title: Cauza T-123/07: Acțiune introdusă la 17 aprilie 2007 — Siemens Transmission & Distribution/Comisia Comunităților Europene

text:
               23.6.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 140/31

         Acțiune introdusă la 17 aprilie 2007 — Siemens Transmission & Distribution/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-123/07)
   (2007/C 140/53)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: Siemens Transmission & Distribution Ltd (Manchester, Regatul Unit) (reprezentanți: H. Wollmann și F. Urlesberger, Rechtsanwälte)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea articolului 1 din decizia atacată, în măsura în care prin acesta i se impută reclamantei încălcarea articolului 81 CE și/sau a articolului 53 din Acordul SEE pentru perioadele de timp de la 15 aprilie 1988 până la 13 decembrie 2000, de la 1 aprilie 2002 până la 9 octombrie 2002 și de la 21 ianuarie 2004 până la 11 mai 2004;

               —

               anularea articolului 2 din decizia atacată, în măsura în care se referă la reclamantă;

               —

               în subsidiar, reducerea amenzii aplicate reclamantei prin articolul 2 litera (l) din decizie la o sumă care să nu depășească 1 100 000 de euro și

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamanta contestă Decizia Comisiei C (2006) 6762 final din 24 ianuarie 2007 în cauza COMP/F/38.899 — Instalații de comutație cu izolație în gaz. În decizia atacată, reclamantei și altor întreprinderi le-a fost aplicată o amendă pentru încălcarea articolului 81 CE, precum și a articolului 53 din Acordul SEE. În opinia Comisiei, reclamanta a participat la un ansamblu de acorduri și comportamente concertate referitoare la sectorul „Instalații de comutație cu izolație în gaz”.
   În susținerea acțiunii sale, reclamanta invocă în primul rând o încălcare a articolului 81 alineatul (1) CE, a articolului 23 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 1/2003 (1), precum și a articolului 25 din acest regulament. În această privință, reclamanta critică faptul că amenda care i-a fost aplicată se ridică la 10 % din cifra sa de afaceri din exercițiul financiar precedent deciziei. Mai mult, atunci când a aplicat amenda, Comisia nu a ținut cont de condițiile specifice ale reclamantei. În plus, reclamanta invocă faptul că pârâta a apreciat în mod greșit durata încălcării de către reclamantă. Mai mult, termenul de prescripție pentru perioada înainte de 16 iulie 1998 se împlinise. În afară de aceasta, Comisia a stabilit fără probe concludente că încălcarea pretinsă până la 13 decembrie 2000 a avut drept scop sau drept efect o restricționare a concurenței în interiorul Comunității. În final, în cadrul primului motiv se susține că i se impută reclamantei în mod greșit faptul că ea însăși a participat la acordurile după 2002.
   În al doilea rând, reclamanta susține că pârâta a încălcat norme fundamentale de procedură. În această privință, se impută încălcarea principiului contradictorialității.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurenţă prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (JO L 1, p. 1).


title: Cauza T-321/08: Acțiune introdusă la 12 august 2008 — Cimino/Comisia Comunităților Europene

text:
               25.10.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 272/36

         Acțiune introdusă la 12 august 2008 — Cimino/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-321/08)
   (2008/C 272/69)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamant: Riccardo Cimino (Castelsardo, Italia) (reprezentanți: A. Maiorana, avvocato, A. De Matteis, avvocato, A. De Francesco, avvocato)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantului

               —

               Anularea Regulamentului (CE) nr. 530/2008 al Comisiei din 12 iunie 2008, publicat în JO L 155 din 13 iunie 2008;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Motivele și principalele argumente sunt cele invocate în cauza T-313/08 Veromar di Tudisco Alfio & Salvatore S.n.c./Comisia.


title: Cauza C-122/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Korkein hallinto-oikeus (Finlanda) la 10 martie 2015 – C

text:
               26.5.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/22

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Korkein hallinto-oikeus (Finlanda) la 10 martie 2015 – C
   (Cauza C-122/15)
   (2015/C 171/26)
   Limba de procedură: finlandeza

      Instanța de trimitere

   Korkein hallinto-oikeus

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: C

      Cealaltă parte: Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 3 alineatul (1) litera (c) din Directiva 2000/78/CE (1) trebuie interpretat în sensul că o reglementare națională precum articolul 124 alineatele 1 și 4 din Legea privind impozitul pe venit (Tuloverolaki), care se referă la un impozit complementar pe veniturile din pensii, intră în domeniul de aplicare al dreptului Uniunii și prin urmare se aplică în acest caz interdicția discriminării pe motive de vârstă în sensul articolului 21 alineatul (1) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene?
               A doua și a treia întrebare se adresează numai în cazul în care, la prima întrebare, Curtea răspunde că această situație intră în domeniul de aplicare al dreptului Uniunii.

               2)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare: articolul 2 alineatele (1) și (2) litera (a) sau litera (b) din Directiva 2000/78 și articolul 21 alineatul (1) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări naționale precum articolul 124 alineatele 1 și 4 din Legea privind impozitul pe venit, referitoare la impozitul complementar pe veniturile din pensii, care prevede că veniturilor din pensii obținute de o persoană fizică – a căror percepere depinde, cel puțin indirect, de vârstă – li se aplică în anumite situații o cotă de impozitare mai mare decât veniturilor corespunzătoare dintr-o activitate profesională?

               3)

               În situația în care dispozițiile menționate anterior ale Directivei 2000/78/CE și ale Cartei drepturilor fundamentale a Uniunii Europene se opun unei reglementări naționale precum cea privind impozitul complementar pe veniturile din pensii, în speță, trebuie să se verifice dacă articolul 6 alineatul (1) din directiva menționată trebuie interpretat în sensul că o reglementare națională precum cea privind impozitul complementar pe veniturile din pensii poate fi considerată obiectivă și adecvată în sensul acestei dispoziții, precum și justificată de un obiectiv legitim, în special de politică a ocupării forței de muncă, a pieței muncii și a formării profesionale întrucât, astfel cum rezultă din lucrările pregătitoare ale Legii privind impozitul pe venit, scopul impozitului complementar pe veniturile din pensii este obținerea de venituri bugetare de la pensionarii cu capacitate contributivă ridicată, reducerea diferenței dintre sarcina fiscală asupra veniturilor din pensii și cea asupra veniturilor din activități profesionale și ameliorarea stimulării persoanelor mai în vârstă să rămână active pe piața muncii?

      (1)  Directiva 2000/78/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă (JO L 303, p. 16, Ediţie specială, 05/vol. 6, p. 7).


title: Cauza T-538/15: Hotărârea Tribunalului din 28 martie 2017 – Regent University/EUIPO – Regent’s College (REGENT UNIVERSITY) [„Marca Uniunii Europene — Procedură de declarare a nulității — Marca Uniunii Europene verbală REGENT UNIVERSITY — Marca națională figurativă anterioară REGENT’S COLLEGE — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) și articolul 53 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               15.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 151/33

         Hotărârea Tribunalului din 28 martie 2017 – Regent University/EUIPO – Regent’s College (REGENT UNIVERSITY)
   (Cauza T-538/15) (1)

   ([„Marca Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulității - Marca Uniunii Europene verbală REGENT UNIVERSITY - Marca națională figurativă anterioară REGENT’S COLLEGE - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) și articolul 53 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2017/C 151/41)
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: Regent University (Virginia Beach, Virginia, Statele Unite) (reprezentanţi: E. Himsworth, QC, și D. Wilkinson, solicitor)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: S. Bonne, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Regent’s College (Londra, Regatul Unit) (reprezentant: S. Malynicz, QC)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 6 iulie 2015 (cauza R 1859/2014-2), privind o procedură de declarare a nulității între Regent’s College și Regent University

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Regent University la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 371, 9.11.2015.


title: Cauza T-330/06: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 10 iunie 2008 — Novartis/OAPI (BLUE SOFT) ( Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare verbale BLUE SOFT — Motive absolute de refuz — Caracter descriptiv — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 )

text:
               19.7.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 183/19

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 10 iunie 2008 — Novartis/OAPI (BLUE SOFT)
   (Cauza T-330/06) (1)

   („Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare verbale BLUE SOFT - Motive absolute de refuz - Caracter descriptiv - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 40/94’)
   (2008/C 183/39)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: Novartis AG (Bâle, Elveția) (reprezentant: N. Hebeis, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: G. Schneider, agent)
   Obiectul
   Acțiune formulată împotriva deciziei primei camere de recurs a OAPI din 14 septembrie 2006 (cauza R 270/2006-1) privind o cerere de înregistrare a mărcii verbale BLUE SOFT ca marcă comunitară.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Novartis la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 326, 30.12.2006.


title: Cauza C-347/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bezirksgericht Linz (Austria) la 31 august 2009 — Procedură penală împotriva Jochen Dickinger, Franz Ömer

text:
               21.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/26

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bezirksgericht Linz (Austria) la 31 august 2009 — Procedură penală împotriva Jochen Dickinger, Franz Ömer
   (Cauza C-347/09)
   2009/C 282/45
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bezirksgericht Linz

      Părțile din acțiunea principală

   Jochen Dickinger, Franz Ömer

      Întrebările preliminare

               1.

                           (a)

                           Articolele 43 CE și 49 CE trebuie interpretate în sensul că se opun, în principiu, unei reglementări naționale, precum cea din articolul 3 coroborat cu articolul 14 și următoarele, și cu articolul 21 din Legea austriacă privind jocurile de noroc (Glückspielgesetz), în temeiul căreia

                                       —

                                       o concesiune pentru jocuri loto (de exemplu, loterii, loterii electronice etc.) poate fi acordată pentru o durată de maximum 15 ani numai unui singur concesionar care, printre altele, trebuie să fie o societate de capitaluri cu sediul în Austria, nu poate crea filiale în afara Austriei, trebuie să dispună de un capital social sau de un capital nominal de cel puțin 109 000 000 EUR și care, în funcție de împrejurări, permite statului federal să anticipeze obținerea celor mai bune venituri din impozite;

                                       —

                                       o concesiune pentru cazinouri poate fi acordată pentru o durată de maximum 15 ani numai unui număr de cel mult 12 concesionari, care, printre altele, trebuie să fie societăți pe acțiuni cu sediul în Austria, nu pot crea filiale în afara Austriei, trebuie să dispună de un capital social vărsat de 22 000 000 EUR și care, în funcție de împrejurări, permit colectivităților locale să anticipeze obținerea celor mai bune venituri din impozite?

                                 Aceste întrebări se pun în special având în vedere că societatea Casinos Austria AG este titulara tuturor celor 12 concesiuni de cazinouri, care au fost atribuite la 18 decembrie 1991 pentru o durată maximă de 15 ani și care, între timp, au fost prelungite fără licitație publică sau comunicare publică.

                           (b)

                           În cazul unui răspuns afirmativ, o astfel de reglementare poate fi justificată prin motive de interes general de limitare a activității de pariuri, atunci când titularii concesiunii exercită, la rândul lor, într-o structură de cvasi-monopol, o politică expansionistă în domeniul jocurilor de noroc prin intermediul unei publicități intensive?

                           (c)

                           În cazul unui răspuns afirmativ, cu ocazia controlului proporționalității unei astfel de reglementări care urmărește obiectivul de prevenire a infracțiunilor prin supunerea operatorilor economici activi în acest domeniu unui control și, astfel, prin organizarea jocurilor de noroc în cadrul unui sistem în care sunt supuse acestui control, instanța de trimitere trebuie să țină seama de faptul că, în acest mod, reglementarea cuprinde de asemenea prestatorii de servicii transfrontalieri care sunt oricum supuși în statul membru de stabilire unor obligații și unor controale stricte legate de concesiunea lor?

               2.

               Libertățile fundamentale din Tratatul CE, în special libera prestare a serviciilor în temeiul articolului 49 CE, trebuie interpretate în sensul că, în pofida competenței de principiu pe care o rezervă statelor membre în ceea ce privește reglementarea ordinii juridice penale, o dispoziție națională de drept penal trebuie să fie de asemenea evaluată în raport cu dreptul comunitar atunci când aceasta este de natură să interzică sau să împiedice exercitarea unei libertăți fundamentale?

               3.

                           (a)

                           Articolul 49 CE coroborat cu articolul 10 CE trebuie interpretat în sensul că controalele efectuate în statul de stabilire al unui prestator de serviciu și garanțiile aduse în acest stat trebuie luate în considerare în statul de prestare a serviciului în temeiul principiului încrederii reciproce?

                           (b)

                           În cazul unui răspuns afirmativ, articolul 49 CE trebuie interpretat, în plus, în sensul că, în cazul unei restricții a liberei prestări a serviciilor, impuse de motive de interes general trebuie să se aprecieze dacă nu s-a ținut deja seama în mod suficient de acest interes general prin dispozițiile, controalele și verificările la care este supus prestatorul de servicii în statul în care este stabilit?

                           (c)

                           În cazul unui răspuns afirmativ, cu ocazia controlului de proporționalitate a unei dispoziții a unui stat membru, care prevede sancțiuni penale în cazul ofertei transfrontaliere de servicii de jocuri de noroc fără licență națională, trebuie să se țină seama de faptul că interesele de ordine publică invocate de statul în care sunt prestate serviciile pentru a justifica restricția libertății fundamentale sunt deja luate în considerare în mod suficient în statul de stabilire printr-o procedură strictă de autorizare și de supraveghere?

                           (d)

                           În cazul unui răspuns afirmativ, instanța de trimitere trebuie să țină seama, în cadrul verificării proporționalității unei astfel de restricții, de faptul că numărul controalelor prevăzute de dispozițiile statului în care este stabilit prestatorul de servicii depășește chiar numărul controalelor din statul în care sunt prestate serviciile?

                           (e)

                           În cazul unei interdicții a jocurilor de noroc, sancționate penal și adoptate pentru motive de ordine publică, precum protecția jucătorilor și combaterea criminalității, principiul proporționalității impune, în plus, ca instanța de trimitere să efectueze o distincție între, pe de o parte, furnizorii care oferă jocuri de noroc fără niciun fel de autorizație, și, pe de altă parte, cei care sunt stabiliți și dispun de o concesiune în alte state membre și își desfășoară activitatea prin exercitarea dreptului la libera prestare a serviciilor?

                           (f)

                           În sfârșit, cu ocazia verificării proporționalității unei dispoziții a unui stat membru, care interzice, cu riscul aplicării unor sancțiuni penale, oferta transfrontalieră de servicii de jocuri de noroc fără concesiune sau autorizație națională, trebuie să se țină seama de faptul că un furnizor care a obținut în mod legal o licență de jocuri de noroc într-un alt stat membru nu a avut posibilitatea să obțină o licență națională din cauza restricțiilor de acces obiective și indirect discriminatorii și de faptul că procedura de acordare a licenței și de supraveghere din statul de stabilire prezintă un nivel de protecție cel puțin comparabil cu cel național?

               4.

                           (a)

                           Articolul 49 CE trebuie interpretat în sensul că caracterul temporar al prestării serviciilor ar exclude posibilitatea prestatorului de a se dota cu o anumită infrastructură în statul de primire (de exemplu, un server) fără a fi considerat ca fiind stabilit în acest stat membru?

                           (b)

                           Articolul 49 CE trebuie interpretat, în plus, în sensul că o interdicție adresată furnizorilor naționali de asistență de a facilita unui prestator cu sediul într-un alt stat membru prestarea serviciului său constituie de asemenea o restricție a libertății de prestare a serviciilor de către acest prestator în cazul în care furnizorii de servicii de asistență sunt stabiliți în același stat membru ca o parte a destinatarilor serviciului?


title: Cauza C-249/08: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 29 octombrie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană [Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Politica comună în domeniul pescuitului — Conservarea rezervelor — Sistem de control în domeniul pescuitului — Regulamentul (CE) nr. 894/97 — Articolul 11 — Regulamentul (CEE) nr. 2241/87 — Articolul 1 alineatele (1) și (2) — Regulamentul (CEE) nr. 2847/93 — Articolul 2 alineatul (1) și articolul 31 alineatele (1) și (2) — Interzicerea setcilor în derivă — Lipsa unui sistem de control eficient pentru a determina respectarea acestei interdicții]

text:
               19.12.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 312/8

         Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 29 octombrie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană
   (Cauza C-249/08) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Politica comună în domeniul pescuitului - Conservarea rezervelor - Sistem de control în domeniul pescuitului - Regulamentul (CE) nr. 894/97 - Articolul 11 - Regulamentul (CEE) nr. 2241/87 - Articolul 1 alineatele (1) și (2) - Regulamentul (CEE) nr. 2847/93 - Articolul 2 alineatul (1) și articolul 31 alineatele (1) și (2) - Interzicerea setcilor în derivă - Lipsa unui sistem de control eficient pentru a determina respectarea acestei interdicții)
   2009/C 312/11
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: K. Banks și C. Cattabriga, agenți)

      Pârâtă: Republica Italiană (reprezentanți: I. Bruni, agent, F. Arena, avvocato dello Stato)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolului 1 alineatul (1) din Regulamentul (CEE) nr. 2241/87 al Consiliului din 23 iulie 1987 de instituire a anumitor măsuri de control pentru activitățile de pescuit (JO L 207, p. 1), a articolului 2 și a articolului 31 alineatele (1) și (2) din Regulamentul (CEE) nr. 2847/93 al Consiliului din 12 octombrie 1993 de instituire a unui sistem de control aplicabil politicii comune din domeniul pescuitului (JO L 261, p. 1, Ediție specială, 04/vol. 2, p. 109) — Inspectarea și controlul navelor de pescuit și a activităților acestora — Măsuri ce trebuie luate în cazul nerespectării reglementărilor în vigoare — Dispoziții privind deținerea la bord sau utilizarea setcilor în derivă

      Dispozitivul

               1.

               Prin faptul că a omis să controleze, să inspecteze și să supravegheze în mod satisfăcător, în cadrul teritoriului național și al apelor maritime aflate sub suveranitatea sau sub jurisdicția sa, activitatea de pescuit, în special în ceea ce privește respectarea dispozițiilor privind deținerea la bord și utilizarea setcilor în derivă și că nu s-a asigurat în mod satisfăcător că se iau măsuri adecvate împotriva autorilor încălcărilor normelor comunitare din domeniul deținerii la bord și al utilizării setcilor în derivă, Republica Italiană nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 1 alineatul (1) din Regulamentul (CEE) nr. 2241/87 al Consiliului din 23 iulie 1987 de instituire a anumitor măsuri de control pentru activitățile de pescuit, precum și în temeiul articolului 2 alineatul (1) și al articolului 31 alineatele (1) și (2) din Regulamentul (CEE) nr. 2847/93 al Consiliului din 12 octombrie 1993 de instituire a unui sistem de control aplicabil politicii comune din domeniul pescuitului, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 2846/98 al Consiliului din 17 decembrie 1998.

               2.

               Obligă Republica Italiană la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 209, 15.8.2008.


title: Cauza C-69/06: Ordonanța președintelui Camerei a cincea din 23 februarie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Slovacă

text:
               28.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 96/27

         Ordonanța președintelui Camerei a cincea din 23 februarie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Slovacă
   (Cauza C-69/06) (1)

   (2007/C 96/49)

      Limba de procedură: slovaca

   Președintele Camerei a cincea a dispus radierea cauzei de pe rol.

      (1)  JO C 74, 25.3.2006.


title: Cauza T-49/09: Hotărârea Tribunalului din 19 aprilie 2012 — Evropaïki Dynamiki/Comisia ( „Contracte de achiziții publice de servicii — Procedură comunitară de cerere de ofertă — Prestare de servicii referitoare la mentenanța și dezvoltarea sistemelor informatice ale Direcției Generale Politică Regională — Respingerea ofertei unui ofertant — Acțiune în anulare — Egalitate de tratament — Obligația de motivare — Încălcarea unor norme fundamentale de procedură — Eroare vădită de apreciere — Răspundere extracontractuală” )

text:
               9.6.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 165/16

         Hotărârea Tribunalului din 19 aprilie 2012 — Evropaïki Dynamiki/Comisia
   (Cauza T-49/09) (1)

   (Contracte de achiziții publice de servicii - Procedură comunitară de cerere de ofertă - Prestare de servicii referitoare la mentenanța și dezvoltarea sistemelor informatice ale Direcției Generale Politică Regională - Respingerea ofertei unui ofertant - Acțiune în anulare - Egalitate de tratament - Obligația de motivare - Încălcarea unor norme fundamentale de procedură - Eroare vădită de apreciere - Răspundere extracontractuală)
   2012/C 165/27
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atena, Grecia) (reprezentanți: N. Korogiannakis și P. Katsimani, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial N. Bambara și E. Manhaeve, ulterior E. Manhaeve, agenți, asistați de P. Wytinck și B. Hoorelbeke, avocați)

      Obiectul

   Pe de o parte, o cerere de anulare a deciziei Comisiei din 21 noiembrie 2008 de a nu reține oferta depusă de reclamantă în cadrul cererii de ofertă REGIO-A4-2008-01, având ca obiect mentenanța și dezvoltarea sistemelor informatice ale Direcției Generale Politică Regională (JO 2008/S 117-155067), precum și a deciziei de atribuire a contractului în favoarea altui ofertant și, pe de altă parte, o cerere de daune interese

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 90, 18.4.2009.


title: Cauza C-512/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Prekršajni Sud u Bjelovaru (Croația) la 25 septembrie 2015 – Siniša Pušić/Privredna banka Zagreb, Božo Prka

text:
               25.1.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 27/6

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Prekršajni Sud u Bjelovaru (Croația) la 25 septembrie 2015 – Siniša Pušić/Privredna banka Zagreb, Božo Prka
   (Cauza C-512/15)
   (2016/C 027/07)
   Limba de procedură: croata

      Instanța de trimitere

   Prekršajni Sud u Bjelovaru

      Părțile din procedura principală

      Parte vătămată: Siniša Pušić

      Inculpați: Privredna banka Zagreb, Božo Prka

      Întrebările preliminare

               1)

               Aplicarea retroactivă a Legii privind creditul de consum poate fi interpretată și apreciată exclusiv potrivit dispozițiilor acestei legi, respectiv o astfel de aplicare a legii este conformă cu dreptul Uniunii, în special cu articolul 30 din Directiva 2008/48/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2008 (1), al cărui alineat (1) prevede în mod expres că această directivă nu se aplică contractelor de credit încheiate înaintea intrării în vigoare a legislației naționale care a transpus directiva în dreptul național?

               2)

               În cadrul evocat mai sus, dispoziția penală prevăzută la articolul 26 alineatul (1) punctul 28 din Legea privind creditul de consum poate fi interpretată, în conformitate cu articolul 23 din directivă și în lumina dispozițiilor tranzitorii ale articolului 30 din aceasta, în sensul că sancțiunile prevăzute pentru încălcarea unei dispoziții naționale adoptate pe baza directivei în discuție nu pot fi aplicate unor încălcări eventuale privind contractele de credit existente la data intrării în vigoare a măsurilor naționale de executare?

      (1)  Directiva 2008/48/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2008 privind contractele de credit pentru consumatori și de abrogare a Directivei 87/102/CEE a Consiliului (JO L 133, p. 66).


title: Cauza T-189/14: Hotărârea Tribunalului din 13 ianuarie 2017 – Deza/ECHA [Acces la documente — Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 — Documente deținute de ECHA conținând informații prezentate în cadrul procedurii privind cererea de autorizare a utilizării substanței ftalat de di (2-etilhexil) (DEHP) — Decizie de divulgare a anumitor informații considerate confidențiale de către reclamantă — Excepție privind protecția intereselor comerciale — Noțiunea de viață privată — Drept de proprietate — Obligația de motivare]

text:
               27.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/23

         Hotărârea Tribunalului din 13 ianuarie 2017 – Deza/ECHA
   (Cauza T-189/14) (1)

   ([Acces la documente - Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 - Documente deținute de ECHA conținând informații prezentate în cadrul procedurii privind cererea de autorizare a utilizării substanței ftalat de di (2-etilhexil) (DEHP) - Decizie de divulgare a anumitor informații considerate confidențiale de către reclamantă - Excepție privind protecția intereselor comerciale - Noțiunea de viață privată - Drept de proprietate - Obligația de motivare])
   (2017/C 063/31)
   Limba de procedură: ceha

      Părțile

      Reclamantă: Deza, a.s. (Valašské Meziříčí, Republica Cehă) (reprezentant: P. Dejl, avocat)

      Pârâtă: Agenţia Europeană pentru Produse Chimice (ECHA) (reprezentanți: inițial A. Iber, T. Zbihlej și M. Heikkilä, agenți, ulterior M. Heikkilä, C. Buchanan și W. Broere, agenți, asistați de M. Mašková, avocat)

      Interveniente în susținerea pârâtei: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Clotuche-Duvieusart, P. Ondrůšek și K. Talabér-Ritz, agenți), și ClientEarth (Londres, Regatul Unit), European Environmental Bureau (EEB) (Bruxelles, Belgia), Vereniging Health Care Without Harm Europe (Rijswijk, Țările de Jos) (reprezentant: B. Kloostra, avocat)

      Obiectul

   Cerere formulată în temeiul articolului 263 TFUE și prin care se urmărește anularea deciziilor adoptate de ECHA la 24 ianuarie 2014 privind divulgarea anumitor informații prezentate de reclamantă în cadrul procedurii privind cererea de autorizare a utilizării substanței ftalat de di (2-etilhexil) (DEHP),

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Deza, a.s. suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de Agenția Europeană pentru Produse Chimice (ECHA), inclusiv cheltuielile aferente procedurii privind măsurile provizorii.

               3)

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

               4)

               ClientEarth, European Environmental Bureau (EEB) și Vereniging Health Care Without Harm Europe suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 194, 24.6.2014.


title: Cauza T-388/11: Acțiune introdusă la 22 iulie 2011 — Deutsche Post/Comisia

text:
               24.9.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/33

         Acțiune introdusă la 22 iulie 2011 — Deutsche Post/Comisia
   (Cauza T-388/11)
   2011/C 282/66
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Deutsche Post AG (Bonn, Germania) (reprezentanți: J. Sedemund, T. Lübbig și M. Klasse, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Comisiei din 10 mai 2011 în procedura „Ajutor de stat C 36/2007 — Germania, ajutor de stat în favoarea Deutsche Post AG” [C(2011) 3081 final];

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamanta solicită anularea Deciziei Comisiei C(2011) 3081 final din 10 mai 2011 în procedura „Ajutor de stat C 36/2007 — Germania, ajutor de stat în favoarea Deutsche Post AG”, prin care Comisia a decis extinderea procedurii de investigație conform articolului 108 alineatul (2) TFUE în cazul sus-menționat. Extinderea privește finanțarea publică a pensiilor funcționarilor angajați de Deutsche Bundespost anterior înființării reclamantei, care a făcut deja obiectul deciziei de deschidere a procedurii adoptate de Comisie la 12 septembrie 2007 în acest caz.
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă șase motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe încălcarea articolului 107 alineatul (1) TFUE — calificare vădit eronată ca ajutor
               Eroarea vădită de apreciere a Comisiei constă în neaplicarea de către Comisie în prezentul caz a jurisprudenței Combus (Hotărârea din 16 martie 2004, Danske Busvognmænd/Comisia, T-157/01, Rec., p. II-917). Conform acestei jurisprudențe, nu constituie ajutoare măsurile care scuteau fostele întreprinderi de stat de costurile pensiilor, ce depășesc cuantumul suportat în mod obișnuit de întreprinderile private. La aplicarea acestei jurisprudențe prezentei situații de fapt rezultă în mod imperativ că finanțarea publică a prestațiilor de pensie nu reprezintă un ajutor de stat.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 1 litera (b) din Regulamentul nr. 659/1999 (1), a articolului 107 TFUE, a articolului 108 TFUE — eroare vădită de apreciere la calificarea ca „ajutor” nou
               Eroarea vădită de apreciere a Comisiei constă în nerecunoașterea de către Comisie a faptului că răspunderea statului pentru prestațiile de pensii — în situația în care sunt îndeplinite condițiile privind ajutorul — privește numai ajutoarele existente. Răspunderea continuă a autorităților federale pentru prestațiile de pensii reiese din Legea fundamentală germană; prin urmare, aceasta exista deja la momentul intrării în vigoare a tratatelor și nu a suferit ulterior nicio modificare semnificativă. În plus, Comisia ar fi ținută de clarificările din cauza Deutsche Post/Comisia, T-266/02, potrivit cărora, în ceea ce privește sistemul național de pensii, încă prin decizia din 19 iunie 2002, a negat necesitatea condiției privind existența unui „avantaj” rezultat din ajutorul de stat, ceea ce echivalează unei declarații negative în domeniul ajutoarelor de stat.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 107 alineatul (1) TFUE — metodă vădit eronată de calcul al pretinsului ajutor
               În această privință, reclamanta critică faptul că Comisia nu a realizat calculul, considerat necesar conform propriei susțineri, al diferenței dintre prestațiile sociale în favoarea funcționarilor suportate efectiv de reclamantă, cu deducerea pretinselor „majorări” aferente sarcinilor sociale neobișnuite în condiții de concurență din retribuțiile autorizate pentru produsele reglementate, și contribuțiile sociale care trebuie suportate în condiții normale de piață de concurenții privați. Prin urmare, metoda de calcul a Comisiei nu ia în considerare, în mod nelegal, cuantumul total al prestațiilor sociale efective în favoarea funcționarilor achitate de reclamantă, cu rezultatul că în privința cuantumului pretinsului ajutorul calculat de Comisie ar fi irelevant dacă și în ce măsură reclamanta a plătit prestații sociale. În continuare, reclamanta susține că nu pot fi verificate pretinsele „majorări” ale retribuțiilor și că, în orice caz, costurile sociale neobișnuite în condiții de concurență nu pot fi acoperite de fapt prin rezultate.

               4.

               Al patrulea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 107 alineatul (1) TFUE — calificare vădit eronată a presupusei „subvenționări încrucișate” a domeniului nereglementat prin intermediul domeniului reglementat ca o condiție a ajutorului
               În această privință, reclamanta critică în special faptul că Comisia a omis să efectueze calculul necesar al compensării excesive și nu a verificat dacă prestațiile compensatorii au depășit într-adevăr costurile care puteau fi compensate.

               5.

               Al cincilea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 107 alineatul (1) TFUE — eroare vădită la aplicarea criteriului de referință („benchmark”) al sarcinilor sociale obișnuite în condiții de concurență
               În această privință, reclamanta critică în special faptul că, la calcularea contribuțiilor sociale ale angajatorilor privați obișnuite în condiții de concurență, Comisia ar fi inclus și contribuțiile angajaților, deși acestea fac parte din patrimoniului angajaților, iar nu contribuțiilor sociale care trebuie suportate de angajator. Totodată, în ceea ce privește criteriul de referință, Comisia se raportează la nivelul (exagerat de ridicat) al retribuțiilor funcționarilor, în loc să se raporteze la nivelul obișnuit al salariilor din sectorul privat. Dacă se rectifică cele două erori, astfel cum s-a solicitat, pretinsul ajutor dispare în totalitate.

               6.

               Al șaselea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 296 alineatul (2) TFUE — lipsa motivării
               În sfârșit, decizia atacată nu este motivată suficient.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE (JO L 83, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 41).


title: Cauza C-11/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Commissione tributaria provinciale di Genova (Italia) la 7 ianuarie 2016 – Ignazio Messina & C. SpA/Agenzia delle Dogane e dei Monopoli

text:
               29.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 111/8

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Commissione tributaria provinciale di Genova (Italia) la 7 ianuarie 2016 – Ignazio Messina & C. SpA/Agenzia delle Dogane e dei Monopoli
   (Cauza C-11/16)
   (2016/C 111/11)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Commissione tributaria provinciale di Genova

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Ignazio Messina & C. SpA

      Pârâtă: Agenzia delle Dogane e dei Monopoli – Ufficio delle dogane di Genova

      Întrebările preliminare

               1)

               Regulamentul (CEE) nr. 4055/1986 (1), astfel cum a fost interpretat de Curtea de Justiție, se opune aplicării unei reglementări naționale precum cea prevăzută de Decretul Președintelui Republicii nr. 107/2009, care impune plata unei taxe în cuantum diferit după cum este vorba despre nave cu portul de origine sau de destinație într-un stat din afara Uniunii Europene ori despre nave cu portul de origine sau de destinație în Italia?

               2)

               Regulamentul (CEE) nr. 4055/1986, astfel cum a fost interpretat de Curtea de Justiție, se opune aplicării unei reglementări naționale precum cea prevăzută de Decretul Președintelui Republicii nr. 107/2009, care impune plata unei taxe în cuantum diferit după cum este vorba despre nave cu portul de origine sau de destinație într-un stat din afara Uniunii Europene ori despre nave cu portul de origine sau de destinație în Uniune, în măsura în care o astfel de diferență este justificată de îndeplinirea unor funcții de autoritate publică și/sau a unor sarcini și/sau activități care nu sunt compensate în mod expres de aceeași taxă?

               3)

               Regulamentul (CEE) nr. 4055/1986, astfel cum a fost interpretat de Curtea de Justiție, se opune aplicării unei reglementări naționale precum cea prevăzută de Decretul Președintelui Republicii nr. 107/2009, care impune plata unei taxe în cuantum diferit după cum este vorba despre nave cu portul de origine sau de destinație într-un stat din afara Uniunii Europene ori despre nave cu portul de origine sau de destinație în Uniune, în măsura în care o astfel de diferență este justificată de îndeplinirea unor funcții de autoritate publică de către alte entități decât cea în al cărei buget este plătită taxa?

               4)

               Regulamentul (CEE) nr. 4055/1986, astfel cum a fost interpretat de Curtea de Justiție, se opune aplicării unei reglementări naționale precum cea prevăzută de Decretul nr. 107/2009, care impune plata unei taxe în cuantum diferit după cum este vorba despre nave cu portul de origine sau de destinație într-un stat din afara Uniunii Europene ori despre nave cu portul de origine sau de destinație în Uniune, în măsura în care o astfel de diferență este justificată de îndeplinirea unor funcții de autoritate publică, dar fără a se determina fiecare cost care trebuie compensat, astfel încât nu este posibilă verificarea nici a priori, nici a posteriori a costurilor serviciilor care au fost efectiv compensate [și] a termenelor și a volumului în care această taxă a compensat efectiv astfel de servicii?

      (1)  Regulamentul (CEE) nr. 4055/86 al Consiliului din 22 decembrie 1986 de aplicare a principiului libertății de a presta servicii în transporturile maritime între state membre și între state membre și țări terțe (JO L 378, p. 1, Ediție specială, 06/vol. 1, p. 173).


title: Cauza C-209/08: Acțiune introdusă la 20 mai 2008 — Comisia Comunităților Europene/Marele Ducat al Luxemburgului

text:
               5.7.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/28

         Acțiune introdusă la 20 mai 2008 — Comisia Comunităților Europene/Marele Ducat al Luxemburgului
   (Cauza C-209/08)
   (2008/C 171/44)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentant: Maria Condou Durande, agent)

      Pârât: Marele Ducat al Luxemburgului
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin neadoptarea actelelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2004/81/CE a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind permisul de ședere eliberat resortisanților țărilor terțe care sunt victime ale traficului de persoane sau care au făcut obiectul unei facilitări a imigrației ilegale și care cooperează cu autoritățile competente (1) sau, în orice caz, necomunicând Comisiei actele menționate, Marele Ducat al Luxemburgului nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 17 din această directivă;

               —

               obligarea Marelui Ducat al Luxemburgului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Termenul de transpunere a directivei a expirat la 5 august 2006. Or, nici la data introducerii prezentei acțiuni pârâtul nu adoptase măsurile necesare pentru a transpune directiva sau, în orice caz, nu informase Comisia despre acestea.

      (1)  JO L 261, p. 19, Ediție specială 19/vol. 7, p. 35.


title: Cauza C-16/08: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 11 iunie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Administratīvā apgabaltiesa — Republica Letonia) — Schenker SIA/Valsts ieņēmumu dienests (Tariful vamal comun — Clasificare tarifară — Nomenclatura combinată — Dispozitive cu cristale lichide cu matrice activă)

text:
               1.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 180/13

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 11 iunie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Administratīvā apgabaltiesa — Republica Letonia) — Schenker SIA/Valsts ieņēmumu dienests
   (Cauza C-16/08) (1)

   (Tariful vamal comun - Clasificare tarifară - Nomenclatura combinată - Dispozitive cu cristale lichide cu matrice activă)
   2009/C 180/21
   Limba de procedură: letona

      Instanța de trimitere

   Administratīvā apgabaltiesa

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Schenker SIA

      Pârâtă: Valsts ieņēmumu dienests

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Administratīvā apgabaltiesa — Interpretarea Regulamentului (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful Vamal Comun (JO L 256, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 4, p. 3) — Aparat cu cristale lichide (LCD) cu matrice activă — Clasificare la poziția 8528 21 90 sau 9013 80 20 din Nomenclatura combinată — Articol care prezintă sau nu prezintă caracteristicile esențiale ale unui produs complet sau finit

      Dispozitivul

   Subpoziția 8528 21 90 din Nomenclatura combinată care constituie anexa I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful Vamal Comun, astfel cum a fost modificată prin Regulamentul (CE) nr. 1789/2003 al Comisiei din 11 septembrie 2003, trebuie interpretată în sensul că, la data de 29 decembrie 2004, poziția respectivă nu se aplica dispozitivelor cu cristale lichide (LCD) cu matrice activă alcătuite în principal din următoarele elemente:

               —

               două plăci din sticlă;

               —

               substrat de cristale lichide inserat între aceste plăci;

               —

               cititoare de semnal vertical și orizontal;

               —

               retroiluminare;

               —

               transformator care generează tensiune înaltă pentru retroiluminare și

               —

               bloc de control — interfață de transmitere a datelor (control PCB sau PWB) care asigură transmiterea secvențială a datelor către fiecare pixel (punct) din modulul LCD prin intermediul unei tehnologii specifice – LVDS (semnal diferențial de joasă tensiune).

      (1)  JO C 92, 12.4.2008.


title: Cauza F-46/13: Acțiune introdusă la 16 mai 2013 — ZZ/Comisia

text:
               20.7.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 207/62

         Acțiune introdusă la 16 mai 2013 — ZZ/Comisia
   (Cauza F-46/13)
   2013/C 207/109
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentanți: S. Rodrigues și A. Blot, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei de respingere a cererii de angajare a reclamantului în calitate de agent contractual în grupa de funcții II, formulată de DG DEVCO, și cerere de reparare a prejudiciului material suferit.

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei Comisiei, în calitate de AIIC, din 4 octombrie 2012 de a nu îl recruta pe reclamant ca agent contractual auxiliar în grupa de funcții II;

               —

               în măsura în care este necesar, anularea deciziei AIIC din 7 februarie 2013 de respingere a reclamației formulate de reclamant la 19 octombrie 2012;

               —

               repararea prejudiciului material al reclamantului;

               —

               acordarea sumei de 50 000 euro, stabilită ex aequo et bono și cu titlu provizoriu, pentru prejudiciul moral suferit;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-371/16 P: Recurs introdus la 4 iulie 2016 de L'Oréal SA împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 28 aprilie 2016 în cauza T-144/15, L'Oréal/EUIPO – THERALAB (VICHY LABORATOIRES V IDÉALIA)

text:
               27.3.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/2

         Recurs introdus la 4 iulie 2016 de L'Oréal SA împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 28 aprilie 2016 în cauza T-144/15, L'Oréal/EUIPO – THERALAB (VICHY LABORATOIRES V IDÉALIA)
   (Cauza C-371/16 P)
   (2017/C 095/03)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: L'Oréal SA (reprezentant: J. P. Mioludo, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)
   Prin Ordonanța din 8 decembrie 2016, Curtea de Justiție (Camera a opta) a declarat recursul inadmisibil.


title: Cauza T-160/15: Hotărârea Tribunalului din 10 martie 2016 – LG Developpement/OAPI – Bayerische Motoren Werke (MINICARGO) [„Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cererea de înregistrare a mărcii comunitare figurative MINICARGO — Maca comunitară verbală anterioară MINI — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               25.4.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 145/27

         Hotărârea Tribunalului din 10 martie 2016 – LG Developpement/OAPI – Bayerische Motoren Werke (MINICARGO)
   (Cauza T-160/15) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cererea de înregistrare a mărcii comunitare figurative MINICARGO - Maca comunitară verbală anterioară MINI - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2016/C 145/34)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: LG Developpement (Baud, Franța) (reprezentant: A. Sion, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: J. Crespo Carrillo, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Bayerische Motoren Werke AG (München, Germania) (reprezentant: R. Delorey, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 23 ianuarie 2015 (cauza R 596/2014-4) privind o procedură de opoziție între Bayerische Motoren Werke AG și LG Developpement

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă LG Developpment la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 198, 15.6.2015.


title: Cauza T-74/15: Acțiune introdusă la 17 februarie 2015 – European Dynamics Luxembourg și Evropaïki Dynamiki/Comisia

text:
               26.5.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/25

         Acțiune introdusă la 17 februarie 2015 – European Dynamics Luxembourg și Evropaïki Dynamiki/Comisia
   (Cauza T-74/15)
   (2015/C 171/30)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: European Dynamics Luxembourg SA (Luxemburg, Luxemburg), Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atena, Grecia) (reprezentanți: I. Ampazis și M. Sfyri, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Comisiei [ESTAT/G0/MHF/Gl/MH/nf D (2014) 8 decembrie 2014], notificată reclamantelor ca anexă la Customer Additional Information Form DESIS III-000455-6000494078-REQ-01-CINF-03 din 9 decembrie 2014, prin care a fost respinsă oferta acestora cu privire la cererea de servicii nr. DESIS III-000455-6000494078-REQ-01 în cadrul contractului-cadru ESP DESIS III lotul nr. 4;

               —

               anularea deciziei Comisiei, notificată reclamantelor ca anexă la Customer Additional Information Form DESIS III-000485-6000494078-REQ-01-CINF-02 din 12 decembrie 2014, prin care a fost respinsă oferta acestora cu privire la cererea de servicii nr. DESIS III-000485-6000494078-REQ-0l, în cadrul contractului-cadru ESP-DESIS III lotul nr. 4;

               —

               obligarea Comisiei la plata prejudiciilor suferite de reclamante ca urmare a pierderii unei șanse în cazul DESIS III-000485-6000494078-REQ-01-CINF-02, în valoare de 12  000 de euro, plus dobânzi;

               —

               obligarea Comisiei să plătească cheltuielile de judecată efectuate de reclamante, precum și alte costuri și cheltuieli suportate în legătură cu această cerere, chiar dacă prezenta cerere este respinsă.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă două motive.
   În primul rând, reclamantele susțin că Comisia a încălcat obligația de motivare în cadrul evaluării ofertei acestora în cadrul DESIS III-000455-6000494078-REQ-01 și DESIS III-000485-6000494078-REQ-01.
   În al doilea rând, reclamantele susțin că Comisia a săvârșit mai multe erori vădite de apreciere în cadrul evaluării ofertei acestora în cadrul DESIS III-000485-6000494078-REQ-01.


title: Cauza C-683/13: Ordonanța Curții (Camera a opta) din 19 iunie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal do Trabalho da Covilhã – Portugalia) – Pharmacontinente-Saúde e Higiene SA și alții/Autoridade Para As Condições do Trabalho (ACT) (Trimitere preliminară — Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții — Prelucrarea datelor cu caracter personal — Directiva 95/46/CE — Articolul 2 — Noțiunea „date cu caracter personal”  — Articolele 6 și 7 — Principii referitoare la calitatea datelor și la legitimitatea prelucrării datelor — Articolul 17 — Securitatea prelucrărilor — Timp de lucru al lucrătorilor — Evidența timpului de lucru — Acces al autorității naționale competente să monitorizeze condițiile de muncă — Obligația angajatorului de a pune la dispoziție evidența timpului de lucru astfel încât să permită consultarea sa imediată)

text:
               11.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 261/11

         Ordonanța Curții (Camera a opta) din 19 iunie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal do Trabalho da Covilhã – Portugalia) – Pharmacontinente-Saúde e Higiene SA și alții/Autoridade Para As Condições do Trabalho (ACT)
   (Cauza C-683/13) (1)

   ((Trimitere preliminară - Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții - Prelucrarea datelor cu caracter personal - Directiva 95/46/CE - Articolul 2 - Noțiunea „date cu caracter personal” - Articolele 6 și 7 - Principii referitoare la calitatea datelor și la legitimitatea prelucrării datelor - Articolul 17 - Securitatea prelucrărilor - Timp de lucru al lucrătorilor - Evidența timpului de lucru - Acces al autorității naționale competente să monitorizeze condițiile de muncă - Obligația angajatorului de a pune la dispoziție evidența timpului de lucru astfel încât să permită consultarea sa imediată))
   2014/C 261/18
   Limba de procedură: portugheza

      Instanța de trimitere

   Tribunal do Trabalho da Covilhã

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: Pharmacontinente-Saúde e Higiene SA, Domingos Sequeira de Almeida, Luis Mesquita Soares Moutinho, Rui Teixeira Soares de Almeida și André de Carvalho e Sousa

      Pârâtă: Autoridade Para As Condições do Trabalho (ACT)

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 2 litera (a) din Directiva 95/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 24 octombrie 1995 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și libera circulație a acestor date trebuie interpretat în sensul că o evidență a timpului de lucru precum cea în discuție în litigiul principal care implică indicarea orelor la care fiecare lucrător începe și termină ziua de lucru, precum și a întreruperilor sau a pauzelor corespunzătoare face parte din noțiunea „date cu caracter personal” în sensul dispoziției menționate.

               2)

               Articolul 6 alineatul (1) literele (b) și (c) și articolul 7 literele (c) și (e) din Directiva 95/46 trebuie interpretate în sensul că nu se opun unei reglementări naționale, precum cea în discuție în litigiul principal, care impune angajatorului obligația de a pune la dispoziția autorității naționale competente să monitorizeze condițiile de muncă evidența timpului de lucru astfel încât să permită consultarea sa imediată atât timp cât această obligație este necesară pentru aducerea la îndeplinire de către această autoritate a sarcinilor sale de monitorizare a aplicării reglementării în materia condițiilor de muncă, în special în ceea ce privește timpul de lucru.

               3)

               Instanța de trimitere trebuie să analizeze dacă obligația angajatorului de a oferi autorității naționale competente să monitorizeze condițiile de muncă accesul la evidența timpului de lucru astfel încât să permită consultarea sa imediată poate fi considerată necesară pentru aducerea la îndeplinire de către această autoritate a sarcinii sale de monitorizare, contribuind la o aplicare mai eficientă a reglementării în materia condițiilor de muncă, în special în ceea ce privește timpul de lucru, și, în cazul unui răspuns afirmativ, dacă sancțiunile date pentru a asigura aplicarea efectivă a cerințelor prevăzute de Directiva 2003/88/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 4 noiembrie 2003 privind anumite aspecte ale organizării timpului de lucru respectă principiul proporționalității.

      (1)  JO C 52, 22.2.2014.


title: Cauza C-508/04: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 10 mai 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Austria (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 92/43/CEE — Conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică — Măsuri de transpunere)

text:
               23.6.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 140/2

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 10 mai 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Austria
   (Cauza C-508/04) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 92/43/CEE - Conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică - Măsuri de transpunere)
   (2007/C 140/03)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: M. van Beek și B. Schima, agenți, M. Lang, avocat)

      Pârâtă: Republica Austria (reprezentanți: E. Riedl și H. Dossi, agenți)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Transpunere incompletă și incorectă a Directivei 92/43/CEE a Consiliului din 21 mai 1992 privind conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică (JO L 206, p. 7)
   Dispozitivul

               1)

               Republica Austria nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 1 literele (e), (g) și (i), al articolului 6 alineatele (1) și (2), al articolelor 12 și 13, precum și al articolului 16 alineatul (1) și al articolului 22 litera (b) din Directiva 92/43/CEE a Consiliului din 21 mai 1992 privind conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică.

               2)

               Respinge acțiunea pentru restul motivelor.

               3)

               Obligă Republica Austria la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 45, 19.2.2005.


title: Cauza C-347/09: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 15 septembrie 2011 (cererea de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bezirksgericht Linz — Austria) — Procedură penală împotriva Jochen Dickinger, Franz Ömer (Libera prestare a serviciilor — Libertatea de stabilire — Reglementare națională prin care se prevede un monopol pentru exploatarea jocurilor de cazinou pe internet — Condiții de admisibilitate — Politică comercială expansionistă — Controale asupra operatorilor de jocuri de noroc efectuate în alte state membre — Atribuirea unui monopol unei societăți de drept privat — Posibilitatea de a obține monopolul rezervată numai societăților de capitaluri cu sediul social pe teritoriul național — Interdicția pentru titularul monopolului de a crea o sucursală în afara statului membru de stabilire)

text:
               29.10.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 319/3

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 15 septembrie 2011 (cererea de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bezirksgericht Linz — Austria) — Procedură penală împotriva Jochen Dickinger, Franz Ömer
   (Cauza C-347/09) (1)

   (Libera prestare a serviciilor - Libertatea de stabilire - Reglementare națională prin care se prevede un monopol pentru exploatarea jocurilor de cazinou pe internet - Condiții de admisibilitate - Politică comercială expansionistă - Controale asupra operatorilor de jocuri de noroc efectuate în alte state membre - Atribuirea unui monopol unei societăți de drept privat - Posibilitatea de a obține monopolul rezervată numai societăților de capitaluri cu sediul social pe teritoriul național - Interdicția pentru titularul monopolului de a crea o sucursală în afara statului membru de stabilire)
   2011/C 319/04
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bezirksgericht Linz

      Părțile din acțiunea principală

   Jochen Dickinger, Franz Ömer

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Bezirksgericht Linz — Interpretarea articolelor 43 și 49 CE — Reglementare națională care interzice, cu riscul aplicării unor sancțiuni penale, exploatarea de jocuri de noroc în lipsa unei concesiuni eliberate de autoritatea competentă, dar care rezervă posibilitatea de a obține o astfel de concesiune, cu o durată maximă de 15 ani, societăților de capitaluri stabilite pe teritoriul național și fără filiale în străinătate

      Dispozitivul

               1.

               Dreptul Uniunii, în special articolul 49 CE, se opune sancționării din punct de vedere penal a încălcării unui monopol de exploatare a jocurilor de noroc, precum monopolul de exploatare a jocurilor de cazinou comercializate pe internet prevăzut de reglementarea națională în cauză în acțiunea principală, dacă o astfel de reglementare nu este conformă cu dispozițiile din legislația respectivă.

               2.

               Articolul 49 CE trebuie interpretat în sensul că este aplicabil serviciilor de jocuri de noroc comercializate pe internet pe teritoriul unui stat membru de primire de un operator stabilit într un alt stat membru, în pofida faptului că acest operator:

                           —

                           a creat în statul membru de primire o anumită infrastructură de suport informatic, precum un server, și

                           —

                           se prevalează de servicii de asistență ale unui prestator stabilit în statul membru de primire în scopul de a furniza serviciile sale unor consumatori stabiliți tot în acest stat membru.

               3.

               Articolul 49 CE trebuie interpretat în sensul că:

                           (a)

                           un stat membru care urmărește să asigure un nivel de protecție extrem de ridicat al consumatorilor în sectorul jocurilor de noroc poate considera în mod întemeiat că numai instituirea unui monopol în favoarea unui organism unic supus unui control strict din partea autorităților publice este de natură să permită controlul criminalității legate de acest sector și să urmărească obiectivul privind prevenirea incitării la cheltuieli excesive legate de jocuri și lupta împotriva dependenței de joc într un mod suficient de eficace;

                           (b)

                           pentru a fi compatibilă cu obiectivul combaterii criminalității, precum și cu cel privind reducerea ocaziilor de joc, o reglementare națională care instituie un monopol în materie de jocuri de noroc care permite titularului monopolului să aibă o politică expansionistă trebuie:

                                       —

                                       să se bazeze pe constatarea potrivit căreia activitățile criminale și frauduloase legate de jocuri și dependența de joc constituie o problemă pe teritoriul statului membru respectiv care ar putea fi rezolvată prin extinderea activităților autorizate și reglementate și

                                       —

                                       să permită punerea în aplicare numai a unei politici ponderate și strict limitate la ceea ce este necesar pentru a direcționa consumatorii către rețelele de joc controlate;

                           (c)

                           împrejurarea că un stat membru a ales un sistem de protecție diferit de cel adoptat de un alt stat membru nu poate avea incidență asupra aprecierii necesității și a proporționalității dispozițiilor adoptate în materie, care trebuie să fie apreciate numai în raport cu obiectivele urmărite de autoritățile competente ale statului membru în cauză și cu nivelul de protecție pe care acestea intenționează să îl asigure.

      (1)  JO C 282, 21.11.2009.


title: Cauza T-235/08: Hotărârea Tribunalului din 7 februarie 2013 — Acron și Dorogobuzh/Consiliul [ „Dumping — Importuri de nitrat de amoniu originar din Rusia — Cerere de reexaminare intermediară parțială — Valoare normală — Preț de export — Articolele 1 și 2 din Regulamentul (CE) nr. 384/96 [devenite articolele 1 și 2 din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009]” ]

text:
               6.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 101/15

         Hotărârea Tribunalului din 7 februarie 2013 — Acron și Dorogobuzh/Consiliul
   (Cauza T-235/08) (1)

   (Dumping - Importuri de nitrat de amoniu originar din Rusia - Cerere de reexaminare intermediară parțială - Valoare normală - Preț de export - Articolele 1 și 2 din Regulamentul (CE) nr. 384/96 [devenite articolele 1 și 2 din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009])
   2013/C 101/32
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Acron OAO (Moscova, Rusia) și Dorogobuzh OAO (Moscova) (reprezentanți: inițial P. Vander Schueren, ulterior B. Evtimov, avocați, și D. O’Keeffe, solicitor)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: J.-P. Hix și B. Driessen, agenți, asistați inițial de G. Berrisch și de G. Wolf, avocați, ulterior de G. Berrisch)

      Interveniente în susținerea concluziilor pârâtului: Comisia Europeană (reprezentanți: H. van Vliet și K. Talabér-Ritz, agenți) și Fertilizers Europe (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: B. O’Connor, solicitor, și S. Gubel, avocat)

      Obiectul

   Acțiune în anulare formulată împotriva Regulamentului (CE) nr. 236/2008 al Consiliului din 10 martie 2008 de încheiere a reexaminării intermediare parțiale, în temeiul articolului 11 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 384/96, a taxei antidumping la importurile de nitrat de amoniu originar din Rusia (JO L 75, p. 1)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Acron OAO și Dorogobuzh OAO la suportarea propriilor cheltuieli de judecată, pe lângă cele efectuate de Consiliul Uniunii Europene și de Fertilizers Europe.

               3.

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 209, 15.8.2008.


title: Cauza T-466/08: Acțiune introdusă la 21 octombrie 2008 — Lancôme/OAPI — Focus Magazin Verlag (ACNO FOCUS)

text:
               10.1.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 6/36

         Acțiune introdusă la 21 octombrie 2008 — Lancôme/OAPI — Focus Magazin Verlag (ACNO FOCUS)
   (Cauza T-466/08)
   (2009/C 6/72)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Lancôme parfums et beauté & Cie SNC (Paris, Franța) (reprezentanți: A. von Mühlendahl și J. Pagenberg, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Focus Magazin Verlag GmbH (München, Germania)
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 29 iulie 2008 în cauza R 1796/2007-1;

               —

               Respingerea opoziției formulate de cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs împotriva înregistrării mărcii comunitare în cauză în măsura în care opoziția se întemeiază pe marca citată în cadrul procedurii de opoziție și, în plus, pe riscul de confuzie în sensul articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94 al Consiliului;

               —

               Obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate de reclamantă în fața camerei de recurs și

               —

               Obligarea celeilalte părți în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate de reclamantă în fața camerei de recurs, în cazul în care cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs devine intervenientă în prezenta cauză.

         Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: Reclamanta

      Marca comunitară vizată: Marca verbală „ACNO FOCUS” pentru bunuri din clasa 3 — Cererea de înregistrare nr. 3 272 705

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: Marca verbală germană „FOCUS” înregistrată cu nr. 394 07 564 pentru produse și servicii din clasele 3, 5, 6, 7, 8, 9, 14, 15, 16, 18, 20, 21, 24, 25, 26, 28, 29, 30, 33, 34, 36, 38, 39, 41 și 42; cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 453 720, inter alia pentru produse din clasa 3

      Decizia diviziei de opoziție: admite în integralitate opoziția

      Decizia camerei de recurs:respinge recursul

      Motivele invocate: Încălcarea articolului 42 alineatul (3) în coroborare cu articolul 43 alineatul (2) din Regulamentul nr. 40/94 al Consiliului deoarece camera de recurs a considerat în mod eronat că cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs poate invoca bunuri din clasa 3 pentru a se opune înregistrării mărcii comunitare în cauză; încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94 al Consiliului deoarece camera de recurs a apreciat în mod eronat că există un risc de confuzie între mărcile respective


title: Cauza T-224/13: Acțiune introdusă la 22 aprilie 2013 — Melitta France/Comisia

text:
               15.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/36

         Acțiune introdusă la 22 aprilie 2013 — Melitta France/Comisia
   (Cauza T-224/13)
   2013/C 171/68
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Melitta France (Chezy-sur-marne, Franța) (reprezentant: H. Weil, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea cu efect imediat, în temeiul articolului 263 TFUE, a Directivei 2013/2/UE a Comisiei din 7 februarie 2013 de modificare a anexei I la Directiva 94/62/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind ambalajele și deșeurile de ambalaje, în măsura în care aceasta adaugă pe lista exemplelor de produse care constituie ambalaje „rolele, tuburile și cilindrii în jurul cărora este înfășurat un material flexibil (de exemplu, folie de plastic, folie de aluminiu, hârtie)”;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive, care sunt în esență identice sau similare cu primele cinci motive invocate în cauza T-202/13, Group’Hygiène/Comisia.


title: Cauza T-211/15 P: Ordonanța Tribunalului din 23 noiembrie 2015 – Necci/Comisia

text:
               1.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/75

         Ordonanța Tribunalului din 23 noiembrie 2015 – Necci/Comisia
   (Cauza T-211/15 P) (1)

   (2016/C 038/101)
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei de recursuri a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 205, 22.6.2015.


title: Cauza C-355/06: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 18 octombrie 2007 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Gerechtshof te Amsterdam — Țările de Jos) — J. A. van der Steen/Inspecteur van de Belastingdienst Utrecht-Gooi/kantoor Utrecht (A șasea directivă TVA — Activitate economică independentă — Societate cu răspundere limitată — Executarea activităților societății de către o persoană fizică administrator, acționar și salariat unic)

text:
               22.12.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 315/19

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 18 octombrie 2007 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Gerechtshof te Amsterdam — Țările de Jos) — J. A. van der Steen/Inspecteur van de Belastingdienst Utrecht-Gooi/kantoor Utrecht
   (Cauza C-355/06) (1)

   (A șasea directivă TVA - Activitate economică independentă - Societate cu răspundere limitată - Executarea activităților societății de către o persoană fizică administrator, acționar și salariat unic)
   (2007/C 315/31)
   Limba de procedură: olandeza
   Instanța de trimitere
   Gerechtshof te Amsterdam
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: J. A. van der Steen

      Pârât: Inspecteur van de Belastingdienst Utrecht-Gooi/kantoor Utrecht
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Gerechtshof te Amsterdam — Interpretarea articolului 4 alineatul (1) din Directiva 77/388/CEE: A șasea directivă a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun de taxă pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1) — Noțiunea de activitate economică independentă — Persoană fizică ce are ca activitate unică executarea concretă a tuturor activităților unei societăți cu răspundere limitată în calitate de unic administrator, acționar și membru al personalului
   Dispozitivul
   În scopul aplicării articolului 4 alineatul (4) al doilea paragraf din A șasea directivă 77/388/CE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun de taxă pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare, o persoană fizică ce execută toate lucrările în numele și în contul unei societăți plătitoare de impozit, în temeiul unui contract de muncă încheiat cu această societate, al cărei unic acționar, administrator și membru al personalului este, nu reprezintă ea însăși o persoană plătitoare de impozit în sensul articolului 4 alineatul (1) din directiva menționată.

      (1)  JO C 294, 2.12.2006.


title: Cauza C-52/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungaria) la 29 ianuarie 2016 – „SEGRO” Kft./Vas Megyei Kormányhivatal Sárvári Járási Földhivatala

text:
               18.4.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 136/16

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungaria) la 29 ianuarie 2016 – „SEGRO” Kft./Vas Megyei Kormányhivatal Sárvári Járási Földhivatala
   (Cauza C-52/16)
   (2016/C 136/22)
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă:„SEGRO” Kft.

      Pârâtă: Vas Megyei Kormányhivatal Sárvári Járási Földhivatala

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolele 49 și 63 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene și articolele 17 și 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene trebuie interpretate în sensul că se opun unei legislații a unui stat membru precum cea în discuție în litigiul principal, care – fără a lua în considerare alte criterii – prevede obligația de a radia înscrierea drepturilor de uzufruct și de uz care grevează bunuri imobile agricole și care au fost înscrise pe numele unor societăți comerciale sau al unor persoane fizice care nu sunt rude apropiate ale proprietarului, fără să impună în același timp în favoarea titularilor drepturilor de uzufruct și de uz stinse, plata unei despăgubiri pentru pierderile patrimoniale, care, deși nu este exigibilă în contextul lichidării dintre părțile contractante, se întemeiază pe contracte valabile?

               2)

               Articolele 49 și 63 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene și articolele 17 și 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene trebuie interpretate în sensul că se opun unei legislații a unui stat membru care – fără a lua în considerare alte criterii – prevede obligația de a radia înscrierea drepturilor de uzufruct și de uz care grevează bunuri imobile agricole și care au fost înscrise, pe baza contractelor încheiate înainte de 30 aprilie 2014, pe numele unor societăți comerciale sau al unor persoane fizice care nu sunt rude apropiate ale proprietarului, și care impune în același timp, în favoarea titularilor drepturilor de uzufruct și de uz stinse, plata unei despăgubiri pentru pierderile patrimoniale, care, deși nu este exigibilă în contextul lichidării dintre părțile contractante, se întemeiază pe contracte valabile?


title: Cauza C-192/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Korkein hallinto-oikeus (Finlanda) la 8 mai 2008 — TeliaSonera Finland Oyj

text:
               2.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 197/8

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Korkein hallinto-oikeus (Finlanda) la 8 mai 2008 — TeliaSonera Finland Oyj
   (Cauza C-192/08)
   (2008/C 197/12)
   Limba de procedură: finlandeza
   Instanța de trimitere
   Korkein hallinto-oikeus
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: TeliaSonera Finland Oyj

      Pârâtă: Viestintävirasto, iMEZ Ab
   Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 4 alineatul (1) din Directiva 2002/19/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind accesul la rețelele de comunicații electronice și la infrastructura asociată, precum și interconectarea acestora (Directiva privind accesul), coroborat, pe de o parte, cu considerentele (5), (6) și (8) din preambulul directivei menționate și, pe de altă parte, cu articolul 8 și cu articolul 5 din directiva menționată, trebuie interpretat în sensul că

                           a)

                           o legislație națională ar putea să prevadă, în sensul articolului 39 alineatul (1) din viestintämarkkinalaki, că orice întreprindere de telecomunicații are obligația de a negocia interconectarea cu o altă întreprindere de telecomunicații și, în cazul unui răspuns afirmativ,

                           b)

                           o autoritate de reglementare națională ar putea considera că obligația de negociere nu este îndeplinită în cazul în care o întreprindere de telecomunicații, care nu are o putere semnificativă pe piață, a propus o interconectare unei alte întreprinderi în condiții pe care autoritatea le consideră total unilaterale și apte să împiedice dezvoltarea unei piețe cu amănuntul concurențiale, atunci când aceste condiții au împiedicat în practică a doua întreprindere menționată să propună clienților săi posibilitatea de a transmite mesaje multimedia utilizatorilor finali conectați la rețeaua întreprinderii de telecomunicații și, în cazul unui răspuns afirmativ,

                           c)

                           o autoritate de reglementare națională ar putea, prin intermediul deciziei sale, să ordoneze întreprinderii de telecomunicații menționate anterior, care nu are așadar o putere semnificativă pe piață, să negocieze cu bună credință interconectarea serviciilor de SMS și de mesaje multimedia, între sistemele întreprinderilor, astfel încât, în cadrul negocierilor comerciale, să fie luate în considerare obiectivele avute în vedere de interconectare iar negocierile să se desfășoare conform postulatului că buna funcționare a serviciilor de SMS și de mesaje multimedia între sistemele întreprinderilor poate fi realizată în condiții rezonabile care permit utilizatorilor să aibă posibilitatea de a utiliza serviciile de comunicații ale întreprinderilor de telecomunicații?

               2)

               Natura rețelei iMEZ Ab și chestiunea dacă iMEZ Ab trebuie considerată drept operator de rețele publice de comunicații electronice au un impact asupra aprecierii întrebărilor de mai sus?

      (1)  JO L 108, p. 7, Ediție specială, 13/vol. 35, p. 169.


title: Cauza T-418/17: Acțiune introdusă la 4 iulie 2017 – Eduard Meier/EUIPO – Calzaturificio Elisabet (Safari Club)

text:
               21.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 277/55

         Acțiune introdusă la 4 iulie 2017 – Eduard Meier/EUIPO – Calzaturificio Elisabet (Safari Club)
   (Cauza T-418/17)
   (2017/C 277/79)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Eduard Meier GmbH (München, Germania) (reprezentanți: S. Schicker și M. Knitter, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Calzaturificio Elisabet Srl (Monte Urano, Italia)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „Safari Club” – cererea de înregistrare nr. 13 186 036

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 2 mai 2017 în cauza R 1158/2016-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-675/13: Acțiune introdusă la 16 decembrie 2013 — K Chimica/ECHA

text:
               15.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 45/41

         Acțiune introdusă la 16 decembrie 2013 — K Chimica/ECHA
   (Cauza T-675/13)
   2014/C 45/72
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: K Chimica Srl (Mirano (VE), Italia) (reprezentanți: R. Buizza și M. Rota, avocați)

      Pârâtă: Agenția Europeană pentru Produse Chimice

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei nr. (2013) 3665 a ECHA din 15 octombrie 2013 și recunoașterea statutului de IMM societății K Chimica;

               —

               aplicarea reducerii redevenței prevăzute pentru IMM-uri;

               —

               anularea facturii nr. 10029302 în valoare de 9 300 de euro, sumă cerută cu titlul de diferență datorată pentru redevența integrală aplicată societății K Chimica,

               —

               anularea sancțiunii administrative în cuantum de 19 900 de euro aplicată de ECHA potrivit facturii nr. 10043954.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe interpretarea Recomandării CE nr. 2003/361 privind definirea IMM-urilor.

                           —

                           În această privință, reclamanta invocă faptul că, pentru clasificarea în categoria IMM-urilor, trebuie să se verifice dacă întreprinderea vizată este o întreprindere autonomă sau dacă face parte dintr-un grup de întreprinderi. În funcție de rolul jucat de întreprinderea vizată, va fi necesară luarea în considerare a datelor financiare ale întreprinderilor grupului, în special ale întreprinderilor „asociate” și ale întreprinderilor „legate”.

                           —

                           Se arată în acest sens că, potrivit regulii de bază pentru evaluarea dimensiunii întreprinderii vizate, la datele acesteia trebuie adăugate:

                                       (i)

                                       Datele eventualelor întreprinderi asociate cu întreprinderea vizată situate imediat în amonte sau în aval de aceasta, într-o măsură egală cu participarea la capital sau cu procentajul drepturilor de vot. La datele întreprinderilor asociate cu întreprinderea vizată astfel calculate trebuie adăugate în proporție de 100 % datele referitoare la întreprinderile „legate” de întreprinderile „asociate” menționate,

                                       (ii)

                                       100 % din datele referitoare la eventualele întreprinderi direct sau indirect „legate” de întreprinderea vizată. La integralitatea datelor referitoare la întreprinderile legate de întreprinderea vizată trebuie adăugate, proporțional cu participarea la capital sau cu procentul drepturilor de vot deținute, datele eventualelor întreprinderi asociate cu întreprinderile legate de întreprinderea vizată situate imediat în amonte sau în aval de acestea din urmă.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe nerecunoașterea statutului de IMM societății K. Chimica.

                           —

                           Se invocă în această privință faptul că, în temeiul articolului 6 al anexei la Recomandare, datele relevante în vederea clasificării K. Chimica drept IMM sunt următoarele:

                                       (i)

                                       100 % din datele referitoare la K. Chimica;

                                       (ii)

                                       100 % din datele referitoare la I.C.B. S.r.l;

                                       (iii)

                                       40 % din datele referitoare la Medini Ltd;

                                       (iv)

                                       36,66 % din datele referitoare la ALO Inmobilien GmbH.


title: Cauza F-44/11: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 28 iunie 2013 — Marcuccio/Comisia [Funcție publică — Articolul 34 alineatele (1) și (6) din Regulamentul de procedură — Cerere introdusă prin fax în termenul de introducere a acțiunii prelungit cu zece zile pentru considerente de distanță — Cerere introductivă depusă prin poștă în următoarele zece zile — Lipsa identității între acestea — Tardivitatea acțiunii]

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 225/85

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 28 iunie 2013 — Marcuccio/Comisia
   (Cauza F-44/11) (1)

   (Funcție publică - Articolul 34 alineatele (1) și (6) din Regulamentul de procedură - Cerere introdusă prin fax în termenul de introducere a acțiunii prelungit cu zece zile pentru considerente de distanță - Cerere introductivă depusă prin poștă în următoarele zece zile - Lipsa identității între acestea - Tardivitatea acțiunii)
   2013/C 225/196
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamant: Luigi Marcuccio (Tricase, Italia) (reprezentant: G. Cipressa, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Berardis-Kayser și J. Baquero Cruz, agenți, asistați de A. Dal Ferro, avocat)

      Obiectul

   Cerere de obligare a Comisiei la plata unei sume pentru repararea prejudiciului pe care reclamantul pretinde că l-a suferit în urma cererii adresate de medicul consultant al Comisiei medicului reclamantului în vederea obținerii anumitor informații privind tratamentele medicale urmate de acesta din urmă

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea în parte ca vădit inadmisibilă și în parte ca vădit nefondată.

               2.

               Domnul Marcuccio suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligat să suporte cheltuielile efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 186, 25.6.2011, p. 34


               2.12.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 325/22

         Cerere înaintată de Fürstliches Obergericht în vederea obținerii unui aviz consultativ al Curții AELS din 19 mai 2010 în cauza Dr. Joachim Kottke v Präsidial Anstalt and Sweetlye Stiftung
   (Cauza E-5/10)
   2010/C 325/06
   Curtea de Justiție a AELS a fost sesizată cu o cerere în vederea obținerii unui aviz consultativ, printr-o scrisoare înaintată la 19 mai 2010 de Fürstliches Obergericht (Curtea de Apel a Principatului Liechtenstein), înregistrată la grefa Curții la 27 mai 2010, în cauza Dr. Joachim Kottke v Präsidial Anstalt and Sweetlye Stiftung, cu privire la următoarele aspecte:

               1.

               Interzice Acordul privind Spațiul Economic European, intrat în vigoare la 1 mai 1995, la Liechtenstein, care este un tratat (multilateral), ca urmare a interzicerii discriminării prevăzute, în special, la articolul 4 din acordul menționat, impunerea unei obligații de a constitui o garanție aferentă costurilor în sarcina solicitanților care își au reședința într-un alt stat membru al SEE, în condițiile în care solicitanții din Liechenstein nu fac obiectul obligației de a constitui o asemenea garanție aferentă costurilor?
               În cazul în care răspunsul la prima întrebare este negativ:

               2.

               Este dispoziția prevăzută în secțiunea 57, alineatul (2), punctul (1), din Codul de procedură civilă al Liechtenstein (Zivilprozessordnung), conform căreia exonerarea de la obligația de constituire a unei garanții pentru solicitanții care își au reședința într-un alt stat membru este condiționată de posibilitatea executării silite în țara de reședință, compatibilă cu Acordul privind SEE și, în special, cu interdicția generală de discriminare prevăzută la articolul 4 din acordul menționat, în măsura în care aceasta se aplică solicitanților care își au reședința într-un stat membru al SEE?


title: Cauza T-536/11: Acțiune introdusă la 2 octombrie 2011 — European Dynamics Luxembourg și alții/Comisia

text:
               3.12.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 355/27

         Acțiune introdusă la 2 octombrie 2011 — European Dynamics Luxembourg și alții/Comisia
   (Cauza T-536/11)
   2011/C 355/48
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: European Dynamics Luxembourg SA (Ettelbrück, Luxemburg), European Dynamics Belgium SA (Bruxelles, Belgia), Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atena, Grecia) (reprezentanți: N. Korogiannakis și M. Dermitzakis, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               Anularea deciziei Oficiului pentru Publicații al Uniunii Europene de a reține ofertele reclamantelor în urma unei cereri de oferte AO 10340 (loturile 1, 3 și 4) „Servicii informatice — Dezvoltarea și menținerea programelor informatice, consiliere și asistență pentru diferite tipuri de aplicații TI” (1), ca al treilea contractant în mecanismul în cascadă pentru loturile 1 și 4, și ca al doilea contractant în mecanismul în cascadă pentru lotul 3, comunicată reclamantelor prin scrisoarea din 22 iulie 2011 și anularea tuturor deciziilor eferente ale Oficiului, inclusiv a deciziilor de acordare a contractului respectiv primului și celui de al doilea contractanți în cascadă; și

               —

               obligarea Oficiului pentru Publicații al Uniunii Europene la repararea prejudiciului care decurge din pierderea oportunității și din atingerea adusă reputației și credibilității reclamantelor, până la suma de 3 450 000 de euro (EUR); și

               —

               obligarea Oficiului pentru Publicații al Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată suportate de reclamante în cadrul prezentei proceduri.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă trei motive pentru fiecare lot.

               1.

               Primul motiv se întemeiază pe faptul că:

                           —

                           Oficiul pentru Publicații al Uniunii Europene a încălcat obligația de motivare a deciziilor sale, nu a dezvăluit în mod adecvat meritele referitoare la ofertantul laureat și, în general, nu a respectat prevederile articolului 100 alineatul (2) din regulamentul financiar;

               2.

               Cel de al doilea motiv se întemeiază pe faptul că:

                           —

                           Oficiul pentru Publicații al Uniunii Europene nu a respectat caietul de sarcini, și a aplicat un criteriu de atribuire contrar articolului 97 din regulamentul financiar și articolului 138 din normele de aplicare;

               3.

               Cel de al treilea motiv se întemeiază pe faptul că:

                           —

                           erori vădite de apreciere, observații vagi și neîntemeiate ale comitetului de evaluare, modificarea a posteriori a criteriilor de atribuire incluse în cererea de oferte, fără comunicarea noilor criterii către ofertanți în timp util și o confuzie a criteriilor de selecție și de atribuire.

      (1)  JO 2011/S 66 — 106099.


title: Cauza F-47/15: Acțiune introdusă la 24 martie 2015 – ZZ/Comisia

text:
               8.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 190/35

         Acțiune introdusă la 24 martie 2015 – ZZ/Comisia
   (Cauza F-47/15)
   (2015/C 190/41)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: ZZ (reprezentant: É. Boigelot, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei de respingere a cererii de acordare retroactivă a alocației pentru creșterea copiilor în beneficiul celor doi copii ai soției reclamantei, care locuiesc la domiciliul ei câte o săptămână la fiecare două săptămâni, începând de la data căsătoriei lor, precum și plata unei despăgubiri

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei din 9 decembrie 2014, notificate la 16 decembrie 2014, dar numai în măsura în care AIPN, după ce a admis reclamația cu privire la acest aspect și a decis în mod întemeiat să anuleze decizia din 19 iunie 2014 și să îi acorde în consecință alocația pentru creșterea copiilor și beneficiile aferente, decide totuși să nu acorde beneficiul alocațiilor în cauză cu titlu retroactiv începând de la data căsătoriei, neacordându-i acest drept la alocația pentru creșterea copilului și beneficiile aferente decât începând cu 1 martie 2014, mai exact prima zi a lunii în care reclamanta a introdus cererea de reexaminare;

               —

               în orice caz, obligarea pârâtei, cu titlu de despăgubire și în cadrul competenței de fond a Tribunalului, la plata sumei de 33  375,99 euro, sub rezerva majorării în cursul procedurii, pentru repararea prejudiciului suferit din cauza greșelii pârâtei, majorată cu dobânzi de întârziere la rata legală, astfel cum este aplicată în Belgia pentru anii în cauză, de la 1 septembrie 2011 până la data plății complete;

               —

               în orice caz, obligarea pârâtei la suportarea tuturor cheltuielilor de judecată, în conformitate cu articolul 87 alineatul (1) din Regulamentul de procedură al Tribunalului Funcției Publice.