title: Cauza C-162/07: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 22 mai 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Corte suprema di cassazione — Italia) — Ampliscientifica Srl, Amplifin SpA/Ministero dell'Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate (A șasea directivă TVA — Persoane impozabile — Articolul 4 alineatul (4) al doilea paragraf — Societăți-mamă și filiale — Aplicare de către statul membru a regimului persoanei impozabile unice — Condiții — Consecințe)

text:
               5.7.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/8

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 22 mai 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Corte suprema di cassazione — Italia) — Ampliscientifica Srl, Amplifin SpA/Ministero dell'Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate
   (Cauza C-162/07) (1)

   (A șasea directivă TVA - Persoane impozabile - Articolul 4 alineatul (4) al doilea paragraf - Societăți-mamă și filiale - Aplicare de către statul membru a regimului persoanei impozabile unice - Condiții - Consecințe)
   (2008/C 171/14)
   Limba de procedură: italiana
   Instanța de trimitere
   Corte suprema di cassazione
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamante: Ampliscientifica Srl, Amplifin SpA

      Pârâte: Ministero dell'Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Corte suprema di cassazione — Interpretarea articolului 4 alineatul (4) al doilea paragraf din Directiva 77/388/CEE: A șasea directivă a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1) — „Persoane independente din punct de vedere juridic dar care sunt strâns legate între ele prin legături financiare, economice și organizaționale” — Noțiune suficient de precisă pentru a permite statelor membre să aplice regimul de TVA prevăzut? — Noțiunea de legătură — Prevedere națională care subordonează existența unei legături de o durată minimă pentru a evita abuzurile de drept
   Dispozitivul

               1)

               Articolul 4 alineatul (4) al doilea paragraf din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun de taxă pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare, este o normă a cărei aplicare de către un stat membru presupune consultarea prealabilă, de către acesta, a comitetului consultativ privind taxa pe valoarea adăugată și adoptarea unei reglementări naționale care să autorizeze persoanele, în special societățile stabilite pe teritoriul statului membru respectiv și independente din punct de vedere juridic, dar strâns legate între ele prin legături financiare, economice și organizaționale, să înceteze să fie considerate ca persoane impozabile separate în ceea ce privește taxa pe valoarea adăugată, pentru a fi considerate o persoană impozabilă unică, singura destinatară a unui număr individual de identificare în scopuri de TVA și, prin urmare, singura autorizată să depună declarații privind taxa pe valoarea adăugată. Instanța națională are sarcina de a verifica dacă o reglementare națională precum aceea din acțiunea principală îndeplinește aceste criterii, cu precizarea că, în lipsa consultării prealabile a comitetului consultativ privind taxa pe valoarea adăugată, o reglementare națională care ar îndeplini aceste criterii ar constitui o transpunere efectuată cu încălcarea cerinței procedurale prevăzute la articolul 4 alineatul (4) al doilea paragraf din a șasea directivă.

               2)

               Principiul neutralității fiscale nu se opune unei reglementări naționale care s-ar limita să trateze diferit persoanele impozabile interesate să opteze pentru un regim de declarare și de plată simplificate ale taxei pe valoarea adăugată după cum entitatea sau societatea mamă deține mai mult de 50 % din acțiunile sau părțile sociale ale persoanelor subordonate încă de la începutul anului civil care precedă anul declarației, sau, dimpotrivă, nu îndeplinește aceste condiții decât ulterior acestei date. Instanța națională are sarcina de a verifica dacă o reglementare națională precum aceea în cauză în acțiunea principală, constituie un astfel de regim. Pe de altă parte, nici principiul interzicerii abuzului de drept, nici principiul proporționalității nu se opun unei asemenea reglementări.

      (1)  JO C 140, 23.6.2007.


title: Cauza T-445/16: Acțiune introdusă la 5 august 2016 – Schniga/CPVO (Gala Schnico)

text:
               3.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 364/24

      Acțiune introdusă la 5 august 2016 – Schniga/CPVO (Gala Schnico)
      (Cauza T-445/16)
      (2016/C 364/25)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Schniga GmbH (Bolzano, Italia) (reprezentanți: G. Würtenberger și R. Kunze, avocați)

         Pârât: Oficiul Comunitar pentru Soiuri de Plante (CPVO)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Soiul comunitar în litigiu: Gala Schnico – cererea de înregistrare a unui soi de plante nr. 2009/1807

         Decizia atacată: Decizia Camerei de recurs a CPVO din 22/4/2016 în cauza A005/2014

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea CPVO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivul invocat (Motivele invocate)

                  —

                  încălcarea articolului 76, a articolului 8, a articolului 57 alineatul (3) şi a articolului 75 din Regulamentul nr. 2100/94;


title: Cauza T-69/15: Ordonanța Tribunalului din 16 iulie 2015 – NK Rosneft şi alţii/Consiliul („Acțiune în anulare — Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive adoptate având în vedere acțiunile Rusiei de destabilizare a situației în Ucraina — Litispendență — Inadmisibilitate vădită”)

text:
               12.10.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 337/12

         Ordonanța Tribunalului din 16 iulie 2015 – NK Rosneft şi alţii/Consiliul
   (Cauza T-69/15) (1)

   ((„Acțiune în anulare - Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive adoptate având în vedere acțiunile Rusiei de destabilizare a situației în Ucraina - Litispendență - Inadmisibilitate vădită”))
   (2015/C 337/15)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: NK Rosneft OAO (Moscova, Rusia), RN-Shelf-Arctic OOO (Moscova), RN-Shelf-Dalniy Vostok ZAO (Iujno-Sahalinsk, Rusia), RN Exploration OOO (Moscova) şi Tagulskoe OOO (Krasnoiarsk, Rusia) (reprezentant: T. Beazley, QC)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: S. Boelaert şi B. Driessen, agenţi)

      Obiectul

   Cerere de anulare în parte a Deciziei 2014/872/PESC a Consiliului din 4 decembrie 2014 de modificare a Deciziei 2014/512/PESC privind măsuri restrictive având în vedere acțiunile Rusiei de destabilizare a situației în Ucraina și a Deciziei 2014/659/PESC de modificare a Deciziei 2014/512/PESC (JO L 349, p. 58), precum și a Regulamentului (UE) nr. 1290/2014 al Consiliului din 4 decembrie 2014 de modificare a Regulamentului (UE) nr. 833/2014 privind măsuri restrictive având în vedere acțiunile Rusiei de destabilizare a situației în Ucraina și de modificare a Regulamentului (UE) nr. 960/2014 de modificare a Regulamentului (UE) nr. 833/2014 (JO L 349, p. 20), în măsura în care aceste acte le vizează pe reclamante

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca vădit inadmisibilă.

               2)

               NK Rosneft OAO, RN-Shelf-Arctic OOO, RN-Shelf-Dalniy Vostok ZAO, RN-Exploration OOO și Tagulskoe OOO suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 228, 13.7.2015.


title: Cauza T-362/07: Acțiune introdusă la 14 septembrie 2007 — El Fatmi/Consiliul Uniunii Europene

text:
               10.11.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/65

         Acțiune introdusă la 14 septembrie 2007 — El Fatmi/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza T-362/07)
   (2007/C 269/119)
   Limba de procedură: olandeza
   Părțile

      Reclamant: Nouriddin El Fatmi (Amsterdam, Țările de Jos) (reprezentant: J. Pauw, advocaat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene
   Concluziile reclamantului

               —

               declararea neaplicabilității Regulamentului (CE) nr. 2580/2001 și/sau anularea Deciziei 2007/445, în măsura în care aceste acte sunt aplicabile reclamantului;

               —

               obligarea Consiliul Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   În sprijinul acțiunii sale, reclamantul susține în primul rând că Regulamentul (CE) nr. 2580/2001 al Consiliului din 27 decembrie 2001 privind măsuri restrictive specifice îndreptate împotriva anumitor persoane și entități în vederea combaterii terorismului (JO L 344, p. 70) nu îi este aplicabil datorită faptului că nu există niciun raport între politica externă și de securitate comună și persoana reclamantului.
   În al doilea rând, reclamantul afirmă că Regulamentul nr. 2580/2001 nu îi este aplicabil din moment ce nu săvârșește și nu încearcă să săvârșească acte de terorism, nu participă la astfel de acte și nu facilitează săvârșirea acestora.
   În final, reclamantul afirmă că decizia atacată încalcă principiul proporționalității și este motivată insuficient.


title: Cauza F-96/13: Acțiune introdusă la 23 septembrie 2013 — ZZ/Comisia

text:
               14.12.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 367/40

         Acțiune introdusă la 23 septembrie 2013 — ZZ/Comisia
   (Cauza F-96/13)
   2013/C 367/71
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal și D. Abreu Caldas, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Cererea de anulare a deciziei de schimbare a repartizării reclamantului cu efect retroactiv de la Delegația în Cisiordania și Fâșia Gaza la Ierusalimul de Est la DG Mobilitate și Transporturi, Direcția resurse comune MOVE/ENER la Bruxelles

      Concluziile reclamantului

               —

               Decizia semnată de șeful echipei: mobilitatea personalului, administrarea carierei și performanță din 25 ianuarie 2013 de a schimba repartizarea sa cu efect retroactiv de la 1 ianuarie 2013 la DG Mobilitate și Transporturi, Direcția resurse comune MOVE/ENER la Bruxelles;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata unui euro simbolic ca despăgubire pentru prejudiciul moral și cel material, precum și la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza F-87/07: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 4 noiembrie 2008 — Marcuccio/Comisia (Funcție publică — Funcționari — Acțiune în despăgubiri — Conduită pretins ilicită a serviciului medical al Comisiei — Inadmisibilitate — Nerespectarea unui termen rezonabil pentru introducerea unei cereri de despăgubire)

text:
               10.1.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 6/45

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 4 noiembrie 2008 — Marcuccio/Comisia
   (Cauza F-87/07) (1)

   (Funcție publică - Funcționari - Acțiune în despăgubiri - Conduită pretins ilicită a serviciului medical al Comisiei - Inadmisibilitate - Nerespectarea unui termen rezonabil pentru introducerea unei cereri de despăgubire)
   (2009/C 6/92)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamant: Luigi Marcuccio (Tricase, Italia) (reprezentant: G. Cipressa, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: J. Curall și C. Berardis-Kayser, agenți, asistați de A. Dal Ferro, avocat)
   Obiectul
   Anularea deciziei Comisiei de respingere a cererii reclamantului de acordare a unei indemnizații pentru prejudiciul pe care pretinde că l-a suferit ca urmare a conduitei ilicite pe care serviciul medical al Comisiei ar fi avut-o la examinarea a trei certificate medicale depuse de reclamant în vara anului 2001.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca vădit inadmisibilă.

               2)

               Obligă pe domnul Marcuccio la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 247, 20.10.2007, p. 45.


title: Cauza C-81/13: Acțiune introdusă la 15 februarie 2013 — Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord/Consiliul Uniunii Europene

text:
               20.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 114/26

         Acțiune introdusă la 15 februarie 2013 — Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-81/13)
   2013/C 114/41
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentanți: C. Murrell, agent, A. Dashwood, QC)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Reclamantul solicită Curții:

               —

               Anularea Deciziei 2012/776/UE a Consiliului privind poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii Europene în cadrul Consiliului de asociere instituit prin Acordul de stabilire a unei asocieri între Comunitatea Economică Europeană și Turcia, privind adoptarea de dispoziții referitoare la coordonarea sistemelor de securitate socială (1);

               —

               obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

               1.

               Printr-o acțiune introdusă în temeiul articolului 263 TFUE, Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord solicită anularea, în conformitate cu articolul 264 TFUE, a Deciziei 2012/776/UE a Consiliului din 6 decembrie 2012 privind poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii Europene în cadrul Consiliului de asociere instituit prin Acordul de stabilire a unei asocieri între Comunitatea Economică Europeană și Turcia, privind adoptarea de dispoziții referitoare la coordonarea sistemelor de securitate socială.

               2.

               Regatul Unit solicită Curții:

                           (i)

                           anularea deciziei;

                           (ii)

                           obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

               3.

               Articolul 48 TFUE este temeiul juridic material specificat în decizie.

               4.

               Propunerea de decizie a Consiliului de asociere anexată la Decizia Consiliului ar urma să abroge și să înlocuiască Decizia nr. 3/80 a Consiliului de asociere privind aplicarea regimurilor de securitate socială ale statelor membre ale Comunităților Europene în raport cu lucrătorii turci și cu membrii familiilor acestora.

               5.

               Regatul Unit susține că articolul 48 TFUE nu poate servi drept temei juridic material pentru o măsură destinată să aibă astfel de consecințe. Aceasta este o prevedere destinată să faciliteze libertatea de mișcare pentru resortisanții statelor membre în cadrul pieței interne. Temeiul juridic corect este articolul 79 alineatul (2) litera (b) TFUE. Acesta conferă competența de a adopta măsuri în domeniul legat de „definirea drepturilor resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere legală pe teritoriul unui stat membru, inclusiv condițiile care reglementează libertatea de circulație și de ședere în celelalte state membre”. Decizia Consiliului este tocmai o astfel de măsură.

               6.

               Articolul 79 alineatul (2) litera (b) TFUE se află în titlul V al părții a treia din TFUE. Potrivit Protocolului nr. 21 la tratate, măsurile adoptate în temeiul titlului V nu se aplică Regatului Unit (sau Irlandei), cu excepția cazului în care acesta indică intenția sa de „a participa” la acestea. Prin alegerea greșită a articolului 48 TFUE, în loc de articolul 79 alineatul (2) litera (b) TFUE, ca temei juridic material al deciziei, Consiliul a refuzat să recunoască dreptul Regatului Unit de a alege să nu participe la adoptarea deciziei și să nu fie obligat prin aceasta.

               7.

               Anularea Deciziei 2012/776/UE a Consiliului este, așadar, solicitată pentru motivul că a fost adoptată pe baza unui temei juridic greșit, consecința fiind faptul că nu au fost recunoscute drepturile Regatului Unit în temeiul Protocolului nr. 21.

               8.

               În sprijinul susținerii sale, Regatul Unit se întemeiază pe prevederile exprese ale articolului 48 și ale articolul 79 alineatul (2) litera (b) TFUE, interpretate în contextul tratatului si în lumina jurisprudenței. În continuare, acesta se sprijină pe faptul că Decizia 2012/776/UE a Consiliului este aproape identică cu nouă decizii ale Consiliului care au fost adoptate în cadrul altor acorduri de asociere în temeiul articolului 79 alineatul (2) litera (b).

      (1)  JO L 340, p. 19.


title: Cauza C-232/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Regatul Unit) la 12 mai 2014 – Portmeirion Group UK Ltd/The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

text:
               21.7.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 235/9

         Cerere de decizie preliminară introdusă de First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Regatul Unit) la 12 mai 2014 – Portmeirion Group UK Ltd/The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
   (Cauza C-232/14)
   2014/C 235/12
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   First-tier Tribunal (Tax Chamber)

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Portmeirion Group UK Ltd

      Pârâți: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

      Întrebarea preliminară

   Regulamentul atacat [Regulamentul nr. 412/2013 al Consiliului (1)] este incompatibil cu dreptul Uniunii în măsura în care

               (i)

               se bazează pe erori vădite de apreciere în ceea ce priveşte definiţia produsului în cauză, invalidând astfel concluziile investigaţiei antidumping; și

               (ii)

               nu este motivat în mod corespunzător, astfel cum se prevede la articolul 296 TFUE?

      (1)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 412/2013 al Consiliului din 13 mai 2013 de instituire a unei taxe antidumping definitive și de percepere definitivă a taxei provizorii instituite la importurile de articole de masă și articole de bucătărie din ceramică originare din Republica Populară Chineză (JO L 131, p. 1).


title: Cauza C-276/15: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 26 octombrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Germania) – Hecht-Pharma GmbH/Hohenzollern Apotheke, Winfried Ertelt, în calitate de proprietar [Trimitere preliminară — Medicamente de uz uman — Directiva 2001/83/CE — Domeniu de aplicare — Articolul 2 alineatul (1) — Medicamente preparate industrial sau fabricate printr-o metodă care implică un proces industrial — Articolul 3 punctul 2 — Preparare oficinală]

text:
               9.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 6/18

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 26 octombrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Germania) – Hecht-Pharma GmbH/Hohenzollern Apotheke, Winfried Ertelt, în calitate de proprietar
   (Cauza C-276/15) (1)

   ([Trimitere preliminară - Medicamente de uz uman - Directiva 2001/83/CE - Domeniu de aplicare - Articolul 2 alineatul (1) - Medicamente preparate industrial sau fabricate printr-o metodă care implică un proces industrial - Articolul 3 punctul 2 - Preparare oficinală])
   (2017/C 006/22)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesgerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Hecht-Pharma GmbH

      Pârât: Hohenzollern Apotheke, Winfried Ertelt, în calitate de proprietar

      Dispozitivul

   Articolul 2 alineatul (1) din Directiva 2001/83/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 noiembrie 2001 de instituire a unui cod comunitar cu privire la medicamentele de uz uman, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2011/62/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 8 iunie 2011, trebuie interpretat în sensul că un medicament de uz uman precum cel în discuție în litigiul principal, care, potrivit unei reglementări naționale, nu face obiectul unei autorizații de introducere pe piață dată fiind frecvența dovedită cu care este prescris de medici sau de stomatologi, care este preparat în etapele esențiale ale preparării în cadrul activității curente a unei farmacii într-o cantitate de până la 100 de cutii pe zi și care este destinat eliberării conform autorizației de funcționare a farmaciei, nu poate fi considerat drept preparat industrial sau fabricat printr-o metodă care implică un proces industrial în sensul acestei dispoziții și, în consecință, nu intră în domeniul de aplicare al acestei directive, sub rezerva constatărilor de fapt care sunt de competența instanței de trimitere.
   Totuși, în ipoteza în care aceste constatări ar determina instanța de trimitere să aprecieze că medicamentul în discuție în litigiul principal a fost preparat industrial sau fabricat printr-o metodă care implică un proces industrial, se impune de asemenea să se răspundă că articolul 3 punctul 2 din Directiva 2001/83, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2011/62, trebuie interpretat în sensul că nu se opune unor dispoziții precum cele prevăzute la articolul 21 alineatul 2 punctul 1 din Legea privind comerțul cu medicamente coroborat cu articolul 6 alineatul 1 din Regulamentul privind funcționarea farmaciilor, în măsura în care aceste dispoziții le impun în esență farmaciștilor obligația să respecte farmacopeea cu ocazia fabricării preparatelor oficinale. Instanței de trimitere îi revine sarcina a verifica însă dacă, în situația de fapt din cauza cu care este sesizată, medicamentul în discuție în litigiul principal a fost preparat în conformitate cu prescripțiile unei farmacopei.

      (1)  JO C 294, 7.9.2015.


title: Cauza T-225/08: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 8 iulie 2009 — Mineralbrunnen Rhön-Sprudel Egon Schindel/OAPI — Schwarzbräu (ALASKA) [ Marcă comunitară — Procedură de declarare a nulității — Marca comunitară figurativă ALASKA — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009] ]

text:
               29.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 205/35

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 8 iulie 2009 — Mineralbrunnen Rhön-Sprudel Egon Schindel/OAPI — Schwarzbräu (ALASKA)
   (Cauza T-225/08) (1)

   („Marcă comunitară - Procedură de declarare a nulității - Marca comunitară figurativă ALASKA - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009]”)
   2009/C 205/64
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Mineralbrunnen Rhön-Sprudel Egon Schindel GmbH (Ebersburg, Germania) (reprezentant: P. Wadenbach, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: G. Schneider, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal:: Schwarzbräu GmbH (Zusmarshausen, Germania) (reprezentant: L. Schlarmann, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 8 aprilie 2008 (cauza R 877/2004-4) referitoare la o procedură de declarare a nulității, între Mineralbrunnen Rhön-Sprudel Egon Schindel GmbH, pe de o parte, și Schwarzbräu GmbH, pe de altă parte

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Mineralbrunnen Rhön-Sprudel Egon Schindel GmbH să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI).

               3)

               Schwarzbräu GmbH suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 223, 30.8.2008.


title: Cauza C-126/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Hof van Cassatie van België la 25 martie 2008 — I. Distillerie Smeets Hasselt NV/1. Belgische Staat, 2. L.S.C. De Vos, 3. Bollen, Mathay & Co. BVBA, lichidatoare a Transterminal Logistics NV, 4. D. Van den Langenbergh și 5. Firma De Vos NV, II. Belgische Staat/Bollen, Mathay & Co. BVBA, lichidatoare a Transterminal Logistics NV și III. L.S.C. De Vos/Belgische Staat

text:
               7.6.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/17

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Hof van Cassatie van België la 25 martie 2008 — I. Distillerie Smeets Hasselt NV/1. Belgische Staat, 2. L.S.C. De Vos, 3. Bollen, Mathay & Co. BVBA, lichidatoare a Transterminal Logistics NV, 4. D. Van den Langenbergh și 5. Firma De Vos NV, II. Belgische Staat/Bollen, Mathay & Co. BVBA, lichidatoare a Transterminal Logistics NV și III. L.S.C. De Vos/Belgische Staat
   (Cauza C-126/08)
   (2008/C 142/25)
   Limba de procedură: olandeza
   Instanța de trimitere
   Hof van Cassatie van België
   Părțile din acțiunea principală
   Reclamante:

               I.

               Distillerie Smeets Hasselt NV

               II.

               Belgische Staat

               III.

               L.S.C. De Vos

         Pârâte:

               I.

                           1.

                           Belgische Staat

                           2.

                           L.S.C. De Vos

                           3.

                           Bollen, Mathay & Co. BVBA, lichidatoare a Transterminal Logistics NV

                           4.

                           D. Van den Langenbergh

                           5.

                           Firma De Vos NV

               II.

               Bollen, Mathay, & Co. BVBA, lichidatoare a Transterminal Logistics NV

               III.

               Belgische Staat

         Întrebarea preliminară
   Articolul 217 alineatul (1) și articolul 221 alineatul (1) din Codul Vamal Comunitar (1) trebuie înțelese în sensul că înscrierea în registrele contabile a datoriei vamale, care este prevăzută, poate fi efectuată în mod valabil, în conformitate cu AWDA (2), și prin înscrierea valorii acesteia într-un act întocmit de către agenții constatatori, iar nu de către persoanele autorizate să înscrie astfel de valori în registrele contabile și că un astfel de act poate fi considerat drept registru contabil sau orice alt document echivalent în sensul articolului 217 alineatul (1) din Codul Vamal Comunitar?

      (1)  Regulamentul (CEE) nr. 2913 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului Vamal Comunitar (JO L 302, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 5, p. 58).

      (2)  Decretul regal din 18 iulie 1997 de coordonare a dispozițiilor generale privitoare la vamă și accize.


title: Cauza C-608/12 P: Recurs introdus la 27 decembrie 2012 de Greinwald GmbH împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 10 octombrie 2012 în cauza T-333/11, Nicolas Wessang/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

text:
               2.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/12

         Recurs introdus la 27 decembrie 2012 de Greinwald GmbH împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 10 octombrie 2012 în cauza T-333/11, Nicolas Wessang/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   (Cauza C-608/12 P)
   2013/C 63/20
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: Greinwald GmbH (reprezentant: C. Onken, avocat)

      Celelalte părți din procedură: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Nicolas Wessang

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită:

               I.

               Anularea Hotărârii Tribunalului din 10 octombrie 2012 în cauza T-333/11, în măsura în care prin aceasta s-a admis acțiunea;

               II.

               modificarea Hotărârii Tribunalului din 10 octombrie 2012 în cauza T-333/11, astfel încât să se respingă în totalitate acțiunea;

               III.

               Obligarea reclamantului în primă instanță la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În opinia recurentei, hotărârea atacată încalcă ratio legis a art. 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul privind marca comunitară (1), întrucât se întemeiază pe prezumția că riscul de confuzie crește ca urmare a similitudinii conceptuale a noțiunilor „foods” și „snacks”. Potrivit articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul privind marca comunitară, semnele lipsite de caracter distinctiv și semnele descriptive nu pot determina și nici accentua riscul de confuzie.
   De aici rezultă că riscul de confuzie implică o posibilă atingere adusă funcției mărcii de indicație a originii. Cu toate acestea, se poate vorbi despre o astfel de funcție numai în ceea ce privește semnele și elementele semnelor care au caracter distinctiv. În cazul în care un element al semnului nu are funcția de a indica originea, nu se poate aduce atingere acestei funcții prin utilizarea unui element similar în cadrul unei mărci ulterioare.
   Principiul că elementele lipsite de caracter distinctiv ale unui semn nu pot genera niciun risc de confuzie se reflectă, în definitiv, în jurisprudența Curții, potrivit căreia, în general, publicul nu va considera că un element descriptiv care face parte dintr-o marcă complexă constituie elementul distinctiv sau dominant al unei mărci complexe.

      (1)  JO 2009, L 78, p. 1.


title: Cauza T-207/15: Hotărârea Tribunalului din 14 septembrie 2016 – National Iranian Tanker Company/Consiliul („Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive luate împotriva Iranului în scopul de a împiedica proliferarea nucleară — Înghețarea fondurilor — Autoritate de lucru judecat — Dreptul la o cale de atac efectivă — Eroare de apreciere — Dreptul la apărare — Drept de proprietate — Proporționalitate”)

text:
               24.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 392/35

         Hotărârea Tribunalului din 14 septembrie 2016 – National Iranian Tanker Company/Consiliul
   (Cauza T-207/15) (1)

   ((„Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive luate împotriva Iranului în scopul de a împiedica proliferarea nucleară - Înghețarea fondurilor - Autoritate de lucru judecat - Dreptul la o cale de atac efectivă - Eroare de apreciere - Dreptul la apărare - Drept de proprietate - Proporționalitate”))
   (2016/C 392/44)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: National Iranian Tanker Company (Teheran, Iran) (reprezentanți: T. de la Mare, QC, M. Lester, J. Pobjoy, barristers, R. Chandrasekera, S. Ashley și C. Murphy, solicitors)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: inițial N. Rouam și M. Bishop, ulterior M. Bishop și A. Vitro, agenți)

      Obiectul

   Cu titlu principal, cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE, prin care se solicită anularea Deciziei (PESC) 2015/236 a Consiliului din 12 februarie 2015 de modificare a Deciziei 2010/413/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului (JO 2015, L 39, p. 18) și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2015/230 al Consiliului din 12 februarie 2015 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 267/2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului (JO 2015, L 39, p. 3), în măsura în care aceste acte o privesc pe reclamantă, și, cu titlu subsidiar, cerere întemeiată pe articolul 277 TFUE, prin care se solicită declararea inaplicabilității articolului 20 alineatul (1) litera (c) din Decizia 2010/413/PESC a Consiliului din 26 iulie 2010 privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Poziției comune 2007/140/PESC (JO 2010, L 195, p. 39) și a articolului 23 alineatul (2) litera (d) din Regulamentul (UE) nr. 267/2012 al Consiliului din 23 martie 2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Regulamentului (UE) nr. 961/2010 (JO 2012, L 88, p. 1), în măsura în care aceste dispoziții se aplică reclamantei

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               National Iranian Tanker Company și Consiliul Uniunii Europene suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 245, 27.7.2015.


title: Cauza C-449/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Țările de Jos) la 13 octombrie 2008 — G. Elbertsen/Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

text:
               10.1.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 6/12

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Țările de Jos) la 13 octombrie 2008 — G. Elbertsen/Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
   (Cauza C-449/08)
   (2009/C 6/19)
   Limba de procedură: olandeza
   Instanța de trimitere
   College van Beroep voor het Bedrijfsleven
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: G. Elbertsen

      Pârât: Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
   Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 42 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 al Consiliului din 29 septembrie 2003 (1) trebuie interpretat în sensul că această dispoziție lasă unui stat membru o marjă de apreciere încât să poată stabili la 0 euro cuantumul de referință și să nu acorde niciun drept de plată din rezerva națională unui agricultor care se află într-o situație specială precum cea prevăzută la articolul 21 din Regulamentul (CE) nr. 795/2004 al Comisiei din 21 aprilie 2004 (2)?

               2)

               În cazul unui răspuns afirmativ la această întrebare, dreptul comunitar se opune aplicării unei dispoziții precum articolul 17 alineatul (1) litera (b) din Regeling GLB-inkomenssteun 2006, în temeiul căreia din cuantumul plăților suplimentare majorate ca urmare a unei investiții în capacitatea de producție sau a unei achiziții de terenuri se deduce suma de 500 de euro, înainte de stabilirea cuantumului de referință în temeiul căruia sunt acordate drepturi de plată din rezerva națională?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 al Consiliului din 29 septembrie 2003 de stabilire a normelor comune pentru schemele de sprijin direct în cadrul politicii agricole comune și de stabilire a anumitor scheme de sprijin pentru agricultori și de modificare a Regulamentelor (CEE) nr. 2019/93, (CE) nr. 1452/2001, (CE) nr. 1453/2001, (CE) nr. 1454/2001, (CE) nr. 1868/94, (CE) nr. 1251/1999, (CE) nr. 1254/1999, (CE) nr. 1673/2000, (CEE) nr. 2358/71 și (CE) nr. 2529/2001 (JO L 270, p. 1, Ediție specială, 3/vol. 49, p. 177).

      (2)  Regulament de stabilire a normelor de aplicare a schemei de plată unică prevăzute în Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 de stabilire a normelor comune pentru schemele de ajutor direct în cadrul politicii agricole comune și de stabilire a anumitor scheme de ajutor pentru agricultori (JO L 141, p. 1, Ediție specială, 03/vol. 56, p. 193).


title: Cauza T-48/07: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 16 septembrie 2008 — ratiopharm/OAPI (BioGeneriX) ( Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale BioGeneriX — Motiv absolut de refuz — Caracter parțial descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 )

text:
               8.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 285/38

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 16 septembrie 2008 — ratiopharm/OAPI (BioGeneriX)
   (Cauza T-48/07) (1)

   („Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale BioGeneriX - Motiv absolut de refuz - Caracter parțial descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 40/94’)
   (2008/C 285/70)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: ratiopharm GmbH (Ulm, Germania) (reprezentanți: inițial S. Völker, ulterior S. Völker și A. Schabenberger, avocats)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: G. Schneider, agent)
   Obiectul
   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 20 decembrie 2006 (R 1048/2004-4) privind o cerere de înregistrare a semnului verbal BioGenerix ca marcă comunitară.
   Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 20 decembrie 2006 (cauza R 1048/2004-4), în ceea ce privește produsele chimice destinate conservării alimentelor, care fac parte din clasa 1.

               2)

               Respinge acțiunea în rest.

               3)

               Obligă societatea ratiopharm GmbH la plata propriilor cheltuieli de judecată, precum și a unei jumătăți din cheltuielile de judecată efectuate de OAPI. Acesta din urmă va suporta cealaltă jumătate din cheltuielile sale de judecată.

      (1)  JO C 82, 14.4.2007.


title: Cauza T-468/08: Acțiune introdusă la 21 octombrie 2008 — AES-Tisza/Comisia Comunităților Europene

text:
               10.1.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 6/37

         Acțiune introdusă la 21 octombrie 2008 — AES-Tisza/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-468/08)
   (2009/C 6/74)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: AES-Tisza Erőmű kft (AES-Tisza kft) (Tiszaújváros, Ungaria) (reprezentanți: T. Ottervanger și E. Henny, lawyers)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Comisiei din 4 iunie 2008, C-41/2005;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamanta solicită anularea Deciziei Comisiei C (2008)2223 final din 4 iunie 2008, prin care a fost declarat incompatibil cu piața comună ajutorul acordat de autoritățile ungare în favoarea anumitor producători de energie electrică, sub forma unor acorduri de cumpărare de electricitate încheiate pe termen lung (denumite în continuare „acordurile”), semnate la o dată anterioară aderării Republicii Ungaria la Uniunea Europeană între operatorul de rețea Magyar Villamos Müvek Rt. („MVM”), deținut de statul ungar, și acești producători [Ajutor de stat C-41/2005 (ex NN 49/2005) — „Costuri nerecuperabile” în Ungaria]. Reclamanta este identificată în decizia atacată ca beneficiar al ajutorului de stat pretins, iar prin aceasta Ungaria este obligată la recuperarea ajutorului, inclusiv a dobânzilor, de la reclamantă.
   În opinia reclamantei, prin faptul că a concluzionat în sensul că obligațiile de achiziționare conținute în acordurile încheiate între MVM și reclamantă constituie ajutoare de stat ilegale, Comisia a comis o eroare de drept, a săvârșit erori evidente de apreciere și a încălcat principii fundamentale ale dreptului comunitar. În susținerea cererii sale, reclamanta invocă șapte motive.
   În cadrul primului motiv, reclamanta arată că, în măsura în care a comis erori de drept și a săvârșit erori evidente de apreciere prin faptul că nu a demonstrat la un standard juridic corespunzător că pretinsul ajutor de stat a conferit reclamantei un avantaj selectiv prin intermediul resurselor de stat, Comisia a încălcat articolul 87 alineatul (1) CE.
   În al doilea rând, reclamanta pretinde că, prin faptul că prin decizia atacată acordurile încheiate de aceasta au fost calificate drept ajutoare și se dispune recuperarea lor se încalcă principii fundamentale ale dreptului comunitar. Potrivit reclamantei, Comisia i-a încălcat drepturile procedurale prin faptul că nu i-a respectat dreptul de a fi ascultat. Reclamanta susține că, în măsura în care a aplicat o apreciere ex post în privința pretinsului ajutor de stat, îndepărtându-se de la regula consacrată a aprecierii ex ante fără o justificare valabilă, Comisia a încălcat și principiile fundamentale ale securității juridice și încrederii legitime. În plus, în opinia reclamantei, Comisia a încălcat principiile neutralității și egalității de tratament.
   În al treilea rând, potrivit reclamantei, Comisia a comis erori vădite de apreciere în legătură cu aplicarea criteriilor cumulative ale articolului 87 alineatul (1) CE în privința acordurilor încheiate de reclamantă în perioada de după aderare.
   În al patrulea rând, în opinia reclamantei, Comisia și-a încălcat obligația de motivare impusă prin articolul 253 CE, în special în legătură cu concluziile referitoare la calificarea drept ajutoare a acordurilor încheiate după 1 mai 2004, precum și în ceea ce privește aplicarea condițiilor „pieței ipotetice”.
   În al cincilea rând, reclamanta afirmă că, prin nerecunoașterea niciunui rol al acordurilor încheiate de reclamantă în privința realizării investițiilor necesare în instalații moderne și avansate, Comisia a încălcat articolul 87 alineatul (3) literele (a) și (c) CE.
   În al șaselea rând, în opinia reclamantei, Comisia și-a încălcat obligația de a asigura claritate legală în legătură cu recuperarea ajutorului, întrucât nu a calificat întinderea și valoarea „obligațiilor de achiziționare” și și-a întemeiat decizia de recuperare pe elemente ipotetice.
   În sfârșit, potrivit reclamantei, Comisia a încălcat principiile fundamentale ale dreptului comunitar prin faptul că a dispus recuperarea pretinsului ajutor.


title: Cauza C-392/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Finanzgericht Hamburg (Germania) la 4 august 2010 — Suiker Unie GmbH — Zuckerfabrik Anklam/Hauptzollamt Hamburg-Jonas

text:
               23.10.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 288/21

      Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Finanzgericht Hamburg (Germania) la 4 august 2010 — Suiker Unie GmbH — Zuckerfabrik Anklam/Hauptzollamt Hamburg-Jonas
      (Cauza C-392/10)
      ()
      (2010/C 288/36)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Finanzgericht Hamburg

         Părțile din acțiunea principală

         Reclamantă: Suiker Unie GmbH — Zuckerfabrik Anklam

         Pârât: Hauptzollamt Hamburg-Jonas

         Întrebarea preliminară

      Condiția de acordare a unei restituiri diferențiate prevăzută în articolul 15 alineatul (1) coroborat cu alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 800/1999 al Comisiei din 15 aprilie 1999 de stabilire a normelor comune de aplicare a regimului de restituiri la export pentru produsele agricole (1), mai exact finalizarea tuturor formalităților vamale de import, este îndeplinită în cazul în care produsul a fost supus în țara terță de destinație unor operațiuni de transformare sau de prelucrare substanțială în sensul articolului 24 din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului Vamal Comunitar (2) ulterior vămuirii în regim de perfecționare activă fără perceperea taxelor la import, iar produsul rezultat în urma transformării sau prelucrării este exportat într-o țară terță?

         (1)  JO L 102, Ediție specială, 03/vol. 27, p. 187.

         (2)  JO L 302, Ediție specială, 02/vol. 5, p. 58.


title: Cauza F-36/08: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 24 septembrie 2009 — Schell/Comisia (Funcție publică — Funcționari — Promovare — Atribuirea de puncte de prioritate de către directorii generali — Exercițiul de promovare 2007)

text:
               7.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 267/84

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 24 septembrie 2009 — Schell/Comisia
   (Cauza F-36/08) (1)

   (Funcție publică - Funcționari - Promovare - Atribuirea de puncte de prioritate de către directorii generali - Exercițiul de promovare 2007)
   2009/C 267/151
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Arno Schell (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: F. Frabetti, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: C. Berardis-Kayser și G. Berscheid, agenți)

      Obiectul

   Funcție publică — Anularea raportului asupra evoluției carierei reclamantului pentru perioada 1 ianuarie 2006-31 decembrie 2006 și anularea raportului de promovare întocmit în privința sa pentru anul 2007

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Îl obligă pe domnul Schnell la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 142, 7.6.2008, p. 40.


title: Cauza C-549/10 P: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 19 aprilie 2012 — Tomra Systems ASA, Tomra Europe AS, Tomra Systems GmbH, Tomra Systems BV, Tomra Leergutsysteme GmbH, Tomra Systems AB, Tomra Butikksystemer AS/Comisia Europeană (Recurs — Concurență — Poziție dominantă — Abuz — Piața aparatelor de colectare a ambalajelor utilizate de băuturi — Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 82 CE și a articolului 54 din Acordul privind SEE — Acorduri de exclusivitate, angajamente cantitative și rabaturi de fidelizare)

text:
               9.6.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 165/6

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 19 aprilie 2012 — Tomra Systems ASA, Tomra Europe AS, Tomra Systems GmbH, Tomra Systems BV, Tomra Leergutsysteme GmbH, Tomra Systems AB, Tomra Butikksystemer AS/Comisia Europeană
   (Cauza C-549/10 P) (1)

   (Recurs - Concurență - Poziție dominantă - Abuz - Piața aparatelor de colectare a ambalajelor utilizate de băuturi - Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 82 CE și a articolului 54 din Acordul privind SEE - Acorduri de exclusivitate, angajamente cantitative și rabaturi de fidelizare)
   2012/C 165/09
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurente: Tomra Systems ASA, Tomra Europe AS, Tomra Systems GmbH, Tomra Systems BV, Tomra Leergutsysteme GmbH, Tomra Systems AB, Tomra Butikksystemer AS (reprezentanți: O. W. Brouwer, advocaat, J. Midthjell, advokat, A.J. Ryan, solicitor)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană (reprezentanți: E. Gippini Fournier și N. Khan, agenți)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 9 septembrie 2010 în cauza T-155/06, Tomra Systeme ASA și alții/Comisia Europeană prin care Tribunalul a respins o acțiune prin care se solicita anularea Deciziei Comisiei din 29 martie 2006 privind o procedură în temeiul articolului 82 din Tratatul CE și în temeiul articolului 54 din Acordul privind SEE (cazul COMP/E-1/38.113 — Prokent/Tomra), prin care s-a aplicat o amendă de 24 de milioane de euro recurentelor pentru punerea în aplicare, abuzând de poziția lor dominantă, a unor practici care combină acorduri de exclusivitate, angajamente cantitative și reduceri de fidelitate pentru a împiedica sau a întârzia intrarea altor producători pe piețele austriacă, germană, olandeză, norvegiană și suedeză a aparatelor de colectare a ambalajelor uzate de băuturi, precum și, în subsidiar, anularea sau reducerea substanțială a amenzii

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Obligă Tomra Systems ASA, Tomra Europe AS, Tomra Systems GmbH, Tomra Systems BV, Tomra Leergutsysteme GmbH, Tomra Systems AB și Tomra Butikksystemer AS la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 63, 26.2.2011.


title: Cauza C-339/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal administratif de Montreuil (Franța) la 4 iulie 2011 — Santander Asset Management SGIIC SA, acționând în numele Cartera Mobiliaria SA SICAV/Ministre du budget, des comptes publics, de la fonction publique et de la réforme de l'État

text:
               10.9.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/33

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal administratif de Montreuil (Franța) la 4 iulie 2011 — Santander Asset Management SGIIC SA, acționând în numele Cartera Mobiliaria SA SICAV/Ministre du budget, des comptes publics, de la fonction publique et de la réforme de l'État
   (Cauza C-339/11)
   2011/C 269/65
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Tribunal administratif de Montreuil

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Santander Asset Management SGIIC SA, acționând în numele Cartera Mobiliaria SA SICAV

      Pârât: Ministre du budget, des comptes publics, de la fonction publique et de la réforme de l'État

      Întrebările preliminare

               1.

               Trebuie luată în considerare situația deținătorilor de titluri de participare, împreună cu cea a organismelor de plasament colectiv în valori mobiliare (OPCVM)?

               2.

               Într-o astfel de ipoteză, în ce condiții reținerea la sursă în litigiu ar putea fi considerată conformă cu principiul liberei circulații a capitalurilor?


title: Cauza F-47/12: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 28 februarie 2013 — M/EMA

text:
               20.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 114/48

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 28 februarie 2013 — M/EMA
   (Cauza F-47/12) (1)

   2013/C 114/75
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei întâi a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 227, 28.7.2012, p. 37.


title: Cauza F-35/10: Acțiune introdusă la 26 mai 2010 — Adriaansen/BEI

text:
               31.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/54

         Acțiune introdusă la 26 mai 2010 — Adriaansen/BEI
   (Cauza F-35/10)
   ()
   2010/C 209/84
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Mary Lucie Adriaansen (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentant: A.-M. Schmit, avocat)

      Pârâtă: Banca europeană de investiții

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei BEI prin care se refuză furnizarea către reclamantă a informațiilor privind cuantumul dreptului la pensie al fostului său soț

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei BEI din 18 martie 2010;

               —

               obligarea BEI la plata cheltuielilor de judecată;

               —

               dispunerea executării provizorii a hotărârii ce urmează a fi pronunțată, chiar dacă se formulează apel și fără depunerea unei cauțiuni;

               —

               recunoașterea în favoarea reclamantei a oricăror altor drepturi și mijloace procesuale și de apărare.


title: Cauza F-68/10: Acțiune introdusă la 20 august 2010 — Behnke/Comisia

text:
               23.10.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 288/74

      Acțiune introdusă la 20 august 2010 — Behnke/Comisia
      (Cauza F-68/10)
      ()
      (2010/C 288/141)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Thorsten Behnke (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Obiectul și descrierea litigiului

      Anularea deciziei de a clasifica reclamantul în grupa de merit II și de a atribui acestuia cinci puncte de promovare pentru raportul asupra evoluția carierei întocmit în privința sa pentru perioada 1 ianuarie-31 decembrie 2008

         Concluziile reclamantului

                  —

                  Anularea deciziei de a clasifica reclamantul în grupa de merit II și de a atribui acestuia cinci puncte de promovare pentru raportul asupra evoluției carierei întocmit în privința sa pentru perioada 1 ianuarie-31 decembrie 2008;

                  —

                  cu titlu subsidiar, constatarea nelegalității articolului 8 alineatul (4) din DGA ale articolului 43 din statut, în măsura în care permite adoptarea unui aviz stabilit prin consens de către Comitetul paritar de evaluare și de promovare;

                  —

                  obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-62/07: Acțiune introdusă la data de 8 februarie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană

text:
               24.3.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 69/12

         Acțiune introdusă la data de 8 februarie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană
   (Cauza C-62/07)
   (2007/C 69/29)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: B. Stromsky și D. Recchia, agenți)

      Pârâtă: Republica Italiană
   Concluziile reclamantei

               —

               constatarea faptului că, neadoptând actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2005/28/CE (1) a Comisiei din 8 aprilie 2005 de stabilire a principiilor și a orientărilor detaliate privind aplicarea bunelor practici clinice în ceea ce privește medicamentele experimentale de uz uman, precum și a cerințelor pentru acordarea autorizației de fabricație sau de import de astfel de produse, Republica Italiană nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 31 alineatul (1) din această directivă;

               —

               obligarea Republicii Italiene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motive și argumente principale
   Termenul pentru transpunerea Directivei 2005/28/CE a expirat la data de 29 ianuarie 2006.

      (1)  JO L 91, p. 13.


title: Cauza C-587/15: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 15 iunie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Lietuvos Aukščiausiasis Teismas – Lituania) – Lietuvos Respublikos transporto priemonių draudikų biuras/Gintaras Dockevičius, Jurgita Dockevičienė (Trimitere preliminară — Asigurarea de răspundere civilă auto — Accident produs în 2006 între vehicule care staționează în mod obișnuit în state membre diferite — Regulamentul general al Consiliului Birourilor Naționale ale Asigurătorilor din Statele Membre — Necompetenţa Curţii — Directiva 2009/103/CE — Inaplicabilitate ratione temporis — Directivele 72/166/CEE, 84/5/CEE și 2000/26/CE — Inaplicabilitate ratione materiae — Articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene — Inaplicabilitate — Lipsa punerii în aplicare a dreptului Uniunii)

text:
               21.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 277/6

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 15 iunie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Lietuvos Aukščiausiasis Teismas – Lituania) – Lietuvos Respublikos transporto priemonių draudikų biuras/Gintaras Dockevičius, Jurgita Dockevičienė
   (Cauza C-587/15) (1)

   ((Trimitere preliminară - Asigurarea de răspundere civilă auto - Accident produs în 2006 între vehicule care staționează în mod obișnuit în state membre diferite - Regulamentul general al Consiliului Birourilor Naționale ale Asigurătorilor din Statele Membre - Necompetenţa Curţii - Directiva 2009/103/CE - Inaplicabilitate ratione temporis - Directivele 72/166/CEE, 84/5/CEE și 2000/26/CE - Inaplicabilitate ratione materiae - Articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Inaplicabilitate - Lipsa punerii în aplicare a dreptului Uniunii))
   (2017/C 277/07)
   Limba de procedură: lituaniana

      Instanța de trimitere

   Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Lietuvos Respublikos transporto priemonių draudikų biuras

      Pârâți: Gintaras Dockevičius, Jurgita Dockevičienė

      Dispozitivul

   Curtea nu este competentă să se pronunțe, cu titlu preliminar, cu privire la partea dintre întrebările adresate de instanța de trimitere care vizează interpretarea Regulamentului general al Consiliului birourilor, adoptat printr-un acord încheiat la 30 mai 2002 între Birourile naţionale ale asigurătorilor din statele membre ale Spațiului Economic European și din alte state asociate și care figurează în anexa la Decizia 2003/564/CE a Comisiei din 28 iulie 2003 privind aplicarea Directivei 72/166/CEE a Consiliului privind controlul asigurării de răspundere civilă auto.

               —

               Întrucât Directiva 2009/103/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 septembrie 2009 privind asigurarea de răspundere civilă auto și controlul obligației de asigurare a acestei răspunderi nu este aplicabilă ratione temporis în litigiul principal,

               —

               Directiva 72/166/CEE a Consiliului din 24 aprilie 1972 privind apropierea legislațiilor statelor membre cu privire la asigurarea de răspundere civilă auto și introducerea obligației de asigurare a acestei răspunderi, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2005/14/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 mai 2005, Directiva 84/5/CEE a Consiliului din 30 decembrie 1983 privind apropierea legislațiilor statelor membre privind asigurarea de răspundere civilă pentru pagubele produse de autovehicule, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2005/14, și Directiva 2000/26/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 mai 2000 privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la asigurarea de răspundere civilă auto și de modificare a Directivelor 73/239/CEE și 88/357/CEE ale Consiliului nu sunt aplicabile ratione materiae în acest litigiu și, prin urmare,

               —

               nici articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, în lipsa punerii în aplicare a dreptului Uniunii în sensul articolului 51 alineatul (1) din aceasta, nu este aplicabil în litigiul respectiv,

         directivele menționate și articolul 47 din cartă trebuie interpretate în sensul că nu se opun, în speță, consecințelor care rezultă din jurisprudența instanței de trimitere potrivit căreia revine Lietuvos Respublikos transporto priemonių draudikų biuras (Biroul Asigurătorilor de Autovehicule din Republica Lituania), în scopul exercitării acțiunii subrogatorii, sarcina probei referitoare la ansamblul elementelor care stabilesc răspunderea civilă a pârâților din litigiul principal pentru accidentul produs la 20 iulie 2006.

      (1)  JO C 27, 25.1.2016.


title: Cauza C-225/12: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 7 noiembrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Raad van State — Țările de Jos) — C. Demir/Staatssecretaris van Justitie ( „Trimitere preliminară — Acordul de asociere CEE Turcia — Articolul 13 din Decizia nr. 1/80 a Consiliului de asociere — Clauze de standstill — Noțiunea «situație legală în ceea ce privește șederea» ” )

text:
               11.1.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 9/9

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 7 noiembrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Raad van State — Țările de Jos) — C. Demir/Staatssecretaris van Justitie
   (Cauza C-225/12) (1)

   (Trimitere preliminară - Acordul de asociere CEE Turcia - Articolul 13 din Decizia nr. 1/80 a Consiliului de asociere - Clauze de standstill - Noțiunea «situație legală în ceea ce privește șederea»)
   2014/C 9/13
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Raad van State

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: C. Demir

      Pârât: Staatssecretaris van Justitie

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Raad van State — Țările de Jos — Interpretarea articolului 13 din Decizia nr. 1/80 din 19 septembrie 1980 privind dezvoltarea asocierii, adoptată de Consiliul de asociere instituit prin Acordul de asociere încheiat între CEE și Turcia — Interdicție pentru statele membre de a introduce noi restricții privind accesul pe piața muncii al lucrătorilor turci care se află pe teritoriul acestora în mod legal în ceea ce privește șederea și încadrarea în muncă — Legislație națională care prevede o condiție de fond și/sau de procedură în materie de primă admisie pe teritoriul național a resortisanților turci — Cerință de a fi în posesia unei autorizații de ședere provizorii înainte de a intra în Țările de Jos și de a solicita un permis de ședere — Punctul 85 din Hotărârea Curții pronunțată în cauzele conexate C 317/01 (Abatay) și C 369/01 (Sahin) (Rec. 2003, p. I 12301)

      Dispozitivul

               1.

               Articolul 13 din Decizia nr. 1/80 din 19 septembrie 1980 privind dezvoltarea asocierii, adoptată de Consiliul de asociere înființat prin Acordul de instituire a unei asocieri între Comunitatea Economică Europeană și Turcia, care a fost semnat la 12 septembrie 1963 la Ankara de Republica Turcia, pe de o parte, precum și de statele membre ale CEE și de Comunitate, pe de altă parte, și care a fost încheiat, aprobat și confirmat în numele acesteia din urmă prin Decizia 64/732/CEE a Consiliului din 23 decembrie 1963, trebuie interpretat în sensul că, atunci când o măsură a unui stat membru gazdă urmărește să definească criteriile de legalitate a situației resortisanților turci, prin adoptarea sau prin modificarea condițiilor de fond și/sau de procedură în materie de intrare, de ședere și, dacă este cazul, de încadrare în muncă pe teritoriul său a acestor resortisanți și atunci când aceste condiții constituie o nouă restricție în calea exercitării liberei circulații a lucrătorilor turci, în sensul clauzei de standstill prevăzute la acest articol, simplul fapt că măsura are drept obiectiv să prevină, înaintea de introducerea unei cereri de eliberare a unui permis de ședere, intrarea și șederea ilegale nu permite să se excludă aplicarea acestei clauze.

               2.

               Articolul 13 din Decizia nr. 1/80 trebuie interpretat în sensul că nu constituie o „situație legală în ceea ce privește șederea” deținerea unui permis de ședere temporară care nu este valabil decât până la adoptarea unei decizii definitive cu privire la dreptul de ședere.

      (1)  JO C 243, 11.8.2012.


title: Cauza T-365/14: Hotărârea Tribunalului din 7 octombrie 2015 – CBM/OAPI – Aeronautica Militare (TRECOLORE) („Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative TRECOLORE — Mărcile comunitare și naționale verbale și figurative anterioare FRECCE TRICOLORI — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”)

text:
               30.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 398/53

         Hotărârea Tribunalului din 7 octombrie 2015 – CBM/OAPI – Aeronautica Militare (TRECOLORE)
   (Cauza T-365/14) (1)

   ((„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative TRECOLORE - Mărcile comunitare și naționale verbale și figurative anterioare FRECCE TRICOLORI - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”))
   (2015/C 398/67)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: CBM Creative Brands Marken GmbH (Zurich, Elveția) (reprezentanți: U. Lüken, M. Grundmann și N. Kerger, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Aeronautica Militare Stato Maggiore (Roma, Italia)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a OAPI din 1 aprilie 2014 (cauza R 411/2013-5) privind o procedură de opoziție între Aeronatica Militare – Stato Maggiore și CBM Creative Brands Marken GmbH

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă CBM Creative Brands GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 253, 4.8.2014.


title: Cauza F-90/10: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 20 mai 2011 — Florentiny/Parlamentul European

text:
               6.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 232/43

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 20 mai 2011 — Florentiny/Parlamentul European
   (Cauza F-90/10) (1)

   2011/C 232/78
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei întâi a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 55, 19.2.11, p. 36.


title: Cauza C-269/09: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 12 iulie 2012 — Comisia Europeană/Regatul Spaniei (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Articolele 18 CE, 39 CE și 43 CE — Articolele 28 și 31 din Acordul privind SEE — Legislație fiscală — Transferul reședinței unui contribuabil în străinătate — Obligație de a include orice venit neluat în calcul în baza impozabilă a ultimului exercițiu fiscal — Pierderea eventualului avantaj constituit de amânarea datoriei fiscale)

text:
               22.9.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/2

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 12 iulie 2012 — Comisia Europeană/Regatul Spaniei
   (Cauza C-269/09) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Articolele 18 CE, 39 CE și 43 CE - Articolele 28 și 31 din Acordul privind SEE - Legislație fiscală - Transferul reședinței unui contribuabil în străinătate - Obligație de a include orice venit neluat în calcul în baza impozabilă a ultimului exercițiu fiscal - Pierderea eventualului avantaj constituit de amânarea datoriei fiscale)
   2012/C 287/02
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: R. Lyal și F. Jimeno Fernández, agenți)

      Pârât: Regatul Spaniei (reprezentant: M. Muñoz Pérez, agent)

      Interveniente în susținerea pârâtului: Republica Federală Germania (reprezentanți: M. Lumma, C. Blaschke și K. Petersen, agenți), Regatul Țărilor de Jos (reprezentanți: C. Wissels și M. de Ree, agenți), Republica Portugheză (reprezentant: L. Inez Fernandes, agent)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolelor 19 CE, 38 CE et 43 CE precum și 28 și 31 SEE — Contribuabili care își transferă reședința în străinătate — Obligație de includere a oricărui venit neimpozabil în baza de impozitare a ultimului exercițiu fiscal în cadrul căruia au fost considerați contribuabili rezidenți

      Dispozitivul

               1.

               Prin adoptarea și prin menținerea în vigoare la articolul 14 alineatul 3 din Legea 35/2006 privind impozitul pe venitul persoanelor fizice și de modificare parțială a legilor privind impozitul pe profit, pe venitul nerezidenților și pe avere (Ley 35/2006 del Impuesto sobre la Renta de las Personas Físicas y de modificación parcial de las leyes de los Impuestos sobre Sociedades, sobre la Renta de no residentes y sobre el Patrimonio) din 28 noiembrie 2006 a unei dispoziții care obligă contribuabilii care își transferă reședința în alt stat membru să includă orice venit neluat în calcul în baza impozabilă a ultimului exercițiu fiscal în cadrul căruia au fost considerați contribuabili rezidenți, Regatul Spaniei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 18 CE, 39 CE și 43 CE.

               2.

               Respinge acțiunea cu privire la restul motivelor.

               3.

               Obligă Regatul Spaniei la plata a trei sferturi din totalul cheltuielilor de judecată. Obligă Comisia Europeană la plata restului de un sfert din cheltuielile de judecată.

               4.

               Republica Federală Germania, Regatul Țărilor de Jos, precum și Republica Portugheză suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 220, 12.9.2009.


title: Cauza T-251/11: Hotărârea Tribunalului din 11 decembrie 2014 – Austria/Comisia ( „Ajutoare de stat — Electricitate — Ajutor în favoarea întreprinderilor mari consumatoare de energie — Legea austriacă privind energia electrică ecologică — Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața internă — Noțiunea de ajutor de stat — Resurse de stat — Imputabilitate față de stat — Caracter selectiv — Regulament general de exceptare pe categorii — Exces de putere — Egalitate de tratament” )

text:
               9.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 46/42

         Hotărârea Tribunalului din 11 decembrie 2014 – Austria/Comisia
   (Cauza T-251/11) (1)

   ((„Ajutoare de stat - Electricitate - Ajutor în favoarea întreprinderilor mari consumatoare de energie - Legea austriacă privind energia electrică ecologică - Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața internă - Noțiunea de ajutor de stat - Resurse de stat - Imputabilitate față de stat - Caracter selectiv - Regulament general de exceptare pe categorii - Exces de putere - Egalitate de tratament”))
   (2015/C 046/50)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Republica Austria (reprezentanți: C. Pesendorfer, J. Bauer, agenți, asistați de T. Rabl, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial V. Kreuschitz și T. Maxian Rusche, ulterior T. Maxian Rusche și R. Sauer, agenți)

      Intervenient în susținerea reclamantei: Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentanţi: inițial S. Behzadi-Spencer și S. Ossowski, ulterior S. Behzadi-Spencer și L. Christie, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei 2011/528/UE a Comisiei din 8 martie 2011 privind măsura de ajutor de stat C 24/09 (ex N 446/08) – Ajutor de stat în favoarea întreprinderilor mari consumatoare de energie în conformitate cu legea austriacă privind energia electrică ecologică (JO L 235, p. 42).

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Republica Austria la plata cheltuielilor de judecată.

               3)

               Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 232, 6.8.2011.


title: Cauza T-371/17: Acțiune introdusă la 13 iunie 2017 – Qualcomm și Qualcomm Europe/Comisia

text:
               7.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 256/34

         Acțiune introdusă la 13 iunie 2017 – Qualcomm și Qualcomm Europe/Comisia
   (Cauza T-371/17)
   (2017/C 256/39)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Qualcomm, Inc. (San Diego, California, Statele Unite), Qualcomm Europe, Inc. (San Diego) (reprezentanți: M. Pinto de Lemos Fermiano Rato și M. Davilla, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei C(2017) 2258 final a Comisiei Europene din 31 martie 2017 privind o procedură de aplicare a articolului 18 alineatul (3) și a articolului 24 alineatul (1) litera (d) din Regulamentul nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (JO 2003, L 1, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 167) în cauza AT.39711 – Qualcomm (prețuri agresive); și

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă șase motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe faptul că decizia contestată încalcă principiul necesității

                           —

                           În primul rând, reclamantele arată că decizia contestată depășește cadrul restrâns al investigației Comisiei, astfel cum acesta este definit în Comunicarea obiecțiunilor („CO”), în cadrul ședinței și al reuniunii-bilanț, precum și în precedentele cereri de informații („CI”), atât în ceea ce privește durata încălcării pretinse, cât și eventualele teorii privind prejudiciul pe baza cărora Comisia își desfășoară investigația.

                           —

                           De asemenea, reclamantele pretind că aspectele cu implicații considerabile cuprinse în decizia contestată nu pot fi considerate drept aspecte complementare care ar viza doar obținerea unor clarificări în raport cu argumentele pe care acestea le-au formulat în răspunsul la CO și în cadrul ședinței și că trebuie considerate ca fiind cereri total noi și abuzive.

                           —

                           În plus, potrivit reclamantelor, decizia contestată vizează să urmărească anumite aspecte ale răspunsurilor pe care acestea le-au formulat în raport cu cereri de informații adoptate, pentru unele dintre ele, acum mai mult de cinci ani, referitoare la fapte care au avut loc acum mai mult de zece ani. Reclamantele susțin că, dacă informațiile suplimentare solicitate în prezent ar fi cu adevărat necesare Comisiei în desfășurarea investigației, ele se așteptau în mod legitim ca Comisia să încerce să obțină asemenea informații și clarificări cel mai târziu înainte de adoptarea CO, în decembrie 2015, iar nu la începutul anului 2017.

                           —

                           De asemenea, potrivit reclamantelor, decizia contestată le impune să efectueze un volum de muncă semnificativ în numele Comisiei, în special prin prelucrarea datelor într-un format specific.

                           —

                           În sfârșit, reclamantele arată că Comisia nu le poate impune, sub sancțiunea unor amenzi, o sarcină aparent destinată să le permită să aducă dovezi în susținerea argumentelor formulate în răspunsul la CO.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că decizia contestată încalcă principiul proporționalității

                           —

                           Reclamantele arată că informațiile pe care decizia contestată urmărește să le obțină din partea lor sunt nejustificate, au implicații considerabile, iar colectarea sau compilarea lor este extrem de costisitoare. Potrivit reclamantelor, decizia contestată le impune să colecteze o cantitate mare de informații pe care în mod obișnuit acestea nu le colectează și nu le păstrează sistematic, precum și să efectueze un volum de muncă foarte important în numele Comisiei.

                           —

                           Reclamantele mai arată că plata unor daune cominatorii, prevăzută în decizia contestată, în cazul în care reclamantele nu ar furniza asemenea informații în termenele prevăzute, ar fi nejustificată, iar termenele prevăzute nu sunt rezonabile.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe lipsa unei motivări adecvate a deciziei contestate
               Reclamantele arată că, cu privire la o serie de aspecte, decizia contestată furnizează o motivare puțin convingătoare, neclară, vagă și neadecvată, care nu permite justificarea cererilor de informații excesive și nenecesare ale Comisiei. Potrivit reclamantelor, cu privire la alte aspecte, decizia contestată nu furnizează deloc o motivare. Astfel, reclamantele arată că nu pot înțelege motivele pentru care informațiile solicitate sunt necesare Comisiei în desfășurarea investigației.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că decizia contestată urmărește să efectueze o răsturnare necorespunzătoare a sarcinii probei
               Reclamantele arată că decizia contestată urmărește să răstoarne sarcina probei și, în realitate, să „externalizeze” reclamantelor constituirea unei cauze împotriva lor. În particular, decizia contestată impune reclamantelor să verifice, în numele Comisiei, datele lor contabile, chiar dacă astfel de date au fost verificate în mod diligent de controlori externi. De asemenea, afirmă reclamantele, decizia contestată le impune să dovedească că acestea și-au desfășurat activitatea în conformitate cu legea.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe faptul că decizia contestată le încalcă dreptul de a nu contribui la propria incriminare

                           —

                           Reclamantele arată că decizia contestată le impune să furnizeze „informații” despre care nu se poate considera în mod legitim că reprezintă fapte sau documente, însă care constau mai degrabă în calcule, detalii și coduri, prețuri ipotetice, precum și în analize și interpretări de situații care au avut loc cu mai mulți ani în urmă.

                           —

                           De asemenea, reclamantele arată că decizia contestată le impune să demonstreze că ar fi adoptat în mod proactiv măsuri pentru a se conforma normelor de concurență ale Uniunii.

               6.

               Al șaselea motiv, întemeiat pe faptul că decizia contestată încalcă principiul bunei administrări
               Potrivit reclamantelor, momentul adoptării, conținutul și contextul deciziei contestate ridică serioase motive de îngrijorare în legătură cu o administrare defectuoasă, cu temeiurile juridice pe care se întemeiază acuzațiile, precum și cu o eventuală hărțuire și sugerează că Comisia abuzează de competențele sale extinse de investigare pentru a încerca să mascheze eșecul de a stabili existența încălcării pretinse după mai mult de șapte ani de investigații.


title: Cauza T-327/16: Hotărârea Tribunalului din 27 iunie 2017 – Aldi EinkaufI/EUIPO – Fratelli Polli (ANTICO CASALE) [„Marca Uniunii Europene — Procedură de declarare a nulității — Marca Uniunii Europene verbală ANTICO CASALE — Motive absolute de refuz — Articolul 52 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Articolul 7 alineatul (1) literele (b), (c) și (g) și articolul 52 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 207/2009”]

text:
               7.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 256/26

         Hotărârea Tribunalului din 27 iunie 2017 – Aldi EinkaufI/EUIPO – Fratelli Polli (ANTICO CASALE)
   (Cauza T-327/16) (1)

   ([„Marca Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulității - Marca Uniunii Europene verbală ANTICO CASALE - Motive absolute de refuz - Articolul 52 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Articolul 7 alineatul (1) literele (b), (c) și (g) și articolul 52 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 207/2009”])
   (2017/C 256/29)
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG (Essen, Germania) (reprezentanţi: N. Lützenrath, U. Rademacher, C. Fürsen și N. Bertram, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: M. Rajh, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Fratelli Polli, SpA (Milano, Italia) (reprezentanţi: C. Bacchini, M. Mazzitelli și E. Rondinelli, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 13 aprilie 2016 (cauza R 1337/2015-2) privind o procedură de declarare a nulității între Aldi Einkauf și Fratelli Polli

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO 287, 8.8.2016.


title: Cauza C-209/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Korkein hallinto-oikeus (Finlanda) la 10 iunie 2009 — Lahti Energia Oy

text:
               15.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 193/12

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Korkein hallinto-oikeus (Finlanda) la 10 iunie 2009 — Lahti Energia Oy
   (Cauza C-209/09)
   2009/C 193/16
   Limba de procedură: finlandeza

      Instanța de trimitere

   Korkein hallinto-oikeus

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Lahti Energia Oy

      Alte părți: Lahden seudun ympäristölautakunta, Hämeen ympäristökeskus, Salpausselän luonnonystävät ry

      Întrebările preliminare

               1)

               Trebuie considerată o activitate în sensul articolului 3 din Directiva 2000/76/CE (1) arderea în cazanul unei centrale de producere de energie, în calitate de combustibil suplimentar, a unui gaz rezultat dintr-o uzină de gaz, dacă acesta nu este purificat după gazificare?

               2)

               În cazul în care răspunsul la prima întrebare ar fi negativ, caracteristicile deșeului destinat incinerării sau conținutul de particule sau de alte impurități al gazului care urmează să fie ars au vreun efect asupra aprecierii din cauză?

      (1)  Directiva Parlamentului European și Consiliului din 4 decembrie 2000 privind incinerarea deșeurilor.


title: Cauza T-162/06: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 14 ianuarie 2009 — Kronoply/Comisia ( Ajutoare de stat — Ajutoare regionale pentru proiecte mari de investiții — Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața comună — Motivare — Efectul de stimulare al ajutorului — Necesitatea ajutorului )

text:
               7.3.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 55/22

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 14 ianuarie 2009 — Kronoply/Comisia
   (Cauza T-162/06) (1)

   („Ajutoare de stat - Ajutoare regionale pentru proiecte mari de investiții - Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața comună - Motivare - Efectul de stimulare al ajutorului - Necesitatea ajutorului’)
   (2009/C 55/38)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: Kronoply GmbH & Co. KG (Heiligengrabe, Germania) (reprezentanți: R. Nierer și L. Gordalla, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: inițial K. Gross și T. Scharf, ulterior V. Kreuschitz, K. Gross și T. Scharf, agenți)
   Obiectul
   Cerere de anulare a Deciziei 2006/262/CE a Comisiei din 21 septembrie 2005 privind ajutorul de stat C 5/2004 (ex N 609/2003) pe care Germania intenționează să îl acorde Kronoply (JO 2006, L 94, p. 50).
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Kronoply GmbH & Co. KG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 212, 2.9.2006.


title: Cauza T-27/14: Ordonanța Tribunalului din 10 noiembrie 2014 – Republica Cehă/Comisia („Acțiune în anulare – Piața internă a gazelor naturale – Articolul 22 din Directiva 2003/55/CE – Scrisoare a Comisiei prin care solicită unei autorități de reglementare să își anuleze decizia privind acordarea unei derogări – Act supus căilor de atac – Inadmisibilitate”)

text:
               19.1.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/40

      Ordonanța Tribunalului din 10 noiembrie 2014 – Republica Cehă/Comisia
      (Cauza T-27/14) (1)

      („Acțiune în anulare - Piața internă a gazelor naturale - Articolul 22 din Directiva 2003/55/CE - Scrisoare a Comisiei prin care solicită unei autorități de reglementare să își anuleze decizia privind acordarea unei derogări - Act supus căilor de atac - Inadmisibilitate”)
      (2015/C 016/63)
      Limba de procedură: ceha

         Părțile

         Reclamantă: Republica Cehă (reprezentanți: M. Smolek, J. Vláčil și T. Müller, agenți)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: K. Herrmann și P. Němečková, agenți)

         Obiectul

      Cerere de anulare a deciziei pretins conținute în scrisoarea C (2013) 7221 final a Comisiei din 4 noiembrie 2013, adresată ministrului ceh al industriei și comerțului și directoarei Oficiului ceh pentru reglementare în domeniul energiei, în temeiul articolului 22 alineatul (4) din Directiva 2003/55/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 iunie 2003 privind normele comune pentru piața internă în sectorul gazelor naturale și de abrogare a Directivei 98/30/CE (JO L 176, p. 57, Ediție specială, 12/vol. 2, p. 80).

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

                  2)

                  Republica Cehă suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană.

         (1)  JO C 85, 22.3.2014.


title: Cauza C-267/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 5 iunie 2015 – Gemeente Woerden/Staatssecretaris van Financiën

text:
               10.8.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 262/10

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 5 iunie 2015 – Gemeente Woerden/Staatssecretaris van Financiën
   (Cauza C-267/15)
   (2015/C 262/13)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Hoge Raad der Nederlanden

      Părțile din procedura principală

      Recurentă: Gemeente Woerden

      Intimat: Staatssecretaris van Financiën

      Întrebarea preliminară

   Într-o situație precum cea din speță, în care persoana impozabilă a comandat construirea unei clădiri și a vândut-o la un preț mai mic decât costurile, în timp ce cumpărătorul permite unui terț să utilizeze o anumită parte a clădirii cu titlu gratuit, persoana impozabilă are dreptul de a deduce integral TVA-ul care i-a fost facturat pentru construcția clădirii sau numai o parte, proporțional cu părțile clădirii pe care cumpărătorul le utilizează în scopuri economice (în speță închiriere cu titlu oneros)?


title: Cauzele conexate C-320/11, C-330/11, C-382/11 și C-383/11: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 22 noiembrie 2012 (cereri de decizie preliminară formulate de Administrativen sad — Varna — Bulgaria) — DIGITALNET OOD (C-320/11 și C-383/11), Tsifrova kompania OOD (C-330/11), M SAT CABLE AD (C-382/11)/Nachalnik na Mitnicheski punkt — Varna Zapad pri Mitnitsa Varna (Tariful vamal comun — Clasificare tarifară — Nomenclatura combinată — Aparate care pot să primească semnale de televiziune având încorporat un modem pentru acces la internet și asigurând o funcție de schimb de informații interactiv)

text:
               26.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 26/10

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 22 noiembrie 2012 (cereri de decizie preliminară formulate de Administrativen sad — Varna — Bulgaria) — DIGITALNET OOD (C-320/11 și C-383/11), Tsifrova kompania OOD (C-330/11), M SAT CABLE AD (C-382/11)/Nachalnik na Mitnicheski punkt — Varna Zapad pri Mitnitsa Varna
   (Cauzele conexate C-320/11, C-330/11, C-382/11 și C-383/11) (1)

   (Tariful vamal comun - Clasificare tarifară - Nomenclatura combinată - Aparate care pot să primească semnale de televiziune având încorporat un modem pentru acces la internet și asigurând o funcție de schimb de informații interactiv)
   2013/C 26/18
   Limba de procedură: bulgara

      Instanța de trimitere

   Administrativen sad — Varna

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamante: DIGITALNET OOD (C-320/11 și C-383/11), Tsifrova kompania OOD (C-330/11), M SAT CABLE AD (C-382/11)

      Pârât: Nachalnik na Mitnicheski punkt — Varna Zapad pri Mitnitsa Varna

      Obiectul

   Cereri de decizie preliminară — Administrativen sad — Varna — Interpretarea Regulamentului (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful vamal comun) (JO L 256, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 4, p. 3), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 1031/2008 al Comisiei din 19 septembrie 2008 de modificare a anexei I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful Vamal Comun (JO L 291, p. 1) — Subpoziția 8528 71 13 din Nomenclatura combinată [Aparate cu microprocesor având încorporat un modem pentru acces la Internet și asigurând o funcție de schimb interactiv de informații, capabil de a primi semnale de televiziune („set-top boxes cu funcție de comunicație”)] sau subpoziția 8521 90 00 (Alte aparate de înregistrare sau de reproducere videofonică, chiar încorporând un receptor de semnale videofonice) — Aparat care poate să recepționeze semnale de televiziune sau să servească drept modem de acces la internet care asigură o funcție de schimb de informații interactiv — Semnificația noțiunilor „Internet”, „modem” și „modulare și demodulare” în raport cu Notele explicative la Nomenclatura combinată

      Dispozitivul

               1.

               Nomenclatura combinată cuprinsă în anexa I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful vamal comun, astfel cum a fost modificată prin Regulamentul (CE) nr. 1214/2007 al Comisiei din 20 septembrie 2007, prin Regulamentul (CE) nr. 1031/2008 al Comisiei din 19 septembrie 2008 și, respectiv, prin Regulamentul (CE) nr. 948/2009 al Comisiei din 30 septembrie 2009, trebuie interpretată în sensul că, în vederea clasificării unor mărfuri la subpoziția 8528 71 13, un modem pentru acces la internet se analizează drept un dispozitiv capabil singur, fără intervenția niciunui alt aparat sau mecanism, să aibă acces la internet și să asigure o interactivitate și un schimb de informații bidirecțional. Doar capacitatea de a avea acces la internet, iar nu tehnica utilizată în acest sens, este relevantă în vederea clasificării la subpoziția menționată.

               2.

               Nomenclatura combinată menționată trebuie să fie interpretată în sensul că primirea de semnale de televiziune și prezența unui modem care permite accesul la internet sunt două funcții echivalente pe care trebuie să le îndeplinească aparatele pentru a fi clasificate la subpoziția 8528 71 13. În lipsa uneia sau a celeilalte dintre aceste funcții, aparatele trebuie să fie clasificate la subpoziția 8528 71 19.

               3.

               Articolul 78 alineatul (2) din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului vamal comunitar trebuie interpretat în sensul că controlul a posteriori al mărfurilor și schimbarea subsecventă a clasificării lor tarifare pot fi efectuate pe baza unor documente scrise fără ca autoritățile vamale să fie obligate să verifice fizic mărfurile menționate.

      (1)  JO C 252, 27.8.2011.

      JO C 298, 8.10.2011.


title: Cauza T-519/10: Hotărârea Tribunalului din 13 iunie 2012 — Seikoh Giken/OAPI — Seiko Holdings (SG SEIKOH GIKEN) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Înregistrare internațională — Cerere de extindere teritorială a protecției — Marca figurativă SG SEIKOH GIKEN — Marcă comunitară verbală anterioară SEIKO — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               21.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 217/19

         Hotărârea Tribunalului din 13 iunie 2012 — Seikoh Giken/OAPI — Seiko Holdings (SG SEIKOH GIKEN)
   (Cauza T-519/10) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Înregistrare internațională - Cerere de extindere teritorială a protecției - Marca figurativă SG SEIKOH GIKEN - Marcă comunitară verbală anterioară SEIKO - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2012/C 217/40
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant(ă): Kabushiki Kaisha Seikoh Giken (Matsudo shi Chiba, Japonia) (reprezentanți: G. Marín Raigal, P. López Ronda și G. Macias Bonilla, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: J. Crespo Carrillo, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Seiko Holdings Kabushiki Kaisha (Tokyo, Japonia) (reprezentanți: J. Fish, R. Miller, solicitors, și A. Bryson, barrister)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 12 august 2010 (cauza R 1553/2009-1) privind o procedură de opoziție între Seiko Holdings Kabushiki Kaisha și Kabushiki Kaisha Seikoh Giken.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Kabushiki Kaisha Seikoh Giken la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 13, 15.1.2011.


title: Cauza T-136/07: Acțiune introdusă la 30 aprilie 2007 — Colgate-Palmolive/OAPI — CMS Hasche Sigle (VISIBLE WHITE)

text:
               23.6.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 140/39

         Acțiune introdusă la 30 aprilie 2007 — Colgate-Palmolive/OAPI — CMS Hasche Sigle (VISIBLE WHITE)
   (Cauza T-136/07)
   (2007/C 140/64)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Colgate-Palmolive Co. (New York, Statele Unite) (reprezentanți: M. Zintler, H. Harmeling și K.-U. Plath, laywers)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura în fața camerei de recurs: CMS Hasche Sigle (Köln, Germania)
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea deciziei Camerei a patra de recurs din 15 februarie 2007;

               —

               confirmarea deciziei diviziei de anulare și dispunerea menținerii înregistrării mărcii comunitare nr. 802 793 „VISIBLE WHITE”;

               —

               obligarea la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă în procedura declarării nulității, desființarea obligației de plată a cheltuielilor de judecată stabilite prin decizia camerei de recurs și acordarea cheltuielilor de judecată efectuate în prezenta procedură.

         Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: marca verbală „VISIBLE WHITE” pentru produse din clasa 3 — marca comunitară nr. 802 793.

      Titularul mărcii comunitare: reclamanta.

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: CMS Hasche Sigle.

      Decizia diviziei de anulare: respingerea cererii de declarare a nulității.

      Decizia camerei de recurs: anularea deciziei diviziei de anulare și declararea nulității mărcii comunitare.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul nr. 40/94 al Consiliului, deoarece în mod greșit camera de recurs a considerat atât elementul „VISIBLE”, cât și elementul „WHITE”, ca fiind descriptive în raport cu „pastă de dinți”, cât și cu „apă de gură” și a apreciat combinația în ansamblu ca fiind descriptivă și lipsită de caracter distinctiv.