title: Cauza C-233/21 P: Recurs introdus la 9 aprilie 2021 de Germann Avocats LLC împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a zecea) din 4 februarie 2021 în cauza T-352/18, Germann Avocats LLC/Comisia Europeană

text:
               9.8.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 320/15

      Recurs introdus la 9 aprilie 2021 de Germann Avocats LLC împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a zecea) din 4 februarie 2021 în cauza T-352/18, Germann Avocats LLC/Comisia Europeană
      (Cauza C-233/21 P)
      (2021/C 320/19)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: Germann Avocats LLC (reprezentant: N. Scandamis, dikigoros)

         Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

         Concluziile recurentei

      Recurenta solicită Curții:

                  —

                  confirmarea punctelor 24-48 din ordonanța atacată respingând pe deplin excepția de inadmisibilitate a Comisiei

                  —

                  în rest, anularea în totalitate a ordonanței contestate;

                  —

                  anularea, în conformitate cu articolul 263 TFUE, a deciziei Comisiei conținută într-o scrisoare nedatată primită la 2 aprilie 2018, prin care respinge oferta comună a recurentei pentru un studiu de monitorizare a practicilor sindicale în domeniul nediscriminării și al diversității la locul de muncă (cererea de ofertă JUST/2017/RDIS/FW/EQUA/0042; JO S 215 – 9/11/2017 – 2017/S 215 446067);

                  —

                  obligarea Comisiei Europene la plata unei compensații de 1 euro;

                  —

                  alternativ, trimiterea cauzei Tribunalului spre rejudecare și, în orice caz

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată aferente recursului și procedurii în fața Tribunalului.

         Motivele și principalele argumente

      Recurenta invocă următoarele motive în susținerea recursului său.
      În primul rând, o denaturare vădită a faptelor și erori de drept în legătură cu un abuz de putere, precum și o încălcare a principiilor egalității armelor și a dreptului de a fi ascultat.
      În al doilea rând, încălcarea obligației de motivare și erori vădite de apreciere.
      În al treilea rând, un abuz de putere prin încălcarea principiilor egalității de tratament, securității juridice, bunei administrări și bunei-credințe.
      În al patrulea rând, un abuz de putere prin încălcarea principiilor transparenței și protecției așteptărilor legitime în ceea ce privește concurența.


title: Cauza C-274/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesverwaltungsgericht (Austria) la 28 aprilie 2021 – EPIC Financial Consulting Ges.m.b.H./Republik Österreich, Bundesbeschaffung GmbH

text:
               9.8.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 320/18

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesverwaltungsgericht (Austria) la 28 aprilie 2021 – EPIC Financial Consulting Ges.m.b.H./Republik Österreich, Bundesbeschaffung GmbH
      (Cauza C-274/21)
      (2021/C 320/21)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Bundesverwaltungsgericht

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: EPIC Financial Consulting Ges.m.b.H.

         Pârâte: Republik Österreich, Bundesbeschaffung GmbH

         Întrebările preliminare

                  1.

                  O procedură de adoptare a unor măsuri provizorii în sensul articolului 2 alineatul (1) litera (a) din Directiva 89/665/CEE (1) astfel cum a fost modificată prin Directiva 2014/23/UE (2), prevăzută în dreptul național în Austria, și în fața Bundesverwaltungsgericht (Tribunalul Administrativ Federal), procedură în cadrul căreia poate fi dispusă de asemenea, de exemplu, o interdicție temporară privind încheierea de acorduri-cadru sau privind încheierea de contracte de achiziții de bunuri, constituie un litigiu în materie civilă și comercială în sensul articolului 1 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 (3)? O astfel de procedură de adoptare a unor măsuri provizorii în sensul întrebării formulate anterior constituie, cel puțin, o cauză în materie civilă în sensul articolului 81 alineatul (1) TFUE? Procedura de adoptare a unor măsuri provizorii în sensul articolului 2 alineatul (1) litera (a) din Directiva 89/665 astfel cum a fost modificată prin Directiva 2014/23 constituie o procedură de adoptare a unor măsuri provizorii în sensul articolului 35 din Regulamentul nr. 1215/2012?

                  2.

                  Principiul echivalenței trebuie interpretat, ținând seama de celelalte dispoziții ale dreptului Uniunii, în sensul că conferă particularilor drepturi subiective împotriva statului membru și se opune aplicării dispozițiilor naționale austriece în temeiul cărora, înainte de a se pronunța asupra unei cereri de măsuri provizorii precum cea prevăzută la articolul 2 alineatul (1) litera (a) din Directiva 89/665 astfel cum a fost modificată prin Directiva 2014/23, instanța trebuie să identifice natura procedurii de atribuire și valoarea (estimată) a contractului, precum și toate deciziile supuse căilor de atac distincte care au fost formulate în anumite proceduri de atribuire, respectiv, în orice caz, loturile dintr-o anumită procedură de atribuire, pentru a adopta ulterior, în orice caz, prin președintele camerei competente a instanței, o ordonanță de recalculare a taxei, iar în cazul neplății taxelor, înainte de a respinge cererea de adoptare a unor măsuri provizorii sau cel târziu odată cu respingerea cererii pentru neplata taxei, să impună, prin intermediul instanței judiciare competente pentru calea de atac, sub sancțiunea pierderii dreptului, plata taxei aplicabile procedurii, în condițiile în care, în (alte) cauze în materie civilă din Austria, precum, de exemplu, acțiunile în despăgubire sau acțiunile în încetare pentru încălcarea dreptului concurenței, neîncasarea taxelor nu împiedică pronunțarea asupra cererii conexe de măsuri provizorii, indiferent de taxele datorate pentru introducerea acțiunii, oricare ar fi cuantumul acestora, de asemenea pronunțarea cu privire la cererile de măsuri provizorii depuse la instanțele civile separat de o acțiune nu este, în principiu, împiedicată de neplata taxelor forfetare; și, de asemenea, prin comparație, în Austria, neplata taxei de apel în cazul apelurilor împotriva unor decizii în materie administrativă sau a taxei de apel sau recurs în fața Verfassungsgerichtshof (Curtea Constituțională) sau a Verwaltungsgerichtshof (Curtea Administrativă) introduse împotriva hotărârilor pronunțate de instanțele administrative nu determină respingerea căii de atac pentru neplata taxei și, de exemplu, nu înseamnă nici că, în cadrul acestor proceduri de apel sau de recurs, cererile de admitere a efectului suspensiv pot fi soluționate numai prin respingere?

                  2.1.

                  Principiul echivalenței trebuie interpretat, ținând seama de celelalte dispoziții din dreptul Uniunii, în sensul că se opune aplicării dispozițiilor naționale austriece potrivit cărora, înainte de a se pronunța asupra unei cereri de măsuri provizorii precum cea prevăzută la articolul 2 alineatul (1) litera (a) din Directiva 89/665 astfel cum a fost modificată prin Directiva 2014/23, președintele completului format dintr-un judecător unic, în cazul suficienței plății taxelor forfetare, trebuie să adopte o ordonanță de recalculare a taxelor, acest judecător unic fiind obligat să respingă cererea de măsuri provizorii pentru neplata taxei, în condițiile în care, în Austria, în alte cauze în materie civilă, potrivit Gerichtsgebührengesetz (Legea privind taxele judiciare), pentru o cerere de măsuri provizorii introdusă odată cu acțiunea, nu se plătesc taxe judiciare forfetare suplimentare, iar pentru cererile de admitere a efectului suspensiv care sunt introduse împreună cu o acțiune în contencios administrativ la Verwaltungsgericht (Tribunalul Administrativ), împreună cu un recurs în anulare la Verwaltungsgerichtshof (Curtea Administrativă) sau împreună cu un recurs la Verfassungsgerichtshof (Curtea Constituțională) și care au, din punct de vedere funcțional, același obiectiv de protecție jurisdicțională precum o cerere de măsuri provizorii, respectiv un obiectiv de protecție jurisdicțională similar, nu se plătesc taxe separate?

                  3.

                  Cerința referitoare la adoptarea unor măsuri provizorii, cel mai rapid posibil și prin intermediul unor proceduri provizorii, în scopul remedierii presupusei încălcări sau prevenirii prejudicierii în continuare a intereselor respective, prevăzută la articolul 2 alineatul (1) litera (a) din Directiva 89/665, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2014/23/UE (4), trebuie să fie interpretată, ținând seama de celelalte dispoziții din dreptul Uniunii, în sensul că această cerință de netergiversare conferă un drept subiectiv la pronunțarea fără întârziere a unei decizii cu privire la o cerere de măsuri provizorii și se opune aplicării dispozițiilor naționale austriece în temeiul cărora instanța, chiar și în cazul unor proceduri de atribuire puse în aplicare în mod netransparent, înainte de a se pronunța în privința unei cereri de măsuri provizorii prin care se urmărește împiedicarea altor achiziții ale autorității contractante, trebuie să identifice, chiar în lipsa relevanței pentru soluționarea litigiului, natura procedurii de atribuire și valoarea (estimată) a contractului, precum și toate deciziile supuse căilor de atac distincte care au fost sau care urmează a fi formulate, din anumite proceduri de atribuire, respectiv, în orice caz, loturile dintr-o anumită procedură de atribuire, pentru a adopta ulterior, în orice caz, prin președintele camerei competente a instanței, o ordonanță de recalculare a taxelor, iar în cazul neplății taxelor, înainte de a respinge cererea de adoptare a unor măsuri provizorii sau cel târziu odată cu respingerea cererii pentru neplata taxei, să oblige reclamanta, prin intermediul instanței judiciare competente pentru calea de atac, sub sancțiunea pierderii dreptului, la plata taxei aplicabile procedurii?

                  4.

                  Dreptul la un proces echitabil în fața unei instanțe judecătorești prevăzut la articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale (5) trebuie interpretat, ținând seama de celelalte dispoziții ale dreptului Uniunii, în sensul că conferă drepturi subiective particularilor și se opune aplicării dispozițiilor naționale austriece în temeiul cărora, chiar în lipsa relevanței pentru soluționarea litigiului, chiar și în cazul unor proceduri de atribuire puse în aplicare în mod netransparent, înainte de a se pronunța în privința unei cereri de măsuri provizorii prin care se urmărește împiedicarea altor achiziții ale autorității contractante, instanța judecătorească trebuie să identifice natura procedurii de atribuire și valoarea (estimată) a contractului, precum și toate deciziile supuse căilor de atac distincte care au fost sau care urmează a fi formulate, din anumite proceduri de atribuire, respectiv, în orice caz, loturile dintr-o anumită procedură de atribuire, pentru a adopta ulterior, în orice caz, prin președintele camerei competente a instanței, o ordonanță de recalculare a taxelor, iar în cazul neplății taxelor, înainte de a respinge cererea de adoptare a unor măsuri provizorii sau cel târziu odată cu respingerea cererii pentru neplata taxelor, să oblige reclamanta, prin intermediul instanței judiciare competente pentru calea de atac, sub sancțiunea pierderii dreptului, la plata taxei aplicabile procedurii?

                  5.

                  Principiul echivalenței trebuie interpretat, ținând seama de celelalte dispoziții din dreptul Uniunii, în sensul că conferă particularilor drepturi subiective împotriva statului membru și se opune aplicării dispozițiilor naționale austriece potrivit cărora, în cazul neachitării taxelor forfetare aplicabile unei cereri de adoptare a unei ordonanțe de măsuri provizorii în sensul Directivei 89/665 în versiunea în vigoare, numai un complet de judecată al unei instanțe administrative, în calitate de organ jurisdicțional, (mai) poate impune taxe forfetare (cu reducerea, astfel rezultată, a posibilităților persoanei obligate la plata taxelor de a formula o cale de atac), în condițiile în care, în alte cauze în materie civilă, dacă nu sunt achitate, taxele aplicabile acțiunilor în instanță, cererilor de măsuri provizorii și recursurilor sunt impuse printr-o decizie în temeiul Gerichtliches Einbringungsgesetz (Legea privind introducerea acțiunilor în instanță), iar în dreptul administrativ, taxele aplicabile căilor de atac în cazul unor acțiuni în fața unui Verwaltungsgericht (Tribunal Administrativ), respectiv în fața Verfassungsgerichtshof (Curtea Constituțională), respectiv taxele aplicabile recursurilor în anulare în cazul recursurilor în anulare în fața Verwaltungsgerichtshof (Curtea Administrativă), dacă nu sunt achitate, sunt impuse, în mod normal, prin decizia unei autorități fiscale (și anume, decizia de impunere a taxelor) împotriva căreia poate fi formulată întotdeauna o cale de atac în fața unui Verwaltungsgericht (Tribunal Administrativ), iar ulterior poate fi formulat un recurs în anulare la Verwaltungsgerichtshof (Curtea Administrativă) sau o acțiune la Verfassungsgerichtshof (Curtea Constituțională)?

                  6.

                  Articolul 1 alineatul (1) din Directiva 89/665, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2014/23, trebuie interpretat, ținând seama de celelalte dispoziții din dreptul Uniunii, în sensul că încheierea unui acord-cadru cu un singur operator economic în sensul articolului 33 alineatul (3) din Directiva 2014/24 este încheierea unui contract în sensul articolului 2a alineatul (2) din Directiva 89/665, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2014/23?

                  6.1.

                  Sintagma „contractele bazate pe respectivul acord-cadru”, care figurează la articolul 33 alineatul (3) din Directiva 2014/24, trebuie interpretată în sensul că există un contract bazat pe acordul-cadru atunci când autoritatea contractantă atribuie un contract unic întemeindu-se în mod expres pe acordul-cadru încheiat? Sau fragmentul menționat anterior, „contractele bazate pe respectivul acord-cadru”, trebuie interpretat în sensul că, atunci când volumul global prevăzut de acordul-cadru în sensul punctului 64 din Hotărârea pronunțată de Curtea de Justiție în cauza C-216/17 (6) este deja epuizat, nu mai există niciun contract care să fie bazat pe acordul-cadru încheiat inițial?

                  7.

                  Dreptul la un proces echitabil în fața unei instanțe judecătorești prevăzut la articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale trebuie interpretat, ținând seama de celelalte dispoziții din dreptul Uniunii, în sensul că se opune aplicării unei dispoziții în temeiul căreia, în procedura de adoptare a unor măsuri provizorii, autoritatea contractantă menționată în litigiul privind atribuirea trebuie să prezinte toate informațiile necesare și toate documentele necesare – sub sancțiunea unei hotărâri defavorabile în lipsă – atunci când organele de conducere sau angajații acestei autorități contractante, care trebuie să furnizeze aceste informații pentru autoritatea contractantă, se expun riscului de a se autoincrimina, eventual, prin furnizarea informațiilor sau prin prezentarea documentelor?

                  8.

                  Cerința referitoare la faptul că deciziile autorităților contractante trebuie să poată face obiectul unei proceduri de contestare mai ales cât mai rapide posibil, prevăzută la articolul 1 alineatul (1) din Directiva 89/665, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2014/23, trebuie interpretată, ținând seama de celelalte dispoziții din dreptul Uniunii, luând în considerare, în plus, dreptul la o cale de atac efectivă, prevăzut la articolul 47 din cartă, în sensul că aceste dispoziții conferă drepturi subiective și se opun aplicării dispozițiilor naționale în temeiul cărora revine justițiabilului care a formulat cererea de măsuri provizorii obligația de a menționa, în cererea sa de adoptare a unei ordonanțe de măsuri provizorii, procedura concretă de atribuire și decizia concretă a autorității contractante, chiar dacă, în procedura de atribuire fără publicitate prealabilă, acest reclamant nu va cunoaște în mod normal numărul procedurilor de atribuire netransparente puse în aplicare de autoritatea contractantă și numărul deciziilor de atribuire care au fost deja adoptate în procedurile de atribuire netransparente?

                  9.

                  Cerința unui proces echitabil în fața unei instanțe judecătorești, prevăzută la articolul 47 din cartă, trebuie interpretată, ținând seama de celelalte dispoziții din dreptul Uniunii, în sensul că această dispoziție conferă drepturi subiective și se opune aplicării unor dispoziții naționale în temeiul cărora revine justițiabilului care a formulat cererea de măsuri provizorii obligația de a indica, în cererea sa de adoptare a unei ordonanțe de măsuri provizorii, procedura concretă de atribuire și decizia concretă a autorității contractante, supusă unei căi de atac distincte și de asemenea atacată, chiar dacă, în procedura de atribuire, acest reclamant nu poate cunoaște în mod normal, în lipsa publicității prealabile, care este numărul de proceduri de atribuire netransparente puse în aplicare de autoritatea contractantă și care este numărul de decizii de atribuire care au fost deja adoptate în procedurile de atribuire netransparente?

                  10)

                  Cerința unui proces echitabil în fața unei instanțe judecătorești, prevăzută la articolul 47 din cartă, trebuie interpretată, ținând seama de celelalte dispoziții din dreptul Uniunii, în sensul că această dispoziție conferă drepturi subiective și se opune aplicării unor dispoziții naționale în temeiul cărora revine justițiabilului care a formulat cererea de măsuri provizorii obligația de a plăti taxe forfetare într-un cuantum pe care nu îl poate anticipa, întrucât, în cadrul unei proceduri de atribuire care nu este transparentă, reclamantul nu poate cunoaște, în mod normal, în lipsa publicității prealabile, dacă autoritatea contractantă a pus în aplicare proceduri netransparente și, în orice caz, nu poate cunoaște care este numărul acestora, care este valoarea estimată a fiecărui contract și care este numărul deciziilor de atribuire supuse unei căi de atac distincte care au fost deja adoptate în procedurile de atribuire netransparente?

         (1)  Directiva 89/665/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1989 privind coordonarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative privind aplicarea procedurilor care vizează căile de atac față de atribuirea contractelor de achiziții publice de produse și a contractelor publice de lucrări (JO 1989, L 395, p. 33, Ediție specială, 06/vol.1 p. 237)

         (2)  Directiva 2014/23/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2014 privind atribuirea contractelor de concesiune (JO 2014, L 94, p. 1).

         (3)  Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 12 decembrie 2012 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (JO 2012, L 351, p. 1)

         (4)  Directiva 2014/24/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2014 privind achizițiile publice și de abrogare a Directivei 2004/18/CE (JO 2014, L 94, p. 65).

         (5)  Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (JO 2012, C 326, p. 391)

         (6)  Hotărârea Curții din 19 decembrie 2018, Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato – Antitrust et Coopservice, ECLI:EU:C:2018:1034.


title: Cauza C-290/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberster Gerichtshof (Austria) la 5 mai 2021 – Staatlich genehmigte Gesellschaft der Autoren, Komponisten und Musikverleger regGenmbH (AKM)/Canal+ Luxembourg Sàrl

text:
               9.8.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 320/24

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberster Gerichtshof (Austria) la 5 mai 2021 – Staatlich genehmigte Gesellschaft der Autoren, Komponisten und Musikverleger regGenmbH (AKM)/Canal+ Luxembourg Sàrl
      (Cauza C-290/21)
      (2021/C 320/23)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Oberster Gerichtshof

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Staatlich genehmigte Gesellschaft der Autoren, Komponisten und Musikverleger regGenmbH (AKM)

         Pârâtă: Canal+ Luxembourg Sàrl

         Celelalte părți: Tele 5 TM-TV GmbH, Österreichische Rundfunksender GmbH & Co. KG, Seven.One Entertainment Group GmbH, ProsiebenSat 1 PULS 4 GmbH

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 1 alineatul (2) litera (b) din Directiva 93/83/CEE Consiliului din 27 septembrie 1993 privind coordonarea anumitor norme referitoare la dreptul de autor și drepturile conexe aplicabile difuzării de programe prin satelit și retransmisiei prin cablu (1) trebuie interpretat în sensul că nu doar organismul de radiodifuziune sau televiziune, ci și un furnizor de pachete prin satelit care participă la actul de difuzare indivizibil și unitar efectuează un act de utilizare, eventual supus autorizării, doar într-un stat în care, sub controlul și responsabilitatea organismului de radiodifuziune sau televiziune, semnalele purtătoare de programe sunt introduse într-un lanț neîntrerupt de comunicare conducând la satelit și revenind spre pământ, cu consecința că participarea furnizorului de pachete prin satelit la actul de difuzare nu este susceptibilă să aducă atingere drepturilor de autor în statul de recepție?

                  2)

                  În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare:
                  Noțiunea de „comunicare publică” prevăzută la articolul 1 alineatul (2) literele (a) și (c) din Directiva 93/83, precum și la articolul 3 alineatul (1) din Directiva 2001/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 mai 2001 privind armonizarea anumitor aspecte ale dreptului de autor și drepturilor conexe în societatea informațională (2) trebuie interpretată în sensul că furnizorul de pachete prin satelit participant în calitate de actor suplimentar care, în timpul unei comunicări publice prin satelit, grupează într-un pachet, potrivit concepției sale, mai multe semnale criptate de înaltă definiție de programe de televiziune cu acces liber și cu plată ale diferitor organisme de televiziune și pune la dispoziție contra cost clienților săi produsul audiovizual autonom astfel creat, necesită o autorizare separată din partea titularului drepturilor în cauză inclusiv în privința conținuturilor protejate din cadrul programelor de televiziune cu acces liber cuprinse în pachetul de programe, deși, în această privință, furnizorul respectiv oferă în orice caz acces clienților săi la asemenea opere care sunt deja accesibile în zona de difuzare în mod liber pentru orice persoană, chiar dacă la o definiție standard inferioară?

         (1)  JO 1993, L 248, p. 15, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 134.

         (2)  JO 2001, L 167, p. 10, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 230.


title: Cauza C-300/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberster Gerichtshof (Austria) la 12 mai 2021 – UI/Österreichische Post AG

text:
               9.8.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 320/25

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberster Gerichtshof (Austria) la 12 mai 2021 – UI/Österreichische Post AG
      (Cauza C-300/21)
      (2021/C 320/24)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Oberster Gerichtshof

         Părțile din procedura principală

         Recurent: UI

         Intimată: Österreichische Post AG

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Acordarea de despăgubiri în temeiul articolului 82 din Regulamentul (UE) 2016/679 (1) (RGPD) impune, pe lângă încălcarea dispozițiilor RGPD, de asemenea ca reclamantul să fi suferit un prejudiciu sau pentru acordarea despăgubirii este suficientă încălcarea dispozițiilor RGPD ca atare?

                  2)

                  Pe lângă principiile efectivității și echivalenței, pentru stabilirea cuantumului despăgubirii există și alte dispoziții ale dreptului Uniunii?

                  3)

                  Este compatibilă cu dreptul Uniunii opinia potrivit căreia recunoașterea unui prejudiciu moral este condiționată de existența unei consecințe sau a unei urmări a încălcării unui drept care are cel puțin o anumită pondere ce depășește neplăcerile cauzate de încălcare?

         (1)  Regulamentul (UE) 2016/679 al Parlamentului European și al Consiliului din 27 aprilie 2016 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și privind libera circulație a acestor date și de abrogare a Directivei 95/46/CE (Regulamentul general privind protecția datelor) (JO 2016, L 119, p. 1).


title: Cauza C-310/21 P: Recurs introdus la 17 mai 2021 de Aquind Ltd, Aquind Energy Sàrl, Aquind SAS împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a doua) din 5 martie 2021 în cauza T-885/19, Aquind și alții/Comisia

text:
               9.8.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 320/26

      Recurs introdus la 17 mai 2021 de Aquind Ltd, Aquind Energy Sàrl, Aquind SAS împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a doua) din 5 martie 2021 în cauza T-885/19, Aquind și alții/Comisia
      (Cauza C-310/21 P)
      (2021/C 320/25)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurente: Aquind Ltd, Aquind Energy Sàrl, Aquind SAS (reprezentanți: S. Goldberg, E. White, C. Davis, solicitors)

         Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană, Republica Federală Germania, Regatul Spaniei, Republica Franceză

         Concluziile recurentelor

      Recurentele solicită Curții:

                  —

                  anularea ordonanței atacate;

                  —

                  declararea cererii în primă instanță ca întemeiată și anularea Regulamentului delegat (UE) 2020/389 al Comisiei (1), în măsura în care se aplică recurentelor, și

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată aferente atât procedurii de recurs, cât și procedurii în fața Tribunalului.

         Motivele și principalele argumente

      Recurentele susțin că Regulamentul delegat (UE) 2020/389 al Comisiei ar fi trebuit să fie considerat un act definitiv la data la care a fost adoptat, iar nu la data intrării sale în vigoare, care era condiționată de lipsa unor obiecții din partea Parlamentului sau a Consiliului. Cu acest titlu, regulamentul menționat era supus căilor de atac chiar înainte de data publicării sale. Recurentele consideră, prin urmare, că Tribunalul a aplicat în mod greșit jurisprudența Curții referitoare la actele care nu sunt supuse căilor de atac.

         (1)  Regulamentul delegat (UE) 2020/389 al Comisiei din 31 octombrie 2019 de modificare a Regulamentului (UE) nr. 347/2013 al Parlamentului European și al Consiliului în ceea ce privește lista proiectelor de interes comun a Uniunii (JO 2020, L 74, p. 1).


title: Cauza C-311/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesarbeitsgericht (Germania) la 18 mai 2021 – CM/TimePartner Personalmanagement GmbH

text:
               9.8.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 320/26

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesarbeitsgericht (Germania) la 18 mai 2021 – CM/TimePartner Personalmanagement GmbH
      (Cauza C-311/21)
      (2021/C 320/26)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Bundesarbeitsgericht

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă, apelantă și recurentă: CM

         Pârâtă, intimată în apel și în recurs: TimePartner Personalmanagement GmbH

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Cum se definește noțiunea de „protecție generală a lucrătorilor temporari” prevăzută la articolul 5 alineatul (3) din Directiva 2008/104/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 19 noiembrie 2008 privind munca prin agent de muncă temporară și, în special, cuprinde ea mai mult decât ceea ce dreptul național și dreptul Uniunii prevăd în mod imperativ în materie de protecție pentru toți lucrătorii?

                  2)

                  Care sunt condițiile și criteriile care trebuie îndeplinite pentru a se considera că dispozițiile – dintr-o convenție colectivă – privind condițiile de muncă și de angajare a lucrătorilor temporari, care derogă de la principiul egalității de tratament prevăzut la articolul 5 alineatul (1) din Directiva 2008/104/CE, au fost adoptate cu respectarea protecției generale a lucrătorilor temporari?

                              a)

                              Examinarea respectării protecției generale este legată – în mod abstract – de condițiile de muncă a lucrătorilor temporari care intră în domeniul de aplicare al unei astfel de convenții colective sau se impune efectuarea unei analize comparative și evaluative între condițiile de muncă prevăzute de convenția colectivă și cele existente în întreprinderea în care lucrătorii temporari desfășoară misiunea de muncă temporară (întreprinderea utilizatoare)?

                              b)

                              În cazul unei derogări de la principiul egalității de tratament în ceea ce privește remunerația, respectarea protecției generale prevăzute la articolul 5 alineatul (3) din Directiva 2008/104/CE impune existența unui raport de muncă pe durată nedeterminată între agentul de muncă temporară și lucrătorul temporar?

                  3)

                  Condițiile și criteriile de respectare a protecției generale a lucrătorilor temporari în sensul articolului 5 alineatul (3) din Directiva 2008/104/CE sunt impuse partenerilor sociali de către legiuitorul național atunci când acesta le dă posibilitatea de a încheia convenții colective care conțin dispoziții care derogă de la cerința egalității de tratament în ceea ce privește condițiile de muncă și de angajare a lucrătorilor temporari, iar sistemul național de negociere colectivă prevede cerințe care permit să se aștepte un echilibru rezonabil al intereselor între părțile la convenția colectivă (așa-numita garanție de validitate a convențiilor colective)?

                  4)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la a treia întrebare:

                              a)

                              Respectarea protecției globale a lucrătorilor temporari în sensul articolului 5 alineatul (3) din Directiva 2008/104/CE este asigurată prin reglementări legislative care, precum versiunea aplicabilă începând de la 1 aprilie 2017 a Arbeitnehmerüberlassungsgesetz [Legea privind punerea la dispoziție de forță de muncă], prevăd un salariu minim pentru lucrătorii temporari, o durată maximă a prestării de muncă temporară la același utilizator, o limitare în timp a derogării de la principiul egalității de tratament în ceea ce privește remunerația, inaplicabilitatea unei dispoziții prevăzute de convenția colectivă care derogă de la principiul egalității de tratament pentru lucrătorii temporari care, în cursul celor șase luni anterioare punerii la dispoziția unui utilizator, au părăsit întreprinderea acestuia sau pe cea a unui angajator care formează împreună cu utilizatorul un grup în sensul articolului 18 din Aktiengesetz [Legea privind societățile pe acțiuni], precum și obligația utilizatorului de a acorda lucrătorului temporar acces la instituțiile sau la serviciile colective (cum ar fi, în special, serviciile de îngrijire a copiilor, cantina colectivă și mijloacele de transport), în principiu, în aceleași condiții precum cele aplicabile lucrătorilor permanenți?

                              b)

                              În cazul unui răspuns afirmativ la această întrebare:
                              Acest lucru este valabil și atunci când, în reglementări legislative corespunzătoare precum versiunea aplicabilă până la 31 martie 2017 a Arbeitnehmerüberlassungsgesetz [Legea privind punerea la dispoziție de forță de muncă], nu este prevăzută o limitare în timp a derogării de la principiul egalității de tratament în ceea ce privește remunerația, iar cerința potrivit căreia punerea la dispoziție poate fi doar „temporară” nu este concretizată sub aspectul duratei?

                  5)

                  În cazul unui răspuns negativ la a treia întrebare:
                  În cazul dispozițiilor care derogă de la principiul egalității de tratament în ceea ce privește condițiile de muncă și de angajare a lucrătorilor temporari prevăzute de convențiile colective în conformitate cu articolul 5 alineatul (3) din Directiva 2008/104/CE, instanțele naționale pot examina fără restricții aceste convenții colective pentru a stabili dacă derogările au fost efectuate cu respectarea protecției globale a lucrătorilor temporari sau articolul 28 din Carta drepturilor fundamentale [a Uniunii Europene] și/sau mențiunea referitoare la „autonomia partenerilor sociali” din considerentul (19) al Directivei 2008/104/CE impun, în ceea ce privește respectarea protecției generale a lucrătorilor temporari, să se acorde părților la convenția colectivă o marjă de apreciere supusă numai unui controlul jurisdicțional limitat și, în caz afirmativ, care este întinderea acestei marje de apreciere?

         (1)  Directiva Parlamentului European și a Consiliului din 19 noiembrie 2008 privind munca prin agent de muncă temporară (JO 2008, L 327, p. 9).


title: Cauza C-323/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Raad van State (Țările de Jos) la 25 mai 2021 – Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid/B.

text:
               9.8.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 320/28

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Raad van State (Țările de Jos) la 25 mai 2021 – Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid/B.
      (Cauza C-323/21)
      (2021/C 320/28)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Raad van State

         Părțile din procedura principală

         Apelant: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

         Intimat: B.

         Întrebările preliminare

                  1)

                              a)

                              Noțiunea de „stat membru solicitant” în sensul articolului 29 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 604/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 26 iunie 2013 de stabilire a criteriilor și mecanismelor de determinare a statului membru responsabil de examinarea unei cereri de protecție internațională prezentate într-unul dintre statele membre de către un resortisant al unei țări terțe sau de către un apatrid (JO 2013, L 180 (1)) trebuie interpretată în sensul că prin ea se înțelege statul membru (în speță al treilea stat membru, și anume Țările de Jos) care a adresat ultimul unui alt stat membru o cerere de reprimire sau de preluare?

                              b)

                              În cazul unui răspuns negativ: împrejurarea că anterior s-a încheiat un acord privind cererile de preluare între două state membre (în speță Germania și Italia) are efecte asupra obligațiilor juridice ale celui de-al treilea stat membru (în speță Țările de Jos), în temeiul Regulamentului Dublin, față de străin sau față de statele membre implicate în acordul privind cererile de preluare menționat anterior, și, în caz afirmativ, care sunt aceste efecte?

                  2)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, articolul 27 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 604/2013, citit din perspectiva considerentului (19) al acestui regulament, trebuie interpretat în sensul că se opune ca un solicitant de protecție internațională să susțină cu succes, în cadrul unei căi de atac împotriva unei decizii de transfer, că acest transfer nu poate avea loc deoarece termenul pentru un transfer convenit anterior între două state membre (în speță Germania și Italia) a expirat?

         (1)  p. 31.


title: Cauza C-324/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Raad van State (Țările de Jos) la 25 mai 2021 – Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid/F.

text:
               9.8.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 320/29

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Raad van State (Țările de Jos) la 25 mai 2021 – Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid/F.
      (Cauza C-324/21)
      (2021/C 320/29)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Raad van State

         Părțile din procedura principală

         Apelant: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

         Intimat: F.

         Întrebarea preliminară

      Articolul 29 din Regulamentul (CE) nr. 604/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 26 iunie 2013 de stabilire a criteriilor și mecanismelor de determinare a statului membru responsabil de examinarea unei cereri de protecție internațională prezentate într-unul dintre statele membre de către un resortisant al unei țări terțe sau de către un apatrid (JO 2013, L 180 (1)) trebuie interpretat în sensul că un termen de transfer care a început să curgă, prevăzut la articolul 29 alineatele (1) și (2), va începe să curgă din nou la momentul în care străinul, după ce a împiedicat transferul de către un stat membru prin sustragerea de la procedură, depune o nouă cerere de protecție internațională într-un alt stat membru (în speță al treilea)?

         (1)  p.31.


title: Cauza C-325/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Raad van State (Țările de Jos) la 25 mai 2021 – K./Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

text:
               9.8.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 320/30

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Raad van State (Țările de Jos) la 25 mai 2021 – K./Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid
      (Cauza C-325/21)
      (2021/C 320/30)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Raad van State

         Părțile din procedura principală

         Apelant: K.

         Intimat: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 29 din Regulamentul (UE) nr. 604/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 26 iunie 2013 de stabilire a criteriilor și mecanismelor de determinare a statului membru responsabil de examinarea unei cereri de protecție internațională prezentate într-unul dintre statele membre de către un resortisant al unei țări terțe sau de către un apatrid (JO 2013, L 180 (1)) trebuie interpretat în sensul că un termen de transfer care a început să curgă, prevăzut la articolul 29 alineatele (1) și (2), va începe să curgă din nou la momentul în care străinul, după ce a împiedicat transferul de către un stat membru prin sustragerea de la procedură, depune o nouă cerere de protecție internațională într-un alt stat membru (în speță al treilea)?

                  2)

                  În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare, articolul 27 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 604/2013, citit din perspectiva considerentului (19) al acestui regulament, trebuie interpretat în sensul că se opune ca un solicitant de protecție internațională să susțină cu succes, în cadrul unei căi de atac împotriva unei decizii de transfer, că acest transfer nu poate avea loc deoarece termenul pentru un transfer convenit anterior între două state membre (în speță Franța și Austria) a expirat, cu consecința că termenul în care Țările de Jos pot efectua transferul a expirat?

         (1)  P.31.


title: Cauza C-343/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Varhoven administrativen sad (Bulgaria) la 2 iunie 2021 – PV/Zamestnik izpalnitelen direktor na Darzhaven fond „Zemedelie”

text:
               9.8.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 320/30

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Varhoven administrativen sad (Bulgaria) la 2 iunie 2021 – PV/Zamestnik izpalnitelen direktor na Darzhaven fond „Zemedelie”
      (Cauza C-343/21)
      (2021/C 320/31)
      Limba de procedură: bulgara

         Instanța de trimitere

      Varhoven administrativen sad

         Părțile din procedura principală

         Recurent: PV

         Intimat: Zamestnik izpalnitelen direktor na Darzhaven fond „Zemedelie”

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Interpretarea articolului 45 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 1974/2006 (1) de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1698/2005 permite să se considere că, într-o situație precum cea din speță, există o „comasare a exploatației” sau o „măsură de amenajare” în urma căreia beneficiarul se găsește în imposibilitatea să își onoreze angajamentele luate?

                  2)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, în lipsa adoptării de către statul membru a dispozițiilor necesare pentru a adapta obligațiile beneficiarului la noua situație a exploatației, există motiv să nu se solicite rambursarea fondurilor pentru perioada în care obligația a fost îndeplinită?

                  3)

                  În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare, cum trebuie interpretat, ținând seama de faptele constatate în procedura principală, articolul 31 din Regulamentul (CE) nr. 73/2009 (2) al Consiliului din 19 ianuarie 2009 și care este natura termenului prevăzut la articolul 75 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1122/2009 (3) al Comisiei din 30 noiembrie 2009 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 73/2009 al Consiliului?

         (1)  Regulamentul (UE) nr. 1974/2006 al Comisiei din 15 decembrie 2006 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1698/2005 al Consiliului privind sprijinul pentru dezvoltarea rurală acordat din Fondul European Agricol pentru Dezvoltare Rurală (FEADR) (JO 2006, L 368, p. 15, Ediție specială, 03/vol. 80, p. 133).

         (2)  Regulamentul (CE) nr. 73/2009 al Consiliului din 19 ianuarie 2009 de stabilire a unor norme comune pentru sistemele de ajutor direct pentru agricultori în cadrul politicii agricole comune și de instituire a anumitor sisteme de ajutor pentru agricultori, de modificare a Regulamentelor (CE) nr. 1290/2005, (CE) nr. 247/2006, (CE) nr. 378/2007 și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1782/2003 (JO 2009, L 30, p. 16).

         (3)  Regulamentul (CE) nr. 1122/2009 al Comisiei din 30 noiembrie 2009 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 73/2009 al Consiliului în ceea ce privește ecocondiționalitatea, modularea și sistemul integrat de administrare și control în cadrul schemelor de ajutor direct pentru agricultori prevăzute de regulamentul respectiv, precum și de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1234/2007 al Consiliului în ceea ce privește ecocondiționalitatea în cadrul schemei de ajutoare prevăzute pentru sectorul vitivinicol (JO 2009, L 316, p. 65)


title: Cauza C-365/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberlandesgericht Bamberg (Germania) la 11 iunie 2021 – Procedură penală privind pe MR

text:
               9.8.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 320/32

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberlandesgericht Bamberg (Germania) la 11 iunie 2021 – Procedură penală privind pe MR
      (Cauza C-365/21)
      (2021/C 320/33)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Oberlandesgericht Bamberg

         Partea din procedura principală

      MR

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 55 din Convenția de punere în aplicare a Acordului Schengen (denumită în continuare „CAAS”) (1) este compatibil cu articolul 50 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (denumită în continuare „carta”) și încă aplicabil în măsura în care, în privința principiului ne bis in idem, admite excepția potrivit căreia la ratificarea, acceptarea sau aprobarea acestei convenții, o parte contractantă poate să declare că nu se află sub obligația impusă la articolul 54 din CAAS atunci când faptele la care se referă hotărârea judecătorească străină constituie o infracțiune la adresa securității naționale sau a altor interese tot atât de importante ale părții contractante respective?

                  2)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare:
                  Articolele 54 și 55 din CAAS și articolele 50 și 52 din cartă se opun ca declarația efectuată de Republica Federală Germania la ratificarea CAAS în legătură cu articolul 129 din StGB [Strafgesetzbuch (Codul penal)] (Bundesgesetzblatt 1994 II, p. 631) să fie interpretată de instanțele germane în sensul că declarația vizează de asemenea grupurile infracționale organizate – precum cel în discuție în speță – care săvârșesc exclusiv infracțiuni contra patrimoniului și care nu urmăresc, în plus, obiective politice, ideologice, religioase sau filozofice și nici să exercite o influență neloială asupra politicii, mass-mediei, administrației publice, justiției sau economiei?

         (1)  Convenția de punere în aplicare a Acordului Schengen din 14 iunie 1985 între guvernele statelor din Uniunea Economică Benelux, Republicii Federale Germania și Republicii Franceze privind eliminarea treptată a controalelor la frontierele comune (JO 2000, L 239, p. 19, Ediție specială, 19/vol. 1, p. 183).


title: Cauza C-1/20: Ordonanța președintelui Curții din 19 mai 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Verwaltungsgerichtshof – Austria) – B/ Finanzamt Österreich, fostă Finanzamt Wien 9/18/19

text:
               9.8.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 320/33

      Ordonanța președintelui Curții din 19 mai 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Verwaltungsgerichtshof – Austria) – B/ Finanzamt Österreich, fostă Finanzamt Wien 9/18/19
      (Cauza C-1/20) (1)

      (2021/C 320/35)
      Limba de procedură: germana
      Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 137, 27.4.2020.


title: Cauza C-115/20 P: Ordonanța președintelui Camera a șasea a Curții din 20 mai 2021 – Vanda Pharmaceuticals Ltd/Comisia europeană

text:
               9.8.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 320/33

      Ordonanța președintelui Camera a șasea a Curții din 20 mai 2021 – Vanda Pharmaceuticals Ltd/Comisia europeană
      (Cauza C-115/20 P) (1)

      (2021/C 320/36)
      Limba de procedură: engleza
      Președintele Camerei a șasea a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 137, 27.4.2020.


title: Cauza C-578/20: Ordonanța președintelui Curții din 11 mai 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Judicial da Comarca dos Açores – Portugalia) – NM, NR, BA, XN, FA/Sata Air Açores – Sociedade Açoriana de Transportes Aéreos, SA

text:
               9.8.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 320/34

      Ordonanța președintelui Curții din 11 mai 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Judicial da Comarca dos Açores – Portugalia) – NM, NR, BA, XN, FA/Sata Air Açores – Sociedade Açoriana de Transportes Aéreos, SA
      (Cauza C-578/20) (1)

      (2021/C 320/37)
      Limba de procedură: portugheza
      Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 28, 25.1.2021.


title: Cauza T-554/16: Hotărârea Tribunalului din 30 iunie 2021 – BZ/BCE („Funcţie publică – Personal al BCE – Cerere de recunoaştere a originii profesionale a unei boli – Articolele 6.3.11-6.3.13 din Normele aplicabile personalului BCE – Neregularitate procedurală – Lipsa unui raport de anchetă – Răspundere extracontractuală”)

text:
               9.8.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 320/35

      Hotărârea Tribunalului din 30 iunie 2021 – BZ/BCE
      (Cauza T-554/16) (1)

      („Funcţie publică - Personal al BCE - Cerere de recunoaştere a originii profesionale a unei boli - Articolele 6.3.11-6.3.13 din Normele aplicabile personalului BCE - Neregularitate procedurală - Lipsa unui raport de anchetă - Răspundere extracontractuală”)
      (2021/C 320/38)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: BZ (reprezentant: S. Pappas, avocat)

         Pârâtă: Banca Centrală Europeană (reprezentanți: E. Carlini et F. Malfrère, agenți, asistați de B. Wägenbaur, avocat)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE şi pe articolul 50a din Statutul Curţii de Justiţie a Uniunii Europene având ca obiect, pe de o parte, anularea Deciziei BCE din 23 iulie 2014 prin care s-a închis procedura de recunoaştere a originii profesionale a bolii reclamantului şi, pe de altă parte, repararea prejudiciilor material şi moral pe care reclamantul le-ar fi suferit din cauza acestei decizii.

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Decizia Băncii Centrale Europene (BCE) din 23 iulie 2014 prin care s-a încheiat procedura de recunoaştere a originii profesionale a bolii lui BZ.

                  2)

                  Respinge în rest acţiunea.

                  3)

                  Obligă BCEE la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 279, 24.8.2015 (cauză înregistrată inițial la Tribunalul Funcției Publice a Uniunii Europene sub numărul F-79/15 și transferată la Tribunalul Uniunii Europene la 1.9.2016).


title: Cauza T-641/19: Hotărârea Tribunalului din 30 iunie 2021 – FD/Întreprinderea comună Fusion for Energy („Funcție publică – Agenți temporari – Contract pe durată determinată – Decizie de nereînnoire – Hărțuire morală – Abuz de putere – Obligația de solicitudine – Egalitate de tratament – Răspundere”)

text:
               9.8.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 320/35

      Hotărârea Tribunalului din 30 iunie 2021 – FD/Întreprinderea comună Fusion for Energy
      (Cauza T-641/19) (1)

      („Funcție publică - Agenți temporari - Contract pe durată determinată - Decizie de nereînnoire - Hărțuire morală - Abuz de putere - Obligația de solicitudine - Egalitate de tratament - Răspundere”)
      (2021/C 320/39)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: FD (reprezentant: M. Casado García Hirschfeld, avocat)

         Pârâtă: Întreprinderea comună europeană pentru ITER și pentru dezvoltarea energiei de fuziune (reprezentanți: R. Hanak și G. Poszler, agenți, asistați de B. Wägenbaur, avocat)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE prin care se urmărește, pe de o parte, anularea, în esență, a deciziei Întreprinderii comune europene pentru ITER și pentru dezvoltarea energiei de fuziune din 3 decembrie 2018 de a nu reînnoi contractul pe durată determinată al reclamantului și, pe de altă parte, repararea prejudiciilor materiale și morale pe care reclamantul pretinde că le-a suferit ca urmare a deciziei menționate, aferente unei strategii globale de hărțuire a cărui victimă se consideră acesta

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Îl obligă pe FD la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 383, 11.11.2019.


title: Cauza T-709/19: Hotărârea Tribunalului din 30 iunie 2021 – GW/Curtea de Conturi („Funcție publică – Funcționari – Funcționar atins de o invaliditate totală permanentă – Examen medical periodic – Modalități – Cerere de sesizare a comisiei de invaliditate – Refuz – Articolul 15 din anexa VIII la statut – Concluzia nr. 273/15 a Colegiului șefilor de administrație – Obligația de solicitudine”)

text:
               9.8.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 320/36

      Hotărârea Tribunalului din 30 iunie 2021 – GW/Curtea de Conturi
      (Cauza T-709/19) (1)

      („Funcție publică - Funcționari - Funcționar atins de o invaliditate totală permanentă - Examen medical periodic - Modalități - Cerere de sesizare a comisiei de invaliditate - Refuz - Articolul 15 din anexa VIII la statut - Concluzia nr. 273/15 a Colegiului șefilor de administrație - Obligația de solicitudine”)
      (2021/C 320/40)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: GW (reprezentant: J. N. Louis, avocat)

         Pârâtă: Curtea de Conturi Europeană (reprezentant: C. Lesauvage, agent)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE având ca obiect anularea deciziei Curții de Conturi din 22 mai 2019 prin care se respinge cererea reclamantei de sesizare a comisiei de invaliditate

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează decizia Curții de Conturi Europene din 22 mai 2019 prin care se respinge cererea lui GW de sesizare a comisiei de invaliditate

                  2)

                  Obligă Curtea de Conturi la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 413, 9.12.2019.


title: Cauza T-746/19: Hotărârea Tribunalului din 30 iunie 2021 – GY/BCE („Funcție publică – Personalul BCE – Remunerație – Alocație pentru locuință – Modificarea regimului aplicabil – Respingerea cererii pentru anul 2019 – Excepție de nelegalitate – Egalitate de tratament – Lipsa unor măsuri tranzitorii”)

text:
               9.8.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 320/37

      Hotărârea Tribunalului din 30 iunie 2021 – GY/BCE
      (Cauza T-746/19) (1)

      („Funcție publică - Personalul BCE - Remunerație - Alocație pentru locuință - Modificarea regimului aplicabil - Respingerea cererii pentru anul 2019 - Excepție de nelegalitate - Egalitate de tratament - Lipsa unor măsuri tranzitorii”)
      (2021/C 320/41)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: GY (reprezentanți: L. Levi și A. Champetier, avocate)

         Pârâtă: Banca Centrală Europeană (reprezentanți: F. von Lindeiner și D. Nessaf, agenți, asistați de B. Wägenbaur, avocat)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE și pe articolul 50a din Statutul Curții de Justiție a Uniunii Europene având ca obiect anularea deciziei BCE din 28 ianuarie 2019 de a nu îi acorda lui GY alocația pentru anul 2019.

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează decizia Băncii Centrale Europene (BCE) din 28 ianuarie 2019, în măsura în care se refuză acordarea alocației lui GY pentru anul 20219.

                  2)

                  Obligă BCE la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 36, 3.2.2020.


title: Cauza T-51/20: Hotărârea Tribunalului din 30 iunie 2021 – Mélin/Parlamentul („Drept instituțional – Norme privind cheltuielile și indemnizațiile deputaților în Parlament – Indemnizație de asistență parlamentară – Recuperarea sumelor plătite în mod necuvenit – Excepție de nelegalitate – Dreptul la apărare – Eroare de fapt”)

text:
               9.8.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 320/37

      Hotărârea Tribunalului din 30 iunie 2021 – Mélin/Parlamentul
      (Cauza T-51/20) (1)

      („Drept instituțional - Norme privind cheltuielile și indemnizațiile deputaților în Parlament - Indemnizație de asistență parlamentară - Recuperarea sumelor plătite în mod necuvenit - Excepție de nelegalitate - Dreptul la apărare - Eroare de fapt”)
      (2021/C 320/42)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Joëlle Mélin (Aubagne, Franța) (reprezentant: F. Wagner, avocat)

         Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: M. Ecker și S. Seyr, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea Deciziei secretarului general al Parlamentului din 17 decembrie 2019 privind recuperarea de la reclamantă a sumei de 130 339,35 euro plătite în mod necuvenit cu titlu de asistență parlamentară și a notei de debit aferente acesteia din 18 decembrie 2019

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  O condamnă pe doamna Joëlle Mélin la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 87, 16.3.2020.


title: Cauza T-95/21 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 22 iunie 2021 – Portugalia/Comisia [„Procedură de măsuri provizorii – Ajutoare de stat – Regim de ajutoare pus în aplicare de Portugalia în favoarea zonei libere Madeira – Aplicare a acestui regim de ajutoare cu încălcarea Deciziilor C(2007) 3037 final şi C(2013) 4043 final ale Comisiei – Decizie prin care acest regim de ajutoare este declarat incompatibil cu piaţa internă şi prin care se dispune recuperarea ajutoarelor – Cerere de măsuri provizorii – Lipsa urgenţei”]

text:
               9.8.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 320/38

      Ordonanța președintelui Tribunalului din 22 iunie 2021 – Portugalia/Comisia
      (Cauza T-95/21 R)
      („Procedură de măsuri provizorii - Ajutoare de stat - Regim de ajutoare pus în aplicare de Portugalia în favoarea zonei libere Madeira - Aplicare a acestui regim de ajutoare cu încălcarea Deciziilor C(2007) 3037 final şi C(2013) 4043 final ale Comisiei - Decizie prin care acest regim de ajutoare este declarat incompatibil cu piaţa internă şi prin care se dispune recuperarea ajutoarelor - Cerere de măsuri provizorii - Lipsa urgenţei”)
      (2021/C 320/43)
      Limba de procedură: portugheza

         Părțile

         Reclamantă: Republica Portugheză (reprezentanți: L. Inez Fernandes, L. Borrego, P. Barros da Costa, M. Marques și A. Soares de Freitas, agenți, asistați de M. Gorjão Henriques și A. Saavedra, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți P. Arenas și G. Braga da Cruz, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolele 278 şi 279 TFUE având ca obiect măsuri provizorii vizând, pe de o parte, să se suspende punerea în aplicare a Deciziei C(2020) 8550 final a Comisiei din 4 decembrie 2020 referitoare la regimul de ajutoare SA.21259 (2018/C) (ex 2018/NN) pus în aplicare de Portugalia în favoarea zonei libere Madeira (ZFM) – Regimul III şi, pe de altă parte, să fie obligată Comisia să nu publice această decizie în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene până la pronunţarea unei hotărâri în procedura principală.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge cererea de măsuri provizorii.

                  2)

                  Cererea privind cheltuielile de judecată se soluţionează odată cu fondul.


title: Cauza T-207/21 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 22 iunie 2021 – Polynt/ECHA („Măsuri provizorii – REACH – Substanţa hexahidro 4 metilftalic anhidridă – Obligaţie de înregistrare – Evaluarea dosarelor – Analiză a propunerilor de testări – Obligaţie de furnizare a anumitor informaţii care necesită testări pe animale – Cerere de măsuri provizorii – Lipsa urgenţei”)

text:
               9.8.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 320/38

      Ordonanța președintelui Tribunalului din 22 iunie 2021 – Polynt/ECHA
      (Cauza T-207/21 R)
      („Măsuri provizorii - REACH - Substanţa hexahidro 4 metilftalic anhidridă - Obligaţie de înregistrare - Evaluarea dosarelor - Analiză a propunerilor de testări - Obligaţie de furnizare a anumitor informaţii care necesită testări pe animale - Cerere de măsuri provizorii - Lipsa urgenţei”)
      (2021/C 320/44)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Polynt SpA (Scanzorosciate, Italia) (reprezentanți: C. Mereu, P. Sellar și S. Abdel Qader, avocați)

         Pârâtă: Agenția Europeană pentru Produse Chimice (reprezentanți: M. Heikkilä, W. Broere și N. Knight, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolele 278 şi 279 TFUE având ca obiect suspendarea punerii în executare a Deciziei A 015 2019 camerei de recurs a ECHA din 9 februarie 2021, care invită reclamanta să efectueze un studiu extins al toxicităţii pentru reproducere pe o generaţie (EOGRTS) a substanţei hexahidro 4 metilftalic anhidridă sau să acorde orice altă măsură provizorie care ar fi considerată adecvată.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge cererea de măsuri provizorii.

                  2)

                  Cererea privind cheltuielile de judecată se soluţionează odată cu fondul.


title: Cauza T-295/21: Acțiune introdusă la 18 mai 2021 – eSlovensko/Comisia

text:
               9.8.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 320/39

      Acțiune introdusă la 18 mai 2021 – eSlovensko/Comisia
      (Cauza T-295/21)
      (2021/C 320/45)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: eSlovensko (Lučenec, Slovacia) (reprezentant: B. Fridrich, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei Comisiei, și anume, a actului juridic individual intitulat „Ordin de recuperare și notă de debit” emis de Comisia Europeană, DG Rețele de Comunicare, Conținut și Tehnologie, cu referința ARES(2021)1955613, la 18 martie 2021;

                  —

                  trimiterea aplicațiilor financiare Comisiei Europene în vederea procedurii de audit și declararea costurilor relevante drept admisibile în conformitate cu acordul de grant „Slovak Safer Internet”, nr. SI-2010-SIC-1231002;

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

                  1.

                  Primul motiv, prin care se solicită anularea deciziei pârâtei și a ordinului de recuperare cu referința ARES(2021)1955613 ca urmare a încălcării unei norme fundamentale de procedură, a tratatelor sau a oricărei norme de drept referitoare la aplicarea acestora sau ca urmare a săvârșirii unui abuz de putere, în special prin aprecierea juridică eronată a faptelor și a constatărilor (încălcarea dreptului la apărare, a dreptului la o bună administrare, încălcarea principiilor proporționalității, securității juridice, statului de drept, încrederii legitime și neretroactivității, aprecierea juridică eronată a faptelor și a constatărilor rezultate din procedura de audit 12-INFS-024 și din procedura de audit ulterioară 15-NR01-044).

                  2.

                  Al doilea motiv, prin care se solicită obligarea pârâtei la plata cheltuielilor eligibile ale reclamantei în calitate de beneficiar inițial și de parte contractuală la acordul de grant nr. SI-2010-SIC-123002 – „Slovak Safer Internet”, în conformitate cu acordul de grant valabil și efectiv, întrucât pârâta are competență în materie de proiecte de implementare și transferuri financiare aferente unui contract valabil și efectiv încheiat între pârâtă și reclamantă.

                  3.

                  Al treilea motiv, prin care se solicită obligarea pârâtei la rambursarea cheltuielilor de judecată. Având în vedere argumentele menționate mai sus și caracterul arbitrar al deciziei atacate, pârâta solicită rambursarea cheltuielilor aferente procedurii în fața Tribunalului, precum și a cheltuielilor aferente asistenței juridice efectuate în legătură cu această cerere.


title: Cauza T-296/21: Acțiune introdusă la 20 mai 2021 – SU/EIOPA

text:
               9.8.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 320/40

      Acțiune introdusă la 20 mai 2021 – SU/EIOPA
      (Cauza T-296/21)
      (2021/C 320/46)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: SU (reprezentanți: L. Levi și M. Vandenbussche, avocați)

         Pârâtă: Autoritatea Europeană de Asigurări și Pensii Ocupaționale

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei din 15 iulie 2020 de a nu prelungi contractul reclamantei;

                  —

                  anularea raportului de evaluare a reclamantei pentru anul 2019;

                  —

                  în măsura în care este necesar, anularea deciziei din 11 februarie 2021 de respingere a reclamației;

                  —

                  repararea prejudiciului material al reclamantei, astfel cum este calculat în prezenta cerere introductivă;

                  —

                  repararea prejudiciului moral al reclamantei, astfel cum este evaluat ex aequo et bono la 10 000 de euro;

                  —

                  obligarea pârâtei la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă șase motive, care se întemeiază toate pe pretinsa nelegalitate a raportului de evaluare pentru anul 2019 și a deciziei de a nu prelungi contractul, însă pentru motive diferite după cum urmează.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe faptul că raportul de evaluare nu era finalizat în mod corespunzător, iar raportul privind prelungirea contractului (CRR) s-a bazat pe un raport de evaluare nefinalizat.

                              —

                              Reclamanta consideră că raportul de evaluare pentru anul 2019 este nelegal în măsura în care nu a fost finalizat în mod corespunzător printr-o decizie motivată a evaluatorului de apel. Ea consideră de asemenea că decizia de a nu prelungi contractul este nelegală în măsura în care s-a bazat pe un raport de evaluare pentru anul 2019 care nu era finalizat.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului imparțialității, a articolului 11 din Statutul funcționarilor și a articolului 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

                              —

                              În conformitate cu repartizarea sarcinilor și a responsabilităților în cadrul EIOPA, directorul executiv a fost însărcinat să acționeze în calitate de evaluator de apel și de autoritate abilitată să încheie contracte de muncă (AAIC) în acest caz, ceea ce nu asigură imparțialitatea nici a procedurii de evaluare pentru anul 2019, nici a deciziei de a nu prelungi contractul reclamantei.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea dreptului de a fi ascultat și a obligației de motivare, pe încălcarea articolului 25 din Statutul funcționarilor, a articolului 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și a articolului 6 alineatele (7), (9) și (10) din Regulamentul de procedură al EIOPA privind prelungirea contractului.

                              —

                              Reclamanta consideră astfel că dreptul său de a fi ascultată și obligația de motivare au fost încălcate în ceea ce privește atât decizia de a nu prelungi contractul, cât și evaluarea sa pentru anul 2019.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe o eroare vădită de apreciere, pe lipsa unei aprecieri diligente a tuturor aspectelor cazului și pe încălcarea articolului 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, împreună cu încălcarea articolului 4 și a articolului 6 alineatul (5) din Regulamentul de procedură privind prelungirea contractului.

                              —

                              În speță, evaluarea pârâtei este nelegală, întrucât este afectată de o eroare vădită de apreciere și de o încălcare a obligației de bună administrare, pentru două motive principale. În primul rând, reclamanta susține că pârâta nu a ținut seama în mod corespunzător de celelalte criterii menționate în articolul 4 din Regulamentul de procedură privind prelungirea contractului și în special de evaluările anterioare pozitive ale performanțelor reclamantei. În al doilea rând, motivele menționate de pârâtă în ceea ce privește performanțele reclamantei în anii 2019 și 2020 sunt vădit eronate și nefondate.

                  5.

                  Al cincilea motiv, întemeiat pe discriminarea bazată pe sex și pe situația familială – încălcarea articolului 1d din Statutul funcționarilor și a articolelor 21 și 23 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

                              —

                              Reclamanta consideră că a suferit o discriminare, din cauza perioadelor de concediu și a programului său de lucru, și că decizia de a nu prelungi contractul său este afectată de o astfel de discriminare și constituie represalii.

                  6.

                  Al șaselea motiv, întemeiat pe încălcarea obligației de diligență.

                              —

                              În conformitate cu obligația de diligență, administrația trebuie să țină seama nu numai de interesul serviciului, ci și de interesele membrului personalului. Reclamanta susține că nu s-a procedat astfel.


title: Cauza T-304/21: Acțiune introdusă la 30 mai 2021 – eSlovensko Bratislava/Comisia

text:
               9.8.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 320/41

      Acțiune introdusă la 30 mai 2021 – eSlovensko Bratislava/Comisia
      (Cauza T-304/21)
      (2021/C 320/47)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: eSlovensko Bratislava (Bratislava, Slovacia) (reprezentant: B. Fridrich, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei Comisiei Europene, în mod concret, a actului juridic individual „Încetarea acțiunii” adoptat de Comisia Europeană, INEA, nr. ARES(2021) 1953853, emis la 30 martie 2021;

                  —

                  trimiterea acțiunii la Comisia Europeană și INEA și declararea faptului că acțiunea și acordul de grant sunt valide și nu sunt încetate, în conformitate cu acordul de grant nr. INEA/CEF/ICT/A2015/1154788 pentru proiectul „Slovak Safer Internet IV” nr. 2015-SK-IA-0038;

                  —

                  obligarea Comisiei la rambursarea cheltuielilor de judecată aferente procedurii.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe anularea deciziei Comisiei Europene intitulate „Încetarea acțiunii” ref. ARES(2021) 1953853, ca urmare a încălcării unei norme fundamentale de procedură, a încălcării tratatelor sau a oricărei norme de drept privind aplicarea acestora ori a unui abuz de putere, în special o apreciere juridică eronată a situației de fapt și a concluziilor (încălcarea dreptului la bună administrare, încălcarea principiilor proporționalității, securității juridice, statului de drept, protecției încrederii juridice și aprecierii juridice eronate a faptelor și a concluziilor referitoare la cererea de plată finală în cadrul proiectului 2015-SK-IA-0038 Slovak Safer Internet Centre IV.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că cererea de plată finală referitoare la proiectul „Slovak Safer Internet Centre IV” va fi trimisă Comisiei și INEA pentru evaluarea sa [sic] și exercitarea competenței de control, precum și pentru executarea obligațiilor contractuale pe baza acordului de grant nr. INEA/CEF/ICT/A2015/1154788, și pe faptul că Comisia este obligată să efectueze plata finală a cheltuielilor eligibile ale reclamantei, în conformitate cu acordul de grant valid și efectiv, întrucât Comisia are competența să se ocupe de problemele legate de implementarea proiectului și de transferurile financiare în temeiul contractului valabil și efectiv dintre Comisie și reclamantă.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe obligarea Comisiei la rambursarea cheltuielilor de judecată efectuate în cadrul procedurilor. În conformitate cu argumentele menționate mai sus și cu caracterul arbitrar al deciziei Comisiei, reclamanta solicită rambursarea cheltuielilor efectuate în cadrul procedurii în fața Tribunalului Uniunii Europene, precum și a cheltuielilor efectuate cu asistența juridică în legătură cu prezenta acțiune.


title: Cauza T-309/21: Acțiune introdusă la 24 mai 2021 – TC/Parlamentul

text:
               9.8.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 320/42

      Acțiune introdusă la 24 mai 2021 – TC/Parlamentul
      (Cauza T-309/21)
      (2021/C 320/48)
      Limba de procedură: lituaniană

         Părțile

         Reclamant: TC, reprezentat de D. Aukštuolytė, avocat;

         Pârât: Parlamentul European

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei Secretarului general al Parlamentului European din 16 martie 2021;

                  —

                  anularea notei de debit nr. 7010000523, emisă de Parlamentul European la 31 martie 2021;

                  —

                  obligarea Parlamentului European la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamant.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă cinci motive.

                  1.

                  Primul motiv întemeiat pe faptul că, fără nicio justificare, Parlamentul a întârziat în mod nerezonabil și injust adoptarea deciziei sale întrucât nu a respectat principiul potrivit căruia în procedurile administrative trebuie să se acționeze într-un interval de timp rezonabil, prevăzut la articolul 41 alineatul (1) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene. În considerarea acestui aspect, dreptul la apărare al reclamantului a fost încălcat prin inițierea tardivă a procedurilor de recuperare îndreptate împotriva acestuia, întrucât durata acestor proceduri l-a privat de posibilitatea de a se apăra în mod eficient împotriva incriminărilor formulate și de a prezenta probe.

                  2.

                  Al doilea motiv întemeiat pe faptul că decizia Secretarului general al Parlamentului European, pe care s-a întemeiat nota de debit, ca act juridic care îl lezează pe reclamant, a fost adoptată cu încălcarea principiilor procedurii imparțiale și echitabile, egalității armelor și a dreptului la apărare al reclamantului:

                              —

                              Parlamentul a încălcat obligația de motivare și dreptul reclamantului de a fi ascultat în temeiul articolului 41 alineatul (2) literele (a) și (c) din cartă, întemeind decizia atacată pe constatări efectuate de Tribunal într-o cauză în care reclamantul nu a fost parte și în care nu a avut posibilitatea să fie ascultat.

                              —

                              Parlamentul nu a furnizat reclamantului probele pe care a întemeiat în mod indirect decizia atacată, nici nu a comunicat reclamantului alte informații necesare pentru a-i da posibilitatea în mod corespunzător de a-și exercita dreptul de a fi ascultat (de a prezenta observații), cu încălcarea articolului 41 alineatul (2) literele (a) și (b) din cartă.

                  3.

                  Al treilea motiv întemeiat pe faptul că Parlamentul a făcut o eroare de apreciere, întrucât nu a evaluat probele prezentate de reclamant care au confirmat că elementele invocate de asistent în fața Tribunalului, pe care s-a întemeiat Parlamentul, și pe baza cărora a fost inițiată procedura de recuperare, sunt incorecte (confirmă faptul că investigația a fost inițiată fără nicio justificare) și încalcă obligația de motivare prevăzută la articolul 41 alineatul (2) litera (c) din cartă.

                  4.

                  Al patrulea motiv întemeiat pe faptul că Parlamentul a încălcat principiul proporționalității și obligația de motivare prevăzută la articolul 296 TFUE și la articolul 41 alineatul (2) litera (c) din cartă, întrucât cuantumul care trebuie recuperat a fost fixat la 78 838,21 euro. Suma a cărei recuperare se urmărește nu a fost justificată în totalitate, și pentru acest motiv în decizia atacată se presupune că asistentul parlamentar nu a lucrat niciodată pentru reclamant.

                  5.

                  Al cincilea motiv întemeiat pe faptul că informațiile Parlamentului care sunt la dispoziția publicului confirmă că asistentul parlamentar și-a exersat funcția de asistent parlamentar până la 15 decembrie 2015 cel târziu, ceea ce arată că nu era rezonabil să se inițieze procedura de recuperare a fondurilor, ceea ce are drept consecință faptul că decizia trebuie să fie anulată.


title: Cauza T-328/21: Acțiune introdusă la 9 iunie 2021 – Airoldi Metalli/Comisia

text:
               9.8.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 320/43

      Acțiune introdusă la 9 iunie 2021 – Airoldi Metalli/Comisia
      (Cauza T-328/21)
      (2021/C 320/49)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Airoldi Metalli SpA (Molteno, Italia) (reprezentanți: M. Campa, M. Pirovano, D. Rovetta, G. Pandey, P. Gjørtler și V. Villante, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2021/546 al Comisiei din 29 martie 2021 de instituire a unei taxe antidumping definitive și de percepere definitivă a taxei provizorii instituite la importurile de extrudate din aluminiu originare din Republica Populară Chineză (1);

                  —

                  obligarea Comisiei la suportarea cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă, precum și a propriilor cheltuieli de judecată aferente prezentei proceduri.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă șase motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe încălcarea principiului egalității armelor și al bunei administrări, pe săvârșirea unei erori vădite de apreciere și pe încălcarea drepturilor la apărare și la informare ale reclamantei.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe săvârșirea de către Comisie a unei erori vădite de apreciere în analiza prejudiciului și a legăturii de cauzalitate în ceea ce privește metodologia, datele și procedura aplicată și încălcarea articolului 3 din Regulamentul (UE) 2016/1036 al Parlamentului European și al Consiliului din 8 iunie 2016 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Uniunii Europene (denumit în continuare „regulamentul de bază”) (2).

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 1 alineatul (2) și 5 alineatul (2) din regulamentul de bază ca urmare a definirii incorecte produsului în cauză.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 1 alineatul (2) și a articolului 3 din regulamentul de bază, precum și pe săvârșirea unei erori vădite de apreciere în ceea ce privește definirea produsului vizat și evaluarea importurilor din țara în cauză în scopul analizei prejudiciului și legăturii de cauzalitate (cod NC 7610 90 90).

                  5.

                  Al cincilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 2 alineatul (6a) litera (a) din regulamentul de bază întrucât Comisia a ales greșit țara „reprezentativă adecvată”.

                  6.

                  Al șaselea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 2 alineatul (6a) din regulamentul de bază în ceea ce privește statutul juridic al raportului prin care Comisia stabilește existența unor distorsiuni semnificative ale pieței într-o anumită țară sau într-un anumit sector din țara respectivă. Reclamanta susține că Regulamentul nr. 1/1958 de stabilire a regimului lingvistic al Comunității Economice Europene (3) și drepturile sale fundamentale au fost încălcate, deoarece nu a primit raportul menționat mai sus în limba italiană.

         (1)  JO 2021, L 109, p. 1.

         (2)  JO 2016, L 176, p. 21.

         (3)  JO 1958, 17, p. 385, Ediție specială, 01/vol. 1, p. 3.


title: Cauza T-330/21: Acțiune introdusă la 12 iunie 2021 – EWC Academy/Comisia

text:
               9.8.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 320/44

      Acțiune introdusă la 12 iunie 2021 – EWC Academy/Comisia
      (Cauza T-330/21)
      (2021/C 320/50)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: EWC Academy GmbH (Hamburg, Germania) (reprezentant: H. Däubler-Gmelin, avocată)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei Ares (2021) 2519314 a Comisiei, Direcția Generală Ocuparea forței de muncă, afaceri sociale și incluziune (EMPL.B.2), din 14 aprilie 2021, de respingere a ofertei depuse de reclamantă în cadrul cererii de propuneri VP/2020/008 în domeniul informării, consultării și participării reprezentanților întreprinderilor;

                  —

                  obligarea Comisiei să adopte o decizie de atribuire conform legii;

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă următoarele motive.

                  1.

                  Decizia de respingere a Comisiei din 14 aprilie 2021 nu ar ține seama de sensul articolului 197 alineatul (2) litera (c) din Regulamentul financiar al Uniunii (1) în legătură cu cererea de propuneri VP/2020/008 și ar aplica în mod nelegal această dispoziție în privința comitetelor de întreprindere europene. Cerința potrivit căreia comitetele de întreprindere europene solicitante trebuie să demonstreze, ca dovadă a stabilității și capacității financiare, că au propriul buget, conturi anuale și cont bancar ar exclude de la bun început de la subvenționare majoritatea comitetelor de întreprindere europene cărora dispozițiile naționale care transpun Directiva 2009/38/CE (2) nu le recunosc personalitate juridică proprie. Acest lucru ar încălca principiile egalității de tratament și nediscriminării și, în același timp, ar fi contrar obiectivului urmărit de programul de subvenționare.

                  2.

                  În plus, având în vedere că cererea de propuneri nu ar menționa nicio limitare a cercului de candidați care îndeplinesc condițiile și că aceasta s-ar adresa în mod expres, printre altele, comitetelor de întreprindere europene britanice fără restricții, limitarea ar încălca, în plus, principiul elementar de transparență al Uniunii.

                  3.

                  Interpretarea susținută în decizia de respingere și aplicarea acesteia în privința comitetelor de întreprindere europene ar favoriza, de asemenea, în mod nejustificat întreprinderile care – în calitate de parteneri sociali – au fost invitate în principiu să prezinte proiecte de subvenționare adecvate în cererea de propuneri VP/2020/008.

         (1)  Regulamentul (UE, Euratom) 2018/1046 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 iulie 2018 privind normele financiare aplicabile bugetului general al Uniunii, de modificare a Regulamentelor (UE) nr. 1296/2013, (UE) nr. 1301/2013, (UE) nr. 1303/2013, (UE) nr. 1304/2013, (UE) nr. 1309/2013, (UE) nr. 1316/2013, (UE) nr. 223/2014, (UE) nr. 283/2014 și a Deciziei nr. 541/2014/UE și de abrogare a Regulamentului (UE, Euratom) nr. 966/2012 (JO 2018, L 193, p. 1).

         (2)  Directiva 2009/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 mai 2009 privind instituirea unui comitet european de întreprindere sau a unei proceduri de informare și consultare a lucrătorilor în întreprinderile și grupurile de întreprinderi de dimensiune comunitară (reformare) (JO 2009, L 122, p. 28).


title: Cauza T-331/21: Acțiune introdusă la 14 iunie 2021 – mBank S.A./EUIPO – European Merchant Bank (EMBANK European Merchant Bank)

text:
               9.8.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 320/45

      Acțiune introdusă la 14 iunie 2021 – mBank S.A./EUIPO – European Merchant Bank (EMBANK European Merchant Bank)
      (Cauza T-331/21)
      (2021/C 320/51)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: mBank S.A. (Varșovia, Polonia) (reprezentanți: E. Skrzydło-Tefelska și K. Gajek, lawyers)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: European Merchant Bank UAB (Vilnius, Lituania)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă MBANK European Merchant Bank – marca Uniunii Europene nr. 18 048 966

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

         Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 30/03/2021 în cauza R 1845/2020-5

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 95 alineatul (2) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului și a articolului 27 alineatul (4) din Regulamentul delegat (UE) 2018/625 al Comisiei.


title: Cauza T-334/21: Acțiune introdusă la 12 iunie 2021 – Mendes de Almeida/Consiliul

text:
               9.8.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 320/46

      Acțiune introdusă la 12 iunie 2021 – Mendes de Almeida/Consiliul
      (Cauza T-334/21)
      (2021/C 320/52)
      Limba de procedură: portugheza

         Părțile

         Reclamantă: Ana Carla Mendes de Almeida (Sobreda, Portugalia) (reprezentanți: R. Leandro Vasconcelos și M. Marques de Carvalho, avocați)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  Anularea Deciziei Consiliului din 8 martie 2021 privind reclamația și reclamația complementară formulate de reclamantă în temeiul articolului 90 alineatul (2) din Statutul funcționarilor Uniunii Europene împotriva Deciziei de punere în aplicare (UE) 2020/1117 a Consiliului din 27 iulie 2020 de numire a procurorilor europeni ai Parchetului European, în partea în care José Eduardo Moreira Alves d’Oliveira Guerra, unul dintre cei trei candidați desemnați inițial de Portugalia, este numit procuror european al Parchetului European, ca agent temporar cu gradul AD 13, pentru o perioadă de trei ani începând de la 29 iulie 2020, care nu poate fi reînnoită (JO 2020, L 244, p. 18).

                  —

                  anularea Deciziei de punere în aplicare (UE) 2020/1117 a Consiliului din 27 iulie 2020 de numire a procurorilor europeni ai Parchetului European, în partea în care José Eduardo Moreira Alves d’Oliveira Guerra este numit procuror european al Parchetului European, ca agent temporar cu gradul AD 13, pentru o perioadă de trei ani începând de la 29 iulie 2020, care nu poate fi reînnoită;

                  —

                  obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă șase motive.

                  1)

                  Primul motiv întemeiat pe o eroare vădită de apreciere, în măsura în care Consiliul consideră că atunci când numește procurorii europeni în conformitate cu articolul 96 alineatul (1) din Regulamentul 2017/1939, nu este „autoritatea împuternicită să facă numiri” (AIPN) în sensul articolului 1 alineatele (1) și (2) din Statutul funcționarilor, coroborat cu articolul 6 din Regimul aplicabil celorlalți agenți.

                  2)

                  Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea normelor aplicabile în cazul numirii procurorilor europeni, care garantează principiul independenței Parchetului European. Reclamanta susține că faptul că guvernul portughez a contestat, prin înscris trimis Consiliului Uniunii Europene la 29 noiembrie 2019, clasificarea realizată de Juriul de selecție prevăzut la articolul 14 alineatul (3) din Regulamentul (UE) 2017/1939, a candidaților propuși de propriul guvern, cu indicarea altui candidat preferat, și aprobarea acesteia de către Consiliu pun în discuție structura procedurii de numire a procurorilor europeni.

                  3)

                  Al treilea motiv întemeiat pe o eroare manifestă în ceea ce privește motivele deciziei. Reclamanta susține în special că înscrisul din 29 noiembrie 2019, trimis de guvernul portughez Consiliului, conținea două erori grave, recunoscute de altfel de guvern însuși. Erorile respective constau în menționarea candidatului preferat de guvernul portughez în șase ocazii drept „Procurorul-General adjunct José Guerra” și în afirmația potrivit căreia acest procuror a exercitat funcții de cercetare și de urmărire într-un proces important în materie de infracțiuni împotriva intereselor financiare ale Uniunii Europene.

                  4)

                  Al patrulea motiv întemeiat pe abuzul de putere. Reclamanta susține că obiectivele în vederea cărora au fost atribuite competențe Consiliului Uniunii Europene, în cadrul procesului de selecție și de numire a procurorilor europeni, sunt garantarea independenței organului și în numirea celor mai calificați candidați naționali și care să ofere toate garanțiile de independență pentru exercitarea funcției de procuror european.

                  5)

                  Al cincilea motiv întemeiat pe încălcarea dreptului la bună administrare. Reclamanta susține că în măsura în care Consiliul s-a îndepărtat de avizul conținut în raportul Juriului de selecție și, așadar, de ordinea de prioritate bazată pe rezultatul evaluării efectuate de Comitetul menționat, o motivare cu caracter general sub forma unei simple referințe la o „evaluare diferită a meritelor candidaților efectuată în cadrul organismelor cu caracter pregătitor competente ale Consiliului” este echivalentă cu o lipsă absolută de motivare, care nu permite reclamantei să cunoască motivele pentru care Consiliul a decis potrivit unui criteriu diferit.

                  6)

                  Al șaselea motiv întemeiat pe încălcarea principiului egalității de tratament și al nediscriminării. Reclamanta susține că Consiliul atunci când a realizat „evaluarea diferită a meritelor candidaților efectuată în cadrul organismelor cu caracter pregătitor competente ale Consiliului”, în măsura în care aceasta o afectează pe reclamantă, a încălcat principiul egalității de tratament și al nediscriminării.


title: Cauza T-336/21: Acțiune introdusă la 15 iunie 2021 – Mendus/EUIPO (CENSOR.NET)

text:
               9.8.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 320/47

      Acțiune introdusă la 15 iunie 2021 – Mendus/EUIPO (CENSOR.NET)
      (Cauza T-336/21)
      (2021/C 320/53)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: Iaroslav Mendus (Kiev, Ucraina) (reprezentant: P. Kurcman, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Marca în litigiu: cererea de înregistrare a mărcii Uniunii Europene CENSOR.NET – cererea de înregistrare nr. 17 975 929.

         Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 16 aprilie 2021 în cauza R 1225/2020-1.

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate în ceea ce privește serviciile pentru care înregistrarea a fost refuzată;

                  —

                  anularea deciziei diviziei de operațiuni din 17 aprilie 2020 în procedura nr 17 975 929 în ceea ce privește serviciile pentru care înregistrarea a fost refuzată;

                  —

                  trimiterea cauzei la EUIPO în vederea modificării deciziei pe fond și a înregistrării mărcii Uniunii Europene nr. 17 975 929 atacate în ceea ce privește toate serviciile acoperite;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată în fața diviziei de operațiuni, a camerei de recurs și a Tribunalului.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-338/21: Acțiune introdusă la 18 iunie 2021 – F I S I/EUIPO – Verband der Deutschen Daunen- und Federnindustrie (ECODOWN)

text:
               9.8.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 320/48

      Acțiune introdusă la 18 iunie 2021 – F I S I/EUIPO – Verband der Deutschen Daunen- und Federnindustrie (ECODOWN)
      (Cauza T-338/21)
      (2021/C 320/54)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: italiana

         Părțile

         Reclamantă: F I S I Fibre sintetiche SpA (Oggiono, Italia) (reprezentanți: G. Cartella și B. Cartella, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Verband der Deutschen Daunen- und Federnindustrie (Magonza, Germania)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul mărcii în litigiu: reclamanta

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală ECODOWN – marca Uniunii Europene nr. 2 756 740.

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

         Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 13 aprilie 2021 în cauza R 216/2020-1

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  și, prin urmare, soluționarea cauzei pe fond și declararea validității înregistrării mărcii Uniunii Europene nr. 2 756 740;

                  —

                  obligarea părți adverse la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor aferente procedurii în fața EUIPO.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (g) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  aprecierea eronată a probelor prezentate de reclamantă cu privire la caracterul distinctiv dobândit de semn ca urmare a utilizării.


title: Cauza T-341/21: Acțiune introdusă la 21 iunie 2021 – Rauff-Nisthar/Comisia

text:
               9.8.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 320/49

      Acțiune introdusă la 21 iunie 2021 – Rauff-Nisthar/Comisia
      (Cauza T-341/21)
      (2021/C 320/55)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Nadya Rauff-Nisthar (Pfinztal, Germania) (reprezentant: N. de Montigny, avocate)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei din 9 martie 2020, precum și a deciziei privind reexaminarea din 19 august 2020 ale Comitetului de selecție al Oficiului European pentru Selecția Personalului (EPSO) privind concursul EPSO/AD/371/19 (AD7) – 6 – Administratori în domeniul cercetării științifice de a nu include numele reclamantei pe lista de rezervă;

                  —

                  în măsura în care este necesar, anularea deciziei de respingere a reclamației din 15 martie 2021;

                  —

                  solicitarea prezentării testelor și a rezultatelor, per test, ale concursului, referitoare la reclamantă, precum și rezultatele etapei următoare în scopul de a permite să se aprecieze material rezultatele legate de fiecare neregularitate și importanța consecințelor stresului indus de neregularitățile constatate conform articolului 91 din Regulamentul de procedură al Tribunalului;

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă un motiv unic, întemeiat pe inegalitatea de tratament produsă prin neregularitățile care au avut loc în timpul probelor și care au influențat rezultatele concursului. Acest motiv este împărțit în patru aspecte.

                  1.

                  Primul aspect întemeiat pe survenirea unor erori tehnice în organizarea probelor concursului EPSO/AD/371/19 (AD7) – 6 – Administratori în domeniul cercetării științifice, erori recunoscute de administrație și care au produs un stres ridicat reclamantei în decursul probelor.

                  2.

                  Al doilea aspect întemeiat pe lipsa de diligență a administrației și pe lipsa reacției acesteia pentru corectarea acestor erori.

                  3.

                  Al treilea aspect întemeiat pe neluarea în considerare a erorilor în aprecierea performanței reclamantei și pe nepunerea în aplicare a unor proceduri care să garanteze egalitatea între candidați.

                  4.

                  Al patrulea aspect întemeiat pe eroarea vădită de apreciere a performanțelor reclamantei.