title: Cauza T-604/20: Acțiune introdusă la 30 septembrie 2020 – Guangdong Haomei New Materials și Guangdong King Metal Light Alloy Technology/Comisia

text:
               16.11.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 390/43

      Acțiune introdusă la 30 septembrie 2020 – Guangdong Haomei New Materials și Guangdong King Metal Light Alloy Technology/Comisia
      (Cauza T-604/20)
      (2020/C 390/62)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Reclamante: Guangdong Haomei New Materials Co. Ltd (Qingyuan, China) și Guangdong King Metal Light Alloy Technology Co. Ltd (Yuan Tan Town, China) (reprezentanți: M. Maresca, C. Malinconico, D. Maresca, A. Cerutti, A. Malinconico, G. La Malfa Ribolla, D. Guardamagna și M. Guardamagna, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului anularea regulamentului atacat și obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Prezenta acțiune este îndreptată împotriva Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2020/1215 al Comisiei din 21 august 2020, publicat în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene la 24 august 2020, prin care sunt supuse la înregistrare importurile de extrudate din aluminiu originare din Republica Populară Chineză.
      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă șase motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 14 alineatul (5) din regulamentul de bază în ceea ce privește obiectul importurilor, pe motivarea ilogică și contradictorie, precum și pe existența în speță a unui abuz de putere

                              —

                              Se invocă în această privință că regulamentul atacat este caracterizat de îndoieli și contradicții în ceea ce privește determinarea importurilor. În plus, la data publicării regulamentului din 24 august 2020, Comisia nu identificase cu claritate obiectul importurilor care fac obiectul investigației. În acest mod, Comisia penalizează importurile de la bun început, având în vedere efectul psihologic evident și amplu al înregistrării pe piață a extrudatelor din aluminiu, însă nu a verificat îndeplinirea tuturor cerințelor impuse de regulamentul de bază pentru înregistrare.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe o lipsă de legitimitate subiectivă pentru prezentarea cererii de înregistrare

                              —

                              Se invocă în această privință că, în temeiul articolului 14 alineatul (5) din regulamentul de bază, cererea de înregistrare trebuie depusă de „industria Uniunii”. În această privință, se precizează că European Aluminium Association reprezintă doar o parte a industriei, care coincide de altfel cu reclamantul. La aceasta se adaugă faptul că plângerea furnizează un punct de vedere parțial, care nu este nici obiectiv și nici global. Pe de altă parte, în dosarul procedurii nu a fost depus niciun element univoc privind reprezentarea reală a industriei Uniunii de către EA.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe lipsa de elemente de probă suficiente

                              —

                              Se invocă în această privință că regulamentul atacat nu face distincție între cele două condiții necesare a „elementelor de probă” și a „scopului”, ci prevede un singur paragraf intitulat „motive”. Această abordare confundă cele două condiții, care trebuie să fie totuși în mod clar identificabile.

                              —

                              În plus, elementele de probă de care dispune Comisia nu demonstrează, nici pe cale de prezumție, existența unui dumping. La aceasta se adaugă faptul că Comisia a concluzionat în sensul existenței dumpingului nu prin intermediul unei analize proprii a elementelor aflate în posesia sa, ci prin intermediul simplei preluări a motivelor reclamantului. Un asemenea „modus operanti” nu este, așadar, suficient pentru a îndeplini cerința elementelor de probă prevăzută la articolul 14 alineatul 5 din Regulamentul 1036/2016.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe lipsa evaluării elementului scopului: retroactivitatea, pe încălcarea articolului 14 alineatul (5) din regulamentul de bază, a securității juridice, precum și a principiului încrederii legitime

                              —

                              Se invocă în această privință că regulamentul atacat nu indică în niciun mod scopul înregistrării, ci face referire la articolul 10 alineatul (4) din Regulamentul 1036/2016. Lipsa unui scop explicit având în vedere, de altfel, insuficiența elementelor de probă, face ca regulamentul atacat să fie nelegal pentru încălcarea dispoziției citate din regulamentul de bază și, mai ales, pentru încălcarea principiilor securității juridice și încrederii legitime.

                  5.

                  Al cincilea motiv, întemeiat pe lipsa evaluării impactului COVID-19 asupra fluxurilor comerciale, asupra finalității procedurii antidumping și asupra înregistrării

                              —

                              Prin intermediul celui de al cincilea motiv, se subliniază o carență a regulamentului atacat, în ceea ce privește scopul și elementele de probă, din moment ce, în pofida gravității și a importanței pandemiei pentru comerțul internațional, Comisia nu a considerat necesar să elaboreze – nu doar un studiu, dar nici măcar o analiză documentată minimă a efectelor COVID-19 asupra fluxurilor comerciale. La aceasta se adaugă faptul că unicul răspuns pe care regulamentul îl dă cu privire la acest aspect este o trimitere la o referire eronată privind creșterea importurilor.

                  6.

                  Al șaselea motiv, întemeiat pe o lipsă a indicării sau pe o indicare eronată a taxelor

                              —

                              Se invocă în această privință că regulamentul atacat este nelegal întrucât încalcă articolul 14 alineatul (5) din regulamentul de bază, din moment ce regulamentul de punere în aplicare trebuie să precizeze cuantumul estimat al eventualelor obligații de plată ulterioare. Comisia a determinat în mod arbitrar marja maximă de dumping pentru toate extrudatele luând ca punct de referință evaluarea pur eronată efectuată pentru profiluri pline, încălcând actele de procedură și decizând în mod nemotivat să extindă marja de dumping preconizată pentru una dintre cele patru categorii de extrudate și la celelalte trei categorii.


title: Cauza T-610/20: Acțiune introdusă la 2 octombrie 2020 – Egis Bâtiments International și InCA/Parlamentul

text:
               16.11.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 390/45

      Acțiune introdusă la 2 octombrie 2020 – Egis Bâtiments International și InCA/Parlamentul
      (Cauza T-610/20)
      (2020/C 390/63)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamante: Egis Bâtiments International (Montreuil, Franța) și InCA – Ingénieurs Conseils Associés Sàrl (Niederanven, Luxemburg) (reprezentanți: A. Rodesch și R. Jazbinsek, avocați)

         Pârât: Parlamentul European

         Concluziile

      Reclamantele solicită Tribunalului:

                  —

                  admiterea prezentei cereri introductive în ceea ce privește forma;

                  —

                  declararea celor trei motive ale acesteia ca fiind întemeiate;

                  —

                  în consecință, declararea faptului că Parlamentul European nu putea să facă în presă declarațiile următoare, care puteau fi publicate, fără a încălca articolul 8 din acordul tranzacțional din 9 aprilie 2019 semnat între părți sau obligația sa de bună-credință în executarea convențiilor:

            [confidențial] (1)

                  —

                  constatarea faptului că aceste declarații preluate în articole de presă care au fost publicate constituie încălcări ale clauzei de confidențialitate prevăzute la articolul 8 din acordul tranzacțional din 9 aprilie 2019 semnat între părți sau declararea faptului că declarațiile în presă reprezintă o încălcare a executării cu bună-credință a acordului tranzacțional menționat în temeiul articolului 1134 din Codul civil luxemburghez;

                  —

                  în consecință, obligarea în principial a Uniunii Europene, reprezentate de Parlamentul European, la plata sumei de 100 000 de euro, corespunzătoare despăgubirii convenționale stabilite sau, în subsidiar, a oricărei alte sume care va fi stabilită ex aequo et bono, reprezentând repararea prejudiciului suferit ca urmare a publicațiilor denunțate și în special prin atingerea adusă dreptului la imagine al celor două societăți reclamante, această sumă trebuind să fie plătită solidar societății pe acțiuni simplificată EGIS Bâtiment International SAS și societății cu răspundere limitată INCA Ingénieurs Conseils Associas SARL, cele două reclamante acționând în calitate de membri ai asociației temporare EGIS Bâtiment International – Inca Ingénieurs Conseils Associés, reprezentate de cele două reclamante, împreună cu dobânzile convenționale sau cu dobânzile legale în vigoare, de la 27 iunie 2019, data publicării articolelor, sau de la 16 iulie 2019, data primei puneri în întârziere sau de la data prezentei cereri introductive;

                  —

                  ca urmare a refuzului Parlamentului European de a-și recunoaște eroarea, reclamantele au fost nevoite să acționeze pe calea acțiunii în instanță și să fie reprezentate de un avocat;

                  —

                  în lumina jurisprudenței luxemburgheze actuale, justițiabilul are dreptul la rambursarea onorariilor de avocat, pe baza dreptului la repararea integrală a prejudiciului suferit;

                  —

                  astfel, Curtea de Apel luxemburgheză a admis că „un principiu de drept incoercibil este acela că prejudiciul care rezultă din culpă, indiferent care ar fi aceasta, trebuie să fie reparat de autorul faptei, iar această reparație trebuie să fie totală. Or, cheltuielile de apărare constituie în mod evident un prejudiciu reparabil, iar despăgubirea victimei nu va fi totală dacă din aceasta ar fi excluse respectivele cheltuieli cu apărarea sau dacă justițiabilul va trebui să își susțină propriul drept pe cheltuiala sa. Dreptul la repararea integrală a prejudiciului justifică rambursarea cheltuielilor de apărare, din care fac parte onorariile de avocat” (Curtea de apel, 4 ianuarie 2012, Pas.35, p. 848);

                  —

                  Curtea de Casație luxemburgheză a consacrat de asemenea în Hotărârea din 9 februarie 2012 principiul cumulului despăgubirii procedurale care își are originea într-o răspundere fără culpă cu rambursarea integrală a onorariilor de avocat cu titlu de daune-interese, ca urmare a unei culpe (Curtea de Casație, 9 februarie 2012, nr. 5/12 J.T.L. 2012, p. 54);

                  —

                  în consecință, în temeiul reparării integrale a prejudiciului, obligarea Uniunii Europene la plata sumei de 5 000 de euro pentru onorariile de avocat în favoarea asociației temporare EGIS Bâtiment International – Inca Ingénieurs Conseils Associés compuse din cele două reclamante, împreună cu dobânzile convenționale sau cu dobânzile legale în vigoare, de la 27 iunie 2019, data publicării articolelor, sau de la 16 iulie 2019, data primei puneri în întârziere sau de la data prezentei cereri introductive;

                  —

                  recunoașterea în favoarea reclamantelor a oricăror altor drepturi, sume datorate, mijloace și acțiuni;

                  —

                  obligarea pârâtului la plata tuturor cheltuielilor de judecată în prezenta acțiune, în temeiul articolului 134 alineatul (1) din Regulamentul de procedură.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantele invocă trei motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe aplicarea articolului 8 din acordul tranzacțional din 9 aprilie 2019 coroborat cu articolul 2044 din Codul civil luxemburghez, întrucât Parlamentul European a făcut declarații în presă care încalcă principiul confidențialității, care a fost totuși stabilit între părți prin intermediul acordului tranzacțional referitor la rezilierea contractului pe care l-au încheiat.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe aplicarea acordului tranzacțional din 9 aprilie 2019 coroborat cu articolul 1134 din Codul civil luxemburghez, întrucât declarațiile făcute de Parlament în presă au încălcat obligația de bună-credință inerentă oricărei executări a contractului. Parlamentul a denunțat în presă o incompetență a reclamantelor în executarea misiunii lor de coordonator-pilot pentru monitorizarea lucrărilor, precum și pentru reluarea și finalizarea studiilor pentru proiectul de extindere și de modernizare a clădirii Konrad Adenauer (KAD) a Parlamentului din Luxemburg, făcându-le responsabile pentru costurile suplimentare și pentru întârzierile șantierului din KAD. Reclamantele consideră că acest comportament este culpabil într-un context în care, pe de o parte, această culpă a fost contestată și, pe de altă parte, a fost primită o despăgubire în temeiul unei rezilieri nejustificate a contractului.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe articolul 134 alineatul (1) din Regulamentul de procedură, întrucât partea care cade în pretenții este obligată la plata cheltuielilor de judecată. Rambursarea cheltuielilor efectuate cu asistența juridică este de asemenea solicitată în cadrul dreptului la repararea integrală a prejudiciului.

         (1)  Date confidențiale ocultate.


title: Cauza T-612/20: Acțiune introdusă la 4 octombrie 2020 – Malacalza Investimenti/BCE

text:
               16.11.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 390/47

      Acțiune introdusă la 4 octombrie 2020 – Malacalza Investimenti/BCE
      (Cauza T-612/20)
      (2020/C 390/64)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Reclamantă: Malacalza Investimenti Srl (Genova, Italia) (reprezentanți: M. Condinanzi și L. Boggio, avocați)

         Pârâtă: Banca Centrală Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziilor atacate, ca urmare a constatării nelegalității acestora;

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Această acțiune este îndreptată împotriva deciziei Consiliul guvernatorilor Băncii Centrale Europene din 1 ianuarie 2019, ECB-SSM-2019-ITCAR-11, adresată Banca Carige S.p.A., Consiliul de administrație și Consiliul de supraveghere, adoptată în temeiul unui proiect de decizie a Consiliului de supraveghere în sensul articolului 26 alineatul (8) din Regulamentul (UE) nr. 1024/2013 al Consiliului, în sensul articolelor 69 octiesdecies, 70 și 98 din Decretul Legislativ nr. 385 din 1 septembrie 1993 („TUB”) care transpun articolul 29 din Directiva 2014/59/UE Parlamentului European și a Consiliului coroborat cu articolul 9 alineatul (2) din Regulamentul (UE) 1024/2013, de desființare a organelor de administrare și de control ale Banca Carige S.p.A.-, cu sediul social în Genova și de a le înlocui cu trei comisari extraordinari și, respectiv, cu un comitet de supraveghere compus din trei membri, precum și deciziile succesive de prelungire a administrării extraordinare.
      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă șase motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe încălcarea principiului proporționalității, a articolelor 28 și 29 din Directiva 2014/59/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 mai 2014 de instituire a unui cadru pentru redresarea și rezoluția instituțiilor de credit și a firmelor de investiții și de modificare a Directivei 82/891/CEE a Consiliului și a Directivelor 2001/24/CE, 2002/47/CE, 2004/25/CE, 2005/56/CE, 2007/36/CE, 2011/35/UE, 2012/30/UE și 2013/36/UE ale Parlamentului European și ale Consiliului, precum și a Regulamentelor (UE) nr. 1093/2010 și (UE) nr. 648/2012 ale Parlamentului European și ale Consiliului (JO 2014, L 173, p. 190), și încălcarea articolelor 69 octiesdecies și următoarele din Decretul Legislativ nr. 385 din 1.9.1993 (TUB).

                              —

                              Se invocă în această privință faptul că măsura administrării extraordinare este evident excesivă și neproporțională.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea obligației de motivare (articolul 296 TFUE și articolul 33, a articolului 33 din Regulamentul (UE) nr. 468/2014 al Băncii Centrale Europene din 16 aprilie 2014 de instituire a cadrului de cooperare la nivelul Mecanismului unic de supraveghere între Banca Centrală Europeană și autoritățile naționale competente și cu autoritățile naționale desemnate (Regulamentul-cadru privind MUS) (BCE/2014/17) (
                     JO, L 141, p. 1), precum și a dreptului la o acțiune jurisdicțională efectivă.

                              —

                              Se invocă în această privință faptul că alegerea măsurii administrării extraordinare nu e motivată în ceea ce privește caracterul gradual al măsurilor adoptabile.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 29 ultima teză din Directiva 2014/59/UE și a principiului bunei funcționări a administrației publice. În orice caz, lipsa motivării punctului.

                              —

                              Se invocă în această privință faptul că numirea efectuată, în măsura în care însărcinează cu administrarea extraordinară și temporară doi dintre consilierii de administrare anteriori, și mai ales pe președintele și administratorul delegat al consiliului de administrare demis, nu respectă cerința lipsei unui conflict de interese chiar potențial.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 70 din TUB, în măsura în care dizolvarea organelor sociale poate fi dispusă în cazurile expres prevăzute în această dispoziție.

                  5.

                  Al cincilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 29 din BRRD și a articolului 71 TUB.

                              —

                              Se invocă în această privință lipsa motivării sau motivarea insuficientă în ceea ce privește existența unui conflict de interese.

                  6.

                  Al șaselea motiv, întemeiat pe încălcarea normelor referitoare la drepturile acționarilor cuprinse în reglementarea Uniunii Europene Directiva (UE) nr. 1132/2017 și în Codul Civil italian, precum și punerea în aplicare a principiilor fundamentale consacrate de Carta drepturilor fundamentale Uniunii Europene, de CEDO și de Constituția italiană în materie de protecție a proprietății, de libertate de inițiativă economică privată și de autodeterminare a cetățeanului în alegerile personale ale acestuia.

                              —

                              Se invocă în această privință faptul că, în măsura în care societățile bancare sunt destinatare ale unor norme speciale, care țin seama de caracterul particular al activității desfășurate de societate și de caracteristicile specifice ale pieței de referință, normele Uniunii Europene, la fel ca și cele naționale, atribuie asociatului, în calitate de titular al unei poziții juridice protejate, o serie de drepturi pe care măsura atacată le afectează atât de negativ, încât da comportarne una sostanziale integrale ablazione.


title: Cauza T-613/20: Acțiune introdusă la 3 octombrie 2020 – Junqueras i Vies/Parlamentul

text:
               16.11.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 390/48

      Acțiune introdusă la 3 octombrie 2020 – Junqueras i Vies/Parlamentul
      (Cauza T-613/20)
      (2020/C 390/65)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Reclamant: Oriol Junqueras i Vies (Sant Joan de Vilatorrada, Spania) (reprezentant: A. Van den Eynde Adroer, avocat)

         Pârât: Parlamentul European

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului să considere că acțiunea împotriva actului atacat și a înscrisurilor anexate a fost formulată în timp util, să o admită și, pe fond, să declare nul de drept actul atacat care face obiectul procedurii, cu obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Prezenta acțiune este îndreptată împotriva deciziei Parlamentului European, anunțată de președintele Sassoli în sesiunea plenară din 23 iulie 2020, prin care, ținând seama de decizia Junta Electoral Central (Comisia Electorală Centrală, denumită în continuare „JEC”) din 3 ianuarie 2020, urmată de decizia Tribunal Supremo (Curtea Supremă) din 9 ianuarie 2020 și de Hotărârea Curții de Justiție din 19 decembrie 2019, pronunțată în cauza C-502/19 referitoare la domnul Junqueras, s-a declarat calitatea de membru al Parlamentului European a domnului Jordi Solé i Ferrando, în locul domnului Oriol Junqueras i Vies.
      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă cinci motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe încălcarea drepturilor domnului Oriol Junqueras i Vies conferite la articolul 41 alineatele (1) și (2) și la articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (denumită în continuare „carta”) prin procedura de adoptare a deciziilor și întrucât chestiunea este pendinte în fața Tribunalului (cauza T-24/20) și face obiectul unei cereri de măsuri provizorii în fața Curții (cauza C-201/20), precum și pe încălcarea articolului 13 alineatul (3) din Actul electoral european (1976) și a articolului 4 alineatele (4), (7) și (8) din Regulamentul de procedură al Parlamentului European.

                              —

                              Se susține în această privință că articolul 13 alineatul (3) din Actul electoral european (1976) și articolul 4 alineatul (7) din Regulamentul de procedură al Parlamentului European trebuie interpretate în sensul că impun o procedură care să respecte drepturile conferite de aceste dispoziții, care să permită invocarea și probarea existenței excepțiilor la constatarea faptului că locul domnului Oriol Junqueras i Vies este vacant și inadmisibilitatea înlocuirii sale de către un alt membru al Parlamentului European.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 39 alineatele (1) și (2) din cartă, a articolului 14 alineatul (3) TUE, a articolului 1 alineatul (3) din Actul electoral european (1976), a principiului cooperării loiale prevăzut articolului 4 al treilea paragraf TUE (în acest caz de către Tribunal Supremo), a principiului supremației dreptului Uniunii Europene, a articolului 9 al doilea paragraf din Protocolul 7 privind privilegiile și imunitățile și a articolului 6 din Regulamentul de procedură al Parlamentului European.

                              —

                              Se susține în această privință că nu s-a conferit niciun efect practic Hotărârii Curții de Justiție a Uniunii Europene din 19 decembrie 2019, pronunțată în cauza C-502/19 tocmai în legătură cu domnul Oriol Junqueras i Vies, prin care se dispune ca cererea (privind ridicarea imunității) să fie adresată Parlamentului European, și în schimb s-a inițiat procedura în vederea înlocuirii acestuia de către un alt membru al Parlamentului European.

                              —

                              Cu titlu subsidiar, se invocă interpretarea conformă a prevederilor articolului 13 alineatul (3) din Actul electoral european și ale articolului 4 alineatul (7) din Regulamentul de procedură al Parlamentului European în sensul că Parlamentul European poate constata excepțiile la vacanța locului prevăzute la articolele menționate atunci când motivul poate fi evaluat fără a efectua nicio apreciere a dreptului intern al statului, operațiune care într-adevăr a fost realizată în ceea ce privește Acordul din 23 ianuarie al JEC.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 39 alineatele (1) și (2) din cartă, a articolului 3 din Protocolul 1 la Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale (CEDO), a articolului 9 primul paragraf literele (a) și (b) din Protocolul 7 privind privilegiile și imunitățile și a articolului 6 din Regulamentul de procedură al Parlamentului European.

                              —

                              Potrivit reclamantului, domnul Oriol Junqueras i Vies a fost împiedicat în mod ilegal să beneficieze efectiv de imunitățile la care are dreptul în temeiul articolului 9 primul paragraf literele (a) și (b) din Protocolul 7 privind privilegiile și imunitățile.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 9 primul paragraf literele (a) și (b) din Protocolul 7 privind privilegiile și imunitățile, a articolului 39 alineatele (1) și (2) din carta, a articolului 3 Protocolul 1 la CEDO, a articolului 6 din Regulamentul de procedură al Parlamentului European și a articolului 13 alineatul (3) din Actul electoral european (1976), în măsura în care legislația spaniolă impune o cerere prealabilă pentru judecarea deputaților aleși, întrucât jurisprudența contrară a Tribunal Supremo este contra legem, fiind generată ad-hoc și ad hominem în cauza penală specifică în discuție, ca o formă de acoperire pentru propriile acțiuni, fără a exista vreun precedent, astfel cum a recunoscut însuși Tribunal Supremo.

                  5.

                  Al cincilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 20 din cartă prin introducerea unui tratament inegal în fața legii ca urmare a neaplicării acelorași criterii în interpretarea dreptului Uniunii pentru domnul Junqueras și pentru membrul Parlamentului European care îl înlocuiește conform actului atacat.


title: Cauza T-615/20: Acțiune introdusă la 3 octombrie 2020 – Moon Media Netherlands/EUIPO – Tailoradio (MOOD MEDIA)

text:
               16.11.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 390/49

      Acțiune introdusă la 3 octombrie 2020 – Moon Media Netherlands/EUIPO – Tailoradio (MOOD MEDIA)
      (Cauza T-615/20)
      (2020/C 390/66)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Moon Media Netherlands BV (Naarden, Țările de Jos) (reprezentant: A-M. Pecoraro, avocată)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Tailoradio Srl (Milano, Italia)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul mărcii în litigiu: reclamanta

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „MOON MEDIA” – marca Uniunii Europene nr. 5 927 496

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

         Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 24 iulie 2020 în cauza R 1767/2019-1

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate, în măsura în care prin aceasta s-a dispus decăderea din drepturile asupra mărcii contestate pentru produsele și serviciile vizate din clasele 9, 35, 38, 41 și 42;

                  —

                  respingerea cererii de decădere;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

         Motivul invocat

                  —

                  Încălcarea articolului 58 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-620/20: Acțiune introdusă la 5 octombrie 2020 – Alessio și alții/BCE

text:
               16.11.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 390/50

      Acțiune introdusă la 5 octombrie 2020 – Alessio și alții/BCE
      (Cauza T-620/20)
      (2020/C 390/67)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Reclamanți: Roberto Alessio (Torino, Italia) și alți 56 de reclamanți (reprezentanți: M. Condinanzi și L. Boggio, avocați)

         Pârâtă: Banca Centrală Europeană

         Concluziile

      Reclamanții solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziilor atacate, ca urmare a constatării nelegalității acestora;

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Această acțiune este îndreptată împotriva deciziei de desființare a organelor de administrare și de control ale entității supravegheate (Banca Carige S.p.A.) și de a le înlocui cu trei comisari extraordinari și cu un comitet de supraveghere în sensul articolelor 69 octiesdecies, 70 și 98 din Decretul Legislativ nr. 385 din 1 septembrie 1993 – ECB-SSM-2019-ITCAR-11 din 1 ianuarie 2019 și împotriva deciziei de prelungire a administrării extraordinare a entității supravegheate aprobate prin decizia ECB-SSM-2019-ITCAR-11 a BCE în temeiul articolelor 69-octiesedecies, 70 și 98 din Decretul Legislativ italian nr. 385 din 1 septembrie 1993 – ECB-SSM-2019-ITCAR-13, precum și împotriva actelor consecutive și subsecvente, în speță deciziile de prelungire a administrării extraordinare a entității supravegheate.
      Motivele și principalele argumente sunt similare celor invocate în cauza T-612/20, Malacalza Investimenti/BCE.


title: Cauza T-251/16: Ordonanța Tribunalului din 23 septembrie 2020 – Directorul general al OLAF/Comisia

text:
               16.11.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 390/51

      Ordonanța Tribunalului din 23 septembrie 2020 – Directorul general al OLAF/Comisia
      (Cauza T-251/16) (1)

      (2020/C 390/68)
      Limba de procedură: franceza
      Președintele Camerei a șaptea a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 260, 18.7.2016.


title: Cauza T-13/19: Ordonanța Tribunalului din 30 septembrie 2020 – Republica Cehă/Comisia

text:
               16.11.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 390/51

      Ordonanța Tribunalului din 30 septembrie 2020 – Republica Cehă/Comisia
      (Cauza T-13/19) (1)

      (2020/C 390/69)
      Limba de procedură: ceha
      Președintele Camerei a șasea a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 103, 18.3.2019.


title: Cauza T-523/19: Ordonanța Tribunalului din 28 septembrie 2020 – Sky/EUIPO – Safran Electronics & Defense (SKYNAUTE by SAGEM)

text:
               16.11.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 390/51

      Ordonanța Tribunalului din 28 septembrie 2020 – Sky/EUIPO – Safran Electronics & Defense (SKYNAUTE by SAGEM)
      (Cauza T-523/19) (1)

      (2020/C 390/70)
      Limba de procedură: engleza
      Președintele Camerei a șasea a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 305, 9.9.2019.


title: Cauza T-144/18: Hotărârea Tribunalului din 9 septembrie 2020 – Crédit agricole și alții/BCE [„Politica economică și monetară – Supravegherea prudențială a instituțiilor de credit – Cotizație la sistemul de garantare a depozitelor sau la fondul unic de rezoluție prin intermediul angajamentelor de plată irevocabile – Atribuții conferite BCE – Prerogative specifice de supraveghere ale BCE – Articolul 4 alineatul (1) litera (f) și articolul 16 alineatul (1) litera (c) și alineatul (2) litera (d) din Regulamentul (UE) nr. 1024/2013 – Măsură care impune deducerea cuantumului cumulat al angajamentelor de plată irevocabile restante din fondurile proprii de nivel 1 de bază – Lipsa unei examinări individuale”]

text:
               23.11.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/25

      Hotărârea Tribunalului din 9 septembrie 2020 – Crédit agricole și alții/BCE
      (Cauza T-144/18) (1)

      („Politica economică și monetară - Supravegherea prudențială a instituțiilor de credit - Cotizație la sistemul de garantare a depozitelor sau la fondul unic de rezoluție prin intermediul angajamentelor de plată irevocabile - Atribuții conferite BCE - Prerogative specifice de supraveghere ale BCE - Articolul 4 alineatul (1) litera (f) și articolul 16 alineatul (1) litera (c) și alineatul (2) litera (d) din Regulamentul (UE) nr. 1024/2013 - Măsură care impune deducerea cuantumului cumulat al angajamentelor de plată irevocabile restante din fondurile proprii de nivel 1 de bază - Lipsa unei examinări individuale”)
      (2020/C 399/35)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamante: Crédit agricole SA (Montrouge, Franța) și celelalte 69 de reclamante ale căror nume figurează în anexa la hotărâre (reprezentanți: A. Gosset-Grainville, M. Trabucchi și M. Dalon, avocați)

         Pârâtă: Banca Centrală Europeană (reprezentanți: E. Koupepidou, R. Bax și F. Bonnard, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se urmărește, pe de o parte, anularea în parte a Deciziei ECB/SSM/2017-969500TJ5KRTCJQWXH05/380 a BCE din 19 decembrie 2017 și, pe de altă parte, a Deciziei ECB-SSM-2019-FRCAG-17 a BCE din 14 februarie 2019

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează punctul 9 din Decizia ECB/SSM/2017-969500TJ5KRTCJQWXH05/380 a Băncii Centrale Europene (BCE) din 19 decembrie 2017, precum și articolul 3 din anexa A la aceasta și punctul 9 din Decizia ECB-SSM-2019-FRCAG-17 a BCE din 14 februarie 2019, precum și articolul 3 din anexa la aceasta.

                  2)

                  Obligă BCE la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 161, 7.5.2018.


title: Cauza T-349/19: Hotărârea Tribunalului din 15 octombrie 2020 – Decathlon/EUIPO – Athlon Custom Sportswear (athlon custom sportswear) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative athlon custom sportswear – Marca Uniunii Europene verbală anterioară DECATHLON – Motiv relativ de refuz – Lipsa riscului de confuzie – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”]

text:
               14.12.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 433/45

      Hotărârea Tribunalului din 15 octombrie 2020 – Decathlon/EUIPO – Athlon Custom Sportswear (athlon custom sportswear)
      (Cauza T-349/19) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative athlon custom sportswear - Marca Uniunii Europene verbală anterioară DECATHLON - Motiv relativ de refuz - Lipsa riscului de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)
      (2020/C 433/56)
      Limba de procedură: engleza

         Părţile

         Reclamantă: Decathlon (Villeneuve-d’Ascq, Franța) (reprezentanți: A. Cléry și C. Devernay, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: L. Rampini, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Athlon Custom Sportswear PC (Kallithea, Grecia)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 27 martie 2019 (cauza R 1724/2018-2) privind o procedură de opoziție între Decathlon și Athlon Custom Sportswear.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Decathlon la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 255, 29.7.2019.


title: Cauza C-461/18 P: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 3 decembrie 2020 – Changmao Biochemical Engineering Co. Ltd/Distillerie Bonollo SpA și alții (Recurs – Dumping – Importuri de acid tartric originar din China – Recurs introdus de un intervenient în primă instanță – Articolul 56 al doilea paragraf a doua teză din Statutul Curții de Justiție a Uniunii Europene – Reexaminare intermediară parțială – Pierderea statutului de întreprindere care își desfășoară activitatea în condițiile unei economii de piață în cursul procedurii de reexaminare – Modificarea taxei antidumping definitive – Stabilirea valorii normale – Articolul 11 alineatul (9) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 – Recurs incident – Acțiune în anulare introdusă de producători concurenți stabiliți pe teritoriul Uniunii Europene – Admisibilitate – Afectare directă – Repartizarea competențelor de executare a unei hotărâri)

text:
               1.2.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 35/2

      Hotărârea Curții (Camera a doua) din 3 decembrie 2020 – Changmao Biochemical Engineering Co. Ltd/Distillerie Bonollo SpA și alții
      (Cauza C-461/18 P) (1)

      (Recurs - Dumping - Importuri de acid tartric originar din China - Recurs introdus de un intervenient în primă instanță - Articolul 56 al doilea paragraf a doua teză din Statutul Curții de Justiție a Uniunii Europene - Reexaminare intermediară parțială - Pierderea statutului de întreprindere care își desfășoară activitatea în condițiile unei economii de piață în cursul procedurii de reexaminare - Modificarea taxei antidumping definitive - Stabilirea valorii normale - Articolul 11 alineatul (9) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 - Recurs incident - Acțiune în anulare introdusă de producători concurenți stabiliți pe teritoriul Uniunii Europene - Admisibilitate - Afectare directă - Repartizarea competențelor de executare a unei hotărâri)
      (2021/C 35/02)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: Changmao Biochemical Engineering Co. Ltd (reprezentanți: K. Adamantopoulos, dikigoros și Me P. Billiet, advocaat)

         Celelalte părți din procedură: Distillerie Bonollo SpA, Industria Chimica Valenzana (ICV) SpA, Distillerie Mazzari SpA, Caviro Distillerie Srl (reprezentanți: R. MacLean, solicitor și A. Bochon, avocat), Comercial Química Sarasa SL, Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: H. Marcos Fraile și M. B. Driessen, agenți, asistați de N. Tuominen, avocat), Comisia Europeană (reprezentanți: M. França, J.-F. Brakeland și A. Demeneix, agenți)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursul principal.

                  2)

                  Anulează punctul 2 din dispozitivul Hotărârii Tribunalului Uniunii Europene din 3 mai 2018, Distillerie Bonollo și alții/Consiliul (T-431/12, EU:T:2018:251), în măsura în care prin acesta Tribunalul Uniunii Europene a impus Consiliului Uniunii Europene să adopte măsurile pe care le presupune executarea acestei hotărâri.

                  3)

                  Respinge în rest recursul incident.

                  4)

                  Obligă Changmao Biochemical Engineering Co. Ltd să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Distillerie Bonollo SpA, Industria Chimica Valenzana (ICV) SpA, Distillerie Mazzari SpA și Caviro Distillerie Srl, precum și de Consiliul Uniunii Europene și de Comisia Europeană în cadrul recursului principal.

                  5)

                  Obligă Comisia Europeană să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, patru cincimi din cheltuielile de judecată efectuate de Distillerie Bonollo SpA, Industria Chimica Valenzana (ICV) SpA, Distillerie Mazzari SpA și Caviro Distillerie Srl în cadrul recursului incident.

                  6)

                  Changmao Biochemical Engineering Co. Ltd și Consiliul Uniunii Europene suportă propriile cheltuieli de judecată aferente recursului incident.

         (1)  JO C 341, 24.9.2018.


title: Cauza C-774/19: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 10 decembrie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Vrhovno sodišče Republike Slovenije – Slovenia) – A. B., B. B./Personal Exchange International Limited [Trimitere preliminară – Cooperare judiciară în materie civilă – Regulamentul (CE) nr. 44/2001 – Articolul 15 alineatul (1) – Competența în materia contractelor încheiate de consumatori – Noțiunea de „consumator” – Contract de joc de pocher încheiat online între o persoană fizică și un organizator de jocuri de noroc – Persoană fizică ce își câștigă existența jucând pocher online – Cunoștințe deținute de această persoană – Caracter regulat al activității]

text:
               15.2.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 53/14

      Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 10 decembrie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Vrhovno sodišče Republike Slovenije – Slovenia) – A. B., B. B./Personal Exchange International Limited
      (Cauza C-774/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Cooperare judiciară în materie civilă - Regulamentul (CE) nr. 44/2001 - Articolul 15 alineatul (1) - Competența în materia contractelor încheiate de consumatori - Noțiunea de „consumator” - Contract de joc de pocher încheiat online între o persoană fizică și un organizator de jocuri de noroc - Persoană fizică ce își câștigă existența jucând pocher online - Cunoștințe deținute de această persoană - Caracter regulat al activității)
      (2021/C 53/17)
      Limba de procedură: slovena

         Instanța de trimitere

      Vrhovno sodišče Republike Slovenije

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: A. B., B. B.

         Pârâtă: Personal Exchange International Limited

         Dispozitivul

      Articolul 15 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială trebuie interpretat în sensul că o persoană fizică cu domiciliul într-un stat membru, care, pe de o parte, a încheiat cu o societate cu sediul în alt stat membru un contract pentru a juca pocher pe internet ce cuprinde condiții generale stabilite de aceasta din urmă și, pe de altă parte, nu a declarat în mod oficial o astfel de activitate și nici nu a oferit-o unor terți ca serviciu cu plată, nu își pierde calitatea de „consumator” în sensul acestei dispoziții, chiar dacă această persoană joacă acest joc un număr mare de ore zilnic, deține cunoștințe extinse și obține câștiguri importante din acest joc.

         (1)  JO C 19, 20.1.2020.


title: Cauza C-409/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado Contencioso Administrativo n.° 1 de Pontevedra (Spania) la 2 septembrie 2020 – UN/Subdelegación del Gobierno en Pontevedra

text:
               15.2.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 53/16

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado Contencioso Administrativo n.o 1 de Pontevedra (Spania) la 2 septembrie 2020 – UN/Subdelegación del Gobierno en Pontevedra
      (Cauza C-409/20)
      (2021/C 53/20)
      Limba de procedură: spaniola

         Instanța de trimitere

      Juzgado Contencioso Administrativo n.o 1 de Pontevedra

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: UN

         Pârâtă: Subdelegación del Gobierno en Pontevedra

         Întrebarea preliminară

      Directiva 2008/115/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 2008 privind standardele și procedurile comune aplicabile în statele membre pentru returnarea resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală (1) [articolul 4 alineatul (3), articolul 6 alineatul (5) și articolul 7 alineatul (1)] trebuie interpretată în sensul că se opune unei reglementări naționale [articolul 53 alineatul 1 litera a), articolul 55 alineatul 1 litera b), articolul 57 și articolul 28 alineatul 3 litera c) din Legea organică 4/2000 din 11 ianuarie 2000 cu privire la drepturile și libertățile străinilor în Spania și la integrarea lor socială], care sancționează șederea ilegală a străinilor fără circumstanțe agravante în primă fază cu o amendă însoțită de solicitarea de întoarcere voluntară în țara de origine și, ulterior, în a doua fază, cu sancțiunea îndepărtării, în cazul în care străinul nu își regularizează situația și nu se întoarce în mod voluntar în țara sa?

         (1)  JO 2008, L 348, p. 98


title: Cauza C-572/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Finanzgericht Köln (Germania) la 3 noiembrie 2020 – ACC Silicones Ltd./Bundeszentralamt für Steuern

text:
               15.2.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 53/17

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Finanzgericht Köln (Germania) la 3 noiembrie 2020 – ACC Silicones Ltd./Bundeszentralamt für Steuern
      (Cauza C-572/20)
      (2021/C 53/22)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Finanzgericht Köln

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: ACC Silicones Ltd.

         Pârât: Bundeszentralamt für Steuern

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 63 TFUE (ex-articolul 56 CE) se opune unei dispoziții fiscale naționale precum cea în discuție în litigiul principal, care impune unei societăți stabilite în străinătate care încasează dividende provenite din participații și care nu atinge pragul minim pentru participare prevăzut la articolul 3 alineatul (1) litera (a) din Directiva 90/435 (1) (astfel cum a fost modificată prin Directiva 2003/123 (2)), în scopul restituirii impozitului pe veniturile din capital, furnizarea unei dovezi, prin intermediul unui certificat eliberat de administrația fiscală străină, potrivit căruia impozitul pe veniturile din capital nu poate fi dedus de această societate sau de un acționar care deține participații directe sau indirecte în cadrul acestei societăți și nici nu poate fi reținut cu titlu de cheltuieli de exploatare ori de cheltuieli profesionale și că nicio deducere, reținere sau reportare nu are loc în mod efectiv, atunci când unei societăți stabilite pe teritoriul național, în cazul unei cote identice a participației, nu i se solicită o asemenea dovadă în scopul restituirii impozitului pe veniturile din capital?

                  2)

                  În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare, principiul proporționalității și principiul efectivității se opun cerinței referitoare la certificat menționate în prima întrebare în cazul în care beneficiarului stabilit în străinătate al dividendelor provenite din așa-numitele participații deținute de un acționariat dispersat îi este practic imposibil să prezinte acest certificat?

         (1)  Directiva Consiliului din 23 iulie 1990 privind regimul fiscal comun care se aplică societăților-mamă și filialelor acestora din diferite state membre (JO 1990, L 225, p. 6, Ediție specială, 09/vol. 1, p. 97).

         (2)  Directiva 2003/123/CE a Consiliului din 22 decembrie 2003 de modificare a Directivei 90/435/CEE privind regimul fiscal comun care se aplică societăților-mamă și filialelor acestora din diferite state membre (JO 2004, L 7, p. 41, Ediție specială, 09/vol. 2, p. 118).


title: Cauza C-617/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen (Germania) la 20 noiembrie 2020 – T.N., N.N./E.G.

text:
               15.2.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 53/24

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen (Germania) la 20 noiembrie 2020 – T.N., N.N./E.G.
      (Cauza C-617/20)
      (2021/C 53/31)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: T.N., N.N.

         Solicitantă: E.G.

         Întrebările preliminare

      Instanța de trimitere adresează Curții următoarele întrebări preliminare referitoare la interpretarea articolelor 13 și 28 din Regulamentul (UE) nr. 650/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 4 iulie 2012 privind competența, legea aplicabilă, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești și acceptarea și executarea actelor autentice în materie de succesiuni și privind crearea unui certificat european de moștenitor (1):

                  1)

                  Declarația privind renunțarea la succesiune a unui moștenitor, dată de acesta în fața instanței judecătorești competente din statul membru al reședinței sale obișnuite, cu respectarea cerințelor de formă aplicabile în acest stat membru, înlocuiește declarația privind renunțarea la succesiune care trebuie dată în fața instanței judecătorești dintr-un alt stat membru competente să statueze asupra succesiunii mortis causa, astfel încât această declarație este considerată valabilă de la momentul la care a fost dată (substituție)?

                  2)

                  În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare:
                  Pentru ca declarația privind renunțarea la succesiune dată cu respectarea cerințelor de formă în fața instanței competente de la reședința obișnuită a declarantului să fie valabilă, este necesar în plus ca acesta să informeze cu privire la respectiva declarație instanța competentă să statueze asupra succesiunii mortis causa?

                  3)

                  În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare și a unui răspuns afirmativ la a doua întrebare:

                              a)

                              Pentru ca declarația privind renunțarea la succesiune să fie valabilă, în special în ceea ce privește respectarea termenelor de renunțare aplicabile la locul depunerii declarației, este necesar ca instanța competentă să statueze asupra succesiunii mortis causa să fie informată despre aceasta în limba oficială de la locul său de jurisdicție?

                              b)

                              Pentru ca declarația privind renunțarea la succesiune să fie valabilă, în special în ceea ce privește respectarea termenelor de renunțare aplicabile la locul depunerii declarației, este necesar ca actele referitoare la renunțare emise de instanța competentă de la reședința obișnuită a declarantului să fie transmise instanței competente să statueze asupra succesiunii mortis causa în original, însoțite de o traducere?

         (1)  JO 2012. L 201, p. 107.


title: Cauza C-692/20: Acțiune introdusă la 21 decembrie 2020 – Comisia Europeană/Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord

text:
               15.2.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 53/28

      Acțiune introdusă la 21 decembrie 2020 – Comisia Europeană/Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord
      (Cauza C-692/20)
      (2021/C 53/38)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Armenia, P.-J. Loewenthal, agenți)

         Pârât: Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord

         Concluziile reclamantei

      Reclamanta solicită Curții:

                  —

                  declararea faptului că întrucât nu a luat măsurile necesare pentru a se conforma Hotărârii Curții pronunțate în cauza C-503/17, Comisia/Regatul Unit, EU:C:2018:831, Regatul Unit nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 260 alineatul (1) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, coroborat cu articolele 127 și 131 din Acordul privind retragerea Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord din Uniunea Europeană și din Comunitatea Europeană a Energiei Atomice (1);

                  —

                  obligarea Regatului Unit, în temeiul articolului 260 alineatul (2) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, coroborat cu articolele 127 și 131 din Acordul privind retragerea Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord din Uniunea Europeană și din Comunitatea Europeană a Energiei Atomice, la plata către Comisie:

                  —

                  a unei penalități cu titlu cominatoriu de 268 878,50 EUR pe zi, de la data pronunțării hotărârii în prezenta procedură până la data la care Regatul Unit se va conforma hotărârii pronunțate în cauza C-503/17;

                  —

                  a unei sume forfetare în cuantum de 35 873,20 EUR, înmulțită cu numărul de zile dintre data pronunțării hotărârii în cauza C-503/17 și fie data la care Regatul Unit se va conforma hotărârii menționate, fie data pronunțării hotărârii în prezenta cauză, oricare ar fi mai curând, minimul sumei forfetare fiind 8 901 000 EUR; și

                  —

                  obligarea Regatului Unit la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În Hotărârea C-503/17, Comisia/Regatul Unit, EU:C:2018:831, Curtea a considerat că Regatul Unit, prin neretragerea autorizației ambarcațiunilor private de agreement pentru utilizarea carburantului marcat pentru propulsie, nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul Directivei 95/60/CE a Consiliului din 27 noiembrie 1995 privind marcarea fiscală a motorinelor și a kerosenului (2). Având în vedere că Regatul Unit nu a luat măsurile necesare pentru a se conforma acestei hotărâri, Comisia a decis să sesizeze Curtea cu această problemă.
      În cerere, Comisia propune în conformitate cu articolul 260 TFUE, coroborat cu articolele 127 și 131 din Acordul privind retragerea Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord din Uniunea Europeană și din Comunitatea Europeană a Energiei Atomice, impunerea de către Curte în privința Regatului Unit a plății unei penalități cu titlu cominatoriu de 268 878,50 EUR pe zi de la data pronunțării în prezenta cauză până la data la care Regatul Unit se va conforma hotărârii pronunțate în cauza C-503/17 și a unei sume forfetare în cuantum de 35 873,20 EUR, înmulțită cu numărul de zile dintre data pronunțării hotărârii în cauza C-503/17 și fie data la care Regatul Unit se va conforma hotărârii menționate, fie data pronunțării hotărârii în prezenta cauză, oricare ar fi mai curând, minimul sumei forfetare fiind 8 901 000 EUR.

         (1)  JO 2019, C 384 I, p. 1.

         (2)  JO 1995, L 291, p. 46, Ediție specială 9/vol.2, p.11.


title: Cauza T-187/18: Hotărârea Tribunalului din 16 decembrie 2020 – VP/Cedefop („Funcție publică – Agenți temporari – Cerere de reînnoire a contractului pe perioadă nedeterminată – Decizie de nereînnoire – Eroare vădită de apreciere – Dreptul de a fi ascultat – Articolul 26 din statut – Răspundere – Prejudiciu material – Prejudiciu moral”)

text:
               15.2.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 53/30

      Hotărârea Tribunalului din 16 decembrie 2020 – VP/Cedefop
      (Cauza T-187/18) (1)

      („Funcție publică - Agenți temporari - Cerere de reînnoire a contractului pe perioadă nedeterminată - Decizie de nereînnoire - Eroare vădită de apreciere - Dreptul de a fi ascultat - Articolul 26 din statut - Răspundere - Prejudiciu material - Prejudiciu moral”)
      (2021/C 53/39)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: VP (reprezentant: L. Levi, avocată)

         Pârât: Centrul European pentru Dezvoltarea Formării Profesionale (reprezentanți: M. Brugia, agent, asistat de T. Bontinck și A. Guillerme, avocați)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE și având ca obiect, pe de o parte, anularea deciziei Cedefop din 12 mai 2017 de respingere a cererii reclamantei de reînnoire a contractului de muncă pe o perioadă nedeterminată și, dacă este necesar, a deciziei din 1 decembrie 2017 de respingere a reclamației sale din 9 august 2017 împotriva deciziei din 12 mai 2017 și, pe de altă parte, repararea prejudiciului material și moral pe care reclamanta l-ar fi suferit ca urmare a acestor decizii.

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează decizia Centrului European pentru Dezvoltarea Formării Profesionale (Cedefop) din 12 mai 2017 de a nu reînnoi contractul de agent temporar al lui VP.

                  2)

                  Anulează decizia din 1 decembrie 2017 de respingere a reclamației lui VP.

                  3)

                  Obligă Cedefop la plata a 30 000 de euro pentru repararea prejudiciului material cauzat lui VP.

                  4)

                  Obligă Cedefop la plata a 10 000 de euro pentru repararea prejudiciului moral cauzat lui VP.

                  5)

                  Respinge în rest acțiunea.

                  6)

                  Obligă Cedefop la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 166, 14.5.2018.


title: Cauzele conexate C-818/18 P și C-6/19 P: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 3 iunie 2021 – The Yokohama Rubber Co. Ltd/Pirelli Tyre SpA (C-818/18 P), Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)/Pirelli Tyre SpA (C-6/19 P) [Recurs – Marcă a Uniunii Europene – Motive absolute de refuz sau de declarare a nulității înregistrării – Semn constituit exclusiv din forma produsului necesară pentru obținerea unui rezultat tehnic – Regulamentul (CE) nr. 40/94 – Articolul 7 alineatul (1) litera (e) punctul (ii) – Semn constituit exclusiv dintr-o formă care nu reprezintă o parte importantă a produsului]

text:
               19.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 289/3

      Hotărârea Curții (Camera a patra) din 3 iunie 2021 – The Yokohama Rubber Co. Ltd/Pirelli Tyre SpA (C-818/18 P), Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)/Pirelli Tyre SpA (C-6/19 P)
      (Cauzele conexate C-818/18 P și C-6/19 P) (1)

      (Recurs - Marcă a Uniunii Europene - Motive absolute de refuz sau de declarare a nulității înregistrării - Semn constituit exclusiv din forma produsului necesară pentru obținerea unui rezultat tehnic - Regulamentul (CE) nr. 40/94 - Articolul 7 alineatul (1) litera (e) punctul (ii) - Semn constituit exclusiv dintr-o formă care nu reprezintă o parte importantă a produsului)
      (2021/C 289/04)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         (Cauza C-818/18 P)

         Recurentă: The Yokohama Rubber Co. Ltd (reprezentanți: D. Martucci și F. Boscariol de Roberto, avocați)

         Celelalte părți din procedură: Pirelli Tyre SpA (reprezentanți: T. M. Müller și F. Togo, avocați), Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) (reprezentant: J. Ivanauskas, agent)

         Intervenientă în susținerea pârâtei: European Association of Trade Mark Owners (Marques) (reprezentant: M. Viefhues, avocat)

         (Cauza C-6/19 P)

         Recurentă: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: J. Ivanauskas, agent)

         Celelalte părți din procedură: Pirelli Tyre SpA (reprezentanți: T. M. Müller și F. Togo, avocați), The Yokohama Rubber Co. Ltd (reprezentanți: D. Martucci și F. Boscariol de Roberto, avocați)

         Interveniente în susținerea pârâtei: European Association of Trade Mark Owners (Marques) (reprezentant: M. Viefhues, avocat)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursurile în cauzele C-818/18 P și C-6/19 P.

                  2)

                  Obligă The Yokohama Rubber Co. Ltd și Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) să suporte, în părți egale, pe lângă propriile cheltuieli referitoare la procedurile de recurs în cauzele C-818/18 P și C-6/19 P, și pe cele efectuate de Pirelli Tyre SpA referitoare la aceste proceduri.

                  3)

                  European Association of Trade Mark Owners (Marques) suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 148, 29.4.2019.


title: Cauza C-546/19: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 3 iunie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesverwaltungsgericht – Germania) – BZ/Westerwaldkreis [Trimitere preliminară – Spațiul de libertate, securitate și justiție – Politica în domeniul imigrației – Returnarea resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală – Directiva 2008/115/CE – Articolul 2 alineatul (1) – Domeniu de aplicare – Resortisant al unei țări terțe – Condamnare penală în statul membru – Articolul 3 punctul 6 – Interdicție de intrare – Motive de ordine publică și de siguranță publică – Retragerea deciziei de returnare – Legalitatea interdicției de intrare]

text:
               19.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 289/5

      Hotărârea Curții (Camera a patra) din 3 iunie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesverwaltungsgericht – Germania) – BZ/Westerwaldkreis
      (Cauza C-546/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Spațiul de libertate, securitate și justiție - Politica în domeniul imigrației - Returnarea resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală - Directiva 2008/115/CE - Articolul 2 alineatul (1) - Domeniu de aplicare - Resortisant al unei țări terțe - Condamnare penală în statul membru - Articolul 3 punctul 6 - Interdicție de intrare - Motive de ordine publică și de siguranță publică - Retragerea deciziei de returnare - Legalitatea interdicției de intrare)
      (2021/C 289/06)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Bundesverwaltungsgericht

         Părțile din procedura principală

         Reclamant, apelant și recurent: BZ

         Pârâtă, intimată în apel și intimată în recurs: Westerwaldkreis

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 2 alineatul (1) din Directiva 2008/115/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 2008 privind standardele și procedurile comune aplicabile în statele membre pentru returnarea resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală trebuie interpretat în sensul că această directivă se aplică unei interdicții de intrare și de ședere, pronunțată de un stat membru, care nu a făcut uz de posibilitatea prevăzută la articolul 2 alineatul (2) litera (b) din directiva menționată împotriva unui resortisant al unei țări terțe care se află pe teritoriul său și care face obiectul unui ordin de expulzare, pentru motive de siguranță publică și de ordine publică, în temeiul unei condamnări penale anterioare.

                  2)

                  Directiva 2008/115 trebuie interpretată în sensul că se opune menținerii în vigoare a unei interdicții de intrare și de ședere, pronunțată de un stat membru împotriva unui resortisant al unei țări terțe care se află pe teritoriul său și care face obiectul unui ordin de expulzare, devenit definitiv, adoptat pentru motive de siguranță publică și de ordine publică în temeiul unei condamnări penale anterioare, atunci când decizia de returnare adoptată în privința acestui resortisant de statul membru menționat a fost retrasă, chiar dacă acest ordin de expulzare a rămas definitiv.

         (1)  JO C 348, 14.10.2019.


title: Cauza C-624/19: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 3 iunie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Watford Employment Tribunal – Regatul Unit) – K și alții, L, M, N și alții, O, P, Q, R, S, T/Tesco Stores Ltd (Trimitere preliminară – Politica socială – Egalitate de remunerare între lucrătorii de sex masculin și cei de sex feminin – Articolul 157 TFUE – Efect direct – Noțiunea de „muncă de aceeași valoare” – Cereri prin care se urmărește să se beneficieze de o egalitate de remunerare pentru o muncă de aceeași valoare – Sursă unică – Lucrători de sex diferit care au același angajator – Unități diferite – Comparație)

text:
               19.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 289/6

      Hotărârea Curții (Camera a doua) din 3 iunie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Watford Employment Tribunal – Regatul Unit) – K și alții, L, M, N și alții, O, P, Q, R, S, T/Tesco Stores Ltd
      (Cauza C-624/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Politica socială - Egalitate de remunerare între lucrătorii de sex masculin și cei de sex feminin - Articolul 157 TFUE - Efect direct - Noțiunea de „muncă de aceeași valoare” - Cereri prin care se urmărește să se beneficieze de o egalitate de remunerare pentru o muncă de aceeași valoare - Sursă unică - Lucrători de sex diferit care au același angajator - Unități diferite - Comparație)
      (2021/C 289/08)
      Limba de procedură: engleza

         Instanța de trimitere

      Watford Employment Tribunal

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: K și alții, L, M, N și alții, O, P, Q, R, S, T

         Pârâtă: Tesco Stores Ltd

         Dispozitivul

      Articolul 157 TFUE trebuie interpretat în sensul că are efect direct în litigii între particulari în care se invocă nerespectarea principiului egalității de remunerare între lucrătorii de sex masculin și cei de sex feminin pentru o „muncă de aceeași valoare”, astfel cum este prevăzută la acest articol.

         (1)  JO C 357, 21.10.2019.


title: Cauza C-784/19: Hotărârea Curții (Marrea Cameră) din 3 iunie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Administrativen sad – Varna – Bulgaria) – „TEAM POWER EUROPE” EOOD/Direktor na Teritorialna direktsia na Natsionalna agentsia za prihodite – Varna [Trimitere preliminară – Lucrători migranți – Securitate socială – Legislație aplicabilă – Regulamentul (CE) nr. 883/2004 – Articolul 12 alineatul (1) – Detașare – Lucrători temporari – Regulamentul (CE) nr. 987/2009 – Articolul 14 alineatul (2) – Certificatul A 1 – Stabilirea statului membru în care angajatorul își desfășoară în mod obișnuit activitățile – Noțiunea de „activități semnificative, altele decât cele strict legate de gestionarea internă” – Lipsa punerii la dispoziție de lucrători temporari pe teritoriul statului membru în care este stabilit angajatorul]

text:
               19.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 289/8

      Hotărârea Curții (Marrea Cameră) din 3 iunie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Administrativen sad – Varna – Bulgaria) – „TEAM POWER EUROPE” EOOD/Direktor na Teritorialna direktsia na Natsionalna agentsia za prihodite – Varna
      (Cauza C-784/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Lucrători migranți - Securitate socială - Legislație aplicabilă - Regulamentul (CE) nr. 883/2004 - Articolul 12 alineatul (1) - Detașare - Lucrători temporari - Regulamentul (CE) nr. 987/2009 - Articolul 14 alineatul (2) - Certificatul A 1 - Stabilirea statului membru în care angajatorul își desfășoară în mod obișnuit activitățile - Noțiunea de „activități semnificative, altele decât cele strict legate de gestionarea internă” - Lipsa punerii la dispoziție de lucrători temporari pe teritoriul statului membru în care este stabilit angajatorul)
      (2021/C 289/11)
      Limba de procedură: bulgara

         Instanța de trimitere

      Administrativen sad – Varna

         Părțile din procedura principală

         Reclamanta din litigiul principal:„TEAM POWER EUROPE” EOOD

         Pârâtul din litigiul principal: Direktor na Teritorialna direktsia na Natsionalna agentsia za prihodite – Varna

         Dispozitivul

      Articolul 14 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 987/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 septembrie 2009 de stabilire a procedurii de punere în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 883/2004 privind coordonarea sistemelor de securitate socială trebuie interpretat în sensul că un agent de muncă temporară stabilit într-un stat membru, pentru a se considera că „își desfășoară în mod obișnuit activitățile”, în sensul articolului 12 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 883/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 privind coordonarea sistemelor de securitate socială, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (UE) nr. 465/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 22 mai 2012, în acest stat membru, trebuie să realizeze, o parte semnificativă a activităților sale de punere la dispoziție de lucrători temporari în favoarea unor întreprinderi utilizatoare stabilite și care își desfășoară activitățile pe teritoriul statului membru respectiv.

         (1)  JO C 27, 27.1.2020.


title: Cauza C-76/20: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 3 iunie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Administrativen sad – Varna – Bulgaria) – „BalevBio” EOOD/Teritorialna direktsia Severna morska, Agentsia „Mitnitsi” (Trimitere preliminară – Tariful vamal comun – Clasificare tarifară – Nomenclatura combinată – Mărfuri compuse din diferite materiale – Fibre vegetale – Rășină melaminică – Pozițiile 3924 și 4419 – Mărfuri descrise ca „pahare din bambus”)

text:
               19.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 289/13

      Hotărârea Curții (Camera a opta) din 3 iunie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Administrativen sad – Varna – Bulgaria) – „BalevBio” EOOD/Teritorialna direktsia Severna morska, Agentsia „Mitnitsi”
      (Cauza C-76/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Tariful vamal comun - Clasificare tarifară - Nomenclatura combinată - Mărfuri compuse din diferite materiale - Fibre vegetale - Rășină melaminică - Pozițiile 3924 și 4419 - Mărfuri descrise ca „pahare din bambus”)
      (2021/C 289/18)
      Limba de procedură: bulgara

         Instanța de trimitere

      Administrativen sad – Varna

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă:„BalevBio” EOOD

         Pârâtă: Teritorialna direktsia Severna morska, Agentsia „Mitnitsi”

         Cu participarea: Okrazhna prokuratura – Varnenska

         Dispozitivul

      Nomenclatura combinată, care figurează în anexa I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful vamal comun, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (UE) 2016/1821 al Comisiei din 6 octombrie 2016, trebuie interpretată în sensul că mărfurile descrise ca „pahare din bambus”, compuse în proporție de 72,33 % din fibre vegetale și în proporție de 25,2 % din rășină melaminică, trebuie clasificate, sub rezerva aprecierii de către instanța de trimitere a ansamblului elementelor de fapt de care dispune, la poziția 3924 din nomenclatura menționată, mai precis la subpoziția 3924 10 00 din aceasta.

         (1)  JO C 161, 11.5.2020.


title: Cauza C-194/20: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 3 iunie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Verwaltungsgericht Düsseldorf – Germania) – BY, CX, FU, DW, EV/Stadt Duisburg (Trimitere preliminară – Acordul de asociere CEE-Turcia – Decizia nr. 1/80 – Articolele 6 și 7 – Încadrare legală în muncă – Articolul 9 – Acces la învățământ al copiilor unui lucrător turc – Drept de ședere – Refuz)

text:
               19.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 289/15

      Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 3 iunie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Verwaltungsgericht Düsseldorf – Germania) – BY, CX, FU, DW, EV/Stadt Duisburg
      (Cauza C-194/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Acordul de asociere CEE-Turcia - Decizia nr. 1/80 - Articolele 6 și 7 - Încadrare legală în muncă - Articolul 9 - Acces la învățământ al copiilor unui lucrător turc - Drept de ședere - Refuz)
      (2021/C 289/20)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Verwaltungsgericht Düsseldorf

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: BY, CX, FU, DW, EV

         Pârât: Stadt Duisburg

         Dispozitivul

      Articolul 9 prima teză din Decizia nr. 1/80 a Consiliului de asociere din 19 septembrie 1980 privind dezvoltarea asocierii între Comunitatea Economică Europeană și Turcia trebuie interpretat în sensul că nu poate fi invocat de copii turci ai căror părinți nu îndeplinesc condițiile prevăzute la articolele 6 și 7 din această decizie.

         (1)  JO C 262, 10.8.2020.


title: Cauza C-280/20: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 3 iunie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Sofiyski rayonen sad – Bulgaria) – ZN/Generalno konsulstvo na Republika Bulgaria v grad Valensia, Kralstvo Ispania [Trimitere preliminară – Cooperare judiciară în materie civilă – Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 – Stabilirea competenței internaționale a instanțelor unui stat membru – Articolul 5 alineatul (1) – Lucrător resortisant al unui stat membru – Contract încheiat cu o reprezentanță consulară a acestui stat membru într-un alt stat membru – Atribuțiile lucrătorului – Lipsa unor prerogative de putere publică]

text:
               19.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 289/16

      Hotărârea Curții (Camera a opta) din 3 iunie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Sofiyski rayonen sad – Bulgaria) – ZN/Generalno konsulstvo na Republika Bulgaria v grad Valensia, Kralstvo Ispania
      (Cauza C-280/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Cooperare judiciară în materie civilă - Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 - Stabilirea competenței internaționale a instanțelor unui stat membru - Articolul 5 alineatul (1) - Lucrător resortisant al unui stat membru - Contract încheiat cu o reprezentanță consulară a acestui stat membru într-un alt stat membru - Atribuțiile lucrătorului - Lipsa unor prerogative de putere publică)
      (2021/C 289/22)
      Limba de procedură: bulgara

         Instanța de trimitere

      Sofiyski rayonen sad

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: ZN

         Pârât: Generalno konsulstvo na Republika Bulgaria v grad Valensia, Kralstvo Ispania

         Dispozitivul

      Articolul 5 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 12 decembrie 2012 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială coroborat cu considerentul (3) al acestui regulament trebuie interpretat în sensul că acesta se aplică în vederea stabilirii competenței internaționale a instanțelor unui stat membru de a soluționa un litigiu între un lucrător dintr-un stat membru care nu exercită atribuții care țin de exercitarea autorității publice și o autoritate consulară a acestui stat membru situată pe teritoriul unui alt stat membru.

         (1)  JO C 287, 31.8.2020.


title: Cauza C-108/20: Ordonanța Curții (Camera a zecea) din 14 aprilie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Finanzgericht Berlin-Brandenburg – Germania) – HR/Finanzamt Wilmersdorf [Trimitere preliminară – Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții – Fiscalitate – Taxa pe valoarea adăugată (TVA) – Directiva 2006/112/CE – Articolele 167 și 168 – Dreptul de deducere a TVA-ului achitat în amonte – Refuz – Fraudă – Lanț de livrări – Refuzul dreptului de deducere în cazul în care persoana impozabilă știa sau ar fi trebuit să știe că, prin achiziția sa, participa la o operațiune implicată într-o fraudă privind TVA-ul]

text:
               19.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 289/17

      Ordonanța Curții (Camera a zecea) din 14 aprilie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Finanzgericht Berlin-Brandenburg – Germania) – HR/Finanzamt Wilmersdorf
      (Cauza C-108/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții - Fiscalitate - Taxa pe valoarea adăugată (TVA) - Directiva 2006/112/CE - Articolele 167 și 168 - Dreptul de deducere a TVA-ului achitat în amonte - Refuz - Fraudă - Lanț de livrări - Refuzul dreptului de deducere în cazul în care persoana impozabilă știa sau ar fi trebuit să știe că, prin achiziția sa, participa la o operațiune implicată într-o fraudă privind TVA-ul)
      (2021/C 289/24)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Finanzgericht Berlin-Brandenburg

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: HR

         Pârât: Finanzamt Wilmersdorf

         Dispozitivul

      Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie interpretată în sensul că nu se opune unei practici naționale potrivit căreia dreptul de deducere a taxei pe valoarea adăugată (TVA) achitate în amonte este refuzat unei persoane impozabile care a achiziționat bunuri ce au făcut obiectul unei fraude privind TVA-ul săvârșite în amonte în lanțul de livrări și care știa sau ar fi trebuit să știe acest lucru, deși nu a participat activ la frauda menționată.

         (1)  JO C 201, 15.6.2020.


title: Cauza C-471/20: Ordonanța Curții (Camera a zecea) din 23 aprilie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour du travail de Mons – Belgia) – Centre d’Enseignement Secondaire Saint-Vincent de Soignies ASBL/FS [Trimitere preliminară – Articolul 53 alineatul (2) și articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții – Politica socială – Protecția securității și a sănătății lucrătorilor – Organizarea timpului de lucru – Directiva 2003/88/CE – Timpul de lucru maxim săptămânal – Perioadă de referință – Articolul 16 – Derogări – Articolele 17 și 18 – Supraveghetor-educator în cadrul unui internat care asigură gărzi de noapte – Modalități ale repausului compensatoriu]

text:
               19.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 289/18

      Ordonanța Curții (Camera a zecea) din 23 aprilie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour du travail de Mons – Belgia) – Centre d’Enseignement Secondaire Saint-Vincent de Soignies ASBL/FS
      (Cauza C-471/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Articolul 53 alineatul (2) și articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții - Politica socială - Protecția securității și a sănătății lucrătorilor - Organizarea timpului de lucru - Directiva 2003/88/CE - Timpul de lucru maxim săptămânal - Perioadă de referință - Articolul 16 - Derogări - Articolele 17 și 18 - Supraveghetor-educator în cadrul unui internat care asigură gărzi de noapte - Modalități ale repausului compensatoriu)
      (2021/C 289/25)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Cour du travail de Mons

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: Centre d’Enseignement Secondaire Saint-Vincent de Soignies ASBL

         Pârât: FS

         Dispozitivul

      Articolul 17 alineatul (3) litera (b) din Directiva 2003/88/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 4 noiembrie 2003 privind anumite aspecte ale organizării timpului de lucru trebuie interpretat în sensul că activitatea unui educator în cadrul unui internat, însărcinat cu supravegherea elevilor interni în cursul nopții, intră în domeniul de aplicare al acestei dispoziții.

         (1)  JO C 9, 11.1.2021.


title: Cauza C-40/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Curtea de Apel Timişoara (România) la data de 26 ianuarie 2021 – T.A.C. / ANI

text:
               19.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 289/21

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Curtea de Apel Timişoara (România) la data de 26 ianuarie 2021 – T.A.C. / ANI
      (Cauza C-40/21)
      (2021/C 289/29)
      Limba de procedură: română

         Instanţa de trimitere

      Curtea de Apel Timişoara

         Părţile din acţiunea principală

         Reclamant: T.A.C.

         Pârâtă: ANI

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Principiul proporționalității pedepselor, conținut de articolul 49 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, trebuie interpretat în sensul că se aplică și altor fapte decât cele definite în mod formal de legea națională ca fiind infracțiuni, dar care pot fi considerate „acuzații în materie penală”, în sensul articolului 6 din Convenția europeană a drepturilor omului, prin prisma criteriilor dezvoltate de jurisprudența Curții Europene a Drepturilor Omului, în special cel al gravității sancțiunii, cum este în cauza principală cazul evaluării conflictelor de interese, care poate conduce la aplicarea sancțiunii complementare constând în interdicția de a ocupa funcții publice alese pentru o perioadă de 3 ani?

                  2)

                  Dacă răspunsul la întrebarea nr. 1 este afirmativ, principiul proporționalității pedepselor, conținut de articolul 49 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, trebuie interpretat în sensul că se opune unei prevederi din legislația națională de implementare prin care se aplică, în cazul constatării unui conflict de interese al unei persoane ce ocupă o funcție de demnitate publică aleasă, în mod automat, în baza legii (ope legis), sancțiunea complementară a interdicției de a ocupa funcții publice alese exclusiv pentru o perioadă prestabilită de 3 ani, fără a da posibilitatea stabilirii unei sancțiuni proporționale cu abaterea săvârșită?

                  3)

                  Dreptul la muncă, garantat de articolul 15 alineatul (1) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, precum și dreptul la o cale de atac eficientă și la un proces echitabil, garantat de articolul 47 din cartă, trebuie interpretate în sensul că se opun unei prevederi din legislația națională de implementare prin care se aplică, în cazul constatării unui conflict de interese al unei persoane ce ocupă o funcție publică aleasă, în mod automat, în baza legii (ope legis), sancțiunea complementară a interdicției de a ocupa funcții publice alese exclusiv pentru o perioadă prestabilită de 3 ani, fără a da posibilitatea stabilirii unei sancțiuni proporționale cu abaterea săvârșită?


title: Cauza C-109/21 P: Recurs introdus la 22 februarie 2021 de H.R. Participations SA împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 16 decembrie 2020 în cauza T-535/19, H.R. Participations/EUIPO – Hottinger Investment Management (JCE HOTTINGUER)

text:
               19.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 289/21

      Recurs introdus la 22 februarie 2021 de H.R. Participations SA împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 16 decembrie 2020 în cauza T-535/19, H.R. Participations/EUIPO – Hottinger Investment Management (JCE HOTTINGUER)
      (Cauza C-109/21 P)
      (2021/C 289/30)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: H.R. Participations SA (reprezentanți: P. Wilhelm și J. Rossi, avocați)

         Celelalte părți din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO), Hottinger Investment Management Ltd
      Prin Ordonanța din 2 iunie 2021, Curtea de Justiție (Camera de admitere în principiu a recursurilor) a statuat că recursul nu este admis și a obligat H. R. Participations SA să suporte propriile cheltuieli de judecată.


title: Cauza C-181/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Okręgowy w Katowicach (Polonia) la 23 martie 2021 – G./M.S.

text:
               19.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 289/22

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Okręgowy w Katowicach (Polonia) la 23 martie 2021 – G./M.S.
      (Cauza C-181/21)
      (2021/C 289/31)
      Limba de procedură: polona

         Instanța de trimitere

      Sąd Okręgowy w Katowicach

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: G.

         Pârât: M.S.

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 2 și articolul 19 alineatul (1) din Tratatul privind Uniunea Europeană („TUE”), precum și articolul 6 alineatele (1)–(3) TUE coroborate cu articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale (denumită în continuare „carta”) trebuie interpretate în sensul că:

                              a)

                              nu reprezintă o instanță constituită prin lege în sensul dreptului Uniunii o instanță compusă dintr-o persoană numită în funcția de judecător în respectiva instanță în cadrul unei proceduri care nu implică participarea organelor de autoguvernare judiciară, care au componență majoritară independentă de autoritatea executivă și legislativă, într-o situație în care, având în vedere acquis-ul constituțional al unui stat membru, este necesară participarea unui organ de autoguvernare judiciară care să îndeplinească aceste cerințe în procedura de numire a unui judecător, ținând seama de contextul instituțional și structural, având în vedere că:

                                          —

                                          cerința de a emite un aviz cu privire la numirea unui candidat într-o funcție judiciară a revenit adunărilor judecătorilor și a fost omisă în mod deliberat, contrar reglementărilor naționale și poziției acestui organ de autoguvernare judiciară;

                                          —

                                          actualul Krajowa Rada Sądownictwa (Consiliul Național al Magistraturii, Polonia), ales contrar dispozițiilor constituționale și legislative poloneze, nu este un organ independent și nu include reprezentanți ai comunității judiciare numiți în componența sa independent de autoritatea executivă și legislativă și, prin urmare, nu a existat o cerere efectivă pentru numirea în funcția de judecător în temeiul legislației naționale;

                                          —

                                          participanții la concursul de nominalizare nu au beneficiat de o cale de atac în fața unei instanțe în sensul articolului 2, al articolului 19 alineatul (1) TUE și al articolului 6 alineatele (1)-(3) TUE coroborate cu articolul 47 din cartă;

                              b)

                              nu îndeplinește cerințele unei instanțe independente constituite prin lege o instanță în a cărei componență se regăsește o persoană numită în funcția de judecător într-o procedură dependentă de ingerința arbitrară a puterii executive și care a omis participarea organelor de autoguvernare judiciară, care au componență majoritară independentă de autoritatea executivă și legislativă sau a oricărui alt organ care asigură o evaluare obiectivă a candidatului, având în vedere că participarea organelor de autoguvernare judiciară sau a oricărui alt organ independent de autoritatea executivă și legislativă și care asigură o evaluare obiectivă a candidatului în cadrul procedurii de numire a unui judecător se regăsește, în contextul tradiției juridice europene, înrădăcinată în dispozițiile menționate anterior ale TUE și ale cartei, și reprezintă o piatră de temelie a dreptului Uniunii Europene, esențială pentru a recunoaște că o instanță națională garantează nivelul necesar de protecție judiciară efectivă în cauzele reglementate de legislația Uniunii Europene și că sunt respectate principiul separării și echilibrului puterilor, precum și al statului de drept;

                  2)

                  Articolul 2 și articolul 19 alineatul (1) TUE coroborate cu articolul 47 din cartă trebuie interpretate în sensul că în situația în care instanța are în componența sa o persoană numită în condițiile descrise la punctul 1:

                              a)

                              acestea împiedică aplicarea dispozițiilor de drept intern care transferă verificarea legalității numirii unei astfel de persoane în funcția de judecător în competența exclusivă a unei camere a Sąd Najwyższy (Curtea Supremă, Polonia) formate exclusiv din persoane numite în funcția de judecător în condițiile descrise la punctul 1 și care, în același timp, dispune ca acuzațiile legate de numirea în funcția de judecător să nu fie examinate, ținând seama de contextul instituțional și sistemic;

                              b)

                              acestea necesită, pentru a asigura eficacitatea dreptului Uniunii, o interpretare a dispozițiilor dreptului național care să permită instanței din oficiu să excludă o astfel de persoană de la audierea unei cauze pe baza normelor – aplicate prin analogie – privind excluderea unui judecător care este în măsură să judece [iudex inhabilis].


title: Cauza C-250/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Naczelny Sąd Administracyjny (Polonia) la 21 aprilie 2021 – Szef Krajowej Administracji Skarbowej/O. Fundusz Inwestycyjny Zamknięty reprezentowany przez O S.A.

text:
               19.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 289/26

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Naczelny Sąd Administracyjny (Polonia) la 21 aprilie 2021 – Szef Krajowej Administracji Skarbowej/O. Fundusz Inwestycyjny Zamknięty reprezentowany przez O S.A.
      (Cauza C-250/21)
      (2021/C 289/36)
      Limba de procedură: polona

         Instanța de trimitere

      Naczelny Sąd Administracyjny

         Părțile din procedura principală

         Recurent: Szef Krajowej Administracji Skarbowej

         Intimat: O. Fundusz Inwestycyjny Zamknięty reprezentowany przez O S.A.

         Întrebările preliminare

      Articolul 135 alineatul (1) litera (b) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (1), cu modificările ulterioare, trebuie interpretat în sensul că scutirea prevăzută în respectiva dispoziție pentru operațiunile de acordare a creditelor, de negociere a creditelor sau de gestionare a creditelor se aplică contractului de subparticipare în discuție în litigiul principal?

         (1)  JO 2006, L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7.


title: Cauza T-71/18: Hotărârea Tribunalului din 2 iunie 2021 – Italia/Comisia [„Regim lingvistic – Anunț de concurs general pentru recrutarea de administratori în domeniile economiei financiare și macroeconomiei – Cunoștințe lingvistice – Limitarea alegerii limbii 2 de concurs la trei limbi – Regulamentul nr. 1 – Articolul 1d alineatul (1), articolul 27 și articolul 28 litera (f) din statut – Discriminare pe motiv de limbă – Interesul serviciului – Proporționalitate”]

text:
               19.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 289/33

      Hotărârea Tribunalului din 2 iunie 2021 – Italia/Comisia
      (Cauza T-71/18) (1)

      („Regim lingvistic - Anunț de concurs general pentru recrutarea de administratori în domeniile economiei financiare și macroeconomiei - Cunoștințe lingvistice - Limitarea alegerii limbii 2 de concurs la trei limbi - Regulamentul nr. 1 - Articolul 1d alineatul (1), articolul 27 și articolul 28 litera (f) din statut - Discriminare pe motiv de limbă - Interesul serviciului - Proporționalitate”)
      (2021/C 289/49)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Reclamantă: Republica Italiană (reprezentanți: G. Palmieri, agent, asistat de P. Gentili, avvocato dello Stato)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Vernier, G. Gattinara și D. Milanowska, agenți)

         Intervenient în susținerea reclamantei: Regatul Spaniei (reprezentant: S. Jiménez García, agent)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea anunțului de concurs general EPSO/AD/339/17, organizat pentru constituirea unor liste de rezervă de administratori (AD 7) în următoarele domenii: 1) Economie financiară și 2) Macroeconomie (JO 2017, C 386 A, p. 1)

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează anunțul de concurs general EPSO/AD/339/17, organizat pentru constituirea unor liste de rezervă de administratori (AD 7) în următoarele domenii: 1) Economie financiară și 2) Macroeconomie.

                  2)

                  Obligă Comisia Europeană să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Republica Italiană.

                  3)

                  Regatul Spaniei suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 112, 26.3.2018.


title: Cauza T-436/17: Ordonanța Tribunalului din 2 iunie 2021 – ClientEarth și alții/Comisia [„REACH – Decizie a Comisiei de autorizare a anumitor utilizări ale sulfocromatului galben de plumb și ale cromatului molibdat sulfat roșu de plumb – Articolul 64 din Regulamentul (CE) nr. 1907/2006 – Reexaminare internă a unei decizii de autorizare a introducerii pe piață – Articolul 10 din Regulamentul (CE) nr. 1367/2006 – Dispariția interesului de a exercita acțiunea – Nepronunțare asupra fondului”]

text:
               19.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 289/35

      Ordonanța Tribunalului din 2 iunie 2021 – ClientEarth și alții/Comisia
      (Cauza T-436/17) (1)

      („REACH - Decizie a Comisiei de autorizare a anumitor utilizări ale sulfocromatului galben de plumb și ale cromatului molibdat sulfat roșu de plumb - Articolul 64 din Regulamentul (CE) nr. 1907/2006 - Reexaminare internă a unei decizii de autorizare a introducerii pe piață - Articolul 10 din Regulamentul (CE) nr. 1367/2006 - Dispariția interesului de a exercita acțiunea - Nepronunțare asupra fondului”)
      (2021/C 289/51)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamante: ClientEarth (Londra, Regatul Unit), European Environmental Bureau (EEB) (Bruxelles, Belgia), The International Chemical Secretariat (Göteborg, Suedia), International POPs Elimination Network (IPEN) (Göteborg) (reprezentant: A. Jones, solicitor)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Gattinara, R. Lindenthal și K. Mifsud-Bonnici, agenți)

         Intervenient în susținerea reclamantelor: Regatul Suediei (reprezentanţi: C. Meyer-Seitz, H. Shev, L. Zettergren, A. Alriksson, J. Lundberg și H. Eklinder, agenți)

         Intervenientă în susținerea pârâtei: Agenția Europeană pentru Produse Chimice (reprezentanţi: M. Heikkilä, W. Broere și F. Becker, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea, în primul rând, a Deciziei C(2017) 2914 final a Comisiei din 2 mai 2017 prin care a fost respinsă cererea de reexaminare internă, introdusă în temeiul articolului 10 din Regulamentul (CE) nr. 1367/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 6 septembrie 2006 privind aplicarea, pentru instituțiile și organismele comunitare, a dispozițiilor Convenției de la Aarhus privind accesul la informație, participarea publicului la luarea deciziilor și accesul la justiție în domeniul mediului (JO 2006, L 264, p. 13, Ediție specială. 15/vol. 17, p. 126), referitoare la Decizia de punere în aplicare C(2016) 5644 final a Comisiei de autorizare a anumitor utilizări ale sulfocromatului galben de plumb și ale cromatului molibdat sulfat roșu de plumb, în conformitate cu articolul 60 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 1907/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2006 privind înregistrarea, evaluarea, autorizarea și restricționarea substanțelor chimice (REACH), de înființare a Agenției Europene pentru Produse Chimice, de modificare a Directivei 1999/45/CE și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 793/93 al Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 1488/94 al Comisiei, precum și a Directivei 76/769/CEE a Consiliului și a Directivelor 91/155/CEE, 93/67/CEE, 93/105/CE și 2000/21/CE ale Comisiei (JO 2006, L 396, p. 1, rectificare în JO 2007, L 136, p. 3, Ediție specială, 13/vol. 60, p. 3), și, în al doilea rând, a acestei decizii de punere în aplicare.

         Dispozitivul

                  1)

                  Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra acțiunii.

                  2)

                  Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de ClientEarth, European Environmental Bureau (EEB), The International Chemical Secretariat și International POPs Elimination Network (IPEN).

                  3)

                  Regatul Suediei și Agenția Europeană pentru Produse Chimice (ECHA) suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 300, 11.9.2017.


title: Cauza T-281/21: Acțiune introdusă la 21 mai 2021 – Nowhere/EUIPO – Junguo Ye (APE TEES)

text:
               19.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 289/40

      Acțiune introdusă la 21 mai 2021 – Nowhere/EUIPO – Junguo Ye (APE TEES)
      (Cauza T-281/21)
      (2021/C 289/56)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Nowhere Co. Ltd (Tokyo, Japonia) (reprezentant: R. Kunze, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Junguo Ye (Elche, Spania)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Marca în litigiu: cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative APE TEES în culorile negru și maro – cererea de înregistrare nr. 14 319 578

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 10 februarie 2021 în cauza R 2474/2017-2

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a cheltuielilor de judecată efectuate în fața camerei de recurs, precum și a diviziei de opoziție.

         Motivul invocat

                  —

                  Încălcarea articolului 8 alineatul (4) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.