title: Cauza T-29/10: Acțiune introdusă la 28 ianuarie 2010 — Țările de Jos/Comisia

text:
               27.3.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 80/38

         Acțiune introdusă la 28 ianuarie 2010 — Țările de Jos/Comisia
   (Cauza T-29/10)
   2010/C 80/63
   Limba de procedură: olandeza

      Părțile

      Reclamant: Regatul Țărilor de Jos (reprezentanți: C. Wissels și Y. de Vries, agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea în parte a Deciziei Comisiei din 18 noiembrie 2009 în cazul nr. C 10/2009 (ex N 138/2009) — Țările de Jos — ajutor pentru ING Groep N.V.;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În decizia atacată Comisia a constatat că anumite măsuri adoptate de Țările de Jos în privința ING Groep N.V. reprezintă ajutoare de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE și a declarat aceste ajutoare compatibile cu piața comună, cu anumite condiții. Potrivit deciziei, modificarea condițiilor de rambursare a sumei de 5 miliarde de euro aferentă infuziei de capital constituie un ajutor suplimentar.
   Acțiunea este îndreptată împotriva articolului 2 alineatul (1) din decizie, întemeiat în special pe constatarea că modificarea condițiilor de rambursare a sumei de 5 miliarde de euro aferentă infuziei de capital include un ajutor de stat.
   În primul rând, decizia încalcă articolul 107 TFUE, în măsura în care Comisia a decis că adaptarea condițiilor de rambursare a participării la capitalul de bază al ING include un ajutor de stat suplimentar în cuantum de 2 miliarde de euro în favoarea ING. Comisia a calificat în mod eronat adaptarea condițiilor de rambursare drept ajutor de stat, pentru următoarele motive:

               —

               în cazul în care această măsură ar fi calificată drept ajutor de stat, potrivit deciziei ajutorul ar consta în participarea integrală la capitalul de bază al ING; o modificare a condițiilor de rambursare a acestui ajutor nu poate include un ajutor care s-ar adăuga la această participare;

               —

               Comisia ar fi trebuit să ia în considerare adaptarea condițiilor de rambursare în cadrul aprecierii privind participarea la capitalul de bază, iar nu să o examineze în mod separat;

               —

               astfel, în temeiul dispozițiilor privind ajutoarele, Comisia analizat în mod separat adaptarea condițiilor de rambursare, săvârșind astfel în acest cadru o serie de erori;

               —

               în cadrul aprecierii, Comisia nu a luat în considerare, în mod eronat, faptul că adaptarea condițiilor de rambursare a avut ca obiectiv și armonizarea acestora cu condițiile de rambursare în vigoare pe piață.

         În al doilea rând, decizia încalcă obligația de diligență întrucât Comisia nu a stabilit situația de fapt relevantă.
   În al treilea rând, decizia încalcă obligația de motivare întrucât Comisia nu și-a motivat în mod suficient constatarea potrivit căreia adaptarea condițiilor de rambursare include un ajutor suplimentar.


title: Cauza T-251/08: Acțiune introdusă la 26 iunie 2008 — Vion NV/OAPI (PASSION FOR BETTER FOOD)

text:
               30.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/52

         Acțiune introdusă la 26 iunie 2008 — Vion NV/OAPI (PASSION FOR BETTER FOOD)
   (Cauza T-251/08)
   (2008/C 223/92)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: Vion NV (Best, Țările de Jos) (reprezentant: A. Klinger, Rechtsanwalt)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 25 aprilie 2008 (cauza R 562/2007-4);

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca verbală „PASSION FOR BETTER FOOD” pentru produse din clasele 5, 29 și 30 (cererea de înregistrare nr. 5 039 946).

      Decizia examinatorului: respinge cererea de înregistrare.

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 (1), întrucât marca solicitată are caracter suficient de distinctiv.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO 2004 L 11, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 146).


title: Cauza C-541/14 P: Recurs introdus la 26 noiembrie 2014 de Royal Scandinavian Casino Århus I/S împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 26 septembrie 2014 în cauza T-615/11, Royal Scandinavian Casino Århus/Comisia Europeană

text:
               2.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 34/16

         Recurs introdus la 26 noiembrie 2014 de Royal Scandinavian Casino Århus I/S împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 26 septembrie 2014 în cauza T-615/11, Royal Scandinavian Casino Århus/Comisia Europeană
   (Cauza C-541/14 P)
   (2015/C 034/18)
   Limba de procedură: daneza

      Părțile

      Recurentă: Royal Scandinavian Casino Århus I/S (reprezentanți: B. Jacobi și P. Vesterdorf, avocați)

      Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană, Regatul Danemarcei, Republica Malta, Betfair Group plc, Betfair International Ltd, European Gaming and Betting Association (EGBA)

      Concluziile recurentei

               —

               Anularea Hotărârii Tribunalului din 26 septembrie 2014, în cauza T-615/11, Royal Scandinavian Casino Århus/Comisia Europeană privind măsura C 35/10 (ex N 302/10) privind punerea în aplicare de către Danemarca a unor taxe pe jocurile de noroc online în Legea daneză privind taxele pe jocurile de noroc, prin care se constată lipsa calității procesuale a recurentei;

               —

               obligarea Comisiei să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de recurentă, intervenienții trebuind să suporte propriile cheltuieli de judecată de judecată aferente procedurii în primă instanță și celei din fața Curții.

      Motivele și principalele argumente

               1.

               Recurenta susține că este inexactă constatarea Tribunalului potrivit căreia aceasta nu are calitate procesuală activă, deoarece îndeplinește condițiile prevăzute la articolul 263 TFUE pentru a formula o acțiune împotriva Comisiei.

               2.

               Reclamanta susține de asemenea că Hotărârea Tribunalului din 26 septembrie 2014 pronunțată în cauza T-615/11, este afectată de erori de drept care prejudiciază interesele recurentei, și anume:

                           a)

                           la punctul 43, prin invocarea unei lipse de probe și prin constatarea faptului că recurenta nu a demonstrat importanța impactului pe care l-ar putea avea măsura de ajutor de stat în cauză asupra situației sale economice;

                           b)

                           la punctul 44, prin concluzia că recurenta nu a stabilit că măsura de ajutor în cauză era de natură să aducă o atingere substanțială poziției sale pe piața relevantă și că, prin urmare, nu o privește în mod individual;

                           c)

                           la punctul 42, prin constatarea faptului că recurenta nu este vizată în mod individual de decizia atacată, chiar dacă face parte dintr-un cerc restrâns de cazinouri având existență fizică;

                           d)

                           la punctul 52, prin constatarea faptului că cererea recurentei nu îndeplinește condițiile de admisibilitate prevăzute de teza finală a articolului 263 al patrulea paragraf TFUE;

                           e)

                           la punctul 53, prin constatarea faptului că este necesar să se respingă acțiunea în temeiul lipsei calității procesuale active a recurentei.

               3.

               Recurenta susține că respectivul cazino este vizat individual deoarece:

                           —

                           recurenta a prezentat Comisiei o plângere cu privire la măsura de ajutor constând într-o taxare semnificativ mai redusă a cazinourilor online, a participat activ atât înaintea procedurii oficiale de investigare, cât și în cursul acesteia și cazinoul a fost afectat semnificativ ca urmare a respectivei măsuri de ajutor;

                           —

                           unitatea economică a recurentei face parte dintr-un număr limitat de cazinouri având existență fizică afectate de măsura de ajutor care, atât în drept cât și în fapt, diferă de alte activități din Danemarca;

                           —

                           decizia atacată a Comisiei, care autorizează schema de ajutor danez sub forma unei taxări reduse pentru cazinourile online, nu constituie un act de reglementare care cuprinde măsuri de punere în aplicare, cel puțin în ceea ce o privește pe recurentă.


title: Cauza C-427/14: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 10 decembrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Augstākā tiesa – Letonia) – Valsts ieņēmumu dienests/„Veloserviss” SIA (Trimitere preliminară — Codul vamal comunitar — Control a posteriori al declarațiilor — Principiul protecției încrederii legitime — Limitare, în dreptul național, a reexaminării rezultatelor unui control a posteriori — Posibilitate — Decizie referitoare la controlul a posteriori inițial — Date inexacte sau incomplete necunoscute la data deciziei)

text:
               8.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 48/3

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 10 decembrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Augstākā tiesa – Letonia) – Valsts ieņēmumu dienests/„Veloserviss” SIA
   (Cauza C-427/14) (1)

   ((Trimitere preliminară - Codul vamal comunitar - Control a posteriori al declarațiilor - Principiul protecției încrederii legitime - Limitare, în dreptul național, a reexaminării rezultatelor unui control a posteriori - Posibilitate - Decizie referitoare la controlul a posteriori inițial - Date inexacte sau incomplete necunoscute la data deciziei))
   (2016/C 048/04)
   Limba de procedură: letona

      Instanța de trimitere

   Augstākā tiesa

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Valsts ieņēmumu dienests

      Pârâtă:„Veloserviss” SIA

      Dispozitivul

   Articolul 78 alineatul (3) din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului vamal comunitar, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 2700/2000 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 noiembrie 2000, trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale precum cea în discuție în litigiul principal, care restrânge posibilitatea autorităților vamale de a repeta o revizuire sau un control a posteriori și de a acționa în conformitate cu acestea prin stabilirea unei noi datorii vamale, în măsura în care această restricție se referă la o perioadă de trei ani de la data la care a luat naștere datoria vamală inițială, aspect a cărui verificare este de competența instanței naționale.

      (1)  JO C 421, 24.11.2014.


title: Cauza T-63/14: Hotărârea Tribunalului din 3 mai 2016 – Iran Insurance/Consiliul „Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive adoptate împotriva Iranului în scopul de a împiedica proliferarea nucleară — Înghețarea fondurilor — Excepție de nelegalitate — Articolul 46 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 267/2012 — Articolul 215 TFUE — Articolul 20 alineatul (1) litera (c) din Decizia 2010/413/PESC, astfel cum a fost modificat prin articolul 1 punctul 7 din Decizia 2012/35/PESC — Articolul 23 alineatul (2) litera (d) din Regulamentul nr. 267/2012 — Drepturi fundamentale — Articolele 2 TUE, 21 TUE și 23 TUE — Articolele 17 și 52 din Carta drepturilor fundamentale — Eroare de apreciere — Egalitate de tratament — Nediscriminare — Principiul bunei administrări — Obligația de motivare — Abuz de putere — Încredere legitimă — Proporționalitate”

text:
               20.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 222/13

         Hotărârea Tribunalului din 3 mai 2016 – Iran Insurance/Consiliul
   (Cauza T-63/14) (1)

   („Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive adoptate împotriva Iranului în scopul de a împiedica proliferarea nucleară - Înghețarea fondurilor - Excepție de nelegalitate - Articolul 46 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 267/2012 - Articolul 215 TFUE - Articolul 20 alineatul (1) litera (c) din Decizia 2010/413/PESC, astfel cum a fost modificat prin articolul 1 punctul 7 din Decizia 2012/35/PESC - Articolul 23 alineatul (2) litera (d) din Regulamentul nr. 267/2012 - Drepturi fundamentale - Articolele 2 TUE, 21 TUE și 23 TUE - Articolele 17 și 52 din Carta drepturilor fundamentale - Eroare de apreciere - Egalitate de tratament - Nediscriminare - Principiul bunei administrări - Obligația de motivare - Abuz de putere - Încredere legitimă - Proporționalitate”)
   (2016/C 222/14)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Iran Insurance Company (Teheran, Iran) (reprezentant: D. Luff, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: I. Rodios și M. Bishop, agenți)

      Intervenientă în susținerea pârâtului: Comisia Europeană (reprezentanţi: F. Castillo de la Torre și D. Gauci, agenți)

      Obiectul

   Pe de o parte, cerere de anulare, în temeiul articolelor 263 TFUE și 275 TFUE, a Deciziei 2013/661/PESC a Consiliului din 15 noiembrie 2013 de modificare a Deciziei 2010/413/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 306, p. 18), precum și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 1154/2013 al Consiliului din 15 noiembrie 2013 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 267/2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 306, p. 3), în măsura în care aceste acte o privesc pe reclamantă, și, pe de altă parte, cerere de declarare a inaplicabilității în privința reclamantei, în temeiul articolului 277 TFUE, a articolului 20 alineatul (1) litera (c) din Decizia 2010/413/PESC a Consiliului din 26 iulie 2010 privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Poziției comune 2007/140/PESC (JO L 195, p. 39), astfel cum a fost modificat prin articolul 1 punctul 7 din Decizia 2012/35/PESC a Consiliului din 23 ianuarie 2012 (JO L 19, p. 22), precum și a articolului 23 alineatul (2) litera (d) și a articolului 46 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 267/2012 a Consiliului din 23 martie 2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Regulamentului (UE) nr. 961/2010 (JO L 88, p. 1)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Iran Insurance Company la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 78, 15.3.2014.


title: Cauza T-173/08: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 19 noiembrie 2008 — Messe Düsseldorf/OAPI — Canon Communications (MEDTEC)

text:
               10.1.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 6/43

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 19 noiembrie 2008 — Messe Düsseldorf/OAPI — Canon Communications (MEDTEC)
   (Cauza T-173/08) (1)

   (2009/C 6/87)

      Limba de procedură: engleza

   Președintele Camerei a șaptea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 171, 5.7.2008.


title: Cauza C-561/11: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 21 februarie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado de lo Mercantil de Alicante — Spania) — Fédération Cynologique Internationale/Federación Canina Internacional de Perros de Pura Raza [Mărci comunitare — Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Articolul 9 alineatul (1) — Noțiunea de terț — Titularul unei mărci comunitare ulterioare]

text:
               20.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 114/15

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 21 februarie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado de lo Mercantil de Alicante — Spania) — Fédération Cynologique Internationale/Federación Canina Internacional de Perros de Pura Raza
   (Cauza C-561/11) (1)

   (Mărci comunitare - Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Articolul 9 alineatul (1) - Noțiunea de terț - Titularul unei mărci comunitare ulterioare)
   2013/C 114/21
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Juzgado de lo Mercantil de Alicante

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Fédération Cynologique Internationale

      Pârâtă: Federación Canina Internacional de Perros de Pura Raza

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Juzgado de lo Mercantil de Alicante — Interpretarea Regulamentului (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (versiune codificată) (JO L 78, p. 1) — Contrafacere sau risc de contrafacere a unei mărci comunitare — Drept exclusiv conferit de marca comunitară — Noțiunea de terț.

      Dispozitivul

   Articolul 9 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară trebuie interpretat în sensul că dreptul exclusiv al titularului unei mărci comunitare de a interzice oricărui terț utilizarea în comerț a semnelor identice sau similare cu marca sa îl include pe terțul titular al unei mărci comunitare ulterioare, fără a fi necesară declararea prealabilă a nulității acestei din urmă mărci.

      (1)  JO C 25, 28.1.2012.


title: Cauza C-486/09: Ordonanța președintelui Curții din 17 noiembrie 2010 — Comisia Europeană/Republica Italiană

text:
               19.3.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 89/12

         Ordonanța președintelui Curții din 17 noiembrie 2010 — Comisia Europeană/Republica Italiană
   (Cauza C-486/09) (1)

   2011/C 89/24
   Limba de procedură: italiana
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 24, 30.1.2010.


title: Cauza F-63/14: Acțiune introdusă la 11 iulie 2014 – ZZ/Comisia

text:
               24.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 421/61

         Acțiune introdusă la 11 iulie 2014 – ZZ/Comisia
   (Cauza F-63/14)
   2014/C 421/89
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamanți: ZZ și alții (reprezentant: S. Orlandi, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziilor referitoare la transferul drepturilor de pensie ale reclamantelor în sistemul de pensii al Uniunii care aplică noile DGA privind articolele 11 și 12 din anexa VIII la Statutul funcționarilor

      Concluziile reclamantelor

               —

               declararea ca ilegal și prin urmare ca inaplicabil a articolului 9 din dispozițiile generale de aplicare a articolului 11 alineatul (2) din anexa VIII la statut;

               —

               anularea deciziilor de a acorda sporul de drepturi de pensie dobândite de reclamante anterior intrării în funcție, în cadrul transferului acestora în sistemul de pensii al instituțiilor Uniunii Europene, în temeiul dispozițiilor generale de aplicare a articolul 11 alineatul (2) din anexa VIII la statut din 3 martie 2011

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-373/06: Acțiune introdusă la data de 13 Decembrie 2006 — Rath/OAPI/Grandel (Epican Forte)

text:
               24.2.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 42/25

         Acțiune introdusă la data de 13 Decembrie 2006 — Rath/OAPI/Grandel (Epican Forte)
   (Cauza T-373/06)
   (2007/C 42/45)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germană
   Părțile

      Reclamant: Matthias Rath (Cape Town, Africa de Sud) (reprezentanți: Rechtsanwälte S. Ziegler, C. Kleiner si F. Dehn)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în fața camerei de recurs: Dr. Grandel GmbH
   Concluziile reclamantului

               —

               anularea deciziei camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 5 octombrie 2006, în măsura în care aceasta respinge cererea de înregistrare a mărcii comunitare în ceea ce privește produsele din clasa 5 „suplimente alimentare de uz nemedical constituite în principal din vitamine, aminoacizi, minerale și oligoelemente; produse dietetice de uz nemedical, și anume aminoacizi și oligoelemente; toate produsele sus-menționate nedestinate unei utilizări ca antiepileptice“;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: Reclamantul

      Marca comunitară vizată: Marca verbală „Epican Forte“ pentru produse din clasele 5, 30 și 32 (cerere de înregistrare nr. 2 525 251)

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: Dr. Grandel GmbH

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: Marca verbală „EPIGRAN“ înregistrată inițial pentru produse din clasele 1, 3 și 5, în prezent numai pentru produse din clasa 3 (marcă comunitară nr. 560 292), în condițiile în care opoziția a fost îndreptată numai împotriva înregistrării în clasa 5.

      Decizia diviziei de opoziție: Admiterea opoziției, respingerea în parte a cererii de înregistrare.

      Decizia camerei de recurs: Anularea în parte a deciziei diviziei de opoziție.

      Motivele invocate: Decizia atacată încalcă articolul 8, alineatul 1, litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 (1), pentru că nu există risc de confuzie între mărcile în conflict.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO 1994 L 11, p. 1).


title: Cauza C-634/11: Ordonanța președintelui Camerei a treia din 1 martie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de la High Court of Ireland — Irlanda) — Irish Bank Resolution Corp. Ltd, fostă Anglo Irish Bank Corp. Ltd/Sean Quinn și alții

text:
               4.5.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/12

         Ordonanța președintelui Camerei a treia din 1 martie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de la High Court of Ireland — Irlanda) — Irish Bank Resolution Corp. Ltd, fostă Anglo Irish Bank Corp. Ltd/Sean Quinn și alții
   (Cauza C-634/11) (1)

   2013/C 129/21
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei a treia a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 73, 10.3.2012.


title: Cauza T-593/11: Acțiune introdusă la 28 noiembrie 2011 — Al-Chihabi/Consiliul

text:
               28.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 25/62

      Acțiune introdusă la 28 noiembrie 2011 — Al-Chihabi/Consiliul
      (Cauza T-593/11)
      (2012/C 25/119)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: Fares Al-Chihabi (Alep, Siria) (reprezentanți: L. Ruessmann și W. Berg, avocați)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Regulamentului (UE) nr. 878 al Consiliului din 2 septembrie 2011 (1) și a Regulamentului (UE) nr. 1011/2011 al Consiliului din 13 octombrie 2011 (2), precum și a Deciziei 2011/522/PESC a Consiliului din 2 septembrie 2011 (3) și a Deciziei 2011/684/PESC a Consiliului din 13 octombrie 2011 (4) și a oricărui act legislativ ulterior care vizează menținerea și/sau înlocuirea măsurilor restrictive, în măsura în care acestea îl privesc pe reclamant;

                  —

                  obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă patru motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe încălcarea dreptului la bună administrare, în special a obligației de motivare, prevăzut la articolul 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, la articolul 216 TFUE și la articolul 14 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 442/2011 al Consiliului (5).

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea dreptului la apărare al reclamantului, în special a dreptului de a fi ascultat, și a dreptului la un control jurisdicțional efectiv.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea în mod nejustificat și disproporționat a drepturilor fundamentale ale reclamantului, în special a dreptului de proprietate, a dreptului la respectarea onoarei și a reputației, a dreptului la muncă și a dreptului de a desfășura o activitate comercială, precum și a dreptului de a beneficia de prezumția de nevinovăție.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea dreptului reclamantului la viață privată, întrucât măsura de înghețare a fondurilor și de restrângere a libertății de mișcare constituie de asemenea o ingerință disproporționată în dreptul fundamental al reclamantului la viață privată, precum și o încălcare a principiului general al proporționalității.

         (1)  Regulamentul (UE) nr. 878 al Consiliului din 2 septembrie 2011 de modificare a Regulamentului (UE) nr. 442/2011 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria (JO L 228, p. 1, rectificare în JO L 245, p. 22).

         (2)  Regulamentul (UE) nr. 1011/2011 al Consiliului din 13 octombrie 2011 de modificare a Regulamentului (UE) nr. 442/2011 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria (JO L 269, p. 18).

         (3)  Decizia 2011/522/PESC a Consiliului din 2 septembrie 2011 de modificare a Deciziei 2011/273/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei (JO L 228, p. 16).

         (4)  Decizia 2011/684/PESC a Consiliului din 13 octombrie 2011 de modificare a Deciziei 2011/273/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei (JO L 269, p. 33).

         (5)  Regulamentul (UE) nr. 442/2011 al Consiliului din 9 mai 2011 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria (JO L 121, p. 1).


title: Cauza T-634/13: Acțiune introdusă la 29 noiembrie 2013 — Arctic Paper Mochenwangen/Comisia

text:
               1.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 31/17

         Acțiune introdusă la 29 noiembrie 2013 — Arctic Paper Mochenwangen/Comisia
   (Cauza T-634/13)
   2014/C 31/29
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Arctic Paper Mochenwangen GmbH (Wolpertswende, Germania) (reprezentant: S. Kobes, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea articolului 1 alineatul (1) din Decizia 2013/448/UE a pârâtei din 5 septembrie 2013 privind măsurile naționale de punere în aplicare pentru alocarea tranzitorie cu titlu gratuit a cotelor de emisii de gaze cu efect de seră în conformitate cu articolul 11 alineatul (3) din Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului [notificată cu numărul C(2013) 5666] (JO L 240, p. 27), în măsura în care prin aceasta au fost respinse atât includerea instalației menționate cu identificatorul de instalație DE000000000000563 în anexa I litera A la lista privind instalațiile care intră în domeniul de aplicare al Directivei 2003/87/CE (1), comunicată de Germania Comisiei în conformitate cu articolul 11 alineatul (1) din Directiva 2003/87/CE, cât și cantitățile anuale preliminare corespunzătoare ale cotelor de emisii care trebuie alocate cu titlu gratuit acestei instalații;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă, în esență, următoarele motive.

               —

               În măsura în care este contestată de reclamantă, decizia încalcă Directiva 2003/87/CE și Decizia 2011/278/UE (2). În plus, decizia este incompatibilă cu principiul proporționalității și cu Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

               —

               Decizia 2011/278/UE nu se opune unei alocări suplimentare preliminare, cu titlu gratuit, de cote de emisie pentru compensarea unui caz de dificultate. În orice caz, garanțiile prevăzute de Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, în special drepturile fundamentale la libertatea de a desfășura o activitate comercială și la proprietate, precum și principiul proporționalității impun o alocare specială în cazurile de dificultate pentru compensarea unor sarcini nejustificate ca urmare a comercializării cotelor de emisii.

               —

               În sfârșit, reclamanta invocă o încălcare a cerințelor unei bune practici administrative, potrivit articolului 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene. În etapa pregătitoare a emiterii deciziei, reclamantei nu i s-a acordat posibilitatea să își exprime poziția.

      (1)  Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 octombrie 2003 de stabilire a unui sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în cadrul Comunității și de modificare a Directivei 96/61/CE a Consiliului (JO L 275, p. 32, Ediție specială, 15/vol. 10, p. 78).

      (2)  Decizia 2011/278/UE a Comisiei din 27 aprilie 2011 de stabilire, pentru întreaga Uniune, a normelor tranzitorii privind alocarea armonizată și cu titlu gratuit a cotelor de emisii în temeiul articolului 10a din Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului [notificată cu numărul C(2011) 2772] (JO L 130, p. 1).


title: Cauza F-115/11: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 10 iulie 2014 – CG/BEI (Funcție publică — Personalul BEI — Numire — Post de șef de divizie — Numirea unui alt candidat decât reclamanta — Neregularități ale procedurii de selecție — Obligația de imparțialitate a membrilor comitetului de selecție — Comportamente condamnabile ale președintelui comitetului de selecție în privința reclamantei — Conflict de interese — Prezentare orală comună tuturor candidaților — Documente furnizate pentru prezentarea orală de natură să îl favorizeze pe unul dintre candidați — Candidat care a participat la redactarea documentelor furnizate — Încălcarea principiului egalității — Acțiune în anulare — Cerere de despăgubire)

text:
               24.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 421/47

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 10 iulie 2014 – CG/BEI
   (Cauza F-115/11) (1)

   ((Funcție publică - Personalul BEI - Numire - Post de șef de divizie - Numirea unui alt candidat decât reclamanta - Neregularități ale procedurii de selecție - Obligația de imparțialitate a membrilor comitetului de selecție - Comportamente condamnabile ale președintelui comitetului de selecție în privința reclamantei - Conflict de interese - Prezentare orală comună tuturor candidaților - Documente furnizate pentru prezentarea orală de natură să îl favorizeze pe unul dintre candidați - Candidat care a participat la redactarea documentelor furnizate - Încălcarea principiului egalității - Acțiune în anulare - Cerere de despăgubire))
   2014/C 421/65
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: CG (reprezentanți: inițial N. Thieltgen, avocat, ulterior J.-N. Louis și D. de Abreu Caldas, avocați)

      Pârâtă: Banca Europeană de Investiții (BEI) (reprezentanți: G. Nuvoli și T. Gilliams, agenți, A. Dal Ferro, avocat)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei președintelui BEI de a nu o numi pe reclamantă, ci pe un alt candidat în postul de șef al unei divizii din cadrul BEI și cerere de daune interese

      Dispozitivul

               1)

               Anulează decizia președintelui Băncii Europene de Investiții din 28 iulie 2011 privind numirea domnului A pe postul de șef al diviziei „Politica de risc și de tarifare”.

               2)

               Obligă Banca Europeană de Investiții la plata către CG a sumei de 25  000 de euro.

               3)

               Respinge în rest acțiunea.

               4)

               Banca Europeană de Investiții suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligată la suportarea cheltuielilor de judecată efectuate de CG.

      (1)  JO C 6, 7.1.2012, p. 28.


title: Cauza C-433/12 P: Recurs introdus la 26 septembrie 2012 de Luigi Marcuccio împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a doua) din 3 iulie 2012 în cauza T-27/12, Marcuccio/Curtea de Justiție

text:
               17.11.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 355/13

         Recurs introdus la 26 septembrie 2012 de Luigi Marcuccio împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a doua) din 3 iulie 2012 în cauza T-27/12, Marcuccio/Curtea de Justiție
   (Cauza C-433/12 P)
   2012/C 355/22
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurent: Luigi Marcuccio (reprezentant: G. Cipressa, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Curtea de Justiție a Uniunii Europene

      Concluziile recurentului

               —

               Anularea în întregime și fără nicio excepție a Ordonanței Tribunalului din 3 iulie 2012 în cauza T-27/12;

               —

               în principal: obligarea Curții de Justiție la rambursarea cheltuielilor de judecată efectuate de reclamant atât în primă instanță, cât și în prezentul recurs și admiterea în întregime și fără nicio excepție a solicitărilor recurentului din cuprinsul acțiunii introduse la prima instanță;

               —

               în subsidiar: trimiterea cauzei la Tribunal pentru a se pronunța din nou cu privire la fondul acesteia.

      Motivele și principalele argumente

   Ordonanța atacată ar fi vădit nemotivată, nerezonabilă și ilogică și ar fi denaturat faptele. Tribunalul ar fi săvârșit o eroare calificând unele scrisori trimise de către recurent primului avocat general al Curții de Justiție drept cereri de reexaminare în sensul art. 256 alineatul (2) TFUE.


title: Cauza T-460/08: Hotărârea Tribunalului din 17 decembrie 2010 — Comisia/Acentro Turismo ( „Clauză compromisorie — Contract de prestări de servicii privind organizarea călătoriilor funcționarilor pentru misiuni oficiale — Neexecutarea contractului — Admisibilitate — Plata sumelor reprezentând datoria principală — Dobânzi de întârziere” )

text:
               5.2.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/11

         Hotărârea Tribunalului din 17 decembrie 2010 — Comisia/Acentro Turismo
   (Cauza T-460/08) (1)

   (Clauză compromisorie - Contract de prestări de servicii privind organizarea călătoriilor funcționarilor pentru misiuni oficiale - Neexecutarea contractului - Admisibilitate - Plata sumelor reprezentând datoria principală - Dobânzi de întârziere)
   2011/C 38/17
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Aresu și A. Caeiros, agenți)

      Pârâtă: Acentro Turismo SpA (Milano, Italia) (reprezentanți: A. Carta și G. Murdolo, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată de Comisie în temeiul articolului 153 EA privind obligarea pârâtei la plata sumelor pretins datorate, precum și a dobânzilor de întârziere în cadrul executării contractului de prestări de servicii nr. 349-90-04 TL ISP I privind organizarea călătoriilor funcționarilor pentru misiunile oficiale la cererea Centrului Comun de Cercetare

      Dispozitivul

               1.

               Obligă Acentro Turismo SpA la plata către Comisia Europeană a sumei de 13 497,46 euro reprezentând datoria principală, a sumei de 2 278,55 euro reprezentând dobânzi de întârziere datorate de la data depunerii acțiunii, precum și la dobânzi de întârziere pentru aceste sume calculate în conformitate cu ratele în vigoare începând din 10 octombrie 2008 și până la data plății integrale a datoriei principale.

               2.

               Obligă Acentro Turismo la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 313, 6.12.2008.


title: Cauza T-308/13: Acțiune introdusă la 7 iunie 2013 — Repsol/OAPI — Argiles (ELECTROLINERA)

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 226/22

         Acțiune introdusă la 7 iunie 2013 — Repsol/OAPI — Argiles (ELECTROLINERA)
   (Cauza T-308/13)
   (2013/C 226/30)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Repsol, SA (Madrid, Spania) (reprezentanți: J. Devaureix și L. Montoya Terán, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Josep María Adell Argiles (Madrid, Spania)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 7 martie 2013 în cauza R 1565/2012-1 și, în consecință, admiterea înregistrării mărcii comunitare nr. 9 548 884„ELECTROLINERA” pentru produsele din clasele 4, 37 și 39 pentru care a fost refuzată înregistrarea prin decizia atacată;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta

      Marca comunitară vizată: marca verbală „ELECTROLINERA” pentru produse și servicii din clasele 4, 35, 37 și 39 — cerere de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 9 548 884

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: Josep María Adell Argiles

      Marca sau semnul invocat: marca națională verbală „ELECTROLINERA” pentru produse din clasele 6, 9 și 12

      Decizia diviziei de opoziție: respinge în parte opoziția

      Decizia camerei de recurs: admite în parte calea de atac, anulează în parte decizia diviziei de opoziție și, ca urmare, respinge în mai mare măsură cererea de înregistrare a unei mărci comunitare

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009


title: Cauza C-7/08: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 2 iulie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Hoge Raad der Nederlanden — Țările de Jos) — Har Vaessen Douane Service BV/Staatssecretaris van Financiën [Scutirea de taxe de import — Regulamentul (CEE) nr. 918/83 — Articolul 27 — Mărfuri cu o valoare individuală neglijabilă expediate sub forma unui transport unic — Transporturi care se expediază direct dintr-un stat terț unui destinatar care se află în Comunitate]

text:
               29.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 205/6

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 2 iulie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Hoge Raad der Nederlanden — Țările de Jos) — Har Vaessen Douane Service BV/Staatssecretaris van Financiën
   (Cauza C-7/08) (1)

   (Scutirea de taxe de import - Regulamentul (CEE) nr. 918/83 - Articolul 27 - Mărfuri cu o valoare individuală neglijabilă expediate sub forma unui transport unic - Transporturi care se expediază direct dintr-un stat terț unui destinatar care se află în Comunitate)
   2009/C 205/09
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Hoge Raad der Nederlanden

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Har Vaessen Douane Service BV

      Pârât: Staatssecretaris van Financiën

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Hoge Raad der Nederlanden Den Haag (Țările de Jos) — Interpretarea articolului 27 din Regulamentul (CEE) nr. 918/83 al Consiliului din 28 martie 1983 privind instituirea unui regim comunitar de scutiri de drepturi vamale (JO L 105, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 2, p. 126), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CEE) nr. 3357/91 — Transporturi care se expediază direct dintr-o țară terță unui destinatar care se află în Comunitate și care au fiecare o valoare neglijabilă, dar care sunt expediate împreună sub forma unui transport unic care are o valoare intrinsecă totală ce depășește valoarea maximă legală

      Dispozitivul

   Articolul 27 din Regulamentul (CEE) nr. 918/83 al Consiliului din 28 martie 1983 privind instituirea unui regim comunitar de scutiri de drepturi vamale, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CEE) nr. 3357/91 al Consiliului din 7 noiembrie 1991, nu interzice ca transporturile unice de mărfuri a căror valoare intrinsecă totală depășește valoarea limită prevăzută la menționatul articol 27, dar care, considerate în mod individual, au o valoare neglijabilă, să fie admise la scutirea de taxe de import, cu condiția ca fiecare colet care compune transportul unic să fie adresat individual unui destinatar care se află în Comunitatea Europeană. În această privință, împrejurarea că cocontractantul acestor destinatari este el însuși stabilit în Comunitatea Europeană este irelevantă din moment ce mărfurile sunt expediate direct dintr-un stat terț destinatarilor respectivi.

      (1)  JO C 92, 12.4.2008.


title: Cauza F-69/13: Acțiune introdusă la 9 iulie 2013 — ZZ/Comisia

text:
               21.9.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 274/31

         Acțiune introdusă la 9 iulie 2013 — ZZ/Comisia
   (Cauza F-69/13)
   2013/C 274/52
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentanți: S. Orlandi, J.-N. Louis, D. Abreu Caldas, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei de a proceda la calcularea sporului drepturilor de pensie dobândite anterior intrării în serviciu pe baza noilor DGA

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei de a calcula contribuțiile recunoscute în sistemul de pensii al instituțiilor Uniunii Europene (denumit în continuare „SPIUE”) în cazul transferului drepturilor sale de pensie în acest sistem, în temeiul dispozițiilor generale de aplicare (denumite în continuare „DGA”) a articolului 11 alineatul (2) din anexa VIII la statut din 3 martie 2011;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-403/12: Acțiune introdusă la 11 septembrie 2012 — Intrasoft International/Comisia

text:
               10.11.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 343/18

         Acțiune introdusă la 11 septembrie 2012 — Intrasoft International/Comisia
   (Cauza T-403/12)
   2012/C 343/31
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Intrasoft International SA (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentant: S. Pappas, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei Delegației Uniunii Europene în Republica Serbia din 10 august 2012 [ref.: RH(2012)3471), precum și a deciziei implicite de respingere a plângerii reclamantei din 10 august 2012, îndreptată împotriva acestei decizii, astfel încât aceasta să fie autorizată să participe la etapele ulterioare ale cererii de ofertă;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

               1.

               Prin intermediul primului motiv, reclamanta invocă o încălcare a caietului de sarcini și a principiului bunei administrări. Mai precis, aceasta susține că informațiile sau clarificările suplimentare furnizate de autoritatea contractantă tuturor ofertanților în urma procedurii de cerere de ofertă completează caietul de sarcini, fac parte din cadrul juridic care guvernează cererea de ofertă și sunt obligatorii pentru toate părțile, inclusiv autoritatea contractantă. Caietul de sarcini a fost în speță încălcat de către pârâtă.

               2.

               Prin intermediul celui de al doilea motiv, reclamanta invocă o încălcare a articolului 94 din Regulamentul financiar (1), în măsura în care:

                           —

                           reclamanta a fost exclusă din procedura de cerere de ofertă pentru motivul unui conflict de interese, fără a i se fi acordat posibilitatea de a dovedi că nu aceasta era situația și să prezinte elemente în acest sens;

                           —

                           administrația nu a analizat dacă participarea anterioară a reclamantei la o altă cerere de ofertă a putut să exercite o influență asupra cererii de ofertă în cauză și nici nu a adus dovezi în această privință.

      (1)  Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului din 25 iunie 2002 privind regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene (JO L 248, p. 1, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 198).


title: Cauza C-601/11: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 11 iulie 2013 — Republica Franceză/Comisia Europeană, Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord [Recurs — Acțiune în anulare — Protecția împotriva formelor transmisibile de encefalopatie spongiformă — Regulamentul (CE) nr. 746/2008 — Regulament care permite măsuri de monitorizare și de eradicare mai puțin constrângătoare decât cele prevăzute anterior — Principiul precauției — Nivelul de protecție a sănătății umane — Elemente noi de natură să modifice percepția asupra riscului — Nemotivare — Denaturarea faptelor — Eroare de drept]

text:
               31.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/11

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 11 iulie 2013 — Republica Franceză/Comisia Europeană, Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord
   (Cauza C-601/11) (1)

   (Recurs - Acțiune în anulare - Protecția împotriva formelor transmisibile de encefalopatie spongiformă - Regulamentul (CE) nr. 746/2008 - Regulament care permite măsuri de monitorizare și de eradicare mai puțin constrângătoare decât cele prevăzute anterior - Principiul precauției - Nivelul de protecție a sănătății umane - Elemente noi de natură să modifice percepția asupra riscului - Nemotivare - Denaturarea faptelor - Eroare de drept)
   2013/C 252/17
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: Republica Franceză (reprezentanți: E. Belliard, C. Candat, R. Loosli-Surrans, precum și G. de Bergues și S. Menez, agenți)

      Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Jimeno Fernández și D. Bianchi, agenți), Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia extinsă) din 9 septembrie 2011, Franța/Comisia (T-257/07), prin care Tribunalul a respins cererea de anulare a Regulamentului (CE) nr. 746/2008 al Comisiei din 17 iunie 2008 de modificare a anexei VII la Regulamentul (CE) nr. 999/2001 al Parlamentului European și al Consiliului de stabilire a unor reglementări pentru prevenirea, controlul și eradicarea anumitor forme transmisibile de encefalopatie spongiformă (JO L 202, p. 11), în măsura în care autorizează anumite măsuri de supraveghere și de eradicare mai puțin restrictive decât cele prevăzute anterior pentru turmele de ovine și de caprine — Nemotivare — Denaturarea faptelor — Calificare juridică eronată a faptelor — Încălcarea principiului precauției

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Obligă Republica Franceză la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 80, 17.3.2012.


title: Cauza T-63/11: Hotărârea Tribunalului din 16 decembrie 2015 – Air France/Comisia [„Concurență — Înțelegeri — Piața europeană a transportului aerian de mărfuri — Acorduri și practici concertate cu privire la mai multe elemente ale prețurilor serviciilor de transport aerian de mărfuri (impunerea unor suprataxe pentru combustibil și a unor suprataxe pentru siguranță, refuzul de plată a unui comision pe suprataxe) — Articolul 101 TFUE, articolul 53 din Acordul privind SEE și articolul 8 din Acordul între Comunitate și Elveția privind transportul aerian — Obligația de motivare”]

text:
               8.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 48/40

         Hotărârea Tribunalului din 16 decembrie 2015 – Air France/Comisia
   (Cauza T-63/11) (1)

   ([„Concurență - Înțelegeri - Piața europeană a transportului aerian de mărfuri - Acorduri și practici concertate cu privire la mai multe elemente ale prețurilor serviciilor de transport aerian de mărfuri (impunerea unor suprataxe pentru combustibil și a unor suprataxe pentru siguranță, refuzul de plată a unui comision pe suprataxe) - Articolul 101 TFUE, articolul 53 din Acordul privind SEE și articolul 8 din Acordul între Comunitate și Elveția privind transportul aerian - Obligația de motivare”])
   (2016/C 048/44)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Société Air France SA (Roissy-en-France, Franţa) (reprezentanţi: A. Wachsmann şi S. Thibault-Liger, avocaţi)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanţi: iniţial C. Giolito, S. Noë şi N. von Lingen, agenţi, asistaţi de B. Lebrun, avocat, ulterior C. Giolito şi A. Dawes, agenţi)

      Intervenient în susținerea pârâtei: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanţi: F. Florindo Gijón, M. Simm şi M. Balta, agenţi)

      Obiectul

   Cerere care vizează cu titlu principal anularea Deciziei C(2010) 7694 final a Comisiei din 9 noiembrie 2010 privind o procedură de aplicare a articolului 101 TFUE, a articolului 53 din Acordul privind SEE și a articolului 8 din Acordul între Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană privind transportul aerian (cazul COMP/39258 – Transport aerian de mărfuri), în ceea ce o privește pe reclamantă și cu titlu subsidiar anularea articolului 5 litera (b) din această decizie, întrucât îi aplică acesteia din urmă o amendă, sau reducerea amenzii

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia C(2010) 7694 final a Comisiei din 9 noiembrie 2010 privind o procedură de aplicare a articolului 101 TFUE, a articolului 53 din Acordul privind SEE și a articolului 8 din Acordul între Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană privind transportul aerian (cazul COMP/39258 – Transport aerian de mărfuri), în ceea ce privește Société Air France SA.

               2)

               Obligă Comisia Europeană la plata propriilor cheltuieli de judecată, precum și a cheltuielilor de judecată efectuate de Société Air France SA.

               3)

               Consiliul Uniunii Europene suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 95, 26.3.2011.


title: Cauza C-478/13: Hotărârea Curții (Camera a noua) din 2 octombrie 2014 – Comisia Europeană/Republica Polonă [Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 2001/18/CE — Diseminare deliberată în mediu a organismelor modificate genetic (OMG) — Introducere pe piață — Articolul 31alineatul (3) litera (b) — Localizarea OMG cultivate — Obligația de informare a autorităților competente — Obligația de stabilire a unui registru public — Cooperare loială]

text:
               24.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 421/15

         Hotărârea Curții (Camera a noua) din 2 octombrie 2014 – Comisia Europeană/Republica Polonă
   (Cauza C-478/13) (1)

   ([Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 2001/18/CE - Diseminare deliberată în mediu a organismelor modificate genetic (OMG) - Introducere pe piață - Articolul 31alineatul (3) litera (b) - Localizarea OMG cultivate - Obligația de informare a autorităților competente - Obligația de stabilire a unui registru public - Cooperare loială])
   2014/C 421/21
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: D. Bianchi și M. Owsiany-Hornung, agenți)

      Pârâtă: Republica Polonă (reprezentant: B. Majczyna, agent)

      Dispozitivul

               1)

               Prin faptul că nu a prevăzut o obligație de informare a autorităților poloneze competente în legătură cu localizarea organismelor modificate genetic cultivate în temeiul părții C din Directiva 2001/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 martie 2001 privind diseminarea deliberată în mediu a organismelor modificate genetic și de abrogare a Directivei 90/220/CEE a Consiliului, prin faptul că nu a stabilit un registru al acestei localizări și prin faptul că nu a făcut publice informațiile privitoare la aceasta, Republica Polonă și-a încălcat obligațiile care îi revin în temeiul articolului 31 alineatul (3) litera (b) din această directivă.

               2)

               Obligă Republica Polonă la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 336, 16.11.2013.


title: Cauza T-798/16: Acțiune introdusă la 14 noiembrie 2016 – Hanso Holding/EUIPO (REAL)

text:
               9.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 6/55

         Acțiune introdusă la 14 noiembrie 2016 – Hanso Holding/EUIPO (REAL)
   (Cauza T-798/16)
   (2017/C 006/69)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Hanso Holding AS (Tomasjord, Norvegia) (reprezentant: M. Wirtz, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Marca în litigiu: marca figurativă a Uniunii Europene care cuprinde elementul verbal „REAL” – cererea de înregistrare nr. 14 020 093

      Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 2 septembrie 2016 în cauza R 2405/2015-2

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) și articolul 7 alineatul (3) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-666/15: Acțiune introdusă la 13 noiembrie 2015 – Bačelić/Parlamentul

text:
               8.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 48/79

         Acțiune introdusă la 13 noiembrie 2015 – Bačelić/Parlamentul
   (Cauza T-666/15)
   (2016/C 048/87)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Matilda Bačelić (Zagreb, Croația) (reprezentant: N. Pirc Musar, avocat)

      Pârât: Parlamentul European

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei A(2015)8672 C a Parlamentului European din 16 septembrie 2015 prin care s-a respins cererea de confirmare formulată de reclamantă pentru accesul la anumite documente referitoare la informații cu privire la cheltuielile de deplasare ale unor membri ai Parlamentului European, la indemnizațiile de ședere, la cele pentru cheltuieli generale și la cheltuielile cu angajarea colaboratorilor;

               —

               obligarea Parlamentului European la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă, în temeiul articolelor 134 și 140 din Regulamentul de procedură al Tribunalului, inclusiv cele efectuate de eventualii intervenienți.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 4 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 1049/2001 (1) coroborat cu articolul 8 litera (b) din Regulamentul nr. 45/2001 (2), întrucât datele cu caracter personal solicitate nu sunt protejate potrivit legislației Uniunii.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 4 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 1049/2001 coroborat cu articolul 8 litera (b) din Regulamentul nr. 45/2001, întrucât accesul la informațiile solicitate a fost refuzat în pofida îndeplinirii condițiilor necesare pentru divulgare.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea obligației generale, potrivit articolelor 2 și 4 din Regulamentul nr. 1049/2001 coroborate cu articolul 6 alineatul (3) din Regulamentul nr. 1049/2001, de efectuare a unei examinări pentru fiecare document în parte.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 4 alineatul (6) din Regulamentul nr. 1049/2001, întrucât refuzul de acordare a unui acces parțial la documentele solicitate nu a fost justificat.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe încălcarea obligației de motivare, astfel cum impun articolul 7 alineatul (1) și articolul 8 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1049/2001, întrucât Parlamentul nu a analizat toate argumentele reclamantei.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 45/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2000 privind protecția persoanelor fizice cu privire la prelucrarea datelor cu caracter personal de către instituțiile și organele comunitare și privind libera circulație a acestor date (JO L 8, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 30, p. 142).


title: Cauza C-106/14: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 10 septembrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Conseil d'État – Franța) – Fédération des entreprises du commerce et de la distribution (FCD), Fédération des magasins de bricolage et de l’aménagement de la maison (FMB)/Ministre de l’écologie, du développement durable et de l'énergie [Trimitere preliminară — Mediu și protecția sănătății umane — Regulamentul (CE) nr. 1907/2006 (Regulamentul REACH) — Articolul 7 alineatul (2) și articolul 33 — Substanțe care prezintă motive de îngrijorare deosebită din compoziția articolelor — Obligații de notificare și de informare — Calculul pragului de 0,1 % din greutate]

text:
               3.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 363/12

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 10 septembrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Conseil d'État – Franța) – Fédération des entreprises du commerce et de la distribution (FCD), Fédération des magasins de bricolage et de l’aménagement de la maison (FMB)/Ministre de l’écologie, du développement durable et de l'énergie
   (Cauza C-106/14) (1)

   ([Trimitere preliminară - Mediu și protecția sănătății umane - Regulamentul (CE) nr. 1907/2006 (Regulamentul REACH) - Articolul 7 alineatul (2) și articolul 33 - Substanțe care prezintă motive de îngrijorare deosebită din compoziția articolelor - Obligații de notificare și de informare - Calculul pragului de 0,1 % din greutate])
   (2015/C 363/14)
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Conseil d'État

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: Fédération des entreprises du commerce et de la distribution (FCD), Fédération des magasins de bricolage et de l’aménagement de la maison (FMB)

      Pârât: Ministre de l’écologie, du développement durable et de l'énergie

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 7 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1907/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2006 privind înregistrarea, evaluarea, autorizarea și restricționarea substanțelor chimice (REACH), de înființare a Agenției Europene pentru Produse Chimice, de modificare a Directivei 1999/45/CE și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 793/93 al Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 1488/94 al Comisiei, precum și a Directivei 76/769/CEE a Consiliului și a Directivelor 91/155/CEE, 93/67/CEE, 93/105/CE și 2000/21/CE ale Comisiei, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (UE) nr. 366/2011 al Comisiei din 14 aprilie 2011, trebuie interpretat în sensul că, în scopul aplicării acestei dispoziții, fabricantului îi revine sarcina de a determina dacă o substanță care prezintă motive de îngrijorare deosebită identificată în conformitate cu articolul 59 alineatul (1) din acest regulament, cu modificările ulterioare, este prezentă într-o concentrație de peste 0,1 % din greutatea oricărui articol pe care îl produce, iar importatorului unui produs alcătuit din mai multe articole îi revine sarcina de a determina, pentru fiecare articol, dacă o astfel de substanță este prezentă într-o concentrație de peste 0,1 % din greutatea acestui articol.

               2)

               Articolul 33 din Regulamentul nr. 1907/2006, cu modificările ulterioare, trebuie interpretat în sensul că, în scopul aplicării acestei dispoziții, furnizorului unui produs, alcătuit din unul sau din mai multe articole care conțin o substanță care prezintă motive de îngrijorare deosebită identificată potrivit articolului 59 alineatul (1) din acest regulament într-o concentrație de peste 0,1 % din greutate pentru fiecare articol, îi revine obligația de a informa beneficiarul și, la cerere, consumatorul cu privire la prezența acestei substanțe, comunicându-le, cel puțin, denumirea substanței în cauză.

      (1)  JO C 142, 12.5.2014.


title: Cauza C-499/06: Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de către Sąd Okręgowy w Koszalinie (Republica Polonă) la data de 8 decembrie 2006 — Halina Nerkowska/Zakład Ubezpieczeń Społecznych

text:
               27.1.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 20/13

         Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de către Sąd Okręgowy w Koszalinie (Republica Polonă) la data de 8 decembrie 2006 — Halina Nerkowska/Zakład Ubezpieczeń Społecznych
   (Cauza C-499/06)
   (2007/C 20/20)
   Limba de procedură: poloneza
   Instanța de trimitere
   Sąd Okręgowy w Koszalinie [Tribunalul Regional Koszalin]
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Halina Nerkowska.

      Pârât: Zakład Ubezpieczeń Społecznych Oddział w Koszalinie [Oficiul de Asigurări Sociale, Agenția Koszalin]
   Întrebare preliminară
   Se opune oare art. 18 CE, care garantează cetățenilor Uniunii Europene dreptul la libera circulație și stabilire pe teritoriul național al statelor membre, reglementării legale naționale prevăzută în art. 5 al legii din 29 mai 1974 privind protecția invalizilor de război și militari, precum și a familiilor acestora (M. Of. din 2 septembrie 1987 cu modificările anterioare), având în vedere că prin această reglementare plata pensiei de incapacitate de muncă, în contextul șederii în locuri de izolare, este condiționată de situarea persoanei îndreptățite pe teritoriul național polonez?


title: Cauza C-253/07: Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de High Court of Justice (Chancery Division) (Regatul Unit) la 29 mai 2007 — Canterbury Hockey Club, Canterbury Ladies Hockey Club/Commissioners of HM Revenue and Customs

text:
               4.8.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 183/20

         Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de High Court of Justice (Chancery Division) (Regatul Unit) la 29 mai 2007 — Canterbury Hockey Club, Canterbury Ladies Hockey Club/Commissioners of HM Revenue and Customs
   (Cauza C-253/07)
   (2007/C 183/34)
   Limba de procedură: engleza
   Instanța de trimitere
   High Court of Justice (Chancery Division)
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Canterbury Hockey Club, Canterbury Ladies Hockey Club

      Pârâți: Commissioners of HM Revenue and Customs
   Întrebările preliminare

               1)

               În sensul scutirii prevăzute de articolul 13 secțiunea A alineatul (1) litera (m) din A șasea directivă (1), termenul de „persoane” în contextul „persoanelor care iau parte la activități sportive” cuprinde persoane juridice și asociații fără personalitate juridică, sau este limitat la indivizi, în sensul de persoane fizice ori ființe umane?

               2)

               Dacă termenul de „persoane” în contextul „persoanelor care iau parte la activități sportive” cuprinde persoane juridice și asociații fără personalitate juridică, precum și persoane fizice, atunci expresia „anumite servicii strâns legate de sport” permite unui stat membru să limiteze scutirea doar la persoanele fizice care iau parte la activități sportive?

      (1)  A șasea Directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun de taxă pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1).


title: Cauza C-534/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Judecătoria Satu Mare (România) la data de 12 octombrie 2015 – Pavel Dumitraș, Mioara Dumitraș/BRD Groupe Société Générale – sucursala Satu Mare

text:
               18.1.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/17

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Judecătoria Satu Mare (România) la data de 12 octombrie 2015 – Pavel Dumitraș, Mioara Dumitraș/BRD Groupe Société Générale – sucursala Satu Mare
   (Cauza C-534/15)
   (2016/C 016/21)
   Limba de procedură: română

      Instanţa de trimitere

   Judecătoria Satu Mare

      Părţile din acţiunea principală

      Reclamanți: Pavel Dumitraș, Mioara Dumitraș

      Pârâtă: BRD Groupe Société Générale – sucursala Satu Mare

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 2 litera (b) din Directiva 93/13/CEE (1), în privinţa definirii noţiunii de „consumator”, trebuie interpretat în sensul că include sau, dimpotrivă, în sensul că exclude din această definiţie persoanele fizice ce au semnat în calitate de garant-fideiusor acte adiţionale şi contracte accesorii (contracte de fideiusiune, de garanţie imobiliară) contractului de credit încheiat de o societate comercială în vederea desfăşurării activităţii sale, în condiţiile în care aceste persoane fizice nu au nicio legătură cu activitatea societăţii comerciale şi au acţionat în scopuri care se află în afara activităţii lor profesionale, cu menţiunea că reclamanţii în prealabil au fost persoane fizice garante ale unui contract de împrumut încheiat cu pârâta creditoare alături de principala debitoare persoană juridică, al cărei administrator era reclamantul, dar ulterior acel contract a suferit o modificare, iar vechea debitoare în care reclamantul era administrator a novat creanţa către o altă persoană juridică cu acordul pârâtei creditoare – în care nici reclamantul și nici reclamanta nu au calitate de administratori, dar au semnat pentru noua debitoare persoană juridică în calitatea de fideiusori obligaţia novată către această nouă debitoare[?]

               2)

               Articolul l alineatul (l) din Directiva 93/13/CEE trebuie interpretat în sensul că intră sub incidenţa acestei directive numai contractele încheiate între comercianţi și consumatori având ca obiect vânzarea de bunuri sau servicii sau intră sub incidenţa acesteia şi contractele accesorii (contract de garanţie, de fideiusiune) unui contract de credit al cărui beneficiar este o societate comercială, încheiate de persoane fizice ce nu au nicio legătură cu activitatea societăţii comerciale şi care au acţionat în scopuri care se află în afara activităţii lor profesionale, cu menţiunea că reclamanţii în prealabil au fost persoane fizice garante ale unui contract de împrumut încheiat cu pârâta creditoare alături de principala debitoare persoană juridică, al cărei administrator era reclamantul, dar ulterior acel contract a suferit o modificare, iar vechea debitoare în care reclamantul era administrator a novat creanţa către o altă persoană juridică cu acordul pârâtei creditoare – în care nici reclamantul și nici reclamanta nu au calitate de administratori, dar au semnat pentru noua debitoare persoană juridică în calitatea de fideiusori obligaţia novată către această nouă debitoare[?]

      (1)  Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993, privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii (JO L 95, p. 29, Ediţie specială, 15/vol. 2, p. 273).


title: Cauza T-238/13: Acțiune introdusă la 24 aprilie 2013 — Delipapier/Comisia

text:
               15.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/39

         Acțiune introdusă la 24 aprilie 2013 — Delipapier/Comisia
   (Cauza T-238/13)
   2013/C 171/78
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Delipapier (Frouard, Franța) (reprezentanți: J.-M. Leprêtre și N. Chahid-Nouraï, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea cu efect imediat, în temeiul articolului 263 TFUE, a Directivei 2013/2/UE a Comisiei din 7 februarie 2013 de modificare a anexei I la Directiva 94/62/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind ambalajele și deșeurile de ambalaje, în măsura în care aceasta adaugă rolele, tuburile și cilindrii, cu excepția celor de uz industrial, pe lista exemplelor de ambalaje;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă șase motive, care sunt în esență identice sau similare cu cele invocate în cauza T-202/13, Group’Hygiène/Comisia.


title: Cauza C-122/16 P: Recurs introdus la 26 februarie 2016 de British Airways plc împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) din 16 decembrie 2015 în cauza T-48/11, British Airways/Comisia Europeană

text:
               30.5.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 191/9

         Recurs introdus la 26 februarie 2016 de British Airways plc împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) din 16 decembrie 2015 în cauza T-48/11, British Airways/Comisia Europeană
   (Cauza C-122/16 P)
   (2016/C 191/11)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: British Airways plc (reprezentanți: J. Turner QC, R. O'Donoghue, barristers, A. Lyle-Smythe, solicitor)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curții:

               —

               anularea hotărârii Tribunalului în măsura în care limitează întinderea anulării deciziei atacate a Comisiei Europene la cererea formulată de British Airways în acțiunea sa în anulare inițială;

               —

               anularea primului paragraf din dispozitivul hotărârii Tribunalului;

               —

               anularea în întregime a deciziei atacate a Comisiei Europene;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin prezentul recurs, British Airways plc solicită Curții anularea în parte a Hotărârii Tribunalului din 16 decembrie 2015 în cauza T-48/11, British Airways/Comisia Europeană. Această hotărâre a anulat în parte Decizia C(2010) 7694 final a Comisiei din 9 noiembrie 2010 în cazul COMP/39258 – Airfreight în măsura în care privește British Airways.
   În susținerea recursului, recurenta invocă două motive.

               1.

               În cadrul primului motiv, recurenta susține că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept aplicând noțiunea de ultra petita pentru a reduce acțiunile sale, chiar atunci când Tribunalul însuși a apreciat că existau erori fundamentale de politică publică care viciau decizia Comisiei Europene în întregime. Invocând din proprie inițiativă o problemă de politică publică și pronunțându-se în acest temei asupra cauzei examinate, Tribunalul nu s-a pronunțat ultra petita, ci a săvârșit o eroare de drept apreciind că era restricționat de principiul ultra petita la pronunțarea asupra consecințelor deciziei sale în partea dispozitivă a hotărârii.

               2.

               În cadrul celui de al doilea motiv, invocat cu titlu subsidiar, recurenta susține că, chiar în ipoteza în care se aplică ultra petita, Tribunalul ar fi trebuit să considere că era totuși liber – și chiar obligat – să anuleze în întregime decizia atacată pentru a da un efect concluziilor sale potrivit cărora exista o eroare în decizia atacată care contravenea normelor superioare de drept, și anume principiilor legalității și protecției jurisdicționale efective care rezultă de la articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale.


title: Cauza T-400/09: Hotărârea Tribunalului din 12 decembrie 2012 — Ecka Granulate și non ferrum Metallpulver/Comisia ( „Concurență — Înțelegeri — Piața carburii de calciu și a magneziului pentru industriile oțelului și gazului din SEE, cu excepția Irlandei, a Spaniei, a Portugaliei și a Regatului Unit — Decizie a Comisiei de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE — Stabilirea prețurilor și repartizarea pieței — Amenzi — Principiul legalității incriminării și a pedepsei — Orientările din 2006 privind calcularea cuantumului amenzilor — Circumstanțe atenuante — Cooperare în cursul procedurii administrative — Proporționalitate — Capacitate de plată” )

text:
               2.2.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/16

         Hotărârea Tribunalului din 12 decembrie 2012 — Ecka Granulate și non ferrum Metallpulver/Comisia
   (Cauza T-400/09) (1)

   (Concurență - Înțelegeri - Piața carburii de calciu și a magneziului pentru industriile oțelului și gazului din SEE, cu excepția Irlandei, a Spaniei, a Portugaliei și a Regatului Unit - Decizie a Comisiei de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE - Stabilirea prețurilor și repartizarea pieței - Amenzi - Principiul legalității incriminării și a pedepsei - Orientările din 2006 privind calcularea cuantumului amenzilor - Circumstanțe atenuante - Cooperare în cursul procedurii administrative - Proporționalitate - Capacitate de plată)
   2013/C 32/24
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamante: Ecka Granulate GmbH & Co. KG (Fürth, Germania) și non ferrum Metallpulver GmbH & Co. KG (St. Georgen bei Salzburg, Austria) (reprezentanți: inițial H. Janssen și M. Franz, ulterior H. Janssen și P. Homann, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Antoniadis, K. Mojzesowicz și N. von Lingen, agenți)

      Intervenient în susținerea pârâtei: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Simm și G. Kimberley, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei C(2009) 5791 final a Comisiei din 22 iulie 2009 privind o procedură în temeiul articolului 81 [CE] și al articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/F/39.396 — Reactivi pe bază de carbură de calciu și de magneziu pentru industriile oțelului și gazului), în măsura în care aceasta le privește pe reclamante, precum și, cu titlu subsidiar, o cerere de reducere a cuantumului amenzii aplicate reclamantelor prin respectiva decizie

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Ecka Granulate GmbH & Co. KG și non ferrum Metallpulver GmbH & Co. KG să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, și pe cele efectuate de Comisia Europeană.

               3.

               Consiliul Uniunii Europene suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 297, 5.12.2009


title: Cauza F-35/14: Acțiune introdusă la 14 aprilie 2014 – ZZ/OAPI

text:
               16.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 184/46

         Acțiune introdusă la 14 aprilie 2014 – ZZ/OAPI
   (Cauza F-35/14)
   2014/C 184/78
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: ZZ (reprezentant: A. Pappas, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei OAPI, adoptată în temeiul deciziei din 29 martie 2012 a președintelui Oficiului cu privire la munca la distanță, de a nu-i permite reclamantei să muncească la distanță în Barcelona, obligând-o, astfel, să se întoarcă în Alicante

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza F-26/16: Acțiune introdusă la 22 mai 2016 – ZZ/eu-LISA și Comisia

text:
               16.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 296/44

         Acțiune introdusă la 22 mai 2016 – ZZ/eu-LISA și Comisia
   (Cauza F-26/16)
   (2016/C 296/55)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: M. Greinoman, avocat)

      Pârâte:

   Agenția europeană pentru gestionarea operațională a sistemelor informatice la scară largă, în spațiul de libertate, securitate și justiție (eu-LISA)
   și
   Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei prin care se refuză reclamantei autorizarea prealabilă pentru tratamentul medical al soțului ei în cadrul Sistemului comun de asigurări de sănătate al Uniunii Europene.

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei prin care se refuză autorizarea prealabilă pentru tratamentul medical al soțului reclamantei acoperit de Sistemul comun de asigurări de sănătate;

               —

               constatarea faptului că hepatita C de care suferă soțul reclamantei este o boală gravă în sensul articolului 72 alineatul (1) din Statutul funcționarilor;

               —

               obligarea pârâtelor la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-57/11: Acțiune introdusă la 27 ianuarie 2011 — Castelnou Energía/Comisia

text:
               12.3.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 80/33

         Acțiune introdusă la 27 ianuarie 2011 — Castelnou Energía/Comisia
   (Cauza T-57/11)
   2011/C 80/59
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Castelnou Energía, SL (Madrid, Spania) (reprezentant: E. Garayar, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantei

               —

               Declararea admisibilității acțiunii în anulare;

               —

               anularea deciziei atacate în temeiul articolului 263 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE);

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată efectuate de Castelnou Energía S.L. în cauza de față.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii formulate, reclamanta invocă opt motive:

               —

               primul motiv este întemeiat pe încălcarea articolului 108 alineatul (2) TFUE și a articolului 4 alineatul (4) din Regulamentul nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE (JO L 83, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 41), în măsura în care adoptarea deciziei nu a fost precedată de inițierea unei investigații oficiale, în pofida existenței unor dubii serioase privind compatibilitatea acesteia;

               —

               al doilea motiv este întemeiat pe încălcarea articolului 106 alineatul (2) TFUE, a articolului 107 TFUE coroborat cu articolul 108 alineatul (2) TFUE și a articolului 4 alineatul (4) din Regulamentul nr. 659/1999, în măsura în care Comisia a realizat o analiză incompletă a măsurii întrucât nu a analizat compatibilitatea măsurii în cauză în ansamblul ei, care cuprinde trei elemente distincte (respectiv compensația financiară plătită producătorilor de energie electrică, mecanismul de intrare preferențială și obligația de a achiziționa cărbune local);

               —

               al treilea motiv este întemeiat pe încălcarea obligației de motivare care apare la articolul 296 TFUE ca urmare a faptului că nu au fost explicate de Comisie motivele care au determinat-o să nu analizeze compatibilitatea tuturor elementelor măsurii;

               —

               al patrulea motiv este întemeiat pe atingerea adusă principiilor generale ale dreptului la apărare și principiului bunei administrări care trebuie să guverneze procedura administrativă, întrucât Castelnou nu a avut posibilitatea de a-și prezenta argumentele în cadrul procedurii de anchetă oficială pe care Comisia ar fi trebuit să o inițieze;

               —

               al cincilea motiv este întemeiat pe încălcarea articolului 106 alineatul (2) TFUE, pe Încadrarea comunitară a ajutoarelor de stat sub formă de compensație de serviciu public (JO 2005 C 297, p. 4), precum și pe încălcarea articolului 11 alineatul (4) din Directiva 2003/54/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 iunie 2003 privind normele comune pentru piața internă de energie electrică și de abrogare a Directivei 96/92/CE (JO L 176, p. 37, Ediție specială, 12/vol. 2, p. 61), ținând seama că i) măsura nu este justificată printr-un risc privind aprovizionarea cu energie electrică, care ar determina, astfel cum pretinde Comisia, necesitatea unui serviciu de interes economic general și ii), chiar dacă ar exista un risc privind aprovizionarea cu energie electrică (quod non), în orice situație, măsura este în orice caz disproporționată în raport cu obiectivul de garantare a aprovizionării cu energie electrică și, în consecință, este nelegală;

               —

               al șaselea motiv al acțiunii este întemeiat pe abuzul de putere al Comisiei întrucât, chiar în prezența unor indicii obiective, pertinente și concordante care stabilesc că măsura nu este destinată să garanteze aprovizionarea cu energie electrică, ci să susțină industria minieră, Comisia și-a întemeiat decizia de compatibilitate a măsurii pe un motiv despre care știa că nu este real, adoptând astfel decizia din motive diferite de cele care au fost formulate;

               —

               al șaptelea motiv este întemeiat pe nelegalitatea deciziei, dat fiind că adoptarea acesteia implică o încălcare de către Comisie a dispozițiilor TFUE care garantează libera circulație a mărfurilor (articolele 28 TFUE și 34 TFUE), precum și libertatea de stabilire (articolul 49 TFUE);

               —

               al optulea motiv este întemeiat pe o eroare de drept săvârșită de Comisie întrucât autorizarea măsurii încalcă anumite dispoziții de drept derivat al Uniunii, respectiv Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 octombrie 2003 de stabilire a unui sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în cadrul Comunității și de modificare a Directivei 96/61/CE a Consiliului (JO L 275, p. 32, Ediție specială, 15/vol. 10, p. 78), modificată prin Directiva 2009/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2009 (JO L 140, p. 63); Directiva 2005/89/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 18 ianuarie 2006 privind măsurile menite să garanteze siguranța aprovizionării cu energie electrică și investițiile în infrastructuri (JO L 33, p. 22, Ediție specială, 13/vol. 51, p. 309) și Regulamentul (CE) nr. 1407/2002 din 23 iulie 2002 al Consiliului din 23 iulie 2002 privind ajutorul de stat pentru industria cărbunelui (JO L 205, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 124).


title: Cauza C-588/15 P: Recurs introdus la 12 noiembrie 2015 de LG Electronics, Inc. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 9 septembrie 2015 în cauza T-91/13, LG Electronics, Inc./Comisia Europeană

text:
               18.1.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/23

         Recurs introdus la 12 noiembrie 2015 de LG Electronics, Inc. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 9 septembrie 2015 în cauza T-91/13, LG Electronics, Inc./Comisia Europeană
   (Cauza C-588/15 P)
   (2016/C 016/29)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: LG Electronics, Inc. (reprezentanți: G. van Gerven și T. Franchoo, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curții:

               —

               anularea hotărârii atacate;

               —

               anularea, în tot sau în parte, a articolului 1 alineatul 1 litera (d), a articolului 1 alineatul 2 litera (g), a articolului 2 alineatul 1 literele (d) și (e) și a articolului 2 alineatul 2 literele (d) și (e) din Decizia C(2012) 8839 final a Comisiei, în măsura în care se referă la reclamantă și/sau

               —

               reducerea amenzilor aplicate reclamantei la articolul 2 alineatul 1 literele (d) și (e) și la articolul 2 alineatul 2 literele (d) și (e) din decizia atacată;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate în primă instanță și în recurs.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamanta invocă patru motive de recurs.

      Primul motiv: Tribunalul a încălcat dreptul la apărare al recurentei prin faptul că a confirmat decizia Comisiei de a nu include LPD în procedura administrativă ca pârât și, în special, de a nu îi comunica LPD obiecțiunile. Prin respingerea concluziilor formulate de LGE, Tribunalul a încălcat de asemenea principiul proporționalității în definirea obligației de diligență ce revine LGE.

      Al doilea motiv: Tribunalul a încălcat articolul 101 TFUE și articolul 23 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 (1), întrucât a considerat că Comisia putea să fundamenteze amenda pe care a aplicat-o LGE pe baza vânzărilor directe în SEE prin produse prelucrate realizate de LGE și Philips, care sunt întreprinderi diferite de LPD.

      Al treilea motiv: în subsidiar, Tribunalul a încălcat articolul 101 TFUE, articolul 23 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 și principiul răspunderii personale, în măsura în care a considerat că Comisia putea să fundamenteze amenda pe care a aplicat-o LGE pe baza vânzărilor directe în SEE prin produse prelucrate realizate de Philips.

      Al patrulea motiv: Tribunalul a încălcat principiul egalității de tratament, întrucât a decis că Comisia putea să aplice metodologia vânzărilor directe în SEE prin produse transformate în cazul LGE, nu însă și în cazul Samsung SDI.

      (1)  Regulamentul (CE) nr 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (JO 2003, L 1, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 167).


title: Cauza C-463/12: Cerere de decizie preliminară introdusă de Østre Landsret (Danemarca) la 16 octombrie 2012 — Copydan Båndkopi/Nokia Danmark A/S

text:
               22.12.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/13

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Østre Landsret (Danemarca) la 16 octombrie 2012 — Copydan Båndkopi/Nokia Danmark A/S
   (Cauza C-463/12)
   2012/C 399/23
   Limba de procedură: daneza

      Instanța de trimitere

   Østre Landsret

      Părțile din procedura principală

      Recurentă: Copydan Båndkopi

      Intimată: Nokia Danmark A/S

      Întrebările preliminare

               1.

               Este compatibilă cu Directiva 2001/29/CE (1) legislația unui stat membru care garantează titularilor de drepturi plata unei compensații pentru reproducerea efectuată utilizând următoarele surse:

                           —

                           fișiere pentru a căror utilizare titularul de drepturi și-a dat acordul, iar clientul a plătit o redevență (conținut sub licență, de exemplu, de la magazinele online);

                           —

                           fișiere pentru a căror utilizare titularul de drepturi și-a dat acordul, dar clientul nu a plătit o redevență (conținut sub licență, de exemplu, în legătură cu o operațiune de marketing);

                           —

                           propriul DVD, CD, MP3 player, calculator, etc., al utilizatorului, pentru care nu sunt aplicabile măsuri tehnice eficiente;

                           —

                           propriul DVD, CD, MP3 player, calculator, etc., al utilizatorului, pentru care sunt aplicabile măsuri tehnice eficiente;

                           —

                           un DVD, un CD, un MP3 player, un calculator, etc., aparținând unei terțe persoane;

                           —

                           opere copiate nelegal de pe internet sau din alte surse;

                           —

                           fișiere copiate legal în alt mod, de exemplu, de pe internet (din surse legale atunci când nu s-a acordat nicio licență)?

               2.

               Cum trebuie luate în considerare măsurile tehnice eficiente (a se vedea articolul 6 din Directiva infosoc) de o legislație a unui stat membru privind compensația pentru titularii de drepturi [prevăzută la articolul 5 alineatul (2) litera (b) din Directiva infosoc]?

               3.

               La stabilirea compensației pentru reproduceri pentru uz personal [prevăzută la articolul 5 alineatul (2) litera (b) din Directiva infosoc], ce constituie „situații în care prejudiciul cauzat titularului de drept este minim”, astfel cum se prevede la considerentul (35) al Directivei infosoc, care determină incompatibilitatea cu directiva a legislației unui stat membru care prevede o compensație pentru titularii de drepturi pentru o astfel de reproducere pentru uz personal (a se vedea în acest sens sondajul reprodus în partea a 2-a de mai sus)?

               4.

                           (a)

                           Presupunând că cardurile de memorie pentru telefoane mobile nu au drept funcție principală sau esențială reproducerea pentru uz personal, legislația statelor membre care garantează o compensație pentru titularii de drepturi pentru copierea pe cardurile de memorie ale telefoanelor mobile este compatibilă cu Directiva infosoc?

                           (b)

                           Presupunând că una dintre funcțiile principale sau esențiale ale cardurilor de memorie pentru telefoane mobile este reproducerea pentru uz personal, legislația statelor membre care garantează o compensație pentru titularii de drepturi pentru copierea pe cardurile de memorie ale telefoanelor mobile este compatibilă cu Directiva infosoc?

               5.

               Este compatibilă cu noțiunea „echilibru just” menționată în considerentul (31) al Directivei infosoc și cu interpretarea uniformă a noțiunii „compensație echitabilă” [prevăzută la articolul 5 alineatul (2) litera (b) din Directiva infosoc] care trebuie să se întemeieze pe „prejudiciu”, o legislație a statelor membre în temeiul căreia se colectează o compensație pentru cardurile de memorie, deși nu se colectează nicio compensație pentru memoria internă, spre exemplu, a MP3 playere-lor sau a iPod-urilor care sunt concepute și utilizate în primul rând pentru reproducerea pentru uz personal?

               6.

                           (a)

                           Directiva infosoc se opune unei legislații a statelor membre care prevede colectarea unei compensații pentru reproducerea pentru uz personal de la un producător și/sau de la un importator care vinde carduri de memorie către comercianți care revând cardurile de memorie către clienți atât persoane fizice, cât și persoane juridice, fără ca producătorul și/sau importatorul să știe dacă cardurile de memorie au fost vândute unor persoane fizice sau unor persoane juridice?

                           (b)

                           Are vreun efect asupra răspunsului la întrebarea 6(a) faptul că legislația unui stat membru conține dispoziții care prevăd că producătorii, importatorii și/sau distribuitorii nu au obligația de a plăti o compensație pentru cardurile de memorie utilizate în scopuri profesionale, că producătorilor, importatorilor și/sau distribuitorilor, în situația în care au plătit compensația, li se poate rambursa compensația plătită pentru cardurile de memorie în măsura în care acestea sunt folosite în scopuri profesionale, și că producătorii, importatorii și/sau distribuitorii pot vinde carduri de memorie, fără a avea obligația de a plăti compensația, altor comercianți care sunt membri ai organismului de gestiune colectivă?

                           (c)

                           Are vreun efect asupra răspunsului la întrebările 6 a) și 6 b) faptul că

                                       —

                                       legislația unui stat membru conține dispoziții care prevăd că producătorii, importatorii și/sau distribuitorii nu au obligația de a plăti o compensație pentru cardurile de memorie utilizate în scopuri profesionale, dar noțiunea „scopuri profesionale” este interpretată ca fiind un drept de deducere conferit numai întreprinderilor agreate de Copydan, în timp ce compensația trebuie plătită pentru cardurile de memorie utilizate în scopuri profesionale de alți clienți comercianți neagreați de Copydan?

                                       —

                                       legislația unui stat membru conține dispoziții care prevăd că producătorilor, importatorilor și/sau distribuitorilor, în situația în care au plătit totuși (teoretic) compensația, li se poate rambursa compensația plătită pentru cardurile de memorie în măsura în care acestea sunt folosite în scopuri profesionale, dar (a) în practică, numai cumpărătorul cardului de memorie poate obține rambursarea și (b) cumpărătorul cardului de memorie trebuie să se adreseze Copydan cu o cerere de rambursare a compensației?

                                       —

                                       legislația unui stat membru conține dispoziții care prevăd că producătorii, importatorii și/sau distribuitorii pot vinde carduri de memorie, fără a avea obligația de a plăti compensația, altor comercianți care sunt membri ai organismului de gestiune colectivă, dar (a) Copydan este organismul de gestiune colectivă și (b) comercianții care sunt membri nu știu dacă cardurile de memorie au fost vândute unor persoane fizice sau unor persoane juridice?

      (1)  Directiva Parlamentului European și a Consiliului din 22 mai 2001 privind armonizarea anumitor aspecte ale dreptului de autor și drepturilor conexe în societatea informațională (JO L 167, p. 10, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 230, rectificare în JO 2008 L 314).


title: Cauza T-223/14: Hotărârea Tribunalului din 25 noiembrie 2015 – Ewald Dörken/OAPI – Schürmann (VENT ROLL) [„Marcă comunitară — Procedură de declarare a nulității — Marca comunitară verbală VENT ROLL — Motive absolute de refuz — Caracter descriptiv — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 52 alineatul (1) și articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr.°207/2009”]

text:
               18.1.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/31

         Hotărârea Tribunalului din 25 noiembrie 2015 – Ewald Dörken/OAPI – Schürmann (VENT ROLL)
   (Cauza T-223/14) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de declarare a nulității - Marca comunitară verbală VENT ROLL - Motive absolute de refuz - Caracter descriptiv - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 52 alineatul (1) și articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr.o207/2009”])
   (2016/C 016/37)
   Limba de procedură: germana

      Părţile

      Reclamantă: Ewald Dörken AG (Herdecke, Germania) (reprezentant: N. Grüger, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne (mărci, desene şi modele industriale) (reprezentant: M. Fischer, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Wolfram Schürmann (Neuhausen, Elveția) (reprezentant: M. Wesle, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 30 ianuarie 2014 (cauza R 2156/2012-4), privind o procedură de declarare a nulității între domnul Wolfram Schürmann și Ewald Dörken AG.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Ewald Dörken AG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 184, 16.6.2014.