title: Cauza C-545/09: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 2 februarie 2012 — Comisia Europeană/Regatul Unit al Marii Brinanii și Irlandei de Nord [Convenția privind definirea statutului școlilor europene — Interpretarea și aplicarea articolului 12 punctul 4 litera (a) și a articolului 25 punctul 1 — Dreptul profesorilor detașați de a avea acces la aceeași promovare profesională și la aceeași creștere salarială ca omologii lor naționali — Excluderea anumitor profesori detașați de Regatul Unit la școlile europene de la accesul la grile de salarizare mai avantajoase și de la alte plăți suplimentare acordate omologilor naționali — Incompatibilitate cu articolul 12 punctul 4 litera (a) și cu articolul 25 punctul 1]

text:
               17.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 80/2

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 2 februarie 2012 — Comisia Europeană/Regatul Unit al Marii Brinanii și Irlandei de Nord
   (Cauza C-545/09) (1)

   (Convenția privind definirea statutului școlilor europene - Interpretarea și aplicarea articolului 12 punctul 4 litera (a) și a articolului 25 punctul 1 - Dreptul profesorilor detașați de a avea acces la aceeași promovare profesională și la aceeași creștere salarială ca omologii lor naționali - Excluderea anumitor profesori detașați de Regatul Unit la școlile europene de la accesul la grile de salarizare mai avantajoase și de la alte plăți suplimentare acordate omologilor naționali - Incompatibilitate cu articolul 12 punctul 4 litera (a) și cu articolul 25 punctul 1)
   2012/C 80/02
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall și B. Eggers, agenți)

      Pârât: Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentanți: H. Walker, agent, J. Coppel, Barrister)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolului 12 alineatul (4) litera (a) din Convenția privind definirea statutului școlilor europene (JO L 212, p. 3, Ediție specială, 16/vol. 1, p. 29) — Remunerarea cadrelor didactice detașate la școlile europene — Excludere, pe durata detașării, de la adaptările salariale acordate cadrelor didactice care lucrează în școlile naționale

      Dispozitivul

               1.

               Articolul 12 punctul 4 litera (a) ultima teză din Convenția privind definirea statutului școlilor europene din 21 iunie 1994 trebuie interpretat în sensul că obligă statele membre părți la această convenție să vegheze ca profesorii detașați sau numiți la școlile europene să se bucure, pe durata detașării sau a numirii lor, de aceleași drepturi de avansare în carieră și de pensionare precum cele aplicabile omologilor lor naționali în temeiul reglementării din statul membru de origine al acestora.

               2.

               Prin excluderea profesorilor englezi și galezi numiți sau detașați la școlile europene, pe perioada numirii sau a detașării, de la accesul la grile de salarizare mai avantajoase, în special cele cunoscute sub denumirile „threshold pay”, „excellent teacher system” sau „advanced skills teachers”, și de la accesul la alte plăți suplimentare, precum „teaching and learning responsibility payments”, prevăzute de „School Teachers Pay and Conditions Document”, Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord a făcut o aplicare incorectă a articolului 12 punctul 4 litera (a) și a articolului 25 punctul 1 din această convenție.

               3.

               Obligă Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 63, 13.3.2010.


title: Cauza T-536/08: Acțiune introdusă la 9 decembrie 2008 — Huvis/Consiliul

text:
               7.3.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 55/28

         Acțiune introdusă la 9 decembrie 2008 — Huvis/Consiliul
   (Cauza T-536/08)
   (2009/C 55/53)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Huvis Corporation (Seul, Republica Coreea) (reprezentanți: J. F. Bellis, F. Di Gianni și R. Antonini, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Regulamentului (CE) nr. 893/2008 al Consiliului din 10 septembrie 2008 de menținere a taxelor antidumping asupra importurilor de fibre discontinue din poliester originare din Belarus, Republica Populară Chineză, Arabia Saudită și Coreea ca urmare a unei reexaminări intermediare în conformitate cu articolul 11 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 384/96 (1), în măsura în care nu abrogă taxa antidumping aplicabilă reclamantei la 29 decembrie 2006, dată la care importurile de fibre discontinue din poliester originare din Taiwan și din Malaezia au fost supuse taxelor antidumping provizorii pe care Comisia a decis să nu le perceapă în temeiul Deciziei nr. 2007/430/CE din 19 iunie 2007 (2);

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamanta, o societate stabilită în Coreea, solicită prin prezenta acțiune anularea în parte a Regulamentului nr. 893/2008 al Consiliului în măsura în care nu abrogă taxa antidumping aplicabilă la 29 decembrie 2006 asupra fibrelor discontinue din poliester (PSF) pe care le produce reclamanta și care sunt originare din Coreea. Reclamanta arată că PSF provenind din Coreea ar trebui să beneficieze de același tratament ca și cel aplicat PSF originare din Taiwan și Malaezia în temeiul Deciziei Comisiei nr. 2007/430/CE. În consecință, în privința PSF originare din Coreea, taxa antidumping ar trebui, potrivit reclamantei, să fie abrogată începând cu aceeași dată.
   Reclamanta invocă două motive în susținerea concluziilor sale.
   Reclamanta susține că întrucât au menținut măsurile antidumping numai asupra importurilor de PSF provenind din Coreea și nu asupra celor originare din Malaezia și Taiwan, instituțiile comunitare au încălcat principiul fundamental al nediscriminării. Reclamanta contestă cele trei motive invocate de Consiliu pentru a justifica această diferență de tratament. Faptul că, în ceea ce privește PSF originare din Malaezia și Taiwan, plângerea a fost retrasă și Consiliul nu a formulat nicio concluzie definitivă nu poate, potrivit reclamantei, să justifice un tratament discriminatoriu al PSF provenind din Coreea. Reclamanta contestă de asemenea faptul că diferența dintre criteriul interesului comunitar aplicat PSF originare din Malaezia și din Taiwan și cel aplicat PSF originare din Coreea poate justifica un tratament discriminatoriu al acestora din urmă. Reclamanta susține în plus că, în mod contrar concluziilor Consiliului, nici faptul că anchetele privind PSF din Malaezia și Taiwan, pe de o parte, și cele din Coreea, pe de altă parte, au condus la concluzii diferite nu poate să justifice tratamentul discriminatoriu.
   Reclamanta susține de asemenea că decizia potrivit căreia o abrogare a măsurilor antidumping asupra importurilor de PSF pe care le produce și exportă nu ar fi justificată conform interesului comunitar este afectată de contradicții fundamentale și de incoerențe.

      (1)  JO L 247, p. 1.

      (2)  Decizia Comisiei din 19 iunie 2007 de încheiere a procedurii antidumping privind importurile de fibre sintetice discontinue din poliester (PSF) originare din Malaezia și din Taiwan și de eliberare a sumelor depuse cu titlu de taxă provizorie instituită (JO L 160, p. 30).


title: Cauza T-260/17: Acțiune introdusă la 3 mai 2017 – The Bank of New York Mellon/EUIPO – Nixen Partners (NEXEN PULSE)

text:
               10.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 221/34

         Acțiune introdusă la 3 mai 2017 – The Bank of New York Mellon/EUIPO – Nixen Partners (NEXEN PULSE)
   (Cauza T-260/17)
   (2017/C 221/47)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: The Bank of New York Mellon Corp. (New York, New York, Statele Unite) (reprezentanți: A. Klett și K. Schlüter, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Nixen Partners (Paris, Franța)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca verbală a Uniunii Europene „NEXEN PULSE” – cererea de înregistrare nr. 13 374 194

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 23 februarie 2017 în cauza R 1571/2016-2

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate şi respingerea opoziţiei;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată efectuate în prezenta cauză, precum şi pe cele efectuate în cadrul procedurilor care s-au aflat pe rolul camerei de recurs şi a diviziei de opoziţie, inclusiv cheltuielile necesare efectuate de reclamantă în aceste proceduri.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-385/05 TO R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 4 februarie 2010 — Portugalia/Transnáutica și Comisia ( Măsuri provizorii — Uniune vamală — Terță opoziție — Hotărâre a Tribunalului — Cerere de suspendare a executării — Nerespectarea cerințelor de formă — Inadmisibilitate )

text:
               27.3.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 80/25

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 4 februarie 2010 — Portugalia/Transnáutica și Comisia
   (Cauza T-385/05 TO R)
   („Măsuri provizorii - Uniune vamală - Terță opoziție - Hotărâre a Tribunalului - Cerere de suspendare a executării - Nerespectarea cerințelor de formă - Inadmisibilitate”)
   2010/C 80/44
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Republica Portugheză (reprezentanți: L. Inez Fernandes, A. C. Santos, J. Gomes și P. Rocha, agenți)

      Pârâte: Transnáutica — Transportes e Navegação, SA (Matosinhos, Portugalia) (reprezentanți: C. Fernández Vicién și D. Ortigão Ramos, avocați) și Comisia Europeană (reprezentanți: R. Lyal și L. Bouyon, agenți)

      Obiectul

   Cerere de suspendare a executării, în cadrul unei proceduri de terță opoziție, a Hotărârii Tribunalului din 23 septembrie 2009, Transnáutica/Comisia (T-385/05, nepublicată în Repertoriu).

      Dispozitivul

               1.

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2.

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza F-57/13: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 29 august 2016 – Hoeve/Comisia

text:
               10.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 371/35

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 29 august 2016 – Hoeve/Comisia
   (Cauza F-57/13) (1)

   (2016/C 371/43)
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei a treia a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 226, 03.08.2013, p. 27.


title: Cauza C-521/16: Ordonanța președintelui Curții din 19 ianuarie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Amtsgericht Hannover – Germania) – Ralf-Achim Vetter, Susanne Glang-Vetter, Anna Louisa Vetter, Carolin Marie Vetter/Germanwings GmbH

text:
               24.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/14

         Ordonanța președintelui Curții din 19 ianuarie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Amtsgericht Hannover – Germania) – Ralf-Achim Vetter, Susanne Glang-Vetter, Anna Louisa Vetter, Carolin Marie Vetter/Germanwings GmbH
   (Cauza C-521/16) (1)

   (2017/C 129/23)
   Limba de procedură: germana
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 30, 30.1.2017.


title: Cauza F-148/06: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 11 decembrie 2008 — Collée/Parlamentul European (Funcție publică — Funcționari — Promovare — Procedura de atribuire a punctelor de merit în cadrul Parlamentului European — Analiză comparativă a meritelor)

text:
               21.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/69

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 11 decembrie 2008 — Collée/Parlamentul European
   (Cauza F-148/06) (1)

   (Funcție publică - Funcționari - Promovare - Procedura de atribuire a punctelor de merit în cadrul Parlamentului European - Analiză comparativă a meritelor)
   (2009/C 44/119)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: Laurent Collée (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentanți: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis și É. Marchal, avocați)

      Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: C. Burgos și A. Lukošiūtė)
   Obiectul
   Pe de o parte, anularea Deciziei din 9 ianuarie 2006 de a atribui reclamantului două puncte de merit în cadrul exercițiului de promovare 2004 și, pe de altă parte, declararea nelegalității punctului I.3 din „Instrucțiunile referitoare la procedura de atribuire a punctelor de promovare” ale Parlamentului European din 13 iunie 2002
   Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia Parlamentului European de a atribui domnului Collée două puncte de merit în cadrul exercițiului de promovare 2004.

               2)

               Respinge celelalte capete de cerere.

               3)

               Obligă Parlamentul European la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 42, 24.2.2007, p. 48.


title: Cauza C-541/09: Ordonanța președintelui Curții din 24 septembrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Giudice di pace di Varese — Italia) — Siddiquee Mohammed Mohiuddin/Azienda Sanitaria Locale Provincia di Varese

text:
               18.12.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 346/38

         Ordonanța președintelui Curții din 24 septembrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Giudice di pace di Varese — Italia) — Siddiquee Mohammed Mohiuddin/Azienda Sanitaria Locale Provincia di Varese
   (Cauza C-541/09) (1)

   ()
   2010/C 346/71
   Limba de procedură: italiana
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 63, 13.3.2010.


title: Cauza C-366/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Budapesti XX., XXI. és XXIII. Kerületi Bíróság (Ungaria) la 28 iulie 2014 – Herrenknecht AG/Hév-Sugár Kft.

text:
               6.10.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 351/6

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Budapesti XX., XXI. és XXIII. Kerületi Bíróság (Ungaria) la 28 iulie 2014 – Herrenknecht AG/Hév-Sugár Kft.
   (Cauza C-366/14)
   2014/C 351/07
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Budapesti XX., XXI. és XXIII. Kerületi Bíróság

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Herrenknecht AG

      Pârâtă: Hév-Sugár Kft.

      Întrebările preliminare

               1)

               Cum trebuie interpretat articolul 23 alineatul (1) din Regulamentul nr. 44/2001/CE al Consiliului (1) în ceea ce privește problema stabilirii instanței care dispune de competență exclusivă atunci când, în condițiile generale ale contractului, părțile contractante în litigiu au atribuit mai multor instanțe diferite competența de a soluționa litigiile survenite în legătură cu contractul; în plus, reclamantul are dreptul de a alege în mod liber între instanța desemnată a cărei competență este exclusivă și cea a cărei competență este facultativă și se poate deduce de aici că instanța sesizată cu soluționarea litigiului dispune de o competență exclusivă?

               2)

               Cum trebuie interpretat articolul 3 alineatul (1) din Convenția de la Roma (2) în ceea ce privește problema stabilirii dreptului material care este relevant pentru examinarea contractului atunci când, în condițiile generale ale contractului, părțile au desemnat dreptul intern al mai multor state membre ca fiind dreptul aplicabil contractului și, în acest caz, care dintre acestea este considerat relevant în calitate de drept aplicabil?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (JO 2001, L 12, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 3, p. 74).

      (2)  Convenția privind legea aplicabilă obligațiilor contractuale, deschisă spre semnare la Roma la 19 iunie 1980 (JO 1980, L 266, p. 1, JO 2007, L 347, p. 3).


title: Cauza F-119/11: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (judecător unic) din 4 iunie 2013 — Marcuccio/Comisia [Funcție publică — Articolul 34 alineatul (1) din Regulamentul de procedură — Cerere introductivă depusă prin fax în termenul de introducere a acțiunii și semnată prin intermediul unei ștampile sau al unui alt mod de reproducere a semnăturii avocatului — Tardivitatea acțiunii]

text:
               31.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/49

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (judecător unic) din 4 iunie 2013 — Marcuccio/Comisia
   (Cauza F-119/11) (1)

   (Funcție publică - Articolul 34 alineatul (1) din Regulamentul de procedură - Cerere introductivă depusă prin fax în termenul de introducere a acțiunii și semnată prin intermediul unei ștampile sau al unui alt mod de reproducere a semnăturii avocatului - Tardivitatea acțiunii)
   2013/C 252/89
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamant: Luigi Marcuccio (Tricase, Italia) (reprezentant: G. Cipressa, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Berardis-Kayser și J. Baquero Cruz, în calitate de agenți, asistați de A. Dal Ferro, avocat)

      Obiectul

   Anularea deciziei implicite a Comisiei de respingere a cererii reclamantului având ca obiect, pe de o parte, repararea prejudiciilor pretins suferite ca urmare a faptului că, la 14, 16 și 19 martie 2002, agenți ai Comisiei ar fi intrat în locuința sa de serviciu din Luanda și, pe de altă parte, transmiterea copiilor fotografiilor realizate cu aceste ocazii și distrugerea întregii documentații referitoare la acest eveniment

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea, în parte ca vădit inadmisibilă și în parte ca vădit nefondată.

               2.

               Domnul Marcuccio suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligat să suporte cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 25, 28.1.2012, p. 71.


title: Cauza C-38/08 P: Recurs introdus la 1 februarie 2008 de Jörn Sack împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a cincea) pronunțate la 11 decembrie 2007 în cauza T-66/05, Jörn Sack/Comisia Comunităților Europene

text:
               26.4.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 107/11

         Recurs introdus la 1 februarie 2008 de Jörn Sack împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a cincea) pronunțate la 11 decembrie 2007 în cauza T-66/05, Jörn Sack/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza C-38/08 P)
   (2008/C 107/17)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Recurent: Jörn Sack (reprezentanți: U. Lehmann-Brauns și D. Mahlo, Rechtsanwälte)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile recurentului

               —

               Anularea hotărârii Tribunalului de Primă Instanță din 11 decembrie 2007 în cauza T-66/05 și (în măsura în care însăși Curtea se pronunță, potrivit principiului egalității, cu privire la aspectele de drept rămase în mod nejustificat neelucidate), admiterea acțiunii și anularea deciziei Comisiei privind stabilirea salariului lunar al recurentului aferent lunii mai 2004.

               —

               În subsidiar, anularea hotărârii citate anterior și trimiterea cauzei spre rejudecare Tribunalului pentru a se pronunța asupra problemei încălcării principiului egalității care rezultă din neluarea în considerare a reclamantului la acordarea primei de conducere în conformitate cu articolul 44 al doilea paragraf din Statutul funcționarilor.

         Motivele și principalele argumente
   Recursul împotriva hotărârii Tribunalului potrivit căreia recurentul, în calitate de coordonator pentru toate aspectele juridice privind extinderea Uniunii Europene în cadrul echipei serviciului juridic al Comisiei, nu are dreptul la prima de conducere prevăzută pentru șefii de unitate, se întemeiază pe următoarele motive:
   Primul motiv de recurs: Tribunalul nu a ținut seama de semnificația și de domeniul de aplicare al principiului general al egalității care se aplică în dreptul comunitar, încălcând astfel acest principiu.
   Principiul egalității este consacrat atât sub forma sa generală, cât și sub forma sa specifică de interzicere a discriminării, în articolele 20 și 21 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și a fost recunoscut de multă vreme de jurisprudența Curții ca principiu de rang superior al dreptului comunitar. În dreptul comunitar, respectarea principiului egalității de tratament nu constituie numai o obligație pentru toate instituțiile, ci și un drept subiectiv la egalitatea de tratament pentru particularul afectat de o măsură a instituțiilor. Având în vedere faptul că — astfel cum Curtea a statuat de multă vreme în hotărârile citate anterior — acest drept prevalează asupra dreptului comunitar derivat, importanța acestui principiu în calitate de drept fundamental trebuie să fie luată în considerare în mod adecvat în cadrul interpretării și aplicării dreptului comunitar. Curtea de Justiție a Comunităților Europene trebuie de asemenea să respecte principiul egalității în cadrul normelor de procedură și al diferitelor proceduri.
   În cuprinsul întregii sale argumentații, recurentul a invocat în permanență principiul egalității, iar nu statutul, susținând că a exercitat funcții care nu numai că sunt echivalente cu cele ale unui șef de unitate, dar pot fi considerate ca având chiar o mai mare importanță față de funcțiile a numeroși șefi de unitate în ceea ce privește funcțiile de încadrare intermediară. Întrucât nu a efectuat o examinare generală comparativă a situației recurentului cu situația altor categorii de funcționari care beneficiază de primă, Tribunalul l-a lipsit total de protecția împotriva unui tratament arbitrar conferită de drepturile fundamentale și a încălcat astfel principiul egalității.
   Al doilea motiv de recurs: Tribunalul a încălcat normele de logică juridică
   Atunci când este invocat tratamentul arbitrar aplicat mai multor persoane, egalitatea și securitatea juridică nu pot fi asigurate decât fie în cazul în care instanța constată că situația comparabilă invocată nu există, fie în cazul în care aceasta stabilește că persoanele aflate într-o situație similară au beneficiat în mod nejustificat de un avantaj și că, prin urmare, nici recurentul nu are dreptul la acest avantaj. Dacă se aplică aceste norme de logică juridică, este evident că, pentru a se putea respinge acțiunea, ar fi fost necesar să se examineze cel puțin una dintre cele două întrebări care urmează și să se răspundă negativ la aceasta în ceea ce îl privește pe recurent. Tribunalul ar fi trebuit să se pronunțe în primul rând dacă funcțiile exercitate de funcționarii pe care Comisia îi asimilează cu șefii de unitate erau echivalente cu cele exercitate de către recurent și, în al doilea rând, în ce măsură Comisia avea dreptul sau nu avea dreptul de a le acorda acestor funcționari prima de conducere.
   Având în vedere că aceste două aspecte au rămas neelucidate, pentru ca acestea să poată fi considerate ca fiind lipsite de relevanță juridică trebuie să se poată prezuma că acțiunea ar fi trebuit să fie respinsă și în cazul în care la aceste două întrebări s-ar fi răspuns în sensul argumentației recurentului. O astfel de concluzie nu este însă posibilă. Întrucât Tribunalul nu a examinat aspectul legalității includerii altor categorii de funcționari ai Comisiei în funcție de standardele imperative de interpretare juridică, respectiv prin includerea principiului egalității care să prevaleze asupra dreptului comunitar derivat, trebuie presupus că o astfel de examinare ar fi condus la concluzia că, prin extinderea la alte categorii de funcționari, Comisia a acționat în mod legal. Contrar susținerilor Tribunalului în această privință, recurentul nu solicită egalitatea de tratament în afara cadrului legal, ci egalitatea de tratament în conformitate cu acest cadru legal.
   Al treilea motiv de recurs: Tribunalul a încălcat principiile elementare ale procedurii de drept comun
   Refuzul de a verifica existența unei pretinse încălcări a unui drept fundamental constituie o atingere adusă acestui drept, cu mult mai gravă decât o eroare de drept privind problema dacă, în realitate, dreptul fundamental a făcut sau nu a făcut obiectul unei încălcări, în măsura în care persoana interesată este lipsită de protecția oferită de dreptul fundamental. Numai în ipoteza în care afirmația recurentului, potrivit căreia dreptul fundamental ar fi fost încălcat, este total lipsită de temei sau dacă, în mod evident, faptele invocate în cadrul comparării situațiilor nu susțin această teză se poate renunța la efectuarea unei examinări pe fond privind încălcarea dreptului fundamental. Însă nu aceasta este situația incidentă în cauza de față. Tribunalul a încălcat așadar principiile elementare ale procedurii de drept comun. Prin urmare, nu poate fi menținută hotărârea care conține numai o asemenea motivare.


title: Cauza T-28/04: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 11 iulie 2007 — Mülhens/OAPI — Cara (TOSKA LEATHER) ( Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative TOSKA LEATHER — Marcă națională verbală anterioară TOSCA — Motive relative de refuz — Marcă notoriu cunoscută în sensul articolului 6bis din Convenția de la Paris — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 — Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 40/94 )

text:
               25.8.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 199/30

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 11 iulie 2007 — Mülhens/OAPI — Cara (TOSKA LEATHER)
   (Cauza T-28/04) (1)

   („Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative TOSKA LEATHER - Marcă națională verbală anterioară TOSCA - Motive relative de refuz - Marcă notoriu cunoscută în sensul articolului 6bis din Convenția de la Paris - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 - Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 40/94’)
   (2007/C 199/56)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamantă: Mülhens GmbH & Co. KG (Köln, Germania) (reprezentant: T. Schulte-Beckhausen, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: inițial M. Capostagno, ulterior O. Montalto, agenți)

      Cealaltă parte în procedura în fața camerei de recurs a OAPI, intervenientă în fața Tribunalului: Mirco Cara (Vigevano, Italia) (reprezentant: G. Cimolino, avocat)
   Obiectul
   Acțiune introdusă împotriva deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 20 noiembrie 2003 (cauza R 10/2003-1) cu privire la o procedură de opoziție între Mülhens GmbH & Co. KG și domnul Mirco Cara.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Mülhens GmbH & Co. KG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 106, 30.4.2004.


title: Cauza C-268/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Županijski Sud u Zagrebu (Croația) la 18 mai 2017 – Ured za suzbijanje korupcije i organiziranog kriminaliteta/AY

text:
               7.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 256/11

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Županijski Sud u Zagrebu (Croația) la 18 mai 2017 – Ured za suzbijanje korupcije i organiziranog kriminaliteta/AY
   (Cauza C-268/17)
   (2017/C 256/08)
   Limba de procedură: croata

      Instanța de trimitere

   Županijski Sud u Zagrebu

      Părțile din procedura principală

      Titularul acțiunii penale: Ured za suzbijanje korupcije i organiziranog kriminaliteta

      Inculpat: AY

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 4 punctul 3 din Decizia-cadru 2002/584/JAI trebuie interpretat în sensul că faptul de a nu începe urmărirea penală pentru infracțiunea care face obiectul unui mandat european de arestare sau de a pune capăt acesteia se raportează doar la infracțiunea care face obiectul mandatului european de arestare sau această dispoziție trebuie interpretată în sensul că renunțarea la urmărirea penală sau abandonul acesteia trebuie să privească persoana căutată în calitate de suspect/inculpat în cadrul acestor proceduri?

               2)

               Un stat membru poate refuza, în temeiul articolului 4 punctul 3 din Decizia-cadru 2002/584/JAI, să execute un mandat european de arestare emis atunci când autoritatea judiciară din celălalt stat membru a decis fie să nu înceapă urmărirea penală pentru infracțiunea care face obiectul mandatului european de arestare, fie să pună capăt acesteia, în cazul în care, în cadrul acestor proceduri, persoana căutată avea calitatea de martor, iar nu pe cea de suspect/inculpat?

               3)

               Decizia de a pune capăt unei anchete în cadrul căreia persoana căutată nu avea calitatea de suspect, însă a fost ascultată în calitate de martor, constituie pentru celelalte state membre un motiv de a nu da curs mandatului european de arestare emis în conformitate cu articolul 3 punctul 2 din Decizia-cadru 2002/584/JAI?

               4)

               Care este legătura dintre motivul obligatoriu de refuz al predării prevăzut la articolul 3 punctul 2 din decizia-cadru atunci când „din informațiile aflate la dispoziția autorității judiciare de executare rezultă că persoana căutată a fost judecată definitiv într-un stat membru pentru aceleași fapte” și motivul facultativ de refuz al predării prevăzut la articolul 4 punctul 3 din decizia-cadru în cazul în care „persoana căutată a făcut obiectul unei decizii definitive într-un stat membru pentru aceleași fapte care împiedică desfășurarea ulterioară a procedurilor”?

               5)

               Articolul 1 alineatul (2) din Decizia-cadru 2002/584/JAI trebuie interpretat în sensul că statul de executare este obligat să adopte o decizie cu privire la orice mandat european de arestare care îi este transmis, iar aceasta și atunci când s-a pronunțat deja cu privire la un mandat european de arestare anterior emis de cealaltă autoritate judiciară împotriva aceleiași persoane căutate în cadrul aceleiași proceduri penale și că noul mandat european de arestare este emis ca urmare a unei schimbări a circumstanțelor în statul care emite mandatul european de arestare (decizie de trimitere – declanșarea procedurii penale, criteriu mai strict în materie de indicii cu privire la săvârșirea infracțiunii, nouă autoritate judiciară/instanță competentă)?


title: Cauza T-671/16: Acțiune introdusă la 20 septembrie 2016 – Villeneuve/Comisia

text:
               14.11.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 419/52

         Acțiune introdusă la 20 septembrie 2016 – Villeneuve/Comisia
   (Cauza T-671/16)
   (2016/C 419/69)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Vincent Villeneuve (Montpellier, Franța) (reprezentant: C. Mourato, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei comisiei de evaluare a concursului general EPSO/AD/303/15 (AD7) din 5 noiembrie 2015 cu privire la reclamant;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată aferente procedurii, în aplicarea articolului 134 din Regulamentul de procedură al Tribunalului.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea obligaţiei de motivare, în măsura în care decizia atacată nu ar explica motivele pentru care reclamantul nu ar avea o experienţă profesională suficientă în domeniul concursului pentru admiterea candidaturii sale în faza următoare a acestuia.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe o eroare vădită de apreciere a comisiei de evaluare a concursului, în măsura în care verificarea experienţei profesionale minime în domeniul concursului pe care comisia de evaluare ar fi chemată să o efectueze într-o primă etapă nu ar putea privi adecvarea sa în raport cu postul care urmează să fie ocupat şi cu criteriile de selecţie stabilite în acest cadru, dat fiind că faza controlului condiţiilor de admitere continuă în cursul fazelor ulterioare ale concursului.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe o încălcare a articolului 27 şi a articolului 29 alineatul (1) din statut, a articolului 5 din anexa III la statut, precum şi a punctelor 2.3 şi 2.4 din Dispoziţiile generale aplicabile concursurilor generale, pe vicii de procedură şi pe o importantă eroare vădită de apreciere.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului egalităţii de tratament între candidaţi în ceea ce privește selecţia pe bază de dosare.


title: Cauza F-103/15: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 21 iulie 2016 – Trampuz/Comisia (Funcție publică – Asigurări sociale – Sistem de asigurări de sănătate – Recuperarea soldului unui avans pentru cheltuieli medicale – Executarea unei hotărâri de anulare pronunțate de Tribunal – Excepție de inadmisibilitate – Nerespectarea cerințelor aferente procedurii precontencioase – Act care lezează – Fișă de pensie – Cerința unei reclamații – Tardivitate – Articolul 83 din Regulamentul de procedură)

text:
               3.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 364/56

      Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 21 iulie 2016 – Trampuz/Comisia
      (Cauza F-103/15) (1)

      ((Funcție publică - Asigurări sociale - Sistem de asigurări de sănătate - Recuperarea soldului unui avans pentru cheltuieli medicale - Executarea unei hotărâri de anulare pronunțate de Tribunal - Excepție de inadmisibilitate - Nerespectarea cerințelor aferente procedurii precontencioase - Act care lezează - Fișă de pensie - Cerința unei reclamații - Tardivitate - Articolul 83 din Regulamentul de procedură))
      (2016/C 364/73)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Reclamantă: Serena Trampuz (Trieste, Italia) (reprezentant: C. Falagiani, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: T. S. Bohr și G. Gattinara, agenți, A. Dal Ferro, avocat)

         Obiectul

      Cerere de anulare a deciziei Comisiei de reținere a sumei de 14 207,60 euro din pensia reclamantului cu titlu de recuperare a unor avansuri efectuate în cadrul suportării cheltuielilor pentru îngrijirile medicale acordate soției acestuia după anularea de către Tribunalul Funcției Publice a deciziei Biroului lichidatorului din Ispra de imputare a tuturor cheltuielilor pentru îngrijirile medicale considerate excesive

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea ca fiind inadmisibilă.

                  2)

                  Doamna Serena Trampuz suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligată să suporte cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

         (1)  JO C 354, 26.10.2015, p. 55.


title: Cauza C-194/11: Ordonanța președintelui Curții din 6 august 2012 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado Contencioso-Administrativo — Spania) — Susana Natividad Martínez Álvarez/Consejería de Presidencia, Justicia e Igualdad del Principado de Asturias.

text:
               24.11.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 366/27

         Ordonanța președintelui Curții din 6 august 2012 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado Contencioso-Administrativo — Spania) — Susana Natividad Martínez Álvarez/Consejería de Presidencia, Justicia e Igualdad del Principado de Asturias.
   (Cauza C-194/11) (1)

   2012/C 366/50
   Limba de procedură: spaniola
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 226, 30.7.2011.


title: Cauza T-223/13: Ordonanța Tribunalului din 7 iulie 2014 – Cofresco Frischhalteprodukte/Comisia ( „Acțiune în anulare — Mediu — Directiva 94/62/CE — Ambalaje și deșeuri de ambalaje — Directiva 2013/2/UE — Rolele, tuburile și cilindrii în jurul cărora este înfășurat un material flexibil — Lipsa afectării directe — Inadmisibilitate” )

text:
               15.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 315/52

         Ordonanța Tribunalului din 7 iulie 2014 – Cofresco Frischhalteprodukte/Comisia
   (Cauza T-223/13) (1)

   ((„Acțiune în anulare - Mediu - Directiva 94/62/CE - Ambalaje și deșeuri de ambalaje - Directiva 2013/2/UE - Rolele, tuburile și cilindrii în jurul cărora este înfășurat un material flexibil - Lipsa afectării directe - Inadmisibilitate”))
   2014/C 315/87
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Cofresco Frischhalteprodukte GmbH & Co. KG (Minden, Germania) (reprezentant: H. Weil, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Alcover San Pedro și J.-F. Brakeland, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare în parte a Directivei 2013/2/UE a Comisiei din 7 februarie 2013 de modificare a anexei I la Directiva 94/62/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind ambalajele și deșeurile de ambalaje (JO L 37, p. 10), întrucât Comisia a înscris rolele, tuburile și cilindrii în jurul cărora este înfășurat un material flexibil, cu excepția celor destinate a fi părți ale unor echipamente de producție și care nu se utilizează cu scopul de a prezenta un produs ca unitate de vânzare pe lista exemplelor de produse care ilustrează aplicarea criteriilor care precizează noțiunea „ambalaj”

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2)

               Obligă Cofresco Frischhalteprodukte GmbH & Co. KG la suportarea propriilor cheltuieli de judecată, precum și a celor efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 171, 15.6.2013.


title: Cauza C-422/08: Acțiune introdusă la 24 septembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Austria

text:
               22.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/26

         Acțiune introdusă la 24 septembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Austria
   (Cauza C-422/08)
   (2008/C 301/41)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: U. Wölker și B. Schöfer, în calitate de agenți)

      Pârâtă: Republica Austria
   Concluziile reclamantei

               —

               Prin neadoptarea actelor cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2004/35/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 aprilie 2004 privind răspunderea pentru mediul înconjurător în legătură cu prevenirea și repararea daunelor aduse mediului (1), sau, în orice caz, prin necomunicarea acestor acte Comisiei, Republica Austria nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul directivei respective;

               —

               obligarea Republicii Austria la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Termenul pentru transpunerea directivei a expirat la 30 aprilie 2007.

      (1)  JO L 143, p. 56, Ediție specială, 15/vol. 11, p. 168.


title: Cauza C-305/09: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 5 mai 2011 — Comisia Europeană/Republica Italiană (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Ajutoare de stat — Stimulente fiscale în favoarea unor întreprinderi care participă la târguri în străinătate — Recuperare)

text:
               25.6.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 186/3

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 5 mai 2011 — Comisia Europeană/Republica Italiană
   (Cauza C-305/09) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Ajutoare de stat - Stimulente fiscale în favoarea unor întreprinderi care participă la târguri în străinătate - Recuperare)
   2011/C 186/04
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Flynn, V. Di Bucci și E. Righini, agenți)

      Pârâtă: Republica Italiană (reprezentanți: G. Palmieri, agent, D. Del Gaizo și P. Gentili, avvocati dello Stato)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Neadoptarea, în termenul prevăzut, a măsurilor necesare pentru a se conforma articolelor 2, 3 și 4 din Decizia 2005/919/CE a Comisiei din 14 decembrie 2004: stimulente fiscale în favoarea unor întreprinderi care participă la târguri în străinătate [notificată cu numărul C(2004) 4746], (JO L 335, p. 39)

      Dispozitivul

               1.

               Prin neadoptarea în termenele prevăzute a tuturor măsurilor necesare pentru a recupera de la beneficiari toate ajutoarele acordate în temeiul schemei de ajutoare declarate nelegală și incompatibilă cu piața comună prin Decizia 2005/919/CE a Comisiei din 14 decembrie 2004 privind stimulente fiscale în favoarea unor întreprinderi care participă la târguri în străinătate, Republica Italiană nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 2 din această decizie.

               2.

               Obligă Republica Italiană la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 256, 24.10.2009.


title: Cerere înaintată de Fürstliches Landgericht, la data de 31 octombrie 2012 , în vederea obținerii unui aviz consultativ din partea Curții de Justiție a AELS în cauza Beatrix Koch, Dipl. Kfm. Lothar Hummel și Stefan Müller/Swiss Life (Liechtenstein) AG (Cauza E-11/12)

text:
               14.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 75/16

         Cerere înaintată de Fürstliches Landgericht, la data de 31 octombrie 2012, în vederea obținerii unui aviz consultativ din partea Curții de Justiție a AELS în cauza Beatrix Koch, Dipl. Kfm. Lothar Hummel și Stefan Müller/Swiss Life (Liechtenstein) AG
   (Cauza E-11/12)
   2013/C 75/09
   Prin scrisoarea din data de 31 octombrie 2012, care a fost înregistrată la grefa Curții la data de 8 noiembrie 2012, Fürstliches Landgericht (Curtea Princiară de Justiție din Liechtenstein) a înaintat Curții de Justiție a AELS o cerere în vederea obținerii unui aviz consultativ în cauza Beatrix Koch, Dipl. Kfm. Lothar Hummel și Stefan Müller/Swiss Life (Liechtenstein) AG cu privire la următoarele întrebări:

               1.

               Termenul „polițe pe bază de unități”, în sensul anexei III punctul A subpunctele (a)11 și (a)12 din Directiva 2002/83/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 noiembrie 2002 privind asigurarea de viață, se referă în mod exclusiv la unități („fonduri deschise de investiții”) în sensul Directivei 85/611/CEE a Consiliului din 20 decembrie 1985 de coordonare a actelor cu putere de lege și a actelor administrative privind anumite organisme de plasament colectiv în valori mobiliare (OPCVM) sau anexa III punctul A subpunctele (a)11 și a(12) se aplică, de asemenea, de exemplu, în cazul în care plățile aferente unui contract de asigurare de viață sunt direct legate de un indice al acțiunilor sau de altă valoare de referință?

               2.

               În cazul în care Curtea de Justiție a AELS răspunde la întrebarea 1 în sensul că anexa III punctul A subpunctele (a)11 și a(12) din Directiva 2002/83/CE nu restricționează „polițele pe bază de unități” la societăți de investiții („fonduri deschise de investiții”) în sensul Directivei 85/611/CEE:

                           2.1.

                           Directiva 2002/83/CE obligă întreprinderile de asigurare să îi consilieze pe titularii polițelor de asigurare sau doar să le notifice informațiile prevăzute în anexa III la directiva menționată;

                           2.2.

                           Obligația de a comunica informațiile prevăzute în anexa III punctul A subpunctul a(11) din Directiva 2002/83/CE este respectată în mod suficient dacă întreprinderea de asigurare furnizează numărul de identificare a valorilor mobiliare (WKN) sau, în caz contrar, cum ar trebui înțeleasă expresia „definiția unităților pe care sunt bazate beneficiile” pentru ca cerința de a comunica informații să fie îndeplinită? Trebuie să se țină seama de faptul că statul membru al angajamentului nu solicită informații suplimentare de la întreprinderea de asigurare în sensul articolului 36 alineatul (3) din Directiva 2002/83/CE;

                           2.3.

                           Obligația de a comunica informațiile prevăzute în anexa III punctul A subpunctul a(12) din Directiva 2002/83/CE este respectată în mod suficient dacă întreprinderea de asigurare furnizează numărul de identificare a valorilor mobiliare (WKN) sau ar trebui să se furnizeze informații mai detaliate? Trebuie să se țină seama de faptul că statul membru al angajamentului nu solicită informații suplimentare de la întreprinderea de asigurare în sensul articolului 36 alineatul (3) din Directiva 2002/83/CE.

               3.

               Articolul 36 alineatul (1) din Directiva 2002/83/CE impune întreprinderii de asigurare obligația de a furniza informațiile prevăzute în anexa III punctul A sau este suficient ca aceste informații să fie comunicate titularului poliței de asigurare de către o parte terță, de exemplu de către un intermediar de asigurări, în sensul Directivei 2002/92/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 9 decembrie 2002 privind intermedierea de asigurări?

               4.

               Directiva 2002/83/CE impune obligația ca articolul 36 să fie transpus în legislația națională de către statele membre astfel încât titularii polițelor de asigurare să poată acționa în judecată întreprinderea de asigurare dacă aceasta nu le-a notificat informațiile prevăzute în anexa III la directivă sau pentru transpunerea în legislația națională este suficient ca o încălcare a obligației de a furniza informațiile prevăzute în anexa III la directivă să fie sancționată doar de către un organism de reglementare, de exemplu, prin impunerea unei amenzi, retragerea licenței sau alte măsuri similare?


title: Cauza C-531/06: Acțiune introdusă la data de 22 decembrie 2006 — Comisia/Italia

text:
               24.2.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 42/19

         Acțiune introdusă la data de 22 decembrie 2006 — Comisia/Italia
   (Cauza C-531/06)
   (2007/C 42/34)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: E. Traversa, agente, G. Giacomini și E. Boglione, avvocati)

      Pârâtă: Republica Italiană
   Concluziile reclamantei

               —

               să constate că:

                           a)

                           menținând în vigoare legislația care permite numai persoanelor fizice care posedă o diplomă de farmacist și numai societăților alcătuite în mod exclusiv din asociați farmaciști să dețină farmacii private; și

                           b)

                           menținând în vigoare dispoziții legale care prevăd imposibilitatea pentru societățile care exercită activitatea de distribuție de produse farmaceutice de a dobândi participații în societățile de gestionare a farmaciilor comunale,

                     Republica Italiană a încălcat obligațiile care îi revin în baza articolelor 43 CE și 56 CE;

               —

               să oblige Republica Italiană la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Interzicerea dobândirii de participații în farmaciile private, de către persoane fizice care nu sunt farmaciști sau de către societăți care nu sunt formate în mod exclusiv din farmaciști, nu numai că împiedică, ci face absolut imposibilă pentru aceste categorii de persoane exercitarea a două libertăți fundamentale garantate de tratat, și anume libera circulație a capitalurilor și libertatea de stabilire.
   Interzicerea participării în societățile de gestionare a farmaciilor comunale și private pentru societățile care operează în distribuția farmaceutică poate fi dedusă din câteva prevederi ale legislației italiene încă în vigoare, iar probabilitatea ca aceasta să fie aplicată de către instanțele italiene este foarte mare. Această interzicere constituie un obstacol atât în calea liberei circulații a capitalurilor, cât și în ceea ce privește exercitarea dreptului de stabilire.


title: Cauza C-521/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Korkein oikeus (Finlanda) la 18 noiembrie 2014 – SOVAG – Schwarzmeer und Ostsee Versicherungs-Aktiengesellschaft/If Vahinkovakuutusyhtiö Oy

text:
               2.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 34/12

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Korkein oikeus (Finlanda) la 18 noiembrie 2014 – SOVAG – Schwarzmeer und Ostsee Versicherungs-Aktiengesellschaft/If Vahinkovakuutusyhtiö Oy
   (Cauza C-521/14)
   (2015/C 034/13)
   Limba de procedură: finlandeza

      Instanța de trimitere

   Korkein oikeus

      Părțile din procedura principală

      Recurentă: SOVAG – Schwarzmeer und Ostsee Versicherungs-Aktiengesellschaft

      Intimată: If Vahinkovakuutusyhtiö Oy

      Întrebarea preliminară

   Articolul 6 punctul 2 din Regulamentul (CE) nr. 44/2001 (1) al Consiliului privind competenţa judiciară, recunoaşterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială trebuie interpretat în sensul că în domeniul său de aplicare intră o cerere de chemare în garanţie sau o altă cerere strâns legată de pretenţia invocată prin cererea principală, formulată de un terţ în temeiul dreptului naţional împotriva uneia dintre părţi în vederea judecării în cadrul aceluiaşi proces?

      (1)  JO L 12, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 3, p. 74.


title: Cauza C-11/09: Ordonanța președintelui Curții din 18 iunie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Portugheză

text:
               12.9.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 220/31

         Ordonanța președintelui Curții din 18 iunie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Portugheză
   (Cauza C-11/09) (1)

   2009/C 220/65

      Limba de procedură: portugheza

   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 55, 7.3.2009.


title: Cauza T-144/13: Acțiune introdusă la 13 martie 2013 — Hangzhou Zhejiang University Sunny Energy Science and Technology/Comisia

text:
               27.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 123/24

         Acțiune introdusă la 13 martie 2013 — Hangzhou Zhejiang University Sunny Energy Science and Technology/Comisia
   (Cauza T-144/13)
   2013/C 123/41
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Hangzhou Zhejiang University Sunny Energy Science and Technology Co. Ltd (Hangzhou, China) (reprezentanți: V. Akritidis și Y. Melin, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea, în temeiul articolului 263 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, a deciziei nr. H4/JN/Ref.t13.000011 a Comisiei Europene, comunicată prin scrisoarea din 3 ianuarie 2013, prin care Comisia a informat reclamanta că nu va examina cererea sa de recunoaștere a statutului de întreprindere care operează în cadrul economiei de piață, depusă în temeiul articolului 2 alineatul (7) litera (b) din Regulamentul nr. 1225/2009 al Consiliului, în cadrul procedurii antidumping privind importurile de module fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin și componentele lor cheie originare din Republica Populară Chineză, deschisă la 6 septembrie 2012 (AD 590);

               —

               declararea inaplicabilității în ceea ce o privește pe reclamantă în cadrul prezentei cereri introductive, în temeiul articolului 277 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, a Regulamentului (UE) nr. 1168/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 12 decembrie 2012 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 1225/2009 al Consiliului privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene (JO L 344, p. 1);

               —

               în consecință, obligarea Comisiei și a eventualilor intervenienți la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă un motiv unic identic cu cel invocat în cauza T-143/13, Zhejiang Heda Solar Technology/Comisia.


title: Cauza C-241/17: Recurs introdus la 2 mai 2017 de Holistic Innovation Institute, S.L.U. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 16 februarie 2017 în cauza T-706/14, Holistic Innovation Institute/REA

text:
               10.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 221/14

         Recurs introdus la 2 mai 2017 de Holistic Innovation Institute, S.L.U. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 16 februarie 2017 în cauza T-706/14, Holistic Innovation Institute/REA
   (Cauza C-241/17)
   (2017/C 221/18)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Recurentă: Holistic Innovation Institute, S.L.U. (reprezentant: J. J. Marín López, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Agenția Executivă pentru Cercetare (REA)

      Concluziile recurentului

               —

               Anularea Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 16 februarie 2017, Holistic Innovation Institute/REA, T-706/14, EU:T:2017:89;

               —

               anularea deciziei directorului Agenției Executive pentru Cercetare din 24 iulie 2014 [ARES(2014) 2461172], prin care se pune capăt negocierii cu Holistic Innovation Institute, S.L.U. și se exclude participarea acesteia la proiectele europene Inachus și ZONeSEC.

               —

               acordarea Holistic Innovation Institute, S.L.U. a unei despăgubiri în termenii menționați la punctul 177 din cererea de recurs.

      Motivele și principalele argumente

               1.

               Eroare de drept constând în faptul că hotărârea atacată reține că REA avea competența, și nu a depășit limitele atribuțiilor care i-au fost încredințate în legătură cu gestionarea celui de al șaptelea Program-cadru, de a evalua capacitatea Holistic Innovation Institute și de a o exclude pe aceasta de la negocierile din cadrul proiectelor Inachus și ZONeSEC (punctul 39 din hotărârea atacată).

               2.

               Eroare de drept constând în interpretarea punctului 2.2.2 primul paragraf din anexa la Decizia 2012/838 în sensul că permite ca REA să excludă Holistic Innovation Institute de la negocierile din cadrul proiectelor Inachus și ZONeSEC (punctul 126 din hotărârea atacată).

               3.

               Eroare de drept constând în faptul că în hotărârea atacată s-a considerat că decizia contestată este motivată (punctul 67 din hotărârea atacată) în pofida faptului că această decizie face trimitere, ca parte integrantă a motivării sale, pe de o parte, la decizia Comisiei din 13 martie 2014 [ARES (2014) 710158], prin care recurenta este exclusă de la participarea la proiectul eDIGIREGION (punctele 57 și 60-62 din hotărârea atacată), și, pe de altă parte, la rapoartele finale de audit 11-INFS-025 și 11-BA119-016 (punctele 63 și 64 din hotărârea atacată), în condițiile în care atât decizia Comisiei din 13 martie 2014 [ARES (2014) 710158], menționată mai sus, cât și rapoartele finale de audit 11-INFS-025 și 11-BA119-016 au făcut obiectul unor acțiuni în anulare.

               4.

               Eroare de drept constând în faptul că hotărârea atacată a denaturat evaluarea probelor administrate prin faptul că a reținut că REA a solicitat reclamantei „în mai multe rânduri” anumite informații (punctul 75 din hotărârea atacată), că „și-a reiterat cererea” prin scrisoarea din 14 mai 2014 (punctul 78 din hotărârea atacată) și că au existat „mai multe schimburi de scrisori între REA și reclamantă” (punctul 118 din hotărârea atacată).

               5.

               Eroare de drept constând în faptul că hotărârea atacată a denaturat evaluarea probelor administrate prin faptul că s-a referit, la punctele 8, 77 și 78, la un document inexistent care nu se afla la dosar.

               6.

               Eroare de drept constând în faptul că hotărârea atacată a considerat întemeiată decizia contestată (punctele 80, 84, 94, 108 și 127 din hotărârea atacată) în condițiile în care decizia contestată încalcă punctul 2.2.2 din anexa la Decizia 2012/838 prin faptul că s-a îndepărtat de evaluarea pozitivă a evaluatorilor externi independenți cu privire la capacitatea operațională a recurentei fără o „argumentație solidă și bine fundamentată”.

               7.

               Eroare de drept constând în lipsa de motivare a hotărârii atacate în ceea ce privește afirmația că „reclamanta nu a prezentat niciun element care să permită invalidarea raționamentului [REA]” (punctul 58 din hotărârea atacată) și că scrisoarea sa din 2 iunie 2014, prezentată ca anexa A26 a cererii, „reproducea o parte din informațiile care figurau în documentul explicativ menționat la punctul 8 supra, fără a furniza însă informații specifice pe care le solicitase REA, indicate la punctele 7, 9 și 10 supra” (punctul 78 din hotărârea atacată).

               8.

               Eroare de drept constând în faptul că hotărârea atacată consideră că calendarul prevăzut în mandatele de negociere prevedea finalizarea negocierii „cu caracter indicativ” (punctul 130 din hotărârea atacată).

               9.

               Eroare de drept constând în faptul că hotărârea atacată a considerat în mod eronat că nu este cazul să se acorde despăgubiri pentru pagubele materiale și morale cauzate prin adoptarea deciziei contestate (punctele 147, 148 și 150 din hotărârea atacată).


title: Cauza F-67/13: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 25 iunie 2014 – Rihn/Europol (Funcție publică — Personalul Europol — Convenția Europol — Statutul personalului Europol — Decizia 2009/371/JAI — Aplicarea RAA la agenții Europol — Nereînnoire a unui contract de agent temporar pe durată determinată — Refuz de a acorda un contract de agent temporar pe durată nedeterminată)

text:
               4.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 253/70

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 25 iunie 2014 – Rihn/Europol
   (Cauza F-67/13) (1)

   ((Funcție publică - Personalul Europol - Convenția Europol - Statutul personalului Europol - Decizia 2009/371/JAI - Aplicarea RAA la agenții Europol - Nereînnoire a unui contract de agent temporar pe durată determinată - Refuz de a acorda un contract de agent temporar pe durată nedeterminată))
   2014/C 253/98
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Philippe Rihn (Haga, Țările de Jos) (reprezentant: J.-J.- Ghosez, avocat)

      Pârât: Oficiul European de Poliție (reprezentanți: inițial J. Arnould și D. Neumann, agenți, și ulterior J. Arnould, D. Neumann și D. El Khoury, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei Europol de a nu reînnoi contractul reclamantului

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Domnul Rihn suportă propriile cheltuieli de judecată și pe cele efectuate de Oficiul European de Poliție.

      (1)  JO C 274, 21.9.2013, p.31.


title: Cauza C-193/15 P: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 7 aprilie 2016 – Tarif Akhras/Consiliul Uniunii Europene, Comisia Europeană (Recurs – Politica externă și de securitate comună (PESC) – Măsuri restrictive luate împotriva Republicii Arabe Siriene – Măsuri împotriva persoanelor și entităților care beneficiază de pe urma regimului sau care sprijină regimul – Proba temeiniciei includerii în liste – Serie de indicii – Denaturarea elementelor de probă)

text:
               13.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/20

      Hotărârea Curții (Camera a treia) din 7 aprilie 2016 – Tarif Akhras/Consiliul Uniunii Europene, Comisia Europeană
      (Cauza C-193/15 P) (1)

      ((Recurs - Politica externă și de securitate comună (PESC) - Măsuri restrictive luate împotriva Republicii Arabe Siriene - Măsuri împotriva persoanelor și entităților care beneficiază de pe urma regimului sau care sprijină regimul - Proba temeiniciei includerii în liste - Serie de indicii - Denaturarea elementelor de probă))
      (2016/C 211/24)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurent: Tarif Akhras (reprezentanți: S. Millar și S. Ashley, solicitors, D. Wyatt QC, R. Blakeley, Barrister)

         Celelalte părți din procedură: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M.-M. Joséphidès și M. Bishop, agenți), Comisia Europeană (reprezentanți: D. Gauci și L. Havas, agenți)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursul.

                  2)

                  Îl obligă pe domnul Tarif Akhras să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, și pe cele efectuate de Consiliul Uniunii Europene.

                  3)

                  Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 205, 22.6.2015.


title: Cauza T-349/08: Acțiune introdusă la 26 august 2008 — Uralita/Comisia

text:
               8.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 285/45

         Acțiune introdusă la 26 august 2008 — Uralita/Comisia
   (Cauza T-349/08)
   (2008/C 285/83)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Uralita SA (Madrid, Spania) (reprezentanți: I. Forrester, QC, K. Struckmann, P. Lindfelt, J. Garcia-Nieto Esteva, lawyers)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Comisiei din 11 iunie 2008 — cauza COMP/F/38.695 — clorat de sodiu, în măsura în care privește societatea Uralita și

               —

               obligarea Comisia Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Prin această acțiune, reclamanta solicită, în temeiul articolului 230 CE, anularea parțială a Deciziei C (2008) 2626 final din 11 iunie 2008 referitoare la o procedură de aplicare a articolului 81 alineatul (1) CE și a articolului 53 alineatul (1) din Acordul privind SEE (cauza COMP/F/38.695 — clorat de sodiu), în măsura în care prin aceasta se constată că reclamanta trebuie să răspundă solidar pentru o încălcare despre care se pretinde că a fost săvârșită de societatea Aragonesas, la care reclamanta a deținut participații în perioada 16 decembrie 1996-9 februarie 2000.
   Reclamanta își întemeiază acțiunea pe două motive:
   În primul rând, potrivit reclamantei, Comisia a săvârșit o eroare de drept imputând societății Uralita comportamentul societății Aragonesas, în temeiul răspunderii societății-mamă pentru filială.
   În al doilea rând, potrivit reclamantei, Comisia a săvârșit o eroare de drept imputând societății Uralita comportamentul societății Aragonesas, în temeiul subrogației.


title: Cauza T-45/09: Acțiune introdusă la 30 ianuarie 2009 — Al Barakaat International Foundation/Comisia

text:
               4.7.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 153/39

         Acțiune introdusă la 30 ianuarie 2009 — Al Barakaat International Foundation/Comisia
   (Cauza T-45/09)
   2009/C 153/77
   Limba de procedură: suedeza

      Părțile

      Reclamantă: Al Barakaat International Foundation (Spånga, Suedia) (reprezentanți: L. Silbersky și T. Olsson, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Regulamentului nr. 1190/2008 al Comisiei în măsura în care privește Al Barakaat International Foundation;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamanta solicită anularea Regulamentului (CE) nr. 1190/2008 al Comisiei din 28 noiembrie 2008 de modificare pentru a 101-a oară a Regulamentului (CE) nr. 881/2002 al Consiliului de instituire a anumitor măsuri restrictive specifice împotriva anumitor persoane și entități care au legătură cu Osama ben Laden, cu rețeaua Al-Qaida și cu talibanii (1), în temeiul căreia reclamanta figurează pe lista persoanelor și a entităților ale căror fonduri și resurse economice sunt înghețate în conformitate cu Regulamentul nr. 881/2002 (2). Regulamentul nr. 1190/2008 a fost adoptat după pronunțarea, de către Curtea de Justiție a Comunităților Europene, a Hotărârii din 3 septembrie 2008 în cauzele conexate C-402/05 P și C-415/05 P, Kadi și Al Barakaat International Foundation/Consiliul și Comisia (nepublicată încă în Repertoriu), care a anulat lista anterioară care cuprindea numele reclamantei.
   În susținerea acțiunii reclamanta invocă următoarele motive:
   Comisia a săvârșit un abuz de putere întrucât obligația de a remedia neregularitățile din procedura administrativă nu îi conferă competența de modificare sau de completare a listei.
   Au fost încălcate obligația de motivare, principiul diligenței, dreptul la apărare și dreptul la o cale de atac efectivă întrucât motivarea privind menținerea reclamantei pe listă nu a cuprins informațiile privind pretinsa legătură între reclamantă, pe de o parte, și Al-Qaida, Osama ben Laden și talibani, pe de altă parte.
   A fost încălcată interdicția efectului retroactiv al legii întrucât înscrierea reclamantei pe listă s-ar realizat pe baza unor evenimente survenite în urmă cu 10 ani.
   A fost încălcat principiul proporționalității întrucât măsurile de înghețare prevăzute de regulamentul atacat reprezintă o atingere disproporționată și inacceptabilă a dreptului unei persoane la respectarea proprietății.

      (1)  JO L 322, p. 25.

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 881/2002 al Consiliului din 27 mai 2002 de instituire a unor măsuri restrictive specifice împotriva anumitor persoane și entități care au legătură cu Osama ben Laden, cu rețeaua Al-Qaida și cu talibanii și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 467/2001 al Consiliului de interzicere a exportului anumitor mărfuri și servicii către Afganistan, de întărire a interdicției de zbor și de extindere a înghețării fondurilor și a altor resurse financiare în ceea ce-i privește pe talibanii din Afganistan (JO L 139, p. 9, Ediție specială, 18/vol. 1, p. 189).


title: Cauza C-99/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesverwaltungsgericht (Germania) la 2 martie 2011 — Bundesrepublik Deutschland/Z

text:
               11.6.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 173/4

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesverwaltungsgericht (Germania) la 2 martie 2011 — Bundesrepublik Deutschland/Z
   (Cauza C-99/11)
   2011/C 173/07
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesverwaltungsgericht

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Bundesrepublik Deutschland

      Pârât: Z

      Alte părți: Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht; Bundesbeauftragte für Asylangelegenheiten beim Bundesamt für Migration und Flüchtlinge

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 9 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2004/83/CE (1) trebuie interpretat în sensul că nu orice atingere adusă libertății de religie, care constituie o încălcare a articolului 9 din CEDO, reprezintă un act de persecuție în sensul dispoziției menționate anterior, ci există o încălcare gravă a libertății de religie ca drept fundamental al omului doar în cazul în care este afectată componenta esențială a acestui drept?

               2.

               În cazul în care răspunsul la prima întrebare este afirmativ:

                           (a)

                           Componenta esențială a libertății de religie este limitată la declararea credinței și la practicarea acesteia în cercul familial și în proximitate, sau este posibil ca un act de persecuție în sensul articolului 9 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2004/83/CE să existe și atunci când exercitarea în public a libertății de religie în țara de origine generează un risc pentru integritatea corporală, pentru viață sau pentru libertatea fizică, motiv pentru care solicitantul renunță la această libertate?

                           (b)

                           În cazul în care componenta esențială a libertății de religie poate să includă și practicarea în public a activităților religioase:

                                       În privința unei încălcări grave a libertății de religie, în acest caz este suficient ca solicitantul să perceapă acest act de practicare a credinței sale ca fiind indispensabil pentru păstrarea identității sale religioase

                                       sau este necesar, în plus, ca o comunitate religioasă căreia îi aparține solicitantul să considere acest act religios ca fiind o parte integrantă centrală a doctrinei sale religioase

                                       ori este posibil, în anumite împrejurări, ca raporturile generale din țara de origine să impună restricții suplimentare?

               3.

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare:
               Există o temere de persecuție bine fondată în sensul articolului 2 litera (c) din Directiva 2004/83/CE în cazul în care se stabilește că solicitantul va exercita anumite acte religioase — care nu fac parte din componenta esențială — după întoarcerea în țara sa de origine, în pofida faptului că acestea vor genera un pericol pentru integritatea corporală, pentru viață sau pentru libertatea fizică sau se prezumă că solicitantul trebuie să renunțe la practicarea unor astfel de acte în viitor?

      (1)  Directiva 2004/83/CE a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind standardele minime referitoare la condițiile pe care trebuie să le îndeplinească resortisanții țărilor terțe sau apatrizii pentru a putea beneficia de statutul de refugiat sau persoanele care, din alte motive, au nevoie de protecție internațională și referitoare la conținutul protecției acordate (JO L 304, p. 12, Ediție specială, 19/vol. 7, p. 52).


title: Cauza C-418/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Nürnberg (Germania) la 10 iulie 2017 – Andreas Fabri și Elisabeth Mathes/Sun Express Deutschland GmbH

text:
               16.10.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 347/7

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Nürnberg (Germania) la 10 iulie 2017 – Andreas Fabri și Elisabeth Mathes/Sun Express Deutschland GmbH
   (Cauza C-418/17)
   (2017/C 347/07)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Amtsgericht Nürnberg

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Andreas Fabri, Elisabeth Mathes

      Pârâtă: Sun Express Deutschland GmbH

      Întrebările preliminare

               1)

               Schimbarea unei rezervări prin transferul pe un alt zbor decât cel prevăzut inițial reprezintă o situație care se încadrează în domeniul de aplicare al articolului 4 alineatul (3) din Regulamentul nr. 261/2004 (1)?
               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare:

               2)

               Această dispoziție este aplicabilă în cazul unei schimbări a rezervării care nu a fost decisă de operatorul de transport aerian, ci exclusiv de tour operator?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91(JO 2004, L 46, p. 1, Ediție specială, 07/vol. 12, p. 218).


title: Cauza C-654/11 P: Ordonanța Curții din 13 decembrie 2012 — Transcatab SpA, în lichidare/Comisia Europeană (Recurs — Concurență — Înțelegeri — Piața italiană a achiziției și a primei procesări a tutunului brut — Stabilirea prețurilor și împărțirea pieței — Imputabilitate în sarcina unei societăți-mamă a comportamentului ilicit al filialei sale — Prezumția de nevinovăție — Dreptul la apărare — Obligația de motivare — Principiul egalității de tratament)

text:
               23.2.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 55/2

         Ordonanța Curții din 13 decembrie 2012 — Transcatab SpA, în lichidare/Comisia Europeană
   (Cauza C-654/11 P) (1)

   (Recurs - Concurență - Înțelegeri - Piața italiană a achiziției și a primei procesări a tutunului brut - Stabilirea prețurilor și împărțirea pieței - Imputabilitate în sarcina unei societăți-mamă a comportamentului ilicit al filialei sale - Prezumția de nevinovăție - Dreptul la apărare - Obligația de motivare - Principiul egalității de tratament)
   2013/C 55/03
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurentă: Transcatab SpA, în lichidare (reprezentant: G. Mastrantonio, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentant: L Malferrari, agent)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 5 octombrie 2011, Transcatab/Comisia (T-39/06), prin care Tribunalul a respins cererea de anulare în parte a Deciziei C(2005) 4012 final a Comisiei din 20 octombrie 2005 privind o procedură de aplicare a articolului 81 alineatul (1) [CE] (cazul COMP/C.38.281/B.2 — Tutun brut — Italia) și cererea de reducere a cuantumului amenzii aplicate Transcatab prin această decizie, precum și cererea reconvențională a Comisiei prin care se solicită majorarea acestui cuantum — Piața italiană a achiziției și a primei procesări a tutunului brut — Imputabilitate în sarcina unei societăți-mamă a încălcărilor normelor de concurență săvârșite de filialele sale — Prezumție relativă în cazul deținerii unei participații de 100 % — Principii fundamentale care guvernează administrarea probei — Obligația de motivare — Dreptul la apărare — Principiul egalității de tratament

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Obligă Transcatab SpA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 49, 18.2.2012


title: Cauza T-145/12: Acțiune introdusă la 29 martie 2012 — Bayerische Motoren Werke/OAPI (ECO PRO)

text:
               9.6.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 165/29

         Acțiune introdusă la 29 martie 2012 — Bayerische Motoren Werke/OAPI (ECO PRO)
   (Cauza T-145/12)
   2012/C 165/49
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Bayerische Motoren Werke AG (München, Germania) (reprezentant: C. Onken, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 18 ianuarie 2012 în cauza R 1418/2011-4;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca verbală „ECO PRO” pentru bunuri din clasele 9 și 12 — înregistrarea internațională (IR) nr. W 1059979

      Decizia examinatorului: refuză protecția înregistrării internaționale care desemnează Uniunea Europeană

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului, întrucât camera de recurs a reținut în mod greșit că înregistrarea internațională a mărcii reclamantei era lipsită de caracter distinctiv în sensul acestui articol.


title: Cauza C-252/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Regatul Unit) la 16 mai 2012 — Specsavers International Healthcare Ltd, Specsavers BV, Specsavers Optical Group Ltd, Specsavers Optical Superstores Ltd/Asda Stores Ltd

text:
               28.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 227/13

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Regatul Unit) la 16 mai 2012 — Specsavers International Healthcare Ltd, Specsavers BV, Specsavers Optical Group Ltd, Specsavers Optical Superstores Ltd/Asda Stores Ltd
   (Cauza C-252/12)
   2012/C 227/18
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamante: Specsavers International Healthcare Ltd, Specsavers BV, Specsavers Optical Group Ltd, Specsavers Optical Superstores Ltd

      Pârâtă: Asda Stores Ltd

      Întrebările preliminare

               1.

               În cazul în care un operator este titularul unor înregistrări distincte ale unor mărci comunitare pentru

                           (i)

                           o marcă figurativă;

                           (ii)

                           o marcă verbală

                     și le utilizează împreună, o astfel de utilizare poate reprezenta utilizarea mărcii ce conține o reprezentare grafică în sensul articolelor 15 și 51 din Regulamentul [OR 19] nr. 207/2009? În cazul unui răspuns afirmativ, cum trebuie apreciată problema utilizării mărcii figurative?

               2.

               Situația este diferită dacă:

                           (i)

                           marca verbală este suprapusă peste elementul grafic?

                           (ii)

                           operatorul a înregistrat ca marcă comunitară și marca combinată care conține atât elementul grafic, cât și marca verbală?

               3.

               Răspunsul la întrebarea 1) sau 2) depinde de aspectul dacă elementul grafic și cuvintele sunt percepute de consumatorul mediu (i) ca fiind semne distincte sau (ii) ca având fiecare un rol distinct și independent? Iar în cazul unui răspuns afirmativ, în ce mod?

               4.

               În cazul în care o marcă comunitară nu este înregistrată într-o anumită culoare, însă titularul său a utilizat-o în mod extensiv într-o anumită culoare sau într-o anumită combinație de culori astfel încât aceasta a început să fie asociată în percepția unei părți importante a publicului (de pe o parte a teritoriului Comunității, însă nu de pe întreg teritoriul Comunității) cu această culoare sau combinație de culori, prezintă relevanță culoarea sau culorile în care pârâta utilizează semnul contestat la aprecierea globală (i) a riscului de confuzie, în temeiul articolului 9 alineatul (1) litera (b) sau (ii) a profitului necuvenit, în temeiul articolului 9 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 207/2009? În cazul unui răspuns afirmativ, în ce mod?

               5.

               În cazul unui răspuns afirmativ, prezintă relevanță în cadrul aprecierii globale faptul că pârâta însăși este asociată, în percepția unei părți importante a publicului, cu culoarea sau cu combinația specială de culori pe care aceasta o utilizează pentru semnul contestat?


title: Cauza T-523/13: Ordonanța Tribunalului din 25 noiembrie 2013 — Euromed/OAPI — DC Druck Chemie (EUROSIL)

text:
               15.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 45/45

         Ordonanța Tribunalului din 25 noiembrie 2013 — Euromed/OAPI — DC Druck Chemie (EUROSIL)
   (Cauza T-523/13) (1)

   2014/C 45/83
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei a cincea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 352, 30.11.2013.


title: Cauza C-181/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 14 aprilie 2014 – procedură penală împotriva lui G

text:
               7.7.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 212/16

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 14 aprilie 2014 – procedură penală împotriva lui G
   (Cauza C-181/14)
   2014/C 212/17
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesgerichtshof

      Partea din procedura principală

   G

      Întrebarea preliminară

   Articolul 1 punctul 2 litera (b) din Directiva 2001/83/CE din 6 noiembrie 2001 (1), astfel cum a fost modificată prin Directiva 2004/27/CE din 31 martie 2004 (2), trebuie interpretat în sensul că substanţele sau combinaţiile de substanţe în sensul acestei dispoziţii, care doar modifică funcţiile fiziologice umane – aşadar nici nu le restabilesc, nici nu le corectează –, trebuie considerate medicamente numai în cazul în care aduc un beneficiu terapeutic sau în orice caz au ca efect ameliorarea funcţiilor corpului? Astfel, noţiunea „medicament” în conformitate cu directiva nu cuprinde substanţele sau combinaţiile de substanţe care sunt consumate numai pentru efectele lor psihoactive – provocând o stare de intoxicaţie cu efect stupefiant – şi astfel reprezintă în orice caz un pericol pentru sănătate?

      (1)  Directiva 2001/83/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 noiembrie 2011 de instituire a unui cod comunitar cu privire la medicamentele de uz uman (JO L 311, p. 67, Ediție specială, 13/vol. 33, p. 3).

      (2)  Directiva 2004/27/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 de modificare a Directivei 2001/83/CE (JO L 136, p. 34, Ediție specială, 13/vol. 44, p. 116).


title: Cauza C-509/13 P: Recurs introdus la 24 septembrie 2013 de Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones, SL împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 11 iulie 2013 în cauza T-197/12, Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones, SL/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

text:
               16.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 336/11

         Recurs introdus la 24 septembrie 2013 de Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones, SL împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 11 iulie 2013 în cauza T-197/12, Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones, SL/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   (Cauza C-509/13 P)
   2013/C 336/23
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones, SL (reprezentant: J. Carbonell Callicó, avocat)

      Celelalte părți din procedură: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curții:

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 11 iulie 2013 pronunțată în cauza T-197/12 și, prin urmare, respingerea cererii de înregistrare a mărcii comunitare figurative nr. 7585045 METRO pentru servicii din clasa 36;

               —

               obligarea celorlalte părți din procedură la suportarea cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Recursul împotriva hotărârii menționate a Tribunalului se întemeiază, în esență, pe trei motive.
   În primul rând, recurenta reproșează Tribunalului o încălcare a articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 (1) privind marca comunitară. În opinia acesteia, Tribunalul a interpretat în mod eronat serviciile acoperite de mărcile în conflict și nu a efectuat o examinare de ansamblu a mărcilor în litigiu.
   În al doilea rând, recurenta susține că hotărârea atacată contrazice o altă hotărâre pronunțată de Tribunal într-o cauză între aceleași părți și care privea aspecte identice referitoare mărci similare. Hotărârea în cauza T-284/11, legată în mod iremediabil de prezenta cauză, nu a fost luată în considerare de către Tribunal, deși aceasta l-a informat cu privire la ea în termen și în mod corespunzător.
   În al treilea rând, recurenta susține că procedura în fața Tribunalului este afectată de neregularități care au adus atingere intereselor sale și care au privat-o în mai multe rânduri de protecție juridică. În special, recurenta susține că ședința s-a desfășurat fără participarea sa, deși solicitase o amânare a ședinței pentru motiv grav și dovedise în mod corespunzător existența acestui motiv.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, p. 1).


title: Cauzele conexate T-425/15, T-426/15 și T-428/15: Hotărârea Tribunalului din 4 mai 2017 – Schräder/OCSP – Hansson (SEIMORA) („Soiuri de plante — Cerere de decădere din dreptul la protecția comunitară a soiurilor de plante acordată soiului SEIMORA — Cerere de anulare a protecției comunitare a soiurilor de plante acordate soiului SEIMORA — Cerere de protecție comunitară a soiurilor de plante pentru soiul SUMOST 02 — Compunerea camerei de recurs a OCSP — Principiul imparțialității”)

text:
               26.6.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 202/16

         Hotărârea Tribunalului din 4 mai 2017 – Schräder/OCSP – Hansson (SEIMORA)
   (Cauzele conexate T-425/15, T-426/15 și T-428/15) (1)

   ((„Soiuri de plante - Cerere de decădere din dreptul la protecția comunitară a soiurilor de plante acordată soiului SEIMORA - Cerere de anulare a protecției comunitare a soiurilor de plante acordate soiului SEIMORA - Cerere de protecție comunitară a soiurilor de plante pentru soiul SUMOST 02 - Compunerea camerei de recurs a OCSP - Principiul imparțialității”))
   (2017/C 202/28)
   Limba de procedură: germana

      Părţile

      Reclamant: Ralf Schräder (Lüdinghausen, Germania) (reprezentant: T. Leidereiter, avocat)

      Pârât: Oficiul Comunitar pentru Soiuri de Plante (OCSP) (reprezentanţi: M. Ekvad și F. Mattina, agenți, asistați de A. von Mühlendahl și de H. Hartwig, avocați)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OCSP, intervenientă la Tribunal: Jørn Hansson (Søndersø, Danemarca) (reprezentanţi: G. Würtenberger și R. Kunze, avocați)

      Obiectul

   În cauza T-425/15, acțiune introdusă împotriva Deciziei camerei de recurs a OCSP din 24 februarie 2015 (cauza A 003/2010) privind o cerere de decădere din dreptul la protecția comunitară a soiurilor de plante acordată soiului SEIMORA; în cauza T-426/15, acțiune introdusă împotriva Deciziei camerei de recurs a OCSP din 24 februarie 2015 (cauza A 002/2014) privind o cerere de anulare a protecției comunitare a soiurilor de plante acordate soiului SEIMORA și, în cauza T-428/15, acțiune introdusă împotriva deciziei camerei de recurs a OCSP din 24 februarie 2015 (cauza A 007/2009) privind o cerere de protecție comunitară a soiurilor de plante pentru soiul SUMOST 02

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunile.

               2)

               Îl obligă pe domnul Ralf Schräder la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 328, 5.10.2015


title: Cauza T-497/17: Acțiune introdusă la 4 august 2017 – Sánchez del Valle și Calatrava Real State 2015/Comisia și SRB

text:
               2.10.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 330/15

         Acțiune introdusă la 4 august 2017 – Sánchez del Valle și Calatrava Real State 2015/Comisia și SRB
   (Cauza T-497/17)
   (2017/C 330/20)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamanți: Manuel Alfonso Sánchez del Valle (Madrid, Spania) și Calatrava Real State 2015, SL (Madrid) (reprezentanți: B. Gutiérrez de la Roza Pérez, P. Rubio Escobar, R. Ruiz de la Torre Esporrín și B. Fernández García, avocați)

      Pârâte: Comisia Europeană și Comitetul unic de rezoluție

      Concluziile

   Reclamanții solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei (SRB/EES/2017/08) Comitetului unic de rezoluție din cadrul sesiunii sale executive din 7 iunie 2017, prin care s-a adoptat o schemă de rezoluție cu privire la entitatea Banco Popular Español, S.A.;

               —

               anularea Deciziei (UE) 2017/1246 a Comisiei din 7 iunie 2017 de aprobare a schemei de rezoluție pentru Banco Popular Español S.A.;

               —

               obligarea pârâtei, precum și a intervenienților care susțin în tot sau în parte concluziile acesteia, la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanții invocă unsprezece motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe lipsa sau pe insuficiența motivării deciziei atacate, cu încălcarea articolului 41 alineatul (2) și a articolului 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 20 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 806/2014 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 iulie 2014, întrucât nu a avut loc o evaluare corectă, prudentă și realistă a activului și a pasivului Banco Popular efectuată de o persoană independentă anterior deciziei de rezoluție.

               3.

               Încălcarea articolului 18 alineatul (1) litera (a) coroborat cu articolul 18 alineatul (4) litera (c) din Regulamentul (UE) 806/2014 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 iulie 2014, în măsura în care deciziile atacate acordă rezoluția Banco Popular în timp ce, la 6 iunie 2017, această instituție bancară nu avea probleme de solvabilitate, iar problemele sale de lichiditate erau temporare.

               4.

               Încălcarea articolului 18 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 806/2014, în măsura în care deciziile atacate acordă rezoluția Banco Popular, în timp ce existau perspective rezonabile ca alte măsuri alternative ale sectorului privat să împiedice incapacitatea sa într-un termen rezonabil.

               5.

               Încălcarea articolului 14 alineatul (2) din Regulamentul (UE) 806/2014, dat fiind că nu s-a încercat să se limiteze la minimum costul rezoluției și să se evite pierderea de valoare, care nu era necesară pentru atingerea obiectivelor rezoluției.

               6.

               Încălcarea articolului 22 din Regulamentul (UE) 806/2014, prin lipsa de ponderație a deciziilor atacate și prin neadoptarea instrumentelor de rezoluție alternative la vânzarea activității, prevăzute la alineatul (2) al acestui articol, având în vedere elementele prevăzute la alineatul (3) al acestuia.

               7.

               Încălcarea articolului 15 alineatul (1) litera (g) din Regulamentul (UE) 806/2014, în măsura în care acționarii ar trebui să primească mai mut decât ar primi în caz de faliment.

               8.

               Încălcarea articolului 29 din Regulamentul (UE) 806/2014.

               9.

               Încălcarea dreptului de proprietate și, în consecință, a articolului 17 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

               10.

               Încălcarea dreptului la o protecție jurisdicțională efectivă, dată fiind neprotejarea acționarilor.

               11.

               Încălcarea dreptului acționarilor și al celorlalți deținători de titluri vizați de acțiunea de reducere a valorii contabile și de conversie de a fi ascultați anterior luării măsurii individuale de reducere a valorii contabile a patrimoniului lor care îi afectează.


title: Cauza F-4/05: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 18 iunie 2008 — Huober/Consiliul Uniunii Europene

text:
               2.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 197/38

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 18 iunie 2008 — Huober/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza F-4/05)
   (2008/C 197/74)

      Limba de procedură: franceza

   Președintele Camerei întâi a dispus radierea cauzei ca urmare a soluționării amiabile.


title: Cauza C-490/07: Ordonanța președintelui Curții din 4 august 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Cipru

text:
               22.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/29

         Ordonanța președintelui Curții din 4 august 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Cipru
   (Cauza C-490/07) (1)

   (2008/C 301/44)

      Limba de procedură: greaca

   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 315, 22.12.2007.


title: Cauza C-454/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Hessisches Landesarbeitsgericht (Germania) la 24 august 2015 – Jürgen Webb-Sämann/Christopher Seagon (în calitate de administrator judiciar al patrimoniului Baumarkt Praktiker DIY GmbH)

text:
               23.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 389/16

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Hessisches Landesarbeitsgericht (Germania) la 24 august 2015 – Jürgen Webb-Sämann/Christopher Seagon (în calitate de administrator judiciar al patrimoniului Baumarkt Praktiker DIY GmbH)
   (Cauza C-454/15)
   (2015/C 389/17)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Hessisches Landesarbeitsgericht

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Jürgen Webb-Sämann

      Pârât: Christopher Seagon (în calitate de administrator judiciar al patrimoniului Baumarkt Praktiker DIY GmbH)

      Întrebarea preliminară

   Interpretarea la nivel național a unei reglementări potrivit căreia drepturile salariale scadente, lăsate în păstrarea angajatorului în scopul transferării acestora către o casă de pensii, la o dată limită, pe care acesta din urmă nu le-a plătit însă într-un cont separat și care astfel nu pot face obiectul dreptului la separarea activelor prevăzut la articolul 47 din Legea germană a insolvenței (Insolvenzordnung, InsO) încalcă dispozițiile articolului 8 din Directiva 2008/94/CE (1) sau alte dispoziții din dreptul Uniunii?

      (1)  Directiva 2008/94/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 octombrie 2008 privind protecția lucrătorilor salariați în cazul insolvenței angajatorului (JO L 283, p. 36).


title: Cauza T-753/14: Hotărârea Tribunalului din 25 mai 2016 – Ice Mountain Ibiza/EUIPO – Etyam (ocean beach club ibiza) („Marca Uniunii Europene — Procedură de opoziţie — Cerere de înregistrare a mărcii figurative a Uniunii Europene ocean beach club ibiza — Mărcile naţionale figurative şi verbale anterioare ocean drive Ibiza-hotel şi OCEAN THE GROUP — Anulare a mărcii anterioare care serveşte drept temei pentru decizia atacată — Nepronunțare asupra fondului”)

text:
               4.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 243/29

         Hotărârea Tribunalului din 25 mai 2016 – Ice Mountain Ibiza/EUIPO – Etyam (ocean beach club ibiza)
   (Cauza T-753/14) (1)

   ((„Marca Uniunii Europene - Procedură de opoziţie - Cerere de înregistrare a mărcii figurative a Uniunii Europene ocean beach club ibiza - Mărcile naţionale figurative şi verbale anterioare ocean drive Ibiza-hotel şi OCEAN THE GROUP - Anulare a mărcii anterioare care serveşte drept temei pentru decizia atacată - Nepronunțare asupra fondului”))
   (2016/C 243/30)
   Limba de procedură: spaniola

      Părţile

      Reclamantă: Ice Mountain Ibiza, SL (San Antonio, Spania) (reprezentanţi: J. L. Gracia Albero, F. Miazzetto și E. Cebollero González, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: S. Palmero Cabezas, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO: Etyam, SL (Ibiza, Spania)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 31 iulie 2014 (cauza R 2293/2013-1) privind o procedură de opoziție între Etyam şi Ice Mountain Ibiza

      Dispozitivul

               1)

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2)

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 26, 26.1.2015