title: Cauza C-559/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesfinanzhof (Germania) la 30 octombrie 2013 — Finanzamt Dortmund-Unna/Josef Grünewald

text:
               15.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 45/17

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesfinanzhof (Germania) la 30 octombrie 2013 — Finanzamt Dortmund-Unna/Josef Grünewald
   (Cauza C-559/13)
   2014/C 45/31
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesfinanzhof

      Părțile din procedura principală

      Recurent: Finanzamt Dortmund-Unna

      Intimat: Josef Grünewald

      Întrebarea preliminară

   Articolul 63 din Tratatul privind Funcționarea Uniunii Europene se opune reglementării unui stat membru potrivit căreia rentele alimentare private plătite în favoarea unui contribuabil nerezident nu sunt deductibile în contextul unui transfer, în temeiul unei succesiuni anticipate, a unor bunuri producătoare de venituri situate pe teritoriul național, deși aceste plăți sunt deductibile în cazul unei obligații fiscale nelimitate, deducerea având totuși drept consecință o obligație fiscală corespunzătoare în sarcina beneficiarului prestației (supus integral la plata impozitului)?


title: Cauza F-91/13: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 1 octombrie 2014 – DF/Comisia [Funcţie publică – Remunerație – Indemnizaţie de expatriere – Cheltuieli de călătorie – Detașarea reclamantului în țara a cărei cetățenie o deține – Condiție prevăzută la articolul 4 alineatul (1) litera (b) din anexa VII la statut]

text:
               10.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 395/63

      Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 1 octombrie 2014 – DF/Comisia
      (Cauza F-91/13) (1)

      ([Funcţie publică - Remunerație - Indemnizaţie de expatriere - Cheltuieli de călătorie - Detașarea reclamantului în țara a cărei cetățenie o deține - Condiție prevăzută la articolul 4 alineatul (1) litera (b) din anexa VII la statut])
      (2014/C 395/76)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: DF (reprezentanți: L. Levi și A. Blot, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial J. Currall și V. Joris, agenți, ulterior J. Currall, agent)

         Obiectul

      Cerere de anulare a deciziei de a se solicita reclamantului rambursarea indemnizației de expatriere și a cheltuielilor de călătorie primite pe perioada detașării sale în Germania, între 1 septembrie 2009 și 31 august 2012, și cerere de rambursare a sumelor deja prelevate, precum și acordarea de daune interese

         Dispozitivul

                  1)

                  Obligă Comisia Europeană la plata către DF a sumei de 1 500 de euro pentru repararea prejudiciului său moral.

                  2)

                  Respinge în rest acțiunea.

                  3)

                  Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligată să suporte o pătrime din cheltuielile de judecată efectuate de DF.

                  4)

                  DF suportă trei pătrimi din propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 367, 14.12.2013, p. 40.


title: Cauza C-180/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Fővárosi Bíróság (Ungaria) la 18 aprilie 2011 — Bericap/Plastinnova 2000

text:
               6.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 232/11

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Fővárosi Bíróság (Ungaria) la 18 aprilie 2011 — Bericap/Plastinnova 2000
   (Cauza C-180/11)
   2011/C 232/20
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Fővárosi Bíróság

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Bericap Záródástechnikai Bt.

      Pârâtă: Plastinnova 2000 Kft.

      Cealaltă parte în procedură: Szellemi Tulajdon Nemzeti Hivatala (fostă Magyar Szabadalmi Hivatal)

      Întrebările preliminare

               1.

               Măsurile, procedurile și reparațiile care, în cadrul unei proceduri de reformare privind o cerere de respingere a protecției unui model de utilitate, se aplică în așa mod încât instanța națională nu este obligată să respecte concluziile sau celelelate declarații cu efecte juridice ale părților, și are competența de a dispune din oficiu prezentarea probelor pe care le consideră necesare, sunt conforme dreptului Uniunii Europene?

               2.

               Măsurile, procedurile și reparațiile care, în cadrul unei proceduri de reformare privind o cerere de respingere a protecției unui model de utilitate, se aplică în așa mod încât, în aprecierea sa, instanța națională nu este obligată să respecte o decizie administrativă pronunțată cu privire la o cerere de respingere, nici constatările de fapt efectuate în aceasta, nici, în special, motivele de respingere invocate în cursul procedurii administrative, sau chiar prin declarațiile sau prin afirmațiile formulate sau prin elementele de probă prezentate în cursul acesteia, sunt conforme dreptului Uniunii Europene?

               3.

               Măsurile, procedurile și reparațiile care, în cadrul unei proceduri de reformare privind o nouă cerere de respingere a protecției unui model de utilitate se aplică în așa mod încât instanța națională exclude, dintre elementele de probă prezentate în cadrul noii cereri — inclusiv pe cele privind stadiul tehnicii — pe cele care au fost deja prezentate cu ocazia unei cereri anterioare de respingere a protecției modelului de utilitate sunt conforme dreptului Uniunii Europene?


title: Cauza F-57/14: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 21 octombrie 2015 – AQ/Comisia (Funcție publică — Funcționari — Regulamentul nr. 45/2001 — Prelucrarea datelor cu caracter personal obținute în scopuri private — Anchetă administrativă — Procedură disciplinară — Dreptul la apărare — Obligația de motivare — Sancțiune disciplinară — Proporționalitate)

text:
               30.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 398/78

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 21 octombrie 2015 – AQ/Comisia
   (Cauza F-57/14) (1)

   ((Funcție publică - Funcționari - Regulamentul nr. 45/2001 - Prelucrarea datelor cu caracter personal obținute în scopuri private - Anchetă administrativă - Procedură disciplinară - Dreptul la apărare - Obligația de motivare - Sancțiune disciplinară - Proporționalitate))
   (2015/C 398/92)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: AQ (reprezentanți: inițial L. Massaux, avocat, ulterior H. Mignard, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall și C. Ehrbar, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei de a aplica o sancțiune disciplinară constând într-o mustrare la finalul unei anchete disciplinare și cerere de daune-interese.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               AQ suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligată să suporte cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 421, 24.11.2014, p.60.


title: Cauza C-174/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Handelsgericht Wien (Austria) la 12 aprilie 2012 — Alfred Hirmann/Immofinanz AG

text:
               14.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/2

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Handelsgericht Wien (Austria) la 12 aprilie 2012 — Alfred Hirmann/Immofinanz AG
   (Cauza C-174/12)
   2012/C 209/03
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Handelsgericht Wien

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Alfred Hirmann

      Pârâtă: Immofinanz AG

      Intervenientă: Aviso Zeta AG

      Întrebările preliminare

               1.

               O normă națională care prevede răspunderea unei societăți pe acțiuni, în calitate de emitentă, față de un cumpărător de acțiuni, ca urmare a încălcării obligațiilor de informare prevăzute de legislația pieței de capital conform următoarelor reglementări cuprinse în

                           —

                           articolele 6 și 25 din Directiva 2003/71/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 4 noiembrie 2003, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2008/11/CE din 11 martie 2008 (1);

                           —

                           articolele 7, 17 și 28 din Directiva 2004/109/CE (2) a Parlamentului European și a Consiliului din 15 decembrie 2004;

                           —

                           articolul 14 din Directiva 2003/6/CE (3) a Parlamentului European și a Consiliului din 28 ianuarie 2003

                     este compatibilă cu articolele 12, 15, 16, 19 și 42 din Directiva 77/91/CEE (4) a Consiliului din 31 ianuarie 1977 în versiunea în vigoare?

               2.

               Dispozițiile articolelor 12, 15, 16 și în special ale articolelor 18 și 19, precum și ale articolului 42 din Directiva 77/91/CEE a Consiliului din 31 ianuarie 1977 în versiunea în vigoare trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări naționale care prevede că, în cadrul exercitării răspunderii prevăzute la punctul 1, o societate pe acțiuni trebuie să răscumpere acțiunile restituindu-i cumpărătorului prețul de achiziție?

               3.

               Dispozițiile articolelor 12, 15, 16, 18 și 19, precum și ale articolului 42 din Directiva 77/91/CEE a Consiliului din 31 ianuarie 1977 în versiunea în vigoare trebuie interpretate în sensul că răspunderea societății pe acțiuni, astfel cum este aceasta formulată la punctul 1

                           —

                           poate include și activele fixe ale societății pe acțiuni [capital subscris și fonduri de rezervă în sensul articolului 15 alineatul (1) litera (a) din directiva menționată], respectiv

                           —

                           poate exista chiar și atunci când ar putea avea drept consecință intrarea în insolvență a societății pe acțiuni?

               4.

               Dispozițiile articolelor 12 și 13 din Directiva 2009/101/CE (5) a Parlamentului European și a Consiliului din 16 septembrie 2009 trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări naționale care prevede o anulare retroactivă a achiziției de participații, astfel încât trebuie să se considere că anularea contractului de cumpărare de acțiuni produce efecte ex nunc (a se vedea Hotărârea Curții din 15 aprilie 2010 în cauza C-215/08 „E. Friz GmbH”)?

               5.

               Dispozițiile articolelor 12, 15, 16, 18, 19 și 42 din Directiva 77/91/CEE a Consiliului din 31 ianuarie 1977 în versiunea în vigoare și articolele 12 și 13 din Directiva 2009/101/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 septembrie 2009 trebuie interpretate în sensul că răspunderea se limitează la valoarea acțiunilor, — în cazul unei societăți cotate la bursă, la cursul acțiunilor la bursă — la data formulării solicitării astfel încât, în anumite condiții, acționarul primește înapoi o sumă mai mică decât prețul pe care l-a plătit inițial pentru acțiuni?

      (1)  Directiva 2003/71/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 4 noiembrie 2003 privind prospectul care trebuie publicat în cazul unei oferte publice de valori mobiliare sau pentru admiterea valorilor mobiliare la tranzacționare și de modificare a Directivei 2001/34/CE (JO L 345, p. 64, Ediție specială, 06/vol. 7, p. 23), astfel cum a fost modificată prin Directiva 2008/11/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 martie 2008 (JO L 76, p. 37).

      (2)  Directiva 2004/109/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 decembrie 2004 privind armonizarea obligațiilor de transparență în ceea ce privește informația referitoare la emitenții ale căror valori mobiliare sunt admise la tranzacționare pe o piață reglementată și de modificare a Directivei 2001/34/CE (JO L 390, p. 38, Ediție specială, 06/vol. 7, p. 172).

      (3)  Directiva 2003/6/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 28 ianuarie 2003 privind utilizările abuzive ale informațiilor confidențiale și manipulările pieței (abuzul de piață) (JO L 96, p. 16, Ediție specială, 06/vol. 5, p. 210).

      (4)  A doua Directivă 77/91/CEE a Consiliului din 13 decembrie 1976 de coordonare, în vederea echivalării, a garanțiilor impuse societăților comerciale în statele membre, în înțelesul articolului 58 al doilea paragraf din tratat, pentru protejarea intereselor asociaților sau terților, în ceea ce privește constituirea societăților comerciale pe acțiuni și menținerea și modificarea capitalului acestora (JO 1977, L 26, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 8).

      (5)  Directiva 2009/101/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 septembrie 2009 de coordonare, în vederea echivalării, a garanțiilor impuse societăților în statele membre, în înțelesul articolului 48 al doilea paragraf din tratat, pentru protejarea intereselor asociaților sau terților (JO L 258, p. 11).


title: Cauza T-258/04 RENV: Ordonanța președintelui Tribunalului din 6 decembrie 2012 — Polonia/Comisia

text:
               2.2.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/26

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 6 decembrie 2012 — Polonia/Comisia
   (Cauza T-258/04 RENV) (1)

   2013/C 32/42
   Limba de procedură: polona
   Președintele Tribunalului a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 251, 9.10.2004.


title: Cauza T-216/17: Acțiune introdusă la 7 aprilie 2017 – Mabrouk/Consiliul

text:
               19.6.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 195/34

         Acțiune introdusă la 7 aprilie 2017 – Mabrouk/Consiliul
   (Cauza T-216/17)
   (2017/C 195/47)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Mohamed Marouen Ben Ali Ben Mohamed Mabrouk (Tunis, Tunisia) (reprezentanți: J-R. Farthouat, N. Boulay, lawyers, și S. Crosby, solicitor)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei (PESC) 2017/153 a Consiliului din 27 ianuarie 2017 de modificare a Deciziei 2011/72/PESC privind măsuri restrictive îndreptate împotriva anumitor persoane și entități având în vedere situația din Tunisia (JO 2017, L 23, p. 19) în măsura în care se aplică reclamantului; și

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă patru motive.

               1.

               În cadrul primului motiv, reclamantul susține că înghețarea activelor sale încalcă principiul termenului rezonabil, consacrat de articolul 6 din CEDO și de articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

               2.

               În cadrul celui de al doilea motiv, reclamantul susține că înghețarea activelor sale nu este suficient întemeiată întrucât:

                           —

                           contrar elementelor de probă administrate de reclamant, Consiliul consideră că activele reclamantului nu sunt legitime, fără a motiva însă această constatare;

                           —

                           considerând că activele reclamantului nu sunt legitime, Consiliul săvârșește o eroare de apreciere a faptelor, în cazul în care acesta a efectuat vreo asemenea apreciere;

                           —

                           înghețarea activelor este lipsită de obiect deoarece este destinată să ajute Tunisia să recupereze fonduri deturnate. Or, nici un activ al reclamantului nu a făcut obiectul unei deturnări.

               3.

               Prin intermediul celui de al treilea motiv, reclamantul susține că, în măsura în care intervine ulterior căderii președintelui Ben Ali, înghețarea activelor sale aduce atingere dreptului la muncă al reclamantului.

               4.

               Prin intermediul celui de al patrulea motiv, reclamantul susține că înghețarea este, în orice caz, disproporționată și aduce atingere dreptului de proprietate al reclamantului.


title: Cauza F-5/15: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 25 martie 2015 – Necci/Comisia (Funcție publică — Funcționari — Pensii — Transferul drepturilor de pensie dobândite într-un sistem de pensie național — Propunere de bonificație de ani de plată a contribuţiilor la sistemul de pensii — Reclamație tardivă — Nerespectarea procedurii precontencioase — Inadmisibilitate vădită)

text:
               26.5.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/36

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 25 martie 2015 – Necci/Comisia
   (Cauza F-5/15) (1)

   ((Funcție publică - Funcționari - Pensii - Transferul drepturilor de pensie dobândite într-un sistem de pensie național - Propunere de bonificație de ani de plată a contribuţiilor la sistemul de pensii - Reclamație tardivă - Nerespectarea procedurii precontencioase - Inadmisibilitate vădită))
   (2015/C 171/44)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Claudio Necci (Auderghem, Belgia) (reprezentanți: S. Orlandi și T. Martin, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall și G. Gattinara, agenți)

      Obiectul

   Cerere de declarare a nelegalității articolului 9 din Dispozițiile generale de aplicare (DGA) a articolului 11 alineatul (2) din anexa VIII la statut și de anulare a deciziei privind transferul drepturilor de pensie ale reclamantului în sistemul de pensii al Uniunii, decizie care aplică noile DGA privind articolele 11 și 12 din anexa VIII la Statutul funcționarilor

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca vădit inadmisibilă.

               2)

               Domnul Necci suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 96, 23.3.2015, p. 26.


title: Cauza C-275/08: Acțiune introdusă la 24 iunie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Federală Germania

text:
               30.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/28

         Acțiune introdusă la 24 iunie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Federală Germania
   (Cauza C-275/08)
   (2008/C 223/44)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: G. Wilms și D. Kukovec, agenți)

      Pârâtă: Republica Federală Germania
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin atribuirea de către Datenzentrale Baden-Württenberg a unui contract public privind cesiunea și întreținerea unei aplicații software fără a realiza o procedură de atribuire printr-o cerere de ofertă la nivel european, Republica Federală Germania nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 6 coroborat cu articolul 9 din Directiva 93/36/CEE a Consiliului din 14 iunie 1993 (1);

               —

               obligarea Republicii Federale Germania la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Obiectul acțiunii de față este reprezentat de încheierea unui contract de achiziționare a unei aplicații software utilizate la înmatricularea vehiculelor, între Datenzentrale Baden-Württenberg și Anstalt für Kommunale Datenverarbeitung in Bayern (AKDB). Decizia de atribuire în discuție a fost luată într-o procedură negociată fără publicarea unei cereri de ofertă, procedură în care s-a negociat numai cu AKDB.
   Faptul că în Germania contractul făcea deja obiectul unei proceduri care vizează căile de atac în sensul Directivei 89/665/CEE este, în opinia Comisiei, lipsit de importanță pentru constatarea unei încălcări a tratatului, pentru că între o procedură care vizează căile de atac în fața instanțelor naționale și o procedură în constatarea neîndeplinirii obligațiilor în temeiul articolului 226 din Tratatul CE există diferențe fundamentale atât din punct de vedere al scopului, cât și din punct de vedere al părților și al cursului procedurii.
   În cazul contractului în discuție este vorba despre un contract de achiziție publică de bunuri în sensul articolului 1 litera (a) din Directiva 93/36/CEE. Potrivit datelor de care dispune Comisia, valoarea contractului este de aproximativ 1 milion de euro și, prin urmare, depășește în mod considerabil pragul stabilit prin directivă. Datenzentrale este o persoană juridică de drept public care a fost creată în scopul special aflat în sfera interesului general de a coordona și de a promova prelucrarea electronică a datelor în administrația publică. În plus, aceasta se află în principal sub controlul landului Baden-Württenberg, care stabilește mai mult de jumătate din membrii consiliului de administrație. Astfel, aceasta este autoritate contractantă în sensul articolului 1 litera (b) din Directiva 93/36/CEE, care, la atribuirea contractelor publice din domeniul de aplicare al acestei directive, este obligată să respecte procedura prevăzută de directivă. Împrejurarea că Datenzentrale și AKDB sunt persoane juridice de drept public este lipsită de importanță în ceea ce privește aplicabilitatea Directivei 93/36/CEE.
   Potrivit datelor de care dispune Comisia, nu există fapte vizibile care ar putea justifica atribuirea directă a contractului, de exemplu sub forma unei proceduri negociate fără publicarea anterioară a unei cereri de ofertă. Potrivit jurisprudenței Curții, procedura negociată are un caracter excepțional și poate fi aplicată numai în anumite cazuri „expres prevăzute”. Sarcina probei pentru dovedirea circumstanțelor excepționale incumbă statului membru care dorește să le invoce. Totuși, întrucât pârâta în cazul de față nu și-a îndeplinit obligația de probă, Comisia a trebuit să concluzioneze că, prin încheierea contractului în discuție fără realizarea unei proceduri de atribuire printr-o cerere de ofertă la nivel european, Republica Federală Germania a încălcat articolul 6 coroborat cu articolul 9 din Directiva 93/36/CEE privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de bunuri.

      (1)  JO L 199, p. 1.


title: Cauza T-160/10: Acțiune introdusă la 19 aprilie 2011 — J/Parlamentul European

text:
               13.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 238/18

         Acțiune introdusă la 19 aprilie 2011 — J/Parlamentul European
   (Cauza T-160/10)
   2011/C 238/31
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamant: J (Marchtrenk, Austria) (reprezentant: A. Auer, avocat)

      Pârât: Parlamentul European

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Comisiei pentru petiții a Parlamentului European din 2 martie 2010 de respingere a Petiției nr. 1673/2009, depusă de reclamant la 19 noiembrie 2009;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată aferente acestei proceduri.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamantul solicită anularea Deciziei Comisiei pentru petiții a Parlamentului European din 2 martie 2010 prin care a fost respinsă ca inadmisibilă petiția acestuia privind pretinsa confiscare, de către autoritățile austriece, a anumitor documente și opere.
   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă încălcarea dreptului la admiterea petiției. Potrivit articolului 6 alineatul (1) TFUE, articolului 17 alineatul (1) și articolului 51 alineatul (1) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, confiscarea operelor de către autoritățile austriece reprezintă o încălcare a dreptului la proprietate.


title: Cauza F-47/15: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 25 ianuarie 2016 – Darchy/Comisia (Funcție publică — Funcționari — Alocații familiale — Alocație pentru copilul aflat în întreţinere — Copiii soției reclamantei — Plată cu efect retroactiv)

text:
               14.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 98/62

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 25 ianuarie 2016 – Darchy/Comisia
   (Cauza F-47/15) (1)

   ((Funcție publică - Funcționari - Alocații familiale - Alocație pentru copilul aflat în întreţinere - Copiii soției reclamantei - Plată cu efect retroactiv))
   (2016/C 098/80)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Marie-Pierre Darchy (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: É. Boigelot, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: T. S. Bohr și A.-C. Simon, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei de respingere a cererii de acordare retroactivă a alocației pentru copiii aflați în întreținere în beneficiul celor doi copii ai soției reclamantei, care locuiesc la domiciliul acesteia fiecare a doua săptămână începând de la data căsătoriei lor, precum și o cerere de despăgubire

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Doamna Darchy suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligată la suportarea cheltuielilor de judecată efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 190, 8.6.2015, p. 35.


title: Cauza T-25/09: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 24 septembrie 2009 — Johnson & Johnson/OAPI — Simca (YourCare)

text:
               21.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/62

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 24 septembrie 2009 — Johnson & Johnson/OAPI — Simca (YourCare)
   (Cauza T-25/09) (1)

   2009/C 282/117

      Limba de procedură: italiana

   Președintele Camerei a patra a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 69, 21.3.2009.


title: Cauza C-432/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal de première instance de Namur (Belgia) la 22 august 2011 — Cartiaux Service Plus SA/État belge

text:
               14.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 13/2

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal de première instance de Namur (Belgia) la 22 august 2011 — Cartiaux Service Plus SA/État belge
   (Cauza C-432/11)
   2012/C 13/04
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

      Tribunal de première instance de Namur

      Părțile din acțiunea principală

   Reclamantă: Cartiaux Service Plus SA

   Pârât: État belge

   Prin Ordonanța din 9 noiembrie 2011, președintele Curții a dispus radierea cauzei.


title: Cauza C-103/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Vilniaus apygardos administracinis teismas (Lituania) la 4 martie 2014 – Bronius Jakutis și Kretingalės kooperatinė ŽŪB/Nacionalinę mokėjimo agentūrą prie Žemės ūkio ministerijos și Lietuvos valstybę

text:
               12.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/26

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Vilniaus apygardos administracinis teismas (Lituania) la 4 martie 2014 – Bronius Jakutis și Kretingalės kooperatinė ŽŪB/Nacionalinę mokėjimo agentūrą prie Žemės ūkio ministerijos și Lietuvos valstybę
   (Cauza C-103/14)
   2014/C 142/34
   Limba de procedură: lituniana

      Instanța de trimitere

   Vilniaus apygardos administracinis teismas

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Bronius Jakutis, Kretingalės kooperatinė ŽŪB

      Pârâte: Nacionalinė mokėjimo agentūra prie Žemės ūkio ministerijos, Lietuvos valstybė

      Terţi intervenienţi: Lietuvos Respublikos Vyriausybė, Lietuvos Respublikos žemės ūkio ministerija

      Întrebările preliminare

               1)

               În ceea ce priveşte evaluarea, potrivit articolului 10 alineatul (1) din Regulamentul nr. 73/2009 (1) coroborat cu articolele 7 şi 121, a nivelului plăţilor directe din vechile şi din noile statele membre ale Uniunii:

                           a)

                           Articolul 7 alineatul (1) din Regulamentul nr. 73/2009 coroborat cu articolul 10 alineatul (1) şi cu articolul 121 trebuie interpretat în sensul că în anul 2012 nivelul plăților directe din vechile state membre ale Uniunii Europene care depășesc 5 000 de euro este de 90%?

                           b)

                           În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, aceasta înseamnă că în anul 2012 nivelul plăţilor directe din noile şi din vechile state membre ale Uniunii Europene nu a fost egalizat, având în vedere conţinutul şi obiectivele articolului 10 alineatul (1) şi ale articolului 121 din Regulamentul nr. 73/2009?

                           c)

                           Finalul articolului 10 alineatul (1) din Regulamentul nr. 73/2009 [„[…] luând în considerare toate reducerile puse în aplicare în temeiul articolului 7 alineatul (1)”] şi Documentul de lucru DS/2011/14/REV 2 al Comisiei, în care pentru comparaţie este prevăzută o bază diferită pentru plăţile directe – în noile state membre nivelul plăţilor directe este evaluat fără aplicarea modulării (90% în conformitate cu articolul 121), în timp ce în vechile state membre modularea a fost aplicată [100% minus 10% în conformitate cu articolul 7 alineatul (1)] – contravin Actului de aderare şi principiilor dreptului Uniunii, inter alia principiului protecţiei încrederii legitime, principiului bunei administrări, principiului concurenţei loiale şi principiului nediscriminării, precum şi obiectivelor politicii agricole comune, care sunt prevăzute la articolul 39 TFUE?

               2)

               În ceea ce priveşte incompatibilitatea articolului 10 alineatul (1) şi a articolului 132 alineatul (2) ultimul paragraf din Regulamentul (CE) nr. 73/2009, precum şi a măsurilor de drept al Uniunii Europene adoptate pe baza acestora cu Actul de aderare şi cu principiile dreptului Uniunii Europene:

                           a)

                           Finalul articolului 10 alineatul (1) din Regulamentul nr. 73/2009 [„[…] luând în considerare toate reducerile puse în aplicare în temeiul articolului 7 alineatul (1)”] şi finalul articolului 132 alineatul (2) ultimul paragraf („[...] ținând seama, începând din 2012, de aplicarea articolului 7 coroborat cu articolul 10”), precum şi Documentul de lucru DS/2011/14/REV 2 al Comisiei şi Decizia de punere în aplicare C(2012) 4391 final a Comisiei, care au fost adoptate pe baza acestora, contravin Actului de aderare, care nu prevede modularea plăţilor directe şi reducerea plăților naţionale directe complementare din noile state membre ale Uniunii şi/sau anul în care se prevede că va avea loc egalizarea plăţilor directe din noile şi din vechile state membre ale Uniunii?

                           b)

                           Articolul 10 alineatul (1) şi articolul 132 alineatul (2) ultimul paragraf din Regulamentul nr. 73/2009, precum şi Documentul de lucru DS/2011/14/REV 2 al Comisiei şi Decizia de punere în aplicare C(2012) 4391 final a Comisiei, în măsura în care, în conformitate cu conţinutul şi cu obiectivele acestora, modularea plăţilor directe şi reducerea plăților naționale directe complementare sunt aplicate în anul 2012 în noile state membre ale Uniunii, care primesc considerabil mai puţin sprijin decât vechile state membre ale Uniunii Europene, contravin principiilor dreptului Uniunii Europene, inter alia principiului protecţiei încrederii legitime, principiului concurenţei loiale şi principiului nediscriminării, precum şi obiectivelor politicii agricole comune, care sunt prevăzute la articolul 39 TFUE, în special obiectivului creșterii productivității agriculturii?

                           c)

                           Modificarea articolului 132 alineatul (2) ultimul paragraf din Regulamentul nr. 73/2009 („ținând seama, începând din 2012, de aplicarea articolului 7 coroborat cu articolul 10”), care a fost efectuată prin procedura de rectificare (JO 2010, L 43, p. 7) (rectificare prin care s-a realizat o modificare ce nu este de natură tehnică, iar conţinutul dispoziţiei a fost fundamental modificat, întrucât s-a prevăzut că egalizarea plăţilor directe din noile şi din vechile state membre ale Uniunii Europene era prezumată pentru anul 2012), încalcă principiile dreptului Uniunii Europene, inter alia, principiul protecţiei încrederii legitime, principiul securității juridice, principiul bunei administrări şi principiul nediscriminării?

                           d)

                           Cuvântul „dydis” [nivel] utilizat la articolul 1 litera (c) situat la punctul 27 litera (b) din capitolul 6.A (Agricultură) din Anexa II la Actul de aderare are acelaşi sens ca şi cuvântul „lygis” [nivel] din articolul 132 alineatul (2) ultimul paragraf din Regulamentul nr. 73/2009?

               3)

               Decizia de punere în aplicare a Comisiei şi documentul de lucru DS/2011/14/REV 2 al Comisiei, care nu au fost publicate în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene şi nu cuprind o motivare adecvată (au fost adoptate pe baza simplei prezumţii că în anul 2012 nivelul plăţilor directe din noile şi din vechile state membre ale Uniunii aveau să se egalizeze), contravin Actului de aderare şi încalcă principiile dreptului Uniunii Europene, inter alia, principiul securității juridice, principiul protecţiei încrederii legitime şi principiul bunei administrări? În cazul unui răspuns afirmativ, articolul 1 alineatul (4) din decizia de punere în aplicare a Comisiei trebuie să fie anulat întrucât contravine Regulamentului nr. 73/2009 şi Actului de aderare?

      (1)  Regulamentul (CE) nr . 73/2009 al Consiliului din 19 ianuarie 2009 de stabilire a unor norme comune pentru sistemele de ajutor direct pentru agricultori în cadrul politicii agricole comune și de instituire a anumitor sisteme de ajutor pentru agricultori, de modificare a Regulamentelor (CE) nr. 1290/2005, (CE) nr. 247/2006, (CE) nr. 378/2007 și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1782/2003 (JO L 30, p. 16).


title: Cauza T-203/17: Acțiune introdusă la 3 aprilie 2017 – GY/Comisia

text:
               19.6.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 195/32

         Acțiune introdusă la 3 aprilie 2017 – GY/Comisia
   (Cauza T-203/17)
   (2017/C 195/45)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: GY (reprezentanți: S. Orlandi și T. Martin, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:
   să declare și să hotărască:

               —

               anularea deciziei comisiei de evaluare din cadrul concursului EPSO/AD/293/14 din 23 decembrie 2016 de a nu îl admite la centrul de evaluare;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata unei sume evaluate ex aequo et bono la 5 000 de euro pentru prejudiciul moral suferit;

               —

               în orice caz, obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv se întemeiază pe încălcarea de către comisia de evaluare a obligației de motivare prin faptul că nu i-ar fi comunicat reclamantului criteriile de notare pe care le-a adoptat pentru a se conforma Hotărârii din 20 iulie 2016, GY/Comisia, F-123/15, EU:F:2016:160.

               2.

               Al doilea motiv se întemeiază pe încălcarea de către comisia de evaluare a anunțului de concurs prin faptul că aceasta și-ar fi restrâns în mod arbitrar aprecierea cu privire la experiența profesională a reclamantului întemeindu-se, pentru trei întrebări, numai pe durata acestei experiențe.

               3.

               Al treilea motiv se întemeiază pe multiple erori vădite de apreciere săvârșite de comisia de evaluare din cadrul concursului, care ar determina nelegalitatea deciziei de a nu îi acorda decât 17 puncte din 56 (pragul minim fiind menținut la 22 de puncte).


title: Cauzele conexate C-288/09 și C-289/09: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 14 aprilie 2011 [cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată First-tier Tribunal (Tax Chamber) — Regatul Unit] — British Sky Broadcasting Group plc (C-288/09), Pace plc (C-289/09)/The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs [Tariful vamal comun — Clasificare tarifară — Nomenclatura combinată — Receptoare și decodoare de televiziune digitală prin satelit având o funcție de înregistrare — Codul vamal comunitar ﾔ Articolul 12 alineatul (5) litera (a) punctul (i) și alineatul (6) — Valabilitate în timp a unei informații tarifare obligatorii]

text:
               18.6.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 179/3

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 14 aprilie 2011 [cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată First-tier Tribunal (Tax Chamber) — Regatul Unit] — British Sky Broadcasting Group plc (C-288/09), Pace plc (C-289/09)/The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
   (Cauzele conexate C-288/09 și C-289/09) (1)

   (Tariful vamal comun - Clasificare tarifară - Nomenclatura combinată - Receptoare și decodoare de televiziune digitală prin satelit având o funcție de înregistrare - Codul vamal comunitar - Articolul 12 alineatul (5) litera (a) punctul (i) și alineatul (6) - Valabilitate în timp a unei informații tarifare obligatorii)
   2011/C 179/03
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   First-tier Tribunal (Tax Chamber)

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamante: British Sky Broadcasting Group plc (C-288/09), Pace plc (C-289/09)

      Pârâți: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — First-tier Tribunal (Tax Chamber) — Interpretarea nomenclaturii combinate — Pozițiile nr. 8528 71 13 („Aparate cu microprocesor având încorporat un modem pentru acces la Internet, și care asigurând o funcție de schimb interactiv de informații, capabil de a primi semnale de televiziune [«set-top boxes cu funcție de comunicație»] și nr. 8521 90 00 («Altele» cuprinzând aparatele fără ecran, capabile să recepționeze semnale de televiziune, așa-numitele «set-top boxes» care conțin un dispozitiv cu funcție de înregistrare sau de reproducere (de exemplu, un hard disk sau o unitate DVD”) — „Module separate” („set-top box”), destinate să recepționeze și să decodeze semnale de televiziune digitală prin satelit, care au o funcție de comunicare și sunt prevăzute cu un hard disk

      Dispozitivul

               1.

               Nomenclatura combinată cuprinsă în anexa I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful vamal comun, astfel cum a fost modificată prin Regulamentul (CE) nr. 1549/2006 al Comisiei din 17 octombrie 2006 și prin Regulamentul (CE) nr. 1214/2007 al Comisiei din 20 septembrie 2007, trebuie să fie interpretată în sensul că modulele separate de comunicație prevăzute cu unități de memorie cu hard disk, precum modulul Sky+, modelul DRX 280, se încadrează la subpoziția 8528 71 13, în pofida Notelor explicative la Nomenclatura combinată menționată.

               2.

               Articolul 12 alineatul (5) litera (a) din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului vamal comunitar, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 82/97 al Parlamentului European și al Consiliului din 19 decembrie 1996, și articolul 12 alineatul (1) și alineatul (2) litera (a) a treia liniuță din Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 al Comisiei din 2 iulie 1993 de stabilire a unor dispoziții de aplicare a Regulamentului nr. 2913/92, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 12/97 al Comisiei din 18 decembrie 1996, trebuie interpretate în sensul că autoritățile vamale sunt obligate să emită informații tarifare obligatorii conforme Notelor explicative la Nomenclatura combinată. Dacă apare un dezacord între aceste autorități și operatorii economici privind conformitatea respectivelor note cu Nomenclatura combinată și privind clasificarea mărfurilor, acești operatori au posibilitatea de a introduce o acțiune la autoritatea competentă în temeiul articolului 243 din Regulamentul nr. 2913/92, cu modificările ulterioare. Instanța sesizată se pronunță cu privire la clasificarea mărfurilor, dacă este necesar, după ce a adresat Curții o întrebare preliminară în condițiile prevăzute la articolul 267 TFUE. Pe de altă parte, statul membru de care depind autoritățile menționate are posibilitatea de a sesiza comitetul prevăzut la articolul 247 din Regulamentul nr. 2913/92, cu modificările ulterioare, potrivit procedurii prevăzute la articolul 8 din Regulamentul nr. 2658/87, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 254/2000 al Consiliului din 31 ianuarie 2000.

               3.

               Articolul 12 alineatul (5) litera (a) punctul (i) din Regulamentul nr. 2913/92, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 82/97, trebuie interpretat în sensul că Regulamentul nr. 1549/2006 trebuie să fie considerat un regulament în sensul acestei dispoziții. O informație tarifară obligatorie care nu mai era conformă cu Nomenclatura combinată din cauza intrării în vigoare a Regulamentului nr. 1549/2006 a încetat să fie valabilă, în materie tarifară, după data acestei intrări în vigoare.

               4.

               Articolul 12 alineatul (6) din Regulamentul nr. 2913/92, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 82/97, trebuie interpretat în sensul că, în cazul în care, în temeiul articolului 12 din Regulamentul nr. 2658/87, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 254/2000, este adoptat un regulament de modificare a Nomenclaturii combinate și acest regulament nu stabilește un termen în care titularul unei informații tarifare obligatorii care încetează să fie valabilă poate totuși să continue să o invoce, acest titular nu mai poate invoca respectiva informație tarifară obligatorie.

      (1)  JO C 256, 24.10.2009.


title: Cauza T-24/10: Acțiune introdusă la 27 ianuarie 2010 — CECA/Comisia

text:
               17.4.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 100/43

         Acțiune introdusă la 27 ianuarie 2010 — CECA/Comisia
   (Cauza T-24/10)
   2010/C 100/67
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: CECA SA (La Garenne Colombes, Franța) (reprezentanți: J. Joshua, Barrister, E. Aliende Rodríguez, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea articolului 1 alineatele (1) și (2) din Decizia Comisiei C(2009) 8682 din 11 noiembrie 2009, în măsura în care privește reclamanta și anularea, în orice caz, a articolului 1 alineatul (1), în măsura în care constată că, de la 16 martie 1994 până la 31 martie 1996, reclamanta a participat la o încălcare în sectorul stabilizatoarelor din cositor;

               —

               anularea amenzilor aplicate reclamantei la articolul 2;

               —

               în ipoteza în care Tribunalul nu anulează amenzile în totalitate, reducerea substanțială a acestora, ținând cont de competența sa de fond;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prezenta acțiune privește anularea Deciziei Comisiei din 11 noiembrie 2009, în cazul COMP/38.589 — Stabilizatori termici, prin care se constată că reclamanta a participat la două încălcări separate ale articolului 81 CE (devenit articolul 101 TFUE), una în sectorul stabilizatoarelor din cositor, iar cealaltă în sectorul ESBO, și prin care se aplică o amendă pentru fiecare produs.
   În susținerea acțiunii sale, reclamanta invocă motivele următoare:

               În primul rând, aceasta susține că, dacă se aplică în mod corect articolul 25 din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 (1), acțiunea introdusă de societatea AKZO (2) nu era suspensivă și că dreptul Comisiei de a aplica amenzi era prescris în ceea ce privește cele două încălcări în temeiul prescripției de zece ani, potrivit regulii „termenului dublu de prescripție”. Reclamanta susține că a fost săvârșită de către Comisie o eroare de drept întrucât a constatat că perioada în care procedura privind societatea AKZO era pendinte în fața Tribunalului a avut drept efect suspendarea cursului prescripției și că în mod neîntemeiat Comisia a concluzionat că prescripția de zece ani, prevăzută la articolul 25 alineatul (5) din regulamentul menționat anterior, putea fi prelungită în prezenta cauză.

               În al doilea rând, reclamanta susține că Comisia nu a justificat niciun interes legitim de a constata încălcări pe care nu putea să le sancționeze. Reclamanta susține că în fapt rezultă din articolul 7 din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 că se poate constata de către Comisie că a fost săvârșită o încălcare chiar dacă nu impune o amendă, în măsura în care aceasta justifică un interes legitim.

               În al treilea rând, și independent de primele două motive, reclamanta solicită Tribunalului anularea constatărilor făcute la articolul 1 alineatul (1) din decizia atacată, potrivit cărora reclamanta participase la o încălcare în sectorul stabilizatoarelor din cositor în perioada 16 martie 1994 — 31 martie 1996 și susține că Comisia nu a justificat niciun interes legitim pentru a face astfel de constatări.

         În al patrulea rând, în cazul în care Tribunalul nu anulează amenzile în totalitate, reclamanta consideră că nu a fost dovedit de către Comisie că încălcarea continuase după 23 februarie 1999 și că, prin urmare, amenda aplicată pentru a doua perioadă a înțelegerii ar trebui să fie redusă pentru a ține cont de durata mai scurtă a încălcărilor.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (JO L 2003, L 1, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 167).

      (2)  Hotărârea Tribunalului din 17 septembrie 2007, Akzo Nobel Chemicals și Akcros Chemicals/Comisia (T-125/03 și T-253/03, Rep., p. II-3523).


title: Cauza C-386/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Lietuvos vyriausiojo administracinio teismo (Lituania) la 12 iulie 2016 – UAB „Toridas”/Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos și Kauno apskrities valstybinė mokesčių inspekcija

text:
               19.9.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 343/34

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Lietuvos vyriausiojo administracinio teismo (Lituania) la 12 iulie 2016 – UAB „Toridas”/Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos și Kauno apskrities valstybinė mokesčių inspekcija
   (Cauza C-386/16)
   (2016/C 343/47)
   Limba de procedură: lituaniana

      Instanța de trimitere

   Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: UAB „Toridas”

      Pârâte: Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos, Kauno apskrities valstybinė mokesčių inspekcija

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 138 alineatul (1), articolul 140 litera (a) și/sau articolul 141 din Directiva 2006/112/CE (1) din 28 noiembrie 2006 a Consiliului privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată coroborate, printre altele, cu articolele 33 și 40 din aceeași directivă trebuie interpretate în sensul că, în circumstanțe precum cele în discuție în prezenta cauză (în litigiul principal), livrarea de mărfuri de către o persoană impozabilă stabilită într-un prim stat membru trebuie să fie scutită, în temeiul dispozițiilor sus-menționate, în cazul în care, înainte de încheierea respectivei operațiuni de livrare, cumpărătorul (o persoană identificată în scopuri de TVA în al doilea stat membru) își exprimă intenția de a vinde mărfurile imediat, înainte de a le scoate de pe teritoriul primului stat membru, către o persoană impozabilă stabilită într-un al treilea stat membru, mărfurile respective fiind apoi transportate (expediate) în al treilea stat membru?

               2)

               Faptul că o parte dintre mărfuri au fost prelucrate la cererea persoanei impozabile stabilite (identificate în scopuri de TVA) în al doilea stat membru, înainte de a fi transportate către al treilea stat membru, prezintă relevanță pentru răspunsul la prima întrebare?

      (1)  JO 2006 L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7.


title: Cauza T-656/11 R: Ordonanța judecătorului delegat cu luarea măsurilor provizorii din 16 februarie 2012 — Morison Menon Chartered Accountants și alții/Consiliul ( „Măsuri provizorii — Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive luate împotriva Iranului în scopul de a împiedica proliferarea nucleară — Înghețarea fondurilor și a resurselor economice — Cerere de suspendare a executării — Lipsa urgenței” )

text:
               14.4.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 109/13

         Ordonanța judecătorului delegat cu luarea măsurilor provizorii din 16 februarie 2012 — Morison Menon Chartered Accountants și alții/Consiliul
   (Cauza T-656/11 R)
   (Măsuri provizorii - Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive luate împotriva Iranului în scopul de a împiedica proliferarea nucleară - Înghețarea fondurilor și a resurselor economice - Cerere de suspendare a executării - Lipsa urgenței)
   2012/C 109/31
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamanți: Morison Menon Chartered Accountants și alții (Dubai, Emiratele Arabe Unite), Morison Menon Chartered Accountants — Dubaï Office (Dubai) și Morison Menon Chartered Accountants — Sharjah Office (Sharjah, Emiratele Arabe Unite) (reprezentanți: H. Viaene, R. Ruys și D. Gillet, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M.-M. Joséphidès și S. Kyriakopoulou, agenți)

      Obiectul

   Cerere de suspendarea executării, pe de o parte, a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 1245/2011 al Consiliului din 1 decembrie 2011 de punere în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 961/2010 privind măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 319, p. 11), și, pe de altă parte, a Deciziei 2011/783/PESC a Consiliului din 1 decembrie 2011 de modificare a Deciziei 2010/413/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 319, p. 71), în măsura în care entitatea având denumirea „Morison Menon Chartered Accountant” a fost adăugată pe lista persoanelor și entităților ale căror fonduri și resurse economice sunt înghețate

      Dispozitivul

               1.

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2.

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza T-577/08: Acțiune introdusă la 23 decembrie 2008 — Proges srl/Comisia

text:
               21.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/65

         Acțiune introdusă la 23 decembrie 2008 — Proges srl/Comisia
   (Cauza T-577/08)
   (2009/C 44/110)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamantă: Proges srl (Roma, Italia) (reprezentant: M. Falcetta, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei atacate, cu toate măsurile ce rezultă din aceasta, inclusiv în privința reparării prejudiciilor;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Prezenta acțiune este îndreptată împotriva deciziei Comisiei prin care s-a refuzat atribuirea către reclamantă a proiectului privind anunțul de licitație ENV. G.1/SER/2008/0050, având ca obiect crearea de modele pentru ocuparea teritoriului, și în special evaluarea efectului asupra mediului.
   În susținerea pretențiilor sale, reclamanta invocă:

               —

               că afirmațiile din decizie, în sensul că proiectul reclamantei s-ar concentra exclusiv asupra modelului DPSIR, nu sunt adevărate; ci, în orice caz, anunțul de licitație prevede în mod expres utilizarea integrată de „indicatori instituționali sociali, economici și de mediu ale dinamicilor de ocupare a teritoriului”, DPSIR fiind instrumentul care s-a impus la nivel internațional pentru gestionarea și pentru integrarea unor astfel de indicatori. În plus, DPSIR a fost dezvoltat și a ost corect utilizat chiar de Agenția Europeană de Mediu. Într-adevăr, reclamanta propune utilizarea unui model DPSIR actualizat conform unei metodologii inovative și care este deja aplicat cu succes în diferite proiecte ale Națiunilor Unite și ale IUCN (International Union for the Conservation of nature);

               —

               că în mod contrar celor indicate în decizia atacată, în proiectul reclamantei se menționează în mod expres că se va dezvolta un model de ocupare a teritoriului, prin integrarea diferitelor modele rezultate din al VI-lea program-cadru de cercetare;

               —

               că nu există niciun motiv care ar permită să existe dubii cu privire la corectitudinea implicării directorului reclamantei în executarea proiectului;

               —

               că reprezentativitatea geografică nu este prevăzută în mod întemeiat în anunțul de licitație, întrucât nu este vorba despre un proiect de dezvoltare, de integrare și/sau de coeziune intereuropeană. Între altele, nu se înțelege în ce temei experiențele europene sunt considerate, în vederea evaluării unei societăți, ca fiind activități care demonstrează o mai mare calificare, în raport cu experiențele cu Națiunile Unite și cu IUCN, invocate de reclamantă.


title: Cauza C-402/13: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 5 noiembrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Anotato Dikastirio Kyprou – Cipru) – Cypra Ltd/Kypriaki Dimokratia (Trimitere preliminară – Agricultură – Sănătate animală – Regulamentul (CE) nr. 854/2004 – Produse de origine animală destinate consumului uman – Controale oficiale – Desemnarea unui medic veterinar oficial – Sacrificarea animalelor)

text:
               19.1.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/5

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 5 noiembrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Anotato Dikastirio Kyprou – Cipru) – Cypra Ltd/Kypriaki Dimokratia
      (Cauza C-402/13) (1)

      (Trimitere preliminară - Agricultură - Sănătate animală - Regulamentul (CE) nr. 854/2004 - Produse de origine animală destinate consumului uman - Controale oficiale - Desemnarea unui medic veterinar oficial - Sacrificarea animalelor)
      (2015/C 016/06)
      Limba de procedură: greaca

         Instanța de trimitere

      Anotato Dikastirio Kyprou

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Cypra Ltd

         Pârâtă: Kypriaki Dimokratia

         Dispozitivul

      Dispozițiile Regulamentului (CE) nr. 854/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 de stabilire a normelor specifice de organizare a controalelor oficiale privind produsele de origine animală destinate consumului uman, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 1791/2006 al Consiliului din 20 noiembrie 2006, trebuie interpretate în sensul că nu se opun, în principiu, ca autoritatea competentă să stabilească momentul în care trebuie să aibă loc sacrificarea animalelor, în vederea desemnării medicului veterinar oficial în scopul efectuării controlului operațiunilor de sacrificare, și să refuze să trimită un astfel de medic veterinar în zilele și la orele stabilite de abator, cu excepția cazului în care este în mod obiectiv necesar ca operațiunile de sacrificare să aibă loc într-o astfel de zi, aspect a cărui verificare revine instanței de trimitere.

         (1)  JO C 274, 21.9.2013.


title: Cauza T-109/07: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 25 martie 2009 — L'Oréal/OAPI — Spa Monopole (SPA THERAPY) [ Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale SPA THERAPY — Marcă națională verbală anterioară SPA — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 ]

text:
               16.5.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 113/33

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 25 martie 2009 — L'Oréal/OAPI — Spa Monopole (SPA THERAPY)
   (Cauza T-109/07) (1)

   („Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale SPA THERAPY - Marcă națională verbală anterioară SPA - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94”)
   2009/C 113/68
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: L'Oréal (Paris, Franța) (reprezentant: E. Baud, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV (Spa, Belgia) (reprezentanți: E. Cornu, L. De Brouwer și D. Moreau, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 24 ianuarie 2007 (cauza R 468/2005-4) privind o procedură de opoziție între Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV și L'Oréal SA.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă L’Oréal SA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 140, 23.6.2007.


title: Cauza C-291/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Rechtbank van Koophandel te Brussel (Belgia) la 27 iulie 2009 — Francesco Guarnieri & Cie/Vandevelde Eddy VOF

text:
               7.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 267/31

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Rechtbank van Koophandel te Brussel (Belgia) la 27 iulie 2009 — Francesco Guarnieri & Cie/Vandevelde Eddy VOF
   (Cauza C-291/09)
   2009/C 267/56
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Rechtbank van Koophandel te Brussel

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Francesco Guarnieri & Cie

      Pârâtă: Vandevelde Eddy VOF

      Întrebarea preliminară

   Articolele 28, 29 și 30 din Tratatul din 25 martie 1957 de instituire a Comunității Europene se opun faptului ca un reclamant de naționalitate monegască și care a introdus în Belgia o acțiune în justiție în plata unor facturi emise pentru livrarea unor „twister-glazen” (pahare Twister) și a unor lumânări pastilă cu accesorii, să fie constrâns, la cererea unui pârât de naționalitate belgiană, să furnizeze o garanție pentru plata cheltuielilor și a despăgubirilor rezultate din proces la care poate fi obligat?


title: Cauza T-175/04: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din data de 7 februarie 2007 — Gordon/Comisie ( Funcționari — Acțiune în anulare — Raport asupra evoluției carierei — Invaliditate totală și permanentă — Pierderea interesului de a exercita acțiunea — Lipsa necesității de a se pronunța — Acțiune în despăgubiri — Inadmisibilitate )

text:
               14.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 82/32

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din data de 7 februarie 2007 — Gordon/Comisie
   (Cauza T-175/04) (1)

   („Funcționari - Acțiune în anulare - Raport asupra evoluției carierei - Invaliditate totală și permanentă - Pierderea interesului de a exercita acțiunea - Lipsa necesității de a se pronunța - Acțiune în despăgubiri - Inadmisibilitate’)
   (2007/C 82/69)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamant: Donal Gordon (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: inițial M. Byrne, solicitor, apoi J. Sambon, P.-P. Van Gehuchten și P. Reyniers, avocats)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: J. Currall și H. Krämer, agenți)
   Obiectul cauzei
   Pe de o parte, o cerere de anulare a deciziei din 11 decembrie 2003, prin care a fost respinsă reclamația introdusă împotriva deciziei din 28 aprilie 2003 de confirmare a raportului asupra evoluției carierei întocmit în privința reclamantului pentru perioada 1 iulie 2001-31 decembrie 2002, și pe de altă parte, o cerere de despăgubiri prin care reclamantul urmărește repararea prejudiciului suferit.
   Dispozitivul hotărârii

               1)

               Nu mai este necesar să se pronunțe asupra acțiunii în anulare.

               2)

               Respinge acțiunea în despăgubiri ca inadmisibilă.

               3)

               Fiecare parte va suporta propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 179, 10.7.2004.


title: Cauzele conexate C-411/09-C-420/09: Ordonanța președintelui Curții din 19 martie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de tribunal de grande instance de Nanterre — Franța) — Tereos, Vermandoise Industries SA, Sucreries de Toury et Usines annexes SA, Roquette Frères SA, Sucreries & Distilleries de Souppes — Ouvré Fils SA, Cristal Union, Lesaffre Frères SA, Sucrerie Bourdon, SAFBA, Sucreries du Marquenterre SA/Directeur général des douanes et droits indirects, Receveur principal des douanes et droits indirects de Gennevilliers

text:
               5.6.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/23

         Ordonanța președintelui Curții din 19 martie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de tribunal de grande instance de Nanterre — Franța) — Tereos, Vermandoise Industries SA, Sucreries de Toury et Usines annexes SA, Roquette Frères SA, Sucreries & Distilleries de Souppes — Ouvré Fils SA, Cristal Union, Lesaffre Frères SA, Sucrerie Bourdon, SAFBA, Sucreries du Marquenterre SA/Directeur général des douanes et droits indirects, Receveur principal des douanes et droits indirects de Gennevilliers
   (Cauzele conexate C-411/09-C-420/09) (1)

   2010/C 148/40

      Limba de procedură: franceza

   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 312, 19.12.2009.


title: Cauza C-81/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Symvoulio tis Epikrateias (Republica Elenă) la 20 februarie 2015 – Kapnoviomichania Karelia AE/Ypourgos Oikonomikon (Ministrul de finanțe)

text:
               27.4.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/42

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Symvoulio tis Epikrateias (Republica Elenă) la 20 februarie 2015 – Kapnoviomichania Karelia AE/Ypourgos Oikonomikon (Ministrul de finanțe)
   (Cauza C-81/15)
   (2015/C 138/56)
   Limba de procedură: greaca

      Instanța de trimitere

   Symvoulio tis Epikrateias

      Părțile din procedura principală

      Recurentă: Kapnoviomichania Karelia AE

      Intimat: Ypourgos Oikonomikon

      Întrebarea preliminară

   Directiva 92/12/CEE (1), interpretată în lumina principiilor generale ale dreptului Uniunii, în special a principiilor eficacității, securității juridice și proporționalității, trebuie să fie interpretată în sensul că se opune aplicării, într-un caz precum cel din speță, a unei dispoziții legislative a unui stat membru, precum articolul 108 din Codul vamal, potrivit căreia poate fi declarat răspunzător în solidar pentru plata unor sancțiuni administrative pentru contrabandă antrepozitarul autorizat de produse transportate din antrepozitul său fiscal în regim de suspendare a taxei și scoase în mod ilegal din regimul menționat în urma contrabandei – independent de aspectul dacă, în momentul săvârșirii infracțiunii, acesta era proprietarul mărfurilor potrivit normelor de drept privat și independent de aspectul ulterior dacă între autorii contrabandei implicați în deplasarea menționată și antrepozitarul autorizat ar exista un raport contractual din care să se poată deduce că aceștia au acționat în calitate de mandatari ai săi?

      (1)  Directiva 92/12/CEE a Consiliului din 25 februarie 1992 privind regimul general al produselor supuse accizelor și privind deținerea, circulația și monitorizarea acestor produse (JO L 76, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 1, p. 129)


title: Cauza T-413/11: Acțiune introdusă la 27 iulie 2011 — Welte — Wenu/OAPI — Comisia (reprezentarea unui cerc format din 12 stele pe fond albastru)

text:
               8.10.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 298/20

         Acțiune introdusă la 27 iulie 2011 — Welte — Wenu/OAPI — Comisia (reprezentarea unui cerc format din 12 stele pe fond albastru)
   (Cauza T-413/11)
   2011/C 298/36
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Welte — Wenu GmbH (Neu-Ulm, Germania) (reprezentant: T. Kahl, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei R 1590/2010 – 1 a Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (OAPI) din 12 mai 2011;

               —

               respingerea căii de atac formulate de Uniunea Europeană împotriva deciziei prin care divizia de anulare a respinsă cererea de anulare a mărcii comunitare EDS EUROPEAN DRIVESHAFT SERVICES;

               —

               obligarea Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată efectuate în prezenta procedură, precum și în procedura de anulare și a căii de atac.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: marca figurativă comunitară reprezentând un cerc format din 12 stele pe fond albastru, pentru produse din clasele 7 și 12, marca comunitară nr. 2 180 800

      Titularul mărcii comunitare: reclamanta

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: Comisia Europeană

      Motivarea cererii de declarare a nulității: marca comunitară a fost înregistrată cu încălcarea articolului 7 din Regulamentul nr. 207/2009.

      Decizia diviziei de anulare: respinge cererea de declarare a nulității mărcii comunitare vizate

      Decizia camerei de recurs: admite calea de atac și anulează marca comunitară în litigiu

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (g), (h) și (i), a articolelor 55 și 76 din Regulamentul nr. 207/2009, a articolului 6b alineatul (1) litera (c) din Convenția de la Paris pentru protecția proprietății intelectuale și a normei 37 litera (b) punctul iv) din Regulamentul nr. 2868/95, întrucât marca comunitară nu a fost înregistrată cu încălcarea dispozițiilor articolului 7 din Regulamentul nr. 207/2009


title: Cauza C-628/10 P: Recurs introdus la 29 decembrie 2010 de Alliance One International, Inc. și de Standard Commercial Tobacco Company, Inc. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) pronunțate la 27 octombrie 2010 în cauza T-24/05, Alliance One International, Inc., Standard Commercial Tobacco Co., Inc., Trans-Continental Leaf Tobacco Corp. Ltd/Comisia Europeană

text:
               5.3.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 72/17

         Recurs introdus la 29 decembrie 2010 de Alliance One International, Inc. și de Standard Commercial Tobacco Company, Inc. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) pronunțate la 27 octombrie 2010 în cauza T-24/05, Alliance One International, Inc., Standard Commercial Tobacco Co., Inc., Trans-Continental Leaf Tobacco Corp. Ltd/Comisia Europeană
   (Cauza C-628/10 P)
   2011/C 72/29
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurente: Alliance One International, Inc., Standard Commercial Tobacco Company, Inc. (reprezentanți: M. Odriozola Alén, avocat, A. João Vide, avocat)

      Celelalte părți în proces: Trans-Continental Leaf Tobacco Corp. Ltd, Comisia Europeană

      Concluziile recurentelor

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului din 27 octombrie 2010 din cauza T-24/05 în măsura în care respinge susținerile privind eroarea vădită de apreciere în aplicarea articolului 101 alineatul (1) TFUE și a articolului 23 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1/2003 (1), motivarea insuficientă și încălcarea principiului egalității de tratament atunci când a reținut răspunderea în solidar a Alliance One International, Inc., fostă Standard Commercial Corp., și a Standard Commercial Tobacco Co.;

               —

               anularea Deciziei Comisiei din 20 octombrie 2004 în cazul COMP/C.38.238/B.2 — Tutun brut Spania în măsura în care le vizează pe recurente și reducerea corespunzătoare a amenzii aplicate recurentelor și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În primul rând, recurentele susțin că a avut loc o aplicare incorectă de către Comisie și de către Tribunal a articolului 101 alineatul (1) TFUE și a articolului 23 alineatul (2) din Regulamentul 1/2003 prin reținerea răspunderii SCC și a SCTC pentru încălcarea săvârșită de WWTE. În special, recurentele susțin că nu este suficientă dovedirea controlului în comun pentru a demonstra că acestea erau în măsură să exercite o influență determinantă asupra comportamentului WWTE în perioada anterioară lunii mai 1998. Oricare ar fi situația, chiar dacă era posibilă atribuirea răspunderii în acest mod, ambele societăți mamă care exercitau controlul comun trebuiau luate în considerare cu ocazia identificării entității economice unice. Alternativ, recurentele susțin că, prin motivarea insuficientă a atribuirii răspunderii în sarcina lor, Comisia și apoi Tribunalul au încălcat articolul 296 TFUE. În plus, pentru perioada ulterioară lunii mai 1998, hotărârea Tribunalului nu respectă drepturile recurentelor care decurg din principiile generale ale dreptului UE, drepturile cuprinse în CEDO și în Carta drepturilor fundamentale, care face parte acum din Tratatul de la Lisabona și, în consecință, din dreptul primar.
   În al doilea rând, recurentele susțin că Tribunalul a încălcat articolul 48 alineatul (2) din Regulamentul de procedură, dreptul la apărare al reclamantelor și articolul 296 TFUE permițând Comisiei să formuleze un nou argument și să își modifice cererea în cadrul unui răspuns la o întrebare scrisă. În continuare, recurentele susțin că Tribunalul nu poate clarifica în cadrul hotărârii (așadar ex post facto) raționamentul aplicat în decizia Comisiei.
   În cele din urmă, recurentele susțin că, prin tratamentul mai favorabil acordat altor întreprinderi, Tribunalul a încălcat principiul egalității de tratament prevăzut în articolul 20 din Carta drepturilor fundamentale. Pe de o parte, recurentele susțin că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept atunci când a definit metoda de atribuire a răspunderii, în special prin adoptarea unei metode care se bazează pe un temei dublu și care a fost folosită pentru a discrimina companiile în funcție de argumentele formulate în cauzele deduse judecății, dar, în rest, Tribunalul nu a stabilit niciun standard. Pe de altă parte, recurentele susțin că Tribunalul a aplicat metoda de atribuire a răspunderii în mod discriminatoriu, atât prin neaplicarea testului bazat pe un temei dublu în cazul Universal Corporation și al Universal Leaf, cât și prin neaplicarea în cazul SCC și al SCTC a metodei aplicate în cazul Universal Corporation și al Universal Leaf.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (JO L 1, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 167)


title: Cauza T-609/13: Acțiune introdusă la 22 noiembrie 2013 — BlackRock/OAPI (SO WHAT DO I DO WITH MY MONEY)

text:
               25.1.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 24/33

         Acțiune introdusă la 22 noiembrie 2013 — BlackRock/OAPI (SO WHAT DO I DO WITH MY MONEY)
   (Cauza T-609/13)
   2014/C 24/61
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: BlackRock, Inc. (New York, Statele Unite) (reprezentanți: S. Malynicz, Barrister, K. Gilbert și M. Blair, Solicitors)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 11 septembrie 2013 în cauza R 572/2013-4;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca verbală „SO WHAT DO I DO WITH MY MONEY” pentru servicii din clasele 35 și 36 — cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 11 144 748.

      Decizia examinatorului: respinge în întregime cererea de înregistrare a mărcii comunitare.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul privind marca comunitară.


title: Cauza C-383/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Țările de Jos) la 11 iulie 2016 – Vion Livestock BV/Staatssecretaris van Economische Zaken

text:
               10.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 371/3

         Cerere de decizie preliminară introdusă de College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Țările de Jos) la 11 iulie 2016 – Vion Livestock BV/Staatssecretaris van Economische Zaken
   (Cauza C-383/16)
   (2016/C 371/03)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   College van Beroep voor het Bedrijfsleven

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Vion Livestock BV

      Pârât: Staatssecretaris van Economische Zaken

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 5 alineatul (4) și articolul 8 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1/2005 (1) al Consiliului din 22 decembrie 2004 privind protecția animalelor în timpul transportului și al operațiunilor conexe […] coroborate cu prevederile privind jurnalul de călătorie din anexa II la acest regulament trebuie să fie interpretate în sensul că cuprind, pentru organizatorul transportului și/sau pentru deținătorul animalelor, obligația de a completa, la transportarea animalelor într-o țară terță, jurnalul de călătorie până la locul de destinație din acea țară terță?

               2)

               Articolele 5 și 7 din Regulamentul (UE) nr. 817/2010 (2) al Comisiei din 16 septembrie 2010 de stabilire a normelor de aplicare în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1234/2007 al Consiliului în ceea ce privește cerințele privind bunăstarea animalelor vii din specia bovină în timpul transportului pentru acordarea restituirilor la export […] coroborate cu articolul 4 din acest regulament trebuie să fie interpretate în sensul că restituirile la export trebuie rambursate dacă jurnalul de călătorie nu este completat până la locul de destinație din țara terță, deoarece transportatorul a îndeplinit obligația prevăzută la punctul 7 din anexa II la Regulamentul nr. 1/2005 de a înmâna jurnalul de călătorie medicului veterinar oficial de la punctul de ieșire [de pe teritoriul Uniunii]?

               3)

               Articolele 5 și 7 din Regulamentul nr. 817/2010 coroborate cu articolul 4 din acest regulament trebuie să fie interpretate în sensul că restituirile la export trebuie să fie rambursate dacă exportatorul nu poate dovedi respectarea prevederilor Regulamentului nr. 1/2005, în situația în care medicul veterinar nu poate verifica în cadrul controalelor pe care trebuie să le efectueze în țara terță conform articolului 3 alineatul (1) din Regulamentul nr. 817/2010, dacă planul de drum (jurnalul de călătorie) este satisfăcător sau nu, adică, dacă se respectă prevederile Regulamentului nr. 1/2005 (și, prin urmare, nici nu poate confirma că rezultatul acestor controale este satisfăcător), deoarece transportatorul a înmânat jurnalul de călătorie medicului veterinar oficial de la punctul de ieșire [de pe teritoriul Uniunii]?

      (1)  JO 2005, L 3, p. 1, Ediție specială, 03/vol. 62, p. 3.

      (2)  JO 2010, L 245, p. 16.


title: Cauza C-309/08: Ordonanța președintelui Curții din 17 septembrie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Polonă

text:
               16.1.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 11/19

         Ordonanța președintelui Curții din 17 septembrie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Polonă
   (Cauza C-309/08) (1)

   2010/C 11/33

      Limba de procedură: poloneza

   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 247, 27.9.2008.


title: Cauza F-31/11: Acțiune introdusă la 26 martie 2011 — ZZ/CEDEFOP

text:
               25.6.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 186/33

         Acțiune introdusă la 26 martie 2011 — ZZ/CEDEFOP
   (Cauza F-31/11)
   2011/C 186/62
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: M.-A. Lucas, avocat)

      Pârât: Centrul European pentru Dezvoltarea Formării Profesionale (Cedefop)

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei directorului Cedefop de încetare a raporturilor de muncă cu reclamantul și cererea de despăgubire pentru prejudiciul material și moral suferit

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea Deciziei din 14 aprilie 2010 a directorului Cedefop de încetare a raporturilor de muncă cu reclamantul;

               —

               obligarea Cedefop să îi plătească, cu titlu de despăgubire pentru prejudiciul material suferit în absența reintegrării sau până la această posibilă reintegrare, diferența între, pe de o parte, remunerația și pensia de care ar fi beneficiat dacă ar fi rămas în serviciu după 15 noiembrie 2010 și, pe de o parte, posibilele remunerații sau alocații de șomaj și pensia de care ar beneficia după această dată;

               —

               obligarea Cedefop să îi plătească o sumă de 35 000 de euro cu titlu de despăgubire pentru prejudiciul său moral, evaluat provizoriu;

               —

               obligarea Cedefop la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-509/10: Acțiune introdusă la 20 octombrie 2010 — Manufacturing Support & Procurement Kala Naft/Consiliul

text:
               18.12.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 346/57

         Acțiune introdusă la 20 octombrie 2010 — Manufacturing Support & Procurement Kala Naft/Consiliul
   (Cauza T-509/10)
   ()
   2010/C 346/111
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Manufacturing Support & Procurement Kala Naft Co., Tehran (Teheran, Iran) (reprezentanți: F. Esclatine și S. Perrotet, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Consiliului din 26 iulie 2010;

               —

               de asemenea, anularea Regulamentului de punere în aplicare nr. 668/2010 al Consiliului din 26 iulie 2010;

               —

               obligarea Consiliului la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamanta, o societate comercială care își desfășoară activitatea în domeniul industriei petroliere, solicită anularea Deciziei 2010/413/PESC a Consiliului (1) și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 668/2010 al Consiliului din 26 iulie 2010 de punere în aplicare a articolului 7 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 423/2007 (2) privind măsuri restrictive împotriva Iranului în scopul de a împiedica proliferarea nucleară, în măsura în care denumirea reclamantei a fost înscrisă pe lista persoanelor, a organismelor și a entităților ale căror fonduri și resurse economice sunt înghețate în temeiul acestei dispoziții.
   În susținerea acțiunii sale, reclamanta invocă opt motive întemeiate:

               —

               pe o încălcare a obligației de motivare, Consiliul întemeindu-se pe elemente vagi, imprecise și care nu pot fi verificate;

               —

               pe o încălcare a drepturilor fundamentale ale reclamantei, în măsura în care i) reclamanta ar fi obligată, pentru a se apăra, să aducă o probă negativă în sensul că nu a contribuit la programul nuclear iranian, ii) reclamanta ar fi beneficiat de un termen foarte scurt pentru a-și prezenta cererea de reexaminare și iii) reclamanta ar fi fost lipsită de dreptul la o protecție jurisdicțională efectivă și de dreptul la proprietate, întrucât nu a avut acces la informațiile conținute în dosarul său;

               —

               pe o lipsă de competență, Consiliul nefiind competent decât pentru a adopta măsuri de însoțire a Rezoluției 1929(2010) a Consiliului de Securitate al Națiunilor Unite; or, aceasta nu ar prevedea nicio măsură referitoare la industria petrolieră;

               —

               pe un abuz de putere întrucât decizia atacată ar paraliza toate operațiunile realizate de reclamantă pe teritoriul Uniunii Europene, inclusiv achizițiile de echipamente neesențiale, depășind astfel ceea ce se prevede la articolul 4 din decizia atacată;

               —

               pe o eroare de drept, comercializarea bunurilor cu dublă utilizare neputând justifica o măsură de înghețare a fondurilor luată împotriva unei entități atunci când aceasta nu contribuie în mod efectiv la programul nuclear iranian;

               —

               pe o inexactitate materială a faptelor în măsura în care reclamanta nu ar fi dobândit niciun bun susceptibil să intereseze programul nuclear iranian;

               —

               pe o eroare vădită de apreciere deoarece restricțiile aduse dreptului de proprietate al reclamantei și dreptului acesteia de a desfășura o activitate economică nu sunt justificate prin niciun motiv de interes general și sunt disproporționate în raport cu obiectivul urmărit;

               —

               pe lipsa unui temei legal al regulamentului atacat, ca o consecință a anulării deciziei atacate.

      (1)  Decizia 2010/413/PESC a Consiliului din 26 iulie 2010 privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Poziției comune 2007/140/PESC (JO L 195, p. 39).

      (2)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 668/2010 al Consiliului din 26 iulie 2010 de punere în aplicare a articolului 7 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 423/2007 privind măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 195, p. 25).


title: Cauza T-128/16: Acțiune introdusă la 24 martie 2016 – SureID/EUIPO (SUREID)

text:
               17.5.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 175/29

         Acțiune introdusă la 24 martie 2016 – SureID/EUIPO (SUREID)
   (Cauza T-128/16)
   (2016/C 175/33)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: SureID, Inc. (Hillsboro, Oregon, Statele Unite) (reprezentant: B. Brandreth, Barrister)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Marca în litigiu: marca verbală a Uniunii Europene „SUREID” – cererea de înregistrare nr. 13 698 675

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 18 ianuarie 2016 în cauza R 1478/2015-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată efectuate în fața camerei de recurs și a Tribunalului.

      Motivul invocat

   Încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-418/10 P: Recurs introdus la 23 august 2010 de Herhof-Verwaltungsgesellschaft mbH împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) pronunțate la 7 iulie 2010 în cauza T-60/09 — Herhof-Verwaltungsgesellschaft mbH/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), cealaltă parte în fața camerei de recurs a OAPI: Stabilator sp. z o.o.

text:
               23.10.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 288/24

      Recurs introdus la 23 august 2010 de Herhof-Verwaltungsgesellschaft mbH împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) pronunțate la 7 iulie 2010 în cauza T-60/09 — Herhof-Verwaltungsgesellschaft mbH/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), cealaltă parte în fața camerei de recurs a OAPI: Stabilator sp. z o.o.
      (Cauza C-418/10 P)
      ()
      (2010/C 288/42)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Recurentă: Herhof-Verwaltungsgesellschaft mbH (reprezentanți: A. Zinnecker și S. Müller, avocați)

         Cealaltă parte în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

         Concluziile recurentei

      Reclamanta solicită Curții:

                  1.

                  anularea Hotărârii pronunțate la 7 iulie 2010 de Tribunal în cauza T-60/09;

                  2.

                  cu titlu principal, pronunțarea în mod definitiv asupra litigiului, admițând concluziile prin care recurenta le-a formulat în primă instanță;

                  3.

                  cu titlu subsidiar, anularea hotărârii la care se referă punctul 1 și trimiterea cauzei spre rejudecare Tribunalului;

                  4.

                  obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

                  1.

                  Recurenta susține, în primul rând, că motivarea hotărârii atacate este contradictorie: Tribunalul recunoaște pe de o parte că, în fapt, camera de recurs s-a limitat să examineze ce tip de întreprindere propune produsele și serviciile în conflict și că în consecință a putut săvârși o eroare de apreciere definind cercul acestor întreprinderi, din cauza unei interpretări prea restrictive a listei înregistrate pentru marca anterioară, datorată faptului că produsele și serviciile vizate au fost considerate în ansamblul lor. Pe de altă parte, Tribunalul declară că aspectul dacă într-adevăr camera de recurs a săvârșit erori de apreciere nu poate fi soluționat decât după o examinare „a aprecierilor camerei de recurs privind fiecare dintre produsele și serviciile pentru care a fost solicitată înregistrarea”, precizându-se că Tribunalul efectuează apoi el însuși această examinare detaliată — care, în sine, nu a fost efectuată de camera de recurs — pentru a concluziona în final că nu există o eroare de apreciere a camerei de recurs. Această lipsă de coerență intervine în defavoarea recurentei întrucât Tribunalul se referă întotdeauna, în cadrul comparațiilor individuale pe care le efectuează, la „comparația globală” efectuată de camera de recurs, și anume o comparație în raport cu domeniile de activitate, deși interpretarea restrictivă a listei de produse și de servicii a mărcii anterioare care rezultă din aceasta se regăsește de asemenea la acest nivel.

                  2.

                  În al doilea rând, recurenta susține că Tribunalul a încălcat articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 întrucât, cu ocazia fiecărei comparații individuale pe care o efectuează, acesta interpretează în mod restrictiv listele de produse și de servicii ale mărcilor în conflict, în lumina comparației globale pe baza domeniilor de activitate care a fost efectuată de camera de recurs și că, prin urmare, denaturează conținutul acestor liste și în consecință și faptele care trebuie deduse, precum natura, destinația, utilizarea și destinatarii produselor sau ai serviciilor în cauză.

                  3.

                  În al treilea rând, recurenta afirmă că Tribunalul a încălcat articolul 65 din Regulamentul nr. 207/2009 și propriul regulament de procedură, în special principiul comunitar al contradictorialității procedurii care își găsește expresia în aceste dispoziții, declarând anumite documente inadmisibile deși recurenta nu a avut posibilitatea de a le prezenta în etapa procedurii desfășurate în fața OAPI întrucât nu putea să prevadă că OAPI va compara produsele și serviciile care figurează pe listele respective nu în mod individual, ci global.


title: Cauza C-158/10: Ordonanța președintelui Curții din 30 martie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Raad van State — Țările de Jos) — Johan van Leendert Holding BV/Minister van Sociale Zaken en Werkgelegenheid

text:
               16.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/21

         Ordonanța președintelui Curții din 30 martie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Raad van State — Țările de Jos) — Johan van Leendert Holding BV/Minister van Sociale Zaken en Werkgelegenheid
   (Cauza C-158/10) (1)

   2011/C 211/39
   Limba de procedură: olandeza
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 161, 19.6.2010.


title: Cauza C-108/07 P: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 17 aprilie 2008 — Ferrero Deutschland GmbH/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Cornu SA Fontain (Recurs — Marcă comunitară — Regulamentul (CE) nr. 40/94 — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) — Risc de confuzie — Cerere de înregistrare a mărcii verbale comunitare FERRO — Opoziția titularului mărcii verbale naționale anterioare FERRERO — Dovada caracterului distinctiv ridicat al mărcii anterioare)

text:
               7.6.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/8

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 17 aprilie 2008 — Ferrero Deutschland GmbH/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Cornu SA Fontain
   (Cauza C-108/07 P) (1)

   (Recurs - Marcă comunitară - Regulamentul (CE) nr. 40/94 - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) - Risc de confuzie - Cerere de înregistrare a mărcii verbale comunitare FERRO - Opoziția titularului mărcii verbale naționale anterioare FERRERO - Dovada caracterului distinctiv ridicat al mărcii anterioare)
   (2008/C 142/12)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Recurentă: Ferrero Deutschland GmbH (reprezentant: M. Schaeffer, Rechtsanwalt)

      Celelalte părți în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Rassat, agent), Cornu SA Fontain
   Obiectul
   Recurs declarat împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a treia) din 15 decembrie 2006, Ferrero Deutschland/OAPI și Cornu (T-310/04) având ca obiect o acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 17 martie 2004, (cauza R 540/2002-4) privind o procedură de opoziție între Ferrero Deutschland GmbH și Cornu SA Fontain — Interpretarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 (JO L 1994, p.1, Ediție specială 17/vol.1, p. 146) — Risc de confuzie între două mărci — Grad de similitudine mediu între mărci — Grad de similitudine scăzut între produse — Caracter distinctiv al mărcii anterioare
   Dispozitivul

               1)

               Anulează hotărârea Tribunalului de Primă instanță al Comunităților Europene din 15 decembrie 2006, Ferrero Deutschland/OAPI — Cornu (FERRO) (T-310/04).

               2)

               Anulează decizia Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 17 martie 2004 (cauza R 540/2002-4).

               3)

               Obligă Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)(OAPI) și pe Cornu SA Fontain la plata cheltuielilor de judecată efectuate în recurs.

               4)

               Ferrero Deutschland GmbH suportă propriile cheltuieli de judecată efectuate în procedura în primă instanță, fiind excluse cheltuielile de judecată legate de intervenția societății Cornu SA Fontain.

               5)

               Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) suportă propriile cheltuieli de judecată efectuate în procedura în primă instanță, fiind excluse cheltuielile de judecată legate de intervenția societății Cornu SA Fontain.

               6)

               Cornu SA Fontain suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată legate de intervenția sa, efectuate de Ferrero Deutschland GmbH și de Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI).

      (1)  JO C 129, 9.6.2007.


title: Cauza F-80/07: Acțiune introdusă la 3 august 2007 — Economidis/Comisia Comunităților Europene

text:
               6.10.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 235/31

         Acțiune introdusă la 3 august 2007 — Economidis/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza F-80/07)
   (2007/C 235/58)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: Ioannis Economidis (Woluwé-St-Etienne, Belgia) (reprezentanți: S. Orlandi, J.-N. Louis, A. Coolen și E. Marchal, avocats)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantului

               —

               anularea deciziei privind reorganizarea Direcției generale RTD în măsura în care această decizie prevede ocuparea posturilor de șef al unității F.1 „Aspecte orizontale și coordonare” și al unității F.5 „Biotehnologia sănătății”;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   În octombrie 2006, în cadrul unei reorganizări a DG RTD, Comisia i-a numit pe domnii H. și X. șefi ai unităților F.1 și F.5. Prin hotărârea din 14 decembrie 2006, Economidis/Comisia, F-122/05 (1), Tribunalul Funcției Publice a anulat decizia Comisiei din 23 decembrie 2004 privind numirea domnului H. în postul de șef al unității „Biotehnologie și genomică aplicată”, mai exact una dintre unitățile din aceeași DG înainte de reorganizare.
   Reclamantul invocă în susținerea acțiunii în primul rând o încălcare a articolului 233 CE, deoarece Comisia susține că, din cauza reorganizării respectivei DG, nu poate pune în executare hotărârea din 14 decembrie 2006. În opinia reclamantului, întrucât decizia din 23 decembrie 2004 a fost anulată, domnul H. nu putea fi din nou repartizat într-un post de șef de unitate în cadrul reorganizării respectivei DG.
   În plus, reclamantul arată că numai una dintre următoarele ipoteze poate fi adevărată: fie unitatea „Biotehnologie și genomică aplicată” continuă să existe, dar sub altă denumire și cu alte atribuții, fie a fost complet desființată. În prima ipoteză, administrația ar trebui să pună în executare hotărârea din 14 decembrie; în a doua ipoteză, administrația ar fi trebuit să inițieze procedura de ocupare a posturilor de șef al unităților care au făcut obiectul reorganizării și să îi permită astfel reclamantului să își depună candidatura. Prin faptul că nu a urmat această procedură, pârâta ar fi încălcat articolele 4, 7, 27 și 29 din Statutul funcționarilor Comunităților Europene și principiul dreptului la carieră.

      (1)  JO C 331, 30.12.2006, p. 47.


title: Cauza F-21/10: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 16 martie 2011 — Marcuccio/Comisia (Funcție publică — Funcționari — Acțiune în despăgubire — Nelegalitate — Trimitere a unei scrisori referitoare la cheltuielile de judecată aferente unei cauze avocatului care l a reprezentat pe reclamant în această cauză — Acțiune vădit nefondată — Articolul 94 din Regulamentul de procedură)

text:
               12.5.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/28

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 16 martie 2011 — Marcuccio/Comisia
   (Cauza F-21/10) (1)

   (Funcție publică - Funcționari - Acțiune în despăgubire - Nelegalitate - Trimitere a unei scrisori referitoare la cheltuielile de judecată aferente unei cauze avocatului care l a reprezentat pe reclamant în această cauză - Acțiune vădit nefondată - Articolul 94 din Regulamentul de procedură)
   2012/C 138/59
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamant: Luigi Marcuccio (Tricase, Italia) (reprezentant: G. Cipressa, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall și C. Berardis-Kayser, agenți, A. Dal Ferro, avocat)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei de respingere a cererii reclamantului prin care se urmărește repararea prejudiciului suferit din cauză că pârâta ar fi trimis o scrisoare referitoare la reclamant unui avocat care nu îl mai reprezenta.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea ca fiind vădit nefondată.

               2.

               Reclamantul suportă totalitatea cheltuielilor de judecată.

               3.

               Obligă reclamantul la plata către Tribunal a sumei de 2 000 de euro.

      (1)  JO C 161, 19.6.2010, p. 57.