title: Cauza C-44/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesfinanzhof (Germania) la 31 ianuarie 2011 — Finanzamt Frankfurt am Main V-Höchst/Deutsche Bank AG

text:
               14.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 145/6

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesfinanzhof (Germania) la 31 ianuarie 2011 — Finanzamt Frankfurt am Main V-Höchst/Deutsche Bank AG
   (Cauza C-44/11)
   2011/C 145/06
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesfinanzhof

      Părțile din acțiunea principală

      Recurent: Finanzamt Frankfurt am Main V-Höchst

      Intimată: Deutsche Bank AG

      Întrebările preliminare

               1.

               Gestionarea activelor privind valori mobiliare (gestionare de portofolii), activitate desfășurată cu titlu oneros, în cadrul căreia o persoană impozabilă decide în mod discreționar în privința cumpărării și a vânzării de valori mobiliare și execută această decizie prin cumpărarea și vânzarea de valori mobiliare, este scutită de impozit

                           —

                           doar ca gestionare de fonduri comune de plasament pentru mai mulți investitori împreună conform articolului 135 alineatul (1) litera (g) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (1) sau și

                           —

                           ca gestionare individuală de portofolii pentru investitori individuali conform articolului 135 alineatul (1) litera (f) din Directiva 2006/112/CE (operațiune care se referă la valori mobiliare sau la activitatea de negociere a unei astfel de operațiuni)?

               2.

               În vederea stabilirii prestației principale și a prestației accesorii, ce semnificație prezintă criteriul conform căruia prestația accesorie nu constituie pentru clientelă un scop în sine, ci mijlocul de a beneficia în cele mai bune condiții de serviciul principal al prestatorului, în raport cu facturarea separată a prestației accesorii și cu posibilitatea furnizării prestației accesorii de către terți?

               3.

               Articolul 56 alineatul (1) litera (e) din Directiva 2006/112/CE cuprinde doar prestațiile menționate la articolul 135 alineatul (1) literele (a) (g) din Directiva 2006/112/CE sau și gestionarea activelor privind valori mobiliare (gestionare de portofolii), chiar dacă această operațiune nu face obiectul dispoziției menționate anterior?

      (1)  JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7.


title: Cauza T-671/15: Acțiune introdusă la 23 noiembrie 2015 – E-Control/ACER

text:
               1.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/64

         Acțiune introdusă la 23 noiembrie 2015 – E-Control/ACER
   (Cauza T-671/15)
   (2016/C 038/87)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Energie-Control Austria für die Regulierung der Elektrizitäts- und Erdgaswirtschaft (E-Control) (Viena, Austria) (reprezentant: F. Schuhmacher, avocat)

      Pârâtă: Agenția pentru Cooperarea Autorităților de Reglementare din Domeniul Energiei (ACER)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea avizului nr. 09/2015 din 23 septembrie 2015 al Agenției pentru Cooperarea Autorităților de Reglementare din Domeniul Energiei privind compatibilitatea deciziilor autorităților naționale de reglementare de aprobare a metodelor de alocare a capacităților de transport transfrontalier în Europa centrală și de est cu Regulamentul (CE) nr. 714/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 13 iulie 2009 privind condițiile de acces la rețea pentru schimburile transfrontaliere de energie electrică și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1228/2003 [denumit în continuare „Regulamentul nr. 714/2009”] și cu Liniile directoare privind gestionarea și alocarea capacității de transfer disponibile a interconexiunilor dintre sistemele naționale, cuprinse în anexa I la acesta;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă șase motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea unor cerințe procedurale, inclusiv și în special lipsa unor norme procedurale, încălcarea dreptului de acces la dosar, încălcarea dreptului de a fi ascultat și lipsa unei motivări adecvate.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe lipsa de temei juridic pentru măsurile propuse, întrucât ACER nu a respectat procedura prevăzută la articolul 8 din Regulamentul nr. 713/2009, ci dimpotrivă și-a întemeiat avizul pe articolul 7 alineatul (4) din Regulamentul nr. 713/2009, depășindu-și astfel competențele prevăzute la acest articol și acționând ultra vires.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea Regulamentului nr. 714/2009, întrucât concluzia ACER, potrivit căreia la frontiera germano-austriacă există o congestie structurală, nu este susținută de fapte și este incompatibilă cu definiția congestiei. În plus, avizul nu conține un studiu de impact și o evaluare aprofundată a soluțiilor alternative. În sfârșit, procedura de alocare a capacităților, astfel cum este prezentată în aviz, nu constituie o soluție adaptată și proporțională pentru problemele identificate în acesta.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea Regulamentului (UE) nr. 1222/2015 al Comisiei (Liniile directoare CACM) întrucât avizul nu ține seama de exigențele obligatorii de fond și procedurale cuprinse în acest regulament, intrat în vigoare înainte de adoptarea avizului menționat.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolelor 101 și 102 TFUE, coroborate cu articolul 4 alineatul (3) TUE, în măsura în care avizul încalcă principiile fundamentale ale pieței interne europene a energiei impunând autorităților naționale de reglementare și gestionarilor rețelelor de transport de electricitate [TSO] obligația să scindeze în mod artificial piața integrată a electricității între Austria și Germania.

               6.

               Al șaselea motiv, întemeiat pe încălcarea articolelor 34 și 35 TFUE, întrucât măsura de reglementare ar impune bariere artificiale comerțului între statele membre și ar încălca principiul fundamental al liberei circulații a mărfurilor în sensul articolelor 34 și 35 TFUE.


title: Cauza F-105/10: Acțiune introdusă la 22 octombrie 2010 — Bömcke/BEI

text:
               29.1.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 30/65

         Acțiune introdusă la 22 octombrie 2010 — Bömcke/BEI
   (Cauza F-105/10)
   ()
   2011/C 30/127
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Eberhard Bömcke (Athus, Belgia) (reprezentant: D. Lagasse, avocat)

      Pârâtă: Banca Europeană de Investiții

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei adoptate de directorul de resurse umane al pârâtei prin care se confirmă că mandatul de reprezentant al personalului acordat reclamantului a luat sfârșit și cerere de daune interese

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei adoptate de directorul de resurse umane al BEI notificată reclamantului prin scrisoarea datată 12 octombrie 2010, primită la 15 octombrie 2010;

               —

               obligarea BEI la repararea prejudiciului moral cauzat reclamantului prin decizia menționată mai sus și la acordarea către reclamant, cu acest titlu, a sumei de 25 000 de euro;

               —

               obligarea BEI la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-146/12: Ordonanța președintelui Curții din 7 mai 2013 — Comisia Europeană/Republica Federală Germană suținută de Republica Slovacia

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 225/56

         Ordonanța președintelui Curții din 7 mai 2013 — Comisia Europeană/Republica Federală Germană suținută de Republica Slovacia
   (Cauza C-146/12) (1)

   2013/C 225/111
   Limba de procedură: germana
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 157, 2.6.2012.


title: Cauza T-142/16: Ordonanța Tribunalului din 9 februarie 2017 – Dröge și alții/Comisia [„Acțiune în anulare — Declarație de voință și două decizii ale Comisiei privind modalitățile de acces la documentele referitoare la negocierile privind parteneriatul transatlantic pentru comerț și investiții dintre Uniunea Europeană și Statele Unite (TTIP) — Drept de acces al colaboratorilor membrilor parlamentelor naționale la anumite documente confidențiale de negociere a TTIP — Acte care nu sunt supuse căilor de atac — Inadmisibilitate”]

text:
               10.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/36

         Ordonanța Tribunalului din 9 februarie 2017 – Dröge și alții/Comisia
   (Cauza T-142/16) (1)

   ([„Acțiune în anulare - Declarație de voință și două decizii ale Comisiei privind modalitățile de acces la documentele referitoare la negocierile privind parteneriatul transatlantic pentru comerț și investiții dintre Uniunea Europeană și Statele Unite (TTIP) - Drept de acces al colaboratorilor membrilor parlamentelor naționale la anumite documente confidențiale de negociere a TTIP - Acte care nu sunt supuse căilor de atac - Inadmisibilitate”])
   (2017/C 112/49)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamanți: Katharina Dröge (Berlin, Germania), Britta Haßelmann (Berlin), Anton Hofreiter (Berlin) (reprezentant: W. Cremer, profesor)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Erlbacher, R. Vidal Puig și B. Hartmann, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE, prin care se solicită anularea, în primul rând a declarației de voință a Comisiei referitoare la încheierea unui tratat cu caracter obligatoriu pentru părțile contractante, Uniunea Europeană și Statele Unite ale Americii, privind modalitățile de acces la documentele de negociere referitoare la un parteneriat transatlantic pentru comerț și investiții (TTIP), și cu titlu subsidiar, declararea ca fiind contrară dreptului Uniunii, în al doilea rând, a deciziei prealabile a Comisiei privind depunerea declarației de voință sus-menționate referitoare la autorizarea încheierii acordului, și în al treilea rând, a deciziei orale a Comisiei în legătură cu încheierea unui tratat sau unui acord politic cu caracter neobligatoriu cu Statele Unite ale Americii privind „regimul de acces TTIP” și care declară acest regim ca fiind obligatoriu în dreptul Uniunii, în măsura în care membrilor parlamentelor statelor membre le-ar fi strict interzis să fie însoțiți de colaboratori, care au fost supuși controalelor de securitate, inclusiv colaboratori ai grupului politic la care sunt afiliați, cu ocazia consultării documentelor referitoare la TTIP în sălile de lectură create special în acest scop.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2)

               Obligă pe doamnele Katharina Dröge și Britta Haßelmann și pe domnul Anton Hofreiter la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 221, 13.6.2016.


               19.9.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 270/9

         Cerere de aviz consultativ al Curții de Justiție a AELS, prezentată la data de 16 aprilie 2013 de către Héraðsdómur Reykjavíkur în cauza Creditinfo Lánstraust hf./Registers Iceland și statul islandez
   (Cauza E-7/13)
   2013/C 270/07
   Prin scrisoarea din 16 aprilie 2013, Héraðsdómur Reykjavíkur (instanța districtuală din Reykjavik) a înaintat o cerere Curții de Justiție a AELS, înregistrată la grefa Curții la data de 29 aprilie 2013, vizând obținerea unui aviz consultativ în cauza Creditinfo Lánstraust hf./Registers Iceland și statul islandez cu privire la următoarele chestiuni:

               1.

               Compatibilitatea cu legislația SEE, în special cu articolul 6 din Directiva 2003/98/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind reutilizarea informațiilor din sectorul public [în conformitate cu Decizia nr. 105/2005 a Comitetului mixt al SEE de modificare a anexei XI (Servicii de telecomunicații) la Acordul privind SEE], a perceperii unei taxe pentru fiecare cerere mecanică de informații din registru în cazul în care, la momentul stabilirii acestei taxe, nu este disponibil niciun calcul al „venitului total” și al „costului”, în sensul articolului 6 din directivă.

               2.

               Compatibilitatea cu articolul 6 din directivă a faptului că, atunci când se stabilește „costul” prevăzut la articolul 6 din directivă, nu se ține seama de:

                           (a)

                           venitul obținut de stat pentru colectarea documentelor, sub formă de taxe plătite de persoane fizice și de întreprinderi pentru înregistrarea contractelor în registrele de acte juridice; și

                           (b)

                           venitul obținut de stat pentru colectarea documentelor, sub formă de impozite care sunt percepute ca taxe de timbru pentru actele juridice înregistrate în momentul în care persoanele fizice și întreprinderile solicită înregistrarea acestora în registrele de acte juridice.

               3.

               Compatibilitatea cu articolul 6 din directivă a faptului că, atunci când se stabilește „costul” prevăzut la articolul 6 din directivă, se ține seama de costurile suportate de o entitate din sectorul public pentru colectarea documentelor cu privire la care are o obligație legală în acest sens, indiferent dacă persoanele fizice sau întreprinderile fac cerere pentru reutilizarea acestora.

               4.

               Compatibilitatea cu articolul 6 din directivă a faptului că, atunci când se stabilește „costul” prevăzut la acest articolul, organul legislativ stabilește cuantumul taxei într-un act legislativ, fără ca o anumită sumă să facă obiectul unei examinări aprofundate.

               5.

               Compatibilitatea cu articolul 6 din directivă a faptului că, atunci când se stabilește „costul” prevăzut de directivă, se ține seama de o cerință generală din cadrul legislației naționale care prevede că entitățile din sectorul public trebuie să se autofinanțeze.

               6.

               În cazul în care răspunsul la chestiunea nr. 5 este afirmativ, ce implică acest fapt în mod concret și ce elemente de cost din cadrul operațiunilor din sectorul public pot fi luate în considerare în acest context?


title: Cauza F-70/09: Acțiune introdusă la 30 iulie 2009 — Nikolchov/Comisia

text:
               10.10.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 244/16

         Acțiune introdusă la 30 iulie 2009 — Nikolchov/Comisia
   (Cauza F-70/09)
   2009/C 244/28
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Vladimir Nikolchov (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: M. Hammouche, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei Autorității abilitate să încheie contractele de muncă, prin care se stabilește locul de recrutare al reclamantului la Aachen (Germania) și prin care se stabilește durata de acordare a diurnei la 120 de zile.

      Concluziile reclamantului

               —

               Constatarea încălcării Deciziei Comisiei din 15 aprilie 2004 de adoptare a dispozițiilor generale de punere în aplicare a articolului 7 alineatul (3) din anexa VII la Statutul funcționarilor și a articolului 10 din anexa VII la Statutul funcționarilor;

               —

               pe cale de consecință, anularea deciziei Autorității abilitate să încheie contractele de muncă nr. R/9/09 din 21 aprilie 2009 de respingere a reclamației reclamantului prin care acesta solicita stabilirea locului său de recrutare în Bulgaria și stabilirea duratei de acordare a diurnei în conformitate cu articolul 10 alineatul (2) a doua liniuță din anexa VII la Statutul funcționarilor;

               —

               obligarea pârâtei la plata către reclamant a diurnelor neplătite, în sumă de 6 942,32 euro sau orice altă sumă stabilită de Tribunal, în plus față de dobânzile de întârziere aferente perioadei dintre formularea reclamației și plata soldului datorat;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-164/14: Acțiune introdusă la 7 martie 2014 – Calberson GE/Comisia

text:
               16.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 184/32

         Acțiune introdusă la 7 martie 2014 – Calberson GE/Comisia
   (Cauza T-164/14)
   2014/C 184/54
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Calberson GE (Villeneuve-la-Garenne, Franța) (reprezentanți: T. Gallois și E. Dereviankine, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata următoarelor sume:

                           —

                           cheltuielile financiare generate de eliberarea tardivă a garanțiilor de livrare: 7 691,60 EUR inclusiv taxele;

                           —

                           dobânzile de întârziere aferentei perioadei cuprinse între data scadenței facturilor de transport și momentul plății efective a acestora: 81 817,25 EUR fără taxe și 6 344,17 USD;

                           —

                           „dobânzi de întârziere la dobânzi de întârziere”: 2 % pe lună de întârziere la plata dobânzilor de întârziere menționate mai sus (de 81 817,25 EUR fără taxe și de 6 344,17 USD);

                           —

                           soldul unei facturi de transport: 17 400 EUR inclusiv taxele;

                           —

                           diferențialul ratei dobânzii: 30 580,41 EUR inclusiv taxele;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamantei i s-a atribuit, în temeiul Regulamentelor nr. 111/1999 (1) și nr. 1799/1999 (2), un contract privind transportul de carene bovină către Fedarația Rusă în cadrul programului de aprovizionare cu produse agricole a acestei țări.
   Ca urmare a Hotărârii Curții de Justiție din 17 ianuarie 2013, Geodis Calberson GE (C-623/11), prin care instanței Uniunii i s-a atribuit competența de a soluționa cererile de despăgubiri pentru prejudicii rezultate din erori săvârșite de agenția națională de intervenție, reclamanta solicită repararea prejudiciului pe care pretinde că l-a suferit în cadrul executării contractului menționat.
   Reclamanta susține că agenția națională de intervenție, FranceAgriMer, a săvârșit anumite erori – și anume i) eliberarea tardivă a garanțiilor de bună executare a contractului furnizate de reclamantă, ii) plata tardivă a unor facturi care nu au fost contestate, iii) neplata anumitor facturi care nu au fost contestate și iv) plata anumitor facturi într-o monedă diferită de cea prevăzută în contract – cauzându-i astfel un prejudiciu.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 111/1999 al Comisiei din 18 ianuarie 1999 de stabilire a normelor generale de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 2802/98 al Consiliului privind programul de aprovizionare cu produse agricole a Federației Ruse (JO L 14, p. 3, Ediție specială, 03/vol. 26, p. 166).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 1799/1999 al Comisiei din 16 august 1999 privind furnizarea de carne de vită în Rusia (JO L 217, p. 20).


title: Cauza C-189/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de tribunal de grande instance de Bayonne (Franța) la 15 aprilie 2013 — Raquel Gianni Da Silva/Préfet des Pyrénées-Atlantiques

text:
               8.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 164/12

         Cerere de decizie preliminară introdusă de tribunal de grande instance de Bayonne (Franța) la 15 aprilie 2013 — Raquel Gianni Da Silva/Préfet des Pyrénées-Atlantiques
   (Cauza C-189/13)
   2013/C 164/22
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Tribunal de grande instance de Bayonne

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Raquel Gianni Da Silva

      Pârât: Préfet des Pyrénées-Atlantiques

      Întrebarea preliminară

               1.

               Dreptul Uniunii se opune unei reglementări naționale care pedepsește cu închisoarea intrarea ilegală a unui resortisant al unei țări terțe care nu a fost supus măsurilor coercitive prevăzute de Directiva 2008/115/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 2008 (1)?

      (1)  Directiva 2008/115/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 2008 privind standardele și procedurile comune aplicabile în statele membre pentru returnarea resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală (JO L 348, p. 98).


title: Cauza C-327/13: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 4 septembrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour d'appel de Bruxelles – Belgia) – Burgo Group SpA/Illochroma SA, în lichidare, Jérôme Theetten, în calitate de lichidator al societății Illochroma SA (Trimitere preliminară – Cooperare judiciară în materie civilă – Proceduri de insolvență – Noțiunea „sediu” – Grup de societăți – Sediu – Dreptul de a solicita deschiderea unei proceduri secundare de insolvență – Criterii – Persoană abilitată să solicite deschiderea unei proceduri secundare de insolvență)

text:
               10.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 395/17

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 4 septembrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour d'appel de Bruxelles – Belgia) – Burgo Group SpA/Illochroma SA, în lichidare, Jérôme Theetten, în calitate de lichidator al societății Illochroma SA
      (Cauza C-327/13) (1)

      ((Trimitere preliminară - Cooperare judiciară în materie civilă - Proceduri de insolvență - Noțiunea „sediu” - Grup de societăți - Sediu - Dreptul de a solicita deschiderea unei proceduri secundare de insolvență - Criterii - Persoană abilitată să solicite deschiderea unei proceduri secundare de insolvență))
      (2014/C 395/21)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Cour d'appel de Bruxelles

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Burgo Group SpA

         Pârâtă: Illochroma SA, în lichidare, Jérôme Theetten, în calitate de lichidator al societății Illochroma SA

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 3 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1346/2000 al Consiliului din 29 mai 2000 privind procedurile de insolvență trebuie interpretat în sensul că, în cadrul intrării în lichidare a unei societăți într-un alt stat membru decât cel în care are sediul social, această societate poate face de asemenea obiectul unei proceduri secundare de insolvență în celălalt statul membru în care aceasta are sediul social și dispune de personalitate juridică.

                  2)

                  Articolul 29 litera (b) din Regulamentul nr. 1346/2000 trebuie interpretat în sensul că problema stabilirii persoanei sau a autorității abilitate să solicite deschiderea unei proceduri secundare de insolvență trebuie apreciată în temeiul dreptului național al statului membru pe teritoriul căruia se solicită deschiderea acestei proceduri. Dreptul de a solicita deschiderea unei proceduri secundare de insolvență nu poate fi totuși limitat doar la creditorii care au domiciliul sau sediul social în statul membru pe teritoriul căruia se află sediul în discuție sau doar la creditorii a căror creanță a luat naștere din exploatarea acestui sediu.

                  3)

                  Regulamentul nr. 1346/2000 trebuie interpretat în sensul că, întrucât procedura principală de insolvență este o procedură de lichidare, luarea în considerare a unor criterii de oportunitate de către instanța sesizată cu o cerere de deschidere a unei proceduri secundare de insolvență este o problemă de drept național al statului membru pe teritoriul căruia se solicită deschiderea acestei proceduri. Statele membre, atunci când stabilesc condițiile pentru deschiderea unei astfel de proceduri, trebuie totuși să respecte dreptul Uniunii și în special principiile generale ale acestuia, precum și dispozițiile Regulamentului nr. 1346/2000.

         (1)  JO C 226, 3.8.2013.


title: Cauza C-438/12: Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberlandesgerichts München (Germania) la 2 octombrie 2012 — Irmengard Weber/Mechthilde Weber

text:
               8.12.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 379/16

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberlandesgerichts München (Germania) la 2 octombrie 2012 — Irmengard Weber/Mechthilde Weber
   (Cauza C-438/12)
   2012/C 379/28
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Oberlandesgericht München

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Irmengard Weber

      Pârâtă: Mechthilde Weber

      Întrebările preliminare

               1.

               Domeniul de aplicare al articolului 27 din Regulamentul (CE) nr. 44/2001 (1) cuprinde și situațiile în care reclamantul și pârâtul dintr-un litigiu dețin în celălalt litigiu, ambii, calitatea de pârâți pentru că au fost acționați în justiție de către un terț? O asemenea situație constituie un litigiu „între aceleași părți” sau cererile diferite formulate de reclamant împotriva celor doi pârâți trebuie analizate separat, astfel că nu se poate considera că este vorba despre un litigiu „între aceleași părți”?

               2.

               Suntem în prezența unei acțiuni având „același obiect și aceeași cauză” în sensul articolului 27 din Regulamentul nr. 44/2001, în cazul în care pretențiile și motivele acțiunii sunt diferite, dar

                           (a)

                           pentru a soluționa cele două acțiuni, trebuie clarificată aceeași chestiune preliminară, sau

                           (b)

                           în cadrul unei acțiuni se solicită pe cale incidentală constatarea unui raport juridic, aspect care, în cealaltă acțiune, reprezintă o chestiune preliminară?

               3.

               O cerere prin care se solicită să se constate că pârâtul nu și-a exercitat în mod valabil dreptul de preempțiune cu privire la un imobil situat în Germania, drept recunoscut indiscutabil în legislația germană, reprezintă o cerere în materie de drepturi reale imobiliare în sensul articolului 22 punctul 1 din Regulamentul nr. 44/2001?

               4.

               Pentru a se pronunța în temeiul articolului 27 alineatul (1) din Regulamentul nr. 44/2001 și înainte ca prima instanță sesizată să își verifice competența, instanța sesizată ulterior este obligată să examineze dacă prima instanța sesizată este necompetentă în temeiul articolului 22 punctul 1 din Regulamentul nr. 44/2001, deoarece o astfel de necompetență a primei instanțe sesizate ar conduce potrivit articolului 35 alineatul (1) din Regulamentul nr. 44/2001 la nerecunoașterea eventualei hotărâri pe care o va pronunța prima instanță? Instanța sesizată ulterior nu poate aplica articolul 27 alineatul (1) din Regulamentul nr. 44/2001 atunci când ajunge la convingerea că prima instanță sesizată nu este competentă potrivit articolului 22 punctul 1 din Regulamentul nr. 44/2001?

               5.

               Pentru a se pronunța în temeiul articolului 27 alineatul (1) din Regulamentul nr. 44/2001 și înainte ca prima instanță sesizată să își verifice competența, instanța sesizată ulterior este obligată să analizeze susținerea unei părți potrivit căreia cealaltă parte a săvârșit un abuz de drept atunci când a sesizat prima instanță? Instanța sesizată ulterior nu poate aplica articolul 27 alineatul (1) din Regulamentul nr. 44/2001 atunci când ajunge la convingerea că sesizarea primei instanțe a fost abuzivă?

               6.

               Aplicarea articolului 28 alineatul (1) din Regulamentul nr. 44/2001 presupune ca instanța sesizată ulterior să hotărască, în prealabil, că articolul 27 din Regulamentul nr. 44/2001 nu își găsește aplicarea în speță?

               7.

               În cadrul exercitării puterii de apreciere recunoscute potrivit articolului 28 alineatul (1) din Regulamentul nr. 44/2001, trebuie să se ia în considerare:

                           (a)

                           faptul că, din punct de vedere statistic, în statul membru în care este situată prima instanță sesizată, durata procedurii este mult mai mare decât în statul membru în care este situată instanța sesizată ulterior;

                           (b)

                           faptul că, potrivit aprecierii instanței sesizate ulterior este aplicabil dreptul statului membru în care este situată instanța sesizată ulterior;

                           (c)

                           vârsta uneia dintre părți;

                           (d)

                           șansele de reușită a cererii în fața primei instanțe sesizate?

               8.

               Alături de obiectivul evitării unor hotărâri ireconciliabile și contradictorii, la interpretarea și la aplicarea articolelor 27 și 28 din Regulamentul nr. 44/2001, trebuie să se aibă în vedere și dreptul al celui de al doilea reclamant la protecție jurisdicțională?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (JO 2001, L 12, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 3, p. 74)


title: Cauza T-456/13: Hotărârea Tribunalului din 25 martie 2015 – Sea Handling/Comisia [„Acces la documente — Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 — Documente aferente unei proceduri de control al ajutoarelor de stat — Refuzul accesului — Excepție privind protecția obiectivelor activităților de inspecție, de anchetă și de audit — Excepție privind protecția intereselor comerciale ale unui terț — Obligație de a efectua o examinare concretă și individuală — Interes public superior — Acces parțial”]

text:
               11.5.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 155/24

         Hotărârea Tribunalului din 25 martie 2015 – Sea Handling/Comisia
   (Cauza T-456/13) (1)

   ([„Acces la documente - Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 - Documente aferente unei proceduri de control al ajutoarelor de stat - Refuzul accesului - Excepție privind protecția obiectivelor activităților de inspecție, de anchetă și de audit - Excepție privind protecția intereselor comerciale ale unui terț - Obligație de a efectua o examinare concretă și individuală - Interes public superior - Acces parțial”])
   (2015/C 155/27)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Sea Handling SpA (Somma Lombardo, Italia) (reprezentanți: B. Nascimbene și M. Merola, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial D. Grespan și C. Zadra, ulterior D. Grespan și F. Clotuche-Duvieusart, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei Comisiei din 12 iunie 2013 prin care s-a refuzat Sea Handling accesul la documente aferente unei proceduri de control al ajutoarelor de stat

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Sea Handling SpA suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judeactă efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 298, 12.10.2013.


title: Cauza C-49/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Úřad průmyslového vlastnictví (Republica Cehă) la 29 ianuarie 2013 — MF 7 a. s./MAFRA, a. s.

text:
               18.5.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 141/10

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Úřad průmyslového vlastnictví (Republica Cehă) la 29 ianuarie 2013 — MF 7 a. s./MAFRA, a. s.
   (Cauza C-49/13)
   2013/C 141/16
   Limba de procedură: ceha

      Instanța de trimitere

   Úřad průmyslového vlastnictví

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: MF 7 a. s.

      Pârâtă: MAFRA, a. s.

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 3 alineatul (2) litera (d) din [Directiva 2008/95/CE] (1) trebuie interpretat în sensul că, pentru a aprecia dacă solicitantul unei mărci a acționat cu bună-credință, pot fi luate în considerare numai împrejurările care s-au produs înainte sau la data depunerii cererii de înregistrare a mărcii sau pot fi invocate ca probe în susținerea existenței bunei-credințe a solicitantului și împrejurări survenite după depunerea cererii?

               2.

               Hotărârea pronunțată în cauzele conexate C-414/99 — C-416/99 (2) trebuie aplicate, în general, tuturor cauzelor în care se examinează dacă proprietarul unei mărci a autorizat un comportament care ar putea conduce la diluarea sau la limitarea drepturilor sale exclusive?

               3.

               Buna-credință a solicitantului unei mărci ulterioare poate fi dedusă din faptul că proprietarul unei mărci anterioare a încheiat acorduri cu acesta, în temeiul cărora proprietarul și-a dat consimțământul cu privire la publicarea unui ziar a cărui denumire era similară mărcii solicitate, și-a dat consimțământul cu privire la înregistrarea ziarului menționat de către solicitantul mărcii ulterioare și i-a oferit sprijin în vederea publicării lui, chiar și în condițiile în care acordurile respective nu reglementau în mod expres problema dreptului de proprietate intelectuală?

               4.

               În ipoteza în care împrejurările survenite după depunerea cererii de înregistrare a mărcii pot fi de asemenea luate în considerare în vederea aprecierii bunei-credințe a solicitantului mărcii, este posibil, în subsidiar, să se constate buna-credință a acestuia din faptul că proprietarul mărcii anterioare a tolerat cu bună-știință existența mărcii atacate pentru o perioadă mai mare de 10 ani?

      (1)  Directiva 2008/95/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 octombrie 2008 de apropiere a legislațiilor statelor membre cu privire la mărci (JO 299, p. 25).

      (2)  Rec., p. I-08691.


title: Cauza C-701/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Italia) la 31 decembrie 2015 – Malpensa Logistica Europa SpA/SEA – Società Esercizi Aeroportuali SpA

text:
               18.4.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 136/7

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Italia) la 31 decembrie 2015 – Malpensa Logistica Europa SpA/SEA – Società Esercizi Aeroportuali SpA
   (Cauza C-701/15)
   (2016/C 136/11)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Malpensa Logistica Europa SpA

      Pârâtă: SEA – Società Esercizi Aeroportuali SpA

      Întrebarea preliminară

   Articolul 7 din Directiva 2004/17/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 de coordonare a procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții în sectoarele apei, energiei, transporturilor și serviciilor poștale (1), prin aplicarea reglementării privind contractele de achiziții publice comunitare în privința activităților referitoare la exploatarea unei regiuni geografice în scopul punerii la dispoziția transportatorilor aerieni a aeroporturilor, astfel cum au fost definite de jurisprudența națională amintită la punctele 6.4 și 6.5, se opune unei reglementări naționale precum reglementarea prevăzută la articolele 4 și 11 din Decretul legislativ nr. 18/1999, care nu prevede o selecție publică prealabilă pentru fiecare ipoteză de atribuire, chiar temporară, a unor spații cu această destinație?

      (1)  Directiva 2004/17/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 de coordonare a procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții în sectoarele apei, energiei, transporturilor și serviciilor poștale (JO L 134, p. 1, Ediție specială, 06/vol. 8, p. 3).


title: Cauza T-352/09 R: Ordonanța președintelui Tribunalului de Primă Instanță din 29 octombrie 2009 — Novácke chemické závody/Comisia ( Măsuri provizorii — Concurență — Decizie a Comisiei de aplicare a unei amenzi — Garanție bancară — Cerere de suspendare a executării — Lipsa urgenței )

text:
               19.12.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 312/29

         Ordonanța președintelui Tribunalului de Primă Instanță din 29 octombrie 2009 — Novácke chemické závody/Comisia
   (Cauza T-352/09 R)
   („Măsuri provizorii - Concurență - Decizie a Comisiei de aplicare a unei amenzi - Garanție bancară - Cerere de suspendare a executării - Lipsa urgenței”)
   2009/C 312/49
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Novácke chemické závody, a.s. (Nováky, Slovacia) (reprezentant: A. Černejová, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: F. Castillo de la Torre și N. von Lingen, agenți)

      Obiectul

   Cerere de suspendare a executării Deciziei Comisiei din 22 iulie 2009 privind o procedură de aplicare a articolului 81 CE și a articolului 53 din Acordul privind SEE (Cazul nr. COMP/39.396 — Reactivi pe bază de carbură de calciu și de magneziu pentru industria oțelului și a gazului) în măsura în care se referă la reclamantă.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2.

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza T-304/07: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 5 noiembrie 2008 — Calzaturificio Frau/OAPI — Camper (Reprezentarea unui arc stilizat cu suprafață plană) ( Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a unei mărci figurative comunitare reprezentând un arc stilizat cu suprafață plană — Marcă figurativă comunitară anterioară reprezentând un arc stilizat — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 )

text:
               20.12.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 327/23

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 5 noiembrie 2008 — Calzaturificio Frau/OAPI — Camper (Reprezentarea unui arc stilizat cu suprafață plană)
   (Cauza T-304/07) (1)

   („Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a unei mărci figurative comunitare reprezentând un arc stilizat cu suprafață plană - Marcă figurativă comunitară anterioară reprezentând un arc stilizat - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94’)
   (2008/C 327/41)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamantă: Calzaturificio Frau (San Giovanni Ilarione, Italia) (reprezentant: A. Rizzoli, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: O. Montalto și L. Rampini, agenți)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Camper, SL (Inca, Spania) (reprezentant: I. Temiño Ceniceros, avocat)
   Obiectul
   Acțiune introdusă împotriva deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 14 iunie 2007 (cauza 768/2006-1) privind o procedură de opoziție între Camper, SL și Calzaturificio Frau SpA.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Calzaturificio Frau SpA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 235, 6.10.2007.


title: Cauza T-58/11 P: Recurs introdus la 25 ianuarie 2011 de Michel Nolin împotriva Hotărârii pronunțate la 1 decembrie 2010 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-82/09, Nolin/Comisia

text:
               19.3.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 89/23

         Recurs introdus la 25 ianuarie 2011 de Michel Nolin împotriva Hotărârii pronunțate la 1 decembrie 2010 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-82/09, Nolin/Comisia
   (Cauza T-58/11 P)
   2011/C 89/46
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurent: Michel Nolin (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis și E. Marchal, avocați)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană

      Concluziile recurentului

               —

               Anularea Hotărârii Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 1 decembrie 2010 pronunțate în cauza F-82/09 (Michel Nolin/Comisia),

               —

               rejudecând cauza pe fond, anularea Deciziei din 19 decembrie 2008 a Directorului general al Direcției generale Personal și Administrație a Comisiei Europene de suprimare a tuturor punctelor de merit și de prioritate acumulate de reclamant ca urmare a promovării sale în gradul AD 13 în temeiul articolului 29 alineatul (1) litera (a) punctul (iii) din statut,

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate în cele două procese.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive:

               1.

               Primul, întemeiat pe încălcarea principiilor legalității și securității juridice, întrucât TFP a săvârșit o eroare de drept atunci când a decis că, în lipsa unui temei juridic, Comisia își poate fundamenta decizia atacată pe economia generală a dispozițiilor generale de aplicare ale articolului 45 alineatul (1) din Statutul funcționarilor Uniunii Europene.

               2.

               Al doilea, întemeiat pe nerespectarea principiului nediscriminării, întrucât TFP a săvârșit o eroare de drept atunci când i) a decis că Directorul general al Direcției generale Personal și Administrație ar dispune de o competență reziduală cu care acesta nu ar fi fost învestit în mod legal printr-o decizie a AIPN în conformitate cu articolul 2 din statut și atunci când ii) a decis că funcționarii promovați în temeiul articolelor 29 și 45 din statut s-ar regăsi, după numirea sau promovarea lor, în aceeași situație juridică, în condițiile în care situația nu ar fi identică nici în ceea ce privește procedura, nici din punctul de vedere al atribuțiilor și al responsabilităților.


title: Cauza C-586/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Italia) la  29 decembrie 2008 — Angelo Rubino/Ministero dell'Università e della Ricerca

text:
               7.3.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 55/19

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Italia) la 29 decembrie 2008 — Angelo Rubino/Ministero dell'Università e della Ricerca
   (Cauza C-586/08)
   (2009/C 55/30)
   Limba de procedură: italiana
   Instanța de trimitere
   Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Angelo Rubino

      Pârât: Ministero dell'Università e della Ricerca
   Întrebarea preliminară
   Principiul comunitar al eliminării obstacolelor care stau în calea liberei circulații a persoanelor și a serviciilor între statele membre ale Comunității și principiul comunitar al recunoașterii reciproce a diplomelor, a certificatelor și a altor titluri oficiale de calificare, prevăzute la articolul 3 alineatul (1) litera (c) și la articolul 47 alineatul (1) din Tratatul de instituire a Comunității Europene, și dispozițiile Directivei 2005/36/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 7 septembrie 2005 privind recunoașterea calificărilor profesionale se opun unei reglementări interne, precum Decretul legislativ nr. 206/2007, care exclude profesia de cadru didactic universitar dintre profesiile pentru care se prevede recunoașterea calificărilor profesionale?

      (1)  JO L 255, p. 22, Ediție specială, 05/vol. 8, p. 3.


title: Cauza C-26/13: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 30 aprilie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Kúria – Ungaria) – Árpád Kásler, Hajnalka Káslerné Rábai/OTP Jelzálogbank Zrt (Directiva 93/13/CEE — Clauze abuzive în contractele încheiate între un vânzător sau un furnizor și un consumator — Articolul 4 alineatul (2) și articolul 6 alineatul (1) — Aprecierea caracterului abuziv al clauzelor contractuale — Excludere a clauzelor referitoare la obiectul principal al contractului sau la caracterul adecvat al prețului sau al remunerației, cu condiția ca acestea să fie redactate în mod clar și inteligibil — Contracte de credit de consum încheiate în monedă străină — Clauze referitoare la cursurile de schimb — Diferență între cursul de schimb la cumpărare, aplicabil deblocării împrumutului, și cursul de schimb la vânzare, aplicabil rambursării acestuia — Competențele instanței naționale în cazul unei clauze calificate drept „abuzivă”  — Înlocuirea clauzei abuzive cu o dispoziție de drept național cu caracter supletiv — Admisibilitate)

text:
               24.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 194/5

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 30 aprilie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Kúria – Ungaria) – Árpád Kásler, Hajnalka Káslerné Rábai/OTP Jelzálogbank Zrt
   (Cauza C-26/13) (1)

   ((Directiva 93/13/CEE - Clauze abuzive în contractele încheiate între un vânzător sau un furnizor și un consumator - Articolul 4 alineatul (2) și articolul 6 alineatul (1) - Aprecierea caracterului abuziv al clauzelor contractuale - Excludere a clauzelor referitoare la obiectul principal al contractului sau la caracterul adecvat al prețului sau al remunerației, cu condiția ca acestea să fie redactate în mod clar și inteligibil - Contracte de credit de consum încheiate în monedă străină - Clauze referitoare la cursurile de schimb - Diferență între cursul de schimb la cumpărare, aplicabil deblocării împrumutului, și cursul de schimb la vânzare, aplicabil rambursării acestuia - Competențele instanței naționale în cazul unei clauze calificate drept „abuzivă” - Înlocuirea clauzei abuzive cu o dispoziție de drept național cu caracter supletiv - Admisibilitate))
   2014/C 194/05
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Kúria

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Árpád Kásler, Hajnalka Káslerné Rábai

      Pârâtă: OTP Jelzálogbank Zrt

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară – Kúria – Interpretarea articolului 4 alineatul (2) din Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii (JO L 95, p. 29, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 273) – Aprecierea caracterului abuziv al clauzelor contractuale – Contract de credit încheiat în monedă străină, cu garanții ipotecare, încheiat între un particular și o bancă, potrivit căruia plata și rambursarea împrumutului trebuie efectuate în monedă națională – Datorie calculată, cu ocazia încheierii contractului, în temeiul cursului de schimb la cumpărare al monedei străine – Clauză care prevede că ratele care trebuie rambursate se determină folosind cursul de schimb actual la vânzare al monedei, iar nu cursul la cumpărare

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 4 alineatul (2) din Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii trebuie interpretat în sensul că:

                           —

                           termenii „obiectul principal al contractului” nu acoperă o clauză, cuprinsă într-un contract de împrumut încheiat în monedă străină între un vânzător sau un furnizor și un consumator și care nu a făcut obiectul unei negocieri individuale, precum cea în discuție în litigiul principal, în temeiul căreia pentru calcularea ratelor împrumutului se aplică cursul de schimb la vânzare al acestei valute, decât în cazul în care se constată – ceea ce revine în sarcina instanței de trimitere să verifice având în vedere natura, economia generală și prevederile contractului, precum și contextul său juridic și factual – că respectiva clauză stabilește o prestație esențială a acestui contract care, ca atare, îl caracterizează;

                           —

                           o astfel de clauză, în măsura în care cuprinde o obligație pecuniară a consumatorului de a plăti, în cadrul ratelor împrumutului, sumele care rezultă din diferența dintre cursul de schimb la vânzare și cursul de schimb la cumpărare ale monedei străine, nu poate fi considerată ca cuprinzând o „remunerație” al cărei caracter adecvat în calitate de contrapartidă a unei prestații efectuate de împrumutător să nu poată face obiectul unei aprecieri pentru a se stabili dacă este abuzivă în temeiul articolului 4 alineatul (2) din Directiva 93/13.

               2)

               Articolul 4 alineatul (2) din Directiva 93/13 trebuie interpretat în sensul că, în ceea ce privește o clauză contractuală precum cea în discuție în litigiul principal, cerința potrivit căreia o clauză contractuală trebuie redactată în mod clar și inteligibil trebuie înțeleasă ca impunând nu numai ca respectiva clauză să fie inteligibilă pentru consumator din punct de vedere gramatical, ci și ca contractul să expună în mod transparent funcționarea concretă a mecanismului de schimb al monedei străine la care se referă clauza respectivă, precum și relația dintre acest mecanism și cel prevăzut prin alte clauze referitoare la deblocarea împrumutului, astfel încât acest consumator să poată să evalueze, pe baza unor criterii clare și inteligibile, consecințele economice care rezultă din aceasta în ceea ce îl privește.

               3)

               Articolul 6 alineatul (1) din Directiva 93/13 trebuie interpretat în sensul că, într-o situație precum cea în discuție în litigiul principal, în care un contract încheiat între un vânzător sau un furnizor și un consumator nu poate continua să existe după eliminarea unei clauze abuzive, această dispoziție nu se opune unei norme de drept național care permite instanței naționale să remedieze nulitatea clauzei respective prin înlocuirea acesteia cu o dispoziție de drept național cu caracter supletiv.

      (1)  JO C 156, 1.6.2013.


title: Cauza F-78/15: Acțiune introdusă la 18 mai 2015 – ZZ și alții/BEI

text:
               24.8.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 279/56

         Acțiune introdusă la 18 mai 2015 – ZZ și alții/BEI
   (Cauza F-78/15)
   (2015/C 279/72)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamanți: ZZ și alții (reprezentant: L. Levi, avocat)

      Pârâtă: Banca Europeană de Investiții (BEI)

      Obiectul și descrierea litigiului

   Pe de o parte, anularea deciziilor, care figurează în fișele de salariu din luna februarie 2015, de stabilire a ajustării anuale a salariilor, limitată la 1,2 % pentru anul 2015 și anularea fișelor ulterioare, precum și, în măsura în care este necesar, a notelor de informare pe care pârâta le-a adresat reclamanților la 6 și la 10 februarie 2015. Pe de altă parte, obligarea BEI la plata de daune interese pentru prejudiciile materiale și morale pretins suferite.

      Concluziile reclamanților

               —

               Declararea prezentei acțiuni ca admisibilă și fondată, inclusiv a excepției de nelegalitate pe care o cuprinde;

               —

               în consecință:

                           —

                           anularea deciziei care figurează în fișele de salariu ale reclamanților din luna februarie 2015, decizie de stabilire a ajustării anuale a salariilor, limitată la 1,2 % pentru anul 2015 și, prin urmare, anularea deciziilor similare care figurează în fișele de salariu ulterioare și, în măsura în care este necesar, anularea celor două note de informare pe care pârâta le-a adresat reclamanților la 6 februarie 2015 și la 10 februarie 2015;

               —

               prin urmare, obligarea pârâtei:

                           —

                           la plata către fiecare reclamant, pentru repararea prejudiciului material (i) a soldului salariului corespunzător aplicării ajustării anuale pentru anul 2015, și anume o majorare de 0,4 %, pentru perioada cuprinsă între 1 ianuarie 2015 și 31 decembrie 2015; (ii) a soldului salariului ce corespunde consecințelor aferente aplicării ajustării anuale de 1,2 % pentru anul 2015 asupra cuantumului salariilor care urmează să fie plătite începând cu luna ianuarie 2016; (iii) a unor dobânzi moratorii aferente soldurilor salariilor datorate până la plata completă a sumelor datorate, ratele dobânzilor moratorii care urmează să fie aplicate trebuind să fie calculate pe baza ratei stabilite de Banca Centrală Europeană pentru principalele operațiuni de refinanțare, aplicabilă în cursul perioadei vizate, majorată cu trei puncte și (iv) a unor daune interese pentru pierderea puterii de cumpărare, ansamblul acestui prejudiciu material fiind evaluat, cu titlu provizoriu, pentru fiecare reclamant, la suma de 30  000 de euro;

                           —

                           la plata către fiecare reclamant a sumei de 1  000 de euro pentru repararea prejudiciului moral;

               —

               obligarea BEI la plata tuturor cheltuielilor de judecată.


20150731059617102015/C 270/402812015TC27020150817RO01ROINFO_JUDICIAL20150526323322Cauza T-281/15: Acțiune introdusă la 26 mai 2015 – Pirelli Tyre/OAPI (Pneuri pentru roțile autovehiculelor)
 ---documentbreak--- C2702015RO3220120150526RO0040322332Acțiune introdusă la 26 mai 2015 – Pirelli Tyre/OAPI (Pneuri pentru roțile autovehiculelor)
   (Cauza T-281/15)2015/C 270/40Limba de procedură: italiana
      Părțile

      Reclamantă: Pirelli Tyre SpA (Milano, Italia) (reprezentanţi: D. Caneva şi G. Fucci, avocaţi)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Desenul sau modelul industrial în litigiu: Model industrial comunitar (Pneuri pentru roțile autovehiculelor) – Modelul industrial comunitar nr. 4 700-0001

      Decizia atacată: Decizia Camerei a treia de recurs a OAPI din 11 februarie 2015 în cauza R 1287/2014-3

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

            —

            anularea deciziei atacate;

            —

            admiterea cererii de restitutio in integrum formulate de Pirelli Tyre SpA în temeiul articolului 67 din Regulamentul (CE) nr. 6/2002 privind desenele sau modelele industriale comunitare, declarând că plata taxei de reînnoire a înregistrării pentru a doua perioadă de cinci ani, efectuată prin debitarea contului curent nr. 000069 al cărui titular este Bugnion SpA, este valabilă și că, în consecință, titlul în discuție este valabil în prezent;

            —

            obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată efectuate de Pirelli Tyre SpA în prezenta procedură.

      Motivul invocat

            —

            Încălcarea articolului 67 din Regulamentul (CE) nr. 6/2002 privind desenele sau modelele industriale comunitare.


               30.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/1

         (2008/C 223/01)
   Ultima publicație a Curții de Justiție în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

         JO C 209, 15.8.2008

   Publicații anterioare

      JO C 197, 2.8.2008

      JO C 183, 19.7.2008

      JO C 171, 5.7.2008

      JO C 158, 21.6.2008

      JO C 142, 7.6.2008

      JO C 128, 24.5.2008

   Aceste texte sunt disponibile pe:

               EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Cauza C-329/08: Ordonanța președintelui Curții din 6 martie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Belgiei

text:
               16.5.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 113/29

         Ordonanța președintelui Curții din 6 martie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Belgiei
   (Cauza C-329/08) (1)

   2009/C 113/57

      Limba de procedură: franceza

   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 272, 25.10.2008.


title: Cauza T-396/08: Hotărârea Tribunalului din 8 iulie 2010 — Freistaat Sachsen și Land Sachsen-Anhalt/Comisia ( „Ajutoare de stat — Ajutoare pentru formare — Decizie prin care ajutorul este declarat parțial compatibil și parțial incompatibil cu piața comună — Necesitatea ajutorului — Externalități pozitive — Obligație de motivare” )

text:
               28.8.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 234/33

         Hotărârea Tribunalului din 8 iulie 2010 — Freistaat Sachsen și Land Sachsen-Anhalt/Comisia
   (Cauza T-396/08) (1)

   (Ajutoare de stat - Ajutoare pentru formare - Decizie prin care ajutorul este declarat parțial compatibil și parțial incompatibil cu piața comună - Necesitatea ajutorului - Externalități pozitive - Obligație de motivare)
   2010/C 234/58
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamanți: Freistaat Sachsen (Germania) și Land Sachsen-Anhalt (Germania) (reprezentanți: T. Müller-Ibold și T. Graf, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: F. França, K. Gross și B. Martenczuk, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare în parte a Deciziei 2008/878/CE a Comisiei din 2 iulie 2008 privind ajutorul de stat ce urmează a fi pus în aplicare de Germania în favoarea DHL (JO L 312, p. 31)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Freistaat Sachsen și Land Sachsen-Anhalt la suportarea propriilor cheltuieli de judecată, precum și a celor efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 327, 20.12.2008.


title: Cauza C-273/08: Acțiune introdusă la 25 iunie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Marele Ducat al Luxemburgului

text:
               15.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/36

         Acțiune introdusă la 25 iunie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Marele Ducat al Luxemburgului
   (Cauza C-273/08)
   (2008/C 209/55)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: G. Rozet și A. Alcover San Pedro, agenți)

      Pârât: Marele Ducat al Luxemburgului
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin necomunicarea către Comisia Comunităților Europene a programelor sale de reducere a emisiilor de dioxid de sulf (SO2), de oxizi de azot (NOx), de compuși organici volatili (COV) și de amoniac (NH3), nici a inventarelor emisiilor naționale de SO2, de NOx, de COV și de NH3, nici a estimărilor emisiilor anuale de SO2, de de NOx, de COV și de NH3 pentru anul 2010, Marele Ducat al Luxemburgului nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 6 alineatele (1), (2) și (3), al articolului 7 alineatele (1) și (2) și al articolului 8 alineatele (1) și (2) din Directiva 2001/81/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 octombrie 2001 privind plafoanele naționale de emisie pentru anumiți poluanți atmosferici (1);

               —

               obligarea Marelui Ducat al Luxemburgului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Comisia susține că Marele Ducat al Luxemburgului nu a comunicat în termenele prevăzute de Directiva 2001/81/CE trei tipuri de documente privind stabilirea plafoanelor naționale de emisie de dioxid de sulf (SO2), de oxizi de azot (NOx), de compuși organici volatili (COV) și de amoniac (NH3).
   În primul rând pârâtul nu și-ar fi îndeplinit obligația, prevăzută la articolul 6 alineatele (1), (2) și (3) din directivă, de a elabora programe pentru reducerea progresivă a emisiilor naționale de poluanți menționați anterior.
   În al doilea și în al treilea rând, acesta nu ar fi respectat, în privința acelorași poluanți, dispozițiile articolului 7 alineatele (1) și (2), în ceea ce privește realizarea și actualizarea inventarelor naționale de emisii și a estimărilor naționale pentru anul 2010.
   În sfârșit, acesta nu și-ar fi îndeplinit obligația de a comunica aceste trei tipuri de documente Comisiei în termenele prevăzute de articolul 8 alineatele (1) și (2) din directivă.

      (1)  JO L 309, p. 22, Ediție specială, 15/vol. 7, p. 231.


title: Cauza T-561/08: Acțiune introdusă la 15 decembrie 2008 — Bactria și Gutknecht/Comisia

text:
               7.3.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 55/37

         Acțiune introdusă la 15 decembrie 2008 — Bactria și Gutknecht/Comisia
   (Cauza T-561/08)
   (2009/C 55/67)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamanți: Bactria Industriehygiene-Service Verwaltungs GmbH (Kirchheimbolanden, Germania) și Jürgen Gutknecht (Kirchheimbolanden, Germania) (reprezentanți: K. Van Maldegem și C. Mereu, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamanților

               —

               Declararea acțiunii ca admisibilă și fondată;

               —

               obligarea Comunității Europene la repararea prejudiciul suferit de reclamanți ca urmare a adoptării nelegale a articolului 6 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1896/2000 al Comisiei („Primul regulament de reexaminare”), precum și a Regulamentului nr. 2032/2003 al Comisiei („Al doilea regulament de reexaminare”) și a Regulamentului nr. 1451/2007 al Comisiei sau, în subsidiar, ca urmare a omisiunii Comisiei de a adopta măsurile necesare pentru a asigura că dreptul reclamanților la protecția informațiilor în temeiul Directivei privind produsele biocide („BPD”) este respectat și este protejat împotriva „parazitismului” în cursul programului de reexaminare, respectivul prejudiciu fiind estimat la o valoare totală de 3 912 569 EUR, sau obligarea la plata celorlalte sume care vor fi stabilite de reclamanți în cursul procedurii sau de Tribunal ex aequo et bono;

               —

               în subsidiar, obligarea Comunității Europene, pe calea unei hotărâri interlocutorii, la repararea prejudiciului suferit și obligarea părților să prezinte Tribunalului, într-un termen rezonabil începând de la data hotărârii, date referitoare la valoarea despăgubirii convenite de părți sau, în lipsa unei înțelegeri, obligarea părților să prezinte Tribunalului, în același termen, pretențiile acestora însoțite de elementele detaliate pe care se bazează evaluarea lor;

               —

               obligarea Comunității Europene la plata către reclamanți a unor dobânzi compensatorii cu o rată egală cu rata dobânzii de întârziere, începând cu data producerii prejudiciului;

               —

               obligarea Comunității Europene la plata unor dobânzi de întârziere cu rata de 8 % sau cu o altă rată corespunzătoare ce urmează a fi stabilită de Tribunal, aplicată sumei care trebuie plătite începând cu data pronunțării hotărârii și până la plata efectivă și

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Prin intermediul acțiunii formulate, reclamanții solicită despăgubiri, în temeiul articolului 235 CE, pentru prejudiciul pretins suferit ca urmare a adoptării articolului 6 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1896/2000 al Comisiei din 7 septembrie 2000 (1) privind prima fază a programului prevăzut la articolul 16 alineatul (2) din Directiva 98/8/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind comercializarea produselor biodestructive (2), precum și a Regulamentului nr. 2032/2003 al Comisiei (3) și a Regulamentului nr. 1451/2007 al Comisiei (4).
   În subsidiar, reclamanții solicită despăgubiri pentru prejudiciul pretins suferit ca urmare a omisiunii Comisiei de a asigura respectarea dreptului privind protecția informațiilor acordat notificatorilor în temeiul articolului 12 din Directiva 98/8/CE. Reclamanții susțin în continuare că prejudiciul pe care l-au suferit ca urmare a conduitei nelegale a Comisiei este reprezentat de o reducere semnificativă a valorii întreprinderii primei reclamante și de câștigul pe care prima reclamantă l-ar fi realizat (lucrum cessans) prin vânzarea produselor biocide în cauză și a substanțelor active conținute în aceste produse biocide în lipsa intervenției Comunității.
   În plus față de prejudiciul pe care al doilea reclamant pretinde că l-a suferit în calitate de acționar și, prin urmare, de proprietar al întreprinderii primei reclamante, acesta susține ca și-a pierdut și mijloacele de subzistență. În final, reclamanții solicită acordarea de dobânzi compensatorii cu o rată egală cu rata dobânzii de întârziere, începând cu data producerii prejudiciului pretins suferit.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1896/2000 al Comisiei din 7 septembrie 2000 privind prima fază a programului prevăzut la articolul 16 alineatul (2) din Directiva 98/8/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind produsele biocide (JO L 228, p. 6, Ediție specială, 03/vol. 4, p. 202).

      (2)  Directiva 98/8/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 februarie 1998 privind comercializarea produselor biodestructive (JO L 123, p. 1, Ediție specială, 03/vol. 24, p. 67).

      (3)  Regulamentul (CE) nr. 2032/2003 al Comisiei din 4 noiembrie 2003 privind a doua etapă a programului de lucru de 10 ani prevăzut la articolul 16 alineatul (2) din Directiva 98/8/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind introducerea pe piață a produselor biocide și de modificare a Regulamentului (CE) nr. 1896/2000 (JO L 307, p. 1, Ediție specială, 03/vol. 51, p. 39).

      (4)  Regulamentul (CE) nr. 1451/2007 al Comisiei din 4 decembrie 2007 privind a doua etapă a programului de lucru de 10 ani prevăzut la articolul 16 alineatul (2) din Directiva 98/8/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind introducerea pe piață a produselor biocide (JO L 325, p. 3).


title: Cauza C-317/15: Hotărârea Curții (Camera a noua) din 15 februarie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Hoge Raad der Nederlanden – Țările de Jos) – X/Staatssecretaris van Financiën (Trimitere preliminară — Libera circulație a capitalurilor — Articolul 64 TFUE — Circulația capitalurilor având ca destinație țări terțe sau provenind din țări terțe care implică prestarea de servicii financiare — Active financiare deținute într-un cont bancar elvețian — Decizie de rectificare — Termen de rectificare — Prelungirea termenului de rectificare în cazul activelor deținute în afara statului membru de reședință)

text:
               10.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/6

         Hotărârea Curții (Camera a noua) din 15 februarie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Hoge Raad der Nederlanden – Țările de Jos) – X/Staatssecretaris van Financiën
   (Cauza C-317/15) (1)

   ((Trimitere preliminară - Libera circulație a capitalurilor - Articolul 64 TFUE - Circulația capitalurilor având ca destinație țări terțe sau provenind din țări terțe care implică prestarea de servicii financiare - Active financiare deținute într-un cont bancar elvețian - Decizie de rectificare - Termen de rectificare - Prelungirea termenului de rectificare în cazul activelor deținute în afara statului membru de reședință))
   (2017/C 112/09)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Hoge Raad der Nederlanden

      Părțile din procedura principală

      Reclamant(ă): X

      Pârât: Staatssecretaris van Financiën

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 64 alineatul (1) TFUE trebuie interpretat în sensul că este aplicabil unei reglementări naționale care impune o restricție privind circulația capitalurilor prevăzută de această dispoziție, precum termenul de rectificare prelungit în discuție în litigiul principal, chiar dacă această restricție este aplicabilă și unor situații fără legătură cu investițiile directe, cu stabilirea, cu prestarea de servicii financiare sau cu admiterea de valori mobiliare pe piețele de capital.

               2)

               Deschiderea unui cont de instrumente financiare de către un rezident al unui stat membru la o instituție bancară situată în afara Uniunii Europene, precum cea în discuție în cauza principală, intră sub incidența noțiunii de circulație a capitalurilor care implică prestarea de servicii financiare, în sensul articolului 64 alineatul (1) TFUE.

               3)

               Posibilitatea pe care articolul 64 alineatul (1) TFUE o recunoaște statelor membre de a aplica restricții privind circulația capitalurilor care implică prestarea de servicii financiare există și pentru cele care, precum termenul de rectificare prelungit în discuție în litigiul principal, nu privesc nici prestatorul de servicii, nici condițiile și modalitățile prestării de servicii.

      (1)  JO C 311, 21.9.2015


title: Cauza C-54/16: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 8 iunie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale Ordinario di Venezia – Italia) – Vinyls Italia SpA, în faliment/Mediterranea di Navigazione SpA [Trimitere preliminară — Spațiul de libertate, securitate și justiție — Proceduri de insolvență — Regulamentul (CE) nr. 1346/2000 — Articolele 4 și 13 — Acte prejudiciabile pentru adunarea creditorilor — Condițiile în care poate fi atacat actul în cauză — Act supus legii unui alt stat membru decât statul de deschidere a procedurii — Act care nu poate fi atacat în temeiul acestei legi — Regulamentul (CE) nr. 593/2008 — Articolul 3 alineatul (3) — Lege aleasă de părți — Localizarea ansamblului elementelor situației vizate în statul de deschidere a procedurii — Incidență]

text:
               31.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 249/8

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 8 iunie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale Ordinario di Venezia – Italia) – Vinyls Italia SpA, în faliment/Mediterranea di Navigazione SpA
   (Cauza C-54/16) (1)

   ([Trimitere preliminară - Spațiul de libertate, securitate și justiție - Proceduri de insolvență - Regulamentul (CE) nr. 1346/2000 - Articolele 4 și 13 - Acte prejudiciabile pentru adunarea creditorilor - Condițiile în care poate fi atacat actul în cauză - Act supus legii unui alt stat membru decât statul de deschidere a procedurii - Act care nu poate fi atacat în temeiul acestei legi - Regulamentul (CE) nr. 593/2008 - Articolul 3 alineatul (3) - Lege aleasă de părți - Localizarea ansamblului elementelor situației vizate în statul de deschidere a procedurii - Incidență])
   (2017/C 249/11)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale Ordinario di Venezia

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Vinyls Italia SpA, în faliment

      Pârâtă: Mediterranea di Navigazione SpA

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 13 din Regulamentul (CE) nr. 1346/2000 al Consiliului din 29 mai 2000 privind procedurile de insolvență trebuie interpretat în sensul că forma și termenul în care beneficiarul unui act prejudiciabil pentru adunarea creditorilor trebuie să invoce o excepție în temeiul acestui articol, pentru a se opune unei acțiuni care urmărește revocarea actului respectiv potrivit dispozițiilor lex fori concursus, precum și aspectul dacă acest articol poate fi aplicat și din oficiu de către instanța competentă, eventual după expirarea termenului acordat părții vizate, intră sub incidența dreptului procesual al statului membru pe teritoriul căruia este pendinte litigiul. Acest drept însă trebuie să nu fie mai puțin favorabil decât cel care guvernează situații similare supuse dreptului intern (principiul echivalenței) și să nu facă imposibilă în practică sau excesiv de dificilă exercitarea drepturilor conferite de dreptul Uniunii (principiul efectivității), aspect a cărui verificare este de competența instanței de trimitere.

               2)

               Articolul 13 din Regulamentul nr. 1346/2000 trebuie interpretat în sensul că partea căreia îi revine sarcina probei trebuie să dovedească, atunci când lex causae permite atacarea unui act considerat prejudiciabil, că nu sunt în mod concret întrunite condițiile – diferite de cele prevăzute de lex fori concursus – necesare pentru ca o cale de atac introdusă împotriva actului respectiv să poată fi admisă.

               3)

               Articolul 13 din Regulamentul nr. 1346/2000 poate fi invocat în mod valabil atunci când părțile la un contract care au sediul în unul și același stat membru pe teritoriul căruia se află deopotrivă toate celelalte elemente relevante ale situației vizate au desemnat legea unui alt stat membru în calitate de lege aplicabilă contractului respectiv, cu condiția ca aceste părți să nu fi ales legea menționată în mod fraudulos sau abuziv, aspect a cărui verificare este de competența instanței de trimitere.

      (1)  JO C 156, 2.5.2016.


title: Cauza F-6/14: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 23 martie 2015 –Borghans/Comisia (Funcție publică — Remunerație — Pensie de urmaș — Articolul 27 primul paragraf din anexa VIII la statut — Soț divorțat de un funcționar decedat — Existența unei pensii alimentare la data decesului funcționarului — Articolul 42 din anexa VIII la statut — Termen de introducere a unei cereri de lichidare a drepturilor la pensie)

text:
               11.5.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 155/41

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 23 martie 2015 –Borghans/Comisia
   (Cauza F-6/14) (1)

   ((Funcție publică - Remunerație - Pensie de urmaș - Articolul 27 primul paragraf din anexa VIII la statut - Soț divorțat de un funcționar decedat - Existența unei pensii alimentare la data decesului funcționarului - Articolul 42 din anexa VIII la statut - Termen de introducere a unei cereri de lichidare a drepturilor la pensie))
   (2015/C 155/60)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Julia Borghans (Auderghem, Belgia) (reprezentanți: F. Van der Schueren și C. Lefèvre, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall și A.-C. Simon, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei prin care se refuză reclamantei acordarea unei pensii de urmaș după decesul fostului său soț

      Dispozitivul

               1)

               Anulează decizia din 3 iunie 2013 prin care Comisia Europeană a refuzat să îi acorde doamnei Borghans o pensie de urmaș.

               2)

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligată să suporte cheltuielile efectuate de doamna Borghans.

      (1)  JO C 85, 22.3.2014, p. 28.


title: Cauza C-394/14: Ordonanța Curții (Camera a cincea) din 14 noiembrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Amtsgericht Rüsselsheim – Germania) – Sandy Siewert și alții/Condor Flugdienst GmbH (Trimitere preliminară – Regulamentul de procedură – Articolul 99 – Transport aerian – Regulamentul (CE) nr. 261/2004 – Întârziere prelungită a unui zbor – Dreptul pasagerilor la o compensație – Condiții de exonerare a operatorului de transport aerian de obligația sa de plată a unei compensații – Noțiunea „împrejurări excepționale” – Avion avariat de o scară mobilă de îmbarcare în cursul unui zbor anterior)

text:
               19.1.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/15

      Ordonanța Curții (Camera a cincea) din 14 noiembrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Amtsgericht Rüsselsheim – Germania) – Sandy Siewert și alții/Condor Flugdienst GmbH
      (Cauza C-394/14) (1)

      (Trimitere preliminară - Regulamentul de procedură - Articolul 99 - Transport aerian - Regulamentul (CE) nr. 261/2004 - Întârziere prelungită a unui zbor - Dreptul pasagerilor la o compensație - Condiții de exonerare a operatorului de transport aerian de obligația sa de plată a unei compensații - Noțiunea „împrejurări excepționale” - Avion avariat de o scară mobilă de îmbarcare în cursul unui zbor anterior)
      (2015/C 016/23)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Amtsgericht Rüsselsheim

         Părțile din procedura principală

         Reclamante: Sandy Siewert, Emma Siewert, Nele Siewert

         Pârâtă: Condor Flugdienst GmbH

         Dispozitivul

      Articolul 5 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 trebuie interpretat în sensul că un eveniment cum este, în cauza principală, coliziunea dintre o scară mobilă de îmbarcare a unui aeroport și un avion nu poate fi calificat drept „împrejurare excepțională” care exonerează operatorul de transport aerian de obligația sa de a plăti o compensație pasagerilor în cazul întârzierii prelungite a unui zbor efectuat de acest avion.

         (1)  JO C 372, 20.10.2014.


20150731040616982015/C 270/412822015TC27020150817RO01ROINFO_JUDICIAL20150526333311Cauza T-282/15: Acțiune introdusă la 26 mai 2015 – Pirelli Tyre/OAPI (Bandă de rulare)
 ---documentbreak--- C2702015RO3310120150526RO0041331331Acțiune introdusă la 26 mai 2015 – Pirelli Tyre/OAPI (Bandă de rulare)
   (Cauza T-282/15)2015/C 270/41Limba de procedură: italiana
      Părțile

      Reclamantă: Pirelli Tyre SpA (Milano, Italia) (reprezentanţi: D. Caneva şi G. Fucci, avocaţi)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Desenul sau modelul industrial în litigiu: Model industrial comunitar (Bandă de rulare) – Modelul industrial comunitar nr. 4 700-0002

      Decizia atacată: Decizia Camerei a treia de recurs a OAPI din 11 februarie 2015 în cauza R 1288/2014-3

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

            —

            anularea deciziei atacate;

            —

            admiterea cererii de restitutio in integrum formulate de Pirelli Tyre SpA în temeiul articolului 67 din Regulamentul (CE) nr. 6/2002 privind desenele sau modelele industriale comunitare, declarând că plata taxei de reînnoire a înregistrării pentru a doua perioadă de cinci ani, efectuată prin debitarea contului curent nr. 000069 al cărui titular este Bugnion SpA, este valabilă și că, în consecință, titlul în discuție este valabil în prezent;

            —

            obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată efectuate de Pirelli Tyre SpA în prezenta procedură.

      Motivul invocat

            —

            Încălcarea articolului 67 din Regulamentul (CE) nr. 6/2002 privind desenele sau modelele industriale comunitare.


title: Cauza C-575/08: Acțiune introdusă la 22 decembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Belgiei

text:
               21.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/39

         Acțiune introdusă la 22 decembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Belgiei
   (Cauza C-575/08)
   (2009/C 44/66)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: V. Peere și P. Dejmek, agenți)

      Pârât: Regatul Belgiei
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin neadoptarea tuturor actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2005/56/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 octombrie 2005 privind fuziunile transfrontaliere ale societăților comerciale pe acțiuni (1), Regatul Belgiei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive;

               —

               obligarea Regatului Belgiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Termenul pentru transpunerea Directivei 2005/56/CE a expirat la 14 decembrie 2007. Or, la data introducerii prezentei acțiuni, pârâtul nu adoptase toate măsurile de transpunere necesare sau, în orice caz, acesta încă nu le comunicase Comisiei.

      (1)  JO L 310, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 2, p. 107.


title: Cauza C-211/07: Acțiune introdusă la 20 aprilie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Irlanda

text:
               7.7.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 155/11

         Acțiune introdusă la 20 aprilie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Irlanda
   (Cauza C-211/07)
   (2007/C 155/21)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentant: N. Yerrell, agent)

      Pârâtă: Irlanda
   Concluziile reclamantei

               —

               constatarea faptului că prin menținerea în vigoare a secțiunilor 5.2 și 5.3 din Motor Insurance Agreement din 31 mai 2004 și în special prin i) excluderea de la despăgubire a utilizatorilor de vehicule dacă niciunul dintre vehiculele implicate nu este asigurat și prin ii) limitarea dreptului la despăgubire în privința persoanelor dintr-un vehicul care nu este asigurat și care nu a provocat paguba sau vătămarea, Irlanda nu și-a îndeplinit obligațiile ce îi revin în temeiul Directivei 84/5/CEE a Consiliului din 30 decembrie 1983 privind apropierea legislațiilor statelor membre privind asigurarea de răspundere civilă pentru pagubele produse de autovehicule și în special al articolului 1 alineatul (4) al treilea paragraf din aceasta și

               —

               obligarea Irlandei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Secțiunea 5.3 din Acordul între Minister of Transport și Motor Insurers' Bureau of Ireland din 31 mai 2004 (denumit în continuare „Acordul”) prevede excluderea de la despăgubire a tuturor conducătorilor de vehicule care nu sunt asigurate, indiferent dacă provoacă accidentul sau nu, și prin aceasta depășește sfera de aplicare a excluderii prevăzute de al treilea paragraf din articolul 1 alineatul (4) din directivă.
   În ceea ce privește situația pasagerilor care călătoresc în vehicule care nu sunt asigurate, secțiunea 5.2 din Acord prevede excluderea generală de la despăgubire în toate cazurile în care persoana vătămată „știa sau ar fi trebuit în mod rezonabil să știe că nu era în vigoare o poliță de asigurare aprobată”. Prin urmare, toți pasagerii din vehicule care nu sunt asigurate sunt tratați în mod identic, indiferent dacă aceștia călătoreau sau nu în vehiculul care a provocat paguba sau vătămarea. Acest fapt este în clară contradicție cu formularea celui de-al treilea paragraf din articolul 1 alineatul (4) din directivă, care face distincție în mod expres între cele două situații și limitează excluderea de la despăgubire la acele persoane (inclusiv conducătorul) din vehiculul care a provocat paguba sau vătămarea.


title: Cauza T-341/15: Acțiune introdusă la 27 iunie 2015 – Polski Koncern Naftowy Orlen/OAPI (Forma unei benzinării)

text:
               24.8.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 279/47

         Acțiune introdusă la 27 iunie 2015 – Polski Koncern Naftowy Orlen/OAPI (Forma unei benzinării)
   (Cauza T-341/15)
   (2015/C 279/59)
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamantă: Polski Koncern Naftowy Orlen SA (Plock, Polonia) (reprezentant: M. Siciarek, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Marca în litigiu: marcă comunitară tridimensională (Forma unei benzinării) – cererea de înregistrare nr. 12 411 138

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a OAPI din 2/4/2015 în cauza R 2248/2014-5

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă atât în fața camerei de recurs a OAPI cât și în fața Tribunalului.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea art. 7 alin. (1) lit. (b) și a art. 7 alin. (2) precum și a art. 75 din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-494/14: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 15 octombrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal de première instance de Bruxelles – Belgia) – Uniunea Europeană/Axa Belgium SA (Trimitere preliminară — Funcționari — Statutul funcționarilor — Articolele 73, 78 și 85a — Accident de circulație — Drept național care instituie un regim de răspundere obiectivă — Subrogarea Uniunii Europene — Noțiunea „terț responsabil” — Noțiune autonomă de drept al Uniunii — Noțiune care vizează orice persoană obligată, în temeiul dreptului național, să repare prejudiciul suferit de victimă sau de avânzii cauză ai acesteia — Prestații care nu sunt în mod definitiv în sarcina Uniunii)

text:
               7.12.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 406/12

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 15 octombrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal de première instance de Bruxelles – Belgia) – Uniunea Europeană/Axa Belgium SA
   (Cauza C-494/14) (1)

   ((Trimitere preliminară - Funcționari - Statutul funcționarilor - Articolele 73, 78 și 85a - Accident de circulație - Drept național care instituie un regim de răspundere obiectivă - Subrogarea Uniunii Europene - Noțiunea „terț responsabil” - Noțiune autonomă de drept al Uniunii - Noțiune care vizează orice persoană obligată, în temeiul dreptului național, să repare prejudiciul suferit de victimă sau de avânzii cauză ai acesteia - Prestații care nu sunt în mod definitiv în sarcina Uniunii))
   (2015/C 406/12)
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Tribunal de première instance de Bruxelles

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Uniunea Europeană

      Pârâtă: Axa Belgium SA

      Dispozitivul

               1)

               Noțiunea „terț responsabil” prevăzută la articolul 85a alineatul (1) din Statutul funcționarilor Comunităților Europene instituit prin Regulamentul (CEE, Euratom, CECO) nr. 259/68 al Consiliului din 29 februarie 1968 de stabilire a Statutului funcționarilor Comunităților Europene și a Regimului aplicabil celorlalți agenți ai acestor Comunități și de instituire a unor măsuri speciale aplicabile temporar funcționarilor Comisiei, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE, CECO, Euratom) nr. 781/98 al Consiliului din 7 aprilie 1998, trebuie să primească o interpretare autonomă și uniformă în ordinea juridică a Uniunii.

               2)

               Noțiunea „terț responsabil” prevăzută la articolul 85a alineatul (1) din Statutul funcționarilor Comunităților Europene instituit prin Regulamentul nr. 259/68, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 781/98, vizează orice persoană, inclusiv asigurătorii, care este obligată, în temeiul dreptului național, să repare prejudiciul suferit de victimă sau de avânzii cauză ai acesteia.

               3)

               Statutul funcționarilor Comunităților Europene instituit prin Regulamentul nr. 259/68, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 781/98, nu poate fi interpretat în sensul că, în cadrul unei acțiuni directe formulate în temeiul articolului 85a alineatul (4) din acest statut, prestațiile pe care Uniunea este obligată să le onoreze în temeiul, pe de o parte, al articolului 73 din statutul menționat, care urmărește să acopere riscurile de boală și de accident, și, pe de altă parte, al articolului 78 din același statut pentru plata unei pensii de invaliditate trebuie să rămână definitiv în sarcina acesteia.

      (1)  JO C 34, 2.2.2015.


title: Cauza T-693/15: Acțiune introdusă la 27 noiembrie 2015 – Clover Canyon/OAPI – Kaipa Sportswear (CLOVER CANYON)

text:
               1.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/68

         Acțiune introdusă la 27 noiembrie 2015 – Clover Canyon/OAPI – Kaipa Sportswear (CLOVER CANYON)
   (Cauza T-693/15)
   (2016/C 038/92)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Clover Canyon, Inc. (Los Angeles, Statele Unite) (reprezentant: T. Schmitz, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Kaipa Sportswear GmbH (Heilbronn, Germania)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Solicitantul: reclamanta

      Marca în litigiu: înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană a mărcii verbale „CLOVER CANYON”- cererea de înregistrare nr. 1 120 485

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a OAPI din 4 august 2015 în cauza R 3018/2014-5

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuare în procedura căii de atac
               sau

               —

               obligarea celeilalte părți din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuare în procedura căii de atac.

      Motivul invocat

               —

               Încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-352/09: Acțiune introdusă la 14 septembrie 2009 — Novácke chemické závody/Comisia

text:
               7.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 267/77

         Acțiune introdusă la 14 septembrie 2009 — Novácke chemické závody/Comisia
   (Cauza T-352/09)
   2009/C 267/138
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Novácke chemické závody, a.s. (Nováky, Republica Slovacă) (reprezentant: A. Černejová, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei atacate în ceea ce o privește pe reclamantă și în consecință anularea amenzii aplicate acesteia; sau

               —

               alternativ, înlăturarea amenzii aplicate reclamantei în cadrul articolului 2 din decizie sau cel puțin reducerea semnificativă a amenzii aplicate reclamantei; și

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin intermediul prezentei acțiuni, reclamanta solicită anularea Deciziei Comisiei din 22 iulie 2009 (cazul nr. COMP/F/39.396- Reactivi pe bază de carbură de calciu și de magneziu pentru industria oțelului și a gazului) în care Comisia a considerat că reclamanta împreună cu alte întreprinderi sunt responsabile pentru încălcarea articolului 81 CE și a articolului 53 din Acordul privind SEE prin împărțirea piețelor, stabilirea de cote, repartizarea clienților, stabilirea prețurilor și schimburile de informații comerciale sensibile între furnizorii de carbură de calciu și granule de magneziu. Alternativ, reclamanta solicită înlăturarea sau reducerea amenzii aplicate în conformitate cu articolul 31 din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului.
   Acțiunea se întemeiază pe următoarele motive:

               În primul rând, susține reclamanta, Comisia a încălcat principiile proporționalității și egalității de tratament, care sunt principii generale ale dreptului comunitar, întrucât a aplicat reclamantei o amendă excesivă și disproporționată.

               În al doilea rând, reclamanta susține că Comisia nu a verificat capacitatea reclamantei de a plăti amenda și riscul ca amenda să determine falimentul reclamantei. În particular, potrivit reclamantei, Comisia nu a respectat cerințe esențiale de procedură, nu a examinat în mod corespunzător dovezile prezentate de reclamantă care demonstrează riscul iminent de declanșare a procedurii falimentului în cazul în care Comisia i-ar aplica o amendă reclamantei. Prin urmare, arată reclamanta, Comisia a săvârșit o eroare vădită de apreciere întrucât nu a constatat existența riscului menționat și nu a aplicat articolul 35 din Orientări în ceea ce o privește pe reclamantă.

               În al treilea rând, reclamanta pretinde că aplicarea amenzii va cauza în mod direct falimentul reclamantei precum și eliminarea sa în calitate de concurent de pe piața relevantă. Prin urmare, potrivit reclamantei, Comisia a încălcat articolul 3 alineatul (1) litera (g) CE denaturând sau eliminând competiția de pe piața relevantă.


title: Cauza C-427/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Court of Appeal (Civil Division) (England and Wales) la 28 octombrie 2009 — Generics (UK) Ltd/Synaptech Inc

text:
               16.1.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 11/18

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Court of Appeal (Civil Division) (England and Wales) la 28 octombrie 2009 — Generics (UK) Ltd/Synaptech Inc
   (Cauza C-427/09)
   2010/C 11/29
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   Court of Appeal (Civil Division) (England and Wales)

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Generics (UK) Ltd

      Pârâtă: Synaptech Inc

      Întrebările preliminare

               1.

               În sensul articolului 13 alineatul (1) din Regulamentul (CEE) nr. 1768/92 al Consiliului (1), „prima autorizație de introducere pe piață în Comunitate” este reprezentată de prima autorizație de introducere a produsului pe piață în Comunitate care a fost eliberată în conformitate cu Directiva 65/65/CEE a Consiliului (2) (înlocuită, în prezent, prin Directiva 2001/83/CE (3)) sau este suficientă orice autorizație care permite ca produsul să fie introdus pe piață în Comunitate sau în SEE?

               2.

               În cazul în care, în sensul articolului 13 alineatul (1) din Regulamentul (CEE) nr. 1768/92 al Consiliului, „autorizația de introducere pe piață în Comunitate” trebuie să fi fost eliberată în conformitate cu Directiva 65/65/CEE a Consiliului (înlocuită, în prezent, prin Directiva 2001/83/CE), o autorizație care a fost acordată în anul 1963 în Austria în conformitate cu legislația națională în vigoare la acea dată (care nu respectă cerințele Directivei 65/65/CEE), care nu a fost niciodată modificată pentru a se conforma Directivei 65/65/CEE și care a fost în cele din urmă abrogată în anul 2001, trebuie să fie asimilată în acest scop drept autorizație acordată în conformitate cu Directiva 65/65/CEE?

      (1)  Regulamentul (CEE) nr. 1768/92 al Consiliului din 18 iunie 1992 privind instituirea unui certificat suplimentar de protecție pentru medicamente (JO L 182, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 11, p. 130).

      (2)  Directiva 65/65/CEE a Consiliului din 26 ianuarie 1965 de apropiere a actelor cu putere de lege și a actelor administrative privind medicamentele (JO L 22, p. 369).

      (3)  Directiva 2001/83/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 noiembrie 2001 de instituire a unui cod comunitar cu privire la medicamentele de uz uman.