title: Cauza C-458/20 P: Recurs introdus la 21 septembrie 2020 de CA Consumer Finance împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua extinsă) din 8 iulie 2020 în cauza T-578/18, CA Consumer Finance/BCE

text:
               14.12.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 433/28

      Recurs introdus la 21 septembrie 2020 de CA Consumer Finance împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua extinsă) din 8 iulie 2020 în cauza T-578/18, CA Consumer Finance/BCE
      (Cauza C-458/20 P)
      (2020/C 433/35)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Recurentă: CA Consumer Finance (reprezentanți: A. Champsaur, A. Delors, avocates)

         Cealaltă parte din procedură: Banca Centrală Europeană

         Concluziile recurentei

                  —

                  anularea punctului 2 din dispozitivul Hotărârii pronunțate de Tribunal la 8 iulie 2020 în cauza T-578/18, CA Consumer Finance/BCE, prin care acesta a respins în rest concluziile recurentei privind anularea Deciziei ECB/SSM/2018-FRCAG-77 a BCE din 16 iulie 2018;

                  —

                  admiterea tuturor concluziilor prezentate de CA Consumer Finance în primă instanță în fața Tribunalului;

                  —

                  obligarea BCE la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Prin cele trei motive de recurs, recurenta susține că:

                  (1)

                  Tribunalul a săvârșit o eroare de drept și a încălcat obligația de motivare atunci când s-a abținut să răspundă la motivul întemeiat pe încălcarea, prin Decizia ECB/SSM/2018-FRCAG-77, a principiului securității juridice și a încălcat principiul securității juridice atunci când a reținut existența unei încălcări a articolului 26 alineatul (3) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 26 iunie 2013 privind cerințele prudențiale pentru instituțiile de credit și societățile de investiții, recunoscând totodată în mod expres lipsa clarității acestei dispoziții;

                  (2)

                  Tribunalul a încălcat articolul 18 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 1024/2013 al Consiliului din 15 octombrie 2013 de conferire a unor atribuții specifice Băncii Centrale Europene în ceea ce privește politicile legate de supravegherea prudențială a instituțiilor de credit, precum și obligația de motivare, întrucât nu a demonstrat comportamentul neglijent din partea recurentei.

                  (3)

                  Tribunalul a săvârșit o eroare de drept și a încălcat obligația de motivare atunci când s-a abținut să răspundă la motivul întemeiat pe încălcarea, prin Decizia ECB/SSM/2018-FRCAG-77, a principiului proporționalității și a principiului egalității de tratament, și a încălcat aceste două principii atunci când a reținut în mod implicit că sancțiunea era întemeiată în principiu.


title: Cauza C-462/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale di Milano (Italia) la 25 septembrie 2020 – Associazione per gli Studi Giuridici sull’Immigrazione (ASGI) și alții/Presidenza del Consiglio dei Ministri – Dipartimento per le politiche della famiglia, Ministero dell’Economia e delle Finanze

text:
               14.12.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 433/28

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale di Milano (Italia) la 25 septembrie 2020 – Associazione per gli Studi Giuridici sull’Immigrazione (ASGI) și alții/Presidenza del Consiglio dei Ministri – Dipartimento per le politiche della famiglia, Ministero dell’Economia e delle Finanze
      (Cauza C-462/20)
      (2020/C 433/36)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Tribunale di Milano

         Părțile din procedura principală

         Reclamante: Associazione per gli Studi Giuridici sull’Immigrazione (ASGI), Avvocati per niente onlus (APN), Associazione NAGA – Organizzazione di volontariato per l’Assistenza Socio-Sanitaria e per i Diritti di Cittadini Stranieri, Rom e Sinti

         Pârâte: Presidenza del Consiglio dei Ministri – Dipartimento per le politiche della famiglia, Ministero dell’Economia e delle Finanze

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 11 alineatul (1) litera (d) sau (f) din Directiva 2003/109/CE (1) se opune unei reglementări naționale, precum cea în discuție în litigiul principal, care prevede că guvernul unui stat membru eliberează numai resortisanților statului membru respectiv și ai altor state membre ale Uniunii Europene, cu excluderea resortisanților unor state terțe care beneficiază de statutul de rezident pe termen lung, un document care dă dreptul la un rabat pentru achiziționarea de bunuri sau de servicii acordat de entități publice și private care au încheiat o convenție cu guvernul statului membru în cauză?

                  2)

                  Articolul 12 alineatul (1) litera (e) din Directiva 2011/98/UE (2) coroborat cu articolul 1 litera (z) și cu articolul 3 litera (j) din Regulamentul (CE) nr. 883/2004 (3) sau articolul 12 alineatul (1) litera (g) din Directiva 2011/98/UE se opune unei reglementări naționale, precum cea în discuție în litigiul principal, care prevede că guvernul unui stat membru eliberează numai resortisanților statului membru respectiv și ai altor state membre ale Uniunii Europene, cu excluderea resortisanților unor state terțe menționați la articolul 3 alineatul (1) literele (b) și (c) din Directiva 2011/98/UE, un document care dă dreptul la un rabat pentru achiziționarea de bunuri sau de servicii acordat de entități publice și private care au încheiat o convenție cu guvernul statului membru în cauză?

                  3)

                  Articolul 14 alineatul (1) litera (e) din Directiva 2009/50/CE (4) coroborat cu articolul 1 litera (z) și cu articolul 3 litera (j) din Regulamentul (CE) nr. 883/2004 sau articolul 14 alineatul (1) litera (g) din Directiva 2009/50/CE se opune unei reglementări naționale, precum cea în discuție în litigiul principal, care prevede că guvernul unui stat membru eliberează numai resortisanților statului membru respectiv și ai altor state membre ale Uniunii Europene, cu excluderea resortisanților unor state terțe care dețin „cardul albastru european” în temeiul Directivei 2009/50/CE, un document care dă dreptul la un rabat pentru achiziționarea de bunuri sau de servicii acordat de entități publice și private care au încheiat o convenție cu guvernul statului membru în cauză?

                  4)

                  Articolul 29 din Directiva 2011/95/UE se opune unei reglementări naționale, precum cea în discuție în litigiul principal, care prevede că guvernul unui stat membru numai resortisanților statului membru respectiv și ai altor state membre ale Uniunii Europene, cu excluderea resortisanților unor state terțe care beneficiază de protecție internațională, un document care dă dreptul la un rabat pentru achiziționarea de bunuri sau de servicii acordat de entități publice și private care au încheiat o convenție cu guvernul statului membru în cauză?

         (1)  Directiva 2003/109/CE a Consiliului din 25 noiembrie 2003 privind statutul resortisanților țărilor terțe care sunt rezidenți pe termen lung (JO 2004, L 16, p. 44, Ediție specială, 19/vol. 6, p. 225).

         (2)  Directiva 2011/98/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 decembrie 2011 privind o procedură unică de solicitare a unui permis unic pentru resortisanții țărilor terțe în vederea șederii și ocupării unui loc de muncă pe teritoriul statelor membre și un set comun de drepturi pentru lucrătorii din țările terțe cu ședere legală pe teritoriul unui stat membru (JO 2011, L 343, p. 1).

         (3)  Regulamentul (CE) nr. 883/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 privind coordonarea sistemelor de securitate socială (JO 2004, L 166, p. 1, Ediție specială, 05/vol. 7, p. 82).

         (4)  Directiva 2009/50/CE a Consiliului din 25 mai 2009 privind condițiile de intrare și de ședere a resortisanților din țările terțe pentru ocuparea unor locuri de muncă înalt calificate (JO 2009, L 155, p. 17).


title: Cauza C-467/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Hamburg (Germania) la 28 septembrie 2020 – BC/Deutsche Lufthansa AG

text:
               14.12.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 433/31

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Hamburg (Germania) la 28 septembrie 2020 – BC/Deutsche Lufthansa AG
      (Cauza C-467/20)
      (2020/C 433/38)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Amtsgericht Hamburg

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: BC

         Pârâtă: Deutsche Lufthansa AG

         Întrebarea preliminară

      Articolul 5 alineatul (1) litera (c) și articolul 7 alineatul (1) din Regulamentul nr. 261/2004 (1) coroborate cu articolul 3 alineatul (5) din acest regulament trebuie interpretate în sensul că un pasager aerian care, cu ocazia unui zbor cuprinzând două segmente de zbor (cu alte cuvinte, un zbor cu legături), care a făcut obiectul unei rezervări unice, cu plecare de pe un aeroport situat în afara teritoriului unui stat membru (o țară terță), cu escală pe aeroportul unei țări terțe și cu aterizare pe un aeroport situat pe teritoriul unui stat membru, ajunge la destinație cu o întârziere de trei ore sau mai mult care își are originea în primul zbor efectuat, în temeiul unui acord de partajare a codurilor (codesharing), de un operator de transport aerian cu sediul într-o țară terță, se poate îndrepta în temeiul acestui regulament cu cererea de despăgubire împotriva operatorului de transport aerian comunitar la care a fost efectuată rezervarea unică a zborului și care a efectuat doar al doilea segment de zbor?

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 (JO 2004, L 46, p. 1, Ediție specială, 07/vol. 12, p. 218).


title: Cauza C-470/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Riigikohus (Estonia) la 29 septembrie 2020 – AS Veejaam, OÜ Espo/Elering AS

text:
               14.12.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 433/31

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Riigikohus (Estonia) la 29 septembrie 2020 – AS Veejaam, OÜ Espo/Elering AS
      (Cauza C-470/20)
      (2020/C 433/39)
      Limba de procedură: estona

         Instanța de trimitere

      Riigikohus

         Părțile din procedura principală

         Recurente: AS Veejaam, OÜ Espo

         Intimată: Elering AS

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Normele dreptului Uniunii în materie de ajutoare de stat, în special cerința efectului stimulativ prevăzută la punctul (50) din Comunicarea Comisiei intitulată „Orientări privind ajutoarele de stat pentru protecția mediului și energie pentru perioada 2014-2020” (1), trebuie interpretate în sensul că o schemă de ajutoare care permite unui producător de energie regenerabilă să solicite plata unui ajutor de stat după începerea lucrărilor referitoare la un proiect este conformă cu aceste norme în cazul în care o dispoziție națională acordă un drept la subvenție oricărui producător care îndeplinește condițiile stabilite în lege și care nu lasă autorității competente nicio putere de apreciere în această privință?

                  2)

                  Efectul stimulativ al unui ajutor este în orice caz exclus atunci când investiția pentru care a fost acordat ajutorul a fost realizată ca urmare a modificării condițiilor unei autorizații de mediu – chiar și atunci când, precum în speță, solicitantul și-ar fi încetat probabil activitatea din cauza condițiilor mai stricte ale autorizației, dacă nu ar fi primit ajutorul de stat?

                  3)

                  Având în vedere în special considerațiile Curții din Hotărârea pronunțată în cauza C-590/14 P, punctele 49 și 50 (2), o situație în care, precum în speță, Comisia a declarat compatibilă cu piața internă atât o schemă de ajutor existentă, cât și modificările avute în vedere printr-o decizie de acordare a unui ajutor și faptul că statul a indicat în special că va aplica schema de ajutor existentă numai până la o anumită dată-limită constituie un ajutor nou în sensul articolului 1 litera (c) din Regulamentul (UE) 2015/1589 (3), în cazul în care schema de ajutor existentă în temeiul legislației aplicabile continuă să se aplice dincolo de data-limită indicată de stat?

                  4)

                  În cazul în care Comisia a decis ulterior să nu ridice obiecții cu privire la o schemă de ajutor pusă în aplicare cu încălcarea articolului 108 alineatul (3) TFUE, persoanele care au dreptul la un ajutor pentru funcționare sunt îndreptățite să solicite plata ajutorului și pentru perioada anterioară adoptării deciziei Comisiei, cu condiția ca normele de procedură naționale să permită acest lucru?

                  5)

                  Un solicitant care a depus o cerere pentru un ajutor de funcționare în cadrul unei scheme de ajutor și care a început punerea în aplicare a unui proiect, considerat compatibil cu piața internă, la o dată la care schema de ajutor era aplicată în mod legal, dar care a depus cererea de ajutor de stat la un moment la care schema de ajutor a fost prelungită fără notificarea Comisiei, are dreptul la ajutor indiferent de prevederile articolului 108 alineatul (3) TFUE?

         (1)  JO 2014, C 200, p. 1.

         (2)  Hotărârea Curții din 26 octombrie 2016, DEI/Comisia (C-590/14 P, EU:C:2016:797).

         (3)  Regulamentul (UE) 2015/1589 al Consiliului din 13 iulie 2015 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 108 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (JO 2015, L 248, p. 9).


title: Cauza C-473/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Sofiyski rayonen sad (Bulgaria) la 30 septembrie 2020 – INVEST FUND MANAGEMENTAD/Komisia za finansov nadzor

text:
               14.12.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 433/32

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Sofiyski rayonen sad (Bulgaria) la 30 septembrie 2020 – INVEST FUND MANAGEMENTAD/Komisia za finansov nadzor
      (Cauza C-473/20)
      (2020/C 433/40)
      Limba de procedură: bulgara

         Instanța de trimitere

      Sofiyski rayonen sad

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: INVEST FUND MANAGEMENT

         Pârâtă: Komisia za finansov nadzor

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Care este semnificația pe care legiuitorul european a dorit să o confere noțiunii de „elemente esențiale” ale prospectului, astfel cum este utilizată la articolul 72 din Directiva 2009/65/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 13 iulie 2009 de coordonare a actelor cu putere de lege și a actelor administrative privind organismele de plasament colectiv în valori mobiliare?

                  2)

                  Dispoziția prevăzută la articolul 69 alineatul (2) din [Directiva 2009/65] trebuie interpretată în sensul că orice modificare a informațiilor minime necesare conținute în prospecte, prevăzute în anexa I schema A, intră întotdeauna sub incidența noțiunii de „elemente esențiale” potrivit articolului 72 din această directivă, astfel încât respectivele informații trebuie actualizate în timp util?

                  3)

                  În cazul unui răspuns negativ la a doua întrebare, trebuie să se considere că informațiile referitoare la modificarea componenței consiliului de administrație al unei anumite societăți de administrare, care nu privește membri care au calitatea de membri executivi și nici membri cărora le-au fost încredințate sarcini administrative, intră sub incidența noțiunii de „elemente esențiale”, astfel cum este utilizată la articolul 72 din [Directiva 2009/65]?

                  4)

                  Dispoziția prevăzută la articolul 99a litera (r) din [Directiva 2009/65] trebuie interpretată în sensul că impunerea unei sancțiuni împotriva unei societăți de administrare – pentru fiecare fond deschis de investiții pe care îl administrează – este admisibilă numai în caz de nerespectare repetată a obligațiilor privind informațiile care trebuie transmise investitorilor instituite în conformitate cu dispozițiile naționale de transpunere a articolelor 68-82 din [Directiva 2009/65]?

         (1)  JO 2009, L 302, p. 32


title: Cauza C-487/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Curtea de Apel Alba Iulia (România) la data de 2 octombrie 2020 – Philips Orăştie S.R.L. / Direcţia Generală de Administrare a Marilor Contribuabili

text:
               14.12.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 433/34

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Curtea de Apel Alba Iulia (România) la data de 2 octombrie 2020 – Philips Orăştie S.R.L. / Direcţia Generală de Administrare a Marilor Contribuabili
      (Cauza C-487/20)
      (2020/C 433/42)
      Limba de procedură: română

         Instanţa de trimitere

      Curtea de Apel Alba Iulia

         Părţile din acţiunea principală

         Reclamantă: SC Philips Orăştie S.R.L.

         Pârâtă: Direcţia Generală de Administrare a Marilor Contribuabili

         Întrebarea preliminară

      Prevederile articolului 179 [primul paragraf] și ale articolului 183 [primul paragraf] din Directiva 112/2006/CE (1) coroborate cu principiile echivalenței, efectivității și neutralității pot fi interpretate ca opunându-se unei reglementări/practici naționale care impune diminuarea TVA de rambursat prin includerea în calculul TVA de plată a unor sume reprezentând obligații suplimentare de plată stabilite printr-o decizie de impunere, anulată prin hotărâre judecătorească nedefinitivă, în condițiile în care aceste obligații suplimentare sunt garantate printr-o scrisoare de garanție bancară, iar normele procesuale fiscale naționale recunosc efectul suspensiv de executare al acestei garanții pentru celelalte taxe și impozite?

         (1)  Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO 2006 L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol.3, p. 7).


title: Cauza C-484/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberlandesgericht München (Germania) la 1 octombrie 2020 – Vodafone Kabel Deutschland GmbH/Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.

text:
               14.12.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 433/33

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberlandesgericht München (Germania) la 1 octombrie 2020 – Vodafone Kabel Deutschland GmbH/Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.
      (Cauza C-484/20)
      (2020/C 433/41)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Oberlandesgericht München

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Vodafone Kabel Deutschland GmbH

         Pârâtă: Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.

         Întrebările preliminare

      Articolul 62 alineatul (4) din Directiva (UE) 2015/2366 (1) trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări sau unei practici naționale care, în calitate de regim tranzitoriu în cazul obligațiilor cu durată nedeterminată din contractele cu consumatorii, permite punerea în aplicare a interdicției costurilor de utilizare a instrumentelor de plată și a serviciilor de plată, prevăzută de dispoziția națională de transpunere corespunzătoare, numai dacă obligația subiacentă a luat naștere începând cu 13 ianuarie 2018, dar nu și în cazul în care obligația subiacentă a luat naștere anterior datei de 13 ianuarie 2018, iar executarea unor (noi) operațiuni de plată începe abia de la 13 ianuarie 2018?

         (1)  Directiva (UE) 2015/2366 a Parlamentului European şi a Consiliului din 25 noiembrie 2015 privind serviciile de plată în cadrul pieței interne, de modificare a Directivelor 2002/65/CE, 2009/110/CE și 2013/36/UE și a Regulamentului (UE) nr. 1093/2010, și de abrogare a Directivei 2007/64/CE (JO 2015, L 337, p. 35).


title: Cauza C-490/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Administrativen sad Sofia-grad (Bulgaria) la 2 octombrie 2020 – B.M.A./Stolichna obshtina, raionul „Pancharevo”

text:
               14.12.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 433/35

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Administrativen sad Sofia-grad (Bulgaria) la 2 octombrie 2020 – B.M.A./Stolichna obshtina, raionul „Pancharevo”
      (Cauza C-490/20)
      (2020/C 433/44)
      Limba de procedură: bulgara

         Instanța de trimitere

      Administrativen sad Sofia-grad

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: B.M.A.

         Pârât: Stolichna obshtina, raionul „Pancharevo”

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolele 20 și 21 TFUE, precum și articolele 7, 24 și 45 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene trebuie interpretate în sensul că nu permit autorităților administrative bulgare, sesizate cu o cerere de eliberare a unui certificat care să ateste nașterea unui copil resortisant bulgar într-un alt stat membru al Uniunii Europene, care a fost atestată printr-un act de naștere spaniol în care sunt înscrise ca mame două persoane de sex feminin, fără alte precizări cu privire la aspectul dacă una dintre acestea ar fi mama biologică a copilului și, în cazul unui răspuns afirmativ, care anume, să refuze eliberarea unui act de naștere bulgar pentru motivul că reclamanta ar refuza să indice care ar fi mama biologică a copilului?

                  2)

                  Articolul 4 alineatul (2) TUE și articolul 9 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene trebuie interpretate în sensul că respectarea identității naționale și a identității constituționale a statelor membre ale Uniunii Europene presupune ca acestea din urmă să dispună de o largă putere de apreciere în ceea ce privește normele de stabilire a filiației? Mai precis:

                              —

                              Articolul 4 alineatul (2) TUE trebuie interpretat în sensul că permite statelor membre să solicite informații privind filiația biologică a copilului?

                              —

                              Articolul 4 alineatul (2) TUE coroborat cu articolul 7 și cu articolul 24 alineatul (2) din cartă trebuie interpretat în sensul că, pentru realizarea unui echilibru al intereselor, este indispensabil să se evalueze comparativ identitatea națională și identitatea constituțională a unui stat membru, pe de o parte, și interesul superior al copilului, pe de altă parte, având în vedere faptul că, în prezent, nici în ceea ce privește valorile, nici din punct de vedere juridic, nu există un consens cu privire la posibilitatea de a solicita înscrierea într-un act de naștere, în calitate de părinți, a unor persoane de același sex, fără alte precizări cu privire la aspectul dacă una dintre acestea este părintele biologic al copilului și, în caz afirmativ, care anume? În cazul unui răspuns afirmativ la această întrebare, cum ar putea fi realizat în mod concret acest echilibru al intereselor?

                  3)

                  Răspunsul la prima întrebare este influențat de consecințele juridice ale Brexitului, în măsura în care o mamă, indicată în actul de naștere eliberat în alt stat membru, este resortisantă a Regatului Unit, cealaltă mamă este resortisantă a unui stat membru al Uniunii Europene, ținând seama în special de faptul că refuzul de a elibera copilului un act de naștere bulgar constituie un obstacol în calea eliberării de către un stat membru al Uniunii Europene a unui document de identitate copilului și, eventual, îngreunează exercitarea deplină a drepturilor sale în calitate de cetățean ai Uniunii?

                  4)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, dreptul Uniunii, în special principiul efectivității, impune autorităților naționale competente să deroge de la modelul de redactare a unui act de naștere care face parte integrantă din dreptul național aplicabil?


title: Cauza C-499/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Symvoulio tis Epikrateias (Grecia) la 1 octombrie 2020 – DIMCO Dimovasili M.I.K.E./Ypourgos Perivallontos kai Energeias

text:
               14.12.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 433/37

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Symvoulio tis Epikrateias (Grecia) la 1 octombrie 2020 – DIMCO Dimovasili M.I.K.E./Ypourgos Perivallontos kai Energeias
      (Cauza C-499/20)
      (2020/C 433/46)
      Limba de procedură: greaca

         Instanța de trimitere

      Symvoulio tis Epikrateias

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: DIMCO Dimovasili M.I.K.E.

         Pârât: Ypourgos Perivallontos kai Energeias

         Întrebarea preliminară

      Articolul 4 alineatul (1) punctul 1.1, articolul 7 alineatul (4) și articolul 8 din Directiva 97/23/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 mai 1997 de apropiere a legislațiilor statelor membre referitoare la echipamentele sub presiune (JO 1997, L 181, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 21, p. 159) coroborate cu anexa I la aceasta trebuie interpretate în sensul că se opun unor norme administrative naționale precum punctele 1.2.4, P9.5.6.9 și P9.5.8.2 din Regulamentul tehnic elen privind instalațiile interioare de gaze naturale a căror presiune de funcționare este de cel mult 500 mbar, în discuție în litigiul principal, care, din motive care țin de siguranța persoanelor în special în caz de evenimente seismice, prevăd condiții și constrângeri (obligația de ventilare, interzicerea traversării subterane) în ceea ce privește modalitățile de instalare a echipamentelor sub presiune (conducte de gaze), în măsura în care condițiile și constrângerile amintite se aplică fără deosebire și conductelor care, precum cele în discuție în speță, poartă marcajul „CE” și sunt certificate de fabricant ca putând fi instalate și utilizate în siguranță fără a fi conforme cu condițiile și cu constrângerile menționate mai sus, sau,
      dimpotrivă, dispozițiile citate anterior ale Directivei 97/23/CE coroborate cu articolul 2 din aceasta trebuie interpretate în sensul că nu se opun unor condiții și constrângeri privind modalitățile de instalare a unor echipamente sub presiune (conducte de gaze) precum cele în cauză?


title: Cauza C-510/20: Acțiune introdusă la 12 octombrie 2020 – Comisia Europeană/Republica Bulgaria

text:
               14.12.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 433/39

      Acțiune introdusă la 12 octombrie 2020 – Comisia Europeană/Republica Bulgaria
      (Cauza C-510/20)
      (2020/C 433/48)
      Limba de procedură: bulgara

         Părțile

         Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: O. Beynet și Ivan Zaloguin, agenți)

         Pârâtă: Republica Bulgaria

         Concluziile reclamantei

                  —

                  Constatarea faptului că Republica Bulgaria nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul dispozițiilor articolului 5 alineatul (2) litera (a) punctele (i), (ii) și (iii) și ale articolului 17 alineatele (2) și (3) din Directiva 2008/56/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 17 iunie 2008 de instituire a unui cadru de acțiune comunitară în domeniul politicii privind mediul marin;

                  —

                  obligarea Republicii Bulgaria la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Republica Bulgaria nu a comunicat Comisiei, în termenul stabilit, actualizările obligatorii ale evaluării inițiale a stării mediului marin, a definiției stării ecologice bune și a obiectivelor de mediu, cu încălcarea dispozițiilor Directivei 2008/56/CE citate anterior.

         (1)  JO 2008, L 164, p. 19.


title: Cauza C-520/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Administrativen sad Silistra (Bulgaria) la 16 octombrie 2020 – DB, LY/Nachalnik na Rayonno upravlenie Silistra pri Oblastna direktsia na Ministerstvo na vatreshnite raboti

text:
               14.12.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 433/40

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Administrativen sad Silistra (Bulgaria) la 16 octombrie 2020 – DB, LY/Nachalnik na Rayonno upravlenie Silistra pri Oblastna direktsia na Ministerstvo na vatreshnite raboti
      (Cauza C-520/20)
      (2020/C 433/49)
      Limba de procedură: bulgara

         Instanța de trimitere

      Administrativen sad Silistra

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: DB, LY

         Pârât: Nachalnik na Rayonno upravlenie Silistra pri Oblastna direktsia na Ministerstvo na vatreshnite raboti

         Întrebarea preliminară

      Articolul 39 și în special alineatul (3) al acestuia din Decizia 2007/533/JAI a Consiliului din 12 iunie 2007 privind instituirea, funcționarea și utilizarea Sistemului de Informații Schengen de a doua generație (SIS II) trebuie interpretate în sensul că autorizează o reglementare și o practică administrativă naționale potrivit cărora organul executiv competent poate și trebuie să refuze executarea atunci când există motive pentru a considera că alerta introdusă în SIS nu este acoperită de scopurile pentru realizarea cărora a fost înregistrată și, în special, de cele prevăzute la articolul 38 alineatul (1) din decizia menționată?


title: Cauza T-316/18: Hotărârea Tribunalului din 15 octombrie 2020 – První novinová společnost/Comisia („Ajutoare de stat – Sectorul poștal – Obligație de serviciu universal – Decizie de a nu ridica obiecții – Protecția drepturilor procedurale – Durata procedurii – Examinare completă și suficientă a cauzei de către Comisie – Compensație pentru îndeplinirea obligației de serviciu universal – Serviciu de interes economic general – Directiva 97/67/CE – Metodologia costului net evitat – Obligația de motivare”)

text:
               14.12.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 433/42

      Hotărârea Tribunalului din 15 octombrie 2020 – První novinová společnost/Comisia
      (Cauza T-316/18) (1)

      („Ajutoare de stat - Sectorul poștal - Obligație de serviciu universal - Decizie de a nu ridica obiecții - Protecția drepturilor procedurale - Durata procedurii - Examinare completă și suficientă a cauzei de către Comisie - Compensație pentru îndeplinirea obligației de serviciu universal - Serviciu de interes economic general - Directiva 97/67/CE - Metodologia costului net evitat - Obligația de motivare”)
      (2020/C 433/51)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: První novinová společnost a.s., succesoare în drepturi a Mediaservis s.r.o. (Praga, Republica Cehă) (reprezentanți: D. Vosol și C. Schneider, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Flynn, D. Recchia și K. Blanck, agenți)

         Interveniente în susținerea pârâtei: Republica Cehă (reprezentanţi: M. Smolek, J. Vláčil, T. Müller și I. Gavrilová, agenți), Česká pošta s. p. (Praga) (reprezentant: P. Kadlec, avocat)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se urmărește anularea Deciziei C(2018) 753 final a Comisiei din 19 februarie 2018, a ajutorului de stat SA.45281 (2017/N) și a ajutorului de stat SA. 44859 (2016/FC), prin care se declară că compensațiile acordate de Republica Cehă în favoarea Česká pošta pentru îndeplinirea activităților sale poștale în cadrul unei obligații de serviciu universal în perioada 2013-2017 constituie un ajutor de stat compatibil cu piața internă, în conformitate cu articolul 106 alineatul (2) TFUE

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  První novinová společnost a.s., succesoarea în drepturi a Mediaservis s. r. o., suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană.

                  3)

                  Republica Cehă și Česká pošta s. p. suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 276, 6.8.2018.


title: Cauzele conexate T-479/11 RENV și T-157/12 RENV: Hotărârea Tribunalului din 5 octombrie 2020 – Franța și IFP Énergies nouvelles/Comisia („Ajutoare de stat – Cercetare petrolieră – Schemă de ajutor pusă în aplicare de Franța – Garanție implicită și nelimitată a statului conferită IFPEN prin acordarea statutului de IPIC – Avantaj – Prezumția existenței unui avantaj – Proporționalitate”)

text:
               14.12.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 433/41

      Hotărârea Tribunalului din 5 octombrie 2020 – Franța și IFP Énergies nouvelles/Comisia
      (Cauzele conexate T-479/11 RENV și T-157/12 RENV) (1)

      („Ajutoare de stat - Cercetare petrolieră - Schemă de ajutor pusă în aplicare de Franța - Garanție implicită și nelimitată a statului conferită IFPEN prin acordarea statutului de IPIC - Avantaj - Prezumția existenței unui avantaj - Proporționalitate”)
      (2020/C 433/50)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă în cauza T-479/11 RENV: Republica Franceză (reprezentant: P. Dodeller, agent)

         Reclamantă în cauza T-157/12 RENV: IFP Énergies nouvelles (Rueil-Malmaison, Franța) (reprezentanți: E. Lagathu și É. Barbier de La Serre, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: B. Stromsky și D. Grespan, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și prin care se urmărește anularea Deciziei 2012/26/UE a Comisiei din 29 iunie 2011 privind ajutorul de stat C 35/08 (ex NN 11/08) acordat de Franța în favoarea instituției publice „Institutul Francez al Petrolului” (JO 2012, L 14, p. 1)

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează articolul 5 alineatele (3) și (4), precum și articolul 6 alineatul (1) în măsura în care acesta vizează impactul maxim al garanției de stat, astfel cum este apreciat la articolul 5 alineatele (3) și (4) din Decizia 2012/26/UE a Comisiei din 29 iunie 2011 privind ajutorul de stat C 35/08 (ex NN 11/08) acordat de Franța în favoarea instituției publice „Institutul Francez al Petrolului”.

                  2)

                  Respinge în rest acțiunile.

                  3)

                  Comisia Europeană, Republica Franceză și IFP Énergies nouvelles suportă fiecare propriile cheltuieli de judecată efectuate în cauzele T-479/11 și T-157/12.

                  4)

                  Republica Franceză, IFP Énergies nouvelles și Comisia suportă fiecare propriile cheltuieli de judecată efectuate în cauza C-438/16 P.

                  5)

                  Republica Franceză suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Comisie în cauza T-479/11 RENV.

                  6)

                  IFP Énergies nouvelles și Comisia suportă fiecare propriile cheltuieli de judecată efectuate în cauza T-157/12 RENV.

         (1)  JO C 340, 19.11.2011.


title: Cauza T-583/18: Hotărârea Tribunalului din 5 octombrie 2020 – GVN/Comisia [„Ajutoare de stat – Transport public de călători – Compensarea costurilor inerente unor obligații de serviciu public – Obligația de a stabili tarife maximale pentru elevi, studenți, ucenici și persoanele cu mobilitate redusă – Articolul 7a din Niedersächsisches Nahverkehrsgesetz (Legea privind transportul local a landului Saxonia Inferioară) – Decizie de a nu formula obiecții – Articolul 3 alineatul (2) și (3) din Regulamentul (CE) nr. 1370/2007 – Transfer de resurse financiare de la un land la autoritățile organizatoare ale transportului la nivel municipal – Noțiunea de ajutor”]

text:
               14.12.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 433/42

      Hotărârea Tribunalului din 5 octombrie 2020 – GVN/Comisia
      (Cauza T-583/18) (1)

      („Ajutoare de stat - Transport public de călători - Compensarea costurilor inerente unor obligații de serviciu public - Obligația de a stabili tarife maximale pentru elevi, studenți, ucenici și persoanele cu mobilitate redusă - Articolul 7a din Niedersächsisches Nahverkehrsgesetz (Legea privind transportul local a landului Saxonia Inferioară) - Decizie de a nu formula obiecții - Articolul 3 alineatul (2) și (3) din Regulamentul (CE) nr. 1370/2007 - Transfer de resurse financiare de la un land la autoritățile organizatoare ale transportului la nivel municipal - Noțiunea de ajutor”)
      (2020/C 433/52)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Gesamtverband Verkehrsgewerbe Niedersachsen e.V. (GVN) (Hanovra, Germania) (reprezentant: C. Antweiler, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Tomat și K.-P. Wojcik, agenți)

         Interveniente în susținerea pârâtei: Republica Federală Germania (reprezentanți: J. Möller, D. Klebs și S. Heimerl, agenți) și Land Niedersachsen (Germania) (reprezentanți: S. Barth și H. Gading, avocați)

         Obiectul

      Cerere formulată în temeiul articolului 263 TFUE prin care se solicită anularea Deciziei C(2018) 4385 final a Comisiei din 12 iulie 2018 de a nu formula obiecții cu privire la măsura adoptată de Land Niedersachsen în temeiul articolului 7a din Niedersächsisches Nahverkehrsgesetz [cauza SA.46538 (2017/NN)] (JO 2018, C 292, p. 1).

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Gesamtverband Verkehrsgewerbe Niedersachsen e.V. (GVN) va suporta, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, și pe cele efectuate de Comisia Europeană.

                  3)

                  Republica Federală Germania și Land Niedersachsen vor suporta propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 427, 26.11.2018.


title: Cauza T-597/18: Hotărârea Tribunalului din 5 octombrie 2020 – Hermann Albers/Comisia [„Ajutoare de stat – Transport public de călători – Compensarea costurilor inerente unor obligații de serviciu public – Obligația de a stabili tarife maximale pentru elevi, studenți, ucenici și persoanele cu mobilitate redusă – Articolul 7a din Niedersächsisches Nahverkehrsgesetz (Legea privind transportul local a landului Saxonia Inferioară) – Decizie de a nu formula obiecții – Articolul 3 alineatul (2) și (3) din Regulamentul (CE) nr. 1370/2007 – Transfer de resurse financiare de la un land la autoritățile organizatoare ale transportului la nivel municipal – Noțiunea de ajutor – Obligația de notificare”]

text:
               14.12.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 433/43

      Hotărârea Tribunalului din 5 octombrie 2020 – Hermann Albers/Comisia
      (Cauza T-597/18) (1)

      („Ajutoare de stat - Transport public de călători - Compensarea costurilor inerente unor obligații de serviciu public - Obligația de a stabili tarife maximale pentru elevi, studenți, ucenici și persoanele cu mobilitate redusă - Articolul 7a din Niedersächsisches Nahverkehrsgesetz (Legea privind transportul local a landului Saxonia Inferioară) - Decizie de a nu formula obiecții - Articolul 3 alineatul (2) și (3) din Regulamentul (CE) nr. 1370/2007 - Transfer de resurse financiare de la un land la autoritățile organizatoare ale transportului la nivel municipal - Noțiunea de ajutor - Obligația de notificare”)
      (2020/C 433/53)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Hermann Albers e.K. (Neubörger, Germania) (reprezentant: S. Roling, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Tomat și K.-P. Wojcik, agenți)

         Interveniente în susținerea pârâtei: Republica Federală Germania (reprezentanți: J. Möller, D. Klebs și S. Heimerl, agenți) și Land Niedersachsen (Germania) (reprezentanţi: S. Barth și H. Gading, avocați)

         Obiectul

      Cerere formulată în temeiul articolului 263 TFUE prin care se solicită anularea Deciziei C(2018) 4385 final a Comisiei din 12 iulie 2018 de a nu formula obiecții cu privire la măsura adoptată de Land Niedersachsen în temeiul articolului 7a din Niedersächsisches Nahverkehrsgesetz (Legea privind transportul local a landului Saxonia Inferioară) [cauza SA.46697 (2017/NN)] (JO 2018, C 292, p. 1).

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Hermann Albers e.K. va suporta, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, și pe cele efectuate de Comisia Europeană.

                  3)

                  Republica Federală Germania și Land Niedersachsen vor suporta propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 427, 26.11.2018.


title: Cauza T-48/19: Hotărârea Tribunalului din 15 octombrie 2020 – smart things solutions/EUIPO – Samsung Electronics (smart:)things) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de declarare a nulității – Marca Uniunii Europene figurativă smart:)things – Motiv absolut de refuz – Caracter descriptiv – Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001 – Articolul 59 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul 2017/1001 – Articolul 95 alineatul (1) din Regulamentul 2017/1001”]

text:
               14.12.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 433/44

      Hotărârea Tribunalului din 15 octombrie 2020 – smart things solutions/EUIPO – Samsung Electronics (smart:)things)
      (Cauza T-48/19) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulității - Marca Uniunii Europene figurativă smart:)things - Motiv absolut de refuz - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001 - Articolul 59 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul 2017/1001 - Articolul 95 alineatul (1) din Regulamentul 2017/1001”)
      (2020/C 433/54)
      Limba de procedură: engleza

         Părţile

         Reclamantă: smart things solutions GmbH (Seefeld, Germania) (reprezentant: R. Dissmann, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanţi: A. Söder, H. O’Neill și V. Ruzek, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Samsung Electronics GmbH (Schwalbach/Taunus, Germania) (reprezentanţi: T. Schmitz, M. Breuer și I. Dimitrov, avocați)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 20 noiembrie 2018 (cauza R 835/2018-4) privind o procedură de declarare a nulității între Samsung Electronics și smart things solutions

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă smart things solutions GmbH la plata propriilor cheltuieli de judecată, precum și a celor efectuate de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) și de Samsung Electronics GmbH.

         (1)  JO C 103, 18.3.2019.


title: Cauza T-249/19: Hotărârea Tribunalului din 15 octombrie 2020 – Karpeta-Kovalyova/Comisia [„Funcție publică – Agenți contractuali – Remunerație – Decizie prin care se refuză dreptul la indemnizația de expatriere, la diurnă, la indemnizația de instalare și rambursarea cheltuielilor de mutare și de călătorie pentru începerea activității – Articolul 4 alineatul (1) litera (a) din Anexa VII la statut – Statut diplomatic – Perioadă de referință de cinci ani – Noțiunea de reședință obișnuită”]

text:
               14.12.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 433/45

      Hotărârea Tribunalului din 15 octombrie 2020 – Karpeta-Kovalyova/Comisia
      (Cauza T-249/19) (1)

      („Funcție publică - Agenți contractuali - Remunerație - Decizie prin care se refuză dreptul la indemnizația de expatriere, la diurnă, la indemnizația de instalare și rambursarea cheltuielilor de mutare și de călătorie pentru începerea activității - Articolul 4 alineatul (1) litera (a) din Anexa VII la statut - Statut diplomatic - Perioadă de referință de cinci ani - Noțiunea de reședință obișnuită”)
      (2020/C 433/55)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Marina Karpeta-Kovalyova (Woluwe-Saint-Pierre, Belgia) (reprezentant: S. Pappas, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: T. Bohr și D. Milanowska, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE prin care se urmărește anularea deciziei Comisiei din 14 iunie 2018 prin care i s-a refuzat reclamantei beneficiul indemnizației de expatriere, a diurnei, a indemnizației de instalare și rambursarea cheltuielilor de călătorie pentru începerea activității, precum și a cheltuielilor de mutare.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  O obligă pe doamna Marina Karpeta-Kovalyova la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 187, 3.6.2019.


title: Cauza T-607/19: Hotărârea Tribunalului din 15 octombrie 2020 – Itinerant Show Room/EUIPO (FAKE DUCK) [„Marcă a Uniunii Europene – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative FAKE DUCK – Motiv absolut de refuz – Caracter descriptiv – Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001 – Principiile egalității de tratament și legalității”]

text:
               14.12.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 433/46

      Hotărârea Tribunalului din 15 octombrie 2020 – Itinerant Show Room/EUIPO (FAKE DUCK)
      (Cauza T-607/19) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative FAKE DUCK - Motiv absolut de refuz - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001 - Principiile egalității de tratament și legalității”)
      (2020/C 433/57)
      Limba de procedură: italiana

         Părţile

         Reclamantă: Itinerant Show Room Srl (San Giorgio in Bosco, Italia) (reprezentant: E. Montelione, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: M. Capostagno, agent)

         Obiectul

      Acțiune introdusă împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 1 iulie 2019 (cauza R 830/2019-2) privind o cerere de înregistrare a semnului figurativ FAKE DUCK ca marcă a Uniunii Europene

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Itinerant Show Room Srl la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 372, 4.11.2019.


title: Cauza T-788/19: Hotărârea Tribunalului din 15 octombrie 2020 – Body Attack Sports Nutrition/EUIPO – Sakkari (Sakkattack) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative Sakkattack – Mărcile internaționale verbale anterioare ATTACK şi Body Attack și figurativă anterioară Body Attack SPORTS NUTRITION – Motiv relativ de refuz – Risc de confuzie – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”]

text:
               14.12.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 433/46

      Hotărârea Tribunalului din 15 octombrie 2020 – Body Attack Sports Nutrition/EUIPO – Sakkari (Sakkattack)
      (Cauza T-788/19) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative Sakkattack - Mărcile internaționale verbale anterioare ATTACK şi Body Attack și figurativă anterioară Body Attack SPORTS NUTRITION - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)
      (2020/C 433/58)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Body Attack Sports Nutrition GmbH & Co. KG (Hamburg, Germania) (reprezentant: S. Labesius, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanţi: J. Crespo Carrillo și V. Ruzek, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Maria Sakkari (Nicosia, Cipru) (reprezentant: M. Nikolaraki, avocată)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 26 august 2019 (cauzele conexate R 2432/2018-4 și R 2562/2018-4) privind o procedură de opoziție între Body Attack Sports Nutrition şi doamna Sakkari.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Body Attack Sports Nutrition GmbH & Co. KG la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 10, 13.1.2020.


title: Cauza T-818/19: Hotărârea Tribunalului din 15 octombrie 2020 – Dvectis CZ/EUIPO – Yado (Pernă de susținere) [„Desen sau model industrial comunitar – Procedură de declarare a nulității – Desen sau model industrial comunitar înregistrat care reprezintă o pernă de susținere – Desen sau model industrial comunitar anterior – Motiv de nulitate – Lipsa caracterului individual – Utilizator avizat – Gradul de libertate a autorului – Lipsa unei impresii globale diferite – Articolul 6 și articolul 25 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 6/2002 – Obligația de motivare”]

text:
               14.12.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 433/47

      Hotărârea Tribunalului din 15 octombrie 2020 – Dvectis CZ/EUIPO – Yado (Pernă de susținere)
      (Cauza T-818/19) (1)

      („Desen sau model industrial comunitar - Procedură de declarare a nulității - Desen sau model industrial comunitar înregistrat care reprezintă o pernă de susținere - Desen sau model industrial comunitar anterior - Motiv de nulitate - Lipsa caracterului individual - Utilizator avizat - Gradul de libertate a autorului - Lipsa unei impresii globale diferite - Articolul 6 și articolul 25 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 6/2002 - Obligația de motivare”)
      (2020/C 433/59)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Dvectis CZ s.r.o. (Brno, Republica Cehă) (reprezentant: J. Svojanovská, avocată)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: J. Ivanauskas și V. Ruzek, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Yado s.r.o. (Handlová, Slovacia)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva deciziei camerei a treia de recurs a EUIPO din 10 septembrie 2019 (cauza R 513/2018-3) privind o procedură de declarare a nulității între Yado și Dvectis CZ

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Dvectis CZ s.r.o. la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 27, 27.1.2020.


title: Cauza T-847/19: Hotărârea Tribunalului din 5 octombrie 2020 – X-cen-tek/EUIPO – Altenloh, Brinck & Co. (PAX) [„Marca Uniunii Europene – Procedură de opoziţie – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale PAX – Marca Uniunii Europene şi marca internaţională figurative anterioare SPAX – Motiv relativ de refuz – Element dominant – Lipsa neutralizării – Risc de confuzie – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001] – Aplicarea legii în timp”]

text:
               14.12.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 433/48

      Hotărârea Tribunalului din 5 octombrie 2020 – X-cen-tek/EUIPO – Altenloh, Brinck & Co. (PAX)
      (Cauza T-847/19) (1)

      („Marca Uniunii Europene - Procedură de opoziţie - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale PAX - Marca Uniunii Europene şi marca internaţională figurative anterioare SPAX - Motiv relativ de refuz - Element dominant - Lipsa neutralizării - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001] - Aplicarea legii în timp”)
      (2020/C 433/60)
      Limba de procedură: germana

         Părţile

         Reclamantă: X-cen-tek GmbH & Co. KG (Wardenburg, Germania) (reprezentant: H. Hillers, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: S. Hanne, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Altenloh, Brinck & Co. GmbH & Co. KG (Ennepetal, Germania)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 27 septembrie 2010 (cauza R 2324/2018-2) privind o procedură de opoziție între Altenloh, Brinck & Co. şi X-cen-tek.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acţiunea.

                  2)

                  Obligă X-cen-tek GmbH & Co. KG la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 45, 10.2.2020.


title: Cauza T-851/19: Hotărârea Tribunalului din 15 octombrie 2020 – Body Attack Sports Nutrition/EUIPO – Sakkari (SAKKATTACK) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative SAKKATTACK – Mărcile internaționale verbale anterioare ATTACK și Body Attack și marca figurativă anterioară Body Attack SPORTS NUTRITION – Motiv relativ de refuz – Risc de confuzie – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”]

text:
               14.12.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 433/48

      Hotărârea Tribunalului din 15 octombrie 2020 – Body Attack Sports Nutrition/EUIPO – Sakkari (SAKKATTACK)
      (Cauza T-851/19) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative SAKKATTACK - Mărcile internaționale verbale anterioare ATTACK și Body Attack și marca figurativă anterioară Body Attack SPORTS NUTRITION - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)
      (2020/C 433/61)
      Limba de procedură: engleza

         Părţile

         Reclamantă: Body Attack Sports Nutrition GmbH & Co. KG (Hamburg, Germania) (reprezentant: S. Labesius, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanţi: J. Crespo Carrillo și V. Ruzek, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Maria Sakkari (Nicosia, Cipru) (reprezentant: M. Nikolaraki, avocată)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 14 octombrie 2019 (cauza R 2560/2018-4) privind o procedură de opoziție între Body Attack Sports Nutrition și doamna Sakkari

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Body Attack Sports Nutrition GmbH & Co. KG la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 61, 24.2.2020.


title: Cauza T-2/20: Hotărârea Tribunalului din 15 octombrie 2020 – Laboratorios Ern/EUIPO – Bio-tec Biologische Naturverpackungen (BIOPLAST BIOPLASTICS FOR A BETTER LIFE) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană – Marca figurativă BIOPLAST BIOPLASTICS FOR A BETTER LIFE – Marca națională verbală anterioară BIOPLAK – Motiv relativ de refuz – Lipsa unui risc de confuzie – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”]

text:
               14.12.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 433/49

      Hotărârea Tribunalului din 15 octombrie 2020 – Laboratorios Ern/EUIPO – Bio-tec Biologische Naturverpackungen (BIOPLAST BIOPLASTICS FOR A BETTER LIFE)
      (Cauza T-2/20) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană - Marca figurativă BIOPLAST BIOPLASTICS FOR A BETTER LIFE - Marca națională verbală anterioară BIOPLAK - Motiv relativ de refuz - Lipsa unui risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)
      (2020/C 433/62)
      Limba de procedură: engleza

         Părţile

         Reclamantă: Laboratorios Ern, SA (Barcelona, Spania) (reprezentant: S. Correa Rodríguez, avocată)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanţi: J. Crespo Carrillo și E. Śliwińska, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO: Bio-tec Biologische Naturverpackungen GmbH & Co. KG (Emmerich, Germania)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 10 octombrie 2019 (cauza R 418/2019-5) privind o procedură de opoziție între Laboratorios Ern și Bio-tec Biologische Naturverpackungen

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Laboratorios Ern, SA la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 68, 2.3.2020.


title: Cauza T-49/20: Hotărârea Tribunalului din 15 octombrie 2020 – Rothenberger/EUIPO – Paper Point (ROBOX) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale ROBOX – Marca Uniunii Europene verbală anterioară OROBOX – Motiv relativ de refuz – Risc de confuzie – Subcategorie autonomă de produse – Luare în considerare a unui element descriptiv – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]

text:
               14.12.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 433/50

      Hotărârea Tribunalului din 15 octombrie 2020 – Rothenberger/EUIPO – Paper Point (ROBOX)
      (Cauza T-49/20) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale ROBOX - Marca Uniunii Europene verbală anterioară OROBOX - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Subcategorie autonomă de produse - Luare în considerare a unui element descriptiv - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”)
      (2020/C 433/63)
      Limba de procedură: engleza

         Părţile

         Reclamantă: Rothenberger AG (Kelkheim, Germania) (reprezentanți: V. von Bomhard și J. Fuhrmann, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanţi: G. Sakalaitė-Orlovskienė, J. Crespo Carrillo și V. Ruzek, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Paper Point S.n.c. di Daria Fabbroni e Simone Borghini (Arezzo, Italia)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 31 octombrie 2019 (cauza R 210/2019-1) privind o procedură de opoziție între Paper Point și Rothenberger

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Rothenberger AG la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 87, 16.3.2020.


title: Cauza T-180/20: Ordonanța Tribunalului din 6 octombrie 2020 – Sharpston/Consiliul și Conferința reprezentanților guvernelor statelor membre („Acțiune în anulare – Retragerea Regatului Unit din Uniune – Declarația Conferinței reprezentanților guvernelor statelor membre privind consecințele retragerii Regatului Unit asupra avocaților generali ai Curții – Act care nu este supus căilor de atac – Inadmisibilitate”)

text:
               14.12.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 433/50

      Ordonanța Tribunalului din 6 octombrie 2020 – Sharpston/Consiliul și Conferința reprezentanților guvernelor statelor membre
      (Cauza T-180/20) (1)

      („Acțiune în anulare - Retragerea Regatului Unit din Uniune - Declarația Conferinței reprezentanților guvernelor statelor membre privind consecințele retragerii Regatului Unit asupra avocaților generali ai Curții - Act care nu este supus căilor de atac - Inadmisibilitate”)
      (2020/C 433/64)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Eleanor Sharpston (Schoenfels, Luxemburg) (reprezentanți: N. Forwood și J. Robb, barristers, și H. Mercer, QC)

         Pârâți: Consiliul Uniunii Europene și Conferința reprezentanților guvernelor statelor membre (reprezentanți: M. Bauer, R. Meyer și A. Sikora-Kalėda, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE având ca obiect anularea în parte a Declarației Conferinței reprezentanților guvernelor statelor membre din 29 ianuarie 2020 privind consecințele retragerii Regatului Unit din Uniunea Europeană asupra avocaților generali ai Curții de Justiție a Uniunii Europene

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Doamna Eleanor Sharpston suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Consiliul Uniunii Europene și de Conferința reprezentanților guvernelor statelor membre.

         (1)  JO C 201, 15.6.2020.


title: Cauza T-184/20: Ordonanța Tribunalului din 6 octombrie 2020 – Sharpston/Curtea de Justiție a Uniunii Europene („Acțiune în anulare – Retragerea Regatului Unit din Uniune – Scrisoarea președintelui Curții prin care statele membre sunt invitate să numească un avocat general – Act care nu este supus căilor de atac – Inadmisibilitate”)

text:
               14.12.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 433/51

      Ordonanța Tribunalului din 6 octombrie 2020 – Sharpston/Curtea de Justiție a Uniunii Europene
      (Cauza T-184/20) (1)

      („Acțiune în anulare - Retragerea Regatului Unit din Uniune - Scrisoarea președintelui Curții prin care statele membre sunt invitate să numească un avocat general - Act care nu este supus căilor de atac - Inadmisibilitate”)
      (2020/C 433/65)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Eleanor Sharpston (Schoenfels, Luxemburg) (reprezentant: N. Forwood, barrister)

         Pârâtă: Curtea de Justiție a Uniunii Europene (reprezentanți: J. Inghelram și Á. Almendros Manzano, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE având ca obiect anularea deciziei cuprinse în scrisoarea președintelui Curții din 31 ianuarie 2020 adresată președintelui Consiliului Uniunii Europene prin care statele membre sunt invitate să numească un avocat general pe postul ocupat în prezent de reclamantă

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Doamna Eleanor Sharpston suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Curtea de Justiție a Uniunii Europene.

         (1)  JO C 201, 15.6.2020.


title: Cauza T-550/20: Ordonanța Tribunalului din 6 octombrie 2020 – Sharpston/Consiliul și reprezentanții guvernelor statelor membre („Acțiune în anulare – Retragerea Regatului Unit din Uniune – Decizie a reprezentanților guvernelor statelor membre de a numi un avocat general la Curte – Act care nu poate face obiectul unei căi de atac – Inadmisibilitate vădită”)

text:
               14.12.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 433/51

      Ordonanța Tribunalului din 6 octombrie 2020 – Sharpston/Consiliul și reprezentanții guvernelor statelor membre
      (Cauza T-550/20) (1)

      („Acțiune în anulare - Retragerea Regatului Unit din Uniune - Decizie a reprezentanților guvernelor statelor membre de a numi un avocat general la Curte - Act care nu poate face obiectul unei căi de atac - Inadmisibilitate vădită”)
      (2020/C 433/66)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Eleanor Sharpston (Schoenfels, Luxemburg) (reprezentanți: N. Forwood, Barrister și J. Flynn, QC)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene, reprezentanții guvernelor statelor membre (reprezentanți: M. Bauer, R. Meyer și A. Sikora-Kalėda, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se urmărește anularea în parte a Deciziei (UE) 2020/1251 a reprezentanților guvernelor statelor membre din 2 septembrie 2020 de numire a trei judecători și a unui avocat general în cadrul Curții de Justiție (JO 2020, L 292, p. 1), în măsura în care privește numirea domnului Athanasios Rantos în postul de avocat general la Curte.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Doamna Eleanor Sharpston suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Consiliul Uniunii Europene și de reprezentanții guvernelor statelor membre, inclusiv pe cele efectuate în cadrul procedurii de măsuri provizorii la Tribunal și la Curte în cauzele T-550/20 R, C-423/20 P(R) et C-424/20 P(R).

         (1)  JO C 348, 10.10.2020.


title: Cauza T-575/20: Acțiune introdusă la 11 septembrie 2020 – OD/Comisia

text:
               14.12.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 433/52

      Acțiune introdusă la 11 septembrie 2020 – OD/Comisia
      (Cauza T-575/20)
      (2020/C 433/67)
      Limba de procedură: slovena

         Părțile

         Reclamantă: OD (reprezentant: V. Cukrov, odvetnica)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea în totalitate a Deciziei de punere în aplicare (UE) 2020/1025 a Comisiei din 13 iulie 2020 privind aplicabilitatea articolului 34 din Directiva 2014/25/UE a Parlamentului European și a Consiliului în cazul transportului feroviar de marfă din Slovenia [notificată cu numărul C(2020) 4540] (JO 2020, L 226, p. 5, denumită în continuare „decizia de punere în aplicare”) sau anularea articolului 1 din aceasta, în temeiul căruia Directiva 2014/25/UE se aplică în continuare contractelor atribuite de entitățile contractante și destinate să permită furnizarea serviciilor de transport feroviar de marfă pe teritoriul Sloveniei, ori a articolului 2 din aceasta, în temeiul căruia această decizie se adresează Republicii Slovenia;

                  —

                  obligarea Comisiei Europene la plata tuturor cheltuielilor de judecată efectuate în prezenta procedură, inclusiv a celor efectuate de reclamantă și detaliate în nota cu privire la cheltuielile de judecată, în termen de 15 zile de la pronunțarea hotărârii, precum și a dobânzilor legale de întârziere în caz de neplată la termen, cu începere de la data epuizării termenului menționat de 15 zile.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe nelegalitatea pe fond a deciziei atacate din cauza unei indicări eronate a destinatarului:

                              —

                              la articolul 2 din decizia atacată, pârâta a indicat Republica Slovenia drept destinatară a deciziei menționate, în pofida faptului că reclamanta a fost unica intervenientă în procedura desfășurată în fața pârâtei și a solicitat, în plus, ca decizia în discuție să îi indice drept destinatari atât pe reclamantă, cât și Republica Slovenia.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe nelegalitatea formală a deciziei atacate:

                              —

                              pârâta nu a invitat-o pe reclamantă să prezinte datele suplimentare necesare și a adoptat, în absența acestora, o decizie eronată, în temeiul căreia piața (de produse) relevantă nu include transportul rutier de mărfuri, încălcând astfel dreptul la bună administrare;

                              —

                              pârâta nu a motivat în mod suficient decizia atacată în ceea ce privește motivele al treilea-al cincilea, întrucât nu s-a pronunțat prin raportare la propriile decizii anterioare care îi sunt favorabile reclamantei, săvârșind astfel o încălcare a unor norme fundamentale de procedură.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe nelegalitatea pe fond a deciziei atacate din cauza definirii eronate a pieței (de produse) relevante:

                              —

                              pârâta, cu încălcarea propriei practici [de exemplu, Decizia de punere în aplicare (UE) 2017/132 a Comisiei din 24 ianuarie 2017], a circumscris piața (de produse) relevantă, limitând-o la piața transportului feroviar, în loc să includă piața transportului feroviar, rutier și aerian;

                              —

                              acționând astfel, pârâta a încălcat principiul egalității și pe cel al nediscriminării în prejudiciul reclamantei, întrucât în situația în esență similară menționată la liniuța precedentă aceasta a decis în favoarea investitorului, însă a respins cererea reclamantei din prezenta cauză.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe nelegalitatea pe fond a deciziei atacate din cauza definirii eronate a pieței geografice:

                              —

                              pârâta a limitat nejustificat piața geografică la teritoriul Republicii Slovenia pe baza unei interpretări eronate a conținutului Comunicării speciale nr. 8/2016 cu titlul „Transportul feroviar de marfă nu este încă pe calea cea bună”, publicată de Curtea Europeană de Conturi, fără să țină seama de afirmațiile și de probele reclamantei potrivit cărora ea operează în realitate pe piața internațională.

                  5.

                  Al cincilea motiv, întemeiat pe nelegalitatea pe fond a deciziei atacate din cauza neluării în considerare a tuturor indicatorilor pentru evaluarea situației concurențiale:

                              —

                              la evaluarea situației concurențiale, pârâta a luat în considerare exclusiv cota de piață a reclamantei, deși aceasta ar fi trebuit să țină seama de diferiți alți indicatori, precum prezența efectivă sau potențială a unei concurențe în sensul articolului 34 alineatul (2) din Directiva 2014/25/UE; pârâta nu a luat în considerare împrejurarea că pe piață au intrat patru noi concurenți pe lângă cei trei deja existenți și nici faptul că, pentru acest motiv, cota de piață a reclamantei urmează să se reducă;

                              —

                              pârâta, luând în considerare exclusiv cota de piață a reclamantei, a apreciat în mod eronat că această cotă (85,21 %) este prea mare pentru a reține că piața este deschisă concurenței, în pofida faptului că aceasta stabilise deja, în propria practică anterioară, că cote de piață de 86,7 % și de 73,6 % nu erau prea mari dacă se ține seama și de alte împrejurări (Decizia 2007/706/CE a Comisiei din 29 octombrie 2007 și Decizia 2006/422/CE a Comisiei din 29 octombrie 2007).


title: Cauza T-576/20: Acțiune introdusă la 17 septembrie 2020 – Evropská vodní doprava-sped. și alții/Parlamentul și Consiliul

text:
               14.12.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 433/53

      Acțiune introdusă la 17 septembrie 2020 – Evropská vodní doprava-sped. și alții/Parlamentul și Consiliul
      (Cauza T-576/20)
      (2020/C 433/68)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamante: Evropská vodní doprava-sped. s. r. o. (Praga, Republica Cehă), Konakl s. r. o. (Klíčany, Republica Cehă), Eurex AD s. r. o. (Děčín, Republica Cehă), Ladislav Říha (Heřmanov, Republica Cehă), Vladimír Hurych (Ústí nad Labem, Republica Cehă) (reprezentant: A. Verny, avocat)

         Pârâte: Parlamentul European și Consiliul Uniunii Europene

         Concluziile

      Reclamantele solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Regulamentului (UE) 2020/1054 (1) de modificare a Regulamentului (CE) nr. 561/2006 și a Regulamentului (UE) nr. 165/2014, adoptate în temeiul Directivei (UE) 2018/957 (2) de modificare a Directivei 96/71/CE (3) privind detașarea lucrătorilor;

                  —

                  anularea Regulamentului (UE) 2020/1055 (4) de modificare a Regulamentelor (CE) nr. 1071/2009, (CE) nr. 1072/2009 și (UE) nr. 1024/2012, adoptate în temeiul Directivei (UE) 2018/957 de modificare a Directivei 96/71/CE privind detașarea lucrătorilor;

                  —

                  anularea Directivei (UE) 2020/1057 (5) de organizare a aplicării Directivelor 96/71/CE și 2014/67/UE și de modificare a Directivei 2006/22/CE (6), adoptată în temeiul Directivei (UE) 2018/957 de modificare a Directivei 96/71/CE privind detașarea lucrătorilor;

                  —

                  în măsura în care se consideră admisibil, conexarea prezentei proceduri cu cauzele C-626/18 și C-620/18, în aplicarea, prin analogie, a articolului 68 din Regulamentul de procedură al Tribunalului, în scopul unei decizii comune;

                  —

                  obligarea Parlamentului European și a Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată, în conformitate cu articolul 87 alineatul (2) din Regulamentul de procedură al Tribunalului.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantele invocă următoarele motive.
      În conformitate cu primele trei capete de cerere prezentate în cererea introductivă, acțiunea, introdusă în termenul prevăzut în acest scop, are în principal a obiect dispozițiile legislative pretins discriminatorii și dezavantajoase, sub aspectul concurenței, față de reclamante, dispoziții adoptate de Parlamentul European și de Consiliul Uniunii Europene în temeiul Directivei (UE) 2018/957 de modificare a Directivei 96/71/CE privind detașarea lucrătorilor.
      Potrivit reclamantelor, conținutul dispozițiilor legislative menționate anterior prezintă un avantaj semnificativ pentru sectorul transporturilor rutiere, sub forma pachetului privind mobilitatea, în raport cu dispozițiile obligatorii care continuă să se aplice reclamantelor, în conformitate cu Directiva (UE) 2018/957.
      Cu titlu subsidiar, reclamantele solicită, ca și Republica Polonă în cauza C-626/18 și Ungaria în cauza C-620/18, anularea în parte a Directivei (UE) 2018/957 sau, în subsidiar, în întregime, dat fiind că această directivă constituie temeiul discriminării invocate de sectorul prestărilor de servicii autor al cererii introductive.

         (1)  Regulamentul (UE) 2020/1054 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 iulie 2020 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 561/2006 în ceea ce privește cerințele minime referitoare la duratele de conducere zilnice și săptămânale maxime, pauzele minime și perioadele de repaus zilnic și săptămânal și a Regulamentului (UE) nr. 165/2014 în ceea ce privește poziționarea prin intermediul tahografelor (JO 2020, L 249, p. 1).

         (2)  Directiva (UE) 2018/957 a Parlamentului European și a Consiliului din 28 iunie 2018 de modificare a Directivei 96/71/CE privind detașarea lucrătorilor în cadrul prestării de servicii (JO 2018, L 173, p. 16).

         (3)  Directiva 96/71/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 1996 privind detașarea lucrătorilor în cadrul prestării de servicii (JO 1997, L 18, p. 1, Ediție specială, 05/vol. 4, p. 29).

         (4)  Regulamentul (UE) 2020/1055 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 iulie 2020 de modificare a Regulamentelor (CE) nr. 1071/2009, (CE) nr. 1072/2009 și (UE) nr. 1024/2012 în vederea adaptării acestora la evoluțiile sectorului transportului rutier (JO 2020, L 249, p. 17).

         (5)  Directiva (UE) 2020/1057 a Parlamentului European și a Consiliului din 15 iulie 2020 de stabilire a unor norme specifice cu privire la Directiva 96/71/CE și la Directiva 2014/67/UE privind detașarea conducătorilor auto în sectorul transportului rutier și de modificare a Directivei 2006/22/CE în ceea ce privește cerințele de control și a Regulamentului (UE) nr. 1024/2012 (JO 2012, L 249, p. 49).

         (6)  Directiva 2006/22/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 martie 2006 privind condițiile minime pentru punerea în aplicare a Regulamentelor (CEE) nr. 3820/85 și (CEE) nr. 3821/85 ale Consiliului privind legislația socială referitoare la activitățile de transport rutier și de abrogare a Directivei 88/599/CEE a Consiliului (JO 2006, L 102, p. 35, Ediție specială, 07/vol. 15, p. 187).


title: Cauza T-586/20: Acțiune introdusă la 24 septembrie 2020 – MN/Europol

text:
               14.12.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 433/55

      Acțiune introdusă la 24 septembrie 2020 – MN/Europol
      (Cauza T-586/20)
      (2020/C 433/69)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: MN (reprezentanți: S. Orlandi și T. Martin, avocați)

         Pârâtă: Agenția Uniunii Europene pentru Cooperare în Materie de Aplicare a Legii (Europol)

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei din 6 martie 2020 de a nu i se reînnoi contractul pentru o durată nedeterminată;

                  —

                  obligarea Europol să îi plătească suma de 25 000 de euro cu titlu de reparare a prejudiciului moral pe care i-l cauzează decizia atacată;

                  —

                  obligarea Europol la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă două motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe nelegalitatea criteriului utilizat pentru a justifica lipsa reînnoirii contractului reclamantului pentru o durată nedeterminată, în condițiile în care nu permite să se identifice interesul serviciului.

                  2.

                  Al doilea motiv, invocat cu titlu subsidiar, întemeiat pe multiple erori vădite de apreciere de care ar fi afectată decizia atacată.


title: Cauza T-608/20: Acțiune introdusă la 29 septembrie 2020 – JD/BEI

text:
               14.12.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 433/56

      Acțiune introdusă la 29 septembrie 2020 – JD/BEI
      (Cauza T-608/20)
      (2020/C 433/71)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: JD (reprezentant: H. Hansen, avocat)

         Pârâtă: Banca Europeană de Investiții (BEI)

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei prin care (i) i se solicită reclamantului să semneze un act adițional la contractul său de muncă, prin care să renunțe la anumite beneficii garantate, și prin care (ii) i se interzice reclamantului să își înceapă activitatea în cadrul BEI până la semnarea actului adițional menționat, care s-a concretizat prin (a) o scrisoare din partea pârâtei adresată reclamantului, datată 20 ianuarie 2020, dar transmisă doar printr-un e-mail din 23 ianuarie 2020, (b) un schimb de e-mailuri între pârâtă și reclamant în perioada 29 ianuarie 2020-7 februarie 2020, și (c) o scrisoare din partea pârâtei adresată reclamantului, datată 3 martie 2020;

                  —

                  anularea deciziei emise în urma contestației administrative, prin care se confirmă decizia inițială, care s-a concretizat printr-o scrisoare din partea pârâtei adresată avocatului reclamantului, datată 18 iunie 2020, dar transmisă doar printr-un e-mail din 19 iunie 2020;

                  —

                  în consecință, obligarea pârâtei să își revoce scrisoarea datată 20 ianuarie 2020, scrisoarea datată 18 iunie 2020 și solicitarea aferentă ca reclamantul să semneze actul adițional în cauză, ca o condiție prealabilă pentru intrarea în funcție;

                  —

                  rectificarea certificatului medical eliberat de responsabilul cu medicina muncii din cadrul BEI, datat 10 ianuarie 2020 și transmis reclamantului prin e-mail la aceeași dată, în măsura în care acesta nu ar fi trebuit să cuprindă o clauză potrivit căreia există o patologie preexistentă care se pretinde că ar putea conduce la invaliditate în viitor și

                  —

                  dispunerea, cu titlu principal, ca pârâta să îi asigure reclamantului o posibilitate reală de a intra în funcție în cadrul BEI, cu acordarea retroactivă a remunerației și a beneficiilor, începând de la data stabilită prin contract pentru intrarea în funcție, și anume 1 februarie 2020, sau, cu titlu subsidiar, acordarea unei compensații după cum urmează:

                  —

                  obligarea pârâtei la plata în favoarea reclamantului de daune-interese în cuantum echivalent cu salariul pentru un an, și anume 367 499,52 euro;

                  —

                  în orice caz, obligarea la plata următoarei compensații:

                              —

                              obligarea pârâtei la plata în favoarea reclamantului de daune-interese în valoare de 20 000 de euro pentru prejudiciul moral cauzat;

                              —

                              obligarea pârâtei la plata în favoarea reclamantului a sumei de 2 104,19 euro cu titlu de cheltuieli de mutare;

                              —

                              obligarea pârâtei la plata în favoarea reclamantului a sumei de 15 312,48 euro cu titlu de compensație pentru indemnizația de instalare care nu a fost plătită;

                              —

                              în orice caz, obligarea pârâtei la plata în favoarea reclamantului a sumei de 15 000, cu titlu de cheltuieli de avocat suportate în legătură cu serviciul de asistență juridică primit prealabil introducerii prezentei acțiuni, în măsura în care aceste cheltuieli nu sunt incluse în cheltuielile recuperabile ale reclamantului, acesta rezervându-și expres dreptul de a majora suma solicitată pin acest capăt de cerere în cursul procedurii;

                  —

                  obligarea pârâtei la suportarea exclusive a tuturor cheltuielilor de judecată și

                  —

                  rezervarea tuturor drepturilor reclamantului.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă șapte motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe încălcarea unei norme fundamentale de procedură.

                              —

                              Se pretinde că certificatul medical din 10 ianuarie 2020 eliberat de responsabilul cu medicina muncii conține date cu caracter personal ale reclamantului care depășesc ceea ce era necesar să fie divulgat în temeiul cadrului normativ aplicabil.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea unei norme de drept privind aplicarea tratatelor.

                              —

                              Se susține că nu exista niciun temei legal pentru excluderea reclamantului de la prestațiile sau acoperirea asigurării.

                              —

                              Reclamantul afirmă în continuare că pârâta a interpretat în mod greșit articolul 6-1 din Regulamentul sistemului de pensii al personalului Băncii Europene de Investiții prin aplicarea unui argument întemeiat pe articolul 32 din Regimul aplicabil celorlalți agenți ai Uniunii Europene.

                              —

                              În plus, se pretinde că interpretarea pârâtei cu privire la articolul 6-1 din Regulamentul sistemului de pensii al personalului Băncii Europene de Investiții este contrazisă de (i) istoricul textului și de (ii) comunicarea pârâtei înseși cu personalul său.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea unei norme de drept privind aplicarea tratatelor.

                              –

                              Pin intermediul acestui motiv, reclamantul susține că nu exista niciun temei legal pentru cerința care i-a fost impusă de pârâtă de a semna un act adițional la contractul de angajare, potrivit căruia ar fi renunțat la anumite drepturi de securitate socială.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea tratatelor și, în special, a diferite dispoziții ale Cartei drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

                              —

                              Reclamantul afirmă că comportamentul pârâtei este discriminatoriu și încalcă articolul 21 alineatul (1) și articolul 34 alineatul (1) din cartă.

                              —

                              Drepturile procedurale ale reclamantului conferite la articolul 41 și dreptul său de acces la documente prevăzut la articolul 42 din cartă au fost încălcate.

                              —

                              În plus, au fost de asemenea încălcate drepturile reclamantului la o cale de atac efectivă și la un proces echitabil conferite de cartă.

                  5.

                  Al cincilea motiv, întemeiat pe încălcarea unei norme fundamentale de procedură.

                              –

                              Reclamantul susține că evaluarea medical prealabilă angajării trebuie să fie realizată prin intermediul unei examinări medicale fizice, ceea ce nu s-a întâmplat în speță.

                  6.

                  Al șaselea motiv, întemeiat pe încălcarea unei alte norme fundamentale de procedură.

                              –

                              Se afirmă că decizia confirmativă atacată a fost luată de persoane care au pretins că acționează în temeiul unei delegări a competenței de reexaminare a președintelui BEI, în condițiile în care nu exista nicio bază legală pentru o asemenea delegare.

                              –

                              Cu titlu subsidiar, presupunând că președintele BEI avea posibilitatea de a delega în mod valabil competența sa de reexaminare, decizia confirmativă atacată trebuie anulată deoarece a fost luată de persoane care se aflau într-o situație de conflict de interese și, prin urmare, nu erau imparțiale. A existat, astfel, o încălcare a principiului bunei administrări și a cerințelor care decurg din articolul 41 din cartă.

                  7.

                  Al șaptelea motiv, prin intermediul căruia reclamantul se refera la modalitățile de reparare a unor prejudicii solicitate în prezenta cauză.

                              –

                              Reclamantul solicită, cu titlu principal, încheierea contractului, și anume să i se permită intrarea în funcție în cadrul BEI cu plata retroactivă a salariului.

                              –

                              Cu titlu subsidiar, reclamantul solicit acordarea de despăgubiri echivalente cu valoarea salariului pentru perioada determinată convenită de părți.

                              –

                              În orice caz, și anume indiferent dacă Curtea admite cererea formulată de reclamant cu titlu principal sau cu titlu subsidiar, reclamantul solicit despăgubiri pentru diverse pierderi prejudicii suferite ca urmare a comportamentului și a deciziilor ilegale ale pârâtei.


title: Cauza T-614/20: Acțiune introdusă la 1 octombrie 2020 – Casino, Guichard-Perrachon/Comisia

text:
               14.12.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 433/58

      Acțiune introdusă la 1 octombrie 2020 – Casino, Guichard-Perrachon/Comisia
      (Cauza T-614/20)
      (2020/C 433/72)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Casino, Guichard-Perrachon (Saint-Étienne, Franța) (reprezentanți: O. de Juvigny, A. Sunderland, I. Simic și G. Aubron, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea, în temeiul articolului 263 TFUE, a Deciziei C(2020) 5192 final a Comisiei Europene din data de 23 iulie 2020;

                  —

                  obligarea Comisiei la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă un motiv unic, întemeiat pe nelegalitatea deciziei atacate, întrucât aceasta ar fi fost adoptată pe baza unor documente obținute de Comisie cu ocazia unor inspecții prealabile desfășurate în temeiul unor decizii nelegale, care fac obiectul unor cereri de anulare în cauza T-249/17, Casino, Guichard-Perrachon/Comisia, și în cauza T-538/19, Casino, Guichard-Perrachon/Comisia.


title: Cauza T-618/20: Acțiune introdusă la 5 octombrie 2020 – FZ și alții/Comisia

text:
               14.12.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 433/59

      Acțiune introdusă la 5 octombrie 2020 – FZ și alții/Comisia
      (Cauza T-618/20)
      (2020/C 433/73)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamanți: FZ și alți 17 reclamanți (reprezentant: J.-N. Louis, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanții solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei Comisiei de stabilire a fișei de salarizare aferentă lunii decembrie 2019 a reclamanților, în măsura în care în aceasta se aplică pentru prima dată noii coeficienți corectori, stabiliți cu efect retroactiv de la 1 aprilie și de la 1 iulie 2019;

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanții invocă motive întemeiate pe încălcarea articolelor 64 și 65 din Statutul funcționarilor Uniunii Europene (denumit în continuare „statutul”), pe încălcarea principiului egalității de tratament în termeni de echivalență a puterii de cumpărare și pe o eroare vădită de apreciere.
      Reclamanții consideră că, pentru stabilirea coeficientului corector aplicabil remunerației reclamanților afectați în afara Uniunii, EUROSTAT trebuie să efectueze recoltarea datelor specifice locului lor de afectare, în conformitate cu modalitățile de aplicare a articolelor 64 și 65 din statut, stabilite în anexa XI la acesta.
      Ei arată de asemenea că coeficienții, stabiliți în cadrul unui acord internațional de colaborare între EUROSTAT, OCDE și ONU, au scăzut între ianuarie 2018 și ianuarie 2019 de la 239,7 la 94,0 în condițiile în care, în aceeași perioadă, coeficienții aplicați remunerației personalului ONU au fost majorați pentru a ține cont de inflație. Francul congolez (CDF) a cunoscut în anul 2017 o puternică depreciere în raport cu dolarul (USD) și cu euro, la care se adaugă o importantă inflație care s-a materializat într-o creștere semnificativă a prețurilor în USD, urmând analizele FMI.
      Potrivit reclamanților, pârâta nu explică cum țin cont coeficienții aplicați de aceste elemente esențiale.


title: Cauza T-619/20: Acțiune introdusă la 5 octombrie 2020 – FJ și alții/SEAE

text:
               14.12.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 433/60

      Acțiune introdusă la 5 octombrie 2020 – FJ și alții/SEAE
      (Cauza T-619/20)
      (2020/C 433/74)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamanți: FJ și alți cinci reclamanți (reprezentant: J.-N. Louis, avocat)

         Pârât: Serviciul European de Acțiune Externă

         Concluziile

      Reclamanții solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea fișei de salarizare aferentă lunii decembrie 2019 a reclamanților, în măsura în care în aceasta se aplică pentru prima dată coeficienți corectori stabiliți cu efect retroactiv de la 1 aprilie și de la 1 iulie 2019;

                  —

                  obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanții invocă motive întemeiate pe încălcarea articolelor 64 și 65 din Statutul funcționarilor Uniunii Europene (denumit în continuare „statutul”), pe încălcarea principiului egalității de tratament în termeni de echivalență a puterii de cumpărare și pe o eroare vădită de apreciere.
      Reclamanții consideră că, pentru stabilirea coeficientului corector aplicabil remunerației reclamanților afectați în afara Uniunii, EUROSTAT trebuie să efectueze recoltarea datelor specifice locului lor de afectare, în conformitate cu modalitățile de aplicare a articolelor 64 și 65 din statut, stabilite în anexa XI la acesta.
      Ei arată de asemenea că coeficienții, stabiliți în cadrul unui acord internațional de colaborare între EUROSTAT, OCDE și ONU, au scăzut între ianuarie 2018 și ianuarie 2019 de la 239.7 la 94,0 în condițiile în care, în aceeași perioadă, coeficienții aplicați remunerației personalului ONU au fost majorați pentru a ține cont de inflație. Francul congolez (CDF) a cunoscut în anul 2017 o puternică depreciere în raport cu dolarul (USD) și cu euro, la care se adaugă o importantă inflație care s-a materializat într-o creștere semnificativă a prețurilor în USD, urmând analizele FMI.
      Potrivit reclamanților, pârâtul nu explică cum țin cont coeficienții aplicați de aceste elemente esențiale.


title: Cauza T-625/20: Acțiune introdusă la 5 octombrie 2020 — Les Mousquetaires și ITM Entreprises/Comisia

text:
               14.12.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 433/60

      Acțiune introdusă la 5 octombrie 2020 — Les Mousquetaires și ITM Entreprises/Comisia
      (Cauza T-625/20)
      (2020/C 433/75)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamante: Les Mousquetaires (Paris, Franța), ITM Entreprises (Paris) (reprezentanți: N. Jalabert-Doury și K. Mebarek, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantele solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei din 23 iulie 2020 privind o procedură de aplicare a articolului 18 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului (cazul AT.40466 – Alliance Casino și Intermarché);

                  —

                  obligarea Comisiei Europene la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantele invocă un motiv unic, întemeiat pe încălcarea dreptului la o cale de atac efectivă, a articolului 18 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele [101 și 102 TFUE] (JO 2003, L 1, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 167), precum și pe lipsa temeiului legal, întrucât decizia atacată ar impune reclamantelor să identifice reuniuni și să comunice din nou documente deja reținute de Comisie și ulterior invalidate de Tribunalul Uniunii Europene.


title: Cauza T-629/20: Acțiune introdusă la 15 octombrie 2020 – Delifruit/Comisia

text:
               14.12.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 433/61

      Acțiune introdusă la 15 octombrie 2020 – Delifruit/Comisia
      (Cauza T-629/20)
      (2020/C 433/76)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Delifruit, SA (Guayaquil, Ecuador) (reprezentanți: K. Van Maldegem, P. Sellar și S. Saez Moreno, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  declararea admisibilității și temeiniciei acțiunii;

                  —

                  anularea în parte a actului atacat, astfel cum a fost modificat prin Rectificarea la Regulamentul (UE) 2020/1085 al Comisiei, în măsura în care stabilește limitele maxime pentru reziduurile de clorpirifos în ceea ce privește bananele la 0.01 mg/kg, și

                  —

                  obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Reclamanta solicită anularea în parte a Regulamentului (UE) 2020/1085 al Comisiei din 23 iulie 2020 de modificare a anexelor II și V la Regulamentul (CE) nr. 396/2005 al Parlamentului European și al Consiliului în ceea ce privește limitele maxime pentru reziduurile de clorpirifos și clorpirifos-metil din sau de pe anumite produse (1), astfel cum a fost modificat prin Rectificarea la Regulamentul (UE) 2020/1085 al Comisiei (2).
      În susținerea acțiunii, reclamanta arată că Comisia a săvârșit o eroare vădită de apreciere prin faptul că nu a ținut seama de un factor relevant (un studiu important care demonstrează falsitatea unuia dintre motivele invocate pentru adoptarea limitelor maxime pentru reziduuri) în cadrul aprecierii sale care a condus la adoptarea actului atacat și, procedând astfel, a încălcat și articolul 14 alineatul (2) literele (a) și (f) din Regulamentul nr. 396/2005 care impune luarea în considerare a tuturor datelor relevante disponibile.

         (1)  JO 2020, L 239, p. 7.

         (2)  JO 2020, L 245, p. 31.