title: Cauza C-767/19: Acțiune introdusă la 17 octombrie 2019 – Comisia Europeană/Regatul Belgiei

text:
               13.1.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 10/24

      Acțiune introdusă la 17 octombrie 2019 – Comisia Europeană/Regatul Belgiei
      (Cauza C-767/19)
      (2020/C 10/33)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: O. Beynet, Y. G. Marinova, agenți)

         Pârât: Regatul Belgiei

         Concluziile reclamantei

                  —

                  Constatarea faptului că Regatul Belgiei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul Directivei 2009/72/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 iulie 2009 privind normele comune pentru piața internă a energiei electrice și de abrogare a Directivei 2003/54/CE (1) și a Directivei 2009/73/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 iulie 2009 privind normele comune pentru piața internă în sectorul gazelor naturale și de abrogare a Directivei 2003/55/CE (2), prin netranspunerea corectă a:

                              —

                              articolului 9 alineatul (1) litera (a) din Directivele 2009/72/CE și 2009/73/CE,

                              —

                              articolului 37 alineatul (4) literele (a) și (b) din Directiv 2009/72/CE și a articolului 41 alineatul (4) literele (a) și (b) din Directiva2009/73/CE,

                              —

                              articolului 37 alineatul (6) literele (a), (b) și (c), a articolului 37 alineatul (9) din Directiva 2009/72/CE și a articolului 41 alineatul (6) literele (a), (b) și (c) din Directiva 2009/73/CE,

                              —

                              articolului 37 alineatul (10) din Directiva 2009/72/CE și a articolului 41 alineatul (10) din Directiva 2009/73/CE;

                  —

                  obligarea Regatului Belgiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Acțiunea are ca obiect transpunerea defectuoasă în Belgia a Directivelor 2009/72 și 2009/73 privind piața internă a energiei electrice și, respectiv, a gazelor naturale. Directivele menționate conțin în special dispoziții referitoare la separarea efectivă între gestiunea rețelelor de transport al energiei electrice și al gazului, pe de o parte, și activitățile de furnizare și de producție, pe de altă parte, pentru a preveni riscul de discriminare în exploatarea rețelei. Acestea prevăd de asemenea, pentru atingerea obiectivelor pe care le stabilesc, crearea unor autorități naționale independente.
      Comisia apreciază că transpunerea directivelor de către Regatul Belgiei a fost efectuată numai în mod insuficient în ceea ce privește două elemente esențiale, și anume crearea unei disocieri integrale a structurilor de proprietate și dispozițiile privind competențele și independența autorității naționale de reglementare.

         (1)  JO 2009, L 211, p. 55.

         (2)  JO 2009, L 211, p. 94.


title: Cauza C-555/18: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 7 noiembrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Sofiyski rayonen sad - Bulgaria) – K.H.K./B.A.C., E.E.K. (Trimitere preliminară – Cooperare judiciară în materie civilă – Regulamentul (UE) nr. 655/2014 – Ordonanță asigurătorie europeană de indisponibilizare a conturilor bancare – Articolul 5 litera (a) – Procedura de obținere – Articolul 4 punctele 8-10 – Noțiunile de „hotărâre judecătorească”, de „tranzacție judiciară” și de „act autentic” – Ordonanță națională privind o somație de plată susceptibilă de opoziție – Articolul 18 alineatul (1) – Termene – Articolul 45 – Circumstanțe excepționale – Noțiune)

text:
               13.1.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 10/17

      Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 7 noiembrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Sofiyski rayonen sad - Bulgaria) – K.H.K./B.A.C., E.E.K.
      (Cauza C-555/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Cooperare judiciară în materie civilă - Regulamentul (UE) nr. 655/2014 - Ordonanță asigurătorie europeană de indisponibilizare a conturilor bancare - Articolul 5 litera (a) - Procedura de obținere - Articolul 4 punctele 8-10 - Noțiunile de „hotărâre judecătorească”, de „tranzacție judiciară” și de „act autentic” - Ordonanță națională privind o somație de plată susceptibilă de opoziție - Articolul 18 alineatul (1) - Termene - Articolul 45 - Circumstanțe excepționale - Noțiune)
      (2020/C 10/20)
      Limba de procedură: bulgara

         Instanța de trimitere

      Sofiyski rayonen sad

         Părțile din procedura principală

         Solicitant: K.H.K.

         Debitori: B.A.C., E.E.K.

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 4 punctul 10 din Regulamentul (UE) nr. 655/2014 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 mai 2014 de instituire a unei proceduri pentru ordonanța asigurătorie europeană de indisponibilizare a conturilor bancare în vederea facilitării recuperării transfrontaliere a datoriilor în materie civilă și comercială trebuie să fie interpretat în sensul că o somație de plată precum cea în discuție în litigiul principal, care nu este executorie, nu face parte din sfera noțiunii de „act autentic” în sensul acestei dispoziții.

                  2)

                  Articolul 5 litera (a) din Regulamentul nr. 655/2014 trebuie să fie interpretat în sensul că o procedură de somație de plată în curs precum cea în discuție în litigiul principal poate fi calificată drept „procedur[ă] pe fond” în sensul acestei dispoziții.

                  3)

                  Articolul 45 din Regulamentul nr. 655/2014 trebuie să fie interpretat în sensul că vacanța judecătorească nu intră în sfera noțiunii de „circumstanțe excepționale” în sensul acestei dispoziții.

         (1)  JO C 427, 26.11.2018.


title: Cauza T-706/19: Acțiune introdusă la 16 octombrie 2019 – Micro Focus International și alții/Comisia

text:
               13.1.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 10/35

      Acțiune introdusă la 16 octombrie 2019 – Micro Focus International și alții/Comisia
      (Cauza T-706/19)
      (2020/C 10/47)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamante: Micro Focus International plc (Newbury, Regatul Unit), Micro Focus International Holdings Ltd (Dublin, Irlanda) și Micro Focus Midco Ltd (Newbury) (reprezentanți: J. Lesar, solicitor, și K. Beal, QC)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantele solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei pârâtei C(2019) 2526 final din 2 aprilie 2019 privind ajutorul de stat SA.44896 pus în aplicare de Regatul Unit cu privire la exonerarea referitoare la finanțarea grupurilor care dețin SSC, în măsura în care se aplică reclamantelor sau oricăreia dintre acestea;

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamante.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantele invocă nouă motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a aplicat în mod eronat articolul 107 alineatul (1) TFUE și/sau a săvârșit o eroare vădită de apreciere la alegerea cadrului de referință pentru analiza regimului de impozitare. Comisia ar fi trebuit să trateze cadrul de referință ca fiind reprezentat de regimul de impozitare a întreprinderilor din Regatul Unit, iar nu doar de însuși regimul societăților străine controlate (SSC).

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit o eroare de drept în aplicarea articolului 107 alineatul (1) TFUE și/sau a săvârșit o eroare vădită de apreciere prin adoptarea unei abordări defectuoase pentru analiza regimului SSC. În considerentele (124)-(126) ale deciziei atacate, Comisia a tratat în mod eronat dispozițiile părții 9A capitolul 9 din Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [Legea privind impozitarea (internațională și alte dispoziții) din 2010] ca fiind o formă de derogare de la obligația fiscală generală prevăzută în capitolul 5 al acesteia.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit o eroare de drept în aplicarea articolului 107 alineatul (1) TFUE atunci când a constatat în considerentele (127)-(151) ale deciziei atacate că era îndeplinit criteriul selectivității, în sensul că întreprinderi aflate într-o poziție comparabilă din punct de vedere factual și juridic erau tratate în mod diferit.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că exonerarea de 75 % prevăzută la articolul 371ID din Legea privind impozitarea (internațională și alte dispoziții) din 2010 se justifică prin caracterul și structura generală ale sistemului de impozitare.

                  5.

                  Al cincilea motiv, întemeiat pe faptul că impunerea unei sarcini fiscale asupra SSC care se încadrează în exonerările stabilite în capitolul 9 menționat, ca o categorie, ar încălca libertatea de stabilire a reclamantelor, contrar articolului 49 TFUE.

                  6.

                  Al șaselea motiv, întemeiat pe existența unei erori vădite de apreciere în ceea ce privește exonerarea de 75 % și aspectul referitor la raportul fix.

                  7.

                  Al șaptelea motiv, întemeiat pe faptul că decizia Comisiei nu respectă principiul general de drept al Uniunii privind nediscriminarea sau egalitatea.

                  8.

                  Al optulea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit de asemenea o eroare de drept aplicând prin analogie sau invocând în mod nejustificat prevederile Directivei (UE) 2016/1164 a Consiliului (1), care nu era aplicabilă ratione temporis.

                  9.

                  Al nouălea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit o eroare de drept în aplicarea articolului 107 alineatul (1) TFUE, atunci când a constatat în considerentul (176) al deciziei atacate că există o categorie de beneficiari (în care erau incluse reclamantele) și că aceștia (reclamantele) au obținut ajutoare care trebuiau să fie recuperate în temeiul articolului 2 alineatul (1) din decizia atacată.

         (1)  Directiva (UE) 2016/1164 din 12 iulie 2016 de stabilire a normelor împotriva practicilor de evitare a obligațiilor fiscale care au incidență directă asupra funcționării pieței interne (JO 2016, L 193, p. 1).


title: Cauza C-833/19 P: Recurs introdus la 14 noiembrie 2019 de Consiliul Uniunii Europene împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) din 4 septembrie 2019 în cauza T-308/18, Hamas/Consiliul

text:
               13.1.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 10/26

      Recurs introdus la 14 noiembrie 2019 de Consiliul Uniunii Europene împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) din 4 septembrie 2019 în cauza T-308/18, Hamas/Consiliul
      (Cauza C-833/19 P)
      (2020/C 10/35)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Recurent: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: B. Driessen, S. Van Overmeire, agenți)

         Cealaltă parte din procedură: Hamas

         Concluziile recurentului

                  —

                  Anularea hotărârii Tribunalului din cauza T-308/18;

                  —

                  pronunțarea cu titlu definitiv asupra aspectelor care fac obiectul prezentului recurs și

                  —

                  obligarea reclamantei din cauza T-308/18 la plata cheltuielilor de judecată efectuate de Consiliu în primă instanță și în cadrul prezentului recurs.

         Motivele și principalele argumente

      În primul rând, Consiliul apreciază că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept în aprecierea celui de al optulea motiv de anulare, întemeiat pe „lipsa autentificării expunerii de motive”, concluzionând că expunerea de motive aferentă măsurilor atacate ar fi trebuit semnate.
      În al doilea rând, Consiliul reproșează Tribunalului că a apreciat eronat că deciziile autorităților americane nu constituiau un temei suficient pentru a înscrie Hamas pe lista anexată la măsurile atacate.


title: Cauza T-708/19: Acțiune introdusă la 17 octombrie 2019 – Bujar/Comisia

text:
               13.1.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 10/36

      Acțiune introdusă la 17 octombrie 2019 – Bujar/Comisia
      (Cauza T-708/19)
      (2020/C 10/48)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: Marcin Bujar (Woluwe-Saint-Lambert, Belgia) (reprezentant: R. Wardyn, lawyer)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei Comisiei din 20 decembrie 2018 și

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă două motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 11 alineatul (2) din anexa VIII la Statutul funcționarilor Comunităților Europene și a articolului 7 alineatul (1) din dispozițiile generale de punere în aplicare

                              —

                              Anii de plată a contribuțiilor la sistemul de pensii transferabili ar trebui să fie calculați pe baza sumei realmente transferate, din care se deduce suma care reprezintă aprecierea capitalului între data la care a fost depusă cererea de transfer și data realizării efective a transferului;

                              —

                              Le PMO a săvârșit o eroare atunci când a calculat drepturile de pensie transferabile pe baza sumei furnizate de administrația națională în decizia provizorie, în condițiile în care suma efectiv transferată rezulta din aprecierea capitalului între data la care a fost depusă cererea de transfer și data realizării efective a transferului, și: un nou calcul al drepturilor de pensie de către autoritatea națională; aprecierea capitalului pentru perioada anterioară datei la care a fost depusă cererea de transfer.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe o îmbogățire fără justă cauză a Uniunii

                              —

                              Calculul anilor de plată a contribuțiilor la sistemul de pensii transferabili pe baza unei sume provizorii care a făcut obiectul unui nou calcul și care nu corespundea numai aprecierii capitalului între data la care a fost depusă cererea de transfer și data realizării efective a transferului a condus la o îmbogățire fără justă cauză a Uniunii.


title: Cauza C-599/18 P: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 14 noiembrie 2019 – Silec Cable, General Cable Corp./Comisia Europeană („Recurs – Concurență – Înțelegeri – Piața europeană a cablurilor electrice subterane și submarine – Împărțirea pieței în cadrul proiectelor – Dovada încălcării – Prezumție de nevinovăție – Denaturarea elementelor de probă – Distanțare publică – Percepția subiectivă a altor participanți la înțelegere – Încălcare săvârșită de mai multe întreprinderi care constituie o singură entitate economică – Gravitatea încălcării săvârșite de una dintre aceste întreprinderi – Stabilire – Actor «marginal» sau «mediu» al unei înțelegeri – Stabilire – Principiul egalității de tratament”)

text:
               13.1.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 10/18

      Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 14 noiembrie 2019 – Silec Cable, General Cable Corp./Comisia Europeană
      (Cauza C-599/18 P) (1)

      („Recurs - Concurență - Înțelegeri - Piața europeană a cablurilor electrice subterane și submarine - Împărțirea pieței în cadrul proiectelor - Dovada încălcării - Prezumție de nevinovăție - Denaturarea elementelor de probă - Distanțare publică - Percepția subiectivă a altor participanți la înțelegere - Încălcare săvârșită de mai multe întreprinderi care constituie o singură entitate economică - Gravitatea încălcării săvârșite de una dintre aceste întreprinderi - Stabilire - Actor «marginal» sau «mediu» al unei înțelegeri - Stabilire - Principiul egalității de tratament”)
      (2020/C 10/21)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurente: Silec Cable, General Cable Corp. (reprezentanți: I. Sinan, barrister, C. Renner, Rechtsanwältin)

         Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: H. van Vliet, S. Baches Opi și F. Castilla Contreras, agenți)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursul.

                  2)

                  Obligă Silec Cable SAS și General Cable Corp. la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 436, 3.12.2018.


title: Cauza T-710/19: Acțiune introdusă la 17 octombrie 2019 – Sthree și Sthree Overseas Holdings/Comisia

text:
               13.1.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 10/37

      Acțiune introdusă la 17 octombrie 2019 – Sthree și Sthree Overseas Holdings/Comisia
      (Cauza T-710/19)
      (2020/C 10/49)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamante: Sthree plc (Londra, Regatul Unit) și Sthree Overseas Holdings Ltd (Londra) (reprezentanți: J. Lesar, solicitor, și K. Beal, QC)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantele solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei pârâtei C(2019) 2526 final din 2 aprilie 2019 privind ajutorul de stat SA.44896 pus în aplicare de Regatul Unit cu privire la exonerarea referitoare la finanțarea grupurilor care dețin SSC, în măsura în care se aplică reclamantelor sau oricăreia dintre acestea;

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamante.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantele invocă opt motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a aplicat în mod eronat articolul 107 alineatul (1) TFUE și/sau a săvârșit o eroare vădită de apreciere la alegerea cadrului de referință pentru analiza regimului de impozitare. Comisia ar fi trebuit să trateze cadrul de referință ca fiind reprezentat de regimul de impozitare a întreprinderilor din Regatul Unit, iar nu doar de însuși regimul societăților străine controlate (SSC).

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit o eroare de drept în aplicarea articolului 107 alineatul (1) TFUE și/sau a săvârșit o eroare vădită de apreciere prin adoptarea unei abordări defectuoase pentru analiza regimului SSC. În considerentele (124)-(126) ale deciziei atacate, Comisia a tratat în mod eronat dispozițiile părții 9A capitolul 9 din Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [Legea privind impozitarea (internațională și alte dispoziții) din 2010] ca fiind o formă de derogare de la impozitarea generală prevăzută în capitolul 5 al acesteia.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit o eroare de drept în aplicarea articolului 107 alineatul (1) TFUE atunci când a constatat în considerentele (127)-(151) ale deciziei atacate că era îndeplinit criteriul selectivității, în sensul că întreprinderi aflate într-o poziție comparabilă din punct de vedere factual și juridic erau tratate în mod diferit.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că exonerarea de 75 % prevăzută la articolul 371ID din Legea privind impozitarea (internațională și alte dispoziții) din 2010 se justifică prin caracterul și structura generală ale sistemului de impozitare.

                  5.

                  Al cincilea motiv, întemeiat pe faptul că impunerea unei sarcini fiscale asupra SSC care se încadrează în exonerările stabilite în capitolul 9 menționat, ca o categorie, ar încălca libertatea de stabilire a reclamantelor, contrar articolului 49 TFUE.

                  6.

                  Al șaselea motiv, întemeiat pe existența unei erori vădite de apreciere în ceea ce privește exonerarea de 75 % și aspectul referitor la raportul fix.

                  7.

                  Al șaptelea motiv, întemeiat pe faptul că decizia Comisiei nu respectă principiul general de drept al Uniunii privind nediscriminarea sau egalitatea.

                  8.

                  Al optulea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit o eroare de drept aplicând prin analogie sau invocând în mod nejustificat prevederile Directivei (UE) 2016/1164 a Consiliului (1), care nu era aplicabilă ratione temporis.

         (1)  Directiva (UE) 2016/1164 din 12 iulie 2016 de stabilire a normelor împotriva practicilor de evitare a obligațiilor fiscale care au incidență directă asupra funcționării pieței interne (JO 2016, L 193, p. 1).


title: Cauza C-641/17: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 13 noiembrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Finanzgericht München - Germania) – College Pension Plan of British Columbia/Finanzamt München Abteilung III (Trimitere preliminară – Libera circulație a capitalurilor – Impozitarea fondurilor de pensii – Diferență de tratament între fondurile de pensii rezidente și fondurile de pensii nerezidente – Reglementare a unui stat membru care permite fondurilor de pensii rezidente să își reducă profitul impozabil prin deducerea rezervelor destinate plății pensiilor și să deducă impozitul pe dividende perceput din impozitul pe profit – Caracterul comparabil al situațiilor – Justificare)

text:
               13.1.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 10/3

      Hotărârea Curții (Camera a doua) din 13 noiembrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Finanzgericht München - Germania) – College Pension Plan of British Columbia/Finanzamt München Abteilung III
      (Cauza C-641/17) (1)

      (Trimitere preliminară - Libera circulație a capitalurilor - Impozitarea fondurilor de pensii - Diferență de tratament între fondurile de pensii rezidente și fondurile de pensii nerezidente - Reglementare a unui stat membru care permite fondurilor de pensii rezidente să își reducă profitul impozabil prin deducerea rezervelor destinate plății pensiilor și să deducă impozitul pe dividende perceput din impozitul pe profit - Caracterul comparabil al situațiilor - Justificare)
      (2020/C 10/03)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Finanzgericht München

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: College Pension Plan of British Columbia

         Pârât: Finanzamt München Abteilung III

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolele 63 și 65 TFUE trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări naționale în temeiul căreia dividendele distribuite de o societate rezidentă către un fond de pensii rezident, pe de o parte, sunt supuse unei rețineri la sursă care poate să fie dedusă integral din impozitul pe profit datorat de acest fond și să facă obiectul unei rambursări atunci când impozitul reținut la sursă depășește impozitul pe profit datorat de fond și, pe de altă parte, nu produc o majorare a rezultatului supus impozitului pe profit sau produc doar o majorare moderată a acestuia datorată posibilității de a deduce din rezultatul menționat provizioanele pentru obligațiile de plată a pensiilor, în timp ce dividendele plătite către un fond de pensii nerezident fac obiectul unei rețineri la sursă care constituie pentru un astfel de fond un impozit definitiv, atunci când fondul de pensii nerezident afectează dividendele încasate constituirii de provizioane pentru pensiile pe care va trebui să le plătească în viitor, aspect a cărui verificare revine instanței de trimitere.

                  2)

                  Articolul 64 alineatul (1) TFUE trebuie interpretat în sensul că o reglementare națională în temeiul căreia dividendele distribuite de o societate rezidentă către un fond de pensii rezident, pe de o parte, sunt supuse unei rețineri la sursă care poate să fie dedusă integral din impozitul pe profit datorat de acest fond și să facă obiectul unei rambursări atunci când impozitul reținut la sursă depășește impozitul pe profit datorat de fond și, pe de altă parte, nu produc o majorare a rezultatului supus impozitului pe profit datorat sau implică doar o majorare moderată a acestuia datorată posibilității de a deduce din rezultatul menționat provizioanele pentru obligațiile de plată a pensiilor, în timp ce dividendele plătite către un fond de pensii nerezident fac obiectul unei rețineri la sursă care constituie pentru un astfel de fond un impozit definitiv, nu poate fi considerată o restricție existentă la 31 decembrie 1993, în scopul aplicării acestei dispoziții.

         (1)  JO C 112, 26.3.2018.


title: Cauza C-476/18: Ordonanța președintelui Camerei a noua a Curții din 24 iunie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Pesti Központi Kerületi Bíróság - Ungaria) – PannonHitel Pénzügyi Zrt./WizzAir Hungary Légiközlekedési Kft.

text:
               13.1.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 10/27

      Ordonanța președintelui Camerei a noua a Curții din 24 iunie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Pesti Központi Kerületi Bíróság - Ungaria) – PannonHitel Pénzügyi Zrt./WizzAir Hungary Légiközlekedési Kft.
      (Cauza C-476/18) (1)

      (2020/C 10/36)
      Limba de procedură: maghiara
      Președintele Camerei a noua a Curții a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 352, 1.10.2018.


title: Cauza C-319/18 P: Ordonanța Curții (Camera a zecea) din 25 iunie 2019 – Fred Olsen, SA/Naviera Armas, SA, Comisia Europeană (Recurs – Ajutoare de stat – Articolul 181 din Regulamentul de procedură al Curții – Drept exclusiv de utilizare a infrastructurii portuare a Puerto de Las Nieves (Spania) acordat unei companii de transport maritim – Decizie prin care se constată inexistența unor ajutoare de stat în urma procedurii de examinare preliminară – Avantaj acordat prin intermediul resurselor de stat – Criteriul investitorului privat care își desfășoară activitatea într-o economie de piață)

text:
               13.1.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 10/18

      Ordonanța Curții (Camera a zecea) din 25 iunie 2019 – Fred Olsen, SA/Naviera Armas, SA, Comisia Europeană
      (Cauza C-319/18 P) (1)

      (Recurs - Ajutoare de stat - Articolul 181 din Regulamentul de procedură al Curții - Drept exclusiv de utilizare a infrastructurii portuare a Puerto de Las Nieves (Spania) acordat unei companii de transport maritim - Decizie prin care se constată inexistența unor ajutoare de stat în urma procedurii de examinare preliminară - Avantaj acordat prin intermediul resurselor de stat - Criteriul investitorului privat care își desfășoară activitatea într-o economie de piață)
      (2020/C 10/22)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Recurentă: Fred Olsen, SA (reprezentanți: J. M. Rodríguez Cárcamo și A. M. Rodríguez Conde, avocați)

         Celelalte părți din procedură: Naviera Armas, SA (reprezentanți: J. L. Buendía Sierra și Á. Givaja Sanz, avocați), Comisia Europeană (reprezentanți: A. Bouchagiar, S. Noë și G. Luengo, agenți)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursul ca vădit nefondat.

                  2)

                  Obligă Fred Olsen SA să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată aferente recursului, și cheltuielile de judecată efectuate de Naviera Armas SA.

                  3)

                  Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 268, 30.7.2018.


title: Cauza T-711/19: Acțiune introdusă la 17 octombrie 2019 – SSP Group și SSP Financing/Comisia

text:
               13.1.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 10/38

      Acțiune introdusă la 17 octombrie 2019 – SSP Group și SSP Financing/Comisia
      (Cauza T-711/19)
      (2020/C 10/50)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamante: SSP Group plc (Londra, Regatul Unit) și SSP Financing Ltd (Londra) (reprezentanți: J. Lesar, solicitor, și K. Beal, QC)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantele solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei pârâtei C(2019) 2526 final din 2 aprilie 2019 privind ajutorul de stat SA.44896 pus în aplicare de Regatul Unit cu privire la exonerarea referitoare la finanțarea grupurilor care dețin SSC, în măsura în care se aplică reclamantelor sau oricăreia dintre acestea;

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamante.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantele invocă zece motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a aplicat în mod eronat articolul 107 alineatul (1) TFUE și/sau a săvârșit o eroare vădită de apreciere la alegerea cadrului de referință pentru analiza regimului de impozitare. Comisia ar fi trebuit să trateze cadrul de referință ca fiind reprezentat de regimul de impozitare a întreprinderilor din Regatul Unit, iar nu doar de însuși regimul societăților străine controlate (SSC).

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit o eroare de drept în aplicarea articolului 107 alineatul (1) TFUE și/sau a săvârșit o eroare vădită de apreciere prin adoptarea unei abordări defectuoase pentru analiza regimului SSC. În considerentele (124)-(126) ale deciziei atacate, Comisia a tratat în mod eronat dispozițiile părții 9A capitolul 9 din Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [Legea privind impozitarea (internațională și alte dispoziții) din 2010] ca fiind o formă de derogare de la obligația fiscală generală prevăzută în capitolul 5 al acesteia.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit o eroare de drept în aplicarea articolului 107 alineatul (1) TFUE atunci când a constatat în considerentele (127)-(151) ale deciziei atacate că era îndeplinit criteriul selectivității, în sensul că întreprinderi aflate într-o poziție comparabilă din punct de vedere factual și juridic erau tratate în mod diferit.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că exonerarea „integrală” prevăzută la articolul 371IB din Legea privind impozitarea (internațională și alte dispoziții) din 2010 se justifică prin caracterul și structura generală ale sistemului de impozitare.

                  5.

                  Al cincilea motiv, întemeiat pe faptul că exonerarea de 75 % prevăzută la articolul 371ID din Legea privind impozitarea (internațională și alte dispoziții) din 2010 se justifică prin caracterul și structura generală ale sistemului de impozitare.

                  6.

                  Al șaselea motiv, întemeiat pe faptul că impunerea unei sarcini fiscale asupra SSC care se încadrează în exonerările stabilite în capitolul 9 menționat, ca o categorie, ar încălca libertatea de stabilire a reclamantelor, contrar articolului 49 TFUE.

                  7.

                  Al șaptelea motiv, întemeiat pe existența unei erori vădite de apreciere în ceea ce privește exonerarea de 75 % și aspectul referitor la raportul fix.

                  8.

                  Al optulea motiv, întemeiat pe faptul că decizia Comisiei nu respectă principiul general de drept al Uniunii privind nediscriminarea sau egalitatea.

                  9.

                  Al nouălea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit de asemenea o eroare de drept aplicând prin analogie sau invocând în mod nejustificat prevederile Directivei (UE) 2016/1164 a Consiliului (1), care nu era aplicabilă ratione temporis.

                  10.

                  Al zecelea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit o eroare de drept în aplicarea articolului 107 alineatul (1) TFUE, atunci când a constatat în considerentul (176) al deciziei atacate că există o categorie de beneficiari (în care erau incluse reclamantele) și că aceștia (reclamantele) au obținut ajutoare care trebuiau să fie recuperate în temeiul articolului 2 alineatul (1) din decizia atacată.

         (1)  Directiva (UE) 2016/1164 din 12 iulie 2016 de stabilire a normelor împotriva practicilor de evitare a obligațiilor fiscale care au incidență directă asupra funcționării pieței interne (JO 2016, L 193, p. 1).


title: Cauza C-745/18: Ordonanța președintelui Curții din 21 iunie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Sąd Najwyższy - Polonia) – JA/Skarb Państwa –Sejm Rzeczypospolitej Polskiej, Senat Rzeczypospolitej Polskiej, Prezes Rady Ministrów, Minister Sprawiedliwości, Minister Finansów

text:
               13.1.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 10/27

      Ordonanța președintelui Curții din 21 iunie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Sąd Najwyższy - Polonia) – JA/Skarb Państwa –Sejm Rzeczypospolitej Polskiej, Senat Rzeczypospolitej Polskiej, Prezes Rady Ministrów, Minister Sprawiedliwości, Minister Finansów
      (Cauza C-745/18) (1)

      (2020/C 10/37)
      Limba de procedură: polona
      Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 164, 13.5.2019.


title: Cauza C-322/18: Ordonanța Curții (Camera a zecea) din 20 iunie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio – Italia) – Schiaffini Travel SpA/Comune di Latina (Trimitere preliminară – Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții – Regulamentul (CE) nr. 1370/2007 – Servicii publice de transport feroviar și rutier de călători – Articolul 5 – Atribuire de contracte de servicii publice – Articolul 5 alineatul (2) – Atribuire directă – Noțiunea de „operator intern” – Articolul 8 alineatul (2) – Regim tranzitoriu)

text:
               13.1.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 10/19

      Ordonanța Curții (Camera a zecea) din 20 iunie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio – Italia) – Schiaffini Travel SpA/Comune di Latina
      (Cauza C-322/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții - Regulamentul (CE) nr. 1370/2007 - Servicii publice de transport feroviar și rutier de călători - Articolul 5 - Atribuire de contracte de servicii publice - Articolul 5 alineatul (2) - Atribuire directă - Noțiunea de „operator intern” - Articolul 8 alineatul (2) - Regim tranzitoriu)
      (2020/C 10/23)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Schiaffini Travel SpA

         Pârâtă: Comune di Latina

         cu participarea: Cilia Italia Srl, ATI costituita da Rossi Bus SpA e da Nuova Tesei Bus Srl, Régie autonome des transports parisiens (RATP)

         Dispozitivul

      Articolul 5 și articolul 8 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1370/2007 al Parlamentului European și al Consiliului din 23 octombrie 2007 privind serviciile publice de transport feroviar și rutier de călători și de abrogare a Regulamentelor (CEE) nr. 1191/69 și nr. 1107/70 ale Consiliului trebuie interpretate în sensul că articolul 5 alineatul (2) din acest regulament nu este aplicabil unei proceduri deschise în vederea atribuirii unui contract de concesiune de servicii publice de transport local care s-a desfășurat anterior datei de 3 decembrie 2019.

         (1)  JO C 285, 13.8.2018.


title: Cauza T-712/19: Acțiune introdusă la 17 octombrie 2019 – Hikma Pharmaceuticals și Hikma Pharmaceuticals International/Comisia

text:
               13.1.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 10/39

      Acțiune introdusă la 17 octombrie 2019 – Hikma Pharmaceuticals și Hikma Pharmaceuticals International/Comisia
      (Cauza T-712/19)
      (2020/C 10/51)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamante: Hikma Pharmaceuticals plc (Londra, Regatul Unit) și Hikma Pharmaceuticals International Ltd (Londra) (reprezentanți: J. Lesar, solicitor, și K. Beal, QC)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantele solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei pârâtei C(2019) 2526 final din 2 aprilie 2019 privind ajutorul de stat SA.44896 pus în aplicare de Regatul Unit cu privire la exonerarea referitoare la finanțarea grupurilor care dețin SSC, în măsura în care se aplică reclamantelor sau oricăreia dintre acestea;

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamante.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantele invocă zece motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a aplicat în mod eronat articolul 107 alineatul (1) TFUE și/sau a săvârșit o eroare vădită de apreciere la alegerea cadrului de referință pentru analiza regimului de impozitare. Comisia ar fi trebuit să trateze cadrul de referință ca fiind reprezentat de regimul de impozitare a întreprinderilor din Regatul Unit, iar nu doar de însuși regimul societăților străine controlate (SSC).

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit o eroare de drept în aplicarea articolului 107 alineatul (1) TFUE și/sau a săvârșit o eroare vădită de apreciere prin adoptarea unei abordări defectuoase pentru analiza regimului SSC. În considerentele (124)-(126) ale deciziei atacate, Comisia a tratat în mod eronat dispozițiile părții 9A capitolul 9 din Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [Legea privind impozitarea (internațională și alte dispoziții) din 2010] ca fiind o formă de derogare de la obligația fiscală generală prevăzută în capitolul 5 al acesteia.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit o eroare de drept în aplicarea articolului 107 alineatul (1) TFUE atunci când a constatat în considerentele (127)-(151) ale deciziei atacate că era îndeplinit criteriul selectivității, în sensul că întreprinderi aflate într-o poziție comparabilă din punct de vedere factual și juridic erau tratate în mod diferit.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că exonerarea „integrală” prevăzută la articolul 371IB din Legea privind impozitarea (internațională și alte dispoziții) din 2010 se justifică prin caracterul și structura generală ale sistemului de impozitare.

                  5.

                  Al cincilea motiv, întemeiat pe faptul că exonerarea de 75 % prevăzută la articolul 371ID din Legea privind impozitarea (internațională și alte dispoziții) din 2010 se justifică prin caracterul și structura generală ale sistemului de impozitare.

                  6.

                  Al șaselea motiv, întemeiat pe faptul că impunerea unei sarcini fiscale asupra SSC care se încadrează în exonerările stabilite în capitolul 9 menționat, ca o categorie, ar încălca libertatea de stabilire a reclamantelor, contrar articolului 49 TFUE.

                  7.

                  Al șaptelea motiv, întemeiat pe existența unei erori vădite de apreciere în ceea ce privește exonerarea de 75 % și aspectul referitor la raportul fix.

                  8.

                  Al optulea motiv, întemeiat pe faptul că decizia Comisiei nu respectă principiul general de drept al Uniunii privind nediscriminarea sau egalitatea.

                  9.

                  Al nouălea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit o eroare de drept aplicând prin analogie sau invocând în mod nejustificat prevederile Directivei (UE) 2016/1164 a Consiliului (1), care nu era aplicabilă ratione temporis.

                  10.

                  Al zecelea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit o eroare de drept în aplicarea articolului 107 alineatul (1) TFUE, atunci când a constatat în considerentul (176) al deciziei atacate că există o categorie de beneficiari (în care erau incluse reclamantele) și că aceștia (reclamantele) au obținut ajutoare care trebuiau să fie recuperate în temeiul articolului 2 alineatul (1) din decizia atacată.

         (1)  Directiva (UE) 2016/1164 din 12 iulie 2016 de stabilire a normelor împotriva practicilor de evitare a obligațiilor fiscale care au incidență directă asupra funcționării pieței interne (JO 2016, L 193, p. 1).


title: Cauza C-687/17 P: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 7 noiembrie 2019 – Aanbestedingskalender BV, Negometrix BV, CTM Solution BV, Stillpoint Applications BV, Huisinga Beheer BV/Comisia Europeană, Regatul Țărilor de Jos, Republica Slovacia (Recurs – Ajutoare de stat – Ajutoare acordate de autoritățile neerlandeze pentru realizarea și introducerea unei platforme TenderNed referitoare la atribuirea electronică a contractelor de achiziții publice – Decizie prin care se declară că măsura nu constituie un ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE)

text:
               13.1.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 10/4

      Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 7 noiembrie 2019 – Aanbestedingskalender BV, Negometrix BV, CTM Solution BV, Stillpoint Applications BV, Huisinga Beheer BV/Comisia Europeană, Regatul Țărilor de Jos, Republica Slovacia
      (Cauza C-687/17 P) (1)

      (Recurs - Ajutoare de stat - Ajutoare acordate de autoritățile neerlandeze pentru realizarea și introducerea unei platforme TenderNed referitoare la atribuirea electronică a contractelor de achiziții publice - Decizie prin care se declară că măsura nu constituie un ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE)
      (2020/C 10/04)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurente: Aanbestedingskalender BV, Negometrix BV, CTM Solution BV, Stillpoint Applications BV, Huisinga Beheer BV (reprezentanți: C. Dekker și L. Fiorilli, advocaten)

         Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: P.-J. Loewenthal și K. Herrmann, agenți), Regatul Țărilor de Jos (reprezentanți: M. Noort și M. Bulterman, agenți), Republica Slovacia

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursul.

                  2)

                  Obligă societățile Aanbestedingskalender BV, Negometrix BV, CTM Solution BV, Stillpoint Applications BV și Huisinga Beheer BV la plata cheltuielilor de judecată.

                  3)

                  Regatul Țărilor de Jos suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 94, 12.3.2018.


title: Cauza T-713/19: Acțiune introdusă la 17 octombrie 2019 – Cobham și Lockman Investments/Comisia

text:
               13.1.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 10/41

      Acțiune introdusă la 17 octombrie 2019 – Cobham și Lockman Investments/Comisia
      (Cauza T-713/19)
      (2020/C 10/52)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamante: Cobham plc (Wimborne, Regatul Unit) și Lockman Investments Ltd (Wimborne) (reprezentanți: J. Lesar, solicitor, și K. Beal, QC)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantele solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei adoptate de Comisia Europeană la 2 aprilie 2019 privind ajutorul de stat SA.44896 pus în aplicare de Regatul Unit cu privire la exonerarea referitoare la finanțarea grupurilor („EFG”) care dețin SSC, în măsura în care se aplică reclamantelor sau oricăreia dintre acestea;

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată aferente prezentei proceduri efectuate de reclamante.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantele invocă nouă motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a aplicat în mod eronat articolul 107 alineatul (1) TFUE și/sau a săvârșit o eroare vădită de apreciere la alegerea cadrului de referință pentru analiza regimului de impozitare. Comisia ar fi trebuit să trateze cadrul de referință ca fiind reprezentat de regimul de impozitare a întreprinderilor din Regatul Unit, iar nu doar de însuși regimul societăților străine controlate (SSC).

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit o eroare de drept în aplicarea articolului 107 alineatul (1) TFUE și/sau a săvârșit o eroare vădită de apreciere prin adoptarea unei abordări defectuoase pentru analiza regimului SSC. În considerentele (124)-(126) ale deciziei atacate, Comisia a tratat în mod eronat dispozițiile părții 9A capitolul 9 din Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [Legea privind impozitarea (internațională și alte dispoziții) din 2010] ca fiind o formă de derogare de la obligația fiscală generală prevăzută în capitolul 5 al acesteia.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit o eroare de drept în aplicarea articolului 107 alineatul (1) TFUE atunci când a constatat în considerentele (127)-(151) ale deciziei atacate că era îndeplinit criteriul selectivității, în sensul că întreprinderi aflate într-o poziție comparabilă din punct de vedere factual și juridic erau tratate în mod diferit.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că exonerarea de 75 % prevăzută la articolul 371ID din Legea privind impozitarea (internațională și alte dispoziții) din 2010 se justifică prin caracterul și structura generală ale sistemului de impozitare.

                  5.

                  Al cincilea motiv, întemeiat pe faptul că impunerea unei sarcini fiscale asupra SSC care se încadrează în exonerările stabilite în capitolul 9 menționat, ca o categorie, ar încălca libertatea de stabilire a reclamantelor, contrar articolului 49 TFUE.

                  6.

                  Al șaselea motiv, întemeiat pe existența unei erori vădite de apreciere în ceea ce privește exonerarea de 75 % și aspectul referitor la raportul fix.

                  7.

                  Al șaptelea motiv, întemeiat pe faptul că decizia Comisiei nu respectă principiul general de drept al Uniunii privind nediscriminarea sau egalitatea.

                  8.

                  Al optulea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit o eroare de drept aplicând prin analogie sau invocând în mod nejustificat prevederile Directivei (UE) 2016/1164 a Consiliului (1), care nu era aplicabilă ratione temporis.

                  9.

                  Al nouălea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit o eroare de drept în aplicarea articolului 107 alineatul (1) TFUE, atunci când a constatat în considerentul (176) al deciziei atacate că există o categorie de beneficiari, în care erau incluse reclamantele, și că aceștia (reclamantele) au obținut ajutoare care trebuiau să fie recuperate în temeiul articolului 2 alineatul (1) din decizia atacată.

         (1)  Directiva (UE) 2016/1164 din 12 iulie 2016 de stabilire a normelor împotriva practicilor de evitare a obligațiilor fiscale care au incidență directă asupra funcționării pieței interne (JO 2016, L 193, p. 1).


title: Cauza C-2/18: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 13 noiembrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Lietuvos Respublikos Konstitucinis Teismas - Lituania) – Lietuvos Respublikos Seimo narių grupė (Trimitere preliminară – Politica agricolă comună – Organizarea comună a piețelor – Lapte și produse lactate – Regulamentul (UE) nr. 1308/2013 – Articolul 148 alineatul (4) – Contract de livrare de lapte crud – Libera negociere a prețului – Combaterea practicilor comerciale neloiale – Interdicția de a plăti prețuri diferite producătorilor de lapte crud care aparțin unui grup constituit în funcție de cantitatea zilnică vândută și de a reduce în mod nejustificat prețurile)

text:
               13.1.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 10/4

      Hotărârea Curții (Camera a doua) din 13 noiembrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Lietuvos Respublikos Konstitucinis Teismas - Lituania) – Lietuvos Respublikos Seimo narių grupė
      (Cauza C-2/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Politica agricolă comună - Organizarea comună a piețelor - Lapte și produse lactate - Regulamentul (UE) nr. 1308/2013 - Articolul 148 alineatul (4) - Contract de livrare de lapte crud - Libera negociere a prețului - Combaterea practicilor comerciale neloiale - Interdicția de a plăti prețuri diferite producătorilor de lapte crud care aparțin unui grup constituit în funcție de cantitatea zilnică vândută și de a reduce în mod nejustificat prețurile)
      (2020/C 10/05)
      Limba de procedură: lituaniana

         Instanța de trimitere

      Lietuvos Respublikos Konstitucinis Teismas

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: Lietuvos Respublikos Seimo narių grupė

         Intervenient: Lietuvos Respublikos Seimas

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 148 alineatul (4) din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 decembrie 2013 de instituire a unei organizări comune a piețelor produselor agricole și de abrogare a Regulamentelor (CEE) nr. 922/72, (CEE) nr. 234/79, (CE) nr. 1037/2001 și (CE) nr. 1234/2007 ale Consiliului, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (UE) 2017/2393 al Parlamentului European și al Consiliului din 13 decembrie 2017, trebuie interpretat în sensul că nu se opune unei reglementări naționale precum cea prevăzută la articolul 3 alineatul (3) punctul 1 din Lietuvos Respublikos Ūkio subjektų, perkančių-parduodančių žalią pieną ir prekiaujančių pieno gaminiais, nesąžiningų veiksmų draudimo įstatymas Nr. XII 1907 (Legea nr. XII 1907 a Republicii Lituania privind interzicerea unor practici neloiale din partea operatorilor lituanieni care cumpără și vând lapte crud și care fac comerț cu produse lactate) din 25 iunie 2015, astfel cum a fost modificată prin Legea din 22 decembrie 2015, care, în vederea combaterii practicilor comerciale neloiale, interzice cumpărătorilor de lapte crud să plătească un preț de cumpărare diferit unor producători care trebuie considerați ca aparținând aceluiași grup din perspectiva cantității zilnice de lapte crud vândută, având o compoziție și o calitate identice și fiind livrate prin aceleași modalități, în măsura în care reglementarea menționată este de natură să asigure realizarea obiectivului urmărit și nu depășește ceea ce este necesar pentru atingerea obiectivului menționat, aspect a cărui verificare revine instanței de trimitere.

                  2)

                  Articolul 148 alineatul (4) din Regulamentul nr. 1308/2013, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul 2017/2393, trebuie interpretat în sensul că nu se opune unei reglementări naționale precum cea prevăzută la articolul 3 alineatul (3) punctul 3 și la articolul 5 din Legea nr. XII 1907 a Republicii Lituania privind interzicerea unor practici neloiale din partea operatorilor lituanieni care cumpără și vând lapte crud și care fac comerț cu produse lactate din 25 iunie 2015, astfel cum a fost modificată prin Legea din 22 decembrie 2015, care, în vederea combaterii practicilor comerciale neloiale, interzice cumpărătorului de lapte crud să scadă fără justificare prețul convenit cu producătorul și care condiționează orice reducere a prețului mai mare de 3 % de o autorizație din partea autorității naționale competente.

         (1)  JO C 104, 19.3.2018.


title: Cauza C-829/18: Ordonanța președintelui Curții din 25 iunie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal de grande instance de Paris - Franța) – Crédit Logement SA/OE

text:
               13.1.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 10/28

      Ordonanța președintelui Curții din 25 iunie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal de grande instance de Paris - Franța) – Crédit Logement SA/OE
      (Cauza C-829/18) (1)

      (2020/C 10/38)
      Limba de procedură: franceza
      Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C C 82, 4.3.2019.


title: Cauza T-240/17: Hotărârea Tribunalului din 7 noiembrie 2019 – Campine și Campine Recycling/Comisia („Concurență – Înțelegeri – Piața reciclării bateriilor plumb-acid pentru automobile – Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 101 TFUE – Amenzi – Valoarea achizițiilor – Punctul 37 din Orientările privind calcularea cuantumului amenzilor – Obligația de motivare – Dreptul la apărare – Dovada încălcării – Noțiunea de încălcare continuă sau repetată – Durata încălcării – Întreruperea participării la încălcare – Restrângere a concurenței prin obiect – Circumstanțe atenuante – Competență de fond”)

text:
               13.1.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 10/29

      Hotărârea Tribunalului din 7 noiembrie 2019 – Campine și Campine Recycling/Comisia
      (Cauza T-240/17) (1)

      („Concurență - Înțelegeri - Piața reciclării bateriilor plumb-acid pentru automobile - Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 101 TFUE - Amenzi - Valoarea achizițiilor - Punctul 37 din Orientările privind calcularea cuantumului amenzilor - Obligația de motivare - Dreptul la apărare - Dovada încălcării - Noțiunea de încălcare continuă sau repetată - Durata încălcării - Întreruperea participării la încălcare - Restrângere a concurenței prin obiect - Circumstanțe atenuante - Competență de fond”)
      (2020/C 10/39)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamante: Campine NV (Beerse, Belgia) și Campine Recycling NV (Beerse) (reprezentanți: C. Verdonck, S. De Cock, Q. Silvestre și B. Gielen, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: F. van Schaik, S. Baches Opi și M. Farley, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE având ca obiect, cu titlu principal, anularea Deciziei C(2017) 900 final a Comisiei din 8 februarie 2017 privind o procedură de aplicare a articolului 101 TFUE (cazul AT.40018 – Reciclarea bateriilor pentru automobile), în măsura în care le privește pe reclamante și, cu titlu subsidiar, anularea sau reducerea cuantumului amenzii aplicate acestora prin decizia respectivă

         Dispozitivul

                  1)

                     Anulează articolul 1 din Decizia C(2017) 900 final a Comisiei din 8 februarie 2017 privind o procedură de aplicare a articolului 101 TFUE (cazul AT.40018 – Reciclarea bateriilor pentru automobile) în măsura în care se referă la perioada cuprinsă între 10 februarie 2010 și 10 ianuarie 2011 și la cea cuprinsă între 4 aprilie 2011 și 7 martie 2012, în ceea ce privește societățile Campine NV și Campine Recycling NV.

                  2)

                     Anulează articolul 2 din Decizia C(2017) 900 final în măsura în care prin acesta se stabilește cuantumul amenzii aplicate societăților Campine și Campine Recycling la 8 158 000 de euro.

                  3)

                     Stabilește cuantumul amenzii aplicate societăților Campine și Campine Recycling prin articolul 2 din Decizia C(2017) 900 final la 4 275 648 de euro.

                  4)

                     Respinge în rest acțiunea.

                  5)

                     Campine și Campine Recycling suportă două treimi din propriile cheltuieli de judecată.

                  6)

                     Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată și o treime din cheltuielile de judecată ale Campine și ale Campine Recycling.

         (1)  JO C 202, 26.6.2017.


title: Cauza C-424/18: Ordonanța Curții (Camera a noua) din 20 iunie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale Amministrativo Regionale per il Veneto - Italia) – Italy Emergenza Cooperativa Sociale, Associazione Volontaria di Pubblica Assistenza „Croce Verde”/Ulss 5 Polesana Rovigo, Regione del Veneto (Trimitere preliminară – Atribuirea contractelor de achiziții publice de bunuri, de lucrări sau de servicii – Directiva 2014/24/UE – Articolul 10 litera (h) – Excluderi specifice pentru contractele de servicii – Servicii de ambulanță pentru transportul pacienților – Noțiune)

text:
               13.1.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 10/20

      Ordonanța Curții (Camera a noua) din 20 iunie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale Amministrativo Regionale per il Veneto - Italia) – Italy Emergenza Cooperativa Sociale, Associazione Volontaria di Pubblica Assistenza „Croce Verde”/Ulss 5 Polesana Rovigo, Regione del Veneto
      (Cauza C-424/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Atribuirea contractelor de achiziții publice de bunuri, de lucrări sau de servicii - Directiva 2014/24/UE - Articolul 10 litera (h) - Excluderi specifice pentru contractele de servicii - Servicii de ambulanță pentru transportul pacienților - Noțiune)
      (2020/C 10/24)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Veneto

         Părțile din procedura principală

         Reclamante: Italy Emergenza Cooperativa Sociale, Associazione Volontaria di Pubblica Assistenza „Croce Verde”

         Pârâte: Ulss 5 Polesana Rovigo, Regione del Veneto

         cu participarea: Regione del Veneto, Croce Verde Adria, Italy Emergenza Cooperativa Sociale, Associazione Nazionale Pubbliche Assistenze (Organizzazione nazionale di volontariato) – ANPAS ODV, Associazione Nazionale Pubblica Assistenza (ANPAS) – Comitato regionale Liguria, Confederazione Nazionale delle Misericordie d’Italia

         Dispozitivul

      Articolul 10 litera (h) din Directiva 2014/24/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2014 privind achizițiile publice și de abrogare a Directivei 2004/18/CE coroborat cu considerentul (28) al acestei directive trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale potrivit căreia, pe de o parte, serviciile de ambulanță pentru care este prevăzută prezența obligatorie la bord a unui șofer de urgență și a cel puțin un asistent medical de urgență având calificările și competențele care decurg din participarea la un curs de formare și din promovarea unui examen în materie de ajutor de urgență și, pe de altă parte, serviciile de transport prevăzute în cadrul nivelurilor esențiale de asistență efectuate prin intermediul vehiculelor de salvare intră, în absența unei situații de urgență, în domeniul de aplicare al excluderii prevăzute de această dispoziție.

         (1)  JO C 311, 3.9.2018.


title: Cauza C-475/18: Ordonanța Curții (Camera a zecea) din 20 iunie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Consiglio di Stato - Italia) – SATI - Società Autocooperative Trasporti Italiani SpA/Azienda di Trasporti Molisana – SpA (ATM) (Trimitere preliminară – Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții – Regulamentul (CE) nr. 1370/2007 – Servicii publice de transport de călători – Articolul 5 – Atribuire directă a contractelor de servicii publice – Interdicție în temeiul dreptului național – Articolul 8 alineatul (2) – Regim tranzitoriu)

text:
               13.1.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 10/20

      Ordonanța Curții (Camera a zecea) din 20 iunie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Consiglio di Stato - Italia) – SATI - Società Autocooperative Trasporti Italiani SpA/Azienda di Trasporti Molisana – SpA (ATM)
      (Cauza C-475/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții - Regulamentul (CE) nr. 1370/2007 - Servicii publice de transport de călători - Articolul 5 - Atribuire directă a contractelor de servicii publice - Interdicție în temeiul dreptului național - Articolul 8 alineatul (2) - Regim tranzitoriu)
      (2020/C 10/25)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Consiglio di Stato

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: SATI - Società Autocooperative Trasporti Italiani SpA

         Pârâtă: Azienda di Trasporti Molisana – SpA (ATM)

         cu participarea: Regione Molise

         Dispozitivul

      Articolul 5 și articolul 8 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1370/2007 al Parlamentului European și al Consiliului din 23 octombrie 2007 privind serviciile publice de transport feroviar și rutier de călători și de abrogare a Regulamentelor (CEE) nr. 1191/69 și nr. 1107/70 ale Consiliului trebuie interpretate în sensul că articolul 5 alineatul (4) din acest regulament nu este aplicabil unei decizii a unei autorități locale competente privind o atribuire directă a unui contract de servicii publice de transport local adoptate înainte de 3 decembrie 2019.

         (1)  JO C 399, 5.11.2018.


title: Cauza T-714/19: Acțiune introdusă la 18 octombrie 2019 – Smiths Group și Siti 1/Comisia

text:
               13.1.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 10/42

      Acțiune introdusă la 18 octombrie 2019 – Smiths Group și Siti 1/Comisia
      (Cauza T-714/19)
      (2020/C 10/53)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamante: Smiths Group plc (Londra, Regatul Unit) și Siti 1 Ltd (Londra) (reprezentanți: J. Lesar, solicitor, și K. Beal, QC)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantele solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei adoptate de Comisia Europeană la 2 aprilie 2019 privind ajutorul de stat SA.44896 pus în aplicare de Regatul Unit cu privire la exonerarea referitoare la finanțarea grupurilor („EFG”) care dețin SSC, în măsura în care se aplică reclamantelor sau oricăreia dintre acestea;

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamante.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantele invocă nouă motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a aplicat în mod eronat articolul 107 alineatul (1) TFUE și/sau a săvârșit o eroare vădită de apreciere la alegerea cadrului de referință pentru analiza regimului de impozitare. Comisia ar fi trebuit să trateze cadrul de referință ca fiind reprezentat de regimul de impozitare a întreprinderilor din Regatul Unit, iar nu doar de însuși regimul societăților străine controlate (SSC).

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit o eroare de drept în aplicarea articolului 107 alineatul (1) TFUE și/sau a săvârșit o eroare vădită de apreciere prin adoptarea unei abordări defectuoase pentru analiza regimului SSC. În considerentele (124)-(126) ale deciziei atacate, Comisia a tratat în mod eronat dispozițiile părții 9A capitolul 9 din Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [Legea privind impozitarea (internațională și alte dispoziții) din 2010] ca fiind o formă de derogare de la obligația fiscală generală prevăzută în capitolul 5 al acesteia.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit o eroare de drept în aplicarea articolului 107 alineatul (1) TFUE atunci când a constatat în considerentele (127)-(151) ale deciziei atacate că era îndeplinit criteriul selectivității, în sensul că întreprinderi aflate într-o poziție comparabilă din punct de vedere factual și juridic erau tratate în mod diferit.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că exonerarea de 75 % prevăzută la articolul 371ID din Legea privind impozitarea (internațională și alte dispoziții) din 2010 se justifică prin caracterul și structura generală ale sistemului de impozitare.

                  5.

                  Al cincilea motiv, întemeiat pe faptul că impunerea unei sarcini fiscale asupra SSC care se încadrează în exonerările stabilite în capitolul 9 menționat, ca o categorie, ar încălca libertatea de stabilire a reclamantelor, contrar articolului 49 TFUE.

                  6.

                  Al șaselea motiv, întemeiat pe existența unei erori vădite de apreciere în ceea ce privește exonerarea de 75 % și aspectul referitor la raportul fix.

                  7.

                  Al șaptelea motiv, întemeiat pe faptul că decizia Comisiei nu respectă principiul general de drept al Uniunii privind nediscriminarea sau egalitatea.

                  8.

                  Al optulea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit o eroare de drept aplicând prin analogie sau invocând în mod nejustificat prevederile Directivei (UE) 2016/1164 a Consiliului (1), care nu era aplicabilă ratione temporis.

                  9.

                  Al nouălea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit o eroare de drept în aplicarea articolului 107 alineatul (1) TFUE, atunci când a constatat în considerentul (176) al deciziei atacate că există o categorie de beneficiari (în care erau incluse reclamantele) și că aceștia (reclamantele) au obținut ajutoare care trebuiau să fie recuperate în temeiul articolului 2 alineatul (1) din decizia atacată.

         (1)  Directiva (UE) 2016/1164 din 12 iulie 2016 de stabilire a normelor împotriva practicilor de evitare a obligațiilor fiscale care au incidență directă asupra funcționării pieței interne (JO 2016, L 193, p. 1).


title: Cauzele conexate C-105/18-C-113/18: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 7 noiembrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Supremo - Spania) – Asociación Española de la Industria Eléctrica (UNESA) (C-105/18), Energía de Galicia (Engasa) SA (C-106/18), Duerocanto SL (C-107/18), Corporación Acciona Hidráulica (Acciona) SLU (C-108/18), Associació de Productors i Usuaris d’Energia Elèctrica (C-109/18), José Manuel Burgos Pérez, María del Amor Guinea Bueno (C-110/18), Endesa Generación SA (C-111/18), Asociación de Empresas de Energías Renovables (APPA) (C-112/18), Parc del Segre SA, Electra Irache SL, Genhidro Generación Hidroeléctrica SL, Hicenor SL, Hidroeléctrica Carrascosa SL, Hidroeléctrica del Carrión SL, Hidroeléctrica del Pisuerga SL, Hidroeléctrica Santa Marta SL, Hyanor SL, Promotora del Rec dels Quatre Pobles SA (C-113/18)/Administración General del Estado (Trimitere preliminară – Principiul „poluatorul plătește” – Directiva 2000/60/CE – Articolul 9 alineatul (1) – Recuperarea costurilor serviciilor legate de utilizarea apei – Norme comune pentru piața internă a energiei electrice – Directiva 2009/72/CE – Articolul 3 alineatul (1) – Principiul nediscriminării – Articolul 107 alineatul (1) TFUE – Ajutor de stat – Redevență pentru utilizarea apelor interioare în scopul producerii de energie electrică – Redevență datorată doar de producătorii de energie hidroelectrică ce își desfășoară activitatea în bazine hidrografice intercomunitare)

text:
               13.1.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 10/7

      Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 7 noiembrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Supremo - Spania) – Asociación Española de la Industria Eléctrica (UNESA) (C-105/18), Energía de Galicia (Engasa) SA (C-106/18), Duerocanto SL (C-107/18), Corporación Acciona Hidráulica (Acciona) SLU (C-108/18), Associació de Productors i Usuaris d’Energia Elèctrica (C-109/18), José Manuel Burgos Pérez, María del Amor Guinea Bueno (C-110/18), Endesa Generación SA (C-111/18), Asociación de Empresas de Energías Renovables (APPA) (C-112/18), Parc del Segre SA, Electra Irache SL, Genhidro Generación Hidroeléctrica SL, Hicenor SL, Hidroeléctrica Carrascosa SL, Hidroeléctrica del Carrión SL, Hidroeléctrica del Pisuerga SL, Hidroeléctrica Santa Marta SL, Hyanor SL, Promotora del Rec dels Quatre Pobles SA (C-113/18)/Administración General del Estado
      (Cauzele conexate C-105/18-C-113/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Principiul „poluatorul plătește” - Directiva 2000/60/CE - Articolul 9 alineatul (1) - Recuperarea costurilor serviciilor legate de utilizarea apei - Norme comune pentru piața internă a energiei electrice - Directiva 2009/72/CE - Articolul 3 alineatul (1) - Principiul nediscriminării - Articolul 107 alineatul (1) TFUE - Ajutor de stat - Redevență pentru utilizarea apelor interioare în scopul producerii de energie electrică - Redevență datorată doar de producătorii de energie hidroelectrică ce își desfășoară activitatea în bazine hidrografice intercomunitare)
      (2020/C 10/08)
      Limba de procedură: spaniola

         Instanța de trimitere

      Tribunal Supremo

         Părțile din procedura principală

         Reclamante: Asociación Española de la Industria Eléctrica (UNESA) (C-105/18), Energía de Galicia (Engasa) SA (C-106/18), Duerocanto SL (C-107/18), Corporación Acciona Hidráulica (Acciona) SLU (C-108/18), Associació de Productors i Usuaris d’Energia Elèctrica (C-109/18), José Manuel Burgos Pérez, María del Amor Guinea Bueno (C-110/18), Endesa Generación SA (C-111/18), Asociación de Empresas de Energías Renovables (APPA) (C-112/18), Parc del Segre SA, Electra Irache SL, Genhidro Generación Hidroeléctrica SL, Hicenor SL, Hidroeléctrica Carrascosa SL, Hidroeléctrica del Carrión SL, Hidroeléctrica del Pisuerga SL, Hidroeléctrica Santa Marta SL, Hyanor SL, Promotora del Rec dels Quatre Pobles SA (C-113/18)

         Pârâtă: Administración General del Estado

         cu participarea: Iberdrola Generación SAU, Hidroeléctrica del Cantábrico SA

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 191 alineatul (2) TFUE și articolul 9 alineatul (1) din Directiva 2000/60/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 octombrie 2000 de stabilire a unui cadru de politică comunitară în domeniul apei trebuie interpretate în sensul că nu se opun unei redevențe pentru utilizarea apelor interioare în scopul producerii de energie electrică precum cea în discuție în cauzele principale, care nu incită la o utilizare eficientă a apei, nu prevede mecanisme pentru conservarea și pentru protecția domeniului public hidric, a cărei cotă nu are legătură cu capacitatea de a cauza un prejudiciu acestui domeniu public hidric și care depinde exclusiv de capacitatea producătorilor de energie hidroelectrică de a genera venituri.

                  2)

                  Principiul nediscriminării, astfel cum este prevăzut la articolul 3 alineatul (1) din Directiva 2009/72/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 iulie 2009 privind normele comune pentru piața internă a energiei electrice și de abrogare a Directivei 2003/54/CE, trebuie interpretat în sensul că nu se opune unei redevențe precum redevența pentru utilizarea apelor interioare în scopul producerii de energie electrică în discuție în cauzele principale, care nu este datorată decât de producătorii de energie hidroelectrică ce își desfășoară activitatea în bazine hidrografice care se întind pe teritoriul mai multor comunități autonome.

                  3)

                  Articolul 107 alineatul (1) TFUE trebuie interpretat în sensul că faptul că redevența pentru utilizarea apelor interioare în scopul producerii de energie electrică în discuție în cauzele principale nu este datorată, pe de o parte, de producătorii de energie hidroelectrică ce își desfășoară activitatea în bazine hidrografice situate pe teritoriul unei singure comunități autonome și, pe de altă parte, de producătorii de energie electrică ce provine din alte surse decât sursa hidrică nu constituie un ajutor de stat, în sensul acestei dispoziții, în favoarea acestor producători, din moment ce ei nu se află, având în vedere cadrul de referință pertinent, precum și obiectivul urmărit de această redevență, într-o situație comparabilă cu cea a producătorilor de energie hidroelectrică ce își desfășoară activitatea în bazine hidrografice care se întind pe teritoriul mai multor comunități autonome și care sunt supuși la plata redevenței respective, aspect a cărui verificare revine instanței de trimitere.

         (1)  JO C 161, 7.5.2018.


title: Cauza T-241/18: Hotărârea Tribunalului din 21 noiembrie 2019 – Bruno/Comisia („Funcție publică – Agenți temporari – Pensii – Modalitățile sistemului de pensii – Indemnizație de plecare – Plăți către un sistem de pensii național sau privat efectuate de la angajarea în muncă – Drepturi la pensii dobândite anterior în temeiul unui sistem național – Articolul 11 alineatul (1) și articolul 12 alineatul (2) din anexa VIII la statut – Excepție de nelegalitate – Egalitate de tratament”)

text:
               13.1.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 10/31

      Hotărârea Tribunalului din 21 noiembrie 2019 – Bruno/Comisia
      (Cauza T-241/18) (1)

      („Funcție publică - Agenți temporari - Pensii - Modalitățile sistemului de pensii - Indemnizație de plecare - Plăți către un sistem de pensii național sau privat efectuate de la angajarea în muncă - Drepturi la pensii dobândite anterior în temeiul unui sistem național - Articolul 11 alineatul (1) și articolul 12 alineatul (2) din anexa VIII la statut - Excepție de nelegalitate - Egalitate de tratament”)
      (2020/C 10/41)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Luigi Bruno (Woluwe-Saint-Pierre, Belgia) (reprezentant: N. de Montigny, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: B. Mongin și R. Striani, agenți)

         Interveniente în susținerea pârâtei: Parlamentul European (reprezentanți: C. Gonzalez Argüelles, T. Lazian și J. Van Pottelberge, agenți), Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Bauer și R. Meyer, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE prin care se solicită anularea deciziei Oficiului pentru administrarea și plata drepturilor individuale (PMO) din 4 iulie 2017 de respingere a cererii reclamantului de a-i plăti indemnizația de plecare prevăzută de articolul 12 alineatul (2) din anexa VIII la Statutul funcționarilor Uniunii Europene și, cu titlu subsidiar, a deciziei ulterioare din 18 ianuarie 2018 de respingere a reclamației formulate de reclamant împotriva deciziei menționate

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea.

                  2)

                     Îl obligă pe domnul Luigi Bruno la plata cheltuielilor de judecată.

                  3)

                     Parlamentul European și Consiliul Uniunii Europene suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 231, 2.7.2018.


title: Cauza C-285/19 P: Recurs introdus la 5 aprilie 2019 de domnul André Geske împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 31 ianuarie 2019 în cauza T-427/18, André Geske/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală

text:
               13.1.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 10/21

      Recurs introdus la 5 aprilie 2019 de domnul André Geske împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 31 ianuarie 2019 în cauza T-427/18, André Geske/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală
      (Cauza C-285/19 P)
      (2020/C 10/26)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Recurent: André Geske (reprezentant: S. Dahm, avocat)

         Cealaltă parte din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală
      Prin Ordonanța din 6 noiembrie 2019, Curtea de Justiție a Uniunii Europene (Camera a zecea) a respins recursul și a dispus ca recurentul să își suporte propriile cheltuieli de judecată.


title: Cauza T-716/19: Acțiune introdusă la 22 octombrie 2019 – Interpipe Niko Tube și Interpipe Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant/Comisia

text:
               13.1.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 10/43

      Acțiune introdusă la 22 octombrie 2019 – Interpipe Niko Tube și Interpipe Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant/Comisia
      (Cauza T-716/19)
      (2020/C 10/54)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamante: Interpipe Niko Tube OOO (Nikopol, Ucraina) și Interpipe Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant PAO (Dnipro, Ucraina) (reprezentant: B. Servais, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantele solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2019/1295 al Comisiei din 1 august 2019 de modificare a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2018/1469 de instituire a unei taxe antidumping la importurile anumitor tuburi și țevi obținute fără sudură, din fier sau din oțel, originare din Rusia și Ucraina, ca urmare a unei reexaminări intermediare parțiale în conformitate cu articolul 11 alineatul (3) din Regulamentul (UE) 2016/1036;

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantele invocă patru motive.

                  1.

                  Primul motiv este întemeiat pe încălcarea de către Comisie a articolului 2 alineatul (3) primul paragraf, a articolului 2 alineatul (4) primul paragraf, a articolului 2 alineatul (6) prima teză și a articolului 9 alineatul (4) din Regulamentul (UE) 2016/1036 (denumit în continuare „regulamentul de bază”) (1) și a articolului 2.2.2 prima teză și a articolului 9.3 din Acordul antidumping al OMC prin includerea în calculul marjei de dumping a costurilor de vânzare, a cheltuielilor administrative și a altor costuri generale (denumite în continuare „costuri VAG”) pentru vânzările efectuate de reclamante către comerciantul lor intern afiliat.

                  2.

                  Al doilea motiv este întemeiat pe eroarea vădită de apreciere pe care Comisia ar fi săvârșit-o prin deducerea din prețul de export al reclamantelor a unui cuantum corespunzător costurilor VAG al comerciantului afiliat și a unui profit noțional al unui importator neafiliat ca o ajustare în temeiul articolului 2 alineatul (10) litera (i) și a articolului 2 alineatul (10) prima teză din regulamentul de bază.

                  3.

                  Al treilea motiv este întemeiat pe încălcarea de către Comisie a articolului 11 alineatul (9) din regulamentul de bază și pe caracterul nelegal al calculului marjei de dumping a reclamantelor prin aplicarea unei metodologii diferite pentru stabilirea valorii normale și a prețului de export al reclamantelor comparativ cu metodologia aplicată în ancheta anterioară care a condus la impunerea măsurii revizuite.

                  4.

                  Al patrulea motiv este întemeiat pe încălcarea dreptului la apărare al reclamantelor de către Comisie prin faptul că, în cadrul celei de a doua comunicări a constatărilor suplimentare, primită la aceeași dată cu publicarea regulamentului contestat, conține noi elemente de fapt cu privire la care reclamantele nu au avut posibilitatea să-și exprime punctul de vedere.

         (1)  Regulamentul (UE) 2016/1036 al Parlamentului European și al Consiliului din 8 iunie 2016 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Uniunii Europene (JO 2019 L 176, p. 21).


title: Cauza C-233/18: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 12 noiembrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Arbeidshof te Brussel - Belgia) – Zubair Haqbin/Federaal Agentschap voor de opvang van asielzoekers (Trimitere preliminară – Solicitanți de protecție internațională – Directiva 2013/33/UE – Articolul 20 alineatele (4) și (5) – Încălcări grave ale regulilor centrelor de cazare sau comportament deosebit de violent – Întinderea dreptului statelor membre de a stabili sancțiunile aplicabile – Minor neînsoțit – Limitarea sau retragerea beneficiului condițiilor materiale de primire)

text:
               13.1.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 10/8

      Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 12 noiembrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Arbeidshof te Brussel - Belgia) – Zubair Haqbin/Federaal Agentschap voor de opvang van asielzoekers
      (Cauza C-233/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Solicitanți de protecție internațională - Directiva 2013/33/UE - Articolul 20 alineatele (4) și (5) - Încălcări grave ale regulilor centrelor de cazare sau comportament deosebit de violent - Întinderea dreptului statelor membre de a stabili sancțiunile aplicabile - Minor neînsoțit - Limitarea sau retragerea beneficiului condițiilor materiale de primire)
      (2020/C 10/09)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Arbeidshof te Brussel

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: Zubair Haqbin

         Pârâtă: Federaal Agentschap voor de opvang van asielzoekers

         Dispozitivul

      Articolul 20 alineatele (4) și (5) din Directiva 2013/33/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 iunie 2013 de stabilire a standardelor pentru primirea solicitanților de protecție internațională trebuie interpretat, în lumina articolului 1 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, în sensul că un stat membru nu poate să prevadă, printre sancțiunile susceptibile să fie aplicate unui solicitant în cazul unei încălcări grave a regulilor centrelor de cazare, precum și al unui comportament deosebit de violent, o sancțiune care constă în retragerea, chiar și temporar, a beneficiului condițiilor materiale de primire, în sensul articolului 2 literele (f) și (g) din această directivă, care are legătură cu cazarea, cu hrana sau cu îmbrăcămintea, întrucât ar avea ca efect privarea acestui solicitant de posibilitatea de a face față celor mai elementare nevoi. Aplicarea altor sancțiuni în temeiul articolului 20 alineatul (4) menționat trebuie să respecte, în orice împrejurări, condițiile prevăzute la alineatul (5) al acestui articol, în special pe cele privind respectarea principiului proporționalității și a demnității umane. În ceea ce privește un minor neînsoțit, aceste sancțiuni trebuie, având în vedere, printre altele, articolul 24 din Carta drepturilor fundamentale, să fie adoptate luând în considerare îndeosebi interesul superior al copilului.

         (1)  JO C 211, 18.6.2018.


title: Cauza T-717/19: Acțiune introdusă la 24 octombrie 2019 – Associated British Foods și alții/Comisia

text:
               13.1.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 10/44

      Acțiune introdusă la 24 octombrie 2019 – Associated British Foods și alții/Comisia
      (Cauza T-717/19)
      (2020/C 10/55)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamante: Associated British Foods plc (Londra, Regatul Unit) și cinci alte reclamante (reprezentanți: J. Lesar, solicitor, și K. Beal, QC)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantele solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei adoptate de Comisia Europeană la 2 aprilie 2019 privind ajutorul de stat SA.44896 pus în aplicare de Regatul Unit cu privire la exonerarea referitoare la finanțarea grupurilor („EFG”) care dețin SSC, în măsura în care se aplică reclamantelor sau oricăreia dintre acestea;

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamante.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantele invocă nouă motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a aplicat în mod eronat articolul 107 alineatul (1) TFUE și/sau a săvârșit o eroare vădită de apreciere la alegerea cadrului de referință pentru analiza regimului de impozitare. Comisia ar fi trebuit să trateze cadrul de referință ca fiind reprezentat de regimul de impozitare a întreprinderilor din Regatul Unit, iar nu doar de însuși regimul societăților străine controlate (SSC).

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit o eroare de drept în aplicarea articolului 107 alineatul (1) TFUE și/sau a săvârșit o eroare vădită de apreciere prin adoptarea unei abordări defectuoase pentru analiza regimului SSC. În considerentele (124)-(126) ale deciziei atacate, Comisia a tratat în mod eronat dispozițiile părții 9A capitolul 9 din Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [Legea privind impozitarea (internațională și alte dispoziții) din 2010] ca fiind o formă de derogare de la obligația fiscală generală prevăzută în capitolul 5 al acesteia.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit o eroare de drept în aplicarea articolului 107 alineatul (1) TFUE atunci când a constatat în considerentele (127)-(151) ale deciziei atacate că era îndeplinit criteriul selectivității, în sensul că întreprinderi aflate într-o poziție comparabilă din punct de vedere factual și juridic erau tratate în mod diferit.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că exonerarea de 75 % prevăzută la articolul 371ID din Legea privind impozitarea (internațională și alte dispoziții) din 2010 se justifică prin caracterul și structura generală ale sistemului de impozitare.

                  5.

                  Al cincilea motiv, întemeiat pe faptul că excepția privind „dobânda echivalentă” prevăzută la articolul 371IE din Legea privind impozitarea (internațională și alte dispoziții) din 2010 se justifică prin caracterul și structura generală ale sistemului de impozitare.

                  6.

                  Al șaselea motiv, întemeiat pe faptul că impunerea unei sarcini fiscale asupra SSC care se încadrează în exonerările stabilite în capitolul 9 menționat, ca o categorie, ar încălca libertatea de stabilire a reclamantelor, contrar articolului 49 TFUE.

                  7.

                  Al șaptelea motiv, întemeiat pe existența unei erori vădite de apreciere în ceea ce privește exonerarea de 75 % și aspectul referitor la raportul fix.

                  8.

                  Al optulea motiv, întemeiat pe faptul că decizia Comisiei nu respectă principiul general de drept al Uniunii privind nediscriminarea sau egalitatea.

                  9.

                  Al nouălea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit o eroare de drept aplicând prin analogie sau invocând în mod nejustificat prevederile Directivei (UE) 2016/1164 a Consiliului (1), care nu era aplicabilă ratione temporis.

         (1)  Directiva (UE) 2016/1164 din 12 iulie 2016 de stabilire a normelor împotriva practicilor de evitare a obligațiilor fiscale care au incidență directă asupra funcționării pieței interne (JO 2016, L 193, p. 1).


title: Cauza T-431/18: Hotărârea Tribunalului din 7 noiembrie 2019 – WN/Parlamentul („Funcție publică – Asistenți parlamentari acreditați – Reziliere anticipată a contractului – Ruperea legăturii de încredere – Dreptul la apărare – Procedură de conciliere – Eroare vădită de apreciere – Discriminare pe motive de sex – Concediu de maternitate – Obligația de solicitudine”)

text:
               13.1.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 10/31

      Hotărârea Tribunalului din 7 noiembrie 2019 – WN/Parlamentul
      (Cauza T-431/18) (1)

      („Funcție publică - Asistenți parlamentari acreditați - Reziliere anticipată a contractului - Ruperea legăturii de încredere - Dreptul la apărare - Procedură de conciliere - Eroare vădită de apreciere - Discriminare pe motive de sex - Concediu de maternitate - Obligația de solicitudine”)
      (2020/C 10/42)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: WN (reprezentanți: L. Levi și A. Champetier, avocați)

         Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: Í. Ní Riagáin Düro și M. Windisch, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE prin care se urmărește, pe de o parte, anularea deciziei Parlamentului din 28 septembrie 2017 de a rezilia contractul de asistentă parlamentară acreditată al reclamantei și, pe de altă parte, repararea prejudiciului moral pe care aceasta pretinde că l-ar fi suferit ca urmare a comportamentului Parlamentului

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea.

                  2)

                     Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 319, 10.9.2018.


title: Cauza T-718/19: Acțiune introdusă la 23 octombrie 2019 – The Weir Group și alții/Comisia

text:
               13.1.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 10/45

      Acțiune introdusă la 23 octombrie 2019 – The Weir Group și alții/Comisia
      (Cauza T-718/19)
      (2020/C 10/56)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamante: The Weir Group plc (Glasgow, Regatul Unit), TWG Investments (No.3) Ltd (Glasgow) și TWG Investments (No.4) Ltd (Glasgow) (reprezentanți: J. Lesar, solicitor, și K. Beal, QC)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantele solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei adoptate de Comisia Europeană la 2 aprilie 2019 privind ajutorul de stat SA.44896 pus în aplicare de Regatul Unit cu privire la exonerarea referitoare la finanțarea grupurilor („EFG”) care dețin SSC, în măsura în care se aplică reclamantelor sau oricăreia dintre acestea;

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamante.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantele invocă nouă motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a aplicat în mod eronat articolul 107 alineatul (1) TFUE și/sau a săvârșit o eroare vădită de apreciere la alegerea cadrului de referință pentru analiza regimului de impozitare. Comisia ar fi trebuit să trateze cadrul de referință ca fiind reprezentat de regimul de impozitare a întreprinderilor din Regatul Unit, iar nu doar de însuși regimul societăților străine controlate (SSC).

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit o eroare de drept în aplicarea articolului 107 alineatul (1) TFUE și/sau a săvârșit o eroare vădită de apreciere prin adoptarea unei abordări defectuoase pentru analiza regimului SSC. În considerentele (124)-(126) ale deciziei atacate, Comisia a tratat în mod eronat dispozițiile părții 9A capitolul 9 din Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [Legea privind impozitarea (internațională și alte dispoziții) din 2010] ca fiind o formă de derogare de la obligația fiscală generală prevăzută în capitolul 5 al acesteia.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit o eroare de drept în aplicarea articolului 107 alineatul (1) TFUE atunci când a constatat în considerentele (127)-(151) ale deciziei atacate că era îndeplinit criteriul selectivității, în sensul că întreprinderi aflate într-o poziție comparabilă din punct de vedere factual și juridic erau tratate în mod diferit.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că exonerarea de 75 % prevăzută la articolul 371ID din Legea privind impozitarea (internațională și alte dispoziții) din 2010 se justifică prin caracterul și structura generală ale sistemului de impozitare.

                  5.

                  Al cincilea motiv, întemeiat pe faptul că impunerea unei sarcini fiscale asupra SSC care se încadrează în exonerările stabilite în capitolul 9 menționat, ca o categorie, ar încălca libertatea de stabilire a reclamantelor, contrar articolului 49 TFUE.

                  6.

                  Al șaselea motiv, întemeiat pe existența unei erori vădite de apreciere în ceea ce privește exonerarea de 75 % și aspectul referitor la raportul fix.

                  7.

                  Al șaptelea motiv, întemeiat pe faptul că decizia Comisiei nu respectă principiul general de drept al Uniunii privind nediscriminarea sau egalitatea.

                  8.

                  Al optulea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit o eroare de drept aplicând prin analogie sau invocând în mod nejustificat prevederile Directivei (UE) 2016/1164 a Consiliului (1), care nu era aplicabilă ratione temporis.

                  9.

                  Al nouălea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit o eroare de drept în aplicarea articolului 107 alineatul (1) TFUE, atunci când a constatat în considerentul (176) al deciziei atacate că există o categorie de beneficiari (în care erau incluse reclamantele) și că aceștia (reclamantele) au obținut ajutoare care trebuiau să fie recuperate în temeiul articolului 2 alineatul (1) din decizia atacată.

         (1)  Directiva (UE) 2016/1164 din 12 iulie 2016 de stabilire a normelor împotriva practicilor de evitare a obligațiilor fiscale care au incidență directă asupra funcționării pieței interne (JO 2016, L 193, p. 1).


title: Cauza C-255/18: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 14 noiembrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio - Italia) – State Street Bank International GmbH/Banca d'Italia (Trimitere preliminară – Directiva 2014/59/UE – Redresarea și rezoluția instituțiilor de credit – Mecanism de finanțare național – Autoritate de rezoluție – Fond național – Articolele 103 și 104 – Obligație de plată a contribuției – Contribuții ex ante și contribuții ex post extraordinare – Stabilire – Transpunere tardivă a directivei – Regulamentul delegat (UE) 2015/63 – Articolele 12 și 14 – Noțiunea de „modificare a statutului” – Efect asupra obligației de plată a contribuției)

text:
               13.1.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 10/9

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 14 noiembrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio - Italia) – State Street Bank International GmbH/Banca d'Italia
      (Cauza C-255/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Directiva 2014/59/UE - Redresarea și rezoluția instituțiilor de credit - Mecanism de finanțare național - Autoritate de rezoluție - Fond național - Articolele 103 și 104 - Obligație de plată a contribuției - Contribuții ex ante și contribuții ex post extraordinare - Stabilire - Transpunere tardivă a directivei - Regulamentul delegat (UE) 2015/63 - Articolele 12 și 14 - Noțiunea de „modificare a statutului” - Efect asupra obligației de plată a contribuției)
      (2020/C 10/10)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: State Street Bank International GmbH

         Pârâtă: Banca d'Italia

         Cu participarea: Banco delle Tre Venezie SpA

         Dispozitivul

                  1)

                  Noțiunea de „modificare a statutului” în sensul articolului 12 alineatul (2) din Regulamentul delegat (UE) 2015/63 al Comisiei din 21 octombrie 2014 de completare a Directivei 2014/59/UE a Parlamentului European și a Consiliului în ceea ce privește contribuțiile ex ante la mecanismele de finanțare a rezoluției trebuie interpretată în sensul că include o operațiune precum cea în discuție în litigiul principal, prin care o instituție încetează, în cursul anului, să facă obiectul supravegherii autorității naționale de rezoluție ca urmare a unei fuziuni transfrontaliere prin absorbție de către societatea sa mamă, și că, prin urmare, această operațiune nu are efect în ceea ce privește obligația acestei instituții de a plăti în întregime contribuțiile ordinare datorate pentru anul de contribuție în cauză.

                  2)

                  Articolul 12 alineatul (2) din Regulamentul delegat 2015/63 trebuie interpretat în sensul că se aplică unei situații în care fuziunea transfrontalieră prin absorbție a unei instituții, situată într-un stat membru, de către societatea sa mamă, stabilită în alt stat membru, și desființarea în consecință a acestei instituții absorbite au intervenit în cursul anului 2015, într-un moment în care nici autoritatea națională de rezoluție, nici fondul național nu fuseseră instituite încă în mod oficial de primul stat membru, iar contribuțiile nu fuseseră calculate încă.

                  3)

                  Articolul 104 din Directiva 2014/59/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 mai 2014 de instituire a unui cadru pentru redresarea și rezoluția instituțiilor de credit și a firmelor de investiții și de modificare a Directivei 82/891/CEE a Consiliului și a Directivelor 2001/24/CE, 2002/47/CE, 2004/25/CE, 2005/56/CE, 2007/36/CE, 2011/35/UE, 2012/30/UE și 2013/36/UE ale Parlamentului European și ale Consiliului, precum și a Regulamentelor (UE) nr. 1093/2010 și (UE) nr. 648/2012 ale Parlamentului European și ale Consiliului trebuie interpretat în sensul că o instituție situată într-un stat membru, care a fuzionat prin absorbție cu o societate-mamă stabilită în alt stat membru la o dată anterioară instituirii unei contribuții extraordinare de către autoritatea națională de rezoluție a primului stat membru, nu este obligată să plătească această contribuție.

         (1)  JO C 249, 16.7.2018.