title: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 26 noiembrie 2015.#SC Total Waste Recycling SRL împotriva Országos Környezetvédelmi és Természetvédelmi Főfelügyelőség.#Cerere de decizie preliminară formulată de Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság.#Trimitere preliminară – Mediu – Deșeuri – Transferuri – Regulamentul (CE) nr. 1013/2006 – Transferuri în interiorul Uniunii Europene – Punct de intrare diferit de cel prevăzut în notificare și în acordul preliminar – Modificare semnificativă privind detaliile transferului deșeurilor – Transfer ilegal – Proporționalitatea amenzii administrative.#Cauza C-487/14.

text:
         HOTĂRÂREA CURȚII (Camera a șaptea)
      26 noiembrie 2015 (
            *1
         )
      „Trimitere preliminară — Mediu — Deșeuri — Transferuri — Regulamentul (CE) nr. 1013/2006 — Transferuri în interiorul Uniunii Europene — Punct de intrare diferit de cel prevăzut în notificare și în acordul preliminar — Modificare semnificativă privind detaliile transferului deșeurilor — Transfer ilegal — Proporționalitatea amenzii administrative”
      În cauza C‑487/14,
      având ca obiect o cerere de decizie preliminară formulată în temeiul articolului 267 TFUE de Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Tribunalul Administrativ și pentru Litigii de Muncă din Budapesta, Ungaria), prin decizia din 22 octombrie 2014, primită de Curte la 4 noiembrie 2014, în procedura

         SC Total Waste Recycling SRL

      împotriva

         Országos Környezetvédelmi és Természetvédelmi Főfelügyelőség,

      CURTEA (Camera a șaptea),
      compusă din domnul J. L. da Cruz Vilaça, președintele Camerei a cincea, îndeplinind funcția de președinte al Camerei a șaptea, și domnii C. Lycourgos (raportor) și J.‑C. Bonichot, judecători,
      avocat general: domnul Y. Bot,
      grefier: domnul A. Calot Escobar,
      având în vedere procedura scrisă,
      luând în considerare observațiile prezentate:

               —

               pentru Comisia Europeană, de L. Havas și de D. Loma‑Osorio Lerena, în calitate de agenți,

         având în vedere decizia de judecare a cauzei fără concluzii, luată după ascultarea avocatului general,
      pronunță prezenta

         Hotărâre

               1

               Cererea de decizie preliminară privește interpretarea articolului 2 punctul 35 litera (d), a articolului 17 alineatul (1) și a articolului 50 din Regulamentul (CE) nr. 1013/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 14 iunie 2006 privind transferurile de deșeuri (JO L 190, p. 1, Ediție specială, 15/vol. 16, p. 172), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 669/2008 al Comisiei din 15 iulie 2008 (JO L 188, p. 7, denumit în continuare „Regulamentul nr. 1013/2006”).

               2

               Această cerere a fost formulată în cadrul unui litigiu între SC Total Waste Recycling SRL (denumită în continuare „Total Waste Recycling”), pe de o parte, și Országos Környezetvédelmi és Természetvédelmi Főfelügyelőség (autoritatea națională însărcinată cu inspecția protecției mediului și a naturii, denumită în continuare „autoritatea națională de inspecție”), pe de altă parte, în legătură cu o amendă administrativă aplicată de aceasta din urmă pentru încălcări ale reglementării privind transferurile de deșeuri.

         Cadrul juridic

         Dreptul Uniunii

               3

               Considerentele (1), (7), (13), (14) și (33) ale Regulamentului nr. 1013/2006 prevăd:

                        „(1)

                        Obiectivul și componenta principală și predominantă a prezentului regulament [îl] reprezintă protecția mediului, efectele acestuia asupra comerțului internațional fiind doar accesorii.

                  […]

                        (7)

                        Este important să se organizeze și să se reglementeze supravegherea și controlul transferurilor de deșeuri astfel încât să se țină seama de necesitatea de a conserva, proteja și îmbunătăți calitatea mediului și a sănătății oamenilor și să se promoveze o aplicare mai uniformă a regulamentului în cauză în Comunitate.

                  […]

                        (13)

                        Cu toate că supravegherea și controlul transferurilor de deșeuri în interiorul unui stat membru este de competența respectivului stat membru, sistemele naționale responsabile cu transferurile de deșeuri ar trebui să țină seama de necesitatea unei coerențe cu sistemul comunitar pentru a asigura un nivel ridicat de protecție a mediului și a sănătății oamenilor.

                        (14)

                        În cazul transferurilor de deșeuri destinate operațiunilor de eliminare și a deșeurilor care nu sunt menționate la anexele III, IIIA sau IIIB destinate operațiunilor de recuperare, este necesar să se asigure o supraveghere și un control optim prin solicitarea unui acord preliminar scris pentru astfel de transferuri [denumit în continuare «acordul»]. Procedura în cauză ar trebui să cuprindă, la rândul ei, o notificare prealabilă, care să permită autorităților competente să fie informate în mod corespunzător, astfel încât să poată adopta toate măsurile necesare pentru protecția sănătății oamenilor și a mediului. De asemenea, aceasta trebuie să permită autorităților respective să formuleze obiecții justificate cu privire la un astfel de transfer.

                  […]

                        (33)

                        Ar trebui să se adopte măsurile necesare pentru a garanta că, în conformitate cu Directiva 2006/12/CE și cu alte legi comunitare privind deșeurile, deșeurile transferate în interiorul Comunității și deșeurile importate în Comunitate sunt gestionate, pe toată durata transferului, inclusiv a recuperării sau eliminării în țara de destinație, fără a periclita sănătatea oamenilor și fără a utiliza procedee sau metode care ar putea dăuna mediului. […]”

               4

               Articolul 2 din regulamentul menționat, intitulat „Definiții”, prevede:
               „În sensul prezentului regulament:
               […]

                        35.

                        «transfer ilegal» reprezintă orice transfer de deșeuri efectuat:
                        […]

                                 (d)

                                 într‑un mod nespecificat propriu‑zis în notificare sau în documentele de circulație […]”

               5

               Articolul 3 alineatul (1) litera (b) punctul (i) din Regulamentul nr. 1013/2006 prevede că transferurile având ca obiect deșeuri destinate operațiunilor de recuperare și repertoriate în lista „galbenă” a deșeurilor prevăzută în anexa IV la acest regulament fac obiectul procedurii de notificare și al acordului, în conformitate cu dispozițiile titlului II din regulamentul menționat.

               6

               În conformitate cu articolul 4 din Regulamentul nr. 1013/2006, pentru a proceda la notificarea transferului unor deșeuri prevăzute la articolul 3 alineatul (1) litera (a) sau (b), notificatorul completează documentul de notificare prevăzut în anexa I A la acest regulament și, după caz, documentul de circulație prevăzut în anexa I B la regulamentul menționat, furnizând în aceste două documente sau anexând la acestea informațiile și documentația menționate în părțile 1 și 2 din anexa II la același regulament.

               7

               Articolul 9 din Regulamentul nr. 1013/2006 prevede procedura referitoare la acordurile pe care autoritățile competente de destinație, de expediere și de tranzit le emit pentru transferurile de deșeuri care le‑au fost notificate.

               8

               Articolul 17 din Regulamentul nr. 1013/2006, intitulat „Modificări ale transferului după acord”, prevede:
               „(1)   În cazul în care se efectuează o modificare semnificativă privind detaliile și/sau condițiile transferului aprobat, inclusiv modificări privind cantitatea prevăzută, ruta, traseul, data transferului sau a transportatorului, notificatorul informează de îndată autoritățile competente în cauză și destinatarul de acest lucru și, în măsura în care este posibil, înainte de începerea transferului.
               (2)   În astfel de cazuri, se prezintă o nouă notificare, cu excepția cazului în care toate autoritățile competente în cauză consideră că modificările propuse nu necesită o nouă notificare.
               […]”

               9

               Articolul 49 din Regulamentul nr. 1013/2006, intitulat „Protecția mediului”, prevede la alineatul (1):
               „(1) Producătorul, notificatorul și alte întreprinderi implicate într‑un transfer de deșeuri și/sau în recuperarea sau eliminarea acestora adoptă măsurile necesare pentru a se asigura că, pe toată durata transferului și în timpul recuperării și eliminării acestora, deșeurile pe care le transferă sunt gestionate fără a pune în pericol sănătatea oamenilor și într‑un mod ecologic rațional. În special atunci când transferul se efectuează în Comunitate, se respectă cerințele articolului 4 din Directiva 2006/12/CE și legislația comunitară privind deșeurile.
               […]”

               10

               Articolul 50 din acest regulament, intitulat „Aplicare în statele membre”, prevede:
               „(1)   Statele membre stabilesc normele privind sancțiunile aplicabile pentru încălcarea dispozițiilor prezentului regulament și iau toate măsurile necesare pentru a garanta punerea în aplicare a acestora. Sancțiunile prevăzute trebuie să fie eficiente, proporționale și cu efect de descurajare. Statele membre notifică Comisia cu privire la legislația lor internă privind prevenirea și depistarea transferurilor ilegale și sancțiunile impuse pentru aceste transferuri.
               […]
               (3)   Controalele transferurilor pot fi efectuate în special:
               […]

                        (d)

                        pe durata transferului, în interiorul Comunității.

                  (4)   Controalele transferurilor includ verificarea documentelor, confirmarea identității și, după caz, inspecția fizică a deșeurilor.
               […]”

               11

               Caseta 8 din anexa I A la Regulamentul nr. 1013/2006, intitulată „Document de notificare pentru circulația/transferurile transfrontaliere de deșeuri”, se prezintă astfel:

               12

               Casetele 15 și 16 din această anexă I A se prezintă după cum urmează:

               13

               Caseta 8 din anexa I B la Regulamentul nr. 1013/2006, intitulată „Document de circulație pentru circulația/transferurile transfrontaliere de deșeuri”, se prezintă astfel:

               14

               Punctul 26 din anexa I C la Regulamentul nr. 1013/2006, intitulată „Precizarea operațiunii (operațiunilor) de recuperare sau de eliminare menționate la anexele II A și II B la Directiva 2006/12/CE”, are următorul cuprins:
               „Caseta 15 (a se vedea anexa II partea 1 punctele 8-10 și 14): La rândul (a) din caseta 15 indicați numele țării de expediere, al țării de tranzit și al țării de destinație […] sau codurile pentru fiecare țară, utilizând abrevierile aferente standardului ISO 3166 […]. La rândul (b) indicați, dacă este cazul, numărul de cod al autorității competente pentru fiecare țară, iar la rândul (c) completați cu numele punctului de trecere a frontierei sau al portului și, dacă este cazul, cu numărul de cod al biroului vamal ca punct de intrare sau ieșire dintr‑o anumită țară. Pentru țările de tranzit completați la rândul (c) cu informații despre punctele de intrare și ieșire. Dacă într‑un transfer sunt implicate mai mult de trei țări de tranzit, adăugați informațiile corespunzătoare în anexă. Indicați în anexă ruta preconizată între punctele de intrare și ieșire, inclusiv posibilele alternative, inclusiv alternativele pentru situațiile neprevăzute.”

               15

               Anexa II la Regulamentul nr. 1013/2006, referitoare la informațiile și la documentele care însoțesc notificarea, prevede în partea 1, intitulată „Informații și documentație referitoare la notificare”:
               „[…]

                        13.

                        Mijloace de transport prevăzute.

                        14.

                        Traseul prevăzut (punctul de ieșire din și de intrare în fiecare țară în cauză, inclusiv birourile vamale de intrare în și/sau ieșire din și/sau export din Comunitate) și ruta prevăzută (ruta între punctele de ieșire și de intrare), inclusiv eventuale alternative, în situații neprevăzute.

                  […]”

               16

               Sub titlul „Informații care trebuie furnizate în documentul de circulație sau anexate la acesta”, partea 2 din anexa II menționată are următorul cuprins:
               „[…]

                        3.

                        Mijlocul de transport.

                  […]

                        5.

                        Traseul (punctul de ieșire din și de intrare în fiecare țară în cauză, inclusiv birourile vamale de intrare în și/sau ieșire din și/sau export din Comunitate) și ruta (ruta dintre punctele de ieșire și de intrare), inclusiv eventuale alternative, de asemenea în situații neprevăzute.

                  […]”

         Dreptul maghiar

               17

               Articolul 19 alineatul (1) din Legea nr. CLXXXV din 2012 privind deșeurile (a hulladékról szóló 2012. évi CLXXXV. törvény) prevede:
               „Pe teritoriul Ungariei pot fi introduse deșeuri în conformitate cu prevederile Regulamentului (CE) nr. 1013/2006 al Parlamentului European și al Consiliului, precum și ale decretului guvernamental referitor la transferul transfrontalier de deșeuri.”

               18

               Articolul 86 alineatul (1) din această lege prevede:
               „Persoanele fizice sau juridice, lucrătorii independenți sau organismele fără personalitate juridică care:

                        a)

                        încalcă o dispoziție legală, un act juridic direct aplicabil al Uniunii Europene sau o decizie administrativă privind gestionarea deșeurilor,

                        b)

                        efectuează o activitate de gestionare de deșeuri care face obiectul unei autorizări, aprobări, înregistrări sau notificări fără a deține o astfel de autorizare sau aprobare ori fără să fi efectuat o asemenea înregistrare sau notificare ori o efectuează într‑un mod diferit de cele prevăzute în acestea sau

                        c)

                        nu informează sau nu informează în mod corespunzător autoritatea însărcinată cu protecția mediului cu privire la producerea sau generarea de subproduse sau utilizează, pun în circulație sau depozitează deșeuri ca produse sau subproduse
                        sunt pasibile de amendă pentru gestionarea deșeurilor, care este aplicată de autoritatea însărcinată cu protecția mediului în conformitate cu decretul guvernamental care stabilește modalitățile amenzilor pentru gestionarea deșeurilor.”

               19

               Articolul 1 din Decretul guvernamental nr. 271 din 21 decembrie 2001 de stabilire a cuantumului amenzii pentru gestionarea deșeurilor și a modalităților de aplicare și de stabilire a acesteia [a hulladékgazdálkodási bírság mértékéről, valamint kiszabásának és megállapításának módjáról szóló 271/2001. (XII. 21.) Kormányrendelet, denumit în continuare „decretul guvernamental”] prevede:
               „(1)   Cuantumul amenzii constă – sub rezerva a ceea ce prevăd articolul 2 alineatele (4)-(8) și articolul 3 alineatul (4) din prezentul decret – în produsul, calculat în conformitate cu anexa la prezentul, al cuantumurilor de bază ale amenzii stabilite în prezentul decret și al coeficienților de proporționalitate care le modifică
               […]
               (3)   Cuantumul de bază al amenzii pentru gestionarea deșeurilor (denumit în continuare «cuantumul de bază») nu depășește:
               […]

                        g)

                        1000000 HUF în cazul transferurilor transfrontaliere ilegale de deșeuri periculoase.”

               20

               Articolul 3 din acest decret guvernamental prevede:
               „(1)   Stabilirea cuantumului amenzii impune mai întâi identificarea cuantumului de bază al acesteia.
               […]
               (4)   În cazul unui transfer transfrontalier ilegal de deșeuri (import, export sau tranzit pe teritoriul național), cuantumul amenzii care trebuie plătită este rezultatul înmulțirii cuantumului de bază, identificat în conformitate cu articolul 1 alineatul (3) literele (f)-(g), cu masa deșeurilor. În cazul în care masa deșeurilor nu poate fi stabilită cu precizie, se va lua în considerare o valoare medie a unui interval de masă exprimat în tone, care se stabilește prin estimare.”

         Litigiul principal și întrebările preliminare

               21

               La 21 octombrie 2013, un camion al Total Waste Recycling, care transporta o încărcătură de 8380 de tone de deșeuri înscrise pe lista „galbenă” de deșeuri prevăzută în anexa IV la Regulamentul nr. 1013/2006, și anume deșeuri care fac obiectul procedurii de notificare și de acord scrise prealabile, a fost supus unui control la postul de frontieră Nagylak, la intrarea în Ungaria.

               22

               Acest control a permis să se constate că transportul menționat era însoțit de documentul de notificare prevăzut în anexa I A la Regulamentul nr. 1013/2006, de documentul de circulație prevăzut în anexa I B la acest regulament, precum și de aprobările administrative prevăzute de regulamentul menționat. Cu toate acestea, documentul de notificare menționat și aceste aprobări indicau, ca punct precis de intrare pe teritoriul Ungariei, punctul de trecere a frontierei Ártánd (Ungaria), situat la aproape 180 de kilometri la nord de Nagylak (Ungaria). Total Waste Recycling a declarat în această privință că, în urma unei erori de comunicare, șoferul a încercat să intre în Ungaria prin punctul de trecere a frontierei Nagylak, care este situat mai aproape de domiciliul său.

               23

               Prin decizia din 4 februarie 2014, autoritatea națională de inspecție a obligat Total Waste Recycling, în conformitate cu Legea nr. CLXXXV din 2012 privind deșeurile, la plata unei amenzi de 8380000 de forinți ungurești (HUF) (aproximativ 26864,26 euro) pentru neîndeplinirea unei obligații privind gestionarea deșeurilor, precum și a unei sume de 256500 HUF (aproximativ 822,158 euro), cu titlu de cheltuieli de procedură. Aceasta și‑a motivat decizia declarând că transportul în discuție nu a intrat pe teritoriul Ungariei prin punctul de trecere a frontierei indicat în aprobări și că Total Waste Recycling a omis să comunice autorităților competente modificarea traseului autorizat în prealabil, astfel încât transferul era ilegal în conformitate cu articolul 2 punctul 35 litera (d) din Regulamentul nr. 1013/2006. Pentru a determina cuantumul acestei amenzi, autoritatea menționată a reținut, în aplicarea decretului guvernamental, cuantumul de bază maxim de 1 milion de HUF (aproximativ 3205,099 euro), pe care l‑a multiplicat cu cantitatea de deșeuri transportate.

               24

               În acțiunea introdusă la Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Tribunalul Administrativ și pentru Litigii de Muncă din Budapesta), Total Waste Recycling solicită anularea deciziei menționate. Ea arată că nu a avut loc un „transfer ilegal” de deșeuri în sensul articolului 2 punctul 35 litera (d) din Regulamentul nr. 1013/2006, întrucât „modul” în care a avut loc transferul în sensul acestei dispoziții, în speță pe cale rutieră, nu s‑a schimbat și doar traseul a fost modificat. Ea susține de asemenea că din anexele la acest regulament rezultă că noțiunile „mijloc de transport” și „traseul” sunt diferite: punctul 13 din anexa II la regulamentul menționat privește „mijlocul de transport”, în timp ce punctul 14 din această anexă privește „traseul”.

               25

               Autoritatea națională de inspecție solicită respingerea cererii menționate. Aceasta susține că, întrucât traseul prevăzut în speță a fost modificat, Total Waste Recycling era obligată, în temeiul articolului 17 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1013/2006, să informeze imediat autoritățile competente. Ea consideră că argumentul Total Waste Recycling întemeiat pe anexa II menționată este inadmisibil și că este lipsită de relevanță încercarea acesteia de a invoca lista abrevierilor și a codurilor prevăzută în continuarea anexei I A la acest regulament.

               26

               Instanța de trimitere consideră că textul Regulamentului nr. 1013/2006 nu indică clar dacă un transport de deșeuri care intră în țara de tranzit printr‑un loc diferit de punctul de trecere a frontierei indicat în documentul de notificare și în acord trebuie considerat drept o modificare a mijlocului de transport sau drept un transfer de deșeuri efectuat într‑un mod care nu este indicat în notificare și, prin urmare, drept un „transfer ilegal” de deșeuri în sensul articolului 2 punctul 35 litera (d) din acest regulament, având în vedere de asemenea obligația care revine notificatorului, în temeiul articolului 17 alineatul (1) din regulamentul menționat, de a informa imediat autoritățile competente despre orice modificare substanțială privind detaliile transferului, inclusiv itinerariul și traseul prevăzut. Presupunând că acest transfer trebuie considerat ilegal, această instanță solicită să se stabilească, în plus, proporționalitatea amenzii aplicate, ținând seama de împrejurările cauzei principale.

               27

               În aceste condiții, Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Tribunalul Administrativ și pentru Litigii de Muncă din Budapesta) a hotărât să suspende judecarea cauzei și să adreseze Curții următoarele întrebări preliminare:

                        „1)

                        Prin transfer de deșeuri care se efectuează «într‑un mod nespecificat propriu‑zis în [documentul de] notificare» în conformitate cu articolul 2 punctul 35 litera (d) din Regulamentul nr. 1013/2006 trebuie să se înțeleagă că acesta se referă la mijloacele de transport prevăzute în anexele I A sau I B la regulamentul menționat (rutiere, feroviare, maritime, aeriene, căi navigabile interioare)?

                        2)

                        Omisiunea de a informa autoritățile în cazul unei modificări semnificative privind detaliile și/sau condițiile transferului aprobat, astfel cum prevede articolul 17 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1013/2006, poate avea drept consecință considerarea transferului de deșeuri ca fiind efectuat «într‑un mod nespecificat propriu‑zis în [documentul de] notificare» în conformitate cu articolul 2 punctul 35 litera (d) din regulamentul menționat și, prin urmare, ca fiind ilegal?

                        3)

                        Trebuie să se considere că se efectuează o modificare semnificativă privind detaliile și/sau condițiile transferului aprobat în conformitate cu articolul 17 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1013/2006 atunci când intrarea transferului de deșeuri în țara de tranzit indicată are loc printr‑un punct de trecere a frontierei diferit de cel menționat în aprobare sau în documentul de notificare?

                        4)

                        În cazul în care un transfer de deșeuri care intră în țara de tranzit printr‑un loc diferit de cel menționat în aprobare sau în documentul de notificare trebuie considerat drept un transfer de deșeuri ilegal, poate fi considerată proporțională o amendă aplicată pentru acest motiv și al cărei cuantum corespunde celui al amenzii aplicate persoanei care încalcă obligația de a obține o aprobare și de a efectua o notificare prealabilă scrisă?”

         Cu privire la întrebările preliminare

         Cu privire la întrebările prima‑a treia

               28

               Prin intermediul întrebărilor prima-a treia formulate, care trebuie analizate împreună, instanța de trimitere solicită în esență să se stabilească dacă articolul 17 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1013/2006 trebuie interpretat în sensul că transferul de deșeuri, precum cele prevăzute în anexa IV la acest regulament, în țara de tranzit printr‑un punct de trecere a frontierei diferit de cel care este indicat în documentul de notificare și care a făcut obiectul unui acord al autorităților competente trebuie considerat drept o modificare semnificativă privind detaliile și/sau condițiile transferului aprobat, în termenii acestei dispoziții, și, în cazul unui răspuns afirmativ, dacă omisiunea de a informa autoritățile competente despre această modificare are drept consecință că transferul de deșeuri este ilegal, întrucât este „efectuat într‑un mod nespecificat propriu‑zis în notificare”, în sensul articolului 2 punctul 35 litera (d) din regulamentul menționat.

               29

               Cu titlu introductiv, este necesar să se amintească faptul că din cuprinsul articolului 1 alineatul (1) și al considerentului (7) al Regulamentului nr. 1013/2006 rezultă că acesta stabilește procedurile și regimurile de control aplicabile transferurilor de deșeuri astfel încât să se țină seama de necesitatea de a conserva, a proteja și a îmbunătăți calitatea mediului și a sănătății oamenilor. Mai precis, rezultă din articolul 3 alineatul (1) și din articolul 4 alineatul (1) din acest regulament coroborate cu considerentul (14) al acestuia din urmă că transporturile între state membre de deșeuri destinate eliminării și de deșeuri periculoase destinate valorificării trebuie supuse unei notificări scrise prealabile la autoritățile competente, astfel încât acestea să ia măsurile necesare pentru protecția sănătății umane și a mediului (a se vedea în acest sens Hotărârea Ragn‑Sells, C‑292/12, EU:C:2013:820, punctul 52, precum și Hotărârea Shell Nederland și Belgian Shell, C‑241/12 și C‑242/12, EU:C:2013:821, punctul 32).

               30

               Pentru efectuarea unei asemenea notificări, articolul 4 din Regulamentul nr. 1013/2006 impune ca notificatorul să completeze documentul de notificare prevăzut în anexa I A la acest regulament și, după caz, documentul de circulație prevăzut în anexa I B la regulamentul menționat, furnizând în aceste două documente sau anexând la acestea informațiile și documentația menționate în părțile 1 și 2 din anexa II la același regulament. În temeiul tuturor acestor documente și al acestor informații notificate autorităților menționate, acestea din urmă își dau acordul sau refuză să își dea acordul pentru fiecare transfer de deșeuri, în conformitate cu articolul 9 din Regulamentul nr. 1013/2006.

               31

               După ce și‑au dat acordul și în ipoteza în care se efectuează modificări privind detaliile și/sau condițiile transferului aprobat, inclusiv modificări privind cantitatea prevăzută, ruta, traseul, data transferului sau a transportatorului, articolul 17 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1013/2006 obligă notificatorul să informeze de îndată autoritățile competente în cauză și destinatarul despre acest lucru și, în măsura în care este posibil, înainte de începerea transferului.

               32

               În această privință, trebuie arătat că dintr‑o lectură a articolului 17 alineatul (1) menționat rezultă cu claritate că modificările privind traseul constituie o „modificare semnificativă […] privind detaliile și/sau condițiile transferului aprobat”. Astfel, prin utilizarea termenilor „inclusiv modificări […] privind traseul”, această dispoziție arată că acest tip de modificări poate constitui o modificare semnificativă privind detaliile și/sau condițiile transferului considerate ca fiind semnificative.

               33

               Or, astfel cum rezultă din cuprinsul punctului 14 din partea I din anexa II la Regulamentul nr. 1013/2006, „transferul” este definit ca fiind „punctul de ieșire din și de intrare în fiecare țară” afectată de transfer, și anume, astfel cum se precizează în caseta 15 din „[d]ocumentul de notificare”, prevăzut în anexa I A la regulamentul menționat, punctul de trecere a frontierei.

               34

               Aceste puncte de ieșire și de intrare trebuie menționate în caseta 15 din „Documentul de notificare”, acest fapt fiind explicat atât în textul documentului menționat, cât și la punctul 26 din anexa I C la Regulamentul nr. 1013/2006, care conține instrucțiuni specifice pentru completarea documentului în cauză.

               35

               În consecință, modificarea unui punct de trecere a frontierei, precum cea în discuție în litigiul principal, echivalează cu o modificare a traseului, ceea ce constituie, potrivit articolului 17 alineatul (1) din regulamentul menționat, o „modificare substanțială” privind detaliile și/sau condițiile transferului aprobat, care trebuie comunicată autorităților competente.

               36

               Atunci când are loc o asemenea modificare, articolul 17 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1013/2006 prevede că, în principiu, trebuie efectuată o nouă notificare. Astfel, detaliile transferului notificate și aprobate în prealabil de autoritățile în cauză nu mai corespund realității, în urma acestei modificări, și, prin urmare, nu pot fi considerate ca fiind astfel aprobate.

               37

               Acest transfer, care diferă de ceea ce se menționează în notificarea efectuată, ar trebuie să fie calificat drept „ilegal”, întrucât este „efectuat într‑un mod nespecificat propriu‑zis în notificare”, în sensul articolului 2 punctul 35 litera (d) din acest regulament.

               38

               Această analiză literală și contextuală a Regulamentului nr. 1013/2006 este confirmată printr‑o interpretare teleologică a acestuia.

               39

               Astfel, trebuie să se arate, în această privință, că considerentul (1) al Regulamentului nr. 1013/2006 prevede că obiectivul acestui regulament îl reprezintă protecția mediului. În plus, potrivit considerentului (7) al regulamentului menționat, este important să se organizeze și să se reglementeze supravegherea și controlul transferurilor de deșeuri astfel încât să se țină seama de necesitatea de a conserva, a proteja și a îmbunătăți calitatea mediului și a sănătății oamenilor.

               40

               În ceea ce privește transferurile de deșeuri înscrise pe lista „galbenă” de deșeuri prevăzută în anexa IV la Regulamentul nr. 1013/2006, precum cele în discuție în litigiul principal, considerentul (14) al acestui regulament precizează că este necesar să se asigure o supraveghere și un control optim prin solicitarea unui acord preliminar scris pentru astfel de transferuri și că o asemenea procedură ar trebui să cuprindă, la rândul ei, o notificare prealabilă, care să permită autorităților competente să fie informate în mod corespunzător, astfel încât să poată adopta toate măsurile necesare pentru protecția mediului și a sănătății oamenilor. De asemenea, aceasta trebuie să permită autorităților respective să formuleze obiecții justificate cu privire la un astfel de transfer.

               41

               Informațiile impuse în documentul de notificare prevăzut în anexa I A la Regulamentul nr. 1013/2006, precum punctul de trecere a frontierei pentru transfer, sunt astfel necesare pentru buna executare a misiunilor autorităților competente.

               42

               Prin urmare, dacă o modificare privind punctul de trecere a frontierei pentru transfer, indicat în documentul de notificare și asupra căruia autoritățile menționate și‑au dat acordul, ar interveni fără ca acestea din urmă să fie informate, cu încălcarea articolului 17 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1013/2006, misiunile de supraveghere și de control respective nu ar mai putea fi asigurate în mod optim, în conformitate cu acest regulament.

               43

               În consecință, o asemenea modificare trebuie considerată semnificativă și ca intrând, din acest motiv, în domeniul de aplicare al articolului 17 alineatul (1), astfel încât un transfer efectuat în țara de tranzit printr‑un punct de trecere a frontierei diferit de cel care este indicat în documentul de notificare, fără ca autoritățile competente în cauză să fi fost informate și fără să se fi efectuat o nouă notificare a transferului, trebuie calificată drept „transfer ilegal”. O interpretare contrară ar lipsi de orice efect util procedurile și regimurile de control instituite prin Regulamentul nr. 1013/2006.

               44

               Această concluzie nu poate fi repusă în discuție de problema terminologică care face obiectul primei întrebări adresate de instanța de trimitere. Prin întrebarea menționată, aceasta din urmă solicită să se stabilească în esență dacă, în expresia „efectuat într‑un mod nespecificat propriu‑zis în notificare”, care figurează în definiția „transfer[ului] ilegal” prevăzută la articolul 2 punctul 35 litera (d) din Regulamentul nr. 1013/2006, termenul „mod” („módon”, în maghiară) privește doar mijloacele de transport (szállítás módjai) (rutiere, feroviare, maritime, aeriene, căi navigabile interioare), astfel cum sunt prevăzute în anexele I A și I B la acest regulament.

               45

               Motivul pentru care această întrebare este adresată Curții ține de versiunea maghiară a Regulamentului nr. 1013/2006, care diferă de celelalte versiuni lingvistice ale acestui regulament. Astfel, cu excepția casetei 8 din „[d]ocumentul de notificare”, prevăzut în anexa I A la acest regulament, în care cuvintele „szállítási eszköz” sunt utilizate în mod corect pentru a traduce termenii „mijloace de transport”, acești din urmă termeni au fost traduși, în lista abrevierilor și a codurilor prevăzută în continuarea anexei I A menționate, precum și a anexei I B (caseta 8 și lista abrevierilor și a codurilor prevăzută în continuarea acestei anexe I B) și a anexei II (partea 1 punctul 13 și partea 2 punctul 3) la acest regulament, prin termenii „szállítás módjait”, care reprezintă astfel echivalentul maghiar al cuvântului francez „manière” [mod], și anume termenul „mód”. Aceasta a permis Total Waste Recycling să susțină că nu există un „transport ilegal” în sensul articolului 2 punctul 35 litera (d) din Regulamentul nr. 1013/2006 decât atunci când mijlocul de transport utilizat diferă de cel indicat în notificare.

               46

               Potrivit unei jurisprudențe constante a Curții, nu este posibil ca formularea utilizată în una dintre versiunile lingvistice ale unei dispoziții din dreptul Uniunii să fie singurul temei pentru interpretarea acestei dispoziții sau ca acesteia să i se atribuie un caracter prioritar în raport cu celelalte versiuni lingvistice. Astfel, dispozițiile dreptului Uniunii trebuie interpretate și aplicate în mod uniform, în lumina versiunilor existente în toate limbile Uniunii Europene. În caz de divergență între diferitele versiuni lingvistice ale unui text din dreptul Uniunii, dispoziția în cauză trebuie să fie interpretată în raport cu economia generală și cu finalitatea reglementării din care face parte (a se vedea în special Hotărârea Léger, C‑528/13, EU:C:2015:288, punctul 35 și jurisprudența citată).

               47

               Or, în ceea ce privește economia generală și finalitatea Regulamentului nr. 1013/2006, la punctele 33-43 din prezenta hotărâre s‑a arătat că, pentru a permite autorităților competente în materie de transferuri de deșeuri să adopte toate măsurile necesare pentru protecția mediului și a sănătății oamenilor în cadrul misiunilor lor de supraveghere și de control, aceste autorități trebuie să fie informate în mod corespunzător și că, în această privință, este indispensabil ca acestea să dispună de informațiile impuse în documentul de notificare prevăzut în anexa I A la acest regulament, iar nu numai de informații referitoare la mijlocul de transport utilizat.

               48

               Rezultă că economia generală și finalitatea Regulamentului nr. 1013/2006 fac să se rețină interpretarea potrivit căreia termenul „mod”, care figurează la articolul 2 punctul 35 litera (d) din acest regulament, nu poate fi înțeles ca însemnând doar „mijloc de transport”, ci, dimpotrivă, trebuie să primească o accepțiune largă, în sensul că vizează împrejurări sau detalii ale transferului care includ traseul acestui transfer.

               49

               Având în vedere considerațiile care precedă, este necesar să se răspundă la primele trei întrebări că articolul 17 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1013/2006 trebuie interpretat în sensul că transferul de deșeuri, precum cele prevăzute în anexa IV la acest regulament, în țara de tranzit printr‑un punct de trecere a frontierei diferit de cel care este indicat în documentul de notificare și care a făcut obiectul unui acord al autorităților competente trebuie considerat ca fiind o modificare semnificativă privind detaliile și/sau condițiile transferului aprobat, astfel încât omisiunea de a informa autoritățile competente despre această modificare are drept consecință că transferul de deșeuri este ilegal, întrucât este „efectuat într‑un mod nespecificat propriu‑zis în notificare”, în sensul articolului 2 punctul 35 litera (d) din regulamentul menționat.

         Cu privire la a patra întrebare

               50

               Prin intermediul celei de a patra întrebări, instanța de trimitere solicită, în esență, să se stabilească dacă articolul 50 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1013/2006, potrivit căruia sancțiunile aplicate de statele membre în cazul încălcării dispozițiilor acestui regulament trebuie să fie proporționale, trebuie interpretat în sensul că se opune impunerii unei amenzi, care sancționează transferul de deșeuri, precum cele prevăzute în anexa IV la regulamentul menționat, în țara de tranzit printr‑un punct de trecere a frontierei diferit de cel indicat în documentul de notificare aprobat de autoritățile competente, atunci când cuantumul acestei amenzi corespunde celui al amenzii aplicate în cazul încălcării obligației de a obține o aprobare și de a efectua o notificare prealabilă scrisă.

               51

               În această privință, este necesar să se arate că articolul 50 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1013/2006 impune statelor membre să stabilească „normele privind sancțiunile aplicabile pentru încălcarea dispozițiilor [acestui] regulament […]. Sancțiunile prevăzute trebuie să fie eficiente, proporționale și cu efect de descurajare”. Trebuie să se constate că regulamentul menționat nu cuprinde norme mai precise cu privire la stabilirea respectivelor sancțiuni la nivel național și în special nu prevede niciun criteriu explicit de apreciere a caracterului proporțional al unor asemenea sancțiuni.

               52

               Or, potrivit unei jurisprudențe constante, în lipsa unei armonizări a legislației Uniunii în domeniul sancțiunilor aplicabile în caz de nerespectare a condițiilor prevăzute de un sistem instituit prin această legislație, statele membre sunt competente să aleagă sancțiunile care le par adecvate. Acestea sunt totuși obligate să își exercite competențele cu respectarea dreptului Uniunii și a principiilor sale generale și, în consecință, cu respectarea principiului proporționalității (a se vedea în special Hotărârea Urbán, C‑210/10, EU:C:2012:64, punctul 23 și jurisprudența citată).

               53

               În această privință, trebuie amintit că, pentru a aprecia dacă sancțiunea în discuție este conformă principiului proporționalității, este necesar să se țină seama în special de natura și de gravitatea încălcării pe care această sancțiune urmărește să o pedepsească, precum și de modalitățile de stabilire a cuantumului acesteia (a se vedea în special Hotărârea Rodopi‑M 91, C‑259/12, EU:C:2013:414, punctul 38 și jurisprudența citată). Prin urmare, principiul proporționalității se impune statelor membre și în ceea ce privește aprecierea elementelor care pot fi luate în considerare în vederea stabilirii amenzii (Hotărârea Urbán, C‑210/10, EU:C:2012:64, punctul 54).

               54

               Cu toate acestea, în definitiv, instanța națională este cea căreia îi va reveni sarcina de a aprecia, luând în considerare toate împrejurările de fapt și de drept care caracterizează cauza cu care este sesizată, dacă cuantumul sancțiunii nu depășește ceea ce este necesar pentru atingerea obiectivelor urmărite de legislația în cauză. Astfel, aplicarea concretă a principiului proporționalității este de competența instanței de trimitere, care trebuie să verifice dacă măsurile naționale sunt compatibile cu dreptul Uniunii, Curtea fiind competentă numai să furnizeze toate elementele de interpretare proprii dreptului Uniunii care să permită instanței de trimitere să aprecieze o astfel de compatibilitate (a se vedea în special în acest sens Hotărârea Profaktor Kulesza, Frankowski, Jóźwiak, Orłowski, C‑188/09, EU:C:2010:454, punctul 30 și jurisprudența citată).

               55

               În ceea ce privește sancțiunile aplicate în cazul încălcării dispozițiilor Regulamentului nr. 1013/2006, care urmărește să asigure un nivel ridicat de protecție a mediului și a sănătății oamenilor, instanța națională este obligată, în cadrul controlului proporționalității unei asemenea sancțiuni, să ia în considerare în mod special riscurile care pot fi cauzate prin această încălcare în domeniul protecției mediului și a sănătății umane.

               56

               Astfel, trebuie să se arate că aplicarea unei amenzi care sancționează transferul de deșeuri, precum cele prevăzute în anexa IV la regulamentul menționat, în țara de tranzit printr‑un punct de trecere a frontierei diferit de cel indicat în documentul de notificare aprobat de autoritățile competente, al cărei cuantum de bază corespunde celui aplicat în cazul încălcării obligației de a obține o aprobare și de a efectua o notificare prealabilă scrisă, nu poate fi considerată proporțională decât dacă împrejurările care caracterizează încălcarea săvârșită permit să se constate că este vorba despre încălcări cu o gravitate echivalentă.

               57

               Având în vedere considerațiile care precedă, este necesar să se răspundă la a patra întrebare că articolul 50 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1013/2006, potrivit căruia sancțiunile aplicate de statele membre în cazul încălcării dispozițiilor acestui regulament trebuie să fie proporționale, trebuie interpretat în sensul că aplicarea unei amenzi care sancționează transferul de deșeuri, precum cele prevăzute în anexa IV la regulamentul menționat, în țara de tranzit printr‑un punct de trecere a frontierei diferit de cel indicat în documentul de notificare aprobat de autoritățile competente, al cărei cuantum de bază corespunde celui al amenzii aplicate în cazul încălcării obligației de a obține o aprobare și de a efectua o notificare prealabilă scrisă, nu poate fi considerată proporțională decât dacă împrejurările care caracterizează încălcarea săvârșită permit să se constate că este vorba despre încălcări cu o gravitate echivalentă. Revine instanței naționale sarcina să verifice, luând în considerare toate împrejurările de fapt și de drept care caracterizează cauza cu care este sesizată și în special riscurile care pot fi cauzate prin încălcare în domeniul protecției mediului și a sănătății umane, dacă cuantumul sancțiunii nu depășește ceea ce este necesar pentru atingerea obiectivelor care constau în asigurarea unui nivel înalt de protecție a mediului și a sănătății umane.

         Cu privire la cheltuielile de judecată

               58

               Întrucât, în privința părților din litigiul principal, procedura are caracterul unui incident survenit la instanța de trimitere, este de competența acesteia să se pronunțe cu privire la cheltuielile de judecată. Cheltuielile efectuate pentru a prezenta observații Curții, altele decât cele ale părților menționate, nu pot face obiectul unei rambursări.

               Pentru aceste motive, Curtea (Camera a șaptea) declară:

                           1)

                           Articolul 17 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1013/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 14 iunie 2006 privind transferurile de deșeuri, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 669/2008 al Comisiei din 15 iulie 2008, trebuie interpretat în sensul că transferul de deșeuri, precum cele prevăzute în anexa IV la acest regulament, în țara de tranzit printr‑un punct de trecere a frontierei diferit de cel care este indicat în documentul de notificare și care a făcut obiectul unui acord al autorităților competente trebuie considerat ca fiind o modificare semnificativă privind detaliile și/sau condițiile transferului aprobat, astfel încât omisiunea de a informa autoritățile competente despre această modificare are drept consecință că transferul de deșeuri este ilegal, întrucât este „efectuat într‑un mod nespecificat propriu‑zis în notificare”, în sensul articolului 2 punctul 35 litera (d) din regulamentul menționat.

                           2)

                           Articolul 50 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1013/2006, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 669/2008, potrivit căruia sancțiunile aplicate de statele membre în cazul încălcării dispozițiilor acestui regulament trebuie să fie proporționale, trebuie interpretat în sensul că aplicarea unei amenzi care sancționează transferul de deșeuri, precum cele prevăzute în anexa IV la regulamentul menționat, în țara de tranzit printr‑un punct de trecere a frontierei diferit de cel indicat în documentul de notificare aprobat de autoritățile competente, al cărei cuantum de bază corespunde celui al amenzii aplicate în cazul încălcării obligației de a obține o aprobare și de a efectua o notificare prealabilă scrisă, nu poate fi considerată proporțională decât dacă împrejurările care caracterizează încălcarea săvârșită permit să se constate că este vorba despre încălcări cu o gravitate echivalentă. Revine instanței naționale sarcina să verifice, luând în considerare toate împrejurările de fapt și de drept care caracterizează cauza cu care este sesizată și în special riscurile care pot fi cauzate prin încălcare în domeniul protecției mediului și a sănătății umane, dacă cuantumul sancțiunii nu depășește ceea ce este necesar pentru atingerea obiectivelor care constau în asigurarea unui nivel înalt de protecție a mediului și a sănătății umane.

                     Semnături

            (
            *1
         )	Limba de procedură: maghiara.


Hotărârea Curții (camera a doua) din data de 14 iulie 1983. # Armelle Detti împotriva Curții de Justiție a Comunităților Europene. # Funcționar. # Cauza 144/82.


Hotărârea Curții (camera a doua) din data de 14 septembrie 2006. # Comisia Comunităților Europene împotriva Maria Dolores Fernández Gómez. # Recurs - Articol 2 - Admisibilitate - Act cauzator de prejudiciu. # Cauza C-417/05 P.


Hotărârea Tribunalului (Camera întâi) din 16 septembrie 2013. # Knut IP Management Ltd împotriva Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci de comerț, desene și modele industriale) (OAPI). # Cauza T-250/10.


Hotărârea Curții (camera întâi) din data de 16 martie 1978. # Bernhard Diether Ritter von Wüllerstorff und Urbair împotriva Comisiei Comunităților Europene. # Cauza 7/77.


title: Hotărârea Tribunalului (camera a opta) din 19 mai 2010.#Wieland-Werke AG, Buntmetall Amstetten GmbH şi Austria Buntmetall AG împotriva Comisiei Europene.#Concurență - Înțelegeri - Sectorul tuburilor sanitare din cupru - Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE - Încălcare continuă și multiformă - Principiul legalității sancțiunilor - Principiul ne bis in idem - Amenzi - Impact concret asupra pieței - Dimensiunea pieței relevante - Durata încălcării - Circumstanțe atenuante.#Cauza T-11/05.

text:
      Hotărârea Tribunalului (Camera a opta) din 19 mai 2010 — Wieland‑Werke și alții/Comisia
      (Cauza T‑11/05)
      „Concurență — Înțelegeri — Sectorul tuburilor sanitare din cupru — Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE — Încălcare continuă și multiformă — Principiul legalității sancțiunilor — Principiul ne bis in idem — Amenzi — Impact concret asupra pieței — Dimensiunea pieței relevante — Durata încălcării — Circumstanțe atenuante”
      1.                     Drept comunitar — Principii generale ale dreptului — Securitate juridică — Legalitatea pedepsei (a se vedea punctele 58-63)
      2.                     Concurență — Amenzi — Cuantum — Stabilire — Putere de apreciere conferită Comisiei prin articolul 23 alineatul (2) din Regulamentul
            nr. 1/2003 — Încălcarea principiului legalității pedepselor –Inexistență [Regulamentul nr. 1/2003 al Consiliului, art. 23
            alin. (2) și (3)] (a se vedea punctele 64-72)
      3.                     Concurență — Procedură administrativă — Decizia Comisiei de constatare a unei încălcări — Decizie anterioară prin care se
            constată o încălcare săvârșită de aceeași întreprindere — Încălcări care vizează piețe ale produsului diferite, deși învecinate
            — Lipsa legăturilor de condiționalitate sau de coordonare între cele două încălcări — Absența unui plan global urmărind denaturarea
            concurenței — Lipsa identității între încălcările care fac obiectul celor două decizii — Încălcarea principiului ne bis in idem — Inexistență (art. 81 CE) (a se vedea punctele 81-83 și 87)
      4.                     Concurență — Procedură administrativă — Prerogative ale Comisiei — Puterea de a scinda o procedură (art. 81 CE) (a se vedea
            punctul 101)
      5.                     Concurență — Amenzi — Linii directoare pentru calculul amenzilor — Metodă de calcul care ia în considerare diverse elemente
            de flexibilitate [art. 229 CE; Regulamentul nr. 17 al Consiliului, art. 15 alin. (2), și Regulamentul nr. 1/2003 al Consiliului,
            art. 23 alin. (2); Comunicarea 98/C 9/03 a Comisiei] (a se vedea punctele 108-112)
      6.                     Concurență — Amenzi — Cuantum — Stabilire — Caracter descurajator — Apreciere — Obligație de a sancționa mai puțin sever o
            întreprindere care a participat simultan la mai multe încălcări — Absență (Regulamentul nr. 17 al Consiliului, art. 15, și
            Regulamentul nr. 1/2003, art. 23) (a se vedea punctele 114 și 115)
      7.                     Concurență — Procedură administrativă — Comunicarea privind obiecțiunile — Conținut necesar (Regulamentul nr. 17 al Consiliului
            și Regulamentul nr. 1/2003 al Consiliului) (a se vedea punctele 129-131)
      8.                     Concurență — Amenzi — Cuantum — Stabilire — Criterii — Gravitatea încălcării — Înțelegere orizontală în materie de prețuri
            — Împărțirea pieței — Încălcare foarte gravă [art. 81 alin. (1) CE; Regulamentul nr. 17 al Consiliului, art. 15, și Regulamentul
            nr. 1/2003 al Consiliului, art. 23] (a se vedea punctele 138-140)
      9.                     Concurență — Amenzi — Cuantum — Stabilire — Criterii — Gravitatea încălcării — Luarea în considerare a impactului concret
            asupra pieței (Regulamentul nr. 17 al Consiliului, art. 15, și Regulamentul nr. 1/2003 al Consiliului, art. 23; Comunicarea
            98/C 9/03 a Comisiei, punctul 1 A) (a se vedea punctele 143-149)
      10.                     Concurență — Amenzi — Cuantum — Stabilire — Criterii — Gravitatea încălcării — Dimensiunea pieței relevante a produselor —
            Luare în considerare [Regulamentul nr. 17 al Consiliului, art. 15 alin. (2), și Regulamentul nr. 1/2003 al Consiliului, art.
            23 alin. (2); Comunicarea 98/C 9/03 a Comisiei, punctul 1 A] (a se vedea punctele 160-163)
      11.                     Concurență — Amenzi — Cuantum — Stabilire — Criterii — Gravitatea încălcării — Respectarea principiului proporționalității
            [Regulamentul nr. 17 al Consiliului, art. 15 alin. (2), și Regulamentul nr. 1/2003 al Consiliului, art. 23 alin. (2)] (a se
            vedea punctul 166)
      12.                     Concurență — Amenzi — Decizie de aplicare a unor amenzi — Obligația de motivare — Întindere [art. 253 CE; Regulamentul nr. 17
            al Consiliului, art. 15 alin. (2), și Regulamentul nr. 1/2003 al Consiliului, art. 23 alin. (2)] (a se vedea punctele 177
            și 179)
      13.                     Concurență — Amenzi — Cuantum — Stabilire — Caracter descurajator — Luarea în considerare a dimensiunii și a resurselor globale
            ale întreprinderii sancționate [Regulamentul nr. 17 al Consiliului, art. 15 alin. (2), și Regulamentul nr. 1/2003 al Consiliului,
            art. 23 alin. (2); Comunicarea 98/C 9/03 a Comisiei, punctul 1 A] (a se vedea punctele 189, 190 și 192)
      14.                     Concurență — Amenzi — Cuantum — Stabilire — Criterii — Durata încălcării — Încălcări de lungă durată — Majorare cu 10 % a
            cuantumului de plecare pe an [Regulamentul nr. 17 al Consiliului, art. 15 alin. (2), și Regulamentul nr. 1/2003 al Consiliului,
            art. 23 alin. (2); Comunicarea 98/C 9/03 a Comisiei, punctul 1 B] (a se vedea punctele 203, 205 și 206)
      15.                     Concurență — Amenzi — Cuantum — Stabilire — Criterii — Gravitatea încălcării — Circumstanțe atenuante [Regulamentul nr. 17
            al Consiliului, art. 15 alin. (2), și Regulamentul nr. 1/2003, art. 23 alin. (2); Comunicarea 98/C 9/03 a Comisiei] (a se
            vedea punctul 227)
      Obiectul

               În primul rând, o cerere de anulare a Deciziei C(2004) 2826 a Comisiei din 3 septembrie 2004 privind o procedură de aplicare
                  a articolului 81 [CE] și a articolului 53 din Acordul privind SEE (Cazul COMP/E-1/38.069 – Tuburi sanitare din cupru), în
                  al doilea rând, în subsidiar, o cerere de reducere a cuantumului amenzilor aplicate reclamantelor prin această decizie și,
                  în al treilea rând, o cerere reconvențională a Comisiei de majorare a cuantumului menționat

            Dispozitivul

                  1)

                  	Respinge acțiunea.

                  2)

                  	Respinge cererea reconvențională formulată de Comisia Europeană.

                  3)

                  	Wieland‑Werke AG, Buntmetall Amstetten GmbH și Austria Buntmetall AG suportă propriile cheltuieli de judecată și 90 % din
                     cheltuielile de judecată efectuate de Comisie.

                  4)

                  	Comisia suportă 10 % din propriile cheltuieli de judecată.

                  5)

                  	Consiliul Uniunii Europene suportă propriile cheltuieli de judecată.


title: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (camera a doua) din data de 24 aprilie 2008. # Pavlos Longinidis împotriva Centrului European pentru Dezvoltarea Formării Profesionale (Cedefop). # Funcție publică - Mutare - Concediere - Motivare. # Cauza F-74/06.

text:
      HOTĂRÂREA TRIBUNALULUI FUNCȚIEI PUBLICE (Camera a doua)
      24 aprilie 2008
      Cauza F‑74/06
      Pavlos Longinidis
      împotriva
      Centrului European pentru Dezvoltarea Formării Profesionale (Cedefop)
      „Funcție publică – Agenți temporari – Schimbare a repartizării – Comisia pentru contestații – Compunere și regulament interior – Comportament incorect – Concediere – Motivare – Eroare vădită de apreciere – Abuz de putere”
      Obiectul: Acțiune formulată în temeiul articolelor 236 CE și 152 EA, prin care domnul Longinidis solicită anularea deciziei conducerii
         Cedefop din 30 noiembrie 2005 prin care i se desface contractul de agent temporar pe perioadă nedeterminată, a deciziei conducerii
         Cedefop din 10 martie 2006 prin care se respinge cererea sa având ca obiect suspendarea executării deciziei menționate, a
         deciziei conducerii Cedefop din 9 decembrie 2005 prin care era schimbată repartizarea acestuia în postul de consilier în cadrul
         direcției respective, a deciziei comisiei de recurs a Cedefop din 24 mai 2006 prin care se respinge reclamația formulată de
         reclamant în vederea anulării deciziilor de concediere și de schimbare a repartizării menționate, a deciziei conducerii Cedefop
         din 11 noiembrie 2005 prin care este modificată compunerea comisiei de recurs, a deciziei comisiei de recurs a Cedefop din
         14 noiembrie 2005 prin care se modifică regulamentul său interior, a deciziei Comisiei de recurs a Cedefop din 10 martie 2006
         prin care se respinge reclamația reclamantului împotriva ultimelor două decizii, a deciziei directorului Cedefop din 28 aprilie
         2006 prin care se respinge cererea reclamantului având ca obiect îndepărtarea directorului adjunct al Cedefop de la coordonarea
         unei investigații administrative în privința sa și a deciziei comisiei de recurs a Cedefop din 9 martie 2006 privind reclamația
         formulată de doamna C., agent temporar al Cedefop

      Decizia: Respinge acțiunea ca fiind în parte inadmisibilă și în parte nefondată. Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      Sumarul hotărârii
      1.      Funcționari – Agenți temporari – Rezilierea unui contract pe perioadă nedeterminată – Obligația de motivare – Conținut
      [Statutul funcționarilor, art. 25 al doilea paragraf; Regimul aplicabil celorlalți agenți, art. 11 și art. 47 lit. (c)]
      2.      Funcționari – Agenți temporari – Rezilierea unui contract pe perioadă nedeterminată – Puterea de apreciere a administrației
      [Regimul aplicabil celorlalți agenți, art. 47 lit. (c) și art. 49 alin. (1)]
      3.      Funcționari – Organizarea serviciilor – Repartizarea personalului
      (Statutul funcționarilor, art. 7)
      1.      Niciun motiv imperativ nu permite excluderea agenților temporari de la beneficiul protecției împotriva concedierilor nejustificate,
         în special atunci când sunt angajați cu contract pe durată nedeterminată sau atunci când, deși sunt angajați cu contract pe
         durată determinată, sunt concediați înainte de terminarea acestuia. Or, pentru a garanta o protecție suficientă în acest sens,
         este important să se permită, pe de o parte, persoanelor interesate să verifice dacă interesele lor legitime au fost respectate
         sau au fost lezate, precum și să aprecieze oportunitatea de a sesiza instanța și, pe de altă parte, acesteia din urmă să își
         exercite controlul, ceea ce conduce la recunoașterea existenței unei obligații de motivare în sarcina autorității competente.

      În prezența unei măsuri de concediere a unui agent angajat cu contract pe durată nedeterminată, este deosebit de important
         ca motivele pe care se întemeiază o astfel de măsură să fie, în general, clar descrise în scris, de preferință chiar în textul
         deciziei respective. Astfel, numai acest act, a cărui legalitate se apreciază la data la care este adoptat, materializează
         decizia instituției. Cu toate acestea, obligația de a prezenta motivele concedierii poate fi considerată îndeplinită dacă
         persoana interesată a fost informată în mod corect, cu ocazia întrevederilor cu superiorul ierarhic, în legătură cu aceste
         motive și dacă decizia autorității abilitate să încheie contracte de muncă a intervenit într‑un termen scurt după ce au avut
         loc aceste întrevederi. Autoritatea menționată poate de asemenea să completeze, dacă este cazul, această motivare în cadrul
         răspunsului la reclamația formulată de persoana interesată.

      Autoritatea abilitată să încheie contractele de muncă dispune de o largă putere de apreciere în materia concedierii și, prin
         urmare, controlul instanței comunitare se limitează la verificarea lipsei unei erori vădite sau a unui abuz de putere.

      (a se vedea punctele 49, 51 și 84)
      Trimitere la:
      Tribunalul de Primă Instanță: 12 decembrie 2000, Dejaiffe/OAPI, T‑223/99, RecFP, p. I‑A‑277 și II‑1267, punctul 53, 6 februarie
         2003, Pyres/Comisia, T‑7/01, RecFP, p. I‑A‑37 și II‑239, punctul 50

      Tribunalul Funcției Publice: 26 octombrie 2006, Landgren/ETF, F‑1/05, RecFP, p. I‑A‑1‑123 și II‑A‑1‑459, care face obiectul
         unui recurs în fața Tribunalului de Primă Instanță, T‑404/06 P, punctele 73-75 și 79

      2.      În ceea ce privește larga putere de apreciere de care dispune autoritatea abilitată să încheie contracte de muncă, în cazul
         unei greșeli care poate să justifice concedierea unui agent temporar, nicio dispoziție nu obligă autoritatea să inițieze o
         procedură disciplinară împotriva sa mai degrabă decât să recurgă la posibilitatea de reziliere unilaterală a contractului
         prevăzută la articolul 47 litera (c) din Regimul aplicabil celorlalți agenți. Numai în ipoteza în care autoritatea are intenția
         să concedieze un agent temporar, fără preaviz, în cazul încălcării grave a obligațiilor care îi revin trebuie să se inițieze,
         conform articolului 49 alineatul (1) din Regimul aplicabil celorlalți agenți, procedura disciplinară prevăzută pentru funcționari
         în anexa IX la statut și aplicabilă prin analogie agenților temporari. În plus, nimic nu împiedică administrația să angajeze
         o procedură disciplinară chiar după rezilierea unui contract de agent temporar, cu preaviz, dacă s‑ar dovedi apoi că faptele
         care i se reproșează persoanei interesate sunt suficient de grave pentru a iniția o astfel de procedură.

      (a se vedea punctele 115 și 116)
      3.      În cazul modificării atribuțiilor repartizate unui funcționar, regula corespondenței între grad și post nu implică o comparație
         între atribuțiile actuale și cele anterioare ale persoanei interesate, ci între atribuțiile sale actuale și gradul său în
         sistemul ierarhic.

      În plus, pentru ca o măsură de schimbare a repartizării să aducă atingere regulii corespondenței dintre grad și funcție, nu
         este suficient ca aceasta să implice o schimbare și chiar o diminuare oarecare a atribuțiilor funcționarului, ci trebuie ca
         aceste noi atribuții să rămână, în esență, mult inferioare celor care corespund gradului și funcției sale, luând în considerare
         natura, importanța și amploarea lor.

      (a se vedea punctele 142 și 143)
      Trimitere la:
      Curte: 23 martie 1988, Hecq/Comisia, 19/87, Rec., p. 1681, punctul 7
      Tribunalul de Primă Instanță: 10 iulie 1992, Eppe/Comisia, T‑59/91 și T‑79/91, Rec., p. II‑2061, punctul 49, 28 mai 1998,
         W/Comisia, T‑78/96 și T‑170/96, RecFP, p. I‑A‑239 și II‑745, punctul 104, 16 aprilie 2002, Fronia/Comisia, T‑51/01, RecFP,
         p. I‑A‑43 și II‑187, punctul 53, 21 septembrie 2004, Soubies/Comisia, T‑325/02, RecFP, p. I‑A‑241 și II‑1067, punctul 55


Hotărârea Curții din data de 3 decembrie 1974. # Johannes Henricus Maria van Binsbergen împotriva Bestuur van de Bedrijfsvereniging voor de Metaalnijverheid. # Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare: Centrale Raad van Beroep - Țările de Jos. # Cauza 33-74.


Hotărârea Curții (camera a doua) din data de 24 martie 1988. # Jean-Pierre Goossens și alții împotriva Comisiei Comunităților Europene. # Funcționari - Concurs intern. # Cauza 228/86.


title: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (camera întâi) din 23 noiembrie 2010. # Gábor Bartha împotriva Comisiei Europene. # Funcție publică - Funcționari - Concurs general. # Cauza F-50/08.

text:
      HOTĂRÂREA TRIBUNALULUI FUNCȚIEI PUBLICE(Camera întâi)

      23 noiembrie 2010

      Cauza F-50/08

      Gábor Bartha
      împotriva
      Comisiei Europene
      „Funcție publică — Funcționari — Concurs general — Neînscriere pe lista de rezervă — Reprezentare echilibrată între femei și bărbați în compunerea comisiilor de evaluare din cadrul concursurilor”
      Obiectul:      Acțiune formulată în temeiul articolelor 236 CE și 152 EA, prin care domnul Bartha solicită, în esență, pe de o parte, anularea
         deciziei comisiei de evaluare din cadrul concursului general EPSO/AD/56/06 prin care este informat că nu a promovat examenele
         din concursul menționat și, pe de altă parte, obligarea Comisiei la repararea prejudiciului pe care l-ar fi suferit ca urmare
         a acestei decizii

      Decizia:      Anulează decizia din 23 ianuarie 2008 prin care comisia de evaluare din cadrul concursului EPSO/AD/56/06 a respins cererea
         domnului Bartha de reexaminare a deciziei comisiei menționate prin care este respinsă candidatura acestuia. Respinge în rest
         acțiunea. Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată.

      Sumarul hotărârii
      1.      Funcționari — Acțiune — Act cauzator de prejudicii — Decizie adoptată după reexaminarea unei decizii anterioare
      [Statutul funcționarilor, art. 90 alin. (2) și art. 91 alin. (2)]
      2.      Funcționari — Acțiune — Reclamație administrativă prealabilă — Concordanță între reclamație și acțiune
      (Statutul funcționarilor, art. 90 și 91)
      3.      Funcționari — Concurs — Comisie de evaluare — Componență
      (Statutul funcționarilor, anexa III, art. 3 al cincilea paragraf)
      4.      Funcționari — Răspundere extracontractuală a instituțiilor — Condiții — Nelegalitate — Prejudiciu — Legătură de cauzalitate

      1.      În cazul în care un candidat care nu a fost înscris pe lista de rezervă întocmită în urma unui concurs solicită reexaminarea
         unei decizii adoptate de o comisie de evaluare, actul care îl lezează este decizia luată de această comisie după reexaminarea
         situației candidatului.

      (a se vedea punctul 22)
      Trimitere la:
      Tribunalul de Primă Instanță: 13 decembrie 2006, Heus/Comisia, T-173/05, RecFP, p. I-A-2-329 și II-A-2-1695, punctul 19

      2.      Regula concordanței dintre reclamație și cererea introductivă nu este încălcată decât dacă acțiunea în justiție modifică obiectul
         reclamației sau cauza sa, noțiunea „cauză” trebuind să fie interpretată în sens larg. Potrivit unei astfel de interpretări,
         în privința concluziilor în anulare, prin „cauza litigiului” trebuie să se înțeleagă contestarea de către reclamant a legalității
         interne a actului atacat sau, alternativ, contestarea legalității sale externe. În consecință, sub rezerva excepțiilor de
         nelegalitate și a motivelor de ordine publică, ar exista o modificare a cauzei litigiului și, prin urmare, o încălcare a regulii
         concordanței dacă reclamantul, criticând în reclamația sa numai validitatea formală a actului care îl lezează, inclusiv aspectele
         sale procedurale, ar invoca în cererea introductivă motive de fond sau în ipoteza inversă, în care reclamantul, după ce a
         contestat în reclamație numai legalitatea pe fond a actului care îl lezează, ar formula o cerere introductivă cuprinzând motive
         referitoare la validitatea formală a acestuia.

      (a se vedea punctul 34)
      Trimitere la:
      Tribunalul Funcției Publice: 1 iulie 2010, Mandt/Parlamentul European, F-45/07, punctele 119 și 120

      3.      O comisie de evaluare compusă, la publicarea listei membrilor, din mai mult de patru membri titulari nu poate fi considerată
         că îndeplinește cerințele articolului 3 al cincilea paragraf din anexa III la statut decât cu condiția ca printre membrii
         titulari să figureze cel puțin doi membri din fiecare gen.

      Cu toate acestea, cerința potrivit căreia trebuie luați în considerare numai membrii titulari ai comisiei de evaluare în stadiul
         publicării listei membrilor poate fi atenuată în cazul special în care, în pofida unei compuneri a comisiei de evaluare care
         nu îndeplinește, în acest stadiu, norma prevăzută la articolul 3 al cincilea paragraf din anexa III la statut, astfel cum
         este interpretată la punctul precedent, compunerea comisiei de evaluare este totuși, la derularea efectivă a examenelor, conformă
         acestei norme. Astfel, într-un asemenea caz, obiectivul urmărit de această dispoziție, și anume asigurarea faptului că prestațiile
         candidaților la un concurs sunt apreciate de o comisie de evaluare în care este asigurată o reprezentare echilibrată între
         femei și bărbați, se dovedește pe deplin respectat.

      (a se vedea punctele 43 și 44)
      4.      Angajarea răspunderii administrației presupune întrunirea mai multor condiții în ceea ce privește nelegalitatea conduitei
         imputate instituțiilor, existența unui prejudiciu real și existența unei legături de cauzalitate între conduita respectivă
         și prejudiciul invocat. Aceste trei condiții sunt cumulative. Lipsa uneia dintre ele este suficientă pentru respingerea concluziilor
         referitoare la despăgubiri.

      În ceea ce privește legătura de cauzalitate, trebuie, în principiu, ca reclamantul să dovedească existența unei relații directe
         și certe de la cauză la efect între fapta săvârșită de instituție și prejudiciul invocat.

      Cu toate acestea, gradul de certitudine a legăturii de cauzalitate impus de jurisprudență este atins atunci când nelegalitatea
         săvârșită de o instituție a Uniunii a privat, în mod cert, o persoană nu în mod necesar de o recrutare, la care persoana interesată
         nu va putea niciodată dovedi că avea dreptul, ci de o șansă serioasă de a fi recrutat ca funcționar sau ca agent, având drept
         consecință pentru persoana interesată un prejudiciu material constând într-o pierdere de venit.

      (a se vedea punctele 53-55)
      Trimitere la:
      Curte: 1 iunie 1994, Comisia/Brazzelli Lualdi și alții, C-136/92 P, Rec., p. I-1981, punctul 42; 21 februarie 2008, Comisia/Girardot,
         C-348/06 P, Rep., p. I-833, punctul 52

      Tribunalul de Primă Instanță: 28 septembrie 1999, Hautem/BEI, T-140/07, RecFP, p. I-A-171 și II-897, punctul 85; 5 octombrie
         2004, Sanders și alții/Comisia, T-45/01, Rec., p. II-3315, punctul 150

      Tribunalul Funcției Publice: 22 octombrie 2008, Tzirani/Comisia, F-46/07, RepFP, p. I-A-1-323 și II-A-1-1773, punctul 218