title: Cauza C-146/17 P: Recurs introdus la 22 martie 2017 de Gascogne Sack Deutschland GmbH și de Gascogne S.A. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia extinsă) din 10 ianuarie 2017 în cauza T-577/14, Gascogne Sack Deutschland și Gascogne/Uniunea Europeană

text:
               15.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 151/26

         Recurs introdus la 22 martie 2017 de Gascogne Sack Deutschland GmbH și de Gascogne S.A. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia extinsă) din 10 ianuarie 2017 în cauza T-577/14, Gascogne Sack Deutschland și Gascogne/Uniunea Europeană
   (Cauza C-146/17 P)
   (2017/C 151/33)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurente: Gascogne Sack Deutschland GmbH și Gascogne S.A. (reprezentanți: F. Puel și E. Durand, avocați)

      Celelalte părți din procedură: Uniunea Europeană, reprezentată de Curtea de Justiție a Uniunii Europene, și Comisia Europeană

      Concluziile recurentelor

   Recurentele solicită Curții:

               —

               anularea în parte a hotărârii atacate, comunicată prin e-Curia avocaților recurentelor la 16 ianuarie 2017, prin care Tribunalul, deși a recunoscut încălcarea termenului rezonabil de soluționare în cauzele în care au fost pronunțate Hotărârile din 16 noiembrie 2011, Groupe Gascogne/Comisia (T-72/06) și Sachsa Verpackung/Comisia (T-79/06) și existența unor prejudicii materiale și morale suferite de recurente din cauza încălcării termenului rezonabil, a obligat Uniunea la plata unei despăgubiri necorespunzătoare și insuficiente pentru repararea prejudiciilor astfel suferite;

               —

               soluționarea în mod definitiv a cererilor privind compensațiile financiare pentru prejudiciile material și moral suferite de recurente, în temeiul competenței sale de fond, în conformitate cu cererile recurentelor;

               —

               obligarea intimatei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin intermediul primului motiv, Gascogne susține că, prin faptul că a refuzat să acorde o despăgubire pentru prejudiciul material suferit în perioada anterioară datei de 30 mai 2011, cu motivarea că nu putea să se pronunțe ultra petita, Tribunalul a săvârșit o eroare vădită de drept în interpretarea și aplicarea acestui principiu.
   Prin intermediul celui de al doilea motiv, Gascogne susține că, prin faptul că a decis să nu considere ca punct de plecare al prejudiciului material, în vederea calculării respectivului prejudiciu, cel determinat de Gascogne în sens invers pe baza unei durate excesive pe care aceasta a estimat-o la 30 de luni, în timp ce Tribunalul, în ceea ce îl privește, a estimat această durată la 20 de luni, și prin faptul că a acordat astfel o despăgubire pentru prejudiciul material suferit de Gascogne pe o perioadă de 6 luni, deși Tribunalul a statuat în mod expres că prejudiciul material suferit constă în plata unor comisioane de constituire a unei garanții bancare în perioada corespunzătoare depășirii termenului rezonabil (și anume o perioadă de 20 de luni), Tribunalul s-a contrazis în mod clar și nu a acordat relevanță propriilor concluzii.
   Prin intermediul celui de al treilea motiv, Gascogne susține că, prin faptul că a aplicat modalități de calcul al prejudiciului material diferite de cele prezentate inițial de recurente, fără ca acestea din urmă să se fi putut pronunța cu privire la consecințele pe care acest mod de calcul le-a putut produce, Tribunalul a încălcat dreptul la apărare.
   Prin intermediul celui de al patrulea motiv, recurentele susțin că, prin faptul că a statuat că nu putea acorda o despăgubire pentru prejudiciul moral suferit, al cărui cuantum părea prea ridicat analizat proporțional în raport cu amenda aplicată de Comisia Europeană, cu motivarea că, potrivit jurisprudenței, instanța Uniunii nu poate repune în discuție, în totalitate sau în parte, cuantumul amenzii ca urmare a nerespectării unui termen rezonabil, Tribunalul a săvârșit o eroare de drept în interpretarea și aplicarea jurisprudenței menționate.
   Prin intermediul celui de al cincilea motiv, recurentele susțin că, prin faptul că a refuzat să admită cererea de despăgubire pentru prejudiciul moral suferit, cu motivarea că, ținând seama de nivelul său, acordarea reparației solicitate de recurente ar conduce, în fapt, la repunerea în discuție a cuantumului amenzii aplicate acestora din urmă, cu toate că dispozițiile articolelor 256 alineatul (1) și 340 alineatul (2) TFUE urmăresc tocmai să permită oricărei reclamante care suferă prejudicii cauzate de instituțiile europene obținerea unei reparații în fața Tribunalului, Tribunalul a lipsit de eficiență și a încălcat dispozițiile articolelor 256 alineatul (1) și 340 alineatul (2) TFUE, precum și dreptul la o cale de atac efectivă.
   Prin intermediul celui de al șaselea motiv, recurentele susțin că, prin faptul că a acordat acestora o despăgubire de 5 000 de euro pentru prejudiciul moral suferit, deși Tribunalul, pe de o parte, a considerat că repararea prejudiciului moral nu putea repune în discuție, nici măcar în parte, cuantumul amenzii aplicate de Comisie, și, pe de altă parte, a recunoscut în mod expres existența unui prejudiciu moral suferit de recurente, care se impunea a fi reparat având în vedere „amploarea încălcării termenului rezonabil” și „eficacitatea prezentei acțiuni”, Tribunalul s-a contrazis în mod clar.
   Prin intermediul celui de al șaptelea motiv, recurentele susțin că, prin faptul că a statuat, fără a prezenta o justificare în acest sens, că, pe de o parte, constatarea încălcării termenului rezonabil de soluționare ar fi suficientă, având în vedere obiectul și gravitatea acestei încălcări, pentru a repara pretinsa atingere adusă reputației, și că, pe de altă parte, o despăgubire de 5 000 de euro constituie o reparare corespunzătoare a prejudiciului moral suferit, Tribunalul nu a respectat obligația de motivare.


title: Cauza T — 572/08 P: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 18 iunie 2009 — Comisia/Traore ( Recurs — Funcție publică — Funcționari — Recrutare — Anunț pentru ocuparea unui post vacant — Numire în postul de șef de operațiuni al Delegației Comisiei în Tanzania — Determinarea nivelului postului care urmează să fie ocupat — Principiul separației gradului și a funcției )

text:
               1.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 180/49

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 18 iunie 2009 — Comisia/Traore
   (Cauza T — 572/08 P) (1)

   („Recurs - Funcție publică - Funcționari - Recrutare - Anunț pentru ocuparea unui post vacant - Numire în postul de șef de operațiuni al Delegației Comisiei în Tanzania - Determinarea nivelului postului care urmează să fie ocupat - Principiul separației gradului și a funcției”)
   2009/C 180/92
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: J. Currall, G. Berscheid și B. Eggers, agenți)

      Cealaltă parte în proces: Amadou Traore (Rhode-St-Genèse, Belgia) (reprezentant: É. Boigelot, avocat)

      Interveniente în susținerea recurentei: Parlamentul European (reprezentanți: C. Burgos și K. Zejdová, agenți), Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Bauer și K. Zieleśkiewicz, agenți) și Curtea de Conturi a Comunităților Europene (reprezentanți: T. Kennedy și J.-M. Stenier, agenți)

      Obiectul

   Recurs introdus împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera a doua) din 13 noiembrie 2008, Traore/Comisia (F-90/07, nepublicată încă în Repertoriu) și prin care se urmărește anularea acestei hotărâri

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Hotărârea Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene din 13 noiembrie 2008, Traore/Comisia (F-90/07), în măsura în care anulează Decizia directorului de resurse al Oficiului de Cooperare EuropeAid al Comisiei din 12 decembrie 2006 de respingere a candidaturii domnului Amadou Traore pentru postul de șef de operațiuni al Delegației Comisiei în Tanzania și decizia de numire a domnului S. în postul respectiv.

               2)

               Respinge acțiunea introdusă de domnul Traore în fața Tribunalului Funcției Publice în cauza F-90/07.

               3)

               Domnul Traore și Comisia Comunităților Europene suportă propriile cheltuieli de judecată aferente atât procedurii în primă instanță, cât și recursului.

               4)

               Parlamentul European, Consiliul Uniunii Europene și Curtea de Conturi a Comunităților Europene suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 44, 21.2.2009.


title: Cauza C-91/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundespatentgericht (Germania) la 25 februarie 2011 — Securvita — Gesellschaft zur Entwicklung alternativer Versicherungskonzepte mbH/Öko-Invest Verlagsgesellschaft mbH; cealaltă parte în procedură: Deutsches Patent- und Markenamt

text:
               11.6.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 173/4

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundespatentgericht (Germania) la 25 februarie 2011 — Securvita — Gesellschaft zur Entwicklung alternativer Versicherungskonzepte mbH/Öko-Invest Verlagsgesellschaft mbH; cealaltă parte în procedură: Deutsches Patent- und Markenamt
   (Cauza C-91/11)
   2011/C 173/06
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundespatentgericht

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Securvita — Gesellschaft zur Entwicklung alternativer Versicherungskonzepte mbH

      Pârâtă: Öko-Invest Verlagsgesellschaft mbH

      Cealaltă parte în procedură: Deutsches Patent- und Markenamt

      Întrebarea preliminară

   Motivul de refuz al înregistrării prevăzut la articolul 3 alineatul (1) litera (b) și/sau (c) din Directiva 2008/95/CE (1) se aplică și în cazul unui semn verbal compus prin asocierea unei suite de litere lipsite, ca atare, de caracter descriptiv cu o sintagmă descriptivă, atunci când suita de litere este percepută de public ca abreviere a cuvintelor descriptive întrucât reprezintă inițialele acestora și marca poate fi astfel înțeleasă ca o combinație de indicii sau de abrevieri descriptive care se explică reciproc?

      (1)  Directiva 2008/95/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 octombrie 2008 de apropiere a legislațiilor statelor membre cu privire la mărci (versiune codificată) (JO L 299, p. 25).


title: Cauza C-23/13: Acțiune introdusă la 17 ianuarie 2013 — Comisia Europeană/Republica Franceză

text:
               16.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 79/11

         Acțiune introdusă la 17 ianuarie 2013 — Comisia Europeană/Republica Franceză
   (Cauza C-23/13)
   2013/C 79/18
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: J.-P. Keppenne și E. Manhaeve, agenți)

      Pârâtă: Republica Franceză

      Concluziile

               —

               Constatarea faptului că, prin neasigurarea colectării și tratării apelor urbane reziduale în cadrul a opt aglomerări urbane de peste 15 000 echivalent-locuitor situate în zone numite normale, Republica Franceză nu șia îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul dispozițiilor articolelor 3 și 4 din Directiva 91/271/CEE a Consiliului din 21 mai 1991 privind tratarea apelor urbane reziduale (1);

               —

               obligarea Republicii Franceze la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin acțiunea formulată, Comisia reproșează Franței că nu a aplicat corect, în opt aglomerări urbane, Directiva 91/271/CEE a Consiliului din 21 mai 1991 privind tratarea apelor urbane reziduale.
   În temeiul articolului 3 alineatul (1) și al articolului 4 alineatul (1) din Directiva 91/271/CEE, aglomerările al căror echivalent-locuitor (ELH) este mai mare de 15 000 trebuiau să fie echipate cu un sisteme de colectare și să fie supuse unei tratări secundare sau echivalente, cel târziu la 31 decembrie 2000.
   În ceea ce privește obligațiile de tratare a apelor urbane reziduale, articolul 4 alineatul (1) din directivă impune statelor membre obligația de a se asigura că apele reziduale care intră în sistemele de colectare fac obiectul unei tratări secundare sau echivalente înainte de a fi evacuate.
   În afârșit, procedurile de control prevăzute la punctul D al anexei I la directivă permit să se verifice dacă evacuările din stațiile de epurare de ape urbane reziduale sunt conforme cu prevederile directive în materie de evacuări de uzate.

      (1)  JO L 135, p. 40, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 43.


title: Cauza C-386/11: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 13 iunie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberlandesgericht Düsseldorf — Germania) — Piepenbrock Dienstleistungen GmbH & Co KG/Kreis Düren [Achiziții publice — Directiva 2004/18/CE — Noțiunea „contract de achiziții publice” — Articolul 1 alineatul (2) litera (a) — Contract încheiat între două colectivități teritoriale — Transferul de către o entitate al sarcinii de curățenie în unele dintre clădirile sale către cealaltă entitate în schimbul unei compensații financiare]

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 225/7

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 13 iunie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberlandesgericht Düsseldorf — Germania) — Piepenbrock Dienstleistungen GmbH & Co KG/Kreis Düren
   (Cauza C-386/11) (1)

   (Achiziții publice - Directiva 2004/18/CE - Noțiunea „contract de achiziții publice” - Articolul 1 alineatul (2) litera (a) - Contract încheiat între două colectivități teritoriale - Transferul de către o entitate al sarcinii de curățenie în unele dintre clădirile sale către cealaltă entitate în schimbul unei compensații financiare)
   2013/C 225/11
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Oberlandesgericht Düsseldorf

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Piepenbrock Dienstleistungen GmbH & Co KG

      Pârât: Kreis Düren

      Cu participarea: Stadt Düren

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Oberlandesgericht Düsseldorf — Interpretarea articolului 1 litera (a) din Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii (JO L 134, p. 114, Ediție specială, 06/vol. 8, p. 116) — Convenție potrivit căreia o colectivitate teritorială transferă, contra rambursării cheltuielilor efectuate, gestiunea curățeniei clădirilor publice pe care le deține în proprietate către o colectivitate locală pe teritoriul căreia se află clădirile în cauză — Calificarea acestei convenții drept contract de achiziții publice de servicii sau drept cooperare intercomunală, nesupusă normelor de drept al Uniunii în materie de achiziții publice

      Dispozitivul

   Un contract precum cel în discuție în litigiul principal, prin care, fără a institui o cooperare între entitățile publice contractante în scopul punerii în aplicare a unei misiuni de serviciu public comune, o entitate publică încredințează altei entități publice misiunea de curățenie a clădirilor de birouri, administrative și școlare, cu rezervarea competenței de control al bunei executări a acestei misiuni, în schimbul unei compensații financiare care se consideră că corespunde costurilor generate de realizarea misiunii menționate, a doua entitate fiind în plus autorizată să apeleze la terți care au eventual capacitatea de a acționa pe piață pentru îndeplinirea acestei misiuni, constituie un contract de achiziții publice de servicii în sensul articolului 1 alineatul (2) litera (d) din Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii.

      (1)  JO C 311, 22.10.2011.


title: Cauza C-299/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Vestre Landsret (Danemarca) la 26 mai 2016 – Z Denmark ApS/Skatteministeriet

text:
               1.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 279/20

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Vestre Landsret (Danemarca) la 26 mai 2016 – Z Denmark ApS/Skatteministeriet
   (Cauza C-299/16)
   (2016/C 279/28)
   Limba de procedură: daneza

      Instanța de trimitere

   Vestre Landsret

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Z Denmark ApS

      Pârât: Skatteministeriet

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 1 alineatul (1) din Directiva 2003/49/CE (1) coroborat cu articolul 1 alineatul (4) din aceasta trebuie să fie interpretat în sensul că o societate rezidentă într-un stat membru care este vizată de articolul 3 din directivă şi, în împrejurări cum sunt cele din prezenta cauză, primeşte dobânzi din partea unei filiale din alt stat membru este „beneficiarul” acestei dobânzi în sensul directivei?

                           1.1.

                           Noţiunea „beneficiar” de la articolul 1 alineatul (1) din Directiva 2003/49/CE coroborat cu articolul 1 alineatul (4) din aceasta trebuie să fie interpretată în concordanţă cu noţiunea corespunzătoare de la articolul 11 din Modelul de convenție fiscală din 1977 al OCDE?

                           1.2.

                           În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea 1.1., noţiunea trebuie să fie interpretată doar din perspectiva comentariului la articolul 11 din Modelul de convenție fiscală al OCDE (punctul 8) sau pot fi integrate în interpretare comentariile ulterioare, inclusiv completările aduse în 2003 referitoare la „societăţile-conductă” (punctul 8.1, în prezent punctul 10.1) şi completările aduse în 2014 referitoare la „obligaţiile legale sau contractuale” (punctul 10.2)?

                           1.3.

                           În cazul în care pot fi integrate în interpretare Comentariile din 2003, ce relevanţă prezintă în acest context, pentru clarificarea chestiunii dacă se poate considera că o societate nu este un „beneficiar” în sensul Directivei 2003/49/CE, aspectul dacă dobânzile în cauză sunt incluse în suma pentru care sunt plătite (sunt „capitalizate”), dacă beneficiarul dobânzilor a avut obligaţia legală sau contractuală de a transfera dobânzile către o altă persoană şi dacă majoritatea persoanelor considerate de statul în care este rezidentă persoana care plăteşte dobânzile ca fiind „beneficiarii” dobânzilor sunt rezidente în alte state membre sau alte state cu care Danemarca a încheiat o convenţie privind dubla impunere, astfel încât potrivit dreptului intern nu ar exista un temei pentru reţinerea la sursă a unui impozit în cazul în care aceste persoane au fost creditori şi astfel au primit dobânzile în mod direct?

                           1.4.

                           Ce relevanţă are pentru aprecierea privind aspectul dacă beneficiarul dobânzilor trebuie să fie considerat ca fiind un „beneficiar” în sensul directivei faptul că instanţa de trimitere, în urma analizării împrejurărilor cauzei, concluzionează că beneficiarul – fără să fi fost obligat în mod legal sau contractual să transfere dobânzile primite către o altă persoană – nu a avut dreptul „deplin”„de uz și de folosință” a dobânzilor astfel cum este menţionat în Comentariile din 2014 referitoare la Modelul de convenție fiscală din 1977?

               2.

               Pentru invocarea de către un stat membru a articolului 5 alineatul (1) din directivă privind aplicarea dispoziţiilor naţionale pentru prevenirea fraudelor sau a abuzurilor ori a articolului 5 alineatul (2) din directivă, este necesar ca statul membru în cauză să fi adoptat o dispoziţie internă specială de punere în aplicare a articolului 5 din directivă sau ca dreptul naţional să conţină dispoziţii generale ori principii referitoare la fraude, abuzuri sau evaziunea fiscală care pot fi interpretate în conformitate cu articolul 5?

                           2.1.

                           În cazul unui răspuns afirmativ la a doua întrebare, articolul 2 alineatul (2) litera (d) din Legea privind impozitul pe profit, care prevede că obligaţiile fiscale limitate pentru veniturile din dobânzi nu includ „dobânzile scutite de impozit […] în temeiul Directivei 2003/49/CE privind sistemul comun de impozitare, aplicabil plăților de dobânzi și de redevențe efectuate între societăți asociate din state membre diferite”, poate fi considerat ca fiind o dispoziţie naţională specială în sensul articolului 5 din directivă?

               3.

               O dispoziţie dintr-o convenţie privind dubla impunere încheiată între două state membre şi întocmită în conformitate cu Modelul de convenție fiscală al OCDE, potrivit căreia impozitarea dobânzilor este condiționată de aspectul dacă persoana care primeşte dobânzile este considerată ca fiind beneficiarul dobânzilor, constituie o dispoziţie împotriva abuzurilor întemeiată pe convenții care este vizată de articolul 5 din directivă?

               4.

               Un stat membru care nu doreşte să recunoască faptul că o societate dintr-un alt stat membru este beneficiarul dobânzii şi susţine că societatea din celălalt stat membru este o aşa-zisă societate-conductă artificială este obligat în conformitate cu Directiva 2003/49/CE sau cu articolul 10 CE să precizeze în acest caz cine este considerat de statul membru ca fiind beneficiarul?

               5.

               În situaţia în care plătitorul dobânzilor este rezident într-un stat membru, iar beneficiarul dobânzilor este rezident în alt stat membru, iar primul stat membru consideră că persoana care primeşte dobânzile nu este „beneficiarul” lor în sensul Directivei 2003/49/CE şi, prin urmare, are obligaţii fiscale limitate pentru dobânzile în cauză în statul membru respectiv, articolul 43 CE coroborat cu articolul 48 CE se opune unei reglementări potrivit căreia primul stat membru, atunci când impozitează beneficiarul dobânzilor care nu este rezident, nu ţine cont de cheltuielile de tipul cheltuielilor cu dobânzile efectuate de beneficiarul dobânzilor în împrejurări cum sunt cele din prezenta cauză, deşi cheltuielile cu dobânzile sunt în general deductibile potrivit legislaţiei statului membru menţionat şi, în consecinţă, pot fi deduse din venitul impozabil de către un beneficiar al dobânzilor care este rezident?

               6.

               Dacă o societate rezidentă într-un stat membru (societate-mamă) este considerată de fapt ca nefiind scutită de impozitul cu reţinere la sursă potrivit Directivei 2003/49/CE în ceea ce priveşte dobânzile primite de la o societate rezidentă în alt stat membru (filială) şi se consideră că societatea-mamă din acest din urmă stat membru are obligaţii fiscale limitate pentru dobânzile respective în statul membru menţionat, articolul 43 CE coroborat cu articolul 48 CE se opune unei reglementări potrivit căreia cel din urmă stat membru impune societăţii obligate să reţină impozitul la sursă (filiala) să plătească dobânzi de întârziere în cazul plăţii cu întârziere a creanţelor generate de impozitul cu reţinere la sursă la o rată mai mare a dobânzii decât rata dobânzii de întârziere percepute de statul membru în cauză pentru creanţele generate de impozitul pe profit (inclusiv pe veniturile din dobânzi) revendicate împotriva unei societăţi rezidente în acelaşi stat membru?

               7.

               Dacă o societate rezidentă într-un stat membru (societate-mamă) este considerată de fapt ca nefiind scutită de reţinerea la sursă a impozitului potrivit Directivei 2003/49/CE în ceea ce priveşte dobânzile primite de la o societate rezidentă în alt stat membru (filială), iar societatea-mamă din acest din urmă stat membru este considerată ca fiind persoană impozabilă cu obligaţii fiscale limitate în cazul dobânzii respective în statul membru menţionat, articolul 43 CE coroborat cu articolul 48 CE (în subsidiar articolul 56 CE), analizate separat sau împreună, se opune unei reglementări potrivit căreia:

                           7.1.

                           cel din urmă stat membru impune persoanei care plăteşte dobânzile să reţină la sursă impozitul pentru dobânzi şi consideră că persoana respectivă datorează autorităţilor impozitul nereţinut la sursă, atunci când nu există o asemenea obligaţie de reţinere la sursă a impozitului în cazul în care beneficiarul dobânzilor este rezident în cel din urmă stat membru?

                           7.2.

                           o societate-mamă din cel din urmă stat membru nu ar fi fost obligată să efectueze plăţi în avans ale impozitului pe profit în primii doi ani fiscali, ci ar fi început să plătească impozitul pe profit doar mult mai târziu în raport cu dată-limită pentru impozitul cu reţinere la sursă?

         Se solicită Curţii de Justiţie a Uniunii să includă răspunsul la a şasea întrebare în răspunsul său la această întrebare.

      (1)  Directiva 2003/49/CE a Consiliului din 3 iunie 2003 privind sistemul comun de impozitare, aplicabil plăților de dobânzi și de redevențe efectuate între societăți asociate din state membre diferite (JO 2003, L 157, p. 49, Ediție specială, 09/vol. 2, p. 75).


title: Cauza T-249/14: Acțiune introdusă la 16 aprilie 2014 – Masafi/OAPI – Hd1 (masafi)

text:
               21.7.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 235/23

         Acțiune introdusă la 16 aprilie 2014 – Masafi/OAPI – Hd1 (masafi)
   (Cauza T-249/14)
   2014/C 235/32
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Masafi Co. LLC (Dubai, Emiratele Arabe Unite) (reprezentant: G. Hinarejos Mulliez, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Hd1 Ltd (Huddersfield, Regatul Unit)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne (mărci, desene și modele industriale) din 17 februarie 2014 în cauza R 1131/2013-4

               —

               obligarea celeilalte părţi din procedură, în cazul în care intervine, la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta.

      Marca comunitară vizată: marca figurativă în alb și negru care cuprinde elementul verbal „masafi”, pentru produse din clasele 29, 30 și 32.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Marca sau semnul invocat: înregistrarea în Regatul Unit a mărcii verbale „masafi” cu numărul 2 5 51  560

      Decizia diviziei de opoziție: admite în parte opoziţia.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) literele (a) și (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009.


title: Cauza C-294/16 PPU: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 28 iulie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Sąd Rejonowy dla Łodzi-Śródmieścia w Łodzi – Polonia) – JZ/Prokuratura Rejonowa Łódź – Śródmieście [Trimitere preliminară — Procedură preliminară de urgenţă — Cooperare polițienească și judiciară în materie penală — Decizia-cadru 2002/584/JAI — Articolul 26 alineatul (1) — Mandat european de arestare — Efectele predării — Computarea detenției executate în statul membru de executare — Noţiunea „detenție” — Măsuri de restrângere a libertății altele decât detenția — Arest la domiciliu însoțit de purtarea unei brățări electronice — Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene — Articolele 6 și 49]

text:
               31.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 402/12

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 28 iulie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Sąd Rejonowy dla Łodzi-Śródmieścia w Łodzi – Polonia) – JZ/Prokuratura Rejonowa Łódź – Śródmieście
   (Cauza C-294/16 PPU) (1)

   ([Trimitere preliminară - Procedură preliminară de urgenţă - Cooperare polițienească și judiciară în materie penală - Decizia-cadru 2002/584/JAI - Articolul 26 alineatul (1) - Mandat european de arestare - Efectele predării - Computarea detenției executate în statul membru de executare - Noţiunea „detenție” - Măsuri de restrângere a libertății altele decât detenția - Arest la domiciliu însoțit de purtarea unei brățări electronice - Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Articolele 6 și 49])
   (2016/C 402/15)
   Limba de procedură: polona

      Instanța de trimitere

   Sąd Rejonowy dla Łodzi-Śródmieścia w Łodzi

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: JZ

      Pârât: Prokuratura Rejonowa Łódź – Śródmieście

      Dispozitivul

   Articolul 26 alineatul (1) din Decizia-cadru 2002/584/JAI a Consiliului din 13 iunie 2002 privind mandatul european de arestare și procedurile de predare între statele membre, astfel cum a fost modificată prin Decizia-cadru 2009/299/JAI a Consiliului din 26 februarie 2009, trebuie interpretat în sensul că măsuri precum arestul la domiciliu cu o durată de nouă ore în timpul nopții, însoțit de supravegherea persoanei în cauză prin intermediul unei brățări electronice, de obligația de a se prezenta zilnic sau de mai multe ori pe săptămână la o secție de poliție la ore fixe, precum și de interdicția de a solicita eliberarea de documente care să permită călătoria în străinătate, nu sunt, în principiu, având în vedere tipul, durata, efectele și modalitățile de executare a tuturor acestor măsuri, într-atât de constrângătoare încât să producă un efect privativ de libertate comparabil cu cel care rezultă dintr-o încarcerare și astfel să fie calificate drept „detenție” în sensul dispoziției menționate, aspect care trebuie însă verificat de instanța de trimitere.

      (1)  JO C 296, 16.8.2016.


title: Cauza T-54/11: Acțiune introdusă la 27 ianuarie 2011 — Spania/Comisia

text:
               12.3.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 80/33

         Acțiune introdusă la 27 ianuarie 2011 — Spania/Comisia
   (Cauza T-54/11)
   2011/C 80/58
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamant: Regatul Spaniei (reprezentant: M. Muñoz Pérez)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea Deciziei C(2010) 7700 a Comisiei din 16 noiembrie 2010 de reducere a ajutorului financiar din partea Fondului european de dezvoltare regională (FEDER), acordat în favoarea Programului operațional integrat „Andalucía”, din cadrul obiectivului 1 (2000-2006), nr. CCI 2000.ES.16.1.PO.003), în măsura în care aceasta impune o corecție financiară de 100 % din cheltuielile suportate de FEDER în privința contractelor nr. 2075/2003 și nr. 2120/2005;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă două motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe o încălcare a articolului 39 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1260/1999 al Consiliului din 21 iunie 1999 de stabilire a dispozițiilor generale privind fondurile structurale (JO L 161, p. 1), întrucât Comisia nu a respectat termenul de trei luni pentru adoptarea deciziei atacate, care a început să curgă de la ținerea ședinței sau, eventual, de la comunicarea informației suplimentare de către autoritățile spaniole.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe greșita aplicare a normelor legale, ceea ce constituie o încălcare a articolului 39 alineatul (3) litera (b) din Regulamentul 1260/1999, întrucât Comisia aplică o corecție financiară în privința contractelor nr. 2075/2003 și nr. 2120/2005, pentru motivul că ar exista presupuse nereguli în procedura urmată pentru atribuirea acestor contracte, deși aplicarea procedurii negociate fără publicitate era pe deplin conformă cu prevederile articolului 6 alineatul (3) literele (b) și (c) din Directiva 93/36/CEE a Consiliului din 14 iunie 1993 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de bunuri (JO L 199, p. 1).


title: Cauza C-329/09 P: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 21 decembrie 2011 — Iride Spa, fostă Azienda Mediterranea Gas e Acqua SpA/Comisia Europeană, A2A SpA, fostă ASM Brescia SpA (Recurs — Ajutoare de stat — Schemă de ajutoare acordate unor întreprinderi de servicii publice — Scutiri fiscale — Decizie prin care schema de ajutor este declarată incompatibilă cu piața comună — Acțiune în anulare — Admisibilitate — Calitate procesuală activă — Interesul de a exercita acțiunea)

text:
               18.2.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 49/5

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 21 decembrie 2011 — Iride Spa, fostă Azienda Mediterranea Gas e Acqua SpA/Comisia Europeană, A2A SpA, fostă ASM Brescia SpA
   (Cauza C-329/09 P) (1)

   (Recurs - Ajutoare de stat - Schemă de ajutoare acordate unor întreprinderi de servicii publice - Scutiri fiscale - Decizie prin care schema de ajutor este declarată incompatibilă cu piața comună - Acțiune în anulare - Admisibilitate - Calitate procesuală activă - Interesul de a exercita acțiunea)
   2012/C 49/08
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurentă: Iride Spa, fostă Azienda Mediterranea Gas e Acqua SpA (reprezentanți: L. Radicati di Brozolo, M. Merola și T. Ubaldi, avocați)

      Celelalte părți în proces: Comisia Europeană (reprezentanți: V. Di Bucci, E. Righini și D. Grespan, agenți), A2A SpA, fostă ASM Brescia SpA

      Obiectul

   Recurs introdus împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a opta extinsă) din 11 iunie 2009, AMGA/Comisia (T-300/02), prin care Tribunalul a respins ca inadmisibilă o cerere de anulare a articolelor 2 și 3 din Decizia 2003/193/CE a Comisiei din 5 iunie 2002 privind un ajutor de stat sub formă de scutiri fiscale și de împrumuturi în condiții preferențiale acordate de Italia unor întreprinderi de servicii publice al căror acționariat este în majoritate public (JO L 77, p. 21).

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Obligă Iride SpA la plata cheltuielilor de judecată aferente recursului.

               3.

               Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată aferente cererii de substituire de motive.

      (1)  JO C 267, 7.11.2009.


title: Cauza C-585/13 P: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 5 martie 2015 – Europäisch-Iranische Handelsbank AG/Consiliul Uniunii Europene, Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord, Comisia Europeană (Recurs — Măsuri restrictive luate împotriva Republicii Islamice Iran în scopul împiedicării proliferării nucleare — Înghețarea fondurilor — Restrângerea transferurilor de fonduri — Asistență acordată unor entități desemnate pentru a se sustrage unor măsuri restrictive sau pentru a le încălca)

text:
               27.4.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/15

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 5 martie 2015 – Europäisch-Iranische Handelsbank AG/Consiliul Uniunii Europene, Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord, Comisia Europeană
   (Cauza C-585/13 P) (1)

   ((Recurs - Măsuri restrictive luate împotriva Republicii Islamice Iran în scopul împiedicării proliferării nucleare - Înghețarea fondurilor - Restrângerea transferurilor de fonduri - Asistență acordată unor entități desemnate pentru a se sustrage unor măsuri restrictive sau pentru a le încălca))
   (2015/C 138/19)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Europäisch-Iranische Handelsbank AG (reprezentanți: S. Jeffrey, S. Ashley și A. Irvine, solicitors, H. Hohmann, Rechtsanwalt, D. Wyatt QC, R. Blakeley, barrister)

      Celelalte părți din procedură: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: F. Naert și M. Bishop, agenți), Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentanți: V. Kaye, agent, asistat de R. Palmer, barrister), Comisia Europeană

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Europäisch-Iranische Handelsbank AG să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Consiliul Uniunii Europene și de Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord.

      (1)  JO C 15, 18.1.2014.


title: Cauza T-469/17: Acțiune introdusă la 28 iulie 2017 – The Scotch Whisky Association/EUIPO – José Estévez (JOHN COR)

text:
               18.9.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 309/38

         Acțiune introdusă la 28 iulie 2017 – The Scotch Whisky Association/EUIPO – José Estévez (JOHN COR)
   (Cauza T-469/17)
   (2017/C 309/50)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: The Scotch Whisky Association (Edinburgh, Regatul Unit) (reprezentanți: F. Rodríguez Domínguez și J. Gracia Albero, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: José Estévez, SA (Jerez de la Frontera, Spania)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „JOHN COR” – marca Uniunii Europene nr. 10 965 937

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

      Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 31 mai 2017 în cauza R 1290/2016-2

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

               —

               Încălcarea articolului 64 alineatul (1) și a articolului 76 alineatul (1) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 52 alineatul (1) litera (a) coroborat cu articolul 7 alineatul (1) literele (g) și (j) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-596/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Corte suprema di cassazione (Italia) la 23 noiembrie 2016 – Enzo Di Puma/Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)

text:
               27.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/14

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Corte suprema di cassazione (Italia) la 23 noiembrie 2016 – Enzo Di Puma/Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)
   (Cauza C-596/16)
   (2017/C 063/20)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Corte suprema di cassazione

      Părțile din procedura principală

      Recurent: Enzo Di Puma

      Intimată: Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 50 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii trebuie interpretat în sensul că, în cazul în care s-a constatat cu titlu definitiv inexistența conduitei care să întrunească elementele constitutive ale unei fapte penale, este împiedicată, fără a fi necesară efectuarea vreunei aprecieri ulterioare de către instanța națională, inițierea sau continuarea, pentru aceleași fapte, a unei proceduri ulterioare care să se finalizeze prin aplicarea de sancțiuni care, ca urmare a naturii și a gravității lor, trebuie calificate ca având caracter penal?

               2.

               În evaluarea caracterului efectiv, proporțional și disuasiv al sancțiunilor, în vederea stabilirii unei încălcări a principiului ne bis in idem consacrat la articolul 50 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii, instanța națională trebuie să țină seama de limitele de pedeapsă prevăzute de Directiva 2014/57/UE (1)?

      (1)  Directiva 2014/57/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 aprilie 2014 privind sancțiunile penale pentru abuzul de piață (directiva privind abuzul de piață) JO L 173, p. 179.


title: Cauza C-311/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Centrale Raad van Beroep (Țările de Jos) la 7 iunie 2013 — O. Tümer/Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen

text:
               31.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/20

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Centrale Raad van Beroep (Țările de Jos) la 7 iunie 2013 — O. Tümer/Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen
   (Cauza C-311/13)
   2013/C 252/31
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Centrale Raad van Beroep

      Părțile din procedura principală

      Apelant: O. Tümer

      Intimat: Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen (Uwv)

      Întrebarea preliminară

   Directiva 2008/94 (1), în special articolele 2, 3 și 4 din aceasta, având în vedere și articolul 137 alineatul (2) din Tratatul CE [devenit articolul 153 alineatul (2) TFUE], care constituie temeiul juridic al directivei, trebuie interpretată în sensul că se opune unei reglementări naționale, precum articolul 3 alineatul 3 și articolul 61 din Legea privind șomajul, conform căreia un cetățean străin care este resortisant al unei țări terțe și care nu are reședința legală în Țările de Jos în sensul articolului 8 literele (a)-(e) și (l) din Legea privind străinii din 2000 nu este considerat lucrător salariat, inclusiv într-o situație precum cea a apelantului, care a solicitat acordarea unei indemnizații de insolvabilitate, trebuie considerat lucrător salariat în sensul dreptului civil și îndeplinește celelalte condiții pentru acordarea acestei indemnizații?

      (1)  Directiva 2008/94/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 octombrie 2008 privind protecția lucrătorilor salariați în cazul insolvenței angajatorului (versiune codificată) (JO L 283, p. 36).


title: Cauza C-463/08: Acțiune introdusă la 27 octombrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Spaniei

text:
               20.12.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 327/20

         Acțiune introdusă la 27 octombrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Spaniei
   (Cauza C-463/08)
   (2008/C 327/33)
   Limba de procedură: spaniola
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: H. Støvlbæk și M.A. Rabanal Suárez, agenți)

      Pârât: Regatul Spaniei
   Concluziile reclamantei

               —

               constatarea faptului că prin neadoptarea tuturor actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2005/36/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 7 septembrie 2005 privind recunoașterea calificărilor profesionale și, în orice caz, prin necomunicarea acestora Comisiei, Spania nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive.

               —

               obligarea Regatului Spaniei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Termenul prevăzut pentru transpunerea Directivei 2005/36/CE în dreptul intern a expirat la 29 septembrie 2005.

      (1)  JO L 225, p. 22, Ediție specială 05/vol. 8, p. 3.


title: Cauza T-279/11: Hotărârea Tribunalului din 29 noiembrie 2016 – T & L Sugars și Sidul Açúcares/Comisia („Răspundere extracontractuală — Agricultură — Zahăr — Măsuri excepționale — Aprovizionarea pieței Uniunii — Campania de comercializare 2010/2011 — Normă de drept care are ca obiect conferirea de drepturi particularilor — Încălcare suficient de gravă — Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 — Principiul nediscriminării — Proporționalitate — Încredere legitimă — Obligația de diligență și principiul bunei administrări”)

text:
               23.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/19

         Hotărârea Tribunalului din 29 noiembrie 2016 – T & L Sugars și Sidul Açúcares/Comisia
   (Cauza T-279/11) (1)

   ((„Răspundere extracontractuală - Agricultură - Zahăr - Măsuri excepționale - Aprovizionarea pieței Uniunii - Campania de comercializare 2010/2011 - Normă de drept care are ca obiect conferirea de drepturi particularilor - Încălcare suficient de gravă - Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 - Principiul nediscriminării - Proporționalitate - Încredere legitimă - Obligația de diligență și principiul bunei administrări”))
   (2017/C 022/25)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: T & L Sugars Ltd (Londra, Regatul Unit), Sidul Açúcares, Unipessoal Lda (Santa Iria de Azóia, Portugalia) (reprezentanți: inițial D. Waelbroeck, avocat și D. Slater, solicitor, ulterior D. Waelbroeck)

      Interveniente în susținerea reclamantelor: DAI – Sociedade de Desenvolvimento Agro Industrial, SA (Coruche, Portugalia) (reprezentant: M. Mendes Pereira, avocat), RAR – Refinarias de Açúcar Reunidas, SA (Porto, Portugalia) (reprezentant: M. Mendes Pereira) și SFIR Società Fondiaria Industriale Romagnola SpA (Cesena, Italia) și SFIR Raffineria di Brindisi SpA (Cesena) (reprezentanți: P. Buccarelli și M. Todino, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial A. Demeneix, P. Rossi și N. Donnelly, ulterior P. Rossi și P. Ondrůšek, agenți)

      Intervenienți în susținerea pârâtei: Rerpublica Franceză (reprezentanți: G. de Bergues, D. Colas și C. Candat, agenți), Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: E. Sitbon și A. Westerhof Löfflerová, agenți) și Comité européen des fabricants de sucre (CEFS) (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: C. Pitschas, avocat)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 268 TFUE prin care se solicită repararea prejudiciului pe care reclamantele l-ar fi suferit ca urmare, pe de o parte, a adoptării Regulamentului (UE) nr. 222/2011 al Comisiei din 3 martie 2011 de stabilire a unor măsuri excepționale privind plasarea pe piața Uniunii în anul de comercializare 2010/2011 a zahărului și a izoglucozei peste cotă cu taxă pe excedent redusă (JO L 60, p. 6), a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 293/2011 al Comisiei din 23 martie 2011 de stabilire a coeficientului de atribuire, de respingere a cererilor ulterioare și de încheiere a perioadei de depunere a cererilor pentru cantitățile disponibile de zahăr peste cotă pentru comercializare pe piața Uniunii Europene cu taxă pe excedent redusă (JO L 79, p. 8), a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 302/2011 al Comisiei din 28 martie 2011 de deschidere a unui contingent tarifar de import excepțional pentru anumite cantități de zahăr în anul de comercializare 2010/2011 (JO L 81, p. 8) și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 393/2011 al Comisiei din 19 aprilie 2011 de fixare a coeficienților de alocare pentru eliberarea licențelor de import pentru care s au depus cereri în perioada 1-7 aprilie 2011 pentru produse din sectorul zahărului în cadrul anumitor contingente tarifare și de suspendare a depunerii de cereri pentru astfel de licențe (JO L 104, p. 39) și, pe de altă parte, din refuzul Comisiei de a lua măsurile necesare pentru restabilirea aprovizionării cu zahăr brut din trestie de zahăr

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               T & L Sugars Ltd și Sidul Açúcares, Unipessoal Lda, pe de o parte, și Comisia Europeană, pe de altă parte, suportă propriile cheltuieli de judecată aferente excepției de inadmisibilitate soluționate prin Hotărârea din 6 iunie 2013, T & L Sugars și Sidul Açúcares/Comisia (T-279/11, EU:T:2013:299).

               3)

               T & L Sugars și Sidul Açúcares suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Comisie și care sunt aferente fondului acțiunii.

               4)

               Republica Franceză și Consiliul Uniunii Europene suportă propriile cheltuieli de judecată, inclusiv cele aferente excepției de inadmisibilitate soluționate prin Hotărârea din 6 iunie 2013, T & L Sugars și Sidul Açúcares/Comisia (T-279/11, EU:T:2013:299).

               5)

               DAI Sociedade de Desenvolvimento Agro-Industrial, SA, RAR Refinarias de Açùcar Reunidas, SA, SFIR Società Fondiaria Industriale Romagnola SpA și SFIR Raffineria di Brindisi SpA, precum și Comité européen des fabricants de sucre (CEFS) suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 232, 6.8.2011.


title: Cauza C-629/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court) la 24 decembrie 2010 — TUI Travel plc, British Airways plc, easyJet Airline Co. Ltd, International Air Transport Association, The Queen/Civil Aviation Authority

text:
               19.3.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 89/10

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court) la 24 decembrie 2010 — TUI Travel plc, British Airways plc, easyJet Airline Co. Ltd, International Air Transport Association, The Queen/Civil Aviation Authority
   (Cauza C-629/10)
   2011/C 89/18
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court)

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamante: TUI Travel plc, British Airways plc, easyJet Airline Co. Ltd, International Air Transport Association

      Pârâtă: Civil Aviation Authority

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolele 5-7 din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 (1) trebuie interpretate în sensul că impun plata compensației prevăzute la articolul 7 către pasagerii ale căror zboruri fac obiectul întârzierii în sensul articolului 6, și în caz afirmativ, în ce împrejurări?

               2.

               În cazul unui răspuns negativ la întrebarea 1, articolele 5-7 din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 sunt nevalabile, în totalitate sau în parte, pentru încălcarea principiului egalității de tratament?

               3.

               În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea 1, articolele 5-7 din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 sunt nevalabile, în totalitate sau în parte, pentru (a) incompatibilitate cu Convenția de la Montreal; (b) încălcarea principiului proporționalității; și/sau (c) încălcarea principiului securității juridice?

               4.

               În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea 1 și negativ la întrebarea 3, care ar fi limitele în timp ale efectelor hotărârii pronunțate de Curte în prezenta cauză?

               5.

               În cazul unui răspuns negativ la întrebarea 1, ce efecte ar trebui să aibă, eventual, Hotărârea Sturgeon și alții pentru perioada cuprinsă între 19 noiembrie 2009 și data hotărârii Curții în prezenta cauză?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 (Text cu relevanță pentru SEE) (JO L 46, p. 1, Ediție specială, 7/vol. 12, p. 218).


title: Cauzele conexate C-465/09 P-C-470/09 P: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 9 iunie 2011 — Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación Foral de Vizcaya (C-465/09 P și C-468/09 P), Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava (C-466/09 P și C-469/09 P), Territorio Histórico de Guipúzcoa — Diputación Foral de Guipúzcoa (C-467/09 P și C-470/09 P)/Comisia Europeană, Comunidad Autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco, Comunidad Autónoma de la Rioja, Confederación Empresarial Vasca (Confebask) [Recurs — Ajutoare de stat — Acțiune în anulare — Decizie de deschidere a procedurii oficiale de investigare prevăzute la articolul 88 alineatul (2) CE — Decizii finale ulterioare de constatare a incompatibilității cu piața comună a schemelor de ajutor de stat puse în aplicare de Spania în 1993 în favoarea anumitor întreprinderi nou înființate în provinciile Álava, Biscaya și Guipúzcoa — Scutire de la plata impozitului pe profit — Litispendență — Noțiunea „ajutor autorizat” — Încredere legitimă — Respectarea unui termen rezonabil — Lipsa notificării]

text:
               30.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 226/5

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 9 iunie 2011 — Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación Foral de Vizcaya (C-465/09 P și C-468/09 P), Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava (C-466/09 P și C-469/09 P), Territorio Histórico de Guipúzcoa — Diputación Foral de Guipúzcoa (C-467/09 P și C-470/09 P)/Comisia Europeană, Comunidad Autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco, Comunidad Autónoma de la Rioja, Confederación Empresarial Vasca (Confebask)
   (Cauzele conexate C-465/09 P-C-470/09 P) (1)

   (Recurs - Ajutoare de stat - Acțiune în anulare - Decizie de deschidere a procedurii oficiale de investigare prevăzute la articolul 88 alineatul (2) CE - Decizii finale ulterioare de constatare a incompatibilității cu piața comună a schemelor de ajutor de stat puse în aplicare de Spania în 1993 în favoarea anumitor întreprinderi nou înființate în provinciile Álava, Biscaya și Guipúzcoa - Scutire de la plata impozitului pe profit - Litispendență - Noțiunea „ajutor autorizat” - Încredere legitimă - Respectarea unui termen rezonabil - Lipsa notificării)
   2011/C 226/07
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Recurenți: Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación Foral de Vizcaya (C-465/09 P și C-468/09 P), Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava (C-466/09 P și C-469/09 P), Territorio Histórico de Guipúzcoa — Diputación Foral de Guipúzcoa (C-467/09 P și C-470/09 P) (reprezentanți: I. Sáenz-Cortabarría Fernández și M. Morales Isasi, avocați)

      Celelalte părți în proces: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Castillo de la Torre și C. Urraca Caviedes, agent), Comunidad autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco (reprezentanți: I. Sáenz-Cortabarría Fernández și M. Morales Isasi, avocați), Comunidad autónoma de La Rioja (reprezentanți: J. Criado Gámez și M. Martínez Aguirre, avocați), Confederación Empresarial Vasca (Confebask)

      Intervenient în susținerea reclamanților: Regatul Spaniei (reprezentant: N. Díaz Abad)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a cincea extinsă) din 9 septembrie 2009, Diputación Foral de Álava și alții/Comisia (T-30/01-T-32/01 și T-86/02-T-88/02), prin care Tribunalul a decis, în cauzele T-30/01-T-32/01, că nu mai este necesar să se pronunțe cu privire la o cerere de anulare a Deciziei Comisiei din 28 noiembrie 2000 de a deschide procedura prevăzută la articolul 88 alineatul (2) CE în ceea ce privește avantajele fiscale acordate prin dispoziții adoptate de Diputación Foral de Álava, de Diputación Foral de Guipúzcoa și de Diputación Foral de Vizcaya, sub forma unei scutiri de la plata impozitului pe profit pentru anumite întreprinderi nou înființate și, în cauzele T-86/02-T-88/02, a respins o cerere de anulare a Deciziilor Comisiei 2003/28/CE, 2003/86/CE și 2003/192/CE din 20 decembrie 2001 privind o schemă de ajutor de stat pusă în aplicare de Spania în 1993 în favoarea anumitor întreprinderi nou înființate în provincia Álava (T-86/02), Biscaya (T-87/02) și Guipúzcoa (T-88/02) (JO 2003, L 17, p. 20, JO 2003, L 40, p. 11 și, respectiv, JO 2003, L 77, p. 1), sub forma scutirii de la plata impozitului pe profit

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursurile.

               2.

               Obligă Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación Foral de Vizcaya, Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava, Territorio Histórico de Guipúzcoa — Diputación Foral de Guipúzcoa la plata în părți egale a cheltuielilor de judecată aferente prezentelor recursuri.

               3.

               Regatul Spaniei suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 37,13.2.2011.


title: Cauza T-313/16: Acțiune introdusă la 21 iunie 2016 – Grupo Riberebro Integral și Riberebro Integral/Comisia

text:
               8.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/28

         Acțiune introdusă la 21 iunie 2016 – Grupo Riberebro Integral și Riberebro Integral/Comisia
   (Cauza T-313/16)
   (2016/C 287/34)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamante: Grupo Riberebro Integral, SL (Alfaro, Spania) și Riberebro Integral, SA (Alfaro, Spania) (reprezentanți: R. Allendesalazar Corcho și A. Rincón García-Loygorri, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               în temeiul articolului 263 TFUE, anularea articolului 2 din Decizia C (2016) 1933 final a Comisiei Europene din 6 aprilie 2016 privind o procedură în conformitate cu articolul 101 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene și cu articolul 53 din Acordul privind SEE, în cazul AT.39965 – Mushrooms, în ceea ce privește cuantumul amenzii aplicate reclamantelor, întrucât este afectat de o eroare vădită de apreciere a Comisiei Europene în privința faptelor pe baza cărora a refuzat să recunoască reclamantelor incapacitatea de plată („inability to pay”);

               —

               cu titlu subsidiar, în temeiul competenței de fond care îi este recunoscută la articolul 31 din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 potrivit articolului 261 TFUE, reformarea articolului 2 din Decizia C (2016) 1933 final a Comisiei Europene din 6 aprilie 2016 privind o procedură în conformitate cu articolul 101 din TFUE și cu articolul 53 din Acordul privind SEE, în cazul AT.39965 – Mushrooms, reducând sancțiunea aplicată Riberebro;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată aferente prezentei proceduri.

      Motivele și principalele argumente

   La originea prezentei proceduri se află cererea de clemență adresată Comisiei Europene de o anumită întreprindere, în raport cu participarea sa la o înțelegere în sectorul ciupercilor în conservă. Potrivit însuși textului deciziei, această înțelegere ar urmări să stabilizeze piața ciupercilor și să frâneze scăderea prețurilor pe aceeași piață.
   Reclamantele nu contestă nici faptele, nici calificarea juridică a acestora, pe care deja le-au recunoscut în cadrul cooperării la procedura de clemență și în răspunsul lor la comunicarea privind obiecțiunile, în care au afirmat că recunosc descrierea faptelor și aprecierea lor juridică reținute. Ceea ce se contestă prin prezenta acțiune este evaluarea și proporționalitatea amenzii aplicate.
   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă două motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe săvârșirea de către pârâtă a unei erori vădite de apreciere.

                           —

                           Se susține în această privință că respectiva eroare vădită viciază aprecierea faptelor prin care s-a refuzat recunoașterea incapacității de plată a amenzii („inability to pay”) a reclamantelor. Astfel, aplicarea amenzii pune în pericol în mod iremediabil viabilitatea lor economică, va conduce la devalorizarea completă a activelor și ignoră contextul economic și social în care se înscrie.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului proporționalității.

                           —

                           Se susține în această privință că decizia atacată nu ia în considerare gama limitată de produse a reclamantelor.


title: Cauza C-144/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 21 martie 2013 — VDP Dental Laboratory NV, Staatssecretaris van Financiën

text:
               22.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 178/2

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 21 martie 2013 — VDP Dental Laboratory NV, Staatssecretaris van Financiën
   (Cauza C-144/13)
   2013/C 178/03
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Hoge Raad der Nederlanden

      Părțile din procedura principală

      Recurenți: VDP Dental Laboratory NV, Staatssecretaris van Financiën

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 17 alineatele (1) și (2) din A șasea directivă (1) trebuie interpretat în sensul că, în cazul în care o normă juridică națională prevede, contrar dispozițiilor directivei, o scutire (motiv pentru care este exclus dreptul de deducere a TVA-ului), persoana impozabilă are dreptul de deducere a TVA-ului invocând articolul 17 alineatele (1) și (2) din A șasea directivă?

               2.

               Articolul 143 litera (a) și articolul 140 literele (a) și (b) din Directiva TVA (2) trebuie interpretate în sensul că scutirile de TVA prevăzute de aceste dispoziții nu se aplică importului și achiziției intracomunitare de proteze dentare? În cazul unui răspuns negativ la această întrebare, scutirile sunt supuse condiției ca protezele dentare din străinătate să fie livrate de către un medic stomatolog sau un tehnician dentar și/ori către un medic stomatolog sau un tehnician dentar?

      (1)  A șasea Directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri– sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1).

      (2)  Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7).


title: Cauza T-307/07: Acțiune introdusă la 14 august 2007 — Hansgrohe/OAPI (AIRSHOWER)

text:
               6.10.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 235/24

         Acțiune introdusă la 14 august 2007 — Hansgrohe/OAPI (AIRSHOWER)
   (Cauza T-307/07)
   (2007/C 235/44)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: Hansgrohe AG (Schiltach, Germania) (reprezentanți: S. Weidert și J. Zehnsdorf, Rechtsanwälte)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne din 31 mai 2007 în recursul R 1281/2006-1 privind cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 4 869 319;

               —

               obligarea Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca verbală „AIRSHOWER” pentru produse din clasa 11 (cererea nr. 4 869 319).

      Decizia examinatorului: respingerea în parte a cererii de înregistrare.

      Decizia camerei de recurs: respingerea recursului.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 (1), întrucât semnul solicitat are caracter distinctiv și nu este descriptiv.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO 1994, L 11, p. 11, Ediția specială, 17/vol. 1, p. 146.


title: Cauza C-213/09: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 25 noiembrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Finanzgericht Hamburg — Germania) — Barsoum Chabo/Hauptzollamt Hamburg-Hafen [Uniune vamală — Regulamentul (CE) nr. 1719/2005 — Tariful vamal comun — Recuperarea de taxe vamale la import — Import de produse alimentare transformate — Conserve de ciuperci — Subpoziția NC 2003 10 30 — Perceperea unei sume suplimentare — Principiul proporționalității]

text:
               29.1.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 30/5

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 25 noiembrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Finanzgericht Hamburg — Germania) — Barsoum Chabo/Hauptzollamt Hamburg-Hafen
   (Cauza C-213/09) (1)

   (Uniune vamală - Regulamentul (CE) nr. 1719/2005 - Tariful vamal comun - Recuperarea de taxe vamale la import - Import de produse alimentare transformate - Conserve de ciuperci - Subpoziția NC 2003 10 30 - Perceperea unei sume suplimentare - Principiul proporționalității)
   2011/C 30/07
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Finanzgericht Hamburg

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Barsoum Chabo

      Pârâtă: Hauptzollamt Hamburg-Hafen

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Finanzgericht Hamburg — Validitatea Regulamentului (CE) nr. 1719/2005 al Comisiei din 27 octombrie 2005 de modificare a anexei I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful vamal comun (JO L 286, p. 1) în legătură cu cuantumul suplimentar la importul produselor cuprinse la subpoziția 20031030000 — Conserve de ciuperci — Principiul proporționalității

      Dispozitivul

   Examinarea întrebării adresate nu a evidențiat niciun element de natură să afecteze validitatea valorii taxei vamale specifice de 222 de euro pentru 100 de kilograme greutate netă a produsului scurs, aplicabilă în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1719/2005 al Comisiei din 27 octombrie 2005 de modificare a anexei I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful vamal comun, prelevată asupra importurilor de conserve de ciuperci din genul Agaricus care se încadrează la subpoziția 2003 10 30 din Nomenclatura combinată cuprinsă în anexa menționată, efectuate în afara contingentului deschis prin Regulamentul (CE) nr. 1864/2004 al Comisiei din 26 octombrie 2004 privind deschiderea și gestionarea contingentelor tarifare pentru conserve de ciuperci importate din țări terțe, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 1995/2005 al Comisiei din 7 decembrie 2005.

      (1)  JO C 205, 29.8.2009.


title: Cauza T-40/09: Hotărârea Tribunalului din 1 martie 2016 – Advance Magazine Publishers/OAPI – Selecciones Americanas (VOGUE CAFÉ) [„Marcă comunitară — Procedură de opoziţie — Marcă comunitară verbală VOGUE CAFÉ — Mărci naţionale figurative anterioare Vogue şi VOGUE studio şi cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative VOGUE — Utilizare serioasă a mărcilor anterioare — Articolul 42 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               18.4.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 136/24

         Hotărârea Tribunalului din 1 martie 2016 – Advance Magazine Publishers/OAPI – Selecciones Americanas (VOGUE CAFÉ)
   (Cauza T-40/09) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziţie - Marcă comunitară verbală VOGUE CAFÉ - Mărci naţionale figurative anterioare Vogue şi VOGUE studio şi cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative VOGUE - Utilizare serioasă a mărcilor anterioare - Articolul 42 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2016/C 136/33)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Advance Magazine Publishers, Inc. (New York, Statele Unite) (reprezentant: T. Alkin, barrister)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: inițial R. Pethke și D. Botis, ulterior I. Harrington, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI: Selecciones Americanas, SA (Sitges, Spania)

      Obiectul

   Acţiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 19 noiembrie 2008 (cauza R 0280/2008-4), privind o procedură de opoziţie între Selecciones Americanas, SA şi Advance Magazine Publishers, Inc.

      Dispozitivul

               1)

               Nu mai este necesară pronunţarea asupra cererii în anulare a Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 19 noiembrie 2008 (cauza R 0280/2008-4), în măsura în care constată existenţa unei risc de confuzie între marca comunitară solicitară VOGUE CAFÉ şi marca spaniolă figurativă VOGUE studio înregistrată sub numărul 2529728.

               2)

               Respinge în rest acţiunea.

               3)

               Obligă Advance Magazine Publishers, Inc. la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 82, 4.4.2009.


title: Cauza F-50/11: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice din 18 aprilie 2012 — Buxton/Parlamentul European (Funcție publică — Funcționari — Atribuirea punctelor de merit — Raport de evaluare — Activitate cu normă redusă — Egalitate de tratament)

text:
               23.6.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 184/21

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice din 18 aprilie 2012 — Buxton/Parlamentul European
   (Cauza F-50/11) (1)

   (Funcție publică - Funcționari - Atribuirea punctelor de merit - Raport de evaluare - Activitate cu normă redusă - Egalitate de tratament)
   2012/C 184/43
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Dawn Cheryl Buxton (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentanți: P. Nelissen Grade și G. Leblanc, avocați)

      Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: S. Alves și N. B. Rasmussen, agenți)

      Obiectul

   Funcție publică — Cerere de anulare a deciziei AIPN de a acorda reclamantei un singur punct de merit pentru exercițiul de evaluare 2009

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Doamna Buxton suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Parlamentul European.

      (1)  JO C 186, 25.6.2011, p. 36.


title: Cauza C-552/12 P: Recurs introdus la 3 decembrie 2012 de Republica Elenă împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 4 octombrie 2012 în cauza T-215/10, Republica Elenă/Comisia

text:
               2.2.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/9

         Recurs introdus la 3 decembrie 2012 de Republica Elenă împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 4 octombrie 2012 în cauza T-215/10, Republica Elenă/Comisia
   (Cauza C-552/12 P)
   2013/C 32/13
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Recurentă: Republica Elenă (reprezentanți: I. Chalkias și E. Leftheriotou, agenți)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

               —

               Republica Elenă solicită Curții de Justiție a Uniunii Europene să admită prezentul recurs, anulând în tot hotărârea atacată a Tribunalului, astfel cum se va arăta în detaliu, și obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În ceea ce privește corecțiile financiare din sectorul bumbacului, și în special în ceea ce privește compatibilitatea schemei de ajutoare pentru producția de bumbac cu sistemul integrat de gestionare și de control (SIGC), Republica Elenă invocă următoarele motive de anulare:

               Încălcarea dreptului Uniunii: interpretarea și aplicarea eronată ale articolelor 6, 7, 17 din Regulamentul (CE) nr. 1051/2001, precum și a articolului 10 alineatele (1) și (2) literele (c) și (e) din Regulamentul (CE) nr. 1051/2001; motivare insuficientă și încălcarea principiului proporționalității.

               Încălcarea dreptului Uniunii: interpretarea și aplicarea eronată ale dispozițiilor articolului 17 din Regulamentul 1051/2001, motivare insuficientă și contradictorie.

         În ceea ce privește măsurile în materie de mediu, sunt invocate următoarele motive de anulare:

                           Încălcarea dreptului Uniunii: interpretarea și aplicarea eronată ale liniilor directoare și ale principiului proporționalității, nemotivare.

                           Încălcarea dreptului Uniunii: interpretarea și aplicarea eronată ale articolului 7 alineatul (4) din Regulamentul 1051/2001 și ale articolului 1 din Regulamentele (CE) nr. 1123/2009, 903/2005 și 871/2006; motivare insuficientă.

                     În ceea ce privește corecțiile financiare din materia dezvoltării rurale, se invocă următoarele:
               Interpretarea și aplicarea eronată ale dispozițiilor articolului 8 alineatele (1) și (2) din Regulamentul (CE) nr. 1663/1995, precum și o motivare insuficientă și/sau contradictorie.
               În ceea ce privește corecțiile financiare din materia ajutoarelor pentru persoanele cele mai defavorizate, Republica Elenă invocă următorul motiv de anulare:
               Interpretarea și aplicarea eronată ale articolului 3 alineatul (2) din Regulamentul (CEE) nr. 3142/92, motivare insuficientă și/sau contradictorie, încălcarea principiului proporționalității, interpretarea și aplicarea eronată ale normelor în materie de echitate procesuală și de repartizare echitabilă a sarcinii probei, neregularitate în cursul procedurii în fața Tribunalului care lezează interesele Republicii Elene.


title: Cauza C-495/15 P: Ordonanța președintelui Curții din 10 noiembrie 2016 – Comisia Europeană/Republica Portugheză, susținută de Regatul Spaniei și de Regatul Țărilor de Jos

text:
               27.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/22

         Ordonanța președintelui Curții din 10 noiembrie 2016 – Comisia Europeană/Republica Portugheză, susținută de Regatul Spaniei și de Regatul Țărilor de Jos
   (Cauza C-495/15 P) (1)

   (2017/C 063/30)
   Limba de procedură: portugheza
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 371, 9.11.2015.


title: Cauza T-559/13: Hotărârea Tribunalului din 3 iunie 2015 – Giovanni Cosmetics/OAPI – Vasconcelos & Gonçalves (GIOVANNI GALLI) (Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative GIOVANNI GALLI — Marca comunitară verbală anterioară GIOVANNI — Motiv relativ de refuz — Lipsa riscului de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Caracterul distinctiv al unui prenume și al unui nume de familie)

text:
               20.7.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 236/36

         Hotărârea Tribunalului din 3 iunie 2015 – Giovanni Cosmetics/OAPI – Vasconcelos & Gonçalves (GIOVANNI GALLI)
   (Cauza T-559/13) (1)

   ((Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative GIOVANNI GALLI - Marca comunitară verbală anterioară GIOVANNI - Motiv relativ de refuz - Lipsa riscului de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Caracterul distinctiv al unui prenume și al unui nume de familie))
   (2015/C 236/48)
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: Giovanni Cosmetics, Inc. (Rancho Dominguez, California, Statele Unite) (reprezentanţi: J. van den Berg şi M. Meddens-Bakker, avocaţi)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne (mărci, desene şi modele industriale) (reprezentant: M. Rajh, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Vasconcelos & Gonçalves, SA (Lisabona, Portugal)

      Obiectul

   Acțiune introdusă împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 13 august 2013 (cauza R 1189/2012 2), privind o procedură de opoziție între Giovanni Cosmetics, Inc. și Vasconcelos & Gonçalves, SA

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Giovanni Cosmetics, Inc. la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 24, 25.1.2014.


title: Cauza T-39/06: Hotărârea Tribunalului din 5 octombrie 2011 — Transcatab/Comisia ( Concurență — Înțelegeri — Piața italiană a achiziției și a primei procesări a tutunului brut — Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 81 CE — Stabilirea prețurilor și împărțirea pieței — Imputabilitatea comportamentului ilicit — Amenzi — Proporționalitate — Gravitatea și durata încălcării — Circumstanțe atenuante — Cooperare )

text:
               19.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 340/15

         Hotărârea Tribunalului din 5 octombrie 2011 — Transcatab/Comisia
   (Cauza T-39/06) (1)

   (Concurență - Înțelegeri - Piața italiană a achiziției și a primei procesări a tutunului brut - Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 81 CE - Stabilirea prețurilor și împărțirea pieței - Imputabilitatea comportamentului ilicit - Amenzi - Proporționalitate - Gravitatea și durata încălcării - Circumstanțe atenuante - Cooperare)
   2011/C 340/29
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Transcatab SpA (Caserte, Italia) (reprezentanți: C. Osti și A. Prastaro, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial F. Amato, ulterior V. Di Bucci și în final É. Gippini Fournier și L. Malferrari, agenți, asistați de F. Ruggeri Laderchi, avocat)

      Obiectul

   În primul rând, cerere de anulare în parte a Deciziei C(2005) 4012 final a Comisiei din 20 octombrie 2005 privind o procedură de aplicare a articolului 81 alineatul (1) [CE] (cazul COMP/C.38.281/B.2 — Tutun brut — Italia), în al doilea rând, cerere de reducere a cuantumului amenzii aplicate Transcatab prin această decizie și în al treilea rând, cerere reconvențională a Comisiei prin care se solicită majorarea acestui cuantum.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Respinge cererea reconvențională formulată de Comisia Europeană.

               3.

               Transcatab SpA suportă propriile cheltuieli de judecată și 90 % din cheltuielile de judecată efectuate de Comisie.

               4.

               Comisia suportă 10 % din propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 86, 8.4.2006.


title: Cauza C-79/11: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 12 iulie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunale di Firenze — Italia) — Procedură penală împotriva Maurizio Giovanardi și alții (Cooperare polițienească și judiciară în materie penală — Decizia cadru 2001/220/JAI — Statutul victimelor în cadrul procedurilor penale — Directiva 2004/80/CE — Despăgubirea victimelor infracțiunilor — Răspunderea persoanelor juridice — Despăgubire în cadrul procedurii penale)

text:
               22.9.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/10

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 12 iulie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunale di Firenze — Italia) — Procedură penală împotriva Maurizio Giovanardi și alții
   (Cauza C-79/11) (1)

   (Cooperare polițienească și judiciară în materie penală - Decizia cadru 2001/220/JAI - Statutul victimelor în cadrul procedurilor penale - Directiva 2004/80/CE - Despăgubirea victimelor infracțiunilor - Răspunderea persoanelor juridice - Despăgubire în cadrul procedurii penale)
   2012/C 287/15
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale di Firenze

      Părțile din procedura penală principală

   Maurizio Giovanardi, Andrea Lastini, Filippo Ricci, Vito Piglionica, Massimiliano Pempori, Gezim Lakja, Elettrifer Srl, Rete Ferroviaria Italiana SpA.

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Tribunale Ordinario di Firenze — Interpretarea articolelor 2, 3 și 8 din Decizia-cadru nr. 2001/220/JAI a Consiliului din 15 martie 2001 privind statutul victimelor în cadrul procedurilor penale (JO L 82, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 3, p. 104) — Interpretarea articolului 9 din Directiva 2004/80/CE a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind despăgubirea victimelor infracționalității (JO L 261, p. 15, Ediție specială, 19/vol. 7, p. 31) — Răspunderea penală a persoanelor juridice — Dreptul victimei unei infracțiuni de a fi despăgubită în cadrul unei proceduri penale de o persoană juridică responsabilă în mod indirect de prejudicii

      Dispozitivul

   Articolul 9 alineatul (1) din Decizia cadru 2001/220/JAI a Consiliului din 15 martie 2001 privind statutul victimelor în cadrul procedurilor penale trebuie interpretat în sensul că nu se opune ca, în cadrul unui regim care prevede răspunderea persoanelor juridice precum cel în discuție în acțiunea principală, victima unei infracțiuni să nu poată solicita, în cadrul procedurii penale, repararea prejudiciilor cauzate în mod direct prin acea infracțiune de la persoana juridică autoare a unui ilicit administrativ.

      (1)  JO C 120, 16.4.2011.


title: Cauza T-145/06: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 4 februarie 2009 — Omya/Comisia ( Concurență — Concentrări — Solicitare de informații — Articolul 11 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 139/2004 — Caracterul necesar al informațiilor solicitate — Proporționalitate — Termen rezonabil — Abuz de putere — Încălcarea încrederii legitime )

text:
               21.3.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 69/35

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 4 februarie 2009 — Omya/Comisia
   (Cauza T-145/06) (1)

   („Concurență - Concentrări - Solicitare de informații - Articolul 11 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 139/2004 - Caracterul necesar al informațiilor solicitate - Proporționalitate - Termen rezonabil - Abuz de putere - Încălcarea încrederii legitime’)
   (2009/C 69/81)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Omya AG (Oftringen, Elveția) (reprezentanți: Ch. Ahlborn, C. Berg, solicitors, C. Pinto Correia, avocat, și J. Flynn, QC)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: V. Di Bucci, X. Lewis, R. Sauer, A. Whelan și F. Amato, ulterior V. Di Bucci, X. Lewis, R. Sauer și A. Whelan, agenți)
   Obiectul
   Acțiune împotriva Deciziei Comisiei din 8 martie 2006, adoptată în temeiul articolului 11 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 139/2004 al Consiliului din 20 ianuarie 2004 privind controlul concentrărilor economice între întreprinderi (JO L 24, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 201), prin care se solicită corectarea informațiilor comunicate în cadrul examinării cauzei COMP/M.3796 (Omya/J. M. Huber PCC).
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Omya AG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 165, 15.7.2006.


title: Cauza T-354/08: Acțiune introdusă la 21 august 2008 — Spira/Comisia

text:
               8.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 285/47

         Acțiune introdusă la 21 august 2008 — Spira/Comisia
   (Cauza T-354/08)
   (2008/C 285/86)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Diamanthandel A. Spira BVBA (Antwerpen, Belgia) (reprezentanți: J. Bourgeois, Y. Van Gerven, F. Louis, A. Vallery, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Comisiei din 5 iunie 2008, adoptată în aplicarea articolului 7 alineatul (2) din Regulamentul nr. 773/2004 al Consiliului în cauza COMP/38.826/B-2-Spira/De Beers/DTC Supplier of Choice;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamanta contestă Decizia (2008) D/203546 a Comisiei din 5 iunie 2008, prin care aceasta a declarat că modificarea împrejurărilor de fapt datorită anulării deciziei privind angajamentul (1) de către Tribunalul de Primă Instanță nu constituia un element determinant care să o oblige să își reconsidere Decizia (2007) D/200338 din 26 ianuarie 2007, prin care a fost respinsă plângerea reclamantei privind o încălcare a articolelor 81 și 82 CE legată de sistemul Supplier of Choice (denumit în continuare „SoC”), aplicat de grupul De Beers pentru distribuția de diamante brute, din cauza absenței unui interes comunitar suficient („decizia de respingere” (2)) (cauza COMP/38.826/B-2-Spira/De Beers/DTC Supplier of Choice).
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.
   În primul rând, reclamanta susține că practicile anticoncurențiale denunțate în plângere nu au fost examinate de Comisie cu atenție și cu imparțialitate.
   În al doilea rând, reclamanta afirmă că, atunci când a reexaminat problema închiderii pieței, Comisia nu putea invoca lipsa unui interes comunitar suficient pentru a da curs plângerii, dat fiind prejudiciul important care rezultă din închiderea pieței produsă de sistemul „SoC”. Reclamanta susține că ar fi trebuit să se considere că închiderea pieței prezintă un interes comunitar suficient, întrucât afectează oferta de diamante în Uniunea Europeană și chiar în întreaga lume. Aceasta consideră că sistemul de distribuție „SoC” este un sistem de distribuție anticoncurențial și selectiv, care restrânge concurența în cadrul mărcii.
   În al treilea rând, în subsidiar, Comisia a săvârșit, susține reclamanta, o eroare de drept și nu și-a motivat îndeajuns evaluarea privind efectele închiderii pieței prin aceea că:

               —

               nu a definit mai întâi structura pieței analizate, puterea de piață a societății respective și poziția pe piață a concurenților săi;

               —

               a omis să examineze toate restrângerile potențiale sau activitățile de monopol ale furnizorului al cărui sistem de distribuție selectivă era examinat.

         În plus, Comisia a săvârșit, afirmă reclamanta, o eroare vădită de apreciere și și-a întemeiat decizia pe fapte incorecte din punct de vedere material atunci când a concluzionat că acordul „SoC” nu restrânge în mod considerabil accesul operatorilor secundari de pe piață la diamantele brute (închiderea pieței).

      (1)  Hotărârea Alrosa/Comisia, cauza T-170/06, Rec., 2007, II-2601, hotărâre atacată de Comisie cu recurs la Curtea de Justiție, cauza C-441/07, Comisia/Alrosa, JO 2007, C 283, p. 22.

      (2)  Reclamanta a introdus o acțiune împotriva deciziei de respingere la Tribunalul de Primă Instanță, cauza T-108/07, Spira/Comisia, JO 2007, C 129, p. 20.


title: Cauza C-497/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Nejvyšší soud České republiky (Republica Cehă) la 16 septembrie 2016 – Procedură penală împotriva lui Juraj Sokáč

text:
               23.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/2

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Nejvyšší soud České republiky (Republica Cehă) la 16 septembrie 2016 – Procedură penală împotriva lui Juraj Sokáč
   (Cauza C-497/16)
   (2017/C 022/02)
   Limba de procedură: ceha

      Instanța de trimitere

   Nejvyšší soud České republiky

      Partea din procedura principală

   Juraj Sokáč

      Întrebarea preliminară

   Medicamentele, astfel cum sunt definite de Directiva 2001/83/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului, care conțin „substanțe clasificate” în sensul Regulamentului (UE) nr. 273/2004 (2) al Parlamentului European și al Consiliului pot fi considerate, în temeiul articolului 2 litera (a) din regulamentul menționat, ca fiind excluse din domeniul de aplicare al acestuia, astfel cum a reținut Curtea de Justiție a Uniunii Europene în cauzele conexate C-627/13 și C-2/14, chiar și după ce textul dispoziției respective a fost modificat prin Regulamentul nr. 1258/2013 (3) și ținând seama de faptul că articolul 2 litera (a) din Regulamentul nr. 111/2005 (4), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 1259/2013 (5), supune medicamentele care conțin efedrină și pseudoefedrină regimului prevăzut de Regulamentul nr. 111/2005?

      (1)  JO 2001, L 311, p. 67.

      (2)  JO 2004, L 47, p. 1.

      (3)  JO 2013, L 330, p. 21

      (4)  JO 2005, L 22, p. 1.

      (5)  JO 2013, L 330, p. 30.


title: Cauza T-733/15: Hotărârea Tribunalului din 28 martie 2017 – Portugalia/Comisia („Neexecutarea unei hotărâri a Curții prin care se constată neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Penalitate cu titlu cominatoriu — Decizie de lichidare a penalității cu titlu cominatoriu — Abrogarea măsurii naționale în litigiu — Data încetării neîndeplinirii obligațiilor”)

text:
               15.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 151/34

         Hotărârea Tribunalului din 28 martie 2017 – Portugalia/Comisia
   (Cauza T-733/15) (1)

   ((„Neexecutarea unei hotărâri a Curții prin care se constată neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Penalitate cu titlu cominatoriu - Decizie de lichidare a penalității cu titlu cominatoriu - Abrogarea măsurii naționale în litigiu - Data încetării neîndeplinirii obligațiilor”))
   (2017/C 151/43)
   Limba de procedură: portugheza

      Părțile

      Reclamantă: Republica Portugheză (reprezentanți: L. Inez Fernandes și M. Figueiredo, agenți, asistați de L. Silva Morais, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Nicolae și P. Costa de Oliveira, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE, având ca obiect anularea Deciziei Ares(2015)4178538 a Comisiei din 8 octombrie 2015, prin care se solicită Republicii Portugheze plata sumei de 580 000 euro, ce corespunde penalității cu titlu cominatoriu lichidate pentru perioada cuprinsă între 25 iunie și 21 august 2014, pentru executarea Hotărârii din 25 iunie 2014, Comisia/Portugalia (C-76/13, nepublicată, EU:C:2014:2029).

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Republica Portugheză la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 68, 22.2.2016.


title: Cauza C-336/08: Ordonanța Curții (Camera a treia) din 14 octombrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Landessozialgericht Berlin — Germania) — Christel Reinke/AOK Berlin (Trimitere preliminară — Nepronunțare asupra fondului)

text:
               26.2.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/13

         Ordonanța Curții (Camera a treia) din 14 octombrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Landessozialgericht Berlin — Germania) — Christel Reinke/AOK Berlin
   (Cauza C-336/08) (1)

   (Trimitere preliminară - Nepronunțare asupra fondului)
   2011/C 63/24
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Landessozialgericht Berlin

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Christel Reinke

      Pârâtă: AOK Berlin

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Landessozialgericht Berlin (Germania) — Interpretarea articolelor 18, 49 și 50 CE, precum și a articolului 34 alineatele (4) și (5) din Regulamentul (CEE) nr. 574/72 al Consiliului din 21 martie 1972 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 1408/71 privind aplicarea regimurilor de securitate socială în raport cu salariații și cu membrii familiilor acestora care se deplasează în interiorul Comunității (JO L 74, p. 1, Ediție specială, 05/vol. 1, p. 74) — Rambursarea cheltuielilor medicale privind un tratament de urgență al unui resortisant al unui stat membru într-un spital privat al unui alt stat membru, ca urmare a refuzului spitalului public competent, pe motiv de capacități insuficiente, de a acorda respectiva prestație — Reglementare națională a statului membru competent care exclude rambursarea cheltuielilor medicale efectuate pentru un tratament de urgență într-un spital privat al unui alt stat membru, dar care permite rambursarea cheltuielilor respective facturate de un spital privat aflat pe teritoriul național

      Dispozitivul

   Nu este necesar să se răspundă la cererea de pronunțare a unei hotărâri preliminare prezentată de Landessozialgericht Berlin-Brandenburg (Germania) prin decizia din 27 iunie 2008.

      (1)  JO C 260, 11.10.2008.


title: Cauza F-49/13: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 23 octombrie 2013 — Moragrega Arroyo/Consiliul

text:
               8.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 71/37

      Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 23 octombrie 2013 — Moragrega Arroyo/Consiliul
      (Cauza F-49/13) (1)

      (2014/C 71/75)
      Limba de procedură: franceza
      Președintele Camerei a doua a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 215, 27.7.2013, p. 20.


title: Cauza T-695/13: Acțiune introdusă la 31 decembrie 2013 — ENAC/Comisia și TEN T EA

text:
               22.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 52/44

         Acțiune introdusă la 31 decembrie 2013 — ENAC/Comisia și TEN T EA
   (Cauza T-695/13)
   2014/C 52/83
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Ente nazionale per l'aviazione civile (ENAC) (Roma, Italia) (reprezentanți: P. Garofoli, avocat, și G. Palmieri, agent)

      Pârâte: Agenția Executivă pentru Rețeaua Transeuropeană de Transport (TEN-TEA) și Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea notei Comisiei Europene din 23 octombrie 2013, referință Ares (203) 3321778 având ca obiect: „studiu pentru dezvoltarea intermodală a aeroportului Bergamo-Orio al Serio” prin care aceasta a declarat lansarea procedurii de recuperare a unei părți din subvenția acordată pentru realizarea studiului menționat și trimiterea unei note de debit în cuantum de 158 517,54 euro;

               —

               Anularea deciziei Agenției Executive pentru Rețeaua Transeuropeană de Transport (TEN-TEA) la care se face referire în scrisoarea din 23 octombrie 2013 și având ca obiect „închiderea acțiunii 2009-IT-91407-S — Studiu pentru dezvoltarea intermodală a aeroportului Bergamo-Orio al Serio — Decizia C(2010) 4456 a Comisiei”, în măsura în care aceasta a declarat neeligibile și, în consecință, nesusceptibile de a beneficia de o subvenție, costurile referitoare la activitățile 1, 2.1, 4, 5, 6 și 7, deja realizate, solicitând restituirea acestora într-un cuantum de 158 517,54 euro.

      Motivele și principalele argumente

   Deciziile care fac obiectul prezentei cauze sunt cele atacate în cauzele T-270/13 și T-692/13, SACBO/Comisia și TEN-T EA.
   Motivele și principalele argumente sunt identice cu cele expuse în acele cauze.


title: Cauza T-386/08: Acțiune introdusă la 15 septembrie 2008 — Nadine Trautwein Rolf Trautwein/OAPI (reprezentarea unui cal)

text:
               6.12.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 313/37

         Acțiune introdusă la 15 septembrie 2008 — Nadine Trautwein Rolf Trautwein/OAPI (reprezentarea unui cal)
   (Cauza T-386/08)
   (2008/C 313/67)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: Nadine Trautwein Rolf Trautwein GbR, Research Development (Leopoldshöhe, Germania) (reprezentanți: C. Czychowski, A. Nordemann și A. Dustmann, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei R 1730/2007-1 a Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 7 iulie 2008, precum și a deciziei examinatorului din 25 septembrie 2007 și

               —

               încuviințarea publicării mărcii comunitare nr. 4 829 354;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: reprezentarea unui cal pentru produse și servicii din clasele 18, 25 și 31 — cererea de înregistrare nr. 4 829 354

      Decizia examinatorului: respinge cererea

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul nr. 40/94 al Consiliului, întrucât marca solicitată nu este nici în mod direct, nici în mod exclusiv descriptivă, precum și în măsura în care aceasta prezintă un caracter suficient de distinctiv.


title: Cauza T-422/11 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 5 octombrie 2011 — Computer Resources International (Luxemburg)/Comisia ( „Măsuri provizorii — Contracte de achiziții publice — Procedură de cerere de ofertă — Respingerea unei oferte — Cerere de suspendare a executării — Pierderea unei șanse — Lipsa unui prejudiciu grav și nereparabil — Lipsa urgenței” )

text:
               26.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 347/35

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 5 octombrie 2011 — Computer Resources International (Luxemburg)/Comisia
   (Cauza T-422/11 R)
   (Măsuri provizorii - Contracte de achiziții publice - Procedură de cerere de ofertă - Respingerea unei oferte - Cerere de suspendare a executării - Pierderea unei șanse - Lipsa unui prejudiciu grav și nereparabil - Lipsa urgenței)
   2011/C 347/64
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Computer Resources International (Luxemburg) SA (Dommeldange, Luxemburg) (reprezentant: S. Pappas, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: S. Delaude și D. Calciu, agenți, asistați de E. Petritsi, avocat)

      Obiectul

   Cerere de suspendare a executării deciziei Oficiului pentru Publicații al Uniunii Europene din 22 iulie 2011 prin care, pe de o parte, sunt respinse ofertele reclamantei depuse în cadrul cererii de ofertă nr. AO 10340 privind furnizarea de servicii informatice de dezvoltare și de mentenanță a software-ului, de consiliere și de asistență pentru diferite tipuri de aplicații informatice (JO 2011/S 66-106099) și, pe de altă parte, reclamanta este informată că contractul-cadru de achiziție publică respectiv a fost atribuit altor ofertanți

      Dispozitivul

               1.

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2.

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.