și un aer mai curat pentru Europa coroborate cu cele ale anexei XI la aceasta
                  și,
                  prin faptul că nu a adoptat, începând cu data de 11 iunie 2010, măsuri potrivite pentru a garanta respectarea valorilor-limită stabilite pentru concentrațiile de particule PM10 în ansamblul acestor zone, nu și-a îndeplinit obligațiile impuse de articolul 23 alineatul (1) din Directiva 2008/50 interpretat separat și coroborat cu secțiunea A din anexa XV la această directivă și în special obligația prevăzută la articolul 23 alineatul (1) al doilea paragraf din directiva menționată de a se asigura că planurile privind calitatea aerului stabilesc măsuri potrivite, astfel încât perioada de depășire a valorilor-limită să fie cât mai scurtă cu putință.

                  2)

                  Obligă Republica Italiană la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 427, 26.11.2018.


title: Cauza C-158/20 P: Recurs introdus la 7 aprilie 2020 de Jean Whitehead și David Evans împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a zecea) din 29 ianuarie 2020 în cauza T-541/19, Shindler și alții/Consiliul

text:
               11.1.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 9/3

      Recurs introdus la 7 aprilie 2020 de Jean Whitehead și David Evans împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a zecea) din 29 ianuarie 2020 în cauza T-541/19, Shindler și alții/Consiliul
      (Cauza C-158/20 P)
      (2021/C 9/03)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Recurenți: Jean Whitehead, David Evans (reprezentant: J. Fouchet, avocat)

         Celelalte părți din procedură: Consiliul Uniunii Europene, Harry Shindler, Douglas Edward Watson, David Maxwell Anstead, Ross Adrian Baile
      Prin Ordonanța din 1 octombrie 2020, Curtea (Camera a noua) a respins recursul ca fiind, în parte, vădit inadmisibil și, în parte, vădit nefondat.


title: Cauza C-170/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Curtea de Apel Constanţa (România) la data de 23 aprilie 2020 – SC Novart Engineering SRL / Unitatea Administrativ Teritorială Municipiul Tulcea

text:
               11.1.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 9/3

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Curtea de Apel Constanţa (România) la data de 23 aprilie 2020 – SC Novart Engineering SRL / Unitatea Administrativ Teritorială Municipiul Tulcea
      (Cauza C-170/20)
      (2021/C 9/04)
      Limba de procedură: română

         Instanţa de trimitere

      Curtea de Apel Constanţa

         Părţile din acţiunea principală

         Reclamantă: SC Novart Engineering SRL

         Pârâtă: Unitatea Administrativ Teritorială Municipiul Tulcea
      Prin Ordonanța din 12 noiembrie 2020, Curtea (Camera a zecea) a declarat cererea de decizie preliminară vădit inadmisibilă.


title: Cauza C-235/20 P: Recurs introdus la 5 iunie 2020 de ViaSat, Inc. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 26 martie 2020 în cauza T-734/17, ViaSat/Comisia

text:
               11.1.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 9/4

      Recurs introdus la 5 iunie 2020 de ViaSat, Inc. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 26 martie 2020 în cauza T-734/17, ViaSat/Comisia
      (Cauza C-235/20 P)
      (2021/C 9/05)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: ViaSat, Inc. (reprezentanți: P. de Bandt, avocat, M. R. Gherghinaru, avocate, J. Ruiz Calzado, abogado, L. Marco Perpiñà, abogada)

         Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană, Inmarsat Ventures Ltd

         Concluziile recurentei

      Recurenta solicită Curții:

                  —

                  declararea prezentului recurs ca fiind admisibil și fondat și, în consecință,

                  —

                  anularea hotărârii atacate și pronunțarea definitivă în această cauză, obligând Comisia să furnizeze accesul la documentele solicitate;

                  —

                  anularea deciziei secretarului general al Comisiei din 11 ianuarie 2018;

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de recurentă.

         Motivele și principalele argumente

      Primul motiv se întemeiază pe o eroare de drept privind aplicarea unei prezumții generale de confidențialitate în cazul documentelor solicitate și pe încălcarea articolului 4 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 (1) în ceea ce privește protecția intereselor comerciale și obligația de motivare.
      Al doilea motiv se întemeiază pe o eroare de drept privind existența unui interes public superior care justifică divulgarea și pe încălcarea ultimei teze a articolului 4 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1049/2001 în ceea ce privește protecția intereselor comerciale.

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO 2001, L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76).


title: Cauza C-305/20 P: Recurs introdus la 10 iulie 2020 de Kerry Luxembourg Sàrl împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 29 aprilie 2020 în cauza T-109/19, Kerry Luxembourg/EUIPO

text:
               11.1.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 9/5

      Recurs introdus la 10 iulie 2020 de Kerry Luxembourg Sàrl împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 29 aprilie 2020 în cauza T-109/19, Kerry Luxembourg/EUIPO
      (Cauza C-305/20 P)
      (2021/C 9/07)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: Kerry Luxembourg Sàrl (reprezentanți: A. von Mühlendahl, H. Hartwig, avocați)

         Cealaltă parte din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală
      Prin Ordonanța din 29 octombrie 2020, Curtea de Justiție (Camera de admitere în principiu a recursurilor) a decis ca recursul să nu fie admis în principiu și a dispus ca Kerry Luxembourg Sàrl să suporte propriile cheltuieli de judecată.


title: Cauza C-367/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Hamburg (Germania) la 6 august 2020 – SP/KLM Royal Dutch Airlines, Direktion für Deutschland

text:
               11.1.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 9/5

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Hamburg (Germania) la 6 august 2020 – SP/KLM Royal Dutch Airlines, Direktion für Deutschland
      (Cauza C-367/20)
      (2021/C 9/08)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Amtsgericht Hamburg

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: SP

         Pârâtă: KLM Royal Dutch Airlines, Direktion für Deutschland

         Întrebarea preliminară

      Articolul 5 alineatul (1) litera (c) și articolul 7 alineatul (1) din Regulamentul nr. 261/2004 (1) coroborate cu articolul 3 alineatul (5) din acesta trebuie interpretate în sensul că, în cazul unui zbor cu legătură directă, alcătuit din două zboruri și care a făcut obiectul unei rezervări unice, cu plecare de pe un aeroport situat în afara teritoriului oricărui stat membru (într-o țară terță) și cu destinația un aeroport situat pe teritoriul unui stat membru prin aeroportul din alt [stat membru], un pasager afectat la destinația finală de o întârziere de trei ore sau mai mult, care își are originea în primul segment de zbor, asigurat, în conformitate cu un acord de partajare a codurilor, de un operator de transport stabilit într-o țară terță, își poate îndrepta acțiunea în despăgubire în temeiul acestui regulament împotriva operatorului de transport aerian comunitar la care a fost rezervat zborul în totalitatea sa și care a efectuat numai al doilea segment de zbor?
      Prin Ordonanța din 12 noiembrie 2020, Curtea de Justiție a Uniunii Europene (Camera a noua) a statuat după cum urmează:
      Articolul 5 alineatul (1) litera (c) și articolul 7 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 coroborate cu articolul 3 alineatul (1) litera (b) și alineatul (5) din Regulamentul nr. 261/2004 trebuie interpretate în sensul că, în cazul unui zbor cu legătură directă alcătuit din două zboruri și care a făcut obiectul unei rezervări unice, cu plecare de pe un aeroport situat pe teritoriul unei țări terțe și cu destinația un aeroport situat într-un stat membru, prin aeroportul din alt stat membru, un pasager afectat la destinația finală de o întârziere de cel puțin trei ore, care își are originea în primul zbor, asigurat, în cadrul unui acord de partajare a codurilor, de un operator de transport stabilit într-o țară terță, poate intenta acțiunea în despăgubire în temeiul acestui regulament împotriva operatorului de transport aerian comunitar care a efectuat cel de al doilea zbor.

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 (JO 2004, L 46, p. 1, Ediție specială, 07/vol. 12, p. 218, rectificare în JO 2016, L 94, p. 17).


title: Cauza C-446/20 P: Recurs introdus la 21 septembrie 2020 de Katjes Fassin GmbH & Co. KG împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a doua) din 10 iulie 2020 în cauza T-616/19, Katjes Fassin GmbH & Co. KG/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

text:
               11.1.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 9/6

      Recurs introdus la 21 septembrie 2020 de Katjes Fassin GmbH & Co. KG împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a doua) din 10 iulie 2020 în cauza T-616/19, Katjes Fassin GmbH & Co. KG/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)
      (Cauza C-446/20 P)
      (2021/C 9/09)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Recurentă: Katjes Fassin GmbH & Co. KG (reprezentant: S. Stolzenburg-Wiemer, Rechtsanwältin)

         Celelalte părți din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală, Haribo The Netherlands & Belgium B.V.
      Curtea de Justiție a Uniunii Europene (Camera de admitere în principiu a recursurilor), prin Ordonanța din 12 noiembrie 2020, nu a admis recursul în principiu și a decis ca recurenta să suporte propriile cheltuieli de judecată.


title: Cauza C-463/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Conseil d’État (Belgia) la 24 septembrie 2020 – Namur-Est Environnement ASBL/Région wallonne

text:
               11.1.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 9/6

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Conseil d’État (Belgia) la 24 septembrie 2020 – Namur-Est Environnement ASBL/Région wallonne
      (Cauza C-463/20)
      (2021/C 9/10)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Conseil d’État

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Namur-Est Environnement ASBL

         Pârâtă: Région wallonne

         Întrebările preliminare

                  1)

                  O decizie „de autorizare a perturbării animalelor și a deteriorării zonelor de habitat ale acestor specii în vederea exploatării unei cariere” și decizia de autorizare sau de refuz al acestei exploatări (permisul unic) fac obiectul aceleiași aprobări de dezvoltare [în sensul articolului 1 alineatul (2) litera (c) din Directiva 2011/92/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 decembrie 2011 privind evaluarea efectelor anumitor proiecte publice și private asupra mediului (1)] referitoare la același proiect [în sensul articolului 1 alineatul (2) litera (a) din aceeași directivă] în ipoteza în care, pe de o parte, această exploatare nu poate avea loc fără prima dintre ele și, pe de altă parte, autoritatea însărcinată cu eliberarea permiselor unice păstrează posibilitatea de a aprecia cu mai multă strictețe efectele acestei exploatări asupra mediului în raport cu parametrii stabiliți de autorul primei decizii?

                  2)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la această primă întrebare, cerințele prevăzute de directiva menționată, în special la articolele 2, 5, 6, 7 și 8, sunt respectate suficient atunci când etapa de participare a publicului se derulează după adoptarea deciziei „de autorizare a perturbării animalelor și a deteriorării zonelor de habitat ale acestor specii în vederea exploatării unei cariere”, dar înainte de adoptarea deciziei principale prin care inițiatorul proiectului este împuternicit să exploateze cariera?

         (1)  JO 2012, L 26, p. 1.


title: Cauza C-469/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Nürnberg (Germania) la 29 septembrie 2020 – RightNow GmbH/Wizz Air

text:
               11.1.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 9/7

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Nürnberg (Germania) la 29 septembrie 2020 – RightNow GmbH/Wizz Air
      (Cauza C-469/20)
      (2021/C 9/11)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Amtsgericht Nürnberg

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: RightNow GmbH

         Pârâtă: Wizz Air

         Întrebarea preliminară

      Articolul 3 alineatul (1) din Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii (1) trebuie interpretat în sensul că o clauză cuprinsă în termenii și condițiile generale ale unui operator de transport aerian, care nu a fost negociată individual și potrivit căreia contractului încheiat pe cale electronică cu un consumator care urmează să beneficieze de un serviciu de transport i se aplică legea țării în care își are sediul transportatorul aerian și care nu este identică cu legea aplicabilă la reședința obișnuită a consumatorului care urmează să beneficieze de serviciul de transport, este abuzivă în cazul în care aceasta induce în eroare consumatorul, neinformându-l cu privire la faptul că alegerea unei legi diferite în conformitate cu articolul 5 alineatul (2) al doilea paragraf din Regulamentul (CE) nr. 593/2008 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 iunie 2008 privind legea aplicabilă obligațiilor contractuale (denumit în continuare „Regulamentul Roma I”) (2) este posibilă numai în mod limitat, nefiind posibilă alegerea oricărei legi, ci doar a legilor aplicabile menționate la articolul 5 alineatul (2) al doilea paragraf din Regulamentul Roma I?
      Prin Ordonanța Curții din 12 noiembrie 2020, cauza a fost radiată din registrul Curții.

         (1)  JO 1993, L 95, p. 29, Ediţie specială, 15/vol. 2, p. 273.

         (2)  JO 2008, L 177, p. 6.


title: Cauza C-471/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Cour du travail de Mons (Belgia) la 28 septembrie 2020 – Centre d’Enseignement Secondaire Saint-Vincent de Soignies ASBL/FS

text:
               11.1.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 9/8

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Cour du travail de Mons (Belgia) la 28 septembrie 2020 – Centre d’Enseignement Secondaire Saint-Vincent de Soignies ASBL/FS
      (Cauza C-471/20)
      (2021/C 9/12)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Cour du travail de Mons

         Părțile din procedura principală

         Apelant: Centre d’Enseignement Secondaire Saint-Vincent de Soignies ASBL

         Intimat: FS

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Activitatea unui educator în cadrul unui internat, care lucrează în special pe timpul nopții, poate intra sub incidența derogărilor prevăzute la articolul 17 alineatul (3) litera (b) din Directiva 2003/88/CE (1)?

                  2)

                  Se poate considera, fără a lipsi de efect util drepturile conferite de Directiva 2003/88, că în temeiul articolului 18 din Directiva 2003/88, în raport cu o perioadă de referință de 12 luni, repausul compensatoriu poate să nu fie acordat în mod expres și, dacă este cazul, să fie acordat în mod automat în favoarea unui lucrător din sectorul școlar, cum ar fi un educator în cadrul unui internat, care lucrează în special pe timpul nopții, înțelegându-se că perioadele de vacanțe școlare, în special cele din perioada verii, permit astfel compensarea oricărei munci suplimentare, chiar și a celei mai extensive, prestate de respectivul lucrător?

         (1)  Directiva 2003/88/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 4 noiembrie 2003 privind anumite aspecte ale organizării timpului de lucru (JO L 299, p. 9, Ediție specială, 05/vol. 7, p. 3).


title: Cauza C-483/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Conseil d’État (Belgia) la 29 septembrie 2020 – XXXX/Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides

text:
               11.1.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 9/8

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Conseil d’État (Belgia) la 29 septembrie 2020 – XXXX/Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides
      (Cauza C-483/20)
      (2021/C 9/13)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Conseil d’État

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: XXXX

         Pârât: Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides

         Întrebarea preliminară

      Dreptul Uniunii Europene, în esență articolele 18 și 24 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, articolele 2, 20, 23 și 31 din Directiva 2011/95/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 decembrie 2011 privind standardele referitoare la condițiile pe care trebuie să le îndeplinească resortisanții țărilor terțe sau apatrizii pentru a putea beneficia de protecție internațională, la un statut uniform pentru refugiați sau pentru persoanele eligibile pentru obținerea de protecție subsidiară și la conținutul protecției acordate (1) și articolul 25 alineatul (6) din Directiva 2013/32/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 iunie 2013 privind procedurile comune de acordare și retragere a protecției internaționale (2) se opun ca, în vederea transpunerii abilitării conferite prin articolul 33 alineatul (2) litera (a) din Directiva 2013/32/UE, un stat membru să respingă o cerere de protecție internațională ca inadmisibilă din cauza unei protecții deja acordate de un alt stat membru, în cazul în care solicitantul este tatăl unui copil minor neînsoțit care a obținut protecție în primul stat membru, este unicul părinte din familia nucleară prezent alături de acesta, trăiește împreună cu el, iar autoritatea sa părintească asupra copilului i-a fost recunoscută de către respectivul stat membru? Principiile unității familiei și interesului superior al copilului nu impun, dimpotrivă, ca acestui părinte să i se acorde protecție de către statul în care copilul său a obținut protecție?

         (1)  JO L 337, p. 9.

         (2)  JO L 180, p. 60.


title: Cauza C-485/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Conseil d'État (Belgia) la 29 septembrie 2020 – XXXX/HR Rail SA

text:
               11.1.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 9/9

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Conseil d'État (Belgia) la 29 septembrie 2020 – XXXX/HR Rail SA
      (Cauza C-485/20)
      (2021/C 9/14)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Conseil d’État

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: XXXX

         Pârât: HR Rail SA

         Întrebarea preliminară

      Articolul 5 din Directiva 2000/78/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă (1) trebuie interpretat în sensul că angajatorul are obligația față de o persoană care, din cauza handicapului său, nu mai este capabilă să îndeplinească funcțiile esențiale corespunzătoare postului în care era repartizată, să o repartizeze într-un alt post pentru care dispune de competențele, capacitățile și disponibilitatea necesare atunci când o asemenea măsură nu presupune o sarcină disproporționată pentru angajator?

         (1)  JO L 303, p. 16, Ediție specială, 05/vol. 6, p. 7.


title: Cauza C-505/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgaria) la 8 octombrie 2020 – Procedură penală împotriva RR și JG

text:
               11.1.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 9/9

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgaria) la 8 octombrie 2020 – Procedură penală împotriva RR și JG
      (Cauza C-505/20)
      (2021/C 9/15)
      Limba de procedură: bulgara

         Instanța de trimitere

      Spetsializiran nakazatelen sad

         Părțile din procedura principală

      RR și JG

         Întrebările preliminare

      Articolul 8 din Directiva 2014/42 (1) se opune unei legi naționale potrivit căreia, după înghețarea bunurilor sechestrate cu titlu de instrumente sau de produse prezumate ale infracțiunii, persoana afectată nu are dreptul, în faza jurisdicțională a procedurii penale, să sesizeze instanța cu o cerere de restituire a acestor bunuri?
      O lege națională care nu permite confiscarea unui „instrument al infracțiunii” cu privire la un bun aflat în proprietatea unui terț care nu a participat la infracțiune, pe care terțul l-a lăsat inculpatului pentru uz permanent, astfel încât, în raporturile dintre aceștia, inculpatul exercită drepturile aferente proprietății, este conformă cu articolul 4 alineatul (1) din Directiva 2014/42 coroborat cu articolul 2 punctul 3 din respectiva directivă și cu articolul 17 din cartă?
      În cazul unui răspuns negativ la această întrebare: articolul 8 alineatul (6) a doua teză și alineatul (7) din Directiva 2014/42 impune o obligație de interpretare a legislației naționale în sensul că permite unui terț, ale cărui bunuri sunt înghețate și care pot fi confiscate ca instrumente ale infracțiunii, să participe la procedura care poate conduce la confiscare, precum și să conteste în fața unei instanțe decizia de confiscare?

         (1)  Directiva 2014/42/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 3 aprilie 2014 privind înghețarea și confiscarea a instrumentelor și produselor infracțiunilor săvârșite în Uniunea Europeană (JO 2014, L 127, p. 39).


title: Cauza C-556/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Conseil d'État (Franța) la 23 octombrie 2020 – Schneider Electric SA și alții/Premier ministre, Ministre de l’Economie, des Finances et de la Relance

text:
               11.1.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 9/10

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Conseil d'État (Franța) la 23 octombrie 2020 – Schneider Electric SA și alții/Premier ministre, Ministre de l’Economie, des Finances et de la Relance
      (Cauza C-556/20)
      (2021/C 9/16)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Conseil d'État

         Părțile din procedura principală

         Reclamante: Schneider Electric SA, Axa SA, BNP Paribas SA, Engie SA, Orange SA, L'Air liquide, société anonyme pour l'étude et l'exploitation des procédés Georges Claude

         Pârâți: Premier ministre, Ministre de l’Economie, des Finances et de la Relance

         Întrebarea preliminară

      Dispozițiile articolului 4 din Directiva 90/435/CE din 23 iulie 1990 privind regimul fiscal comun care se aplică societăților-mamă și filialelor acestora din diferite state membre (1), ținând seama în special de articolul 7 alineatul (2), se opun unei dispoziții precum cea prevăzută la articolul 223sexies din Codul general al impozitelor, care prevede, pentru punerea corectă în aplicare a unui mecanism de eliminare a dublei impozitări economice a dividendelor, o prelevare cu ocazia redistribuirii de către o societate-mamă a profiturilor care i-au fost distribuite de filiale stabilite în alt stat membru al Uniunii Europene?

         (1)  JO 1990, L 225, p. 6, Ediție specială, 09/vol. 1, p. 97.


title: Cauza T-814/17: Hotărârea Tribunalului din 18 noiembrie 2020 – Lietuvos geležinkeliai/Comisia („Concurență – Abuz de poziție dominantă – Piața transportului feroviar de marfă – Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 102 TFUE – Accesul întreprinderilor terțe la infrastructura administrată de societatea națională de căi ferate din Lituania – Demontarea unei secțiuni de cale ferată – Noțiunea de «abuz» – Excludere efectivă sau probabilă a unui concurent – Calcularea cuantumului amenzii – Orientările din 2006 privind calcularea cuantumului amenzilor – Măsuri corective – Proporționalitate – Competență de fond”)

text:
               11.1.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 9/13

      Hotărârea Tribunalului din 18 noiembrie 2020 – Lietuvos geležinkeliai/Comisia
      (Cauza T-814/17) (1)

      („Concurență - Abuz de poziție dominantă - Piața transportului feroviar de marfă - Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 102 TFUE - Accesul întreprinderilor terțe la infrastructura administrată de societatea națională de căi ferate din Lituania - Demontarea unei secțiuni de cale ferată - Noțiunea de «abuz» - Excludere efectivă sau probabilă a unui concurent - Calcularea cuantumului amenzii - Orientările din 2006 privind calcularea cuantumului amenzilor - Măsuri corective - Proporționalitate - Competență de fond”)
      (2021/C 9/18)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Lietuvos geležinkeliai AB (Vilnius, Lituania) (reprezentanți: W. Deselaers, K. Apel și P. Kirst, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Cleenewerck de Crayencour, A. Dawes, H. Leupold și G. Meessen, agenți)

         Intervenientă în susținerea pârâtei: Orlen Lietuva AB (Mažeikiai, Lituania) (reprezentanți: C. Thomas și C. Conte, avocați)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE având ca obiect, cu titlu principal, anularea Deciziei C(2017) 6544 final a Comisiei din 2 octombrie 2017 privind o procedură de aplicare a articolului 102 TFUE (cauza AT.39813 – Baltic Rail), și, cu titlu subsidiar, reducerea cuantumului amenzii aplicate reclamantei.

         Dispozitivul

                  1)

                  Stabilește cuantumul amenzii aplicate Lietuvos geležinkeliai AB prin articolul 2 din Decizia C(2017) 6544 final a Comisiei Europene din 2 octombrie 2017 privind o procedură de aplicare a articolului 102 TFUE (cauza AT.39813 – Baltic Rail) la 20 068 650 euro.

                  2)

                  Respinge în rest acțiunea.

                  3)

                  Lietuvos geležinkeliai și Comisia suportă propriile cheltuieli de judecată.

                  4)

                  Orlen Lietuva AB suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 52, 12.2.2018.


title: Cauza C-586/20 P: Recurs introdus la 9 noiembrie 2020 de P. Krücken Organic GmbH împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) din 9 septembrie 2020 în cauza T-565/18, P. Krücken Organic GmbH/Comisia Europeană

text:
               11.1.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 9/11

      Recurs introdus la 9 noiembrie 2020 de P. Krücken Organic GmbH împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) din 9 septembrie 2020 în cauza T-565/18, P. Krücken Organic GmbH/Comisia Europeană
      (Cauza C-586/20 P)
      (2021/C 9/17)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Recurentă: P. Krücken Organic GmbH (reprezentant: H. Schmidt, avocat)

         Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

         Concluziile recurentei

      Recurenta solicită Curții:

                  —

                  anularea Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) din 9 septembrie 2020, în cauza T-565/18;

                  —

                  obligarea Comisiei Europene la plata sumei de 216 749,02 euro, plus dobânzile de întârziere calculate de la data notificării acțiunii la rata de 8 % a dobânzii anuale de bază a Băncii Centrale Europene (BCE);

                  —

                  obligarea Comisiei Europene să pună la dispoziția recurentei, în vederea consultării, a documentelor generate în cursul activității ECOCERT cu ocazia controlului pentru producția ecologică al întreprinderii care a fabricat produsul în discuție – în special, rapoartele de inspecție și notele corespunzătoare de evaluare pentru anii 2016, 2017 și 2018 – care au legătură cu constatările ECOCERT, care constituiau baza pentru eliberarea certificatului de inspecție a produsului în discuție și pentru retragerea ulterioară a certificatului de inspecție a produsului de către ECOCERT;

                  —

                  impunerea în privința Comisiei să oblige la rândul ei organismele de control pentru producția ecologică, cărora Comisia le încredințează în țările terțe executarea unor obligații în cadrul sistemului de control al Uniunii Europene pentru agricultură ecologică să notifice importatorului în discuție decizia lor referitoare la retragerea, la revocarea sau la declararea nevalidității certificatelor de inspecție eliberate, precum și să primească obiecțiile sale și să se pronunțe în această privință; să încurajeze organismele de control pentru producția ecologică din țările terțe să pună la dispoziția importatorilor documentele procedurii de control pentru producția ecologică, în special rapoartele de inspecție și notele de evaluare care au stat la baza acelor decizii, cu ocultarea părților care fac obiectul protecției datelor în favoarea terților și, în subsidiar, limitarea obligației Comisiei doar la o obligație față de recurentă.

         Motivele și principalele argumente

      Recurenta susține că i-au fost încălcate drepturile fundamentale privind libertatea de a desfășura o activitate comercială și protecția proprietății. Legislația Uniunii în materie de produse ecologice ar trebui să fie interpretată în lumina Cartei drepturilor fundamentale. Tribunalul ar fi ignorat complet acest aspect în hotărârea sa. În consecință, întreprinderile care au importat produse ecologice din țări din afara Uniunii Europene ar fi fost private în totalitate de protecția ce rezultă din drepturile fundamentale.
      Hotărârea Tribunalului s-ar întemeia pe o evaluare eronată din punct de vedere juridic a întinderii obligațiilor și, așadar, a răspunderii Comisiei Europene pentru comportamentul și pentru deciziile organismelor de control pentru producția ecologică. În hotărârea sa, Tribunalul ar fi presupus în mod eronat în sensul inexistenței unei „dispoziții specifice” din care să rezulte că un comportament neglijent al ECOCERT prin intermediul filialei sale din Republica Populară Chineză ar putea fi atribuit Uniunii sau Comisiei Europene. Tribunalul susține că o astfel de atribuire ar presupune că însăși Comisia ar fi însărcinată cu controlul pentru producția ecologică în calitate de misiune de autoritate publică în state din afara Uniunii Europene. Dispozițiile Regulamentului (CE) nr. 834/2007 (1) și ale Regulamentului (CE) nr. 1235/2008 (2) ar indica Comisiei Europene modalitățile de efectuare a controalelor pentru producția ecologică în statele din afara Uniunii Europene, în special prin intermediul numirii unor organisme de control pentru producția ecologică în calitate de agenți ai Uniunii.
      În plus, aprecierea Tribunalului, potrivit căruia articolul 33 din Regulamentul nr. 834/2007, precum și cadrul controlului pentru răspundere publică ar avea efectul de a permite Comisiei Europene o „marjă largă de discreție” cu referire atât la identificarea și evaluarea riscului, cât și la măsurile de supraveghere derivate dintr-un risc identificat, nu ar fi coerentă cu importanța pozițiilor de protecție a drepturilor fundamentale. O marjă de discreție atât de amplă ar avea drept consecință lipsa oricărui control jurisdicțional cu privire la conduita Comisiei Europene.
      În sfârșit, motivarea utilizată de Tribunal pentru a respinge cererea având ca obiect obligarea Comisiei la a asigura transparența deciziilor adoptate de organismele de control pentru producția ecologică ar fi incompatibilă cu importanța drepturilor fundamentale și cu importanța dreptului fundamental de a garanta o protecție jurisdicțională efectivă.

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 834/2007 al Consiliului din 28 iunie 2007 privind producția ecologică și etichetarea produselor ecologice, precum și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 2092/91 (JO 2007, L 189, p. 1).

         (2)  Regulamentul (CE) nr. 1235/2008 al Comisiei din 8 decembrie 2008 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 834/2007 al Consiliului în ceea ce privește regimul de import al produselor ecologice din țări terțe (JO L 2008, L 334, p. 25).


title: Cauza T-594/18: Hotărârea Tribunalului din 28 octombrie 2020 – Pharma Mar/Comisia [„Medicamente de uz uman – Cerere de autorizare a introducerii pe piață a medicamentului Aplidin – plitidepsine – Decizie de refuz a Comisiei – Regulamentul (CE) nr. 726/2004 – Evaluare științifică a riscurilor și a beneficiilor unui medicament – Comitetul pentru medicamente de uz uman – Imparțialitate obiectivă”]

text:
               11.1.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 9/13

      Hotărârea Tribunalului din 28 octombrie 2020 – Pharma Mar/Comisia
      (Cauza T-594/18) (1)

      („Medicamente de uz uman - Cerere de autorizare a introducerii pe piață a medicamentului Aplidin – plitidepsine - Decizie de refuz a Comisiei - Regulamentul (CE) nr. 726/2004 - Evaluare științifică a riscurilor și a beneficiilor unui medicament - Comitetul pentru medicamente de uz uman - Imparțialitate obiectivă”)
      (2021/C 9/19)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Pharma Mar, SA (Colmenar Viejo, Spania) (reprezentanți: M. Merola și V. Salvatore, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentant): L. Haasbeek și A. Sipos, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE, având ca obiect anularea Deciziei de punere în aplicare C(2018) 4831 final a Comisiei din 17 iulie 2018 prin care se refuză autorizația de introducere pe piață în sensul Regulamentului (CE) nr. 726/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 31 martie 2004 de stabilire a procedurilor comunitare privind autorizarea și supravegherea medicamentelor de uz uman și veterinar și de instituire a unei Agenții Europene pentru Medicamente (JO 2004, L 136, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 44, p. 83) pentru Aplidin – plitidepsină, un medicament de uz uman

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Decizia de punere în aplicare C(2018) 4831 final a Comisiei Europene din 17 iulie 2018 prin care se refuză autorizația de introducere pe piață în sensul Regulamentului (CE) nr. 726/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 31 martie 2004 de stabilire a procedurilor comunitare privind autorizarea și supravegherea medicamentelor de uz uman și veterinar și de instituire a unei Agenții Europene pentru Medicamente (JO 2004, L 136, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 44, p. 83) pentru Aplidin – plitidepsină, un medicament de uz uman.

                  2)

                  Obligă Comisia la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 445, 10.12.2018.


title: Cauza T-25/19: Hotărârea Tribunalului din 11 noiembrie 2020 – AD/ECHA („Funcție publică – Agenți temporari – Contract pe durată determinată – Decizie de nereînnoire – Obligație de solicitudine – Egalitate de tratament – Eroare vădită de apreciere – Abuz de putere – Dreptul de a fi ascultat – Obligația de motivare – Răspundere”)

text:
               11.1.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 9/14

      Hotărârea Tribunalului din 11 noiembrie 2020 – AD/ECHA
      (Cauza T-25/19) (1)

      („Funcție publică - Agenți temporari - Contract pe durată determinată - Decizie de nereînnoire - Obligație de solicitudine - Egalitate de tratament - Eroare vădită de apreciere - Abuz de putere - Dreptul de a fi ascultat - Obligația de motivare - Răspundere”)
      (2021/C 9/20)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: AD (reprezentanți: N. Flandin și L. Levi, avocați)

         Pârâtă: Agenția Europeană pentru Produse Chimice (reprezentanți: C.-M. Bergerat și T. Zbihlej, agenți, asistați de A. Duron, avocat)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE și prin care se urmărește, pe de o parte, anularea, în esență, mai întâi, a deciziei ECHA din 28 martie 2018 de a nu reînnoi contractul pe durată determinată al reclamantei și, în al doilea rând, a anunțului pentru ocuparea unui post vacant în vederea constituirii unei liste de rezervă în vederea recrutării unor agenți contractuali pentru grupa de funcții II publicată la 9 martie 2018 și, pe de altă parte, repararea prejudiciilor material și moral pe care reclamanta le-a suportat în urma deciziilor din 28 martie 2018 și a anunțului pentru ocuparea unui post vacant din 9 martie 2018

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  AD este obligată la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 103, 18.3.2019.


title: Cauza T-173/19: Hotărârea Tribunalului din 11 noiembrie 2020 – AV și AW/Parlamentul („Funcție publică – Funcționari – Rambursarea cheltuielilor medicale – Anchetă a OLAF – Articolul 85 din Statut – Restituirea plății nedatorate”)

text:
               11.1.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 9/15

      Hotărârea Tribunalului din 11 noiembrie 2020 – AV și AW/Parlamentul
      (Cauza T-173/19) (1)

      („Funcție publică - Funcționari - Rambursarea cheltuielilor medicale - Anchetă a OLAF - Articolul 85 din Statut - Restituirea plății nedatorate”)
      (2021/C 9/21)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamanți: AV și AW (reprezentanți: L. Levi, S. Rodrigues și J. Martins, avocați)

         Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: T. Lazian și I. Lázaro Betancor, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE, având ca obiect anularea deciziilor Parlamentului din 23 iulie și 1 august 2018 de recuperare a unei sume de 5 289 de euro de la reclamantă și a unei sume de 3 880 de euro de la reclamant ca plată nedatorată cu titlu de rambursare a cheltuielilor medicale.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 172, 20.5.2019.


title: Cauza T-273/19: Hotărârea Tribunalului din 28 octombrie 2020 – Target Ventures Group/EUIPO – Target Partners (TARGET VENTURES) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de declarare a nulității – Marca Uniunii Europene verbală TARGET VENTURES – Cauză de nulitate absolută – Rea-credință – Articolul 52 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 59 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]

text:
               11.1.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 9/15

      Hotărârea Tribunalului din 28 octombrie 2020 – Target Ventures Group/EUIPO – Target Partners (TARGET VENTURES)
      (Cauza T-273/19) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulității - Marca Uniunii Europene verbală TARGET VENTURES - Cauză de nulitate absolută - Rea-credință - Articolul 52 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 59 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”)
      (2021/C 9/22)
      Limba de procedură: engleza

         Părţile

         Reclamantă: Target Ventures Group Ltd (Road Town, Insulele Virgine Britanice) (reprezentanți: T. Dolde și P. Homann, avocați)

         Pârât: Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: P. Sipos și V. Ruzek, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Target Partners GmbH (München, Germania) (reprezentanți: A. Klett și C. Mikyska, avocați)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 4 februarie 2019 (cauza R 1684/2017-2) privind o procedură de declarare a nulității între Target Ventures Group și Target Partners.

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Decizia Camerei a doua de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 4 februarie 2019 (cauza R 1684/2017-2).

                  2)

                  EUIPO suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, și pe cele efectuate de Target Ventures Group Ltd, inclusiv cheltuielile efectuate de aceasta din urmă în fața camerei de recurs.

                  3)

                  Target Partners GmbH suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 220, 1.7.2019.


title: Cauza T-583/19: Hotărârea Tribunalului din 28 octombrie 2020 – Electrolux Home Products/EUIPO – D. Consult (FRIGIDAIRE) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de decădere – Marca Uniunii Europene verbală FRIGIDAIRE – Utilizare serioasă – Articolul 51 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 58 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]

text:
               11.1.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 9/16

      Hotărârea Tribunalului din 28 octombrie 2020 – Electrolux Home Products/EUIPO – D. Consult (FRIGIDAIRE)
      (Cauza T-583/19) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de decădere - Marca Uniunii Europene verbală FRIGIDAIRE - Utilizare serioasă - Articolul 51 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 58 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”)
      (2021/C 9/23)
      Limba de procedură: engleza

         Părţile

         Reclamantă: Electrolux Home Products, Inc. (Charlotte, Carolina de Nord, Statele Unite) (reprezentant: P. Brownlow, solicitor)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: V. Ruzek, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO: Consult (Wattignies, Franța)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 17 iunie 2019 (cauza R 166/2018-5) privind o procedură de decădere între D. Consult și Electrolux Home Products.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Electrolux Home Products, Inc. la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 348, 14.10.2019.


title: Cauza T-643/19: Hotărârea Tribunalului din 18 noiembrie 2020 – Dermavita/EUIPO – Allergan Holdings France (JUVEDERM ULTRA) („Marcă a Uniunii europene – Procedură de decădere – Marcă Uniunii Europene verbală JUVEDERM ULTRA – Utilizare serioasă a mărcii – Utilizare pentru produse pentru care marca este înregistrată – Articolul 51 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 58 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”)

text:
               11.1.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 9/16

      Hotărârea Tribunalului din 18 noiembrie 2020 – Dermavita/EUIPO – Allergan Holdings France (JUVEDERM ULTRA)
      (Cauza T-643/19) (1)

      („Marcă a Uniunii europene - Procedură de decădere - Marcă Uniunii Europene verbală JUVEDERM ULTRA - Utilizare serioasă a mărcii - Utilizare pentru produse pentru care marca este înregistrată - Articolul 51 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 58 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”)
      (2021/C 9/24)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Dermavita Co. Ltd (Beirut, Liban) (reprezentant: D. Todorov, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: J. Crespo Carrillo, V. Ruzek și K. Zajfert, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Allergan Holdings France (Courbevoie, Franța) (reprezentanți: J. Day, solicitor, și T. de Haan, avocat)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 18 iulie 2019 (cauzele conexate R 1655/2018-4 și R 1723/2018-4) privind o procedură de decădere între Dermavita Co. și Allergan Holdings France.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Dermavita Co. Ltd la plata, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, a cheltuielilor de judecată efectuate de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO).

                  3)

                  Allergan Holdings France suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 383, 11.11.2019.


title: Cauza T-664/19: Hotărârea Tribunalului din 18 noiembrie 2020 – Allergan Holdings France/EUIPO – Dermavita (JUVEDERM ULTRA) („Marcă a Uniunii europene – Procedură de decădere – Marcă a Uniunii Europene verbală JUVEDERM ULTRA – Utilizare serioasă a mărcii – Utilizare pentru produse pentru care marca este înregistrată – Articolul 51 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 58 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”)

text:
               11.1.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 9/17

      Hotărârea Tribunalului din 18 noiembrie 2020 – Allergan Holdings France/EUIPO – Dermavita (JUVEDERM ULTRA)
      (Cauza T-664/19) (1)

      („Marcă a Uniunii europene - Procedură de decădere - Marcă a Uniunii Europene verbală JUVEDERM ULTRA - Utilizare serioasă a mărcii - Utilizare pentru produse pentru care marca este înregistrată - Articolul 51 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 58 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”)
      (2021/C 9/25)
      Limba de procedură: engleza

         Părţile

         Reclamantă: Allergan Holdings France (Courbevoie, Franța) (reprezentanţi: J. Day, solicitor, și T. de Haan, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanţi: J. Crespo Carrillo, V. Ruzek și K. Zajfert, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Dermavita Co. Ltd (Beirut, Liban) (reprezentant: D. Todorov, avocat)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva decizie Camerei a patra de recurs a EUIPO din 18 iulie 2019 (cauzele conexate R 1655/2018-4 et R 1723/2018-4) privind o procedură de decădere între Dermavita Co. și Allergan Holdings France.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Allergan Holdings France la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 383, 11.11.2019.


title: Cauza T-857/19: Hotărârea Tribunalului din 28 octombrie 2020 – Dehousse/Curtea de Justiție a Uniunii Europene („Acces la documente – Curtea de Justiție a Uniunii Europene – Documente deținute de instituție în exercitarea funcțiilor sale administrative – Articolul 266 TFUE – Decizie adoptată în executarea unei hotărâri a Tribunalului – Măsurile pe care le presupune executarea unei hotărâri de anulare – Prezumție de inexistență sau de nedeținere a documentelor – Explicații plauzibile care să permită stabilirea motivelor inexistenței sau nedeținerii – Obligația de motivare – Păstrarea documentației – Principiul bunei administrări”)

text:
               11.1.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 9/18

      Hotărârea Tribunalului din 28 octombrie 2020 – Dehousse/Curtea de Justiție a Uniunii Europene
      (Cauza T-857/19) (1)

      („Acces la documente - Curtea de Justiție a Uniunii Europene - Documente deținute de instituție în exercitarea funcțiilor sale administrative - Articolul 266 TFUE - Decizie adoptată în executarea unei hotărâri a Tribunalului - Măsurile pe care le presupune executarea unei hotărâri de anulare - Prezumție de inexistență sau de nedeținere a documentelor - Explicații plauzibile care să permită stabilirea motivelor inexistenței sau nedeținerii - Obligația de motivare - Păstrarea documentației - Principiul bunei administrări”)
      (2021/C 9/27)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Franklin Dehousse (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: L. Levi și S. Rodrigues, avocați)

         Pârâtă: Curtea de Justiție a Uniunii Europene (reprezentanți: J. Inghelram și Á. Almendros Manzano, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și având ca obiect anularea deciziei grefierului Curții de Justiție a Uniunii Europene din 14 octombrie 2019 de stabilire a măsurii de punere în aplicare a Hotărârii din 20 septembrie 2019, Dehousse/Curtea de Justiție a Uniunii Europene (T-433/17, EU:T:2019:632).

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Îl obligă pe domnul Franklin Dehousse la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 61, 24.2.2020.


title: Cauza T-25/20: Hotărârea Tribunalului din 11 noiembrie 2020 – Deutsche Post/EUIPO – Pošta Slovenije (Reprezentarea unui corn stilizat) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative reprezentând un corn stilizat – Marcă a Uniunii Europene figurativă anterioară reprezentând un corn poștal pe fond galben – Motiv relativ de refuz – Lipsa riscului de confuzie – Similitudine a semnelor – Lipsa caracterului distinctiv al mărcii anterioare – Articolul 8 alineatul 1 litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul 1 litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”]

text:
               11.1.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 9/19

      Hotărârea Tribunalului din 11 noiembrie 2020 – Deutsche Post/EUIPO – Pošta Slovenije (Reprezentarea unui corn stilizat)
      (Cauza T-25/20) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative reprezentând un corn stilizat - Marcă a Uniunii Europene figurativă anterioară reprezentând un corn poștal pe fond galben - Motiv relativ de refuz - Lipsa riscului de confuzie - Similitudine a semnelor - Lipsa caracterului distinctiv al mărcii anterioare - Articolul 8 alineatul 1 litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul 1 litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)
      (2021/C 9/28)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Deutsche Post AG (Bonn, Germania) (reprezentant: M. Viefhues, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: J. Crespo Carrillo și V. Ruzek, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Pošta Slovenije d.o.o. (Maribor, Slovenia) (reprezentanți: M. Kavčič și R. Jerovšek, avocați)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 18 noiembrie 2019 (cauza R 994/2019-1) privind o procedură de opoziție între Deutsche Post și Pošta Slovenije.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Deutsche Post AG la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 68, 2.3.2020


title: Cauza T-629/19: Ordonanța Tribunalului din 16 octombrie 2020 – L. Oliva Torras/EUIPO – Mecánica del Frío (Cuplaje pentru vehicule) [„Desen sau model industrial comunitar – Procedură de declarare a nulității – Desen sau model industrial comunitar înregistrat reprezentând un cuplaj pentru racordarea echipamentelor de răcire sau de climatizare la un autovehicul – Cauză de nulitate – Nerespectarea condițiilor de protecție – Articolele 4-9 și articolul 25 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 6/2002 – Întinderea examinării efectuate de camera de recurs – Motive referitoare la motivarea unei alte decizii – Acțiune vădit nefondată”]

text:
               11.1.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 9/20

      Ordonanța Tribunalului din 16 octombrie 2020 – L. Oliva Torras/EUIPO – Mecánica del Frío (Cuplaje pentru vehicule)
      (Cauza T-629/19) (1)

      („Desen sau model industrial comunitar - Procedură de declarare a nulității - Desen sau model industrial comunitar înregistrat reprezentând un cuplaj pentru racordarea echipamentelor de răcire sau de climatizare la un autovehicul - Cauză de nulitate - Nerespectarea condițiilor de protecție - Articolele 4-9 și articolul 25 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 6/2002 - Întinderea examinării efectuate de camera de recurs - Motive referitoare la motivarea unei alte decizii - Acțiune vădit nefondată”)
      (2021/C 9/29)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Reclamantă: L. Oliva Torras, SA (Manresa, Spania) (reprezentant: E. Sugrañes Coca, avocată)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: J. Crespo Carrillo, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă în fața Tribunalului: Mecánica del Frío, SL (Cornellá de Llobregat, Spania) (reprezentant: J. Torras Toll, agent)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a treia de recurs a EUIPO din 10 iulie 2019 (cauza R 1399/2017-3) privind o procedură de declarare a nulității între L. Oliva Torras și Mecánica del Frío

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  L. Oliva Torras, SA suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de EUIPO și de Mecánica del Frío, SL.

         (1)  JO C 399, 25.11.2019.


title: Cauza T-13/20: Ordonanța Tribunalului din 16 octombrie 2020 – Valiante/Comisia [„Acțiune în anulare – Funcție publică – Funcționari – Concurs intern COM/1/AD 10/18 (AD 10) – Depunerea actului de candidatură prin intermediul formularului prevăzut în acest scop și menționat la articolul 2 din anexa III la statut – Cerere de a fi admis la concurs prezentată AIPN concomitent și pe o foaie de hârtie obișnuită – Condiții de eligibilitate – Decizie a juriului de a înlătura candidatura reclamantului – Decizie a AIPN prin care se respinge cererea reclamantului de a înlătura una dintre condițiile prevăzute de anunțul de concurs în scopul de a-l admite să concureze – Contestare a deciziei AIPN iar nu a celei a juriului – Interesul de a exercita acțiunea – Inadmisibilitate”]

text:
               11.1.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 9/20

      Ordonanța Tribunalului din 16 octombrie 2020 – Valiante/Comisia
      (Cauza T-13/20) (1)

      („Acțiune în anulare - Funcție publică - Funcționari - Concurs intern COM/1/AD 10/18 (AD 10) - Depunerea actului de candidatură prin intermediul formularului prevăzut în acest scop și menționat la articolul 2 din anexa III la statut - Cerere de a fi admis la concurs prezentată AIPN concomitent și pe o foaie de hârtie obișnuită - Condiții de eligibilitate - Decizie a juriului de a înlătura candidatura reclamantului - Decizie a AIPN prin care se respinge cererea reclamantului de a înlătura una dintre condițiile prevăzute de anunțul de concurs în scopul de a-l admite să concureze - Contestare a deciziei AIPN iar nu a celei a juriului - Interesul de a exercita acțiunea - Inadmisibilitate”)
      (2021/C 9/30)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: Diego Valiante (Anvers-Berchem, Belgia) (reprezentant: R. Wardyn, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: D. Milanowska și L. Vernier, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE având ca obiect anularea decizie Comisiei din 14 martie 2019 prin care Autoritatea împuternicită să facă numiri a respins cererea reclamantului de a fi admis să participe la concursul intern COM/1/AD 10/18 (AD 10) pentru motivul că nu îndeplinea condiția prevăzută în anunțul de concurs aferent, legat de deținerea gradului AD8.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

                  2)

                  Îl obligă pe domnul Diego Valiante la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 95, 23.3.2020.


title: Cauza T-14/20: Ordonanța Tribunalului din 16 octombrie 2020 – Tratkowski/Comisia [„Acțiune în anulare – Funcție publică – Funcționari – Concursul intern COM/2/AD 12/18 (AD 12) – Depunerea actului de candidatură prin intermediul unui formular prevăzut în acest scop și menționat la articolul 2 din anexa III la statut – Cerere de admitere la concurs prezentată, concomitent și pe hârtie, AIPN – Condiții de eligibilitate – Decizie a juriului de a înlătura candidatura reclamantului – Respingerea de către juriu a cererii de reexaminare a candidatului pe motiv de tardivitate – Decizia AIPN de respingere a cererii reclamantului de a înlătura una dintre condițiile prevăzute de anunțul de concurs în vederea admiterii sale la concurs – Contestarea deciziei AIPN, nu pe cea a juriului – Interesul de a exercita acțiunea – Inadmisibilitate”]

text:
               11.1.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 9/21

      Ordonanța Tribunalului din 16 octombrie 2020 – Tratkowski/Comisia
      (Cauza T-14/20) (1)

      („Acțiune în anulare - Funcție publică - Funcționari - Concursul intern COM/2/AD 12/18 (AD 12) - Depunerea actului de candidatură prin intermediul unui formular prevăzut în acest scop și menționat la articolul 2 din anexa III la statut - Cerere de admitere la concurs prezentată, concomitent și pe hârtie, AIPN - Condiții de eligibilitate - Decizie a juriului de a înlătura candidatura reclamantului - Respingerea de către juriu a cererii de reexaminare a candidatului pe motiv de tardivitate - Decizia AIPN de respingere a cererii reclamantului de a înlătura una dintre condițiile prevăzute de anunțul de concurs în vederea admiterii sale la concurs - Contestarea deciziei AIPN, nu pe cea a juriului - Interesul de a exercita acțiunea - Inadmisibilitate”)
      (2021/C 9/31)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: Michal Tratkowski (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: R. Wardyn, Radca Prawny)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: D. Milanowska și L. Vernier, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE și având ca obiect anularea deciziei Comisiei din 14 martie 2019 prin care autoritatea împuternicită să facă numiri a acestei instituții a respins cererea reclamantului de a fi admis să participe la concursul intern COM/2/AD 12/18 (AD 12) pentru motivul că nu îndeplinea condiția, prevăzută în anunțul de concurs aferent, privind deținerea gradului AD 10.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea ca fiind inadmisibilă.

                  2)

                  Îl obligă pe domnul Michal Tratkowski la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 95, 23.3.2020.


title: Cauza T-38/20: Ordonanța Tribunalului din 15 octombrie 2020 – Lotto24/EUIPO (LOTTO24) [„Marcă a Uniunii Europene – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative LOTTO24 – Motiv absolut de refuz – Caracter descriptiv – Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001 – Articolul 7 alineatul (2) din Regulamentul 2017/1001 – Acțiune vădit lipsită de orice temei juridic”]

text:
               11.1.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 9/22

      Ordonanța Tribunalului din 15 octombrie 2020 – Lotto24/EUIPO (LOTTO24)
      (Cauza T-38/20) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative LOTTO24 - Motiv absolut de refuz - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001 - Articolul 7 alineatul (2) din Regulamentul 2017/1001 - Acțiune vădit lipsită de orice temei juridic”)
      (2021/C 9/32)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Lotto24 AG (Hamburg, Germania) (reprezentant: O. Brexl, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: R. Manea și A. Söder, agenți)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 5 noiembrie 2019 (cauza R 1216/2019-2) privind o cerere de înregistrare a semnului figurativ LOTTO24 ca marcă a Uniunii Europene.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Lotto24 AG la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 77, 9.3.2020.


title: Cauza T-377/20 R II: Ordonanța președintelui Tribunalului din 19 octombrie 2020 – KN/CESE („Măsuri provizorii – Funcție publică – Membru al CESE – Hărțuire – Investigație a OLAF – Decizie a Biroului CESE – Cerere de suspendare a executării – Cerere nouă – Fapte noi – Lipsa urgenței”)

text:
               11.1.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 9/22

      Ordonanța președintelui Tribunalului din 19 octombrie 2020 – KN/CESE
      (Cauza T-377/20 R II)
      („Măsuri provizorii - Funcție publică - Membru al CESE - Hărțuire - Investigație a OLAF - Decizie a Biroului CESE - Cerere de suspendare a executării - Cerere nouă - Fapte noi - Lipsa urgenței”)
      (2021/C 9/33)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: KN (reprezentanți: M. Casado García-Hirschfeld și M. Aboudi, avocați)

         Pârât: Comitetul Economic și Social European (reprezentanți: M. Pascua Mateo, K. Gambino, X. Chamodraka, I. Pouli și A. Carvajal García-Valdecasas, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolele 278 și 279 TFUE prin care se solicită suspendarea executării Deciziei din 9 iunie 2020 a CESE prin care reclamantul este descărcat, printre altele, de orice activitate de administrare și de gestionare a personalului

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge cererea de măsuri provizorii.

                  2)

                  Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza T-165/20: Acțiune introdusă la 30 octombrie 2020 – JC/EUCAP Somalia

text:
               11.1.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 9/23

      Acțiune introdusă la 30 octombrie 2020 – JC/EUCAP Somalia
      (Cauza T-165/20)
      (2021/C 9/34)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: JC (reprezentant: A. Van Himst, avocată)

         Pârâtă: EUCAP Somalia (Mogadiscio, Somalia)

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei din data de 4 noiembrie 2019, adresată de EUCAP SOMALIA, prin intermediul căreia se pune capăt raportului de muncă dintre reclamant și EUCAP SOMALIA;

                  —

                  anularea deciziei din data de 3 decembrie 2019, adresată de EUCAP SOMALIA, prin care se pune capăt raportului de muncă dintre reclamant și EUCAP SOMALIA;

                  —

                  în măsura în care este necesar, anularea deciziei din 24 ianuarie 2020, de respingere a apelului introdus împotriva deciziei de încetare [a raportului de muncă];

                  —

                  obligarea pârâtei la plata retroactivă a remunerației reclamantului până la data de încetare definitivă, regulamentară și legală a relației contractuale;

                  —

                  obligarea pârâtei la majorarea sumelor cu o dobândă la rata stabilită de BCE pentru principalele sale operațiuni de refinanțare, majorată cu 3,5 puncte procentuale;

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă patru motive.

                  1.

                  Primul motiv, referitor la faptul că prima notificare nu i-a fost adresată reclamantului decât prin intermediul deciziei de respingere a acțiunii sale, întemeiat pe:

                              —

                              lipsa de efecte și, cel puțin, pe lipsa retroactivității notificării din data de 4 noiembrie 2019;

                              —

                              nerespectarea punerii în aplicare a procedurii precontencioase oficiale și încălcarea articolului 21 din contract, întrucât reclamantul nu a fost audiat de șeful adjunct de misiune înainte de adoptarea unei decizii cu privire la respingerea acțiunii sale interne.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 18 din contractul de muncă, precum și a articolului 296 TFUE și a articolului 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, întrucât pârâta nu și-a motivat decizia (deciziile) de concediere.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 18 din contractul de muncă și pe o eroare de drept în aplicarea articolului 17.2 din contractul de muncă, întrucât pârâta ar fi trebuit să respecte un preaviz de o durată minimă de o lună.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea Legii din 3 iulie 1978 privind contractul de muncă în dreptul belgian, invocată de pârâtă ca fiind aplicabilă contractului.