title: Cauza C-365/12 P: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 27 februarie 2014 – Comisia Europeană/EnBW Energie Baden-Württemberg AG, Regatul Suediei, Siemens AG, ABB Ltd (Recurs — Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 — Acces la documentele instituțiilor — Documente aferente unei proceduri referitoare la aplicarea articolului 81 CE — Regulamentele (CE) nr. 1/2003 și (CE) nr. 773/2004 — Respingerea cererii de acces — Excepții referitoare la protecția activităților de anchetă, a intereselor comerciale și a procesului decizional al instituțiilor — Obligația instituției în cauză de a efectua o examinare concretă și individuală a conținutului documentelor menționate în cererea de acces la documente)

text:
               14.4.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/6

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 27 februarie 2014 – Comisia Europeană/EnBW Energie Baden-Württemberg AG, Regatul Suediei, Siemens AG, ABB Ltd
   (Cauza C-365/12 P) (1)

   ((Recurs - Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 - Acces la documentele instituțiilor - Documente aferente unei proceduri referitoare la aplicarea articolului 81 CE - Regulamentele (CE) nr. 1/2003 și (CE) nr. 773/2004 - Respingerea cererii de acces - Excepții referitoare la protecția activităților de anchetă, a intereselor comerciale și a procesului decizional al instituțiilor - Obligația instituției în cauză de a efectua o examinare concretă și individuală a conținutului documentelor menționate în cererea de acces la documente))
   2014/C 112/07
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: B. Smulders, P. Costa de Oliveira și A. Antoniadis, agenți)

      Celelalte părți din procedură: EnBW Energie Baden-Württemberg AG (reprezentanți: A. Hahn și A. Bach, Rechtsanwälte), Regatul Suediei (reprezentant: C. Meyer-Seitz, agent), Siemens AG (reprezentanți: I. Brinker, C. Steinle, și M. Holm-Hadulla, Rechtsanwälte), ABB Ltd (reprezentanți: J. Lawrence, solicitor, H. Bergmann și A. Huttenlauch, Rechtsanwälte)

      Obiectul

   Recurs introdus împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 22 mai 2012, Enbw Energie Baden-Württemberg/Comisia (T-344/08), prin care Tribunalul a anulat Decizia SG.E.3/MV/psi D (2008) 4931 a Comisiei din 16 iunie 2008 de respingere a cererii de acces la dosarul procedurii COMP/F/38.899 – Instalații de comutație cu izolație în gaz – Interpretarea eronată a Regulamentului (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76), şi în special, a articolului 4 alineatele (2) şi (3)

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Hotărârea Tribunalului Uniunii Europene din 22 mai 2012, EnBW Energie Baden-Württemberg/Comisia (T-344/08).

               2)

               Anulează Decizia SG.E.3/MV/psi D (2008) 4931 a Comisiei din 16 iunie 2008 de respingere a cererii formulate de EnBW Energie Baden-Württemberg AG privind obținerea accesului la dosarul procedurii COMP/F/38.899 – Instalații de comutație cu izolație în gaz, în măsura în care, prin aceasta, Comisia Europeană nu a decis cu privire la cererea formulată de EnBW Energie Baden-Württemberg AG în care a solicitat obținerea accesului la documentele care fac parte din categoria 5 litera (b) din dosar.

               3)

               Respinge în rest acțiunea introdusă de EnBW Energie Baden-Württemberg AG la Tribunal în cauza T-344/08.

               4)

               Comisia Europeană și EnBW Energie Baden-Württemberg AG suportă propriile cheltuieli de judecată.

               5)

               Regatul Suediei, Siemens AG și ABB Ltd suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 287, 22.9.2012.


title: Cauza F-108/15: Acțiune introdusă la 27 iulie 2015 – ZZ și ZZ/Comisia

text:
               28.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 320/54

         Acțiune introdusă la 27 iulie 2015 – ZZ și ZZ/Comisia
   (Cauza F-108/15)
   (2015/C 320/75)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamanți: ZZ și ZZ (reprezentanți: N. de Montigny, J.-N. Louis, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei Comisiei de a limita la cinci ani perioada de recalculare retroactivă a indemnizației forfetare pentru ore suplimentare la care au dreptul reclamanții

      Concluziile reclamanților

               —

               Anularea deciziei din 16 septembrie 2014 a PMO.1 de a limita indemnizației forfetare pentru ore suplimentare modificate la care au dreptul reclamanții, de la data 1 martie 2007, respectiv 1 martie 2008, la cinci ani, începând cu 1 septembrie 2008, data la care PMO a descoperit eroarea de calcul a remunerației;

               —

               obligarea Comisiei să le plătească reclamanților indemnizația forfetară pentru ore suplimentare modificată începând de la 1 martie 2007, și, respectiv de la 1 martie 2008, cu deducerea sumelor deja plătite și majorate cu dobânzi de întârziere pentru arieratele la plata indemnizației, calculate la rata operațiunilor de refinanțare ale Băncii Centrale Europene majorate cu două puncte, de la data scadenței și până la plata efectivă;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-253/11 P: Recurs introdus la 25 mai 2011 de Alstom, T&D Holding, fostă Areva T&D Holding SA, Alstom Grid SAS, fostă Areva T&D SA, Alstom Grid AG, fostă Areva T&D AG împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) pronunțate la 3 martie 2011 în cauzele conexate T-117/07 și T-121/07, Areva și alții/Comisia

text:
               16.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/19

         Recurs introdus la 25 mai 2011 de Alstom, T&D Holding, fostă Areva T&D Holding SA, Alstom Grid SAS, fostă Areva T&D SA, Alstom Grid AG, fostă Areva T&D AG împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) pronunțate la 3 martie 2011 în cauzele conexate T-117/07 și T-121/07, Areva și alții/Comisia
   (Cauza C-253/11 P)
   2011/C 211/37
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurente: Alstom, T&D Holding, fostă Areva T&D Holding SA, Alstom Grid SAS, fostă Areva T&D SA, Alstom Grid AG, fostă Areva T&D AG (reprezentanți: J. Derenne și A. Müller-Rappard, avocați)

      Celelalte părți în proces: Areva, Comisia Europeană

      Concluziile recurentelor

               —

               Anularea Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 3 martie 2011 pronunțată în cauzele T-117/07 și T-121/07, Areva SA, Areva T&D Holding SA, Areva T&D AG, Areva T&D SA și Alstom/Comisia,

               —

               în cazul în care apreciază că litigiul este în stadiul de soluționare definitivă:

                           —

                           cu titlu principal, anularea următoarelor articole din Decizia C(2006) 6762 a Comisiei din 24 ianuarie 2007 (cazul COMP/F/38.899 — Instalații de comutație cu izolație în gaz):

                                       —

                                       articolul 1 litera (b) [Alstom],

                                       —

                                       articolul 1 litera (d) [Alstom Grid AG (fostă Areva T&D AG)],

                                       —

                                       articolul 1 litera (e) [T&D Holding (fostă Areva T&D Holding SA)],

                                       —

                                       articolul 1 litera (f) [Alstom Grid SAS (fostă Areva T&D SA)],

                                       —

                                       articolul 2 litera (b) [Alstom],

                                       —

                                       articolul 2 litera (c) [Alstom, Alstom Grid AG (fostă Areva T&D AG), T&D Holding (fostă Areva T&D Holding SA) și Alstom Grid SAS (fostă Areva T&D SA)];

                           —

                           cu titlu subsidiar, reducerea în mod substanțial a amenzilor aplicate reclamantelor;

                           —

                           obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate în procesul care s-a aflat pe rolul Tribunalului;

               —

               în cazul în care apreciază că litigiul nu este în stadiul de soluționare definitivă, trimiterea cauzei spre rejudecare la o cameră a Tribunalului, într-o compunere diferită, și amânarea pronunțării cu privire la cheltuielile de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului, reclamantele invocă cinci motive.
   Prin intermediul primului motiv, care cuprinde două aspecte, reclamantele invocă încălcarea articolului 269 TFUE de către Tribunal întrucât s-a pronunțat în sensul că decizia Comisiei este suficient motivată. În această privință, Tribunalul este criticat în primul rând pentru că a statuat la punctele 90-99 din hotărâre că Comisia și-a motivat conform cerințelor legale concluzia privind răspunderea Alstom în solidar cu Areva T&D SA și cu Areva T&D AG întemeiată pe faptul că Alstom nu ar fi răsturnat prezumția de exercitare a unei influențe determinante asupra filialelor sale, în condițiile în care Comisia nu a răspuns cu privire la elementele furnizate de Alstom în vederea răsturnării acestei prezumții (primul aspect). Reclamantele critică Tribunalul în al doilea rând pentru că a statuat la punctul 200 din hotărâre faptul că Comisia putea în mod întemeiat să furnizeze argumente cu privire la motivele pentru care celor două societăți, care la momentul adoptării unei decizii nu formau o entitate economică, li se poate aplica o amendă în solidar.
   Prin intermediul celui de al doilea motiv, reclamantele invocă încălcarea de către Tribunal a articolelor 36 și 53 din Statutul Curții de Justiție coroborat cu articolul 263 TFUE întrucât Tribunalul substituie, la punctele 101-110 (primul aspect), 148-150 (al doilea aspect) și 214-216 (al treilea aspect) din hotărâre, propriul raționament celui al Comisiei adăugând a posteriori la decizia contestată motive care nu se regăsesc în aceasta. De asemenea, Alstom și alții critică Tribunalul pentru că a statuat la punctul 206 din hotărârea atacată că se poate aplica o amendă în solidar în cazul a două societăți care nu formează o unitate economică la momentul adoptării deciziei contestate (al patrulea aspect).
   Al treilea motiv, întemeiat pe impunerea de către Tribunal a unei probatio diabolica, cu încălcarea articolului 101 TFUE și în special cu încălcarea normelor care guvernează răspunderea unei societăți-mamă pentru practicile întreprinse de o filială și a principiilor dreptului la un proces echitabil și a prezumției de nevinovăție consacrate la articolele 47 și 48 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, cuprinde două aspecte. Reclamantele susțin că:

               (a)

               pe de o parte, prin confirmarea răspunderii societății-mamă Alstom pentru practicile întreprinse de filialele sale și prin aplicarea principiilor jurisprudențiale ale prezumției de exercitare a unei influențe determinante, Tribunalul a încălcat, la punctele 84-110 din hotărâre, dreptul la un proces echitabil și principiul prezumției de nevinovăție reținând, într-un context de imputare a răspunderii, o definiție a exercitării unei influențe determinante a unei societăți-mamă asupra filialei sale fără nicio legătură cu un comportament efectiv pe piața în cauză și, prin urmare, conferind un caracter irefragabil acestei prezumții;

               (b)

               pe de altă parte, Tribunalul a săvârșit o eroare de drept la punctele 144-152 din hotărâre atunci când a stabilit că Areva T&D Holding SA a exercitat efectiv o influență determinantă asupra Areva T&D SA și asupra Areva T&D AG în perioada 9 ianuarie-11 mai 2004.

         Al patrulea motiv este întemeiat pe încălcarea de către Tribunal a noțiunii de solidaritate prin faptul că a statuat la punctele 214-216 din hotărâre că solidaritatea determină cotele-părți ale respectivelor contribuții ale societăților cărora este aplicată o amendă în solidar (primul aspect) și că încalcă, la punctele 232-236 și 238-242 din hotărârea atacată, principiile securității juridice și individualizării pedepselor, precum și articolul 13 TUE în ceea ce privește delegarea de către Comisie a puterii de a stabili răspunderea fiecăreia dintre întreprinderile sancționate.
   Al cincilea motiv este întemeiat pe încălcarea de către Tribunal a obligației sale de a răspunde cu privire la motivele formulate, având în vedere că la punctele 223-230 din hotărâre acesta se întemeiază în mod greșit pe conținutul motivului întemeiat pe încălcarea dreptului la o acțiune efectivă și la o protecție jurisdicțională și nu răspunde așadar la motivul invocat, ci la un altul care nu a fost invocat.


title: Cauza C-248/17 P: Recurs introdus la 11 mai 2017 de Bank Tejarat împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) din 14 martie 2017 în cauza T-346/15, Bank Tejarat/Consiliul

text:
               31.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 249/19

         Recurs introdus la 11 mai 2017 de Bank Tejarat împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) din 14 martie 2017 în cauza T-346/15, Bank Tejarat/Consiliul
   (Cauza C-248/17 P)
   (2017/C 249/30)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Bank Tejarat (reprezentanți: S. Zaiwalla, P. Reddy, A. Meskarian, solicitors, M. Brindle QC, T. Otty, R. Blakeley, barristers)

      Cealaltă parte din procedură: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curții:

               —

               declararea recursului drept admisibil și anularea punctelor 1 și 2 din dispozitivul celei de a doua hotărâri a Tribunalului;

               —

               admiterea cererii Băncii referitoare la reincluderea sa în listă;

               —

               anularea măsurilor în litigiu în măsura în care se aplică Băncii și

               —

               obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată aferente recursului și a celor aferente procedurii în fața Tribunalului.

      Motivele și principalele argumente

   Tribunalul a săvârșit o eroare de drept în măsura în care în mod eronat nu a atribuit nicio importanță și/sau a atribuit o importanță insuficientă dovezilor aduse de Bancă și prin urmare a denaturant dovezile esențiale pertinente pentru aspectul dacă afirmațiile din motivația contestată erau susținute de Consiliu.
   Independent de soluția privind primul motiv de recurs, Tribunalul a săvârșit o eroare de drept în măsura în care a denaturant dovezile esențiale pentru aspectul dacă afirmațiile din motivarea contestată au fost susținute de Consiliu și/sau au plasat în mod eronat sarcina probei asupra Băncii Bank.
   Atât în privința primului, cât și a celui de al doilea motiv de recurs, dacă Tribunalul ar fi aplicat principiile corecte și/sau nu ar fi denaturant dovezile menționate anterior, ar fi anulat măsurile contestate.
   Tribunalul a săvârșit o eroare de drept atunci când a susținut că Consiliul avea dreptul să reincludă Banca pe listă în temeiul unor motive care ar fi putut și ar fi trebuit să fie prezentate înainte de prima hotărâre și că comportamentul Consiliului nu a încălcat articolul 266 TFUE și nici principiile autorității de lucru judecat și/sau al securității juridice și/sau al caracterului definitiv al unei hotărâri și/sau al eficacității și/sau dreptul la protecție judiciară efectivă și/sau drepturile Băncii în temeiul articolului 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și/sau articolul 6 și articolul 13 din CEDO și/sau drepturile sale o bună administrare și/sau principiul proporționalității.


title: Cauza T-259/11: Ordonanța Tribunalului din 9 octombrie 2013 — Zinātnes, inovāciju un testēšanas centrs/Comisia Europeană ( „Acțiune în anulare — Programul Phare — Proiect privind dezvoltarea unui centru de inovare și de testare a produselor de construcții — Decizie a Comisiei de a efectua recuperarea unei părți a sumelor plătite — Lipsa afectării directe — Inadmisibilitate” )

text:
               7.12.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 359/11

         Ordonanța Tribunalului din 9 octombrie 2013 — Zinātnes, inovāciju un testēšanas centrs/Comisia Europeană
   (Cauza T-259/11) (1)

   (Acțiune în anulare - Programul Phare - Proiect privind dezvoltarea unui centru de inovare și de testare a produselor de construcții - Decizie a Comisiei de a efectua recuperarea unei părți a sumelor plătite - Lipsa afectării directe - Inadmisibilitate)
   2013/C 359/19
   Limba de procedură: letona

      Părțile

      Reclamantă: Zinātnes, inovāciju un testēšanas centrs (Jelgava, Letonia) (reprezentant: E. Darapoļskis, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: P. van Nuffel și A. Sauka, agenți)

      Obiectul

   Acțiune formulată de asociația Zinātnes, inovāciju un testēšanas centrs, în conformitate cu articolul 263 TFUE, având ca obiect anularea deciziei Comisiei notificate Ministerului Finanțelor al Republicii Letonia prin scrisoarea din 16 noiembrie 2010

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2.

               Respinge de asemenea cererea de acces la documentele Comisiei.

               3.

               Obligă Zinātnes, inovāciju un testēšanas centrs la plata cheltuielilor de judecată.

               4.

               Constată că nu este necesar să se pronunțe asupra cererilor de intervenție formulate de Republica Letonia și de Republica Lituania.

      (1)  JO C 252, 27.8.2011.


title: Cauza C-573/14: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 31 ianuarie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Conseil d'État – Belgia) – Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides/Mostafa Lounani [Trimitere preliminară — Spațiul de libertate, securitate și justiție — Azil — Directiva 2004/83/CE — Standarde minime referitoare la condițiile pe care trebuie să le îndeplinească resortisanții țărilor terțe sau apatrizii pentru a putea beneficia de statutul de refugiat — Articolul 12 alineatul (2) litera (c) și articolul 12 alineatul (3) — Excludere de la recunoașterea statutului de refugiat — Noțiunea „acte contrare scopurilor și principiilor Organizației Națiunilor Unite” — Conținut — Membru de conducere al unei organizații teroriste — Condamnare penală pentru participarea la activitățile unui grup terorist — Examinare individuală]

text:
               3.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 104/12

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 31 ianuarie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Conseil d'État – Belgia) – Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides/Mostafa Lounani
   (Cauza C-573/14) (1)

   ([Trimitere preliminară - Spațiul de libertate, securitate și justiție - Azil - Directiva 2004/83/CE - Standarde minime referitoare la condițiile pe care trebuie să le îndeplinească resortisanții țărilor terțe sau apatrizii pentru a putea beneficia de statutul de refugiat - Articolul 12 alineatul (2) litera (c) și articolul 12 alineatul (3) - Excludere de la recunoașterea statutului de refugiat - Noțiunea „acte contrare scopurilor și principiilor Organizației Națiunilor Unite” - Conținut - Membru de conducere al unei organizații teroriste - Condamnare penală pentru participarea la activitățile unui grup terorist - Examinare individuală])
   (2017/C 104/18)
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Conseil d'État

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides

      Pârât: Mostafa Lounani

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 12 alineatul (2) litera (c) din Directiva 2004/83/CE a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind standardele minime referitoare la condițiile pe care trebuie să le îndeplinească resortisanții țărilor terțe sau apatrizii pentru a putea beneficia de statutul de refugiat sau persoanele care, din alte motive, au nevoie de protecție internațională și referitoare la conținutul protecției acordate trebuie interpretat în sensul că, pentru a putea reține existența cauzei de excludere de la recunoașterea statutului de refugiat care figurează la acest articol, nu este necesar ca solicitantul protecției internaționale să fi fost condamnat pentru una dintre infracțiunile teroriste prevăzute la articolul 1 alineatul (1) din Decizia cadru 2002/475/JAI a Consiliului din 13 iunie 2002 privind combaterea terorismului.

               2)

               Articolul 12 alineatul (2) litera (c) și articolul 12 alineatul (3) din Directiva 2004/83 trebuie interpretate în sensul că acte de participare la activitățile unui grup terorist, cum sunt cele pentru care a fost condamnat pârâtul din litigiul principal, pot justifica excluderea de la recunoașterea statutului de refugiat, deși nu s-a dovedit că persoana în cauză a comis, a încercat să comită sau a amenințat cu comiterea unui act terorist astfel cum este definit în rezoluțiile Consiliului de securitate al Organizației Națiunilor Unite. În vederea evaluării individuale a faptelor care permit să se aprecieze dacă există motive întemeiate pentru a crede că o persoană s-a făcut vinovată de acte contrare scopurilor și principiilor Organizației Națiunilor Unite, a instigat la astfel de acte ori a participat în orice fel la acestea, împrejurarea că persoana respectivă a fost condamnată, de instanțele dintr-un stat membru, pentru participarea la activitățile unui grup terorist prezintă o importanță deosebită, ca de altfel și constatarea că acea persoană era un membru de conducere al acestui grup, fără a fi necesar să se dovedească faptul că aceeași persoană a instigat ea însăși la comiterea unui act de terorism sau că a participat în orice fel la acesta.

      (1)  JO C 46, 9.2.2015.


title: Cauza C-90/07: Acțiune introdusă la data de 16 februarie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Belgiei

text:
               28.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/23

         Acțiune introdusă la data de 16 februarie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Belgiei
   (Cauza C-90/07)
   (2007/C 95/41)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: M. Konstantinidis, J.-B. Laignelot, în calitate de agenți)

      Pârâtă: Regatul Belgiei
   Concluziile reclamantei

               —

               constatarea faptului că, prin neadoptarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2004/12/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 februarie 2004 de modificare a Directivei 94/62/CE privind ambalajele și deșeurile din ambalaje (1) sau, în orice caz, prin necomunicarea acestora Comisiei, Regatul Belgiei nu și-a îndeplinit obligațiile ce îi revin în temeiul acestei directive;

               —

               obligarea Regatului Belgiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Termenul pentru transpunerea directivei 2004/12/CE a expirat la data de 18 august 2005.

      (1)  JO L 47, p. 26.


title: Cauza T-181/06: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 10 septembrie 2008 — Republica Italiană/Comisia Comunităților Europene ( FEOGA — Secțiunea Garantare — Cheltuieli excluse de la finanțarea comunitară — Rectificări financiare — Fructe și legume — Produse lactate — Culturi arabile — Dezvoltare rurală — Nerespectarea termenelor de plată )

text:
               25.10.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 272/20

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 10 septembrie 2008 — Republica Italiană/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-181/06) (1)

   („FEOGA - Secțiunea «Garantare» - Cheltuieli excluse de la finanțarea comunitară - Rectificări financiare - Fructe și legume - Produse lactate - Culturi arabile - Dezvoltare rurală - Nerespectarea termenelor de plată’)
   (2008/C 272/37)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamantă: Republica Italiană (reprezentant: G. Aiello, avvocato dello Stato)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: C. Cattabriga și F. Jimeno Fernández, agenți, asistați de A. Dal Ferro, avocat)
   Obiectul
   Cerere de anulare parțială a Deciziei 2006/334/CE a Comisiei din 28 aprilie 2006 de excludere de la finanțarea comunitară a anumitor cheltuieli efectuate de către statele membre în temeiul Fondului european de orientare și garantare agricolă (FEOGA), secțiunea „Garantare” (JO L 124, p. 21), în măsura în care aceasta exclude anumite cheltuieli efectuate de către Republica Italiană în sectorul fructelor și legumelor, al laptelui și produselor lactate, al culturilor arabile, al dezvoltării rurale, precum și în materia termenelor de plată.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Republica Italiană la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 212, 2.9.2006.


title: Cauza T-382/08: Acțiune introdusă la 10 septembrie 2008 — Advance Magazine Publishers/OAPI — Capela & Irmãos (VOGUE)

text:
               22.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/47

         Acțiune introdusă la 10 septembrie 2008 — Advance Magazine Publishers/OAPI — Capela & Irmãos (VOGUE)
   (Cauza T-382/08)
   (2008/C 301/80)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Advance Magazine Publishers, Inc. (New York, Statele Unite) (reprezentant: M. Esteve Sanz, lawyer)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: J. Capela & Irmãos, Lda. (Porto, Portugalia)
   Concluziile reclamantei

               —

               Modificarea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 30 iunie 2008 pronunțate în cauza R 328/2003-2 în sensul că recursul formulat de reclamantă la camera de recurs este întemeiat și, în consecință, că opoziția este respinsă, iar marca comunitară este admisă;

               —

               în subsidiar, anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 30 iunie 2008 pronunțate în cauza R 328/2003-2 și

               —

               obligarea pârâtului și, după caz, a celeilalte părți în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate în fața OAPI.

         Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: reclamanta.

      Marca comunitară vizată: marca verbală „VOGUE” pentru produse și servicii din clasele 9, 14, 16, 25 și 41.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca verbală portugheză „VOGUE Portugal” înregistrată sub nr. 143 183 pentru produse din clasa 25; denumirea comercială portugheză „VOGUE-SAPATARIA” înregistrată sub nr. 32 046.

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția în întregime.

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul.

      Motivele invocate: (i) Încălcarea articolului 43 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 40/94 al Consiliului și a normei 22 din Regulamentul nr. 2868/95 (1) al Comisiei, întrucât camera de recurs a apreciat în mod neîntemeiat că dovezile depuse de cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs constituie dovada utilizării serioase a mărcii anterioare; (ii) încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94 al Consiliului, întrucât camera de recurs a statuat în mod greșit că produsele în discuție sunt similare; (iii) încălcarea articolului 61 alineatul (1) și a articolului 62 alineatul (2) din Regulamentul nr. 40/94 al Consiliului, întrucât camera de recurs și-a întemeiat în mod greșit decizia pe faptul că reclamanta a omis să conteste ceea ce a constatat divizia de opoziței cu privire la dovada utilizării sau la similitudinea produselor și a serviciilor în cauză, precum și pe faptul că reclamanta a considerat în mod implicit în fața diviziei de opoziție că dovada utilizării era suficientă.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 2868/95 al Comisiei din 13 decembrie 1995 de punere în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 40/94 al Consiliului privind marca comunitară (JO L 303, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 189).


title: Cauza C-335/13: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 6 noiembrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Scottish Land Court – Regatul Unit) – Robin John Feakins/The Scottish Ministers [Trimitere preliminară — Politica agricolă comună — Schemă de plată unică — Regulamentul (CE) nr. 795/2004 al Comisiei — Articolul 18 alineatul (2) — Rezervă națională — Circumstanțe excepționale — Principiul egalității de tratament]

text:
               12.1.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 7/8

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 6 noiembrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Scottish Land Court – Regatul Unit) – Robin John Feakins/The Scottish Ministers
   (Cauza C-335/13) (1)

   ([Trimitere preliminară - Politica agricolă comună - Schemă de plată unică - Regulamentul (CE) nr. 795/2004 al Comisiei - Articolul 18 alineatul (2) - Rezervă națională - Circumstanțe excepționale - Principiul egalității de tratament])
   (2015/C 007/10)
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   Scottish Land Court

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Robin John Feakins

      Pârât: The Scottish Ministers

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 18 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 795/2004 al Comisiei din 21 aprilie 2004 de stabilire a normelor de aplicare a schemei de plată unică prevăzute în Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 de stabilire a normelor comune pentru schemele de ajutor direct în cadrul politicii agricole comune și de stabilire a anumitor scheme de ajutor pentru agricultori, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 1974/2004 al Comisiei din 29 octombrie 2004, trebuie interpretat în sensul că se aplică, pe de o parte, atunci când un agricultor îndeplinește condițiile pentru aplicarea mai multora dintre articolele 19-23a din regulamentul menționat, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 1974/2004, și, pe de altă parte, atunci când un agricultor care îndeplinește condițiile pentru aplicarea a cel puțin unuia dintre articolele 19-23a din același regulament, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 1974/2004, îndeplinește în egală măsură condițiile pentru aplicarea a cel puțin unuia dintre următoarele articole: articolul 37 alineatul (2), articolul 40, articolul 42 alineatul (3) și articolul 42 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 al Consiliului din 29 septembrie 2003 de stabilire a normelor comune pentru schemele de sprijin direct în cadrul politicii agricole comune și de stabilire a anumitor scheme de sprijin pentru agricultori și de modificare a Regulamentelor (CEE) nr. 2019/93, (CE) nr. 1452/2001, (CE) nr. 1453/2001, (CE) nr. 1454/2001, (CE) nr. 1868/94, (CE) nr. 1251/1999, (CE) nr. 1254/1999, (CE) nr. 1673/2000, (CEE) nr. 2358/71 și (CE) nr. 2529/2001.

               2)

               Articolul 18 alineatul (2) din Regulamentul nr. 795/2004, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 1974/2004, este nevalid în măsura în care împiedică un agricultor care a suferit din cauza unor circumstanțe excepționale în sensul articolului 40 din Regulamentul nr. 1782/2003 să beneficieze atât de o ajustare a cuantumului său de referință în temeiul acestei dispoziții, cât și de un cuantum de referință suplimentar din rezerva națională în temeiul unuia dintre articolele 19-23a din Regulamentul nr. 795/2004, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 1974/2004, în timp ce un agricultor care nu s-a confruntat cu astfel de circumstanțe și căruia i-a fost acordat un cuantum de referință calculat în conformitate cu articolul 37 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1782/2003 poate cumula acest cuantum și un cuantum de referință din rezerva națională în temeiul unuia dintre articolele 19-23a din Regulamentul nr. 795/2004, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 1974/2004.

      (1)  JO C 260, 7.9.2013.


title: Cauza C-551/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Commissione Tributaria Provinciale di Cagliari (Italia) la 25 octombrie 2013 — SETAR/Comune di Quartu S. Elena

text:
               21.12.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 377/9

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Commissione Tributaria Provinciale di Cagliari (Italia) la 25 octombrie 2013 — SETAR/Comune di Quartu S. Elena
   (Cauza C-551/13)
   2013/C 377/17
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Commissione Tributaria Provinciale di Cagliari

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: SETAR — Società Edilizia Turistica Alberghiera Residenziale

      Pârâtă: Comune di Quartu S. Elena

      Întrebarea preliminară

   Dreptul comunitar se opune reglementării instituite prin articolul 188 din Decretul legislativ nr. 152/2006 și în Decretul Ministerului Mediului din 17.[1]2.2009 potrivit căreia intrarea în vigoare a reglementării care transpune Directiva 2008/98/CE (1) este amânată până la adoptarea unui decret ministerial care să prevadă modalitățile tehnice și termenele de intrare în vigoare a respectivei reglementări de transpunere?

      (1)  Directiva 2008/98/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 19 noiembrie 2008 privind deșeurile și de abrogare a anumitor directive (JO L 312, p. 3).


title: Cauza C-308/14: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 14 iunie 2016 – Comisia Europeană/Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord [Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Coordonarea sistemelor de securitate socială — Regulamentul (CE) nr. 883/2004 — Articolul 4 — Egalitate de tratament în ceea ce privește accesul la prestațiile de securitate socială — Drept de ședere — Directiva 2004/38/CE — Legislație națională prin care se refuză acordarea anumitor alocații familiale sau a unui credit fiscal pentru copilul aflat în întreținerea resortisanților din alte state membre care nu au un drept legal de ședere]

text:
               22.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 305/4

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 14 iunie 2016 – Comisia Europeană/Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord
   (Cauza C-308/14) (1)

   ([Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Coordonarea sistemelor de securitate socială - Regulamentul (CE) nr. 883/2004 - Articolul 4 - Egalitate de tratament în ceea ce privește accesul la prestațiile de securitate socială - Drept de ședere - Directiva 2004/38/CE - Legislație națională prin care se refuză acordarea anumitor alocații familiale sau a unui credit fiscal pentru copilul aflat în întreținerea resortisanților din alte state membre care nu au un drept legal de ședere])
   (2016/C 305/05)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: D. Martin și M. Wilderspin, agenți)

      Pârât: Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentanți: M. Holt și J. Beeko, agenți, asistați de J. Coppel, QC)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 329, 22.9.2014.


title: Cauza C-432/12: Ordonanța președintelui Curții din 25 iunie 2013 — Leifheit AG/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Vermop Salmon GmbH

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 225/58

         Ordonanța președintelui Curții din 25 iunie 2013 — Leifheit AG/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Vermop Salmon GmbH
   (Cauza C-432/12) (1)

   2013/C 225/123
   Limba de procedură: germana
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 355, 17.11.2012.


title: Cauza C-374/13 P: Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 10 aprilie 2014 – Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones, SL/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG (Recurs — Marcă comunitară — Regulamentul (CE) nr. 40/94 — Cerere de înregistrare a mărcii verbale METROINVEST — Opoziția titularului mărcii figurative naționale și solicitant al mărcii figurative comunitare conținând elementul verbal „METRO” , în culorile albastru și galben — Refuz de înregistrare)

text:
               11.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 261/7

         Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 10 aprilie 2014 – Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones, SL/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG
   (Cauza C-374/13 P) (1)

   ((Recurs - Marcă comunitară - Regulamentul (CE) nr. 40/94 - Cerere de înregistrare a mărcii verbale METROINVEST - Opoziția titularului mărcii figurative naționale și solicitant al mărcii figurative comunitare conținând elementul verbal „METRO”, în culorile albastru și galben - Refuz de înregistrare))
   2014/C 261/11
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones, SL (reprezentant: J. Carbonell Callicó, abogado)

      Celelalte părţi din procedură: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: J. Crespo Carrillo, agent), MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. (reprezentant: J.-C. Plate, Rechtsanwalt)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones SL la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 252, 31.8.2013.


title: Cauza C-161/06: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 11 decembrie 2007 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Krajský soud v Ostravě — Republica Cehă) — Skoma-Lux sro/Celní ředitelství Olomouc (Actul privind condițiile de aderare la Uniunea Europeană — Articolul 58 — Reglementare comunitară — Lipsa traducerii în limba unui stat membru — Opozabilitate)

text:
               23.2.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 51/13

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 11 decembrie 2007 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Krajský soud v Ostravě — Republica Cehă) — Skoma-Lux sro/Celní ředitelství Olomouc
   (Cauza C-161/06) (1)

   (Actul privind condițiile de aderare la Uniunea Europeană - Articolul 58 - Reglementare comunitară - Lipsa traducerii în limba unui stat membru - Opozabilitate)
   (2008/C 51/21)
   Limba de procedură: ceha
   Instanța de trimitere
   Krajský soud v Ostravě
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Skoma-Lux sro

      Pârâtă: Celní ředitelství Olomouc
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Krajský soud v Ostrave (Republica Cehă) — Interpretarea articolului 58 din Actul privind condițiile de aderare la Uniunea Europeană a Republicii Cehe, a Republicii Estonia, a Republicii Cipru, a Republicii Letonia, a Republicii Lituania, a Republicii Ungare, a Republicii Malta, a Republicii Polone, a Republicii Slovenia și a Republicii Slovace și adaptările tratatelor pe care se întemeiază Uniunea Europeană (JO L 236, p. 33) — Aplicarea unei amenzi unei întreprinderi importatoare cehe pentru depunerea unei declarații vamale care conține informații incorecte, în temeiul Regulamentului (CEE) nr. 2454/93, care nu a fost în prealabil publicat în limba cehă în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

   Dispozitivul

               1)

               Articolul 58 din Actul privind condițiile de aderare la Uniunea Europeană a Republicii Cehe, a Republicii Estonia, a Republicii Cipru, a Republicii Letonia, a Republicii Lituania, a Republicii Ungare, a Republicii Malta, a Republicii Polone, a Republicii Slovenia și a Republicii Slovace și adaptările tratatelor pe care se întemeiază Uniunea Europeană, se opune posibilității ca obligațiile conținute de o reglementare comunitară care nu a fost publicată în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene în limba unui nou stat membru, în condițiile în care această limbă este o limbă oficială a Uniunii Europene, să fie impuse particularilor în acest stat, chiar dacă aceste persoane ar fi putut avea cunoștință de reglementarea respectivă prin alte mijloace.

               2)

               Statuând că un regulament comunitar, nepublicat în limba unui stat membru, nu este opozabil particularilor din acest stat, Curtea realizează o interpretare a dreptului comunitar în sensul articolului 234 CE.

      (1)  JO C 154, 1.7.2006.


title: Cauza T-524/08: Acțiune introdusă la 2 decembrie 2008 — AIB-Vinçotte Luxembourg/Parlamentul European

text:
               21.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/51

         Acțiune introdusă la 2 decembrie 2008 — AIB-Vinçotte Luxembourg/Parlamentul European
   (Cauza T-524/08)
   (2009/C 44/91)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: AIB-Vinçotte Luxembourg ASBL (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentant: R. Adam, avocat)

      Pârât: Parlamentul European
   Concluziile reclamantului

               —

               Anularea Deciziei Parlamentului European din 2 octombrie 2008 de respingere a ofertei prezentate de reclamantă în cadrul cererii de oferte nr. INLO — A — BATI LUX — 07 268 & 271 — 00, în vederea renovării și extinderii clădirii Konrad Adenauer din Luxemburg;

               —

               recunoașterea în favoarea reclamantei a tuturor celorlalte drepturi, căi și mijloace legale precum și acțiuni în instanță, în special condamnarea Parlamentului European la repararea prejudiciului suferit;

               —

               în orice caz, condamnarea Parlamentului European la plata cheltuielilor de judecată efectuate în prezenta procedură.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamanta contestă decizia Parlamentului European de respingere a ofertei sale, prezentate în cadrul cererii de oferte pentru lotul B al contractului privind proiectul de extindere și renovare a clădirii KAD din Luxemburg — Sarcini de organism de control agreat (JO 2008, S 193-254240).
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive, întemeiate pe:

               —

               săvârșirea unei erori vădite de apreciere de către Parlamentul European în măsura în care i) asociația căreia i-a fost atribuit contractul nu ar dispune de acreditările necesare pentru îndeplinirea sarcinilor solicitate, astfel cum sunt prevăzute în caietul de sarcini, și ii) oferta acestei asociații ar indica un preț anormal de scăzut în raport cu criteriile din caietul de sarcini;

               —

               o încălcare a obligației de motivare în măsura în care i) Parlamentul European nu ar fi precizat în ce constau avantajele concrete ale ofertei reținute, în raport cu oferta reclamantei, nepermițând așadar reclamantei să identifice rațiunile pentru care oferta sa nu a fost reținută și ii) reclamantei nu i s-a permis să afle dacă s-a reunit comitetul de evaluare și, eventual, care au fost concluziile acestuia;

               —

               o încălcare a principiilor diligenței, bunei administrări și transparenței, deoarece Parlamentul European a omis să comunice, în termene rezonabile, explicațiile solicitate;

               —

               o încălcare a prevederilor caietului de clauze administrative, în măsura în care nici decizia atacată și nici scrisorile ulterioare nu menționau căile de atac.


title: Cauza C-351/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (Belgia) la 4 iulie 2011 — KGH Belgium NV/Belgische Staat

text:
               24.9.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/6

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (Belgia) la 4 iulie 2011 — KGH Belgium NV/Belgische Staat
   (Cauza C-351/11)
   2011/C 282/12
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: KGH Belgium NV

      Pârât: Belgische Staat

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 217 alineatul (2) din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului de instituire a Codului Vamal Comunitar (JO L 302, p. 1, Ediție specială 02/vol. 5, p. 58) trebuie interpretat în sensul că, la stabilirea regulilor practice pentru înscrierea în evidența contabilă a valorii drepturilor, statele membre se pot limita la adoptarea în legislația națională a unor dispoziții prin care se stabilește doar că

                           —

                           „înscrierea în evidența contabilă” în sensul acestor dispoziții de drept intern reprezintă „înregistrarea valorii drepturilor care rezultă dintr-o datorie vamală în evidențele contabile sau pe orice alt suport echivalent” — în speță, articolul 1 punctul 6 din Legea generală privind taxele vamale și accizele, coordonat prin Decretul regal din 18 iulie 1977 (Moniteur belge din 21 septembrie 1977, p. 11425), confirmat prin Legea privind taxele vamale și accizele din 6 iulie 1978 (Moniteur belge din 12 august 1978, p. 9013), iar de la 1 ianuarie 1994 înlocuit cu articolul 1 punctul 4 din Legea de modificare a Legii generale vamale și privind accizele (Moniteur belge din 30 decembrie 1993, p. 29031),
                           și că

                           —

                           dispozițiile privind înscrierea în evidența contabilă și condițiile de plată a valorii drepturilor care decurg dintr-o datorie vamală sunt stabilite prin regulamentele Comunităților Europene — în speță, articolul 3 din Legea generală privind taxele vamale și accizele, coordonat prin ordonanța regală din 18 iulie 1977 (Moniteur belge din 21 septembrie 1977, p. 11425), confirmat prin Legea privind taxele vamale și accizele din 6 iulie 1978 (Moniteur belge din 12 august 1978, p. 9013), iar de la 1 ianuarie 1990 modificat prin articolul 72 din Legea din 22 decembrie 1989 de stabilire a dispozițiilor fiscale (Moniteur belge din 29 decembrie 1989, p. 21141),
                           sau este necesar ca statele membre, în aplicarea articolului 217 alineatul (2) din Codul vamal, să stabilească în dreptul lor intern modalitatea prin care se efectuează în practică înscrierea în evidența contabilă prevăzută la articolul 217 alineatul (1) din Codul vamal, astfel încât debitorul să poată verifica dacă autoritățile vamale au operat efectiv această înscriere?

               2.

               Articolul 217 alineatul (2) din Codul vamal trebuie interpretat în sensul că, în cazul în care legislația națională prevede doar că

                           —

                           „înscrierea în evidența contabilă” în sensul acestor dispoziții de drept intern reprezintă „înregistrarea valorii drepturilor care rezultă dintr-o datorie vamală în evidențele contabile sau pe orice alt suport echivalent” — în speță, articolul 1 punctul 6 din Legea generală privind taxele vamale și accizele, coordonat prin Decretul regal din 18 iulie 1977 (Moniteur belge din 21 septembrie 1977, p. 11425), confirmat prin Legea privind taxele vamale și accizele din 6 iulie 1978 (Moniteur belge din 12 august 1978, p. 9013), iar de la 1 ianuarie 1994 înlocuit cu articolul 1 punctul 4 din Legea de modificare a Legii generale vamale și privind accizele (Moniteur belge din 30 decembrie 1993, p. 29031),
                           și că

                           —

                           dispozițiile privind înscrierea în evidența contabilă și condițiile de plată a valorii drepturilor care decurg dintr-o datorie vamală sunt stabilite prin regulamentele Comunităților Europene — în speță, articolul 3 din Legea generală privind taxele vamale și accizele, coordonat prin ordonanța regală din 18 iulie 1977 (Moniteur belge din 21 septembrie 1977, p. 11425), confirmat prin Legea privind taxele vamale și accizele din 6 iulie 1978 (Moniteur belge din 12 august 1978, p. 9013), iar de la 1 ianuarie 1990 modificat prin articolul 72 din Legea din 22 decembrie 1989 de stabilire a dispozițiilor fiscale (Moniteur belge din 29 decembrie 1989, p. 21141),
                           autoritățile vamale pot invoca faptul că o înregistrare a valorii drepturilor operată de acestea într-un formular 1552 B sau într-o bază de date pentru datorii PLDA (bază de date în format electronic pentru datorii vamale și accize), precum și orice altă înregistrare sau înscriere a valorii drepturilor efectuată de acestea pe un alt suport echivalent reprezintă o înscriere în evidența contabilă în sensul articolului 217 alineatul (1) din Codul vamal?

               3.

               În situația în care înregistrarea de autoritățile vamale a valorii drepturilor într-un formular 1552 B poate fi considerată o înscriere în evidența contabilă în sensul articolului 217 alineatul (1) din Codul vamal, articolul 217 din Codul vamal trebuie interpretat în sensul că numai înregistrarea valorii exacte a drepturilor care decurg dintr-o datorie vamală în formularul 1552 B reprezintă o înscriere în evidența contabilă în sensul articolului 217 alineatul (1) din Codul vamal?


title: Cauza C-216/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Laufen (Germania) la 30 aprilie 2014 – Procedură penală împotriva lui Gavril Covaci

text:
               4.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 253/17

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Laufen (Germania) la 30 aprilie 2014 – Procedură penală împotriva lui Gavril Covaci
   (Cauza C-216/14)
   2014/C 253/22
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Amtsgericht Laufen

      Parțile din procedura principală

   Gavril Covaci

      Cealaltă parte: Staatsanwaltschaft Traunstein

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 1 alineatul (2) și articolul 2 alineatele (1) și (8) din Directiva 2010/64/UE (1) trebuie interpretate în sensul că se opun unui ordin judecătoresc care, în aplicarea articolului 184 din Legea germană privind organizarea judiciară, impune persoanelor acuzate să formuleze căi de atac numai în limba de desfășurare a procedurii, în speță germana, drept condiție de valabilitate?

               2)

               Articolul 2, articolul 3 alineatul (1) litera (c) și articolul 6 alineatele (1) și (3) din Directiva 2012/12/UE (2) trebuie interpretate în sensul că se opun obligării unei persoane acuzate să desemneze un mandatar în scopul notificării în condițiile în care termenul pentru formularea căilor de atac începe să curgă de la notificarea către mandatar și, în definitiv, nu prezintă importanță aspectul dacă persoana acuzată a luat efectiv cunoștință de acuzație?

      (1)  Directiva 2010/64/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 20 octombrie 2010 privind dreptul la interpretare și traducere în cadrul procedurilor penale (JO L 280, p. 1).

      (2)  Directiva 2012/13/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 mai 2012 privind dreptul la informare în cadrul procedurilor penale (JO L 142, p. 1).


title: Cauza C-120/14 P: Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 22 aprilie 2015 – Christoph Klein/Comisia Europeană (Recurs — Răspundere extracontractuală — Directiva 93/42/CEE — Articolele 8 și 18 — Dispozitive medicale — Inacțiune a Comisiei ca urmare a notificării unei decizii de interzicere a introducerii pe piață — Termen de prescripție — Efect suspensiv al unei cereri de asistență judiciară asupra termenului de prescripție — Procedura clauzei de salvgardare)

text:
               22.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 205/11

         Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 22 aprilie 2015 – Christoph Klein/Comisia Europeană
   (Cauza C-120/14 P) (1)

   ((Recurs - Răspundere extracontractuală - Directiva 93/42/CEE - Articolele 8 și 18 - Dispozitive medicale - Inacțiune a Comisiei ca urmare a notificării unei decizii de interzicere a introducerii pe piață - Termen de prescripție - Efect suspensiv al unei cereri de asistență judiciară asupra termenului de prescripție - Procedura clauzei de salvgardare))
   (2015/C 205/15)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurent: Christoph Klein (reprezentanți: H. Ahlt și M. Ahlt, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Sipos și G. von Rintelen, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Hotărârea Tribunalului Uniunii Europene Klein/Comisia (T-309/10, EU:T:2014:19) în măsura în care, prin această hotărâre, Tribunalul menționat a respins acțiunea în partea care privea obligarea Comisiei Europene la repararea prejudiciului pretins suferit de domnul Christoph Klein de la 15 septembrie 2006.

               2)

               Respinge în rest recursul.

               3)

               Trimite cauza spre rejudecare la Tribunalul Uniunii Europene.

               4)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.

      (1)  JO C 184, 16.6.2014.


title: Cauza T-251/06: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 19 mai 2009 — Meyer Falk/Comisia [ Regulamentul (CE) nr. o 1049/2001 — Documente privind combaterea crimei organizate și reforma justiției în Bulgaria — Refuzul accesului — Dispariția obiectului litigiului — Nepronunțare asupra fondului ]

text:
               1.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 180/50

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 19 mai 2009 — Meyer Falk/Comisia
   (Cauza T-251/06) (1)

   („Regulamentul (CE) nr.o1049/2001 - Documente privind combaterea crimei organizate și reforma justiției în Bulgaria - Refuzul accesului - Dispariția obiectului litigiului - Nepronunțare asupra fondului”)
   2009/C 180/93
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamant: Thomas Meyer-Falk (Bruchsal, Germania) (reprezentant: S. Crosby, solicitor)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: P. Costa de Oliveira și A. Antoniadis, agenți)

      Obiectul

   Anularea Deciziei Comisiei din 6 noiembrie 2006 prin care se refuză reclamantului accesul la două documente privind combaterea crimei organizate și reforma justiției în Bulgaria.

      Dispozitivul

               1)

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei în prezenta acțiune.

               2)

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 236, 13.9.2008.


title: Cauza T-226/08: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 8 iulie 2009 — Mineralbrunnen Rhön-Sprudel Egon Schindel/OAPI — Schwarzbräu (Alaska) [ Marcă comunitară — Procedură de declarare a nulității — Marca comunitară figurativă Alaska — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009] ]

text:
               29.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 205/36

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 8 iulie 2009 — Mineralbrunnen Rhön-Sprudel Egon Schindel/OAPI — Schwarzbräu (Alaska)
   (Cauza T-226/08) (1)

   („Marcă comunitară - Procedură de declarare a nulității - Marca comunitară figurativă Alaska - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009]”)
   2009/C 205/65
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Mineralbrunnen Rhön-Sprudel Egon Schindel GmbH (Ebersburg, Germania) (reprezentant: P. Wadenbach, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: G. Schneider, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Schwarzbräu GmbH (Zusmarshausen, Germania) (reprezentant: L. Schlarmann, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 8 aprilie 2008 (cauza R 1124/2004-4) referitoare la o procedură de declarare a nulității, între Mineralbrunnen Rhön-Sprudel Egon Schindel GmbH, pe de o parte, și Schwarzbräu GmbH, pe de altă parte

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Mineralbrunnen Rhön-Sprudel Egon Schindel GmbH să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI).

               3)

               Schwarzbräu GmbH suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 223, 30.8.2008.


title: Cauza T-359/16: Hotărârea Tribunalului din 7 iulie 2017 – Axel Springer/EUIPO – Stiftung Warentest (TestBild) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale TestBild — Mărcile naționale figurative anterioare test — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Similitudine a produselor și a serviciilor — Similitudine a semnelor — Caracter distinctiv intrinsec — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               21.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 277/41

         Hotărârea Tribunalului din 7 iulie 2017 – Axel Springer/EUIPO – Stiftung Warentest (TestBild)
   (Cauza T-359/16) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale TestBild - Mărcile naționale figurative anterioare test - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Similitudine a produselor și a serviciilor - Similitudine a semnelor - Caracter distinctiv intrinsec - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2017/C 277/60)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Axel Springer SE (Berlin, Germania) (reprezentanți: K. Hamacher și G. Müllejans, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: D. Walicka, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Stiftung Warentest (Berlin) (reprezentanți: inițial R. Mann, J. Smid, T. Brach, H. Nieland și A.-K. Kornrumpf, ulterior J. Smid, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 4 mai 2016 (cauza R 555/2015-4) privind o procedură de opoziție între Stiftung Warentest și Axel Springer.

      Dispozitivul

               1)

               Anulează decizia Camerei a patra de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 4 mai 2016 (cauza R 555/2015-4) în măsura în care a constatat existența unui risc de confuzie cu privire la „produsele de imprimerie, în particular reviste de teste, informații pentru consumatori, prospecte, cataloage, cărți, ziare și periodice; materiale pentru instruire și predare (cu excepția aparatelor)”, clasificate în clasa 16 în sensul Aranjamentului de la Nisa privind clasificarea internațională a produselor și serviciilor în vederea înregistrării mărcilor din 15 iunie 1957, cu revizuirile și modificările ulterioare.

               2)

               Respinge în rest acțiunea.

               3)

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 296, 16.8.2016.


title: Cauza T-448/16: Hotărârea Tribunalului din 29 iunie 2017 – Mr. Kebab/EUIPO – Mister Kebap (Mr. KEBAB) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative Mr. KEBAB — Marcă figurativă anterioară spaniolă MISTER KEBAP — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               21.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 277/43

         Hotărârea Tribunalului din 29 iunie 2017 – Mr. Kebab/EUIPO – Mister Kebap (Mr. KEBAB)
   (Cauza T-448/16) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative Mr. KEBAB - Marcă figurativă anterioară spaniolă MISTER KEBAP - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2017/C 277/63)
   Limba de procedură: slovaca

      Părţile

      Reclamantă: Mr. Kebab s. r. o. (Košice-Západ, Slovacia) (reprezentant: L. Vojčík, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanţi: A. Folliard-Monguiral și R. Cottrellovú, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO: Mister Kebap, SL (Finestrat, Spania)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 11 mai 2006 (cauza R 987/2015-2), privind o procedură de opoziție între Mister Kebap și Mr. Kebab

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Mr. Kebab s.r.o. la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 383, 17.10.2016.


title: Cauza T-274/11 P: Recurs introdus la 25 mai 2011 de Gaëtan Barthélémy Maxence Mioni împotriva Hotărârii pronunțate la 15 martie 2011 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-28/10, Mioni/Comisia

text:
               6.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 232/32

         Recurs introdus la 25 mai 2011 de Gaëtan Barthélémy Maxence Mioni împotriva Hotărârii pronunțate la 15 martie 2011 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-28/10, Mioni/Comisia
   (Cauza T-274/11 P)
   2011/C 232/57
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurent: Gaëtan Barthélémy Maxence Mioni (Bruxelles, Belgia) (reprezentant L. Vogel, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană

      Concluziile

   Recurentul solicită Tribunalului:

               —

               anularea în întregime a hotărârii atacate, pronunțată la 15 martie 2011, de Camera a doua a Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene, notificată prin scrisoarea recomandată din 15 martie 2011, prin care a fost respinsă acțiunea formulată de recurent în data de 7 mai 2010;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată, în temeiul articolului 87 alineatul (2) din Regulamentul de procedură, inclusiv la plata cheltuielilor necesare efectuate în legătură cu procedura și în special a cheltuielilor pentru alegerea domiciliului, a cheltuielilor de deplasare și de ședere, precum și a onorariilor avocaților, în temeiul articolului 91 alineatul (b) din Regulamentul de procedură.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului, recurentul invocă două motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe încălcarea articolului 4 din anexa VII la statut, precum și pe denaturarea probelor prezentate Tribunalului Funcției Publice Recurentul reproșează Tribunalului Funcției Publice, pe de o parte, neluarea în considerare a înscrisurilor nr. 22, 23, 24 și 25 din dosarul său, atunci când a decis, la punctul 31 din hotărâre, că prezența recurentului în Franța între 1999 și 2000 nu putea fi asimilată unei intenții a de a deplasa centrul intereselor sale în țara sa natală și, pe de altă parte, realizarea unei aprecieri incoerente a noțiunii de reședință obișnuită, la punctele 29, 31 și 33 din hotărârea atacată.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe denaturarea probelor prezentate Tribunalului Funcției Publice și pe lipsa motivării, în măsura în care Tribunalul justifică încetarea tardivă a plății indemnizației de expatriere „ca urmare a unei neînțelegeri privind locul unde recurentul a promovat bacalaureatul”. Recurentul reproșează Tribunalului că nu a luat în considerare înscrisul nr. 15 din dosarul său, că nu a răspuns la punctul 31 din acțiune și că a formulat constatări viciate de inexactități materiale vădite.


title: Cauza F-64/14: Acțiune introdusă la 12 iulie 2014 – ZZ/Comisia

text:
               13.10.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 361/31

         Acțiune introdusă la 12 iulie 2014 – ZZ/Comisia
   (Cauza F-64/14)
   2014/C 361/47
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: M.-A. Lucas, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Funcție publică – Cerere de anulare a unei decizii a Comisiei de a nu admite reclamantul la probele de traducere din cadrul concursului EPSO AD/263/13 pentru constituirea unei liste de rezervă pentru recrutarea de traducători de limbă italiană

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei din 19/11/2013 de a nu admite reclamantul la probele de traducere;

               —

               anularea, în cazul în care este necesar, a deciziei din 2/4/2014 de respingere a reclamației reclamantului;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza F-149/12: Acțiune introdusă la 14 decembrie 2012 — ZZ/Comisia

text:
               13.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 108/38

         Acțiune introdusă la 14 decembrie 2012 — ZZ/Comisia
   (Cauza F-149/12)
   2013/C 108/89
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: G. Cipressa, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea recuperării lunare a sumei de 500 de euro reținută din prestația de invaliditate a reclamantului pentru lunile aprilie-iunie 2012

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei, cuprinsă în cuponul de pensie al reclamantului pentru luna aprilie 2012, de diminuare cu 500 de euro a prestației de invaliditate la care reclamantul avea dreptul pentru luna precedentă;

               —

               anularea deciziei, cuprinsă în cuponul de pensie al reclamantului pentru luna mai 2012, de diminuare cu 500 de euro a prestației de invaliditate la care reclamantul avea dreptul pentru luna precedentă;

               —

               anularea deciziei, cuprinsă în cuponul de pensie al reclamantului pentru luna iunie 2012, de diminuare cu 500 de euro a prestației de invaliditate la care reclamantul avea dreptul pentru luna precedentă;

               —

               în măsura necesară, anularea deciziilor de respingere a reclamațiilor introduse împotriva deciziilor menționate anterior;

               —

               obligarea pârâtei la plata către reclamant a următoarelor sume: 500 de euro majorată cu dobânda corespunzătoare, la rata de 10 % pe an și cu capitalizare anuală, începând de la 1 mai 2012 și până când va avea loc plata; 500 de euro majorată cu dobânda corespunzătoare, la rata de 10 % pe an și cu capitalizare anuală, începând de la 1 iunie 2012 și până când va avea loc plata; 500 de euro majorată cu dobânda corespunzătoare, la rata de 10 % pe an și cu capitalizare anuală, începând de la 1 iulie 2012 și până când va avea loc plata;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-540/08: Acțiune introdusă la 12 decembrie 2008 — Esso și alții/Comisia

text:
               21.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/56

         Acțiune introdusă la 12 decembrie 2008 — Esso și alții/Comisia
   (Cauza T-540/08)
   (2009/C 44/98)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamante: Esso Société Anonyme Française (Courbevoie, Franța), Esso Deutschland GmbH (Hamburg, Germania), ExxonMobil Petroleum and Chemical BVBA (Antwerpen, Belgia), Exxon Mobil Corp. (Irving, Statele Unite) (reprezentanți: R. Snelders, R. Subiotto, L.-P. Rudolf, M. Piergiovanni, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantelor

               —

               Anularea în parte a Deciziei Comisiei din 1 octombrie 2008 privind o procedură de aplicare a articolului 81 CE (Cazul COMP/39.181 — Ceară de lumânări);

               —

               reducerea amenzii aplicate reclamantelor prin această decizie;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamantele solicită anularea în parte a Deciziei C(2008) 5476 final a Comisiei din 1 octombrie 2008 în Cazul COMP/39.181 — Ceară de lumânări (denumită în continuare „decizia atacată”) și reducerea amenzilor aplicate reclamantelor.
   În susținerea cererilor, reclamantele invocă următoarele motive principale:
   Prin intermediul primului motiv, reclamantele susțin că decizia conține o eroare de drept întrucât își întemeiază calculul amenzii aplicate Esso Société Anonyme Française (denumită în continuare „Esso”) pe o metodă care nu reflectă faptul, de altfel necontestat, că, anterior fuziunii dintre Exxon și Mobil, activitatea desfășurată de Exxon în domeniul cerii de parafină nu făcea parte din înțelegere. Reclamantele susțin că, prin decizia atacată, amenda aplicată Esso a fost stabilită în mod similar situației în care Exxon ar fi participat la încălcare pe o perioadă de șapte ani, anterioară fuziunii, deși decizia atacată reține că această situație nu era incidentă. Prin urmare, decizia atacată acordă Esso o pondere suplimentară în cadrul încălcării, astfel încât principiile egalității și proporționalității, precum și articolul 23 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 (1) și Orientările din 2006 privind calcularea amenzilor au fost încălcate (2).
   Prin intermediul celui de al doilea motiv, reclamantele susțin că decizia atacată conține o eroare de drept întrucât a reținut că participarea reclamantelor la partea din încălcare referitoare la ceara de parafină a încetat în noiembrie 2003. Reclamantele susțin în special faptul că, în decizia atacată, Comisia nu și-a îndeplinit sarcina probei ce îi revine cu privire la stabilirea duratei participării reclamantelor la partea din încălcare referitoare la ceara de parafină. În plus, reclamantele susțin că decizia atacată nu a concluzionat în mod adecvat, din faptul care nu a fost contestat, că reclamantele nici nu au participat la „Reuniunile Tehnice” din 27/28 februarie 2003 și nici nu au fost informate cu privire la rezultatul acestora.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (JO 2003, L 1, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 167, rectificare în Ediție specială, 08/vol. 4, p. 269).

      (2)  Orientări privind calcularea amenzilor aplicate în temeiul articolului 23 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 (JO 2006 C 210, p. 2, Ediție specială, 08/vol. 4, p. 264).


title: Cauza C-34/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal de travail de Bruxelles (Belgia) la 26 ianuarie 2009 – Gerardo Ruiz Zambrano/Office national de l'emploi (ONEM)

text:
               18.4.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 90/10

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal de travail de Bruxelles (Belgia) la 26 ianuarie 2009 – Gerardo Ruiz Zambrano/Office national de l'emploi (ONEM)
   (Cauza C-34/09)
   2009/C 90/15
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Tribunal de travail de Bruxelles

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Gerardo Ruiz Zambrano

      Pârât: Office national de l'emploi (ONEM)

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolele 12, 17 și 18 din Tratatul de instituire a Comunității Europene, unul sau mai multe dintre acestea, interpretate separat sau prin coroborare, acordă un drept de ședere unui cetățean al Uniunii pe teritoriul statului membru a cărui naționalitate o deține, independent de exercitarea prealabilă de către acesta a dreptului său de a circula pe teritoriul statelor membre?

               2)

               Articolele 12, 17 și 18 din Tratatul de instituire a Comunității Europene, coroborate cu dispozițiile articolelor 21, 24 și 34 din Carta drepturilor fundamentale (adoptată de Consiliul European de la Nisa la 7 decembrie 2000), trebuie interpretate în sensul că dreptul de liberă circulație și de ședere, pe care îl acordă fără discriminare pe bază de naționalitate, pe teritoriul statelor membre implică, atunci când acest cetățean este un copil minor de vârstă mică aflat în întreținerea unui ascendent resortisant al unui stat terț, că trebuie să i se garanteze beneficiul dreptului de ședere al acelui copil pe teritoriul statului membru în care își are domiciliul și a cărui naționalitate o deține, independent de exercitarea prealabilă, de către acesta sau prin intermediul reprezentantului său legal, a dreptului de a circula, însoțind acestui drept de ședere de efectul util a cărui necesitate a fost recunoscută de jurisprudența comunitară (Hotărârea din 19 octombrie 2004, Zhu și Chen, cauza C-200/02), acordând ascendentului resortisant al unui stat terț, care asigură întreținerea acelui copil și care dispune de resurse suficiente și de o asigurarea medicală, dreptul de ședere derivat de care ar beneficia acest resortisant al unui stat terț în cazul în care copilul minor a cărui îngrijire o asigură era un cetățean al Uniunii care nu are naționalitatea statului membru în care domiciliază?

               3)

               Articolele 12, 17 și 18 din Tratatul de instituire a Comunității Europene, coroborate cu dispozițiile articolelor 21, 24 și 34 din Carta drepturilor fundamentale, trebuie interpretate în sensul că dreptul de ședere al unui copil minor, resortisant al unui stat membru, pe teritoriul căruia își are domiciliul, trebuie să implice acordarea unei scutiri de permis de muncă ascendentului, resortisant al unui stat terț, care asigură îngrijirea acelui copil minor și care – dacă dreptul intern al statului membru în care își are domiciliul nu ar impune obligația de a deține un permis de muncă – prin exercitarea unei activități salariate care îl supune obligației de a contribui la securitatea socială a acelui stat, îndeplinește condiția privind resursele suficiente și deținerea unei asigurări de sănătate, în scopul de a însoți dreptul de ședere al acestui copil de efectul util pe care jurisprudența comunitară (Hotărârea Zhu și Chen, citată anterior) l-a acordat în beneficiul unui copil minor, cetățean european care deține o altă naționalitate decât cea a statului membru în care își are domiciliul și care se află în întreținerea unui ascendent, resortisant al unui stat terț?


title: Cauza T-117/08: Acțiune introdusă la 11 martie 2008 — Republica Italiană/Comisia Comunităților Europene, Comitetul Economic și Social European

text:
               9.5.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 116/26

         Acțiune introdusă la 11 martie 2008 — Republica Italiană/Comisia Comunităților Europene, Comitetul Economic și Social European
   (Cauza T-117/08)
   (2008/C 116/48)
   Limba de procedură: italiană
   Părțile

      Reclamantă: Republica Italiană (reprezentant: P. Gentili, avvocato dello Stato)

      Pârâți: Comisia Comunităților Europene, Comitetul Economic și Social European
   Concluziile reclamantei

               —

               Republica Italiană a atacat la Tribunalul de Primă Instanță al Comunităților Europene, următoarele acte publicate de CESE:

                           1)

                           anunțul privind un post vacant nr. 73/07 referitor la un post de secretar general al Comitetului Economic și Social European, publicat numai în versiunile în limbile engleză, franceză și germană ale
                                 Jurnalului Oficial al Uniunii Europene din 28 decembrie 2007, C 316 A;

                           2)

                           corrigendum la anunțul privind un post vacant publicat numai în versiunile în limbile engleză, franceză și germană ale
                                 Jurnalului Oficial al Uniunii Europene din 30 ianuarie 2008, C 25 A.

         Motivele și principalele argumente
   Motivele și principalele argumente sunt similare cu cele invocate în cauza T-156/07 Regatul Spaniei/Comisia (1).
   În special sunt invocate, pe lângă încălcarea Regulamentului nr. 1/58 și a articolului 290 din Tratatul CE, sub forma lipsei de competență, încălcarea articolului 12 CE, a articolului 22 din Carta drepturilor fundamentale, a articolului 6 UE și a unor dispoziții statutare referitoare la funcția publică europeană, precum și motivarea insuficientă și săvârșirea unui abuz de putere.

      (1)  JO C 140, 23.6.2007, p. 42.


title: Cauza T-530/11: Acțiune introdusă la 7 octombrie 2011 — Chivas/OAPI — Glencairn Scotch Whisky (CHIVALRY)

text:
               10.12.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 362/19

         Acțiune introdusă la 7 octombrie 2011 — Chivas/OAPI — Glencairn Scotch Whisky (CHIVALRY)
   (Cauza T-530/11)
   2011/C 362/29
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Chivas Holdings (IP) Ltd (Renfrewshire, Regatul Unit) (reprezentant: A. Carboni, Solicitor)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Glencairn Scotch Whisky Co. Ltd (Glasgow, Regatul Unit)

      Concluziile

               —

               Anularea deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 14 iulie 2011 în cauza R 2334/2010-1 și trimiterea cererii la OAPI pentru a-i permite continuarea procedurii și

               —

               obligarea pârâtului și a tuturor intervenientelor în prezenta acțiune la suportarea propriilor cheltuieli de judecată și a celor pe care reclamanta le-a efectuat în prezenta procedură și în calea de atac formulată la camera de recurs.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: Chivas Holdings (IP) Ltd (reclamanta)

      Marca comunitară vizată: marca verbală „CHIVALRY” pentru produse și servicii din clasele 33, 35 și 41 — cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 6616593.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Marca sau semnul invocat: înregistrarea nr. 1293610 a mărcii figurative „CHIVALRY” în Regatul Unit pentru produse din clasa 33; înregistrarea nr. 2468527 a mărcii figurative „CHIVALRY SPECIAL RESERVE SCOTCH WHISKY” în Regatul Unit pentru produse din clasa 33; marca verbală neînregistrată în Regatul Unit „CHIVALRY”, utilizată în comerț pentru „Whisky”.

      Decizia diviziei de opoziție: admite în parte opoziția.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b), a articolului 75 și a articolului 76 alineatul (1) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului, în măsura în care camera de recurs: (i) a apreciat în mod eronat în fapt caracteristicile publicului relevant fără a indica motivele acestei aprecieri; (ii) cu titlu subsidiar, a considerat că consumatorul care trebuie să fie luat în considerare este „deosebit de atent la mărci și de fidel acestora” fără a observa, în mod eronat, că aceste caracteristici ar crește atenția consumatorului relevant și ar reduce, în consecință, riscul de confuzie; (iii) a omis să ia în considerare indicațiile importante trasate de Curtea de Justiție și a adoptat o abordare greșită în compararea mărcilor; (iv) a identificat în mod eronat cuvântul „CHIVALRY” ca reprezentând elementul vizual predominant al mărcii anterioare și a concluzionat în mod incorect că celelalte elemente figurative și verbale jucau un rol secundar; (v) a presupus în mod eronat că comparația fonetică a mărcilor putea fi abordată în același mod ca și comparația vizuală și (vi) a apreciat în mod eronat riscul de confuzie.


title: Cauza T-167/10: Hotărârea Tribunalului din 6 decembrie 2012 — Evropaïki Dynamiki/Comisia [ „Acces la documente — Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 — Cereri de deviz — Refuzul accesului — Acțiune în anulare — Termen de introducere a acțiunii — Punct de plecare — Admisibilitate — Excepție privind protecția politicii economice a Uniunii Europene — Excepție privind protecția intereselor comerciale ale unui terț — Excepție privind protecția interesului public în domeniul siguranței publice — Obligația de motivare” ]

text:
               26.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 26/40

         Hotărârea Tribunalului din 6 decembrie 2012 — Evropaïki Dynamiki/Comisia
   (Cauza T-167/10) (1)

   (Acces la documente - Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 - Cereri de deviz - Refuzul accesului - Acțiune în anulare - Termen de introducere a acțiunii - Punct de plecare - Admisibilitate - Excepție privind protecția politicii economice a Uniunii Europene - Excepție privind protecția intereselor comerciale ale unui terț - Excepție privind protecția interesului public în domeniul siguranței publice - Obligația de motivare)
   2013/C 26/75
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atena, Grecia) (reprezentanți: N. Korogiannakis și M. Dermitzakis, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: E. Manhaeve și C. ten Dam, agenți)

      Obiectul

   Pe de o parte, cerere de anulare a Deciziei Comisiei din 27 ianuarie 2010 de refuz al accesului la cererile de deviz privind lotul 3 A al cererii de ofertă DIGIT/PO/2005/113 — ESP DESIS (JO 2005/S 252 248566) și, pe de altă parte, cerere de anulare a Deciziei Comisiei din 11 martie 2010 de refuz al accesului la cererile de deviz privind toate celelalte loturi ale cererii de ofertă menționate, toate loturile cererilor de ofertă DI/0005 ESP (JO 2001/S 53 036539) și ADMIN/DI/2/PO/2003/192 ESP DIMA (JO 2003/S 249 221337) și contractul-cadru BUDG/0101

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Decizia Comisiei Europene din 27 ianuarie 2010 de refuz al accesului la cererile de deviz privind lotul 3 A al cererii de ofertă DIGIT/PO/2005/113 — ESP DESIS.

               2.

               Anulează Decizia Comisiei din 11 martie 2010 de refuz al accesului la cererile de deviz privind toate celelalte loturi ale cererii de ofertă menționate, toate loturile cererilor de ofertă DI/0005 ESP și ADMIN/DI/2/PO/2003/192 ESP DIMA și contractul-cadru BUDG/0101.

               3.

               Comisia suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE.

      (1)  JO C 161, 19.6.2010.


title: Cauza T-309/02: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 11 iunie 2009 — Acegas/Comisia ( Ajutoare de stat — Schemă de ajutoare acordate de autoritățile italiene anumitor întreprinderi de servicii publice sub formă de scutiri fiscale și de împrumuturi cu dobândă preferențială — Decizie prin care ajutoarele sunt declarate incompatibile cu piața comună — Acțiune în anulare — Lipsa afectării individuale — Inadmisibilitate )

text:
               1.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 180/39

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 11 iunie 2009 — Acegas/Comisia
   (Cauza T-309/02) (1)

   („Ajutoare de stat - Schemă de ajutoare acordate de autoritățile italiene anumitor întreprinderi de servicii publice sub formă de scutiri fiscale și de împrumuturi cu dobândă preferențială - Decizie prin care ajutoarele sunt declarate incompatibile cu piața comună - Acțiune în anulare - Lipsa afectării individuale - Inadmisibilitate”)
   2009/C 180/71
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Acegas-APS SpA, fostă Acqua, Elettricità, Gas e servizi SpA (Acegas) (Trieste, Italia) (reprezentanți: F. Devescovi, F. Ferletic, L. Daniele, F. Spitaleri și S. Gobbato, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentant: V. Di Bucci, agent)

      Obiectul

   Cerere de anulare a articolelor 2 și 3 din Decizia 2003/193/CE a Comisiei din 5 iunie 2002 privind un ajutor de stat sub formă de scutiri fiscale și de împrumuturi în condiții preferențiale acordate de Italia unor întreprinderi de servicii publice al căror acționariat este în majoritate public (JO 2003, L 77, p. 21)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2)

               Obligă Acegas APS SpA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 289, 23.11.2002.


title: Cauza T-390/07 P: Recurs introdus la 11 octombrie 2007 de Michael Alexander Speiser împotriva ordonanței Tribunalului Funcției Publice din 10 septembrie 2007 în cauza F-146/06, Speiser/Parlamentul European

text:
               8.12.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 297/45

         Recurs introdus la 11 octombrie 2007 de Michael Alexander Speiser împotriva ordonanței Tribunalului Funcției Publice din 10 septembrie 2007 în cauza F-146/06, Speiser/Parlamentul European
   (Cauza T-390/07 P)
   (2007/C 297/92)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Recurent: Michael Alexander Speiser (Ixelles, Belgia) (reprezentant: F. Theumer, Rechtsanwalt)

      Cealaltă parte în proces: Parlamentul European
   Concluziile recurentului

               —

               Anularea în totalitate a punctelor 1 și 2 din ordonanța Tribunalului Funcției Publice;

               —

               anularea punctului 3 din ordonanța Tribunalului Funcției Publice numai în măsura în care nu obligă cealaltă parte la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Recursul este îndreptat împotriva ordonanței Tribunalului Funcției Publice din 10 septembrie 2007 în cauza F-146/06, Speiser/Parlamentul European prin care s-a respins acțiunea recurentului ca fiind vădit inadmisibilă.
   În susținerea recursului său, recurentul arată în primul rând că mijloacele de probă relevante pentru adoptarea deciziei, prezentate de ambele părți, parțial nu au fost apreciate sau au fost apreciate în mod contradictoriu sau/și insuficient în drept. În plus, se reproșează Tribunalului Funcției Publice că nu a aplicat în ansamblul deciziei sale principiile bunei credințe și bunei administrări. În fine, recurentul susține că, prin ordonanța atacată, Tribunalul Funcției Publice derogă de la jurisprudența sa stabilită prin hotărârea din 28 iunie 2006 în cauza F-101/05, Grünheid/Comisia.


title: Cauza C-313/05: Hotărârea Curții (prima cameră) din data de 18 ianuarie 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de Wojewodzki Sad Administracyjny w Warszawie) — Maciej Brzezinski/Dyrektor Izby Celnej w Warszawie (Impozite interne — Taxe privind automobilele — Accize — Autovehicule de ocazie — Import)

text:
               10.3.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 56/6

         Hotărârea Curții (prima cameră) din data de 18 ianuarie 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de Wojewodzki Sad Administracyjny w Warszawie) — Maciej Brzezinski/Dyrektor Izby Celnej w Warszawie
   (Cauza C-313/05) (1)

   (Impozite interne - Taxe privind automobilele - Accize - Autovehicule de ocazie - Import)
   (2007/C 56/10)
   Limba de procedură: poloneza
   Instanța de trimitere
   Wojewódzki Sąd Administracyjny w Warszawie
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Maciej Brzeziński

      Pârât: Dyrektor Izby Celnej w Warszawie
   Obiectul
   Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare — Wojewódzki Sąd Administracyjny w Warszawie — Interpretarea articolelor 25, 28 și 90 din Tratatul CE precum și a articolului 3 alineatul (3) din Directiva 92/12/CEE a Consiliului, din 25 februarie 1992, privind regimul general al produselor supuse accizelor și privind deținerea, circulația și monitorizarea acestor produse (JO L 76, p. 1) — Impozit național (accize) instituit asupra autovehiculelor la prima înmatriculare pe teritoriul național, nivelul taxei fiind calculat în funcție de vechimea autovehiculului — Achiziție intracomunitară a unui autovehicul de ocazie — Obligație de declarare în termen de cinci zile de la data achiziției
   Dispozitivul

               1)

               O taxă de accize, precum cea instituită în Polonia prin Legea din 23 ianuarie 2004 privind accizele, care nu se aplică autototurismelor în baza faptului că trec frontiera, nu constituie o taxă vamală la import și nici o taxă cu efect echivalent în sensul articolului 25 CE.

               2)

               Articolul 90 primul paragraf CE trebuie interpretat în sensul că se opune unei taxe de accize în măsura în care cuantumul accizelor aplicate autovehiculelor de ocazie mai vechi de doi ani, achiziționate în alt stat membru decât cel care a instituit taxa, depășește cuantumul rezidual al aceleiași taxe, încorporat în valoarea de piață a autovehiculelor similare, înmatriculate anterior în statul membru care a instituit taxa. Instanța de trimitere este cea care trebuie să aprecieze dacă reglementarea în cauză în acțiunea principală și în special aplicarea articolului 7 din Decretul ministrului finanțelor din 22 aprilie 2004, privind reducerea nivelului accizelor, produce un astfel de efect.

               3)

               Articolul 28 CE nu se aplică unei declarații simplificate precum cea prevăzută în articolul 81 alineatul (1) punctul 1 din Legea din 23 ianuarie 2004 privind accizele și articolul 3 alineatul (3) din Directiva 92/12/CEE a Consiliului din 25 februarie 1992 privind regimul general al produselor supuse accizelor și privind deținerea, circulația și monitorizarea acestor produse, nu se opune unei astfel de declarații dacă reglementarea în cauză poate fi interpretată în sensul că respectiva declarație trebuie făcută de la obținerea dreptului de a dispune de autoturism în calitate de proprietar și, cel mai târziu, de la înmatricularea sa pe teritoriul național în conformitate cu Codul rutier.

      (1)  JO C 281 din 12.11.2005.


title: Cauza T-173/09: Acțiune introdusă la 5 mai 2009 — Z/Comisia

text:
               18.7.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 167/15

         Acțiune introdusă la 5 mai 2009 — Z/Comisia
   (Cauza T-173/09)
   2009/C 167/30
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamant: Z (Germania) (reprezentanți: C. Grau și N. Jäger, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene

      Concluziile reclamantului

               —

               Informarea reclamantului, prin acordarea accesului la dosarul procedurii în cazul COMP/3946 — „Marine Hoses” — și în special prin punerea la dispoziția sa a unei copii a Deciziei Comisiei din 28 ianuarie 2009 prin care s-a aplicat o amendă Dunlop Oil & Marine/ContiTech AG/Continental AG pentru o presupusă participare la un cartel al furtunurilor marine între anii 1986 și 2007, cu privire la faptul dacă este nominal citat în această decizie și, în cazul unui răspuns afirmativ, indicarea contextului menționării numelui reclamantului și în special a măsurii în care decizia Comisiei conține indicații pertinente din punctul de vedere al dreptului concurenței sau al dreptului penal în legătură cu persoana reclamantului;

               —

               eliminarea, într-un mod care va trebui precizat după acordarea accesului la dosar, a mențiunilor numelui reclamantului, în special a indicațiilor pertinente din punctul de vedere al dreptului concurenței sau al dreptului penal în legătură cu persoana reclamantului în Decizia Comisiei din 28 ianuarie 2009 prin care s-a aplicat o amendă Dunlop Oil & Marine/ContiTech AG/Continental AG pentru o presupusă participare la un cartel al furtunurilor marine între anii 1986 și 2007;

               —

               omiterea citării nominale a reclamantului, precum și a oricăror referiri la persoana reclamantului în versiunea deciziei destinată publicării;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamantul contestă refuzul Comisiei din 5 martie 2009 de a-i acorda accesul la documentele dosarului de procedură COMP/39406 — furtunuri marine. Reclamantul solicită în plus eliminarea eventualelor referiri la persoana sa în Decizia Comisiei din 28 ianuarie 2009 în acest caz, precum și interzicerea referirilor la persoana sa în versiunea deciziei destinată publicării.
   În susținerea acțiunii, reclamantul arată că dreptul de acces la dosar și eliminarea oricăror referiri la persoana sa decurg din încălcarea drepturilor sale elementare și fundamentale de procedură, și anume a dreptului de a fi ascultat, a dreptului de acces la dosar și din principiul prezumției de nevinovăție. Dreptul de acces la dosar ar decurge în plus din dreptul de acces public la documentele Comisiei conform Regulamentului (CE) nr. 1049/2001 (1).

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76).


title: Cauza T-348/12: Hotărârea Tribunalului din 12 martie 2014 – Globosat Programadora/OAPI – Sport TV Portugal (SPORT TV INTERNACIONAL) ( „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale SPORT TV INTERNACIONAL — Marca națională figurativă anterioară SPORTV — Motiv relativ de refuz — Dovada utilizării mărcii anterioare — Articolul 42 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 și norma 22 din Regulamentul (CE) nr. 2868/95” )

text:
               28.4.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/19

         Hotărârea Tribunalului din 12 martie 2014 – Globosat Programadora/OAPI – Sport TV Portugal (SPORT TV INTERNACIONAL)
   (Cauza T-348/12) (1)

   ((„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale SPORT TV INTERNACIONAL - Marca națională figurativă anterioară SPORTV - Motiv relativ de refuz - Dovada utilizării mărcii anterioare - Articolul 42 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 și norma 22 din Regulamentul (CE) nr. 2868/95”))
   2014/C 129/24
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: Globosat Programadora Ltda (Rio de Janeiro, Brazilia) (reprezentant: S. Micallef, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne (mărci, desene şi modele industriale) (reprezentant: J. Crespo Carrillo, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Sport TV Portugal, SA (Lisabona, Portugalia) (reprezentanţi: B. Braga da Cruz și J. Pimenta, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 23 mai 2012 (cauza R 2079/2010-4) privind o procedură de opoziție între Globosat Programadora Ltda și Sport TV Portugal, SA

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Globosat Programadora Ltda la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 311, 13.10.2012.