title: Cauza C-629/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgerichtshof (Austria) la 7 decembrie 2016 – CX

text:
               3.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 104/26

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgerichtshof (Austria) la 7 decembrie 2016 – CX
   (Cauza C-629/16)
   (2017/C 104/38)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Verwaltungsgerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Recurent: CX

      Cu participarea: Bezirkshauptmannschaft Schärding

      Întrebarea preliminară

   Se opune dreptul Uniunii și în special Acordul de instituire a unei asocieri între Comunitatea Economică Europeană și Turcia (64/733/CEE), (JO 1964, 217, p. 3687, Ediție specială 11/vol. 69 p. 3), Protocolul adițional la Acordul de asociere (JO 1972, L 293, p. 3, Ediție specială 11/vol. 69, p. 19), precum și Decizia nr. 1/95 a Consiliului de asociere CE-Turcia din 22 decembrie 1995 privind punerea în aplicare a etapei finale a uniunii vamale (96/142/CE) (JO 1996, L 35, p. 1), unei reglementări naționale potrivit căreia operatorii de transport de mărfuri cu sediul în Republica Turcia pot efectua un transport comercial internațional de mărfuri cu autovehicule către sau prin Republica Austria doar dacă dețin pentru autovehicule legitimații care se emit în cadrul unui contingent stabilit între Austria și Turcia în baza unui acord bilateral sau dacă li se acordă o autorizație pentru transportul individual de mărfuri, fiind însă necesară existența unui interes public semnificativ pentru acest transport individual de mărfuri, iar solicitantul trebuie să argumenteze în mod credibil că expediția nu poate fi evitată prin măsuri organizatorice și nici prin alegerea unui alt mijloc de transport?


title: Cauza F-60/07: Acțiune introdusă la 18 iunie 2007 — Martin Bermejo/Comisia Comunităților Europene

text:
               25.8.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 199/52

         Acțiune introdusă la 18 iunie 2007 — Martin Bermejo/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza F-60/07)
   (2007/C 199/100)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: Joaquin Martin Bermejo (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis și E. Marchal, avocats)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantului

               —

               constatarea nelegalității deciziei Comisiei din 28 aprilie 2004 de adoptare a noilor dispoziții generale de aplicare a articolelor 11 și 12 din anexa VIII la statut și, în măsura în care este necesar, a nelegalității acestor dispoziții statutare;

               —

               anularea deciziei Comisiei din 27 septembrie 2006 în măsura în care stabilește modul de calcul al sporului privind drepturile de pensie transferate de reclamant către sistemul comunitar de pensii;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamantul invocă nelegalitatea dispozițiilor generale de aplicare a articolelor 11 și 12 din anexa VIII la statut privind transferarea drepturilor de pensie (1), în măsura în care regula prevăzută la articolul 7 alineatul (3) din aceste dispoziții ar încălca Regulamentul (CE) nr. 1103/97 al Consiliului din 17 iunie 1997 privind anumite dispoziții referitoare la introducerea monedei euro (2), precum și principiul egalității de tratament, astfel cum au fost interpretate de Tribunalul Funcției Publice în hotărârea sa din 14 noiembrie 2006, Chatziioannidou/Comisie (F-100/05, nepublicată încă în Recueil).

      (1)  Informaţii administrative nr. 60-2004 din 9 iunie 2004.

      (2)  JO L 162, p. 1.


title: Cauzele conexate C-435/15: Hotărârea Curții (Camera a noua) din 22 martie 2017 (cereri de decizii preliminare formulate de Finanzgericht Hamburg – Germania, Rechtbank Noord-Holland – Țările de Jos) – GROFA GmbH/Hauptzollamt Hannover (C-435/15), X, GoPro Coöperatief UA/Inspecteur van de Belastingdienst/Douane kantoor Rotterdam (C-666/15) [Trimitere preliminară — Tariful vamal comun — Poziții tarifare — Clasificarea mărfurilor — Camere video cu înregistrare — Nomenclatura combinată — Subpozițiile 8525 80 30, 8525 80 91 și 8525 80 99 — Note explicative — Interpretare — Regulamentele de punere în aplicare (UE) nr. 1249/2011 și (UE) nr. 876/2014 — Interpretare — Validitate]

text:
               29.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 168/10

         Hotărârea Curții (Camera a noua) din 22 martie 2017 (cereri de decizii preliminare formulate de Finanzgericht Hamburg – Germania, Rechtbank Noord-Holland – Țările de Jos) – GROFA GmbH/Hauptzollamt Hannover (C-435/15), X, GoPro Coöperatief UA/Inspecteur van de Belastingdienst/Douane kantoor Rotterdam (C-666/15)
   (Cauzele conexate C-435/15) (1)

   ([Trimitere preliminară - Tariful vamal comun - Poziții tarifare - Clasificarea mărfurilor - Camere video cu înregistrare - Nomenclatura combinată - Subpozițiile 8525 80 30, 8525 80 91 și 8525 80 99 - Note explicative - Interpretare - Regulamentele de punere în aplicare (UE) nr. 1249/2011 și (UE) nr. 876/2014 - Interpretare - Validitate])
   (2017/C 168/11)
   Limba de procedură: germana și neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Finanzgericht Hamburg, Rechtbank Noord-Holland

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: GROFA GmbH (C-435/15), X, GoPro Coöperatief UA (C-666/15)

      Pârâți: Hauptzollamt Hannover (C-435/15), Inspecteur van de Belastingdienst/Douane kantoor Rotterdam Rijnmond (C-666/15)

      Dispozitivul

               1)

               Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1249/2011 al Comisiei din 29 noiembrie 2011 privind clasificarea anumitor mărfuri în Nomenclatura combinată trebuie interpretat în sensul că nu este aplicabil prin analogie unor produse care prezintă caracteristicile celor trei modele de camere din gama GoPro Hero 3 Black Edition, în discuție în cauza C-435/15.

               2)

               Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 876/2014 al Comisiei din 8 august 2014 privind clasificarea anumitor mărfuri în Nomenclatura combinată trebuie interpretat în sensul că este aplicabil prin analogie unor produse care prezintă caracteristicile celor trei modele de camere din gama GoPro Hero 3 Black Edition, în discuție în cauza respectivă, însă nu este valid.

               3)

               Subpozițiile 8525 80 30, 8525 80 91 și 8525 80 99 din Nomenclatura combinată care figurează în anexa I la Regulamentul (CEE) nr.o2658/87 al Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful vamal comun, în versiunile sale care rezultă succesiv din Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr.o1006/2011 al Comisiei din 27 septembrie 2011, din Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr.o927/2012 al Comisiei din 9 octombrie 2012 și din Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr.o1001/2013 al Comisiei din 4 octombrie 2013, trebuie interpretate, având în vedere notele explicative ale acestei nomenclaturi combinate referitoare la aceste subpoziții, în sensul că o secvență video de peste 30 de minute, înregistrată în fișiere distincte cu o durată individuală de mai puțin de 30 de minute, trebuie considerată înregistrare de cel puțin 30 de minute într-o singură secvență video, independent de faptul că utilizatorul nu poate percepe trecerea de la un fișier la altul în timpul citirii lor sau că, invers, acesta trebuie în timpul citirii să deschidă în principiu separat fiecare dintre aceste fișiere

               4)

               Nomenclatura combinată care figurează în anexa I la Regulamentul nr.o2658/87, în versiunile care rezultă succesiv din Regulamentele de punere în aplicare nr.o1006/2011, nr.o927/2012 și nr.o1001/2013, trebuie interpretată în sensul că o cameră video care este în măsură să înregistreze semnale provenind din surse externe, fără a le putea însă reda prin intermediul unui aparat de televiziune sau al unui monitor extern, această cameră video cu înregistrare neputând citi pe un ecran extern sau pe un monitor extern decât fișierele pe care le-a înregistrat ea însăși prin intermediul lentilei sale, nu poate face obiectul unei clasificări la subpoziția tarifară 8525 80 99 din această nomenclatură combinată.

      (1)  JO C 363, 3.11.2015

      JO C 106, 21.3.2016


title: Cauza C-68/08: Acțiune introdusă la 19 februarie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Estonia

text:
               12.4.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 92/21

         Acțiune introdusă la 19 februarie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Estonia
   (Cauza C-68/08)
   (2008/C 92/40)
   Limba de procedură: estona
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: E. Randvere și K. Simonsson)

      Pârâtă: Republica Estonia
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că Republica Estonia nu s-a conformat dispozițiilor Directivei 2000/59/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 27 noiembrie 2000 privind instalațiile portuare de preluare a deșeurilor provenite din exploatarea navelor și a reziduurilor de încărcătură;

               —

               obligarea Republicii Estonia la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Termenul pentru transpunerea directivei în dreptul intern a expirat la 28 decembrie 2002.

      (1)  JO L 332, p. 81, Ediție specială 07/vol. 8, p. 22.


title: Cauza T-194/14: Acțiune introdusă la 20 martie 2014 – Bristol Global/OAPI– Bridgestone (AEROSTONE)

text:
               19.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 151/33

         Acțiune introdusă la 20 martie 2014 – Bristol Global/OAPI– Bridgestone (AEROSTONE)
   (Cauza T-194/14)
   2014/C 151/42
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Bristol Global Co. Ltd (Birmingham, Regatul Unit) (reprezentant: F. Bozhinova, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Bridgestone Corp. (Tokyo, Japonia)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 12 decembrie 2013, pronunțată în cauza R 916/2013-2.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta.

      Marca comunitară vizată: marca figurativă care conține elementul verbal „AEROSTONE” pentru produse din clasa 12 – cererea de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 10 066 736.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Marca sau semnul invocat: înregistrările comunitare ale mărcilor verbale „STONE”, pentru produse din clasele 12, 28, 35 și 37, și „BRIDGESTONE”, pentru produse din clasa 12; marca notorie și semnul neînregistrat care conțin elementul verbal „BRIDGESTONE”.

      Decizia diviziei de opoziție: admite în parte opoziția.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) și alineatele (4) și (5) din RMC.


title: Cauza C-347/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de către Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg la 20 iulie 2012 — Caisse nationale des prestations familiales/Ulrike Wiering, Markus Wiering

text:
               22.9.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/27

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de către Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg la 20 iulie 2012 — Caisse nationale des prestations familiales/Ulrike Wiering, Markus Wiering
   (Cauza C-347/12)
   2012/C 287/52
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Caisse nationale des prestations familiales

      Pârâți: Ulrike Wiering, Markus Wiering

      Întrebarea preliminară

   Pentru calcularea suplimentului diferențial eventual datorat, conform articolului 1 litera (u) punctul (i), articolului 4 alineatul (1) litera (h) și articolului 76 din Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 al Consiliului din 14 iunie 1971 privind aplicarea regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați, cu lucrătorii care desfășoară activități independente și cu membrii familiilor acestora care se deplasează în cadrul Comunității, cu modificările ulterioare (1), și articolului 10 [alineatul (1) litera (b) punctul (i)] din Regulamentul (CEE) nr. 574/72 al Consiliului din 21 martie 1972 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 1408/71 (2), de organismul competent din statul membru al locului de muncă, trebuie să se ia în considerare, ca prestații familiale de aceeași natură, toate prestațiile primite de familia lucrătorului migrant în statul de reședință, în speță „Elterngeld” și „Kindergeld” prevăzute de legislația germană?

      (1)  JO L 149, p. 2, Ediție specială, 05/vol. 1, p. 26.

      (2)  JO L 74, p. 1, Ediție specială, 05/vol. 1, p. 74.


title: Cauza T-15/16: Hotărârea Tribunalului din 14 februarie 2017 – Pandalis/EUIPO – LR Health & Beauty Systems (Cystus) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de decădere — Marca Uniunii Europene verbală Cystus — Decădere parțială din drepturi — Articolul 51 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Lipsa unei utilizări serioase a mărcii”]

text:
               27.3.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/10

         Hotărârea Tribunalului din 14 februarie 2017 – Pandalis/EUIPO – LR Health & Beauty Systems (Cystus)
   (Cauza T-15/16) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de decădere - Marca Uniunii Europene verbală Cystus - Decădere parțială din drepturi - Articolul 51 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Lipsa unei utilizări serioase a mărcii”])
   (2017/C 095/18)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamant: Georgios Pandalis (Glandorf, Germania) (reprezentant: A. Franke, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: S. Hanne, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: LR Health & Beauty Systems GmbH (Ahlen, Germania) (reprezentanți: N. Weber și L. Thiel, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 30 octombrie 2015 (cauza R 2839/2014-1) privind o procedură de decădere între LR Health & Beauty Systems și domnul Pandalis

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Îl obligă pe domnul Georgios Pandalis la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 90, 7.3.2016.


title: Cauza T-165/12: Hotărârea Tribunalului din 13 decembrie 2013 — European Dynamics Luxembourg și Evropaïki Dynamiki/Comisia ( „Contracte de achiziții publice de servicii — Procedură de cerere de ofertă — Prestare de servicii de susținere în vederea dezvoltării unei infrastructuri informatice și de servicii de e-guvernare în Albania — Respingerea ofertei unui ofertant — Transparență — Obligația de motivare” )

text:
               8.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 39/19

         Hotărârea Tribunalului din 13 decembrie 2013 — European Dynamics Luxembourg și Evropaïki Dynamiki/Comisia
   (Cauza T-165/12) (1)

   (Contracte de achiziții publice de servicii - Procedură de cerere de ofertă - Prestare de servicii de susținere în vederea dezvoltării unei infrastructuri informatice și de servicii de e-guvernare în Albania - Respingerea ofertei unui ofertant - Transparență - Obligația de motivare)
   2014/C 39/31
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: European Dynamics Luxembourg SA (Ettelbrück, Luxemburg) și Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atena, Grecia) (reprezentant: V. Christianos, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: P. van Nuffel și M. Konstantinidis, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei CMS/cms D(2012)/00008 a Comisiei din 8 februarie 2012 de respingere a ofertei depuse de reclamante în cadrul cererii de ofertă restrânse EuropAid/131431/C/SER/AL

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Decizia CMS/cms D(2012)/00008 a Comisiei din 8 februarie 2012 de respingere a ofertei depuse de European Dynamics Luxembourg SA și de Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE în cadrul cererii de ofertă restrânse EuropAid/131431/C/SER/AL.

               2.

               Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 184, 23.6.2012.


title: Cauza C-548/07: Ordonanța președintelui Camerei a șaptea a Curții din 22 decembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Elenă

text:
               21.3.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 69/31

         Ordonanța președintelui Camerei a șaptea a Curții din 22 decembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Elenă
   (Cauza C-548/07) (1)

   (2009/C 69/61)

      Limba de procedură: greaca

   Președintele Camerei a șaptea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 22, 26.1.2008.


title: Cauza T-388/07: Hotărârea Tribunalului din 6 mai 2010 — Comune di Napoli/Comisia ( „FEDR — Reducerea unei contribuții financiare — Proiect pilot urban privind instituirea unei rețele de piețe telematice pentru orașul Napoli — Noțiunea de neregulă — Cheltuieli eligibile” )

text:
               19.6.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/39

      Hotărârea Tribunalului din 6 mai 2010 — Comune di Napoli/Comisia
      (Cauza T-388/07) (1)

      („FEDR - Reducerea unei contribuții financiare - Proiect pilot urban privind instituirea unei rețele de piețe telematice pentru orașul Napoli - Noțiunea de neregulă - Cheltuieli eligibile”)
      (2010/C 161/59)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Reclamantă: Comune di Napoli (Italia) (reprezentanți: F. Sciaudone, G. Tarallo, G. Pizza și R. Sciaudone, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentant: L. Flynn, agent, asistat de A. Dal Ferro, avocat)

         Obiectul

      Pe de o parte, anularea Deciziei C(2007) 3893 a Comisiei din 8 august 2007 privind reducerea asistenței Fondului European de Dezvoltare Regională (FEDR) acordate în temeiul articolului 10 din Regulamentul (CEE) nr. 4254/88, modificat prin Regulamentul (CEE) nr. 2083/93, acordate orașului Napoli (Italia) prin Decizia PH/1997/2761 a Comisiei de aprobare a unei asistențe din partea FEDR în cadrul proiectului pilot urban nr. 97.05.29.002, precum și, pe de altă parte, o acțiune în despăgubiri având ca obiect obținerea reparării prejudiciului pretins suferit de către reclamantă, în urma adoptării deciziei atacate

         Dispozitivul

                  1.

                  Respinge acțiunea.

                  2.

                  Obligă Comune di Napoli la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 283, 24.11.2007.


title: Cauza C-613/13 P: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 26 ianuarie 2017 – Comisia Europeană/Keramag Keramische Werke GmbH, fostă Keramag Keramische Werke AG, și alții (Recurs — Concurență — Înțelegeri — Piețele belgiană, germană, franceză, italiană, neerlandeză și austriacă ale produselor și accesoriilor pentru baie — Coordonarea prețurilor de vânzare și schimbul de informații comerciale sensibile — Obligația de motivare)

text:
               3.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 104/3

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 26 ianuarie 2017 – Comisia Europeană/Keramag Keramische Werke GmbH, fostă Keramag Keramische Werke AG, și alții
   (Cauza C-613/13 P) (1)

   ((Recurs - Concurență - Înțelegeri - Piețele belgiană, germană, franceză, italiană, neerlandeză și austriacă ale produselor și accesoriilor pentru baie - Coordonarea prețurilor de vânzare și schimbul de informații comerciale sensibile - Obligația de motivare))
   (2017/C 104/05)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Castillo de la Torre, F. Ronkes Agerbeek și J. Norris-Usher, agenți)

      Celelalte părți din procedură: Keramag Keramische Werke GmbH, fostă Keramag Keramische Werke AG, Koralle Sanitärprodukte GmbH, Koninklijke Sphinx BV, Allia SAS, Produits Céramiques de Touraine SA (PCT), Pozzi Ginori SpA, Sanitec Europe Oy (reprezentanți: J. Killick, Barrister, P. Lindfelt, avocat, K. Struckmann, avocat)

      Dispozitivul

               1)

               Anulează punctele 1 și 2 ale dispozitivului Hotărârii Tribunalului Uniunii Europene din 16 septembrie 2013, Keramag Keramische Werke și alții/Comisia (T-379/10 și T-381/10, EU:T:2013:457).

               2)

               Respinge în rest recursul.

               3)

               Respinge recursul incident.

               4)

               Trimite cauza spre rejudecare Tribunalului Uniunii Europene în ceea ce privește partea din Hotărârea Tribunalului Uniunii Europene din 16 septembrie 2013, Keramag Keramische Werke și alții/Comisia (T-379/10 și T-381/10, EU:T:2013:457), care este anulată prin prezenta hotărâre.

               5)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.

      (1)  JO C 52, 22.2.2014.


title: Cauza C-37/12 P: Recurs introdus la 26 ianuarie 2012 de Saupiquet împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 24 noiembrie 2011 în cauza T-131/10, Saupiquet/Comisia

text:
               24.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 89/17

         Recurs introdus la 26 ianuarie 2012 de Saupiquet împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 24 noiembrie 2011 în cauza T-131/10, Saupiquet/Comisia
   (Cauza C-37/12 P)
   2012/C 89/26
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: Saupiquet SAS (reprezentant: R. Ledru, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

               —

               anularea în întregime a Hotărârii Tribunalului Uniunii Europene (Camera a cincea) din 24 noiembrie 2011 în cauza T-131/10, Saupiquet/Comisia;

               —

               admiterea în întregime a concluziilor prezentului recurs și a celor prezentate în primă instanță de societatea Saupiquet;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii formulate, recurenta invocă, în primul rând, încălcarea de Tribunal a principiilor fundamentale ale egalității de tratament și nediscriminării și, în consecință, a articolelor 2 și 9 din Tratatul privind Uniunea Europeană, a articolului 8 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, precum și a articolelor 20 și 21 din Carta drepturilor fundamentale.
   În al doilea rând, recurenta reproșează Tribunalului încălcarea articolului 3 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, care îi conferă competențe acesteia din urmă și, în special, competență exclusivă în materie vamală.
   În al treilea rând, recurenta invocă încălcarea articolelor 247 și 247a din Codul vamal comunitar (1).
   În al patrulea și ultimul rând, recurenta invocă încălcarea articolului 7 din Regulamentul nr. 975/2003 al Consiliului (2).
   Astfel, contrar celor susținute de Tribunal, ar reieși din coroborarea textelor citate anterior că răspunderea pentru consecințele negative ale închiderii birourilor vamale în zilele de duminică în anumite state membre revine Comisiei, care trebuie să ia măsurile necesare pentru a înlătura aceste consecințe.

      (1)  Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului Vamal Comunitar (JO L 302, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 5, p. 58).

      (2)  Regulamentul (CE) din 5 iunie 2003 privind deschiderea și gestionarea unui contingent tarifar pentru importurile de conserve de ton incluse în codurile NC 1604 14 11, 1604 14 18 și 1604 20 70 (JO L 141, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 15, p. 259).


title: Cauza T-507/12: Acțiune introdusă la 20 noiembrie 2012 — Slovenia/Comisia

text:
               2.2.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/19

         Acțiune introdusă la 20 noiembrie 2012 — Slovenia/Comisia
   (Cauza T-507/12)
   2013/C 32/30
   Limba de procedură: slovena

      Părțile

      Reclamantă: Republica Slovenia (reprezentanți: V. Klemenc, državna pravobranilka, și A. Grum, pomočnica državne pravobranilke, agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei Comisiei din 19 octombrie 2012 referitoare la măsurile luate în favoarea întreprinderii ELAN d.o.o., SA.26379 (C 13/2010) (ex NN 17/2010), notificată Sloveniei de către Comisie prin scrisoarea n. SG-Greffe(2012) D/14375 din 20 septembrie 2012, prin care s-a decis, printre altele, la articolul 2 că, în anul 2008, Slovenia a adoptat nelegal un ajutor de stat în favoarea Elan, sub forma unei recapitalizări, în cuantum de 10 milioane de euro, cu încălcarea articolului 108 alineatul (3) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, motiv pentru care Slovenia este obligată să recupereze ajutorul de la beneficiar, și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

               1.

               Primul motiv: în decizia atacată, Comisia a aplicat eronat articolul 107 alineatul (1) TFUE și articolul 345 TFUE și a încălcat normele fundamentale de procedură, întrucât a apreciat eronat situația de fapt și a motivat insuficient și/sau eronat decizia în cauză în ceea ce privește problema dacă Republica Slovenă poate fi considerată răspunzătoare pentru o măsură de recapitalizare din anul 2008.
               Potrivit reclamantei, Comisia a concluzionat, cu încălcarea dispozițiilor articolului 107 alineatul (1) TFUE și ale articolului 345 TFUE, că este posibil să i se atribuie Republicii Slovenia modul de a proceda al asociaților Elan cu ocazia recapitalizării sale din anul 2008. Comisia și-a motivat concluzia prin faptul că statul, în calitate de proprietar, numește consiliul de supraveghere, argument prin care este discriminat, în opinia reclamantei, sistemul dualist de administrare a întreprinderilor publice.
               Motivarea deciziei atacate este insuficientă — și anume fără motive relevante și suficiente — și eronată, în măsura în care Comisia precizează că subzistă indicii clare în sensul unei implicări importante a statului în procesul decizional al unei societăți de capital (Kapitalska družba, KAD) și al unei societăți de consiliere și administrare (Družba za svetovanje in upravljanje, DSU), astfel încât argumentele sale se întemeiază numai pe probe îndoielnice și pe probe de tipul „hear say”. Decizia atacată este în întregime nemotivată în ceea ce privește de asemenea ceilalți asociați ai Elan cărora Comisia le-a reproșat doar un comportament paralel. Potrivit reclamantei, indiciile, menționate de Comisie în decizia atacată, nu reprezintă în niciun mod acei indicatori care ar semnala, în conformitate cu jurisprudența Curții și a Tribunalului, implicarea autorității statale în adoptarea măsurii de recapitalizare a Elan din anul 2008.

               2.

               Al doilea motiv: Comisia a aplicat eronat, în decizia atacată, articolul 107 alineatul (1) TFUE și a încălcat normele fundamentale de procedură, întrucât a apreciat eronat situația de fapt și a motivat insuficient și/sau eronat decizia în cauză în ceea ce privește concluzia potrivit căreia măsura de recapitalizare a Elan din anul 2008 nu era admisibilă conform principiului investitorului privat într-o economie de piață, astfel încât întreprinderea Elan a primit un avantaj selectiv.
               Reclamanta arată că măsura de recapitalizare a Elan din anul 2008 a fost adoptată în conformitate cu principiul investitorului privat avizat într-o economie de piață, având în vedere că asociații, în cursul procesului decizional privitor la măsura de recapitalizare, s-au întemeiat pe o apreciere a întreprinderii pentru care s-a luat în considerare în mod relevant deteriorarea activității comerciale a Elan în cea mai mare parte a sezonului de iarnă 2007/2008, așadar și în cursul primului trimestru al anului 2008. Deteriorarea activității comerciale în cursul anului 2008 nici nu a fost atât de drastică încât să afecteze încrederea legată de estimarea valorii întreprinderii. Asociații au adoptat decizia ca acționari pe termen lung ai unei întreprinderi care a întâmpinat dificultăți doar cu titlu temporar și care a putut pentru o perioadă lungă nu numai să supraviețuiască, ci și să își desfășoare profitabil activitatea pe piață în mai multe rânduri. Comisia nu a clarificat în mod satisfăcător în decizia atacată motivul pentru care a ținut seama selectiv de valoarea întreprinderii, acționând astfel în mod arbitrar.


title: Cauza C-486/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg (Germania) la 4 noiembrie 2014 – Procedură penală împotriva lui Piotr Kossowski

text:
               19.1.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/18

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg (Germania) la 4 noiembrie 2014 – Procedură penală împotriva lui Piotr Kossowski
      (Cauza C-486/14)
      (2015/C 016/28)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg

         Partea din procedura principală

      Piotr Kossowski

         Intervenient: Generalstaatsanwaltschaft Hamburg

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Rezervele formulate de părți cu ocazia ratificării CAAS (1), în conformitate cu articolul 55 alineatul (1) litera (a) din CAAS – și în special rezerva formulată de Republica Federală Germania la depunerea actului de ratificare sub litera a), potrivit căreia nu îi este aplicabil articolul 54 din CAAS „dacă faptele la care se referă hotărârea judecătorească străină au avut loc integral sau parțial pe propriul său teritoriu […]” – rămân valabile inclusiv după integrarea acquis-ului Schengen în cadrul juridic al Uniunii, prin Protocolul Schengen anexat Tratatului de la Amsterdam din 2 octombrie 1997, menținut prin Protocolul Schengen anexat Tratatului de la Lisabona? Aceste excepții reprezintă restrângeri proporționale ale articolului 50 din cartă (2) în sensul articolului 52 alineatul (1) din aceasta?

                  2)

                  În caz contrar:
                  Interdicția dublei condamnări sau a dublei urmăriri prevăzută de articolul 54 din CAAS și de articolul 50 din cartă trebuie interpretată în sensul că se opune urmăririi penale a unui suspect într-un stat membru – în speță Republica Federală Germania – în cazul căruia în alt stat membru – în speță Polonia –, parchetul a încetat procedura penală, fără îndeplinirea unor obligații-sancțiune și în lipsa unei anchete aprofundate, din considerente de fapt, în lipsa unor dovezi suficiente, procedura penală putând fi reluată numai dacă au apărut elemente semnificative necunoscute anterior, fără ca totuși astfel de noi elemente să existe efectiv?

         (1)  Convenția din 19 iunie 1990 de punere în aplicare a Acordului Schengen din 14 iunie 1985 între guvernele statelor din Uniunea Economică Benelux, Republicii Federale Germania și Republicii Franceze privind eliminarea treptată a controalelor la frontierele comune (JO 2000, L 239, p. 19, Ediție specială, 19/vol. 1, p. 183).

         (2)  Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (JO 2014, C 326, p. 391).


title: Cauza C-464/05: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 25 octombrie 2007 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Rechtbank van eerste aanleg te Hasselt — Belgia) — Maria Geurts, Dennis Vogten/Administratie van de BTW, registratie en domeinen, Belgische Staat (Articolele 43 CE și 56 CE — Reglementare fiscală națională — Drepturi succesorale — Societate familială — Exonerare — Condiții — Încadrarea în muncă a unui anumit număr de lucrători într-o regiune a unui stat membru)

text:
               22.12.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 315/11

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 25 octombrie 2007 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Rechtbank van eerste aanleg te Hasselt — Belgia) — Maria Geurts, Dennis Vogten/Administratie van de BTW, registratie en domeinen, Belgische Staat
   (Cauza C-464/05) (1)

   (Articolele 43 CE și 56 CE - Reglementare fiscală națională - Drepturi succesorale - Societate familială - Exonerare - Condiții - Încadrarea în muncă a unui anumit număr de lucrători într-o regiune a unui stat membru)
   (2007/C 315/17)
   Limba de procedură: olandeza
   Instanța de trimitere
   Rechtbank van eerste aanleg te Hasselt
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Maria Geurts, Dennis Vogten

      Pârâți: Administratie van de BTW, registratie en domeinen, Belgische Staat
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Rechtbank van eerste aanleg te Hasselt — Interpretarea articolelor 43 CE și 56 CE — Succesiune deschisă într-o regiune a unui stat membru cuprinzând acțiuni la o societate familială dintr-un alt stat membru și creanțe împotriva respectivei societăți — Exonerare de la impozitul pe succesiune prevăzută dacă respectiva societate a avut cel puțin cinci lucrători încadrați cu normă întreagă în această regiune în ultimii trei ani anteriori decesului
   Dispozitivul
   În lipsa unei justificări valabile, articolul 43 CE se opune ca o reglementare fiscală a unui stat membru în materie de impozite pe succesiune care exclude de la exonerarea de aceste impozite prevăzută pentru întreprinderile familiale întreprinderile care au, în ultimii trei ani anteriori decesului lui de cuius, cel puțin cinci lucrători încadrați în muncă în alt stat membru, în timp ce acordă o astfel de exonerare atunci când lucrătorii sunt încadrați în muncă într-o regiune a primului stat membru.

      (1)  JO C 74, 25.3.2006.


title: Cauza T-536/13: Ordonanța Tribunalului din 17 aprilie 2015 – Microsoft/OAPI – Softkinetic Software (KINECT)

text:
               22.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 205/42

         Ordonanța Tribunalului din 17 aprilie 2015 – Microsoft/OAPI – Softkinetic Software (KINECT)
   (Cauza T-536/13) (1)

   (2015/C 205/56)
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei a doua a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 377, 21.12.2013.


title: Cauza T-241/14 P: Recurs introdus la 22 aprilie 2014 de Jean-Pierre Bodson și alții împotriva Hotărârii din 12 februarie 2014 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-83/12, Bodson și alții/BEI

text:
               14.7.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/18

         Recurs introdus la 22 aprilie 2014 de Jean-Pierre Bodson și alții împotriva Hotărârii din 12 februarie 2014 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-83/12, Bodson și alții/BEI
   (Cauza T-241/14 P)
   2014/C 223/23
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurenți: Jean-Pierre Bodson (Luxemburg, Luxemburg), Dalila Bundy (Cosnes-et-Romain, Franța), Didier Dulieu (Roussy-le-Village, Franța), Marie-Christel Heger (Nospelt, Luxemburg), Evangelos Kourgias (Senningerberg, Luxemburg), Manuel Sutil (Luxemburg), Patrick Vanhoudt (Gonderange, Luxemburg) și Henry von Blumenthal (Bergem, Luxemburg) (reprezentant: L. Levi, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Banca Europeană de Investiții

      Concluziile

   Recurenții solicită Tribunalului:

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene din 12 februarie 2014 în cauza F-83/12;

               —

               admiterea în consecință a pretențiilor recurenților formulate în primă instanță și, prin urmare,

                           —

                           anularea deciziilor de a aplica recurenților o primă în temeiul noului sistem de performanțe, astfel cum rezultă din Decizia din 14 decembrie 2010 a Consiliului de administrație și din Deciziile din 9 noiembrie 2010 și din 16 noiembrie 2011 ale Comitetului de management, decizia individuală de punere în aplicare fiind cuprinsă în fișa din aprilie 2012, adusă la cunoștința persoanelor în cauză cel mai devreme la 22 aprilie 2012;

                           —

                           prin urmare,

                                       —

                                       obligarea pârâtei la plata diferenței de remunerație care rezultă din Decizia din 14 decembrie 2010 a Consiliului de administrație și din Deciziile din 9 noiembrie 2010 și din 16 noiembrie 2011, față de aplicarea regimului de prime precedent; această diferență de remunerație trebuie majorată cu penalități de întârziere calculate de la 22 aprilie 2012 până la plata integrală, aceste penalități fiind stabilite la nivelul ratei aplicate de BCE, majorată cu 3 puncte;

                                       —

                                       obligarea pârâtei la plata de daune interese pentru prejudiciul suferit în urma pierderii puterii de cumpărare, acest prejudiciu fiind evaluat ex aequo et bono, și, cu titlu provizoriu, la plata a 1,5 % din remunerația lunară a fiecărui recurent;

                           —

                           dacă este cazul, invitarea pârâtei să prezinte, în lipsa prezentării spontane și cu titlu de măsuri de organizare a procedurii, a următoarelor documente:

                                       —

                                       procesul-verbal al reuniunii Consiliului de administrație al BEI din 13 decembrie 2011;

                                       —

                                       proiectele stabilite de departamentul de resurse umane din data de 22 iunie 2011 (RH/P&O/2011-119), din data de 20 octombrie 2011 (RH/P&O/2011-74) și din data de 25 ianuarie 2012;

                           —

                           obligarea pârâtei la plata integrală a cheltuielilor de judecată;

               —

               obligarea pârâtei la plata integrală a cheltuielilor de judecată efectuate în fața celor două instanțe.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului, recurenții invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe neregularitatea procedurii, constând în aceea că Tribunalul Funcției Publice a refuzat să procedeze la măsurile de organizare solicitate de reclamanți.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe nerespectarea diferenței de natură dintre raportul de muncă contractual și raportul de muncă statutar, pe nerespectarea condițiilor fundamentale ale raportului de muncă, pe nerespectarea calificării juridice a Protocolului de acord, pe denaturarea dosarului și pe încălcarea de către judecător a obligației sale de motivare.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe nerespectarea drepturilor dobândite și a încrederii legitime, precum și pe încălcarea obligației de motivare.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe nerespectarea principiilor securității juridice, neretroactivității și previzibilității, precum și pe încălcarea obligației de solicitudine și a obligației de motivare.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe nerespectarea controlului erorii vădite de apreciere și pe denaturarea dosarului.


title: Cauza C-503/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Upper Tribunal (Administrative Appeals Chamber) (Regatul Unit) la 4 decembrie 2009 — Lucy Stewart/Secretary of State for Work and Pensions

text:
               13.2.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 37/23

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Upper Tribunal (Administrative Appeals Chamber) (Regatul Unit) la 4 decembrie 2009 — Lucy Stewart/Secretary of State for Work and Pensions
   (Cauza C-503/09)
   2010/C 37/28
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   Upper Tribunal

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Lucy Stewart

      Pârât: Secretary of State for Work and Pensions

      Întrebările preliminare

               1.

               O prestație care prezintă caracteristicile unei indemnizații de incapacitate de muncă de scurtă durată pentru tineri reprezintă o prestație de boală sau o prestație de invaliditate, în sensul Regulamentului nr. 1408/71 (1)?

               2.

               Dacă răspunsul la întrebarea 1) este în sensul că o astfel de prestație trebuie considerată prestație de boală:

                           (a)

                           o persoană, precum mama reclamantei, care a încetat în mod definitiv orice activitate salariată sau independentă prin pensionare, reprezintă totuși „un lucrător salariat” în sensul articolului 19 în temeiul activității sale salariate sau independente anterioare ori articolele 27-34 (titularii pensiilor sau indemnizațiilor) sunt cele care cuprind normele aplicabile?

                           (b)

                           o persoană, precum tatăl reclamantei, care nu a exercitat din anul 2001 nicio activitate salariată sau independentă, reprezintă totuși „un lucrător” în sensul articolului 19 în temeiul activității sale salariate sau independente anterioare?

                           (c)

                           un solicitant trebuie considerat „titular” în sensul articolului 28 în temeiul acordării unei prestații dobândite conform articolului 95a din Regulamentul nr. 1408/71 în pofida faptului că: (i) solicitantul în cauză nu a fost niciodată un lucrător salariat în sensul articolului 1 litera (a) din Regulamentul nr. 1408/71; (ii) nu a împlinit vârsta legală de pensionare și (iii) intră în domeniul de aplicare personal al Regulamentului nr. 1408/71 numai ca membru al familiei?

                           (d)

                           În cazul în care un titular intră în domeniul de aplicare al articolului 28 din Regulamentul nr. 1408/71, un membru al familiei al acestui titular care a locuit întotdeauna împreună cu titularul și în același stat cu acesta poate pretinde, în conformitate cu articolul 28 alineatul (1) coroborat cu articolul 29, plata unei prestații de boală în lichid de la instituția competentă determinată la articolul 28 alineatul (2), atunci când această prestație este (eventual) datorată membrului familiei (iar nu titularului)?

                           (e)

                           Dacă este cazul [în funcție de răspunsurile la întrebările (a)-(d) de mai sus], aplicarea unei condiții de reglementarea națională în materie de securitate socială, care limitează dobândirea inițială a dreptului la o prestație de boală la persoanele care au încheiat o perioadă impusă de reședință pe teritoriul statului membru competent în cadrul unei perioade anterioare definite, este compatibilă cu dispozițiile articolului 19 și/sau ale articolului 28 din Regulamentul nr. 1408/71?

               3.

               Dacă răspunsul la întrebarea 1) este în sensul că o astfel de prestație trebuie considerată prestație de invaliditate, modul de redactare a articolului 10 din Regulamentul nr. 1408/71, care se referă la prestații „dobândite în temeiul legislației unuia sau mai multor state membre”, înseamnă că statele membre rămân îndreptățite conform Regulamentului nr. 1408/71 să stabilească condiții de dobândire inițială pentru astfel de prestații de invaliditate care se bazează pe reședința în statul membru sau pe dovedirea perioadelor impuse de prezență anterioară în statul membru, astfel încât un solicitant să nu poată pretinde mai întâi îndreptățirea la o astfel de prestație dintr-un alt stat membru?

      (1)  Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 al Consiliului din 14 iunie 1971 privind aplicarea regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați și cu familiile acestora care se deplasează în cadrul Comunității (JO L 149, p. 2, Ediție specială, 05/vol. 1, p. 26).


title: Cauza C-265/08: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 20 aprilie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia — Italia) — Federutility, Assogas, Libarna Gas spa, Collino Commercio spa, Sadori gas spa, Egea Commerciale, E.On Vendita srl, Sorgenia spa/Autorità per l'energia elettrica e il gas (Directiva 2003/55/CE — Piața internă în sectorul gazelor naturale — Intervenția statului asupra prețului furnizării de gaze naturale după 1 iulie 2007 — Obligații de serviciu public ale întreprinderilor din sectorul gazelor naturale)

text:
               19.6.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/6

      Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 20 aprilie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia — Italia) — Federutility, Assogas, Libarna Gas spa, Collino Commercio spa, Sadori gas spa, Egea Commerciale, E.On Vendita srl, Sorgenia spa/Autorità per l'energia elettrica e il gas
      (Cauza C-265/08) (1)

      (Directiva 2003/55/CE - Piața internă în sectorul gazelor naturale - Intervenția statului asupra prețului furnizării de gaze naturale după 1 iulie 2007 - Obligații de serviciu public ale întreprinderilor din sectorul gazelor naturale)
      (2010/C 161/07)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia

         Părțile din acțiunea principală

         Reclamante: Federutility, Assogas, Libarna Gas spa, Collino Commercio spa, Sadori gas spa, Egea Commerciale, E.On Vendita srl, Sorgenia spa

         Pârâtă: Autorità per l'energia elettrica e il gas

         Obiectul

      Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia — Interpretarea articolelor 3 alineatul (2) și a articolului 23 din Directiva 2003/55/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 iunie 2003 privind normele comune pentru piața internă în sectorul gazelor naturale și de abrogare a Directivei 98/30/CE (JO L 176, p. 57, Ediție specială, 12/vol. 2, p. 80) — Reglementare națională care prevede fixarea prețurilor de furnizare a gazelor naturale către consumatorii casnici

         Dispozitivul

      Articolul 3 alineatul (2) și articolul 23 alineatul (1) din Directiva 2003/55/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 iunie 2003 privind normele comune pentru piața internă în sectorul gazelor naturale și de abrogare a Directivei 98/30/CE nu se opun unei reglementări naționale, precum cea în discuție în acțiunea principală, care permite stabilirea nivelului prețului furnizării de gaze naturale prin definirea, după 1 iulie 2007, a unor „prețuri de referință”, precum cele în discuție în acțiunea principală, cu condiția ca această intervenție:

                  —

                  să urmărească un interes economic general care constă în menținerea la un nivel rezonabil a prețului furnizării de gaze naturale către consumatorul final, având în vedere acordul pe care statele membre trebuie să îl realizeze, ținând cont de situația din sectorul gazelor naturale, între obiectivul de liberalizare și cel al protecției necesare a consumatorului final urmărite prin Directiva 2003/55;

                  —

                  să nu aducă atingere stabilirii libere, după 1 iulie 2007, a prețurilor furnizării de gaze naturale decât în măsura necesară realizării unui astfel de obiectiv de interes economic general și, în consecință, pentru o perioadă în mod necesar limitată și

                  —

                  să fie clar definită, transparentă, nediscriminatorie și controlabilă și să garanteze egalitatea accesului la consumatori pentru întreprinderile din sectorul gazelor naturale din Uniunea Europeană.

         (1)  JO C 236, 13.9.2008.


title: Cauza C-342/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal do Trabalho de Viseu (Portugalia) la 18 iulie 2012 — Worten — Equipamentos para o Lar, SA/ACT — Autoridade para as Condições de Trabalho

text:
               29.9.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 295/21

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal do Trabalho de Viseu (Portugalia) la 18 iulie 2012 — Worten — Equipamentos para o Lar, SA/ACT — Autoridade para as Condições de Trabalho
   (Cauza C-342/12)
   2012/C 295/37
   Limba de procedură: portugheza

      Instanța de trimitere

   Tribunal do Trabalho de Viseu

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Worten — Equipamentos para o Lar, SA

      Pârâtă: ACT — Autoridade para as Condições de Trabalho

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 2 din Directiva 95/46/CE (1) trebuie interpretat în sensul că evidența timpului de lucru, mai exact indicarea orelor la care fiecare lucrător începe și termină ziua de lucru, precum și pauzele și perioadele neincluse în aceasta, fac parte din noțiunea de date cu caracter personal?

               2.

               În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea anterioară, statul portughez este obligat, în temeiul articolului 17 alineatul 1 din Directiva 95/46/CE, să prevadă măsuri tehnice și organizatorice de protecție adecvate pentru protejarea datelor cu caracter personal împotriva distrugerii accidentale sau ilegale, pierderii accidentale, modificării, dezvăluirii sau accesului neautorizat, în special atunci când prelucrarea presupune transmiterea datelor într-o rețea?

               3.

               De asemenea, în cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea anterioară, atunci când statul membru nu adoptă nicio măsură de punere în aplicare a articolului 17 alineatul (1) din Directiva 95/46/CE și atunci când entitatea angajatoare responsabilă cu prelucrarea acestor date adoptă un sistem de acces restrâns la astfel de date care nu permite accesul automat al autorității naționale competente să monitorizeze condițiile de muncă, principiul supremației dreptului Uniunii Europene trebuie interpretat în sensul că statul membru nu poate sancționa entitatea angajatoare pentru comportamentul menționat?

      (1)  Directiva 95/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 24 octombrie 1995 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și libera circulație a acestor date (JO L 281, p. 31, Ediție specială, 13/vol. 17, p. 10).


title: Cauza F-82/14: Acțiune introdusă la 15 august 2014 – ZZ/Comisia Europeană

text:
               3.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 388/32

         Acțiune introdusă la 15 august 2014 – ZZ/Comisia Europeană
   (Cauza F-82/14)
   2014/C 388/42
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: M. Cornacchia, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei de excludere a reclamantului din concursul EPSO/AST/126/2012 deoarece nu a informat comisia de evaluare despre faptul că are o legătură de rudenie cu unul dintre membrii comisiei

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei din 15 mai 2014 prin care comisia de evaluare a concursului general EPSO/AST/126/2012, prin intermediul scrisorii EPSO și în etapa răspunsului la cererea de reexaminare din 31 ianuarie 2014 formulată de reclamant, a confirmat excluderea acestuia din concursul EPSO/AST/126/2012;

               —

               obligarea Comisiei Europene la repararea prejudiciului moral suferit de reclamant ca urmare a deciziei sus-menționate și estimat ex æquo et bono la 3  000 de euro;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-14/13: Cerere de decizie preliminară formulată de Administrativen sad Sofia-grad (Bulgaria) la 10 ianuarie 2013 — Gena Ivanova Cholakova/Osmo rayonno upravlenie pri Stolichna direktsiya na vatreshnite raboti

text:
               16.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 79/9

         Cerere de decizie preliminară formulată de Administrativen sad Sofia-grad (Bulgaria) la 10 ianuarie 2013 — Gena Ivanova Cholakova/Osmo rayonno upravlenie pri Stolichna direktsiya na vatreshnite raboti
   (Cauza C-14/13)
   2013/C 79/16
   Limba de procedură: bulgara

      Instanța de trimitere

   Administrativen sad Sofia-grad

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Gena Ivanova Cholakova

      Pârâtă: Osmo rayonno upravlenie pri Stolichna direktsiya na vatreshnite raboti

      Întrebările preliminare

               1.

               Ținând cont de limitările permise de dreptul Uniunii în ceea ce privește libera circulație a cetățenilor Uniunii pe teritoriul statelor membre, articolul 21 alineatul (1) TFUE coroborat cu articolele 67 TFUE și 72 TFUE trebuie interpretat în sensul că nu se opune unei dispoziții naționale a unui stat membru precum cea în discuție în litigiul principal, prevăzută la articolul 63 alineatul 1 punctul 5 din Zakon za ministerstvoto na vatreshnite raboti (Legea privind Ministerul de Interne), în temeiul căreia organele de poliție dispun de puterea de a reține timp de maximum 24 de ore un cetățean al unui stat membru în vederea stabilirii identității sale în urma unui control care nu se încadrează într-una dintre situațiile prevăzute de legislația acestui stat membru, referitoare la efectuarea unui control destinat să permită organelor de poliție să stabilească identitatea și care nu este legat în mod expres de constatarea sau de prevenirea unei activități infracționale sau a unei contravenții, sau de potecția ordinii publice sau a siguranței interne?

               2.

               Rezultă din articolul 52 alineatul (1) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, interpretat prin coroborare cu limitarea drepturilor acordată prin articolul 6 și prin articolul 45 alineatul (1) din carta menționată și în conformitate cu principiul dreptului Uniunii privind protecția împotriva arbitrariului sau împotriva unei atingeri disproporționate adusă sferei de activitate privată a persoanelor fizice, că acesta nu se opune aplicării unei dispoziții naționale precum cea în discuție în litigiul principal, prevăzută la articolul 63 alineatul 1 punctul 5 din Zakon za ministerstvoto na vatreshnite raboti, referitoare la reținerea de către organele de poliție timp de maximum 24 de ore atunci când este imposibilă stabilirea identității unui cetățean al unui stat membru potrivit modalităților prevăzute de lege, care permite reținerea în condițiile următoare:

                           A.

                           impunerea măsurii ține de puterea de apreciere a organelor de poliție atunci când este imposibilă stabilirea identității cu ajutorul unui document de identitate, al unei alte persoane sau al unui alt mijloc fiabil;

                           B.

                           dispoziția nu prevede cum se apreciază necesitatea de a stabili identitatea, comportamentul individual al persoanei sau dacă, din perspectiva împrejurărilor concrete ale cauzei, este necesară exercitarea acestei competențe a organelor de poliție prevăzută de lege;

                           C.

                           stabilirea identității nu este legată în mod expres de situații în care legea permite luarea unor măsuri de identificare a unei persoane, ea fiind de asemenea posibilă prin intermediul unei simple consultări a sistemului informatizat sau prin intermediul altui mijloc fiabil decât măsurile de identificare;

                           D.

                           aprecierea instanței cu privire la aplicarea corectă a dispoziției este limitată la condițiile prevăzute de aceasta întrucât este vorba de o competență exercitată în mod discreționar?


title: Cauza T-142/12: Hotărârea Tribunalului din 11 iulie 2013 — Aventis Pharmaceuticals/OAPI — Fasel (CULTRA) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative CULTRA — Mărcile naționale verbale anterioare SCULPTRA — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               31.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/29

         Hotărârea Tribunalului din 11 iulie 2013 — Aventis Pharmaceuticals/OAPI — Fasel (CULTRA)
   (Cauza T-142/12) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative CULTRA - Mărcile naționale verbale anterioare SCULPTRA - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2013/C 252/47
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Aventis Pharmaceuticals (Bridgewater, Statele Unite) (reprezentant: R. Gilbey, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: F. Mattina, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Fasel Srl (Bologna, Italia)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 26 ianuarie 2012 (cauza R 2478/2010-1) privind o procedură de opoziție între Aventis Pharmaceuticals, Inc. și Fasel Srl

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Decizia Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 26 ianuarie 2012 (cauza R 2478/2010-1).

               2.

               Respinge în rest acțiunea.

               3.

               OAPI suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Aventis Pharmaceuticals, Inc., aferente procedurii desfășurate în fața Tribunalului și în fața camerei de recurs.

      (1)  JO C 165, 9.6.2012.


title: Cauza C-337/05: Hotărârea Curții (Marea cameră) din 8 aprilie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Contracte de achiziții publice de bunuri — Directivele 77/62/CEE și 93/36/CEE — Atribuirea unor contracte de achiziții publice fără publicarea unui aviz prealabil — Lipsa unei proceduri de licitație — Elicoptere mărcile Agusta și Agusta Bel)

text:
               24.5.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 128/2

         Hotărârea Curții (Marea cameră) din 8 aprilie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană
   (Cauza C-337/05) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Contracte de achiziții publice de bunuri - Directivele 77/62/CEE și 93/36/CEE - Atribuirea unor contracte de achiziții publice fără publicarea unui aviz prealabil - Lipsa unei proceduri de licitație - Elicoptere mărcile Agusta și Agusta Bel)
   (2008/C 128/03)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: D. Recchia și X. Lewis, agenți)

      Pârâtă: Republica Italiană (reprezentanți: I.M. Braguglia, agent, G. Fiengo, avocat)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 93/36/CEE a Consiliului din 14 iunie 1993 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de bunuri (JO L 199, p. 1) și Directiva 77/62/CEE din 21 decembrie 1976 — Neprobarea existenței unor motive susceptibile de a permite autorității contractante să recurgă la procedura negociată fără publicarea prealabilă a unui anunț de participare — Elicoptere Agusta et Agusta Bell achiziționate pentru necesitățile gărzii forestiere, ale gărzii de coastă, ale carabinierilor etc.
   Dispozitivul

               1)

               Prin faptul de a fi pus în aplicare o practică, cu o existență îndelungată și menținută în vigoare, de atribuire directă a contractelor pentru achiziționarea de la Agusta SpA de elicoptere, mărcile Agusta și Agusta Bell, destinate să acopere necesitățile mai multor corpuri militare și civile, fără a aplica nicio procedură de licitație și în special fără a respecta procedurile prevăzute de Directiva 93/36/CEE a Consiliului din 14 iunie 1993 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de bunuri, astfel cum a fost modificată prin Directiva 97/52/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 octombrie 1997 și, anterior, prin Directiva 77/62/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1976 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de bunuri, astfel cum a fost modificată și completată prin Directiva 80/767/CEE a Consiliului din 22 iulie 1980 și Directiva 88/295/CEE a Consiliului din 22 martie 1988, Republica Italiană nu și a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestor directive.

               2)

               Obligă Republica Italiană la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 281, 12.11.2005.


title: Cauza C-238/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal administratif (Luxemburg) la 22 mai 2015 – Maria do Céu Bragança Linares Verruga, Jacinto Manuel Sousa Verruga, André Angerlo Linares Verruga/Ministre de l'Enseignement supérieur et de la recherche

text:
               3.8.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 254/9

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal administratif (Luxemburg) la 22 mai 2015 – Maria do Céu Bragança Linares Verruga, Jacinto Manuel Sousa Verruga, André Angerlo Linares Verruga/Ministre de l'Enseignement supérieur et de la recherche
   (Cauza C-238/15)
   (2015/C 254/12)
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Tribunal administratif

      Părțile din procedura principală

      Reclamanţi: Maria do Céu Bragança Linares Verruga, Jacinto Manuel Sousa Verruga, André Angelo Linares Verruga

      Pârât: Ministre de l'Enseignement supérieur et de la recherche

      Întrebarea preliminară

   Condiţia impusă studenţilor nerezidenţi în Marele Ducat al Luxemburgului prin articolul 2 bis din Legea din 22 iunie 2000 privind ajutorul financiar al statului pentru studii superioare – astfel cum a fost adăugată prin Legea din 19 iulie 2013, cu excluderea luării în considerare a oricărui alt criteriu de legătură – şi anume de a fi copii de lucrători care au fost angajaţi sau care şi au desfăşurat activitatea în Luxemburg pentru o perioadă neîntreruptă de cel puţin cinci ani la momentul formulării cererii de ajutor financiar, este justificată de consideraţiile de politică în domeniul educaţiei şi de politică bugetară invocate de statul luxemburghez şi este adecvată şi, respectiv, proporţională în raport cu obiectivul vizat, care constă în a urmări încurajarea creşterii procentajului persoanelor care sunt titulare ale unei diplome de învăţământ superior, urmărind totodată să garanteze că aceste persoane, după ce au beneficiat de posibilitatea oferită de sistemul de ajutor în discuţie de a le finanţa studiile urmate, eventual, în străinătate, se vor întoarce în Luxemburg, pentru a pune cunoştinţele pe care le vor fi dobândit astfel în serviciul dezvoltării economiei acestui stat membru?


title: Cauza C-78/09 P: Ordonanța Curții din 24 septembrie 2009 — Compagnie des bateaux mouches SA/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Jean-Noël Castanet (Recurs — Marcă comunitară — Marca verbală BATEAUX MOUCHES — Refuz de înregistrare — Lipsa caracterului distinctiv)

text:
               30.1.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 24/18

         Ordonanța Curții din 24 septembrie 2009 — Compagnie des bateaux mouches SA/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Jean-Noël Castanet
   (Cauza C-78/09 P) (1)

   (Recurs - Marcă comunitară - Marca verbală BATEAUX MOUCHES - Refuz de înregistrare - Lipsa caracterului distinctiv)
   2010/C 24/29
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: Compagnie des bateaux mouches SA (reprezentant: G. Barbaut, avocat)

      Celelalte părți în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent), Jean-Noël Castanet (reprezentant: J.-P. Sulzer, avocat)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a șaptea) din 10 decembrie 2008, Bateaux mouches/OAPI (T-365/06) prin care Tribunalul a respins acțiunea introdusă de reclamantă împotriva Deciziei Primei camere de recurs a OAPI din 7 septembrie 2006 privind o procedură de anulare a mărcii comunitare verbale „BATEAUX MOUCHES” — Încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) și a articolului 3 din Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO L 11, p. 1., Ediție specială, 17/vol. 1, p. 146) — Interpretare eronată a criteriilor jurisprudențiale ale Curții — Lipsa caracterului distinctiv

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Obligă Compagnie des bateaux mouches SA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 102, 1.5.2009.


title: Cauza T-440/14: Ordonanța Tribunalului din 14 ianuarie 2016 – Premo/OAPI – Prema Semiconductor (PREMO)

text:
               14.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 98/60

         Ordonanța Tribunalului din 14 ianuarie 2016 – Premo/OAPI – Prema Semiconductor (PREMO)
   (Cauza T-440/14) (1)

   (2016/C 098/77)
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei a patra a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 315, 15.9.2014.


title: Cauza C-641/11: Acțiune introdusă la 14 decembrie 2011 — Comisia Europeană/Republica Italiană

text:
               25.2.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 58/5

         Acțiune introdusă la 14 decembrie 2011 — Comisia Europeană/Republica Italiană
   (Cauza C-641/11)
   2012/C 58/06
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Rozet și L. Pignataro, agenți)

      Pârâtă: Republica Italiană

      Concluziile reclamantei

               —

               Declararea faptului că, prin menținerea unui criteriu prioritar introdus în ceea ce privește alegerea candidaților, întemeiat pe rezidența cu o durată de cel puțin doi ani în provincia Bolzano, astfel cum este prevăzut la articolul 12 din DPR 752/1976, Republica Italiană și-a încălcat obligațiile care îi revin în temeiul articolului 45 TFUE și al articolului 3 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 492/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 5 aprilie 2011 privind libera circulație a lucrătorilor în cadrul Uniunii (1);

               —

               obligarea Republicii Italiene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin intermediul acțiunii sale, Comisia reproșează introducerea unui criteriu prioritar de alegere a candidaților, întemeiat pe rezidența cu o durată de cel puțin doi ani în provincia Bolzano (Trentino Alto Adige), criteriu care ar fi în contradicție cu obligațiile impuse la articolul 45 TFUE, precum și la articolul 3 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 492/2011. Astfel, Comisia amintește că, potrivit jurisprudenței constante a Curții de Justiție, articolul 45 TFUE referitor la egalitatea de tratament interzice nu numai discriminările evidente, întemeiate pe cetățenie, ci și orice forme disimulate de discriminare care, prin aplicarea altor forme de diferențiere, conduc, în fapt, la același rezultat (a se vedea în special Hotărârea Curții din 26 mai 1996, O’Flynn, C-237/94, Rec., p. I-2617, punctul 17). Aceasta se referă în mod particular la o măsură care operează o distincție întemeiată pe rezidență.
   În răspunsul la avizul motivat din 6 august 2010, autoritățile italiene au recunoscut că „clauza privind rezidența prevăzută la articolul 12 din DPR 752/1976 ar putea conține elemente de discriminare indirectă și, prin urmare, ar putea fi în contradicție cu articolul 45 TFUE” și că „[p]entru a soluționa această problemă urmează, desigur, să se modifice textul articolului”. Cu toate acestea, Comisia nu ar fi primit până în prezent nicio informație privind modificarea în cauză și, prin urmare, consideră că cerința rezidenței prevăzută la articolul 12 din DPR 752/1976 ar fi încă în vigoare.

      (1)  JO L 141, p. 1.


title: Hotărârea Curții din 24 septembrie 2014 în cauza E-5/14 – Autoritatea AELS de Supraveghere/Islanda (Neîndeplinirea de către un stat SEE a obligațiilor care îi revin – Directiva 2008/98/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 19 noiembrie 2008 privind deșeurile și de abrogare a anumitor directive)

text:
               23.4.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 131/8

         HOTĂRÂREA CURȚII
   din 24 septembrie 2014
   în cauza E-5/14
   Autoritatea AELS de Supraveghere/Islanda
   (Neîndeplinirea de către un stat SEE a obligațiilor care îi revin – Directiva 2008/98/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 19 noiembrie 2008 privind deșeurile și de abrogare a anumitor directive)
   (2015/C 131/08)
   În cauza E-5/14, Autoritatea AELS de Supraveghere/Islanda, având ca obiect o cerere de declarare a faptului că, prin neadoptarea în termenul prevăzut sau necomunicarea imediată către Autoritatea AELS de Supraveghere a măsurilor necesare pentru punerea în aplicare a actului menționat la punctul 32ff din capitolul V al anexei XX la Acordul privind Spațiul Economic European („Acordul privind SEE”), și anume Directiva 2008/98/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 19 noiembrie 2008 privind deșeurile și de abrogare a anumitor directive, astfel cum a fost adaptat la Acordul privind SEE prin protocolul 1 la acest acord, Islanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 40 din directivă și al articolului 7 din Acordul privind SEE, Curtea, compusă din Carl Baudenbacher, președinte, Per Christiansen și Páll Hreinsson (judecător-raportor), judecători, a pronunțat, la 24 septembrie 2014, hotărârea al cărei dispozitiv prevede următoarele:
   Curtea:

               1.

               declară că, prin faptul că nu a adoptat măsurile necesare pentru punerea în aplicare a actului menționat la punctul 32ff din capitolul V al anexei XX la Acordul privind Spațiul Economic European (Directiva 2008/98/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 19 noiembrie 2008 privind deșeurile și de abrogare a anumitor directive), astfel cum a fost adaptat la Acordul privind SEE prin protocolul 1 la acest acord, Islanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 40 din actul menționat și al articolului 7 din Acordul privind SEE;

               2.

               obligă Islanda la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-211/08: Acțiune introdusă la 4 iunie 2008 — Putters International/Comisia Comunităților Europene

text:
               2.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 197/31

         Acțiune introdusă la 4 iunie 2008 — Putters International/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-211/08)
   (2008/C 197/54)
   Limba de procedură: olandeza
   Părțile

      Reclamantă: Putters International NV (Cargovil, Belgia) (reprezentant: K. Platteau, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea articolului 1 din decizie în măsura în care se reține în sarcina reclamantei o încălcare a articolului 81 alineatul (1) CE, întrucât împreună cu alte întreprinderi, aceasta ar fi stabilit în mod direct sau indirect în Belgia prețurile pentru serviciile internaționale de mutare, ar fi participat împreună cu întreprinderile în cauză la împărțirea unei părți a acestei piețe și ar fi manipulat procedura de licitație;

               —

               anularea articolului 2 din decizie în măsura în care se aplică reclamantei o amendă de 395 000 de euro;

               —

               în cazul în care Tribunalul consideră că trebuie să se aplice reclamantei o amendă, stabilirea, în temeiul competenței sale de fond care rezultă din dispozițiile articolului 229 CE și articolului 31 din Regulamentul nr. 1/2003, stabilirea unei amenzi mult sub valoarea celei stabilite de Comisie;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamanta solicită anularea Deciziei Comisiei C(2008) 926 final din 11 martie 2008 privind o procedură de aplicare a articolului 81 CE (cauza COMP/38.543 — servicii internaționale de mutare).
   În primul rând, reclamanta susține săvârșirea de către Comisie a unei erori vădite de apreciere atunci când a reținut că reclamanta a participat pe piața belgiană la o înțelegere complexă și consolidată care urmărea stabilirea, în mod direct și indirect, a prețurilor pentru serviciile de mutare internaționale din Belgia, împărțirea unei părți a acestei piețe și manipularea procedurii de licitație, deși reclamanta nu a luat parte decât la unele practici având ca obiect comisioane și devize de complezență, și aceasta într-un mod foarte sporadic.
   În al doilea rând, reclamanta invocă nerespectarea principiilor proporționalității și egalității de tratament în măsura în care Comisia calculează cuantumul de bază al amenzii luând în considerare totalul cifrei de afaceri a serviciilor internaționale de mutare fără a ține seama de numărul și natura încălcărilor săvârșite de reclamantă, nici de incidența acestora pe piața respectivă.
   În al treilea rând, reclamanta invocă nerespectarea principiilor proporționalității și egalității de tratament în măsura în care Comisia calculează cuantumul amenzii fără a ține seama de rolul părților în cadrul înțelegerii sau de natura practicilor la care au luat parte, fără a face deosebire între părți ci aplicându-le tuturor un coeficient identic în ceea ce privește gravitatea încălcării și suma suplimentară aplicată cu titlu de descurajare.
   În al patrulea rând, reclamanta invocă nerespectarea principiilor proporționalității și egalității de tratament în măsura în care Comisia aplică amenda maximă admisă unui participant care a avut un rol restrâns, precum reclamanta.
   În sfârșit, în al cincilea rând, reclamanta invocă nerespectarea principiul protecției încrederii legitime și cel al egalității de tratament și susține existența unei erori de apreciere a Comisiei în măsura în care aceasta nu a reținut nicio circumstanță atenuantă în favoarea reclamantei.


title: Cauza F-18/14: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 30 aprilie 2014 – Lecolier/Comisia

text:
               24.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 421/65

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 30 aprilie 2014 – Lecolier/Comisia
   (Cauza F-18/14)
   2014/C 421/100
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei întâi a dispus radierea cauzei.


title: Cauza T-471/08: Acțiune introdusă la 23 octombrie 2008 — Toland/Parlamentul European

text:
               7.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/37

         Acțiune introdusă la 23 octombrie 2008 — Toland/Parlamentul European
   (Cauza T-471/08)
   (2009/C 32/72)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamant: Ciarán Toland (Dublin, Irlanda) (reprezentanți: A. Burke, Solicitor, și E. Regan, SC)

      Pârât: Parlamentul European
   Concluziile reclamantului

               —

               Anularea Deciziei A(2008) 10636 a doamnei Diana Wallis, vicepreședintă a Parlamentului European, membră a Biroului Parlamentului European, din 11 august 2008, adresată reclamantului, în măsura în care prin această decizie se refuză accesul reclamantului la Raportul de audit intern nr. 06/02 din 9 ianuarie 2008 al Serviciului de audit intern al Parlamentului European, intitulat „Auditul indemnizațiilor pentru asistență parlamentară ale deputaților”;

               —

               obligarea Parlamentului European să acorde acces reclamantului la Raportul de audit intern nr. 06/02 din 9 ianuarie 2008 al Serviciului de audit intern al Parlamentului European, intitulat „Auditul indemnizațiilor pentru asistență parlamentară ale deputaților”;

               —

               obligarea Parlamentului European la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   La 11 iunie 2008, reclamantul a solicitat Parlamentul European accesul la Raportul anual al Serviciului de audit intern al Parlamentului European pentru anul 2006, care include cele 16 rapoarte de audit menționate la punctul 24 din Rezoluția Parlamentului European din 22 aprilie 2008. Prin scrisoarea din 23 iunie 2008, reclamantului i s-a acordat acces parțial la unul dintre rapoarte, Raportul de audit intern nr. 07/01, și, în temeiul articolului 7 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 (1), reclamantul a adresat o cerere de confirmare pentru accesul complet la cele 16 rapoarte de audit. Prin scrisoarea din 11 august 2008, de care reclamantul a luat cunoștință la 20 august 2008, vicepreședinta Parlamentului European a răspuns la cererea menționată, acordând acces reclamantului la 13 dintre rapoartele de audit intern solicitate, acces parțial la 2 dintre celelalte rapoarte și refuzând accesul la unul dintre rapoarte.
   Prin acțiunea introdusă în temeiul articolului 230 CE și în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1049/2001, reclamantul solicită anularea în parte a Deciziei A(2008) 10636 din 11 august 2008, în măsura în care prin aceasta se respinge cererea sa de acces la Raportul nr. 06/02 al Serviciului de audit intern al Parlamentului European, intitulat „Auditul indemnizațiilor pentru asistență parlamentară ale deputaților”.
   Reclamantul susține că decizia atacată este viciată prin erori vădite de drept și de fapt, că este disproporționată și nemotivată, întrucât:

               a)

               nu menționează motive care să justifice din punct de vedere juridic refuzul accesului;

               b)

               utilizează, cu nerespectarea prevederilor legale, o marjă de apreciere de care Parlamentul European nu dispune;

               c)

               nu menționează motive legitime pentru refuzul accesului în conformitate cu articolul 4 alineatul (2) a treia liniuță sau alineatul (3) din Regulamentul nr. 1049/2001;

               d)

               nu a examinat dacă există un interes public superior care putea prevala asupra motivelor de refuz;

               e)

               vicepreședinta nu a examinat dacă interesele democrației, deschiderii și transparenței constituie interese publice superioare care să prevaleze asupra motivelor de refuz;

               f)

               recunoaște că raportul de audit intern face recomandări pentru transpunerea planurilor de acțiune în cadrul procedurii legislative și administrative sau nu constată că interesele democrației, deschiderii și transparenței în procedura legislativă și administrativă sunt probleme de participare a cetățenilor, care constituie un interes public superior ce justifică divulgarea conținutului documentului în cauză.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76).


title: Cauza C-335/12: Acțiune introdusă la 13 iulie 2012 — Comisia Europeană/Republica Portugalia

text:
               6.10.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 303/14

         Acțiune introdusă la 13 iulie 2012 — Comisia Europeană/Republica Portugalia
   (Cauza C-335/12)
   2012/C 303/27
   Limba de procedură: portugheza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentant: A. Caeiros, agent)

      Pârâtă: Republica Portugalia

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, din cauza împrejurării că autoritățile portugheze au refuzat să pună la dispoziție o sumă de 785 078,50 euro care corespunde taxelor asupra stocurilor excedentare de zahăr neexportate; după aderarea Portugaliei la Comunitatea Europeană, Republica Portugheză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 10 CE, al articolului 254 din actul de aderare (1), al articolului 7 din Decizia 85/257/CEE, Euratom (2), al articolelor 4, 7 și 8 din Regulamentul (CEE) nr. 579/86 (3), al articolului 2 din Regulamentul (CEE) nr. 1697/79 (4) și al articolelor 2, 11 și 17 din Regulamentul (CEE, Euratom) nr. 1552/89 (5);

               —

               obligarea Republicii Portugalia la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Potrivit informațiilor furnizate de autoritățile portugheze, întreprinderea William Hinton & Sons nu prezentase dovezi privind exportul de stocuri excedentare de zahăr aflate în posesia sa. La 3 decembrie 1990, aceste autorități au informat întreprinderea menționată că trebuia să plătească o sumă suplimentară de 785 078,50 euro. Întreprinderea în cauză a formulat un recurs împotriva acestei decizii la Supremo Tribunal Administrativo (Curtea Supremă Administrativă, denumită în continuare „STA”), care a adresat Curții de Justiție mai multe întrebări preliminare. Aceasta a pronunțat, la 11 octombrie 2001, o ordonanță în cauza C-30/00 (6), William Hinton & Sons, în care preciza că aceste întrebări „au fost ridicate în cadrul unui litigiu între William Hinton & Sons Lda […] și Fazenda Pública cu privire la recuperarea […] taxelor asupra stocului excedentar de zahăr deținut de William Hinton”. La 8 mai 2002, STA a anulat achitarea sumei suplimentare pentru motivul că notificarea sumei menționate fusese efectuată la o dată la care aceasta era deja prescrisă.
   Jurisprudența ulterioară a Curții, mai precis Hotărârea din 7 décembre 2004, Koninklijke Coöperatie Cosun/Comisia, T-240/02, Rec., p. II-4237, și Hotărârea din 26 octombrie 2006, Koninklijke Coöperatie Cosun/Comisia, C-68/05 P, Rec., p. I-10367, permite aparent să se conchidă că suma de 785 078,50 euro menționată mai sus nu poate fi calificată drept „taxă”, precum în cazul Hotărârii Curții în cauza C-30/00, ci poate fi calificată în continuare drept „resursă proprie” a Comunităților.
   Astfel, cu toate că jurisprudența privește perceperea unei sume în conformitate cu articolul 3 alineatul (1) din Regulamentul (CEE) nr. 2670/81 (7) pentru motivul că o cantitate determinată de zahăr C nu a fost exportată în afara Comunității, nu este mai puțin adevărat că faptul generator al perceperii sumei menționate este în esență identic cu faptul generator al perceperii sumei prevăzute la articolul 7 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 579/86, în discuție în prezenta cauză. Această dispoziție prevede perceperea unei sume asupra cantităților de zahăr care depășesc stocul reportat și care nu au fost exportate în afara Comunității, pentru motivul că aceste cantități sunt considerate, potrivit articolului 5 alineatul (2) al acestui din urmă regulament, ca fiind distribuite pe piața internă a Comunității.
   În conformitate cu articolul 2 din Decizia 85/257, veniturile provenite din cotizații și alte taxe prevăzute în cadrul organizării comune a piețelor (denumită în continuare „OCP”) în sectorul zahărului constituie resurse proprii.
   Rezultă din articolul 254 din actul de aderare că suma citată anterior se înscrie în cadrul OCP a zahărului. Această dispoziție prevede că stocurile de produse care trebuiau să fie eliminate de Republica Portugheză sunt acelea care depășesc în cantitate pe aceea care poate fi considerată ca reprezentând un stoc normal reportat și că „noțiunea de stoc normal reportat este definită pour fiecare produs în funcție de criteriile și obiectivele proprii fiecărei organizări comune a pieței” [traducere neoficială]; prin urmare, în cazul zahărului, „noțiunea de stoc normal reportat” ar trebui să fie definită în funcție de criterii și obiective proprii organizării comune a pieței zahărului. Reglementarea comunitară referitoare la eliminarea stocurilor de zahăr se înscrie așadar în cadrul OCP a zahărului.
   Regulamentul (CEE) nr. 3771/85 (8) stabilea, pe baza articolului 258 alineatul (3) din actul de aderare, „normele generale referitoare la aplicarea articolului 254 din actul de aderare” [traducere neoficială], definea noțiunea „produse care se află în liberă circulație pe teritoriul portughez” [traducere neoficială], preciza că „modalitățile [de ] aplicare” urmau să fie stabilite „potrivit procedurii prevăzute […] la articolele care corespund celorlalte regulamente care au ca obiect organizarea comună a piețelor agricole” [traducere neoficială] și prevedea că „modalitățile de aplicare […] cuprind[eau] în special […]: […] modalitățile de desfacere a produselor excedentare” [traducere neoficială] și că aceste modalități de aplicare „p[uteau] să prevadă: […] perceperea unei taxe în cazul în care persoana în cauză nu ar respecta modalitățile de desfacere a produselor excedentare” [traducere neoficială].
   Regulamentul nr. 579/86 de stabilire a normelor referitoare la stocurile de produse din sectorul zahărului aflate la 1 martie 1986 în Spania și în Portugalia a fost adoptat de Comisie în temeiul Regulamentului nr. 3771/85 și al Regulamentului (CEE) nr. 1785/81 al Consiliului din 30 iunie 1981 privind organizarea comună a piețelor în sectorul zahărului. Faptul că Regulamentul privind organizarea comună a piețelor în sectorul zahărului constituie una dintre bazele juridice ale Regulamentului nr. 579/86 dovedește că modalitățile prevăzute de acesta din urmă și, prin urmare, suma citată anterior se înscriu în cadrul OCP a zahărului.
   Suma de 785 078,50 euro citată anterior poate fi calificată drept „resursă proprie” a Comunităților în sensul articolului 2 primul paragraf litera (a) din Decizia 85/257, întrucât este vorba despre venituri care provin „din alte taxe prevăzute în cadrul organizării comune a piețelor în sectorul zahărului” care rezultă din regimul special instituit pentru Republica Portugheză în momentul aderării acestui stat membru, mai precis o sumă care ar fi trebuit să fie percepută de autoritățile portugheze în temeiul articolului 7 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 579/86.
   Regulamentul nr. 3771/85 prevede, la articolul 1, că acesta „stabilește normele generale referitoare la aplicarea articolului 254 din actul de aderare” [traducere neoficială] și prevede, la articolul 3 alineatul (1) litera (b) a doua liniuță că „sunt considerate produse care se află în liberă circulație pe teritoriul portughez: […] produsele […] importate în Portugalia, pentru care formalitățile de import au fost efectuate, iar taxele vamale și taxele cu efect echivalent exigibile au fost percepute în Portugalia și care nu au beneficiat de o restituire totală sau parțială a acestor taxe și impuneri” [traducere neoficială]. Articolul 3 alineatul (1) litera (b) a doua liniuță din Regulamentul nr. 3771/85 vizează toate „produsele importate în Portugalia”, inclusiv, așadar, cele care provin din alte state membre.
   În consecință, zahărul care provine din Danemarca ar fi putut și ar fi trebuit să fie luat în considerare la calcularea stocurilor de zahăr aflate în liberă circulație pe teritoriul portughez la 1 martie 1986. Autoritățile portugheze consideră că, chiar dacă Danemarca ar trebui să fie considerată, în împrejurările speței, drept țară terță, cantitatea de zahăr (796 821 kg) importată în temeiul „Bilhete de Importação no 246” nu ar fi trebuit să fie luată în considerare la calcularea stocurilor, întrucât zahărul în cauză nu se afla, în opinia acestora, în liberă circulație la 1 martie 1986.
   Comisia nu împărtășește acest punct de vedere, întrucât Tribunal Tributário de Segunda Instância a statuat, în hotărârea din 26 martie 1996, că din constatările de fapt rezultă că zahărul a fost vămuit la 27 februarie 1986 și că la acea dată, liberul de vamă pentru punerea în liberă circulație și punerea în consum fuseseră autorizate.
   Decizia 85/257 și cele care au înlocuit-o succesiv, precum Regulamentul nr. 1552/89, care definește condițiile în care „resursele proprii” sunt puse la dispoziția Comisiei, nu condiționează această punere la dispoziție de o înscriere în bugetul comunitar. Articolele 371 și 372 din actul de aderare au ca obiectiv să adapteze aplicarea Deciziei 85/257 la situația specială care decurge din aderarea Portugaliei și nu se opun ca veniturile provenind din suma prevăzută la articolul 7 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 579/86, așadar, în speță, suma de 785 078,50 euro, să fie calificate drept resurse proprii.
   Calificarea unei sume drept resursă proprie a Comunității decurge din legislația comunitară și, în special, Decizia 85/257, calificarea reținută de statele membre fiind lipsită de relevanță.
   Potrivit jurisprudenței, nu este necesar să se demonstreze că pierderea de resurse proprii a fost cauzată de o eroare a uneia sau alteia dintre categoriile de autorități naționale. Este suficient să se constate că, în urma unei decizii definitive a STA, s-a considerat că debitorul nu era supus plății taxelor și că această împrejurare este direct legată de acțiunea tardivă a autorităților portugheze în 1990. Curtea de Justiție a confirmat această poziție a Comisiei în Hotărârea din 15 noiembrie 2005, Comisia/Danemarca (C-392/02, Rec., p. I-9811).
   Hotărârea STA din 8 mai 2002 confirmă că poziția Comisiei este întemeiată în drept, în sensul în care cuantumul datoriei nu a fost comunicat debitorului în timp util, mai precis în termenul de trei ani, că, așadar, perceperea sumei nu a fost posibilă și că, prin urmare, resursele proprii nu au putut fi puse la dispoziția Comisiei.

      (1)  Actul privind condițiile de aderare a Regatului Spaniei și a Republicii Portugheze și adaptările tratatelor (JO 1985, L 302, p. 23).

      (2)  Decizia 85/257/CEE, Euratom a Consiliului din 7 mai 1985 privind sistemul de resurse proprii al Uniunii Europene (JO L 128, p. 15).

      (3)  Regulamentul (CEE) nr. 579/86 al Comisiei din 28 februarie 1986 de stabilire a normelor referitoare la stocurile de produse din sectorul zahărului aflate la 1 martie 1986 în Spania și în Portugalia (JO L 57, p. 21).

      (4)  Regulamentul (CEE) nr. 1697/79 al Consiliului din 24 iulie 1979 privind recuperarea ulterioară a taxelor la import sau la export care nu au fost solicitate de la debitor pentru mărfurile plasate sub un regim vamal care implică obligația de a plăti astfel de taxe (JO L 197, p. 1).

      (5)  Regulamentul (CEE, Euratom) nr. 1552/89 al Consiliului din 29 mai 1989 de punere în aplicare a Deciziei 88/376/CEE, Euratom privind resursele proprii ale Comunităților (JO L 155, p. 1).

      (6)  Rec., p. I-7511.

      (7)  Regulamentul (CEE) nr. 2670/81 al Comisiei din 14 septembrie 1981 de stabilire a normelor de aplicare pentru producția peste cotă în sectorul zahărului (JO L 262, p. 14).

      (8)  Regulamentul (CEE) nr. 3771/85 al Consiliului din 20 decembrie 1985 privind stocurile de produse agricole aflate în Portugalia (JO L 362, p. 21).


title: Cauza T-317/09: Ordonanța Tribunalului din 24 noiembrie 2010 — Concord Power Nordal/Comisia ( Acțiune în anulare — Piața internă în sectorul gazelor naturale — Articolul 22 din Directiva 2003/55/CE — Scrisoare a Comisiei prin care se solicită unei autorități de reglementare modificarea deciziei acesteia privind acordarea unei derogări — Act care nu este supus căilor de atac — Inadmisibilitate )

text:
               29.1.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 30/39

         Ordonanța Tribunalului din 24 noiembrie 2010 — Concord Power Nordal/Comisia
   (Cauza T-317/09) (1)

   (Acțiune în anulare - Piața internă în sectorul gazelor naturale - Articolul 22 din Directiva 2003/55/CE - Scrisoare a Comisiei prin care se solicită unei autorități de reglementare modificarea deciziei acesteia privind acordarea unei derogări - Act care nu este supus căilor de atac - Inadmisibilitate)
   2011/C 30/71
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Concord Power Nordal GmbH (Hamburg, Germania) (reprezentanți: C. von Hammerstein, C.-S. Schweer și C. Wünschmann, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Wilms, O. Beynet și B. Schima, agenți)

      Intervenientă în susținerea pârâtei: OPAL NEL Transport GmbH (Kassel, Germania) (reprezentanți: U. Quack și O. Fleischmann, avocați)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei pretins conținute în scrisoarea Comisiei din 12 iunie 2009 adresată Bundesnetzagentur (autoritatea germană de reglementare) în temeiul articolului 22 alineatul (4) din Directiva 2003/55/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 iunie 2003 privind normele comune pentru piața internă în sectorul gazelor naturale și de abrogare a Directivei 98/30/CE (JO L 176, p. 57, Ediție specială, 12/vol. 2, p. 80)

      Dispozitivul

               1.

               Constată că nu este necesar să se pronunțe asupra cererilor de aplicare a regimului de confidențialitate formulate de Concord Power Nordal GmbH.

               2.

               Respinge acțiunea.

               3.

               Concord Power Nodal suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană.

               4.

               OPAL NEL Transport GmbH suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 267, 7.11.2009.


title: Cauza T-187/11 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 14 iulie 2011 — Trabelsi și alții/Consiliul ( „Măsuri provizorii — Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive îndreptate împotriva anumitor persoane și entități având în vedere situația din Tunisia — Înghețarea fondurilor — Cerere de suspendare a executării și de măsuri provizorii — Lipsa urgenței” )

text:
               24.9.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/22

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 14 iulie 2011 — Trabelsi și alții/Consiliul
   (Cauza T-187/11 R)
   (Măsuri provizorii - Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive îndreptate împotriva anumitor persoane și entități având în vedere situația din Tunisia - Înghețarea fondurilor - Cerere de suspendare a executării și de măsuri provizorii - Lipsa urgenței)
   2011/C 282/46
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamanți: Mohamed Trabelsi (Paris, Franța), Ines Lejri (Paris), Moncef Trabelsi (Paris), Selima Trabelsi (Paris) și Tarek Trabelsi (Paris) (reprezentanți: inițial A. Metzker, ulterior A. Tekari, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: A. Vitro și G. Étienne, agenți)

      Obiectul

   Cerere de măsuri provizorii și de suspendare a executării Deciziei de punere în aplicare 2011/79/PESC a Consiliului din 4 februarie 2011 privind punerea în aplicare a Deciziei 2011/72/PESC privind măsuri restrictive îndreptate împotriva anumitor persoane și entități având în vedere situația din Tunisia (JO L 31, p. 40)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2.

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.