title: Cauza T-204/19: Acțiune introdusă la 5 aprilie 2019 — BL și BM/Consiliul și alții

text:
               17.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 206/55

      Acțiune introdusă la 5 aprilie 2019 — BL și BM/Consiliul și alții
      (Cauza T-204/19)
      (2019/C 206/56)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamanți: BL și BM (reprezentant: N. de Montigny, avocat)

         Pârâte: Consiliul Uniunii Europene, Comisia Europeană, Serviciul European de Acțiune Externă și Eulex Kosovo

         Concluziile

      Reclamanții solicită Tribunalului:

                  —

                  cu titlu principal,

                              —

                              în ceea ce privește drepturile care decurg din contractul de drept privat,

                                          —

                                          recalificarea raportului lor contractual în contract de muncă pe durată nedeterminată;

                                          —

                                          constatarea încălcării de către pârâte a obligațiilor lor contractuale și, în special, a notificării unui preaviz valabil în cazul desfacerii unui contract pe durată nedeterminată;

                                          —

                                          în consecință, obligarea pârâtelor la plata către reclamanți a unei indemnizații compensatorii de preaviz calculate pe baza vechimii lor în serviciu, respectiv:

                                                      —

                                                      pentru BL: un cuantum de 48 424,65 euro;

                                                      —

                                                      pentru BM un cuantum de 31 552, 75 euro;

                                          —

                                          declararea faptului că concedierea reclamanților este nelegală și obligarea, în consecință, a pârâtelor la plata către aceștia a unei indemnizații evaluate ex aequo et bono la:

                                                      —

                                                      70 000 euro pentru prejudiciul suferit de BM;

                                                      —

                                                      90 000 euro pentru prejudiciul suferit de BL;

                                          —

                                          constatarea faptului că pârâtele nu au întocmit documentele sociale legale aferente încetării contractului și

                                                      —

                                                      obligarea acestora la plata către reclamanți a unei penalități cu titlu cominatoriu de 100,00 de euro pe zi de întârziere începând cu introducerea prezentei acțiuni;

                                                      —

                                                      obligarea acestora la transmiterea către reclamanți a documentelor sociale aferente încetării contractului;

                                          —

                                          obligarea pârâtelor la plata dobânzilor aferente sumelor citate anterior, calculate la rata legală belgiană;

                              —

                              în ceea ce privește alte drepturi:

                                          —

                                          constatarea faptului că reclamanții ar fi trebuit să fie recrutați ca agenți temporari ai uneia dintre primele trei pârâte și declararea faptului că primele trei pârâte i-au tratat pe reclamanți în mod discriminator, fără o justificare obiectivă, în ceea ce privește remunerația acestora, dreptul la pensie și avantajele aferente, precum și în ceea ce privește garanția unei angajări ulterioare;

                                          —

                                          obligarea primelor trei pârâte la despăgubirea fiecăruia dintre reclamanți pentru pierderea unei remunerații, a unei pensii, a unor indemnizații și a unor avantaje, pierdere ocazionată de încălcările dreptului comunitar vizate de prezenta cerere introductivă;

                                          —

                                          obligarea acestora la plata dobânzilor aferente acestor sume;

                                          —

                                          stabilirea unui termen pentru părți pentru a fixa indemnizația menționată, ținând seama de gradul și de treapta în care reclamanții ar fi trebuit să fie angajați, de evoluția medie a remunerației, de evoluția carierei acestora, de alocațiile pe care ar fi trebuit să le perceapă în acest caz în temeiul acestor contracte de agenți temporari și compararea rezultatelor obținute cu remunerația percepută efectiv de reclamanți;

                  —

                  cu titlu subsidiar,

                              —

                              obligarea instituțiilor la despăgubirea reclamanților, ex aequo et bono, pentru răspunderea extracontractuală care rezultă din nerespectarea drepturilor fundamentale ale acestora:

                                          —

                                          105 000 euro pentru BM;

                                          —

                                          130 000 euro pentru BL;

                  —

                  obligarea pârâtelor la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanții invocă, în special, șapte motive în vederea obținerii recalificării contractelor lor de muncă în cadrul instituțiilor în contracte de muncă pe durată nedeterminată și repararea prejudiciului suferit ca urmare a deciziei de a nu li se reînnoi contractele respective, precum și a opțiunii instituțiilor de a aplica personalului contractual internațional un statut care nu ar fi în conformitate cu drepturile fundamentale ale acestuia.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe un abuz de drept săvârșit de pârâte în utilizarea excesivă a unor contracte pe durată determinată și pe încălcarea de către acestea a principiului proporționalității.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea de către pârâte a principiului egalității de tratament și a principiului nediscriminării.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea de către pârâte a dreptului de a fi ascultat al reclamanților.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe insecuritatea juridică provocată de pârâte față de reclamanți și pe încălcarea de către acestea a dreptului la o bună administrare.

                  5.

                  Al cincilea motiv, întemeiat pe încălcarea de către pârâte a principiului consultării reprezentanților personalului.

                  6.

                  Al șaselea motiv, întemeiat pe încălcarea de către pârâte a Codului european de bună conduită administrativă.

                  7.

                  Al șaptelea motiv, întemeiat pe încălcarea de către pârâte a dreptului la liberă circulație a lucrătorilor.
                  Pe de altă parte, reclamanții invocă existența unei discriminări între lucrători în cadrul instituțiilor și, în special, în ceea ce privește drepturile recunoscute agenților temporari, printre altele neplata diferitor alocații, contribuția la fundul de pensii, rambursarea unor cheltuieli și, eventual, neluarea în considerare a vechimii de 20 de ani.


title: Cauza C-98/18: Hotărârea Curții (Camera a noua) din 2 mai 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de College van Beroep voor het Bedrijfsleven — Țările de Jos) — T. Boer & Zonen BV/Staatssecretaris van Economische Zaken (Trimitere preliminară — Protecția sănătății — Pachet de igienă — Regulamentul (CE) nr. 853/2004 — Igiena produselor alimentare de origine animală — Obligațiile operatorilor din sectorul alimentar — Cerințe specifice — Carne de ungulate domestice — Depozitare și transport — Condiții de temperatură a cărnii)

text:
               1.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 220/5

      Hotărârea Curții (Camera a noua) din 2 mai 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de College van Beroep voor het Bedrijfsleven — Țările de Jos) — T. Boer & Zonen BV/Staatssecretaris van Economische Zaken
      (Cauza C-98/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Protecția sănătății - Pachet de igienă - Regulamentul (CE) nr. 853/2004 - Igiena produselor alimentare de origine animală - Obligațiile operatorilor din sectorul alimentar - Cerințe specifice - Carne de ungulate domestice - Depozitare și transport - Condiții de temperatură a cărnii)
      (2019/C 220/07)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      College van Beroep voor het Bedrijfsleven

         Părțile din procedura principală

         Apelantă: T. Boer & Zonen BV

         Intimat: Staatssecretaris van Economische Zaken

         Dispozitivul

      Punctele 1 și 3 din capitolul VII din secțiunea I din anexa III la Regulamentul (CE) nr. 853/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 de stabilire a unor norme specifice de igienă care se aplică alimentelor de origine animală trebuie să fie interpretate în sensul că refrigerarea cărnii după sacrificare trebuie să fie efectuată chiar în localurile abatorului până când aceasta ajunge, în toate părțile sale, la o temperatură care să nu fie mai mare de 7 oC înainte de orice transbordare a cărnii respective într-un mijloc de transport frigorific.

         (1)  JO C 152, 30.4.2018.


title: Cauzele conexate C-391/16, C-77/17 și C-78/17: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 14 mai 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Nejvyšší správní soud, Conseil du Contentieux des Étrangers — Republica Cehă, Belgia) — M/Ministerstvo vnitra (C-391/16), X (C-77/17), X (C-78/17)/Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides (Trimitere preliminară — Spațiul de libertate, securitate și justiție — Politica privind azilul — Protecție internațională — Directiva 2011/95/UE — Statutul de refugiat — Articolul 14 alineatele (4)-(6) — Refuzul acordării sau revocarea statutului de refugiat în caz de amenințare pentru siguranța sau pentru societatea statului membru gazdă — Validitate — Articolul 18 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene — Articolul 78 alineatul (1) TFUE — Articolul 6 alineatul (3) TUE — Convenția de la Geneva)

text:
               29.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 255/2

      Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 14 mai 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Nejvyšší správní soud, Conseil du Contentieux des Étrangers — Republica Cehă, Belgia) — M/Ministerstvo vnitra (C-391/16), X (C-77/17), X (C-78/17)/Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides
      (Cauzele conexate C-391/16, C-77/17 și C-78/17) (1)

      (Trimitere preliminară - Spațiul de libertate, securitate și justiție - Politica privind azilul - Protecție internațională - Directiva 2011/95/UE - Statutul de refugiat - Articolul 14 alineatele (4)-(6) - Refuzul acordării sau revocarea statutului de refugiat în caz de amenințare pentru siguranța sau pentru societatea statului membru gazdă - Validitate - Articolul 18 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Articolul 78 alineatul (1) TFUE - Articolul 6 alineatul (3) TUE - Convenția de la Geneva)
      (2019/C 255/02)
      Limba de procedură: ceha și franceza

         Instanța de trimitere

      Nejvyšší správní soud, Conseil du Contentieux des Étrangers

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: M (C-391/16), X (C-77/17), X (C-78/17)

         Pârânți: Ministerstvo vnitra (C-391/16), Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides (C-77/17), (C-78/17)

         Dispozitivul

      Examinarea articolului 14 alineatele (4)-(6) din Directiva 2011/95/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 decembrie 2011 privind standardele referitoare la condițiile pe care trebuie să le îndeplinească resortisanții țărilor terțe sau apatrizii pentru a putea beneficia de protecție internațională, la un statut uniform pentru refugiați sau pentru persoanele eligibile pentru obținerea de protecție subsidiară și la conținutul protecției acordate nu a revelat niciun element de natură să afecteze validitatea acestor dispoziții în raport cu articolul 78 alineatul (1) TFUE și cu articolul 18 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

         (1)  JO C 350, 26.9.2016

         JO C 144, 8.5.2017


title: Cauza C-235/17: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 21 mai 2019 — Comisia Europeană/Ungaria (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Articolul 63 TFUE — Libera circulație a capitalurilor — Articolul 17 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene — Drept de proprietate — Reglementare națională care desființează ex lege și fără despăgubire drepturile de uzufruct asupra unor terenuri agricole și forestiere dobândite anterior de persoane juridice sau de persoane fizice care nu pot dovedi o legătură de rudenie apropiată cu proprietarul)

text:
               29.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 255/3

      Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 21 mai 2019 — Comisia Europeană/Ungaria
      (Cauza C-235/17) (1)

      (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Articolul 63 TFUE - Libera circulație a capitalurilor - Articolul 17 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Drept de proprietate - Reglementare națională care desființează ex lege și fără despăgubire drepturile de uzufruct asupra unor terenuri agricole și forestiere dobândite anterior de persoane juridice sau de persoane fizice care nu pot dovedi o legătură de rudenie apropiată cu proprietarul)
      (2019/C 255/03)
      Limba de procedură: maghiara

         Părțile

         Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Malferrari și L. Havas, agenți)

         Pârâtă: Ungaria (reprezentant: M.Z. Fehér, agent)

         Dispozitivul

                  1)

                  Prin adoptarea articolului 108 alineatul (1) din mező- és erdőgazdasági földek forgalmáról szóló 2013. évi CXXII. törvénnyel összefüggő egyes rendelkezésekről és átmeneti szabályokról szóló 2013. évi CCXII. törvény (Legea nr. CCXII din 2013 privind dispoziții diverse și măsuri tranzitorii referitoare la Legea nr. CXXII din 2013 privind vânzarea terenurilor agricole și forestiere) și prin desființarea ex lege, în acest mod, a drepturilor de uzufruct asupra unor terenuri agricole și forestiere situate în Ungaria, deținute, în mod direct sau indirect, de resortisanții altor state membre, Ungaria a încălcat obligațiile care îi revin în temeiul dispozițiilor coroborate ale articolului 63 TFUE și ale articolului 17 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

                  2)

                  Obligă Ungaria la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 412, 4.12.2017.


title: Cauza C-341/17 P: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 15 mai 2019 — Republica Elenă/Comisia Europeană (Recurs — Fondul european de orientare și garantare agricolă (FEOGA), secțiunea „Garantare”, Fondul european de garantare agricolă (FEGA) și Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) — Cheltuieli excluse de la finanțarea Uniunii Europene — Cheltuieli efectuate de Republica Elenă — Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 — Regulamentul (CE) nr. 796/2004 — Schemă de ajutoare pe suprafață — Noțiunea de „pășuni permanente” — Corecții financiare forfetare — Deducerea corecției anterioare)

text:
               29.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 255/3

      Hotărârea Curții (Camera a opta) din 15 mai 2019 — Republica Elenă/Comisia Europeană
      (Cauza C-341/17 P) (1)

      (Recurs - Fondul european de orientare și garantare agricolă (FEOGA), secțiunea „Garantare”, Fondul european de garantare agricolă (FEGA) și Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) - Cheltuieli excluse de la finanțarea Uniunii Europene - Cheltuieli efectuate de Republica Elenă - Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 - Regulamentul (CE) nr. 796/2004 - Schemă de ajutoare pe suprafață - Noțiunea de „pășuni permanente” - Corecții financiare forfetare - Deducerea corecției anterioare)
      (2019/C 255/04)
      Limba de procedură: greaca

         Părțile

         Recurentă: Republica Elenă (reprezentanți: G. Kanellopoulos, A. Vasilopoulou și E. Leftheriotou, agenți)

         Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: D. Triantafyllou și A. Sauka, agenți)

         Intervenient în susținerea reclamantei: Regatul Spaniei (reprezentant: M. A. Sampol Pucurull, agent)

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează punctele 2 și 3 din dispozitivul Hotărârii Tribunalului Uniunii Europene din 30 martie 2017, Grecia/Comisia (T 112/15, EU:T:2017:239), în măsura în care, pe de o parte, Tribunalul a respins acțiunea Republicii Elene limitându-și examinarea la corecția pentru anul de cerere 2008 imputată în cadrul exercițiului financiar 2009 în ceea ce privește corecția financiară de 5 % aplicată ajutoarelor din al doilea pilon al politicii agricole comune (PAC), consacrat dezvoltării rurale, și neexaminând corecția pentru anul de cerere 2008 imputată în cadrul exercițiului financiar 2010, în valoare de 5 496 524,54 euro, în ceea ce privește corecția financiară de 5 % aplicată ajutoarelor din al doilea pilon al PAC, consacrat dezvoltării rurale, și, pe de altă parte, în măsura în care s a pronunțat asupra cheltuielilor de judecată.

                  2)

                  Respinge în rest recursul.

                  3)

                  Anulează Decizia de punere în aplicare 2014/950/UE a Comisiei din 19 decembrie 2014 de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul secțiunii „Garantare” a Fondului european de orientare și garantare agricolă (FEOGA), în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și în cadrul Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) în măsura în care privește luarea în considerare a Deciziei de punere în aplicare 2013/214/UE a Comisiei din 2 mai 2013 de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli contractate de statele membre în cadrul secțiunii „Garantare” a Fondului european de orientare și garantare agricolă (FEOGA), în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și în cadrul Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) la calculul valorii corecției de 5 496 524,54 euro, a deducerii de 270 175,45 euro și a incidenței financiare de 5 226 349,09 euro, în privința cheltuielilor efectuate de Republica Elenă în sectorul dezvoltării rurale FEADR Axe 2 (2007-2013, măsuri legate de suprafață) și impuse în cadrul exercițiului financiar 2010 din cauza neregulilor referitoare la sistemul de identificare a parcelelor agricole (LPIS) și la controalele la fața locului (al doilea pilon, anul de cerere 2008).

                  4)

                  Republica Elenă și Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată aferente procedurii în primă instanță și recursului.

                  5)

                  Regatul Spaniei suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 249, 31.7.2017.


title: Cauza C-509/17: Hotărârea Curții (Camera treia) din 16 mai 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Arbeidshof te Antwerpen — Belgia) — Christa Plessers/PREFACO NV, Belgische Staat (Trimitere preliminară — Transferuri de întreprinderi — Directiva 2001/23/CE — Articolele 3-5 — Menținerea drepturilor lucrătorilor — Excepții — Procedură de insolvență — Procedură de reorganizare judiciară prin transfer sub autoritatea instanței — Salvarea totală sau parțială a întreprinderii — Legislație națională care autorizează cesionarul, după transfer, să preia lucrătorii aleși de acesta)

text:
               29.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 255/4

      Hotărârea Curții (Camera treia) din 16 mai 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Arbeidshof te Antwerpen — Belgia) — Christa Plessers/PREFACO NV, Belgische Staat
      (Cauza C-509/17) (1)

      (Trimitere preliminară - Transferuri de întreprinderi - Directiva 2001/23/CE - Articolele 3-5 - Menținerea drepturilor lucrătorilor - Excepții - Procedură de insolvență - Procedură de reorganizare judiciară prin transfer sub autoritatea instanței - Salvarea totală sau parțială a întreprinderii - Legislație națională care autorizează cesionarul, după transfer, să preia lucrătorii aleși de acesta)
      (2019/C 255/05)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Arbeidshof te Antwerpen

         Părțile din procedura principală

         Apelantă: Christa Plessers

         Intimate: PREFACO NV, Belgische Staat

         Dispozitivul

      Directiva 2001/23/CE a Consiliului din 12 martie 2001 privind apropierea legislației statelor membre referitoare la menținerea drepturilor lucrătorilor în cazul transferului de întreprinderi, unități sau părți de întreprinderi sau unități, în special articolele 3-5 din aceasta, trebuie interpretată în sensul că se opune unei legislații naționale precum cea în discuție în litigiul principal, care, în cazul transferului unei întreprinderi intervenit în cadrul unei proceduri de reorganizare judiciară prin transfer sub autoritatea instanței, aplicată în vederea menținerii integrale sau parțiale a cedentului sau a activităților sale, prevede, pentru cesionar, dreptul de a alege lucrătorii pe care dorește să îi preia.

         (1)  JO C 374, 6.11.2017.


title: Cauza C-677/17: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 15 mai 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Centrale Raad van Beroep — Țările de Jos) — Domul Çoban/Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen (Trimitere preliminară — Acordul de asociere CEE Turcia — Protocol adițional — Articolul 59 — Decizia nr. 3/80 — Securitatea socială a lucrătorilor migranți — Eliminarea clauzelor de reședință — Articolul 6 — Prestație de invaliditate — Retragere — Regulamentul (CE) nr. 883/2004 — Prestații speciale în numerar de tip necontributiv — Condiția privind reședința — Directiva 2003/109/CE — Statutul de rezident pe termen lung)

text:
               29.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 255/6

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 15 mai 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Centrale Raad van Beroep — Țările de Jos) — Domul Çoban/Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen
      (Cauza C-677/17) (1)

      (Trimitere preliminară - Acordul de asociere CEE Turcia - Protocol adițional - Articolul 59 - Decizia nr. 3/80 - Securitatea socială a lucrătorilor migranți - Eliminarea clauzelor de reședință - Articolul 6 - Prestație de invaliditate - Retragere - Regulamentul (CE) nr. 883/2004 - Prestații speciale în numerar de tip necontributiv - Condiția privind reședința - Directiva 2003/109/CE - Statutul de rezident pe termen lung)
      (2019/C 255/07)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Centrale Raad van Beroep

         Părțile din procedura principală

         Apelant: Domnul Çoban

         Intimat: Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen

         Dispozitivul

      Articolul 6 alineatul (1) primul paragraf din Decizia nr. 3/80 a Consiliului de asociere din 19 septembrie 1980 privind aplicarea regimurilor de securitate socială ale statelor membre ale Comunităților Europene în raport cu lucrătorii turci și cu membrii familiilor acestora coroborat cu articolul 59 din Protocolul adițional semnat la 23 noiembrie 1970 la Bruxelles și încheiat, aprobat și confirmat în numele Comunității prin Regulamentul (CEE) nr. 2760/72 al Consiliului din 19 decembrie 1972 trebuie interpretat în sensul că nu se opune unei dispoziții naționale precum cea în discuție în litigiul principal, care elimină beneficiul unei prestații complementare acordat unui resortisant turc care se întoarce în țara sa de origine și care este titular, la data plecării sale din statul membru gazdă, al statutului de rezident pe termen lung, în sensul Directivei 2003/109 a Consiliului din 25 noiembrie 2003 privind statutul resortisanților țărilor terțe care sunt rezidenți pe termen lung.

         (1)  JO C 94, 12.3.2018.


title: Cauza C-689/17: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 13 mai 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Landgericht München I — Gemania) — Conti 11. Container Schiffahrts-GmbH & Co. KG MS „MSC Flaminia”/Land Niedersachsen (Trimitere preliminară — Mediu — Transfer de deșeuri — Regulamentul (CE) nr. 1013/2006 — Deșeuri care fac obiectul procedurii de notificare și de acord scrise prealabile — Transferuri în interiorul Uniunii Europene — Articolul 1 alineatul (3) litera (b) — Excludere din domeniul de aplicare — Deșeuri produse la bordul unor nave — Deșeuri produse la bordul unei nave ca urmare a unei avarii)

text:
               29.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 255/6

      Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 13 mai 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Landgericht München I — Gemania) — Conti 11. Container Schiffahrts-GmbH & Co. KG MS „MSC Flaminia”/Land Niedersachsen
      (Cauza C-689/17) (1)

      (Trimitere preliminară - Mediu - Transfer de deșeuri - Regulamentul (CE) nr. 1013/2006 - Deșeuri care fac obiectul procedurii de notificare și de acord scrise prealabile - Transferuri în interiorul Uniunii Europene - Articolul 1 alineatul (3) litera (b) - Excludere din domeniul de aplicare - Deșeuri produse la bordul unor nave - Deșeuri produse la bordul unei nave ca urmare a unei avarii)
      (2019/C 255/08)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Landgericht München I

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Conti 11. Container Schiffahrts-GmbH & Co. KG MS „MSC Flaminia”

         Pârât: Land Niedersachsen

         Dispozitivul

      Articolul 1 alineatul (3) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 1013/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 14 iunie 2006 privind transferurile de deșeuri trebuie interpretat în sensul că reziduuri sub formă de deșeuri și de apă de stingere a incendiilor amestecată cu nămol și cu reziduuri de încărcătură, precum cele în discuție în litigiul principal, cauzate de o avarie survenită la bordul unei nave, trebuie considerate deșeuri produse la bordul navelor, în sensul acestei dispoziții, care sunt, prin urmare, excluse din domeniul de aplicare al regulamentului menționat până în momentul în care acestea sunt descărcate pentru a fi recuperate sau eliminate.

         (1)  JO C 94, 12.3.2018.


title: Cauza C-706/17: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 15 mai 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas — Lituania) — AB „Achema”, AB „Orlen Lietuva”, AB „Lifosa”/Valstybinė kainų ir energetikos kontrolės komisija (VKEKK) („Trimitere preliminară — Ajutoare de stat — Noțiunea de „ajutoare acordate de state sau prin intermediul resurselor de stat” — Măsuri pentru compensarea prestatorilor de servicii de interes public din sectorul energiei electrice — Noțiunile „ajutoare care afectează schimburile comerciale dintre statele membre” și „care denaturează sau amenință să denatureze concurența” — Noțiunea de „avantaj selectiv” — Serviciu de interes economic general — Compensarea costurilor inerente executării unor obligații de serviciu public)

text:
               29.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 255/7

      Hotărârea Curții (Camera a patra) din 15 mai 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas — Lituania) — AB „Achema”, AB „Orlen Lietuva”, AB „Lifosa”/Valstybinė kainų ir energetikos kontrolės komisija (VKEKK)
      (Cauza C-706/17) (1)

      („Trimitere preliminară - Ajutoare de stat - Noțiunea de „ajutoare acordate de state sau prin intermediul resurselor de stat” - Măsuri pentru compensarea prestatorilor de servicii de interes public din sectorul energiei electrice - Noțiunile „ajutoare care afectează schimburile comerciale dintre statele membre” și „care denaturează sau amenință să denatureze concurența” - Noțiunea de „avantaj selectiv” - Serviciu de interes economic general - Compensarea costurilor inerente executării unor obligații de serviciu public)
      (2019/C 255/09)
      Limba de procedură: lituaniana

         Instanța de trimitere

      Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

         Părțile din procedura principală

         Apelante: AB „Achema”, AB „Orlen Lietuva”, AB „Lifosa”

         Intimată: Valstybinė kainų ir energetikos kontrolės komisija (VKEKK)

         Cu participarea: Lietuvos Respublikos energetikos ministerija, UAB „Baltpool”

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 107 alineatul (1) TFUE trebuie interpretat în sensul că fondurile destinate finanțării unei scheme de servicii de interes public, precum serviciile de interes public în sectorul energiei electrice, constituie resurse de stat, în sensul acestei dispoziții.

                  2)

                  Articolul 107 alineatul (1) TFUE trebuie interpretat în sensul că, atunci când operatorii de rețele de distribuție și de transport beneficiază de fonduri destinate finanțării serviciilor de interes public în sectorul energiei electrice pentru compensarea pierderilor suportate ca urmare a obligației de a achiziționa energia electrică de la anumiți producători de energie electrică la un tarif fix și de echilibrare a acesteia, compensarea menționată constituie un avantaj, în sensul acestei dispoziții, acordat producătorilor de energie electrică.

                  3)

                  Articolul 107 alineatul (1) TFUE trebuie interpretat în sensul că, într-o situație precum cea din litigiul principal, trebuie să se considere că fonduri precum fondurile destinate anumitor prestatori de servicii de interes public din sectorul energiei electrice le acordă acestora un avantaj selectiv, în sensul acestei dispoziții, și sunt de natură să afecteze schimburile comerciale dintre statele membre.

                  4)

                  Articolul 107 alineatul (1) TFUE trebuie interpretat în sensul că o intervenție a statului precum schema de servicii publice în sectorul energiei electrice nu trebuie considerată o compensație care reprezintă contraprestația serviciilor prestate de întreprinderile beneficiare în executarea obligațiilor de serviciu public, în sensul Hotărârii din 24 iulie 2003, Altmark Trans și Regierungspräsidium Magdeburg (C-280/00, EU:C:2003:415), în afară de cazul în care în care instanța de trimitere constată că unul sau altul dintre serviciile de interes public din sectorul energiei electrice îndeplinește în mod efectiv cele patru condiții enunțate la punctele 88-93 din această hotărâre.

                  5)

                  Articolul 107 alineatul (1) TFUE trebuie interpretat în sensul că trebuie să se considere că o intervenție a statului precum schema de servicii de interes public în sectorul energiei electrice denaturează sau este de natură să denatureze concurența.

         (1)  JO C 94, 12.3.2018.


title: Cauza C-55/18: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 14 mai 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Audiencia Nacional — Spania) — Federación de Servicios de Comisiones Obreras (CCOO)/Deutsche Bank SAE (Trimitere preliminară — Politica socială — Protecția securității și a sănătății lucrătorilor — Organizarea timpului de lucru — Articolul 31 alineatul (2) de Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene — Directiva 2003/88/CE — Articolele 3 și 5 — Repaus zilnic și săptămânal — Articolul 6 — Timp de lucru maxim săptămânal — Directiva 89/391/CEE — Securitatea și sănătatea lucrătorilor la locul de muncă — Obligația de a institui un sistem care să permită măsurarea duratei timpului de lucru zilnic efectuat de fiecare lucrător)

text:
               29.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 255/9

      Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 14 mai 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Audiencia Nacional — Spania) — Federación de Servicios de Comisiones Obreras (CCOO)/Deutsche Bank SAE
      (Cauza C-55/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Politica socială - Protecția securității și a sănătății lucrătorilor - Organizarea timpului de lucru - Articolul 31 alineatul (2) de Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Directiva 2003/88/CE - Articolele 3 și 5 - Repaus zilnic și săptămânal - Articolul 6 - Timp de lucru maxim săptămânal - Directiva 89/391/CEE - Securitatea și sănătatea lucrătorilor la locul de muncă - Obligația de a institui un sistem care să permită măsurarea duratei timpului de lucru zilnic efectuat de fiecare lucrător)
      (2019/C 255/11)
      Limba de procedură: spaniola

         Instanța de trimitere

      Audiencia Nacional

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Federación de Servicios de Comisiones Obreras (CCOO)

         Pârâtă: Deutsche Bank SAE

         cu participarea: Federación Estatal de Servicios de la Unión General de Trabajadores (FES-UGT), Confederación General del Trabajo (CGT), Confederación Solidaridad de Trabajadores Vascos (ELA), Confederación Intersindical Galega (CIG)

         Dispozitivul

      Articolele 3, 5 și 6 din Directiva 2003/88/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 4 noiembrie 2003 privind anumite aspecte ale organizării timpului de lucru, citite în lumina articolului 31 alineatul (2) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, precum și a articolului 4 alineatul (1), a articolului 11 alineatul (3) și a articolului 16 alineatul (3) din Directiva 89/391/CEE a Consiliului din 12 iunie 1989 privind punerea în aplicare de măsuri pentru promovarea îmbunătățirii securității și sănătății lucrătorilor la locul de muncă, trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări a unui stat membru care, potrivit interpretării care este dată acesteia de către jurisprudența națională, nu impune angajatorilor obligația de a institui un sistem care să permită măsurarea duratei timpului de lucru zilnic efectuat de fiecare lucrător.

         (1)  JO C 152, 30.04.2018.


title: Cauza C-132/18 P: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 15 mai 2019 — Comisia Europeană/Sabine Tuerck (Recurs — Funcție publică — Pensii — Transferul drepturilor de pensie dobândit într-un sistem de pensii național către sistemul de pensii al Uniunii Europene — Deducerea aprecierii care a intervenit între data la care a fost depusă cererea de transfer și data realizării efective a transferului)

text:
               29.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 255/10

      Hotărârea Curții (Camera a opta) din 15 mai 2019 — Comisia Europeană/Sabine Tuerck
      (Cauza C-132/18 P) (1)

      (Recurs - Funcție publică - Pensii - Transferul drepturilor de pensie dobândit într-un sistem de pensii național către sistemul de pensii al Uniunii Europene - Deducerea aprecierii care a intervenit între data la care a fost depusă cererea de transfer și data realizării efective a transferului)
      (2019/C 255/12)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Gattinara, B. Mongin și L. Radu Bouyon, agenți)

         Cealaltă parte din procedură: Sabine Tuerck (reprezentanți: S. Orlandi și T. Martin, avocați)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursul.

                  2)

                  Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 161, 7.5.2018.


title: Cauza C-138/18: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 16 mai 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Vestre Landsret — Danemarca) — Skatteministeriet/Estron A/S (Trimitere preliminară — Tariful vamal comun — Clasificare tarifară — Conectori pentru aparate auditive — Părți și accesorii — Nomenclatura combinată — Subpozițiile 85444290, 90214000 și 90219010)

text:
               29.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 255/11

      Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 16 mai 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Vestre Landsret — Danemarca) — Skatteministeriet/Estron A/S
      (Cauza C-138/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Tariful vamal comun - Clasificare tarifară - Conectori pentru aparate auditive - Părți și accesorii - Nomenclatura combinată - Subpozițiile 85444290, 90214000 și 90219010)
      (2019/C 255/13)
      Limba de procedură: daneza

         Instanța de trimitere

      Vestre Landsret

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: Skatteministeriet

         Pârâtă: Estron A/S

         Dispozitivul

                  1)

                  Nota 2 litera (a) din capitolul 90 din Nomenclatura combinată care figurează în anexa I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful vamal comun, astfel cum a fost modificată prin Regulamentul (CE) nr. 1031/2008 al Comisiei din 19 septembrie 2008, coroborată cu regulile generale 1 și 6 pentru interpretarea Nomenclaturii combinate trebuie interpretată în sensul că expresia „părțile și accesoriile care constau din articolele menționate la una dintre pozițiile acestui capitol sau de la capitolele 84, 85 sau 91”, pe care o conține, se referă doar la pozițiile cu patru cifre din aceste capitole.

                  2)

                  Revine instanței de trimitere sarcina de a efectua clasificarea tarifară a conectorilor pentru aparate auditive în discuție în litigiul principal în raport cu elementele furnizate de Curte ca răspuns la întrebările care i-au fost adresate de instanța de trimitere.

                  3)

                  Nota 1 litera (m) din secțiunea XVI din Nomenclatura combinată care figurează în anexa I la Regulamentul nr. 2658/87, astfel cum a fost modificată prin Regulamentul nr. 1031/2008, trebuie interpretată în sensul că, dacă o marfă se încadrează în capitolul 90 din Nomenclatura combinată, ea nu se poate încadra și în capitolele 84 și 85 din aceasta.

         (1)  JO C 166, 14.5.2018.


title: Cauza C-503/18 P: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 6 iunie 2019 — Inge Barnett/Comitetul Economic și Social European (Recurs — Funcție publică — Funcționar — Pensie pentru limită de vârstă — Pensionare anticipată fără reducerea drepturilor de pensie — Statutul funcționarilor Uniunii Europene — Articolul 9 al doilea paragraf din anexa VIII — Dispoziții generale de punere în aplicare — Interesul serviciului — Decizie adoptată în executarea unei hotărâri a Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene — Articolul 266 TFUE — Autoritate de lucru judecat)

text:
               5.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 263/20

      Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 6 iunie 2019 — Inge Barnett/Comitetul Economic și Social European
      (Cauza C-503/18 P) (1)

      (Recurs - Funcție publică - Funcționar - Pensie pentru limită de vârstă - Pensionare anticipată fără reducerea drepturilor de pensie - Statutul funcționarilor Uniunii Europene - Articolul 9 al doilea paragraf din anexa VIII - Dispoziții generale de punere în aplicare - Interesul serviciului - Decizie adoptată în executarea unei hotărâri a Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene - Articolul 266 TFUE - Autoritate de lucru judecat)
      (2019/C 263/24)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Recurentă: Inge Barnett (reprezentanți: S. Orlandi și T. Martin, avocați)

         Cealaltă parte din procedură: Comitetul Economic și Social European (reprezentanți: M. Pascua Mateo, A. Carvajal și L. Camarena Januzec, agenți, asistați de M. Troncoso Ferrer, avocat, F.-M. Hislaire, avocat)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursul.

                  2)

                  O obligă pe doamna Inge Barnett să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de Comitetul Economic și Social European (CESE).

         (1)  JO C 381, 22.10.2018.


title: Cauza C-682/17: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 20 iunie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Verwaltungsgericht Berlin — Germania) — ExxonMobil Production Deutschland GmbH/Bundesrepublik Deutschland (Trimitere preliminară — Mediu — Directiva 2003/87/CE — Sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră — Instalație de tratare a gazelor naturale — Recuperarea sulfului — „Procesul Claus” — Generare de energie electrică într-o stație auxiliară — Producere de căldură — Emisie de dioxid de carbon (CO2) inerent — Articolul 2 alineatul (1) — Domeniu de aplicare — Anexa I — Activitate de „ardere a combustibililor” — Articolul 3 litera (u) — Noțiunea de „producător de energie electrică” — Articolul 10a alineatele (3) și (4) — Regim tranzitoriu de alocare armonizată a cotelor de emisie cu titlu gratuit — Decizia 2011/278/UE — Domeniu de aplicare — Articolul 3 litera (c) — Noțiunea de „subinstalație a căldurii de referință”)

text:
               12.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 270/7

      Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 20 iunie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Verwaltungsgericht Berlin — Germania) — ExxonMobil Production Deutschland GmbH/Bundesrepublik Deutschland
      (Cauza C-682/17) (1)

      (Trimitere preliminară - Mediu - Directiva 2003/87/CE - Sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră - Instalație de tratare a gazelor naturale - Recuperarea sulfului - „Procesul Claus” - Generare de energie electrică într-o stație auxiliară - Producere de căldură - Emisie de dioxid de carbon (CO2) inerent - Articolul 2 alineatul (1) - Domeniu de aplicare - Anexa I - Activitate de „ardere a combustibililor” - Articolul 3 litera (u) - Noțiunea de „producător de energie electrică” - Articolul 10a alineatele (3) și (4) - Regim tranzitoriu de alocare armonizată a cotelor de emisie cu titlu gratuit - Decizia 2011/278/UE - Domeniu de aplicare - Articolul 3 litera (c) - Noțiunea de „subinstalație a căldurii de referință”)
      (2019/C 270/08)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Verwaltungsgericht Berlin

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: ExxonMobil Production Deutschland GmbH

         Pârâtă: Bundesrepublik Deutschland

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 3, litera (u) din Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 octombrie 2003 de stabilire a unui sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în cadrul Comunității și de modificare a Directivei 96/61/CE a Consiliului, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2009/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2009, trebuie interpretat în sensul că o instalație precum cea în discuție în litigiul principal, care produce, în cadrul activității sale de „ardere a combustibililor în instalații cu o putere termică nominală totală de peste 20 [megawați (MW)]”, prevăzută în anexa I la această directivă, energie electrică destinată în principal utilizării pentru nevoile sale proprii, trebuie considerată un „producător de energie electrică” în sensul acestei dispoziții, din moment ce această instalație, pe de o parte, desfășoară simultan o activitate de fabricare a unui produs care nu intră sub incidența acestei anexe și, pe de altă parte, transferă în mod continuu, cu titlu oneros, o parte, fie chiar redusă, din energia electrică produsă în rețeaua publică de energie electrică, la care respectiva instalație trebuie să fie racordată în permanență din motive tehnice.

                  2)

                  Articolul 3 litera (c) din Decizia 2011/278/UE a Comisiei din 27 aprilie 2011 de stabilire, pentru întreaga Uniune, a normelor tranzitorii privind alocarea armonizată și cu titlu gratuit a cotelor de emisii în temeiul articolului 10a din Directiva 2003/87 trebuie interpretat în sensul că o instalație precum cea în discuție în litigiul principal, în măsura în care trebuie considerată un „producător de energie electrică” în sensul articolului 3 litera (u) din Directiva 2003/87, nu este îndreptățită să i se aloce cote de emisie cu titlu gratuit pentru căldura produsă în cadrul activității sale de „ardere a combustibililor în instalații cu o putere termică nominală totală de peste 20 MW”, prevăzută în anexa I la această directivă, atunci când această căldură este utilizată în alte scopuri decât producția de energie electrică, din moment ce o asemenea instalație nu îndeplinește condițiile prevăzute la articolul 10a alineatele (4) și (8) din directiva menționată.

         (1)  JO C 112, 26.3.2018.


title: Cauza C-401/19: Acțiune introdusă la 24 mai 2019 — Republica Polonă/Parlamentul European și Consiliul Uniunii Europene

text:
               12.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 270/21

      Acțiune introdusă la 24 mai 2019 — Republica Polonă/Parlamentul European și Consiliul Uniunii Europene
      (Cauza C-401/19)
      (2019/C 270/24)
      Limba de procedură: polona

         Părțile

         Reclamantă: Republica Polonă (reprezentanți: B. Majczyna, agent, W. Gonatarski, adwokat)

         Pârâte: Parlamentul European, Consiliul Uniunii Europene

         Concluziile reclamantei

                  —

                  Anularea articolului 17 alineatul (4) litera (b) și a articolului 17 alineatul (4) litera (c) in fine [i.e. în partea care conține formula „și au depus toate eforturile pentru a preveni viitoare încărcări a acestora în conformitate cu litera (b)”] din Directiva (UE) 2019/790 a Parlamentului European și al Consiliului privind dreptul de autor și drepturile conexe pe piața unică digitală și de modificare a Directivelor 96/9/CE și 2001/29/CE (1)

                  —

                  obligarea Parlamentului European și a Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Republica Polonă solicită anularea articolului 17 alineatul (4) litera (b) și a articolului 17 alineatul (4) litera (c) in fine [i.e. în partea care conține formula „și au depus toate eforturile pentru a preveni viitoare încărcări a acestora în conformitate cu litera (b)”] din Directiva (UE) 2019/790 a Parlamentului European și al Consiliului privind dreptul de autor și drepturile conexe pe piața unică digitală și de modificare a Directivelor 96/9/CE și 2001/29/CE (JO 2019, L 130, p. 92) și obligarea Parlamentului European și a Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.
      Cu titlu subsidiar, în cazul în care Curtea ar considera că dispozițiile atacate nu pot fi disociate de alte dispoziții incluse la articolul 17 din Directiva (UE) 2019/790 fărî a modifica esența reglementării conținute la acest articol, Republica Polonă solicită anularea articolului 17 din Directiva (UE) 2019/790 în totalitate.
      Republica Polonă invocă, împotriva dispozițiilor atacate din Directiva 2019/790, un motiv întemeiat pe încălcare dreptului la libertatea de exprimare și de informare garantat prin articolul 11 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.
      Republica Polonă afirmă în special că obligația impusă prestatorilor de servicii online de partajare de conținut de a depune toate eforturile pentru a asigura indisponibilitatea operelor și a altor obiecte protejate specifice în privința cărora titularii de drepturi au oferit prestatorilor de servicii informații relevante și necesare [articolul 17 alineatul (4) litera (b) din Directiva 2019/79] și obligația impusă prestatorilor de servicii online de partajare de conținut de a depune toate eforturile pentru a opri încărcarea în viitor a operelor sau a altor obiecte protejate, la primirea unei notificări suficient de justificate din partea titularilor de drepturi [articolul 17 alineatul (4) litera (c) in fine din Directiva 2019/79] are drept consecință — pentru a evita angajarea răspunderii lor — faptul că prestatorii de servicii trebuie să procedeze la o verificare automată prealabilă (filtraj) a conținuturilor partajate online de către utilizatori, ceea ce implică prin urmare instituirea de mecanisme de control preventiv. Astfel de mecanisme repun în discuție esența însăși a dreptului la libertatea de exprimare și de informare și nu respectă cerința proporționalității și necesității oricărei atingeri aduse acestui drept.

         (1)  JO 2019, L 130, p. 92.


title: Cauza C-524/16: Ordonanța Curții (Camera a opta) din 2 mai 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Corte dei Conti — Italia) — Istituto Nazionale della Previdenza Sociale/Francesco Faggiano (Trimitere preliminară — Nepronunțare asupra fondului)

text:
               26.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 288/2

      Ordonanța Curții (Camera a opta) din 2 mai 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Corte dei Conti — Italia) — Istituto Nazionale della Previdenza Sociale/Francesco Faggiano
      (Cauza C-524/16) (1)

      (Trimitere preliminară - Nepronunțare asupra fondului)
      (2019/C 288/02)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Corte dei Conti

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: Istituto Nazionale della Previdenza Sociale

         Pârât: Francesco Faggiano

         Dispozitivul

      Nu este necesară pronunțarea asupra fondului cererii de decizie preliminară formulate de Corte dei Conti (Curtea de Conturi, Italia) prin decizia din 5 iulie 2016.

         (1)  JO C 14, 16.1.2017.


title: Cauza C-407/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Raad van State (Belgia), la 24 mai 2019 — Katoen Natie Bulk Terminals NV, General Services Antwerp NV/Belgische Staat

text:
               26.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 288/26

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Raad van State (Belgia), la 24 mai 2019 — Katoen Natie Bulk Terminals NV, General Services Antwerp NV/Belgische Staat
      (Cauza C-407/19)
      (2019/C 288/33)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Raad van State

         Părțile din procedura principală

         Reclamante: Katoen Natie Bulk Terminals NV, General Services Antwerp NV

         Pârât: Belgische Staat

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 49, 56, 45, 34, 35, 101 sau 102 TFUE coroborat sau nu cu articolul 106 alineatul (1) TFUE trebuie interpretat în sensul că se opune reglementării prevăzute la articolul 1 din Decretul regal din 5 iulie 2004„privind recunoașterea lucrătorilor portuari din zonele portuare care intră în domeniul de aplicare al Legii din 8 iunie 1972 privind munca portuară” coroborat cu articolul 2 din Decretul din 5 iulie 2004, menționat anterior, și anume reglementarea potrivit căreia lucrătorii portuari vizați la articolul 1 alineatul 1 primul paragraf din Decretul regal din 5 iulie 2004, menționat anterior, atunci când sunt recunoscuți de comisia administrativă compusă, în mod paritar, în parte din membri desemnați de organizațiile patronale reprezentate în subcomitetul paritar în cauză, și în parte din membri desemnați de organizațiile lucrătorilor reprezentate în subcomitetul paritar, fie sunt incluși în pool-ul lucrătorilor portuari, fie nu sunt incluși, ținându-se cont, la recunoașterea includerii, de nevoia de forță de muncă, și luându-se în considerare și faptul că nu s-a prevăzut un termen limită de decizie pentru această comisie administrativă, iar împotriva deciziilor sale de recunoaștere s-a prevăzut numai o cale de atac jurisdicțională?

                  2)

                  Articolul 49, 56, 45, 34, 35, 101 sau 102 TFUE coroborat sau nu cu articolul 106 alineatul (1) TFUE trebuie interpretat în sensul că se opune reglementării prevăzute la articolul 4 alineatul 1, punctele 2o, 3o, 6o și 8o din Decretul regal din 5 iulie 2004, astfel cum au fost înlocuite, respectiv introduse, de articolul 4 punctele 2o, 3o, 4o și 6o din Decretul regal atacat din 10 iulie 2016, și anume reglementarea care, pentru recunoașterea ca lucrător portuar, impune drept condiție ca lucrătorul a) să fie declarat apt din punct de vedere medical pentru munca portuară de către serviciul extern pentru prevenirea și protecția la locul de muncă, la care este afiliată organizația patronală desemnată drept mandatar în temeiul articolului 3bis din Legea din 8 iunie 1972„privind munca portuară” și b) să fi promovat testele psiho-tehnice organizate de organismul desemnat drept mandatar în acest scop de către organizația patronală recunoscută, în temeiul aceluiași articol 3bis din Legea din 8 iunie 1972, c) să fi urmat, timp de trei săptămâni, cursurile de pregătire pentru securitatea muncii și pentru obținerea calificării profesionale și să fi promovat testul final și d) trebuie să dispună deja de un contract de muncă, inclusiv în cazul unui lucrător portuar care nu este inclus în pool, coroborată cu articolul 4 alineatul 3 din Decretul regal din 5 iulie 2004, potrivit căruia lucrătorii portuari străini trebuie să poată demonstra că îndeplinesc condiții comparabile în alt stat membru, astfel încât, pentru aplicarea reglementării atacate, nu mai sunt supuși acestor condiții?

                  3)

                  Articolul 49, 56, 45, 34, 35, 101 sau 102 TFUE coroborat sau nu cu articolul 106 alineatul (1) TFUE trebuie interpretat în sensul că se opune reglementării prevăzute la articolul 2 alineatul 3 din Decretul regal din 5 iulie 2004, astfel cum a fost înlocuit de articolul 2 din Decretul regal atacat din 10 iulie 2016, și anume reglementarea prin care pentru lucrătorii portuari care nu sunt incluși în pool și care sunt recrutați, prin urmare, direct de angajator cu un contract de muncă în conformitate cu Legea din 3 iulie 1978„privind contractele de muncă”, durata recunoașterii este limitată la durata acestui contract de muncă, astfel încât trebuie demarată de fiecare dată o nouă procedură de recunoaștere?

                  4)

                  Articolul 49, 56, 45, 34, 35, 101 sau 102 TFUE coroborat sau nu cu articolul 106 alineatul (1) TFUE trebuie interpretat în sensul că se opune reglementării prevăzute la articolul 13/1 din Decretul regal din 5 iulie 2004, astfel cum a fost introdus de articolul 17 din Decretul regal atacat din 10 iulie 2016, și anume măsura tranzitorie prin care contractul de muncă menționat în a treia întrebare preliminară trebuie încheiat inițial pe durată nedeterminată; de la 1 iulie 2017, pentru cel puțin doi ani; de la 1 iulie 2018, pentru cel puțin un an; de la 1 iulie 2019, pentru cel puțin șase luni; de la 1 iulie 2020, pentru o durată care poate fi stabilită în mod liber?

                  5)

                  Articolul 49, 56, 45, 34, 35, 101 sau 102 TFUE coroborat sau nu cu articolul 106 alineatul (1) TFUE trebuie interpretat în sensul că se opune reglementării cuprinse la articolul 15/1 din Decretul regal din 5 iulie 2004, astfel cum a fost introdus de articolul 18 din Decretul regal din 10 iulie 2016, și anume măsura (tranzitorie) prin care lucrătorii portuari recunoscuți în baza vechii reglementări sunt recunoscuți de drept ca lucrători portuari în pool, fapt care îngreunează posibilitatea angajării directe (cu un contract permanent) a acestor lucrători portuari de către un angajator și împiedică angajatorii să mențină în serviciul lor lucrători calificați, încheind un contract permanent direct cu aceștia și oferindu-le acestora din urmă siguranța locului de muncă, în conformitate cu normele din legislația comună a muncii?

                  6)

                  Articolul 49, 56, 45, 34, 35, 101 sau 102 TFUE coroborat sau nu cu articolul 106 alineatul (1) TFUE trebuie interpretat în sensul că se opune reglementării prevăzute la articolul 4 paragraful 2 din Decretul regal din 5 iulie 2004, astfel cum a fost înlocuit de articolul 4, punctul 7o din Decretul regal din 10 iulie 2016, și anume reglementarea prin care un contract colectiv de muncă stabilește condițiile și modalitățile în care un lucrător portuar poate fi angajat într-o altă zonă portuară decât cea în care a fost recunoscut, fapt care limitează mobilitatea lucrătorilor între zonele portuare, fără ca autorul reglementării să clarifice care sunt aceste condiții sau modalități?

                  7)

                  Articolul 49, 56, 45, 34, 35, 101 sau 102 TFUE coroborat sau nu cu articolul 106 alineatul (1) TFUE trebuie interpretat în sensul că se opune reglementării prevăzute la articolul 1 alineatul 3 din Decretul regal din 5 iulie 2004, astfel cum a fost înlocuit de articolul 1 punctul 2o din Decretul regal din 10 iulie 2016, și anume reglementarea prin care lucrătorii (din logistică) care prestează o muncă, în sensul articolului 1 din Decretul regal din 12 ianuarie 1973„de înființare și de stabilire a denumirii și competenței Comitetului Paritar pentru Administrarea portuară”, în locuri în care mărfurile suferă transformări în vederea pregătirii pentru distribuirea sau expedierea lor ulterioară, ducând în mod indirect la o valoare adăugată identificabilă, trebuie să dispună de un certificat de siguranță, care echivalează cu o recunoaștere în sensul Legii din 8 iunie 1972„privind munca portuară”, luând în considerare că acest certificat este solicitat de angajatorul care a semnat un contract de muncă cu un lucrător în vederea desfășurării unor activități în acest sens, iar eliberarea acestuia are loc pe baza prezentării contractului de muncă și a cărții de identitate, modalitățile procedurii care trebuie respectată fiind stabilite prin intermediul contractului colectiv de muncă, fără ca autorul reglementării să ofere clarificări în această privință?


title: Cauza T-479/18: Hotărârea Tribunalului din 19 iunie 2019 — Multifit/EUIPO (Premiere) („Marcă a Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale Premiere — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) și alineatul (2) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)

text:
               26.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 288/51

      Hotărârea Tribunalului din 19 iunie 2019 — Multifit/EUIPO (Premiere)
      (Cauza T-479/18) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale Premiere - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) și alineatul (2) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)
      (2019/C 288/65)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Multifit Tiernahrungs GmbH (Krefeld, Germania) (reprezentanți: N. Weber și L. Thiel, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: A. Sesma Merino, D. Walicka și A. Söder agenți)

         Obiectul

      Acțiune având ca obiect anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 28 mai 2018 (cauza R 2365/2017-2) privind o cerere de înregistrare a semnului verbal Premiere ca marcă a Uniunii Europene

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea.

                  2)

                     Obligă Multifit Tiernahrungs GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 341, 24.9.2018.


title: Cauza T-569/18: Hotărârea Tribunalului din 18 iunie 2019 — W. Kordes' Söhne Rosenschulen/EUIPO (Kordes' Rose Monique) („Marcă a Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale Kordes’ Rose Monique — Motiv absolut de refuz — Marcă care constă într-o denumire a unui soi de plante — Elemente esențiale — Articolul 7 alineatul (1) litera (m) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (m) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”)

text:
               26.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 288/52

      Hotărârea Tribunalului din 18 iunie 2019 — W. Kordes' Söhne Rosenschulen/EUIPO (Kordes' Rose Monique)
      (Cauza T-569/18) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale Kordes’ Rose Monique - Motiv absolut de refuz - Marcă care constă într-o denumire a unui soi de plante - Elemente esențiale - Articolul 7 alineatul (1) litera (m) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (m) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”)
      (2019/C 288/66)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: W. Kordes' Söhne Rosenschulen GmbH & Co KG (Klein Offenseth-Sparrieshoop, Germania) (reprezentant: G. Würtenberger, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: A. Söder, agent)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 25 aprilie 2017 (cauza R 1929/2017-1) privind o cerere de înregistrare a semnului verbal Kordes’ Rose Monique ca marcă a Uniunii Europene

         Dispozitivul

                  1)

                     Anulează Decizia Camerei întâi de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 25 aprilie 2017 (cauza R 1929/2017-1).

                  2)

                     EUIPO suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de W. Kordes’ Söhne Rosenschulen GmbH & Co. KG în cursul procedurii în fața Tribunalului.

         (1)  JO C 436, 3.12.2018.


title: Cauza T-384/19: Acțiune introdusă la 20 iunie 2019 — Parlamentul/Axa Assurances Luxembourg și alții

text:
               26.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 288/53

      Acțiune introdusă la 20 iunie 2019 — Parlamentul/Axa Assurances Luxembourg și alții
      (Cauza T-384/19)
      (2019/C 288/67)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Parlamentul European (reprezentanți: E. Paladini și B. Schäfer, agenți, C. Point și P. Hédouin, avocați)

         Pârâte: Axa Assurances Luxembourg SA (Luxemburg, Luxemburg), Bâloise Assurances Luxembourg SA (Bertrange, Luxemburg), La Luxembourgeoise SA (Leudelange, Luxemburg), Delta Lloyd Schadenverzekering NV (Amsterdam, Țările de Jos)

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  să constate că daunele cauzate de apă șantierului „Konrad Adenauer” Est în urma precipitațiilor abundente din 27 și 30 mai 2016 intră în domeniul de aplicare al contractului de asigurare „Toate riscurile de pe șantier” încheiat cu pârâtele;

                  —

                  în consecință, să oblige pârâtele să ramburseze Parlamentului European cheltuielile solicitate, respectiv 779 902,87 de euro și în special:

                              —

                              să oblige AXA Assurances Luxembourg SA să ramburseze 50 % din suma menționată anterior, respectiv 389 951,44 de euro;

                              —

                              să oblige Bâloise Assurances Luxembourg SA să ramburseze 20 % din suma menționată anterior, respectiv 155 980,57 de euro;

                              —

                              să oblige La Luxembourgeoise SA să ramburseze 20 % din suma menționată anterior, respectiv 155 980,57 de euro;

                              —

                              să oblige Delta Lloyd Schadeverzekering NV să ramburseze 10 % din suma menționată anterior, respectiv 77 990,29 de euro,

                              —

                              și dobânzile legale pentru întârzierile de plată aferente, începând de la 22 decembrie 2017, al căror nivel este egal cu suma dintre rata dobânzii aplicate de Banca Centrală Europeană celei mai recente operațiuni principale de refinanțare și opt puncte procentuale;

                  —

                  în subsidiar, în cazul în care solicitările din primul și din al doilea capăt de cerere nu ar fi admise, să oblige pârâtele în mod solidar la plata unor despăgubiri pentru prejudiciile cauzate de încălcarea obligațiilor care rezultă din articolul I.13.2 din contractul de asigurare „Toate riscurile de pe șantier”, respectiv 779 902,87 de euro;

                  —

                  să oblige pârâtele să ramburseze Parlamentului European cheltuielile aferente expertizei, respectiv 16 636,00 de euro și în special:

                              —

                              să oblige AXA Assurances Luxembourg SA să ramburseze 50 % din suma menționată anterior, respectiv 8 318,00 euro;

                              —

                              să oblige Bâloise Assurances Luxembourg SA să ramburseze 20 % din suma menționată anterior, respectiv 3 327,20 de euro;

                              —

                              să oblige La Luxembourgeoise SA să ramburseze 20 % din suma menționată anterior, respectiv 3 327,20 de euro;

                              —

                              să oblige Delta Lloyd Schadeverzekering NV să ramburseze 10 % din suma menționată anterior, respectiv 1 663,60 de euro,

                              —

                              și dobânzile legale pentru întârzierile de plată aferente, începând de la 22 decembrie 2017, al căror nivel este egal cu suma dintre rata dobânzii aplicate de Banca Centrală Europeană celei mai recente operațiuni principale de refinanțare și opt puncte procentuale;

                  —

                  să oblige pârâtele la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă un motiv unic, întemeiat pe dreptul său la asigurare pentru dezastrul survenit în mai 2016. În susținerea acestui motiv, reclamantul arată că clauzele de excludere de la acoperirea asigurării invocate de reclamante sunt inoperante. În această privință, el invocă argumentele de mai jos.

                  —

                  Clauza de excludere de la acoperirea asigurării referitoare la inundație a fost interpretată în mod eronat de pârâte. Reiese din contextul și din dispozițiile contractului că termenul „inundație” desemnează un cataclism al naturii, și nu pătrunderea apei într-o incintă în care în mod normal aceasta nu poate intra.

                  —

                  Clauza de excludere a asigurării referitoare la orice cataclism al naturii este inaplicabilă. Cataclismele naturii sunt enumerate în mod limitativ în contract, iar ploile abundente, cum au fost cele din mai 2016, nu intră în sfera de aplicare a acestei noțiuni.

                  —

                  Clauza de excludere a asigurării referitoare la insuficiența canalelor de evacuare a fost interpretată în mod eronat de către pârâte. Dispozițiile contractului fac referire la insuficiența canalelor de evacuare, în sensul de capacitate insuficientă a rețelei publice de evacuare a apelor.

                  —

                  Clauza de excludere a asigurării referitoare la daunele previzibile în mod normal sau inevitabile, sau cauzate de nerespectarea cerințelor de bună practică este nevalidă sau, în orice caz, neaplicabilă în speță.

                  —

                  Clauza de excludere invocată de pârâte nu îndeplinește condiția prevăzută de dreptul luxemburghez, potrivit căreia cazurile de culpă gravă excluse de la acoperirea asigurării trebuie să fie prevăzute în mod expres și limitativ în contract.

                  —

                  Elementele de fapt care ar susține aplicabilitatea unei astfel de clauze nu sunt suficiente pentru a stabili nici caracterul inevitabil al prejudiciului, nici nerespectarea cerințelor de bună practică de către subiecții asigurați.

            În susținerea cererii sale subsidiare, reclamantul invocă un motiv unic întemeiat pe încălcarea obligațiilor procedurale prevăzute în contract, ca urmare a întreruperii ante tempore a operațiunilor de expertiză.


title: Cauza T-386/19: Acțiune introdusă la 24 iunie 2019 — CQ/Curtea de Conturi

text:
               26.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 288/55

      Acțiune introdusă la 24 iunie 2019 — CQ/Curtea de Conturi
      (Cauza T-386/19)
      (2019/C 288/68)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: CQ (reprezentant: L. Levi, avocat)

         Pârâtă: Curtea Europeană de Conturi

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  declararea prezentei acțiuni ca fiind admisibilă și fondată, inclusiv a excepției de nelegalitate pe care o cuprinde;

                  —

                  în consecință:

                              —

                              anularea deciziei Secretarului General al Curții de Conturi din 11 aprilie 2019, notificată la 15 aprilie 2019, prin care o sumă de 153 407,58 de euro a fost calificată drept plată nedatorată și recuperarea acestei sume de 153 407,58 de euro (majorată cu dobânzi la o rată de 3,5% începând de la 31 mai 2019);

                              —

                              dacă este necesar, anularea celor două decizii din 4 și din 7 iunie 2019 ale contabilului Curții de Conturi;

                              —

                              prin urmare, obligarea pârâtei la rambursarea sumei de 153 495,84 de euro [153 407,58 de euro (principalul), majorată cu 88,26 de euro cu titlu de dobânzi de întârziere imputate reclamantului] majorată cu dobânzi de întârziere la o rată de 3,5% până la plata completă;

                              —

                              obligarea pârâtei la repararea prejudiciului moral suferit;

                              —

                              obligarea pârâtei la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă șase motive.

                  1.

                  Primul motiv este întemeiat pe neregulile anchetei Oficiului European de Luptă Antifraudă (OLAF) și ale raportului final al acesteia.

                  2.

                  Al doilea motiv este întemeiat, în primul rând, pe lipsa exercitării de către pârâtă a puterii sale de apreciere în special în calitate de ordonator, în al doilea rând, pe încălcarea obligației de a dovedi acuzația făcută la adresa reclamantului și, în al treilea rând, pe încălcarea obligației de motivare.

                  3.

                  Al treilea motiv se întemeiază pe încălcarea principiului privind termenul rezonabil.

                  4.

                  Al patrulea motiv se întemeiază pe încălcarea principiilor securității juridice și încrederii legitime, precum și pe existența unor erori vădite de apreciere.

                  5.

                  Al cincilea motiv se întemeiază pe încălcarea adagiului potrivit căruia procedurile penale cauzează suspendarea procedurilor administrative.

                  6.

                  Al șaselea motiv se întemeiază pe încălcarea articolului 75 din Regulamentul (UE, Euratom) nr. 966/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 25 octombrie 2012 privind normele financiare aplicabile bugetului general al Uniunii și de abrogare a Regulamentului CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului (JO 2012, L 298, p. 1), sau a articolului 94 din Regulamentul (UE, Euratom) nr. 2018/1046 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 iulie 2018 privind normele financiare aplicabile bugetului general al Uniunii, de modificare a Regulamentelor (UE) nr. 1296/2013, (UE) nr. 1301/2013, (UE) nr. 1303/2013, (UE) nr. 1304/2013, (UE) nr. 1309/2013, (UE) nr. 1316/2013, (UE) nr. 223/2014, (UE) nr. 283/2014 și a Deciziei nr. 541/2014/UE și de abrogare a Regulamentului (UE, Euratom) nr. 966/2012 (JO 2018, L 193, p. 1).


title: Cauza T-387/19: Acțiune introdusă la 26 iunie 2019 — DF și DG/BEI

text:
               26.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 288/56

      Acțiune introdusă la 26 iunie 2019 — DF și DG/BEI
      (Cauza T-387/19)
      (2019/C 288/69)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamanți: DF și DG (reprezentanți: L. Levi și A. Blot, avocați)

         Pârâtă: Banca Europeană de Investiții

         Concluziile

      Reclamanții solicită Tribunalului:

                  —

                  declararea prezentei acțiuni ca fiind admisibilă și întemeiată,

            în consecință:

                  —

                  anularea deciziilor prin care lui DF și lui DG li s-a refuzat indemnizația de instalare cu ocazia întoarcerii acestora din birouri externe (deciziile adoptate la 6 martie 2018 și, respectiv, la 28 februarie 2019);

                  —

                  în măsura necesară, anularea deciziilor din 19 martie 2019 (pentru DF) și din 27 martie 2019 (pentru DG) prin care BEI consideră că nu este necesar să inițieze procedura de conciliere, întrucât contestațiile acestora sunt „manifestly unfounded” [„vădit nefondate”];

                  —

                  în măsura necesară, anularea deciziilor din 14 iunie 2019 de confirmare a refuzului acordării indemnizației de instalare;

                  —

                  obligarea pârâtei la plata indemnizației de instalare fiecăruia dintre reclamanți, majorată cu dobânda de întârziere calculată la rata Băncii Centrale Europene majorată cu 2 puncte, până la plata integrală;

                  —

                  obligarea pârâtei la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanții invocă patru motive.

                  1.

                  Primul motiv întemeiat pe nerespectarea, prin interpretarea care ar fi fost făcută de Banca Europeană de Investiții (BEI), a articolelor 5 și 17 din anexa VII la Regulamentul personalului BEI, întrucât noua interpretare a normei prevăzute de dispozițiile respective nu ar fi conformă obiectivului pe care se presupune că aceasta îl urmărește.

                  2.

                  Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea drepturilor dobândite, pe încălcarea încrederii legitime, pe lipsa unui regim tranzitoriu, precum și pe încălcarea principiului bunei administrări și a obligației de solicitudine.

                  3.

                  Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea principiului nediscriminării.

                  4.

                  Al patrulea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 41 din Regulamentul personalului BEI.


title: Cauza T-399/19: Acțiune introdusă la 25 iunie 2019 — Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo/Comisia

text:
               26.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 288/57

      Acțiune introdusă la 25 iunie 2019 — Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo/Comisia
      (Cauza T-399/19)
      (2019/C 288/70)
      Limba de procedură: polona

         Părțile

         Reclamantă: Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo S.A. (Varșovia, Polonia) (reprezentanți: E. Buczkowska și M. Trepka, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei din 17 aprilie 2019 a Comisiei privind o procedură întemeiată pe articolul 102 TFUE (cazul AT.40497 — Polish gas prices) de încheiere a procedurii AT.40497 în conformitate cu articolul 7 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 773/2004 al Comisiei din 7 aprilie 2004 privind desfășurarea procedurilor puse în aplicare de Comisie în temeiul articolelor 81 și 82 din Tratatul CE (1) și de respingere a cererii introduse de reclamantă la 9 martie 2017 (denumită în continuare „plângerea PGNiG”).

                              —

                              Reclamanta solicită anularea acelei părți din decizie referitoare la motivele din plângerea formulată de PGNiG cu privire la

                                          i)

                                          restricționarea furnizării de gaz clienților, printre care reclamanta, în mai multe state membre ale Uniunii Europene în cursul iernii 2014/2015 și

                                          ii)

                                          condiționarea încheierii, de către reclamantă, a unui contract de furnizare suplimentară de gaz de obținerea unor angajamente fără legătură cu contractul care privește, printre altele, un control mai accentuat asupra gazoductului Jamal.

                              —

                              Ca măsură procedurală de precauție, în ipoteza în care Tribunalul ar considera că nu este posibilă anularea în parte a deciziei, reclamanta solicită anularea deciziei în totalitate.

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe adoptarea de către Comisie a unei decizii care constituie un abuz de putere întrucât

                              i)

                              Comisia a adoptat o decizie prin care se stabilește de facto că articolul 102 TFUE nu se aplică în cazul practicilor anticoncurențiale ale PJSC Gazprom și ale Gazprom Export LLC ca urmare a existenței unei constrângeri de stat care rezultă din dreptul intern al Federația Ruse, și aceasta pe o bază juridică eronată, mai precis în temeiul articolului 7 alineatul (2) din Regulamentul 773/2004 coroborat cu articolul 102 TFUE, în loc să se întemeieze pe articolul 10 din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (2) coroborat cu articolul 102 TFUE, și anume în special omițând observațiile statelor membre ale Uniunii Europene,

                              ii)

                              Comisia a inițiat procedura AT.40497 și a desfășurat-o cu scopul de a restrânge dreptul reclamantei de a fi ascultată în cadrul procedurii desfășurate în aplicarea articolului 102 TFUE și a articolului 54 din Acordul de cooperare privind Spațiul Economic European în cazul AT.39816 — Aprovizionarea în amonte cu gaze naturale în Europa Centrală și de Est.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe adoptarea de către Comisie a unei decizii care încalcă în mod vădit articolul 102 TFUE ca urmare a interpretării eronate a aprecierii potrivit căreia o întreprindere poate evoca într-adevăr o „constrângere statală” ce rezultă din dreptul intern al unui stat terț, care nu este membru al Uniunii Europene sau al SEE, care exonerează această întreprindere de răspunderea sa în temeiul unei practici anticoncurențiale.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe adoptarea de către Comisie a unei decizii care încalcă în mod vădit dreptul reclamantei de a fi informată și ascultată, prevăzut la articolul 7 alineatul (1) și la articolul 8 alineatul (1) din Regulamentul nr. 773/2004, la articolul 296 TFUE, precum și la articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale, întrucât nu a transmis reclamatei informații cu privire la faptul că Comisia, pentru a justifica respingerea plângerii formulate de PGNiG privind chestiuni referitoare la gazoductul Jamal, a luat de asemenea în considerare dreptul intern al Federației și în condițiile în care nu a transmis reclamantei toate documentele esențiale referitoare la această chestiune, ceea ce constituie o încălcare a normelor fundamentale de procedură.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe adoptarea de către Comisie a unei decizii care încalcă în mod vădit articolul 7 alineatul (1) din Regulamentul nr. 773/2004 și articolul 296 TFUE, întrucât nu a efectuat o analiză aprofundată a tuturor circumstanțelor de fapt și de drept invocate în plângerea formulată de PGNiG și în condițiile în care a invocat o motivare care nu permitea Tribunatului să controleze în mod efectiv aplicarea de către Comisie a puterilor sale discreționare, ceea ce constituie o încălcare a normelor fundamentale de procedură.

                  5.

                  Al cincilea motiv, întemeiat pe adoptarea de către Comisie a unei decizii care încalcă în mod vădit articolul 7 alineatul (2) din Regulamentul nr. 773/2004 coroborat cu articolul 102 TFUE, în condițiile în care a săvârșit erori vădite de apreciere

                              i)

                              atunci când a considerat că decizia președintelui Oficiului de Reglementare în domeniul Energiei din 19 mai 2015 [cu numărul de referință DRG-4720-2(28)/2014/2015/6154/KF] este o dovadă în sensul că nu se confirmă motivul referitor la încheierea unui contract de exploatare pentru gazoductul Jamal,

                              ii)

                              atunci când a făcut o apreciere eronată a naturii restricțiilor privind furnizarea de gaz ce către Gazprom în cursul iernii 2014/2015.

         (1)  JO 2004, L 123, p. 8, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 242.

         (2)  JO 2003, L 1, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 167.


title: Cauza T-401/19: Acțiune introdusă la 27 iunie 2019 — Brillux/EUIPO — Synthesa Chemie (Freude an Farbe)

text:
               26.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 288/58

      Acțiune introdusă la 27 iunie 2019 — Brillux/EUIPO — Synthesa Chemie (Freude an Farbe)
      (Cauza T-401/19)
      (2019/C 288/71)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

         Părțile

         Reclamantă: Brillux GmbH & Co. KG (Münster, Germania) (reprezentant: R. Schiffer, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Synthesa Chemie GesmbH (Perg, Austria)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul mărcii în litigiu: reclamanta

         Marca în litigiu: înregistrarea internațională a mărcii figurative Freude an Farbe în culorile galben, portocaliu, roșu, roz, lila, albastru, bleu turcoaz, verde închis, verde deschis și antracit, care desemnează Uniunea Europeană — înregistrarea internațională nr. 1 316 673 care desemnează Uniunea Europeană

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 29 martie 2019 în cauza R 1498/2018-5

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-402/19: Acțiune introdusă la 27 iunie 2019 — Brillux/EUIPO — Synthesa Chemie (Freude an Farbe)

text:
               26.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 288/59

      Acțiune introdusă la 27 iunie 2019 — Brillux/EUIPO — Synthesa Chemie (Freude an Farbe)
      (Cauza T-402/19)
      (2019/C 288/72)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

         Părțile

         Reclamantă: Brillux GmbH & Co. KG (Münster, Germania) (reprezentant: R. Schiffer, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Synthesa Chemie GesmbH (Perg, Austria)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul mărcii în litigiu: reclamanta

         Marca în litigiu: înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană a mărcii figurative care cuprinde elementul verbal FREUDE AN FARBE — înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană nr. 1 316 404

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 29 martie 2019 în cauza R 1434/2018-5

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-406/19: Acțiune introdusă la 28 iunie 2019 — Cocilovo/Parlamentul

text:
               26.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 288/60

      Acțiune introdusă la 28 iunie 2019 — Cocilovo/Parlamentul
      (Cauza T-406/19)
      (2019/C 288/73)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Reclamant: Luigi Cocilovo (Roma, Italia) (reprezentant: M. Merola, avocat)

         Pârât: Parlamentul European

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  declararea ca inexistent sau anularea integrală a actului care l-a informat pe reclamant sub forma comunicării Parlamentului European atacate, prin care se determină din nou drepturile de pensie legate de încetarea activității și prin care se dispune recuperarea cuantumului plătit pe baza calculării anterioare a pensiei;

                  —

                  obligarea Parlamentului European la restituirea tuturor sumelor reținute în mod necuvenit, majorate cu dobânzi la rata legală începând de la data reținerii la sursă practicate și obligarea Parlamentului European la executarea hotărârii care va fi pronunțată și la luarea oricăror inițiative, acte sau măsuri necesare pentru garantarea reconstituirii imediate și integrale a amplorii inițiale a prestației de pensie;

                  —

                  obligarea Parlamentului European la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Motivele și principalele argumente sunt similare celor invocate în cauza T-389/19, Coppo Gavazzi/Parlamentul.


title: Cauza T-407/19: Acțiune introdusă la 28 iunie 2019 — Speroni/Parlamentul

text:
               26.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 288/61

      Acțiune introdusă la 28 iunie 2019 — Speroni/Parlamentul
      (Cauza T-407/19)
      (2019/C 288/74)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Reclamant: Francesco Enrico Speroni (Brusto Arsizio, Italia) (reprezentant: M. Merola, avocat)

         Pârât: Parlamentul European

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  declararea ca inexistent sau anularea integrală a actului care l-a informat pe reclamant sub forma comunicării Parlamentului European atacate, prin care se determină din nou drepturile de pensie legate de încetarea activității și prin care se dispune recuperarea cuantumului plătit pe baza calculării anterioare a pensiei;

                  —

                  obligarea Parlamentului European la restituirea tuturor sumelor reținute în mod necuvenit, majorate cu dobânzi la rata legală începând de la data reținerii la sursă practicate și obligarea Parlamentului European la executarea hotărârii care va fi pronunțată și la luarea oricăror inițiative, acte sau măsuri necesare pentru garantarea reconstituirii imediate și integrale a amplorii inițiale a prestației de pensie;

                  —

                  obligarea Parlamentului European la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Motivele și principalele argumente sunt similare celor invocate în cauza T-389/19 Coppo Gavazzi/Parlamentul.


title: Cauza T-408/19: Acțiune introdusă la 28 iunie 2019 — Mezzaroma/Parlamentul

text:
               26.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 288/62

      Acțiune introdusă la 28 iunie 2019 — Mezzaroma/Parlamentul
      (Cauza T-408/19)
      (2019/C 288/75)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Reclamant: Roberto Mezzaroma (Roma, Italia) (reprezentant: M. Merola și L. Florio, avocați)

         Pârât: Parlamentul European

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  declararea ca inexistent sau anularea integrală a actului care l-a informat pe reclamant sub forma comunicării Parlamentului European atacate, prin care se determină din nou drepturile de pensie legate de încetarea activității și prin care se dispune recuperarea cuantumului plătit pe baza calculării anterioare a pensiei;

                  —

                  obligarea Parlamentului European la restituirea tuturor sumelor reținute în mod necuvenit, majorate cu dobânzi la rata legală începând de la data reținerii la sursă practicate și obligarea Parlamentului European la executarea hotărârii care va fi pronunțată și la luarea oricăror inițiative, acte sau măsuri necesare pentru garantarea reconstituirii imediate și integrale a amplorii inițiale a prestației de pensie;

                  —

                  obligarea Parlamentului European la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Motivele și principalele argumente sunt similare celor invocate în cauza T-389/19 Coppo Gavazzi/Parlamentul.


title: Cauza T-409/19: Acțiune introdusă la 28 iunie 2019 — Di Meo/Parlamentul

text:
               26.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 288/62

      Acțiune introdusă la 28 iunie 2019 — Di Meo/Parlamentul
      (Cauza T-409/19)
      (2019/C 288/76)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Reclamantă: Maria Di Meo (Cellole, Italia) (reprezentant: M. Merola, avocat)

         Pârât: Parlamentul European

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  declararea ca inexistent sau anularea integrală a actului care a informat-o pe reclamantă sub forma comunicării Parlamentului European atacate, prin care se determină din nou drepturile de pensie legate de încetarea activității și prin care se dispune recuperarea cuantumului plătit pe baza calculării anterioare a pensiei;

                  —

                  obligarea Parlamentului European la restituirea tuturor sumelor reținute în mod necuvenit, majorate cu dobânzi la rata legală începând de la data reținerii la sursă practicate și obligarea Parlamentului European la executarea hotărârii care va fi pronunțată și la luarea oricăror inițiative, acte sau măsuri necesare pentru garantarea reconstituirii imediate și integrale a amplorii inițiale a prestației de pensie;

                  —

                  obligarea Parlamentului European la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Motivele și principalele argumente sunt similare celor invocate în cauza T-389/19 Coppo Gavazzi/Parlamentul.


title: Cauza T-410/19: Acțiune introdusă la 28 iunie 2019 — Di Lello Finuoli/Parlamentul

text:
               26.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 288/63

      Acțiune introdusă la 28 iunie 2019 — Di Lello Finuoli/Parlamentul
      (Cauza T-410/19)
      (2019/C 288/77)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Reclamant: Giuseppe Di Lello Finuoli (Palermo, Italia) (reprezentant: M. Merola, avocat)

         Pârât: Parlamentul European

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  declararea ca inexistent sau anularea integrală a actului care l-a informat pe reclamant sub forma comunicării Parlamentului European atacate, prin care se determină din nou drepturile de pensie legate de încetarea activității și prin care se dispune recuperarea cuantumului plătit pe baza calculării anterioare a pensiei;

                  —

                  obligarea Parlamentului European la restituirea tuturor sumelor reținute în mod necuvenit, majorate cu dobânzi la rata legală începând de la data reținerii la sursă practicate și obligarea Parlamentului European la executarea hotărârii care va fi pronunțată și la luarea oricăror inițiative, acte sau măsuri necesare pentru garantarea reconstituirii imediate și integrale a amplorii inițiale a prestației de pensie;

                  —

                  obligarea Parlamentului European la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Motivele și principalele argumente sunt similare celor invocate în cauza T-389/19 Coppo Gavazzi/Parlamentul.


title: Cauza T-494/19: Acțiune introdusă la 7 iulie 2019 — CupoNation/EUIPO (Cyber Monday)

text:
               26.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 288/64

      Acțiune introdusă la 7 iulie 2019 — CupoNation/EUIPO (Cyber Monday)
      (Cauza T-494/19)
      (2019/C 288/78)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: CupoNation GmbH (München, Germania) (reprezentant: L. Ullmann, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Marca în litigiu: cererea de înregistrare a mărcii Uniunii Europene a mărcii figurative Cyber Monday în culorile corai și negru — cererea de înregistrare nr. 17 020 851

         Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 11 aprilie 2019 în cauza R 1798/2018-1

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-495/19: Acțiune introdusă la 8 iulie 2019 — România/Comisia

text:
               26.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 288/64

      Acțiune introdusă la 8 iulie 2019 — România/Comisia
      (Cauza T-495/19)
      (2019/C 288/79)
      Limba de procedură: româna

         Părțile

         Reclamantă: România (reprezentanți: C. Canțăr, E. Gane, R. Hațieganu, agenți)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  Anularea Deciziei (UE) 2019/721 a Comisiei din 30 aprilie 2019 privind propunerea de inițiativă cetățenească europeană intitulată „Politica de coeziune pentru egalitatea regiunilor și menținerea culturilor regionale”,

                  —

                  Obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe întemeiat pe încălcarea articolului 4 alineatul (2) litera b) din Regulamentul nr. 211/2011 prin raportare la competențele UE stabilite de tratatele unionale

                              —

                              România apreciază că nu există un temei juridic în tratate care ar permite Comisiei să prezinte o propunere de act juridic al UE în sensul urmărit de organizatorii propunerii „Politica de coeziune pentru egalitatea regiunilor și menținerea culturilor regionale”. Respectiva propunere se află vădit în afara sferei de competență a instituției UE de a prezenta o propunere de act juridic al Uniunii în vederea punerii în aplicare a Tratatelor și nu îndeplinește condițiile prevăzute de articolul 4 alineatul (2) litera b) din Regulamentul nr. 211/2011.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea obligației de motivare prevăzute de articolul 296 al doilea paragraf din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene

                              —

                              România consideră că obligația de motivare prevăzută de articolul 296 al doilea paragraf din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene nu se poate limita la informarea organizatorilor în legătură cu elementele prevăzute de articolul 4 alineatul (3) din Regulamentul (UE) nr. 211/2011 — motivele refuzului de înregistrare și toate căile de atac pe care aceștia le au la dispoziție.

                              —

                              În acest context, România apreciază că motivarea Deciziei (UE) 2019/721 este vădit insuficientă. O motivare vădit insuficientă este de natură să împiedice persoanele interesate să cunoască justificările înregistrării propunerii de inițiativă și să reacționeze în consecință, iar Tribunalul UE să își exercite controlul asupra legalității deciziei.