title: Cauza T-194/11: Ordonanța Tribunalului din 23 septembrie 2011 — Bro Grébé/Consiliul ( Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive adoptate cu privire la situația din Côte d'Ivoire — Acțiune în anulare — Inactiunea reclamantei — Nepronunțare asupra fondului )

text:
               19.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 340/24

         Ordonanța Tribunalului din 23 septembrie 2011 — Bro Grébé/Consiliul
   (Cauza T-194/11) (1)

   (Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive adoptate cu privire la situația din Côte d'Ivoire - Acțiune în anulare - Inactiunea reclamantei - Nepronunțare asupra fondului)
   2011/C 340/50
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Geneviève Bro Grébé (Abidjan, Côte d'Ivoire) (reprezentant: J. C. Tchikaya, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: B. Driessen și M. Chavrier, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare, pe de o parte, a Deciziei 2011/18/PESC a Consiliului din 14 ianuarie 2011 de modificare a Deciziei 2010/656/PESC a Consiliului de reînnoire a măsurilor restrictive impuse împotriva Côte d'Ivoire (JO L 11, p. 36) și, pe de altă parte, a Regulamentului (UE) nr. 25/2011 al Consiliului din 14 ianuarie 2011 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 560/2005 de impunere a anumitor măsuri restrictive specifice îndreptate împotriva anumitor persoane și entități având în vedere situația din [Côte d'Ivoire] (JO L 11, p. 1), în măsura în care acestea o privesc pe reclamantă.

      Dispozitivul

               1.

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2.

               Obligă pe doamna Geneviève Bro Grébé la plata cheltuielilor de judecată.

               3.

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra cererilor de intervenție formulate de Comisia Europeană și de Republica Côte d'Ivoire.

      (1)  JO C 152, 21.5.2011.


title: Cauza C-71/12: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 27 iunie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Qorti Kostituzzjonali — Malta) — Vodafone Malta Limited, Mobisle Communications Limited/L-Avukat Ġenerali, Il-Kontrollur tad-Dwana, Il-Ministru tal-Finanzi, L-Awtorita' ta' Malta dwar il-Komunikazzjoni ( „Rețele și servicii de comunicații electronice — Directiva 2002/20/CE — Articolele 12 și 13 — Taxe administrative și taxe pentru drepturile de utilizare — Taxă aplicabilă operatorilor de telefonie mobilă — Legislație națională — Metodă de calcul al taxei — Procent din costurile plătite de utilizatori” )

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 225/27

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 27 iunie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Qorti Kostituzzjonali — Malta) — Vodafone Malta Limited, Mobisle Communications Limited/L-Avukat Ġenerali, Il-Kontrollur tad-Dwana, Il-Ministru tal-Finanzi, L-Awtorita' ta' Malta dwar il-Komunikazzjoni
   (Cauza C-71/12) (1)

   (Rețele și servicii de comunicații electronice - Directiva 2002/20/CE - Articolele 12 și 13 - Taxe administrative și taxe pentru drepturile de utilizare - Taxă aplicabilă operatorilor de telefonie mobilă - Legislație națională - Metodă de calcul al taxei - Procent din costurile plătite de utilizatori)
   2013/C 225/43
   Limba de procedură: malteza

      Instanța de trimitere

   Qorti Kostituzzjonali

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: Vodafone Malta Limited, Mobisle Communications Limited

      Pârâți: L-Avukat Ġenerali, Il-Kontrollur tad-Dwana, Il-Ministru tal-Finanzi, L-Awtorita' ta' Malta dwar il-Komunikazzjoni

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Qorti Kostituzzjonali — Interpretarea articolelor 12 și 13 din Directiva 2002/20/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind autorizarea rețelelor și serviciilor de comunicații electronice (JO L 108, p. 33, Ediție specială, 13/vol. 35, p. 183) — Reglementare națională care impune o taxă operatorilor de telefonie mobilă — Taxă care trebuie plătită numai de operatorii de telefonie mobilă, iar nu de alte întreprinderi care oferă servicii de comunicații electronice

      Dispozitivul

   Articolul 12 din Directiva 2002/20/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind autorizarea rețelelor și serviciilor de comunicații electronice (Directiva privind autorizarea) trebuie interpretat în sensul că nu se opune reglementării unui stat membru, precum cea în discuție în litigiul principal, în temeiul căreia operatorii care furnizează servicii de telefonie mobilă datorează o taxă denumită „acciză” care corespunde unui procent din plățile pe care le percep de la utilizatorii serviciilor respective, cu condiția ca faptul generator al acesteia să nu fie legat de procedura de autorizare generală care permite accesul la piața serviciilor de comunicații electronice, ci să fie legat de utilizarea serviciilor de telefonie mobilă furnizate de operatori, și ca taxa să fie suportată în cele din urmă de utilizatorul serviciilor amintite, aspect a cărui verificare este de competența instanței de trimitere.

      (1)  JO C 118, 21.4.2012


title: Cauza C-427/17: Acțiune introdusă la 14 iulie 2017 – Comisia Europeană/Irlanda

text:
               4.9.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 293/24

         Acțiune introdusă la 14 iulie 2017 – Comisia Europeană/Irlanda
   (Cauza C-427/17)
   (2017/C 293/29)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: K. Mifsud-Bonnici, E. Manhaeve, agenți)

      Pârâtă: Irlanda

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea că, prin faptul că nu a asigurat că apele colectate într-un sistem combinat de colectare a apelor urbane reziduale și a apelor pluviale în 14 aglomerări sunt reținute și transportate în vederea tratării, în conformitate cu cerințele prevăzute de Directiva 91/271/CEE a Consiliului privind tratarea apelor urbane reziduale (1), Irlanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 3 alineatele (1) și (2), al punctului A din anexa I și al notei de subsol 1 din Directiva 91/271/CEE a Consiliului;

               —

               constatarea că, prin faptul că nu a instituit o tratare secundară sau echivalentă sau că nu a furnizat probe suficiente pentru a demonstra respectarea condițiilor prevăzute în această privință de Directiva 91/271/CEE în cazul a 25 de aglomerări, Irlanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 4 alineatele (1) și (3) coroborate cu condițiile prevăzute la articolul 10 și la punctul B din anexa I la Directiva 91/271/CEE a Consiliului;

               —

               constatarea că, prin faptul că nu a asigurat că apele urbane reziduale care intră în sistemele de colectare a 21 de aglomerări, înainte de a fi evacuate în zone sensibile, fac obiectul unei tratări mai riguroase decât cea descrisă la articolul 4 și respectă condițiile prevăzute la punctul B din anexa I la Directiva 91/271/CEE a Consiliului, Irlanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 5 alineatele (2) și (3) coroborate cu condițiile prevăzute la articolul 10 și la punctul B din anexa I la Directiva 91/271/CEE a Consiliului;

               —

               constatarea că, prin faptul că nu a asigurat că evacuarea apelor uzate care provin de la stațiile de epurare a apelor urbane reziduale în aglomerările Arklow (IEAG_547) și Castlebridge (IEAG_515) fac obiectul unor reglementări prealabile și/sau al unor autorizații specifice, Irlanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 12 din Directiva 91/271/CEE a Consiliului;

               —

               obligarea Irlandei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Articolul 3 alineatul (1) din Directiva 91/271/CEE a Consiliului prevede obligația statelor membre să asigure că aglomerările ce depășesc o anumită dimensiune sunt echipate cu sisteme de colectare a apelor urbane reziduale. Atunci când un stat membru decide să pună în funcțiune un sistem de colectare combinat care adună apele urbane reziduale și apele pluviale, acest sistem trebuie conceput astfel încât apele colectate să fie reținute și transportate în vederea tratării, cu luarea în considerare a condițiilor climatice și a variațiilor sezoniere. Având în vedere datele primite în cadrul celui de al 7-lea și al celui de al 8-lea exercițiu de prezentare a rapoartelor în temeiul articolului 15 din directivă, precum și în cadrul discuțiilor cu Irlanda din faza precontencioasă, Comisia consideră că Irlanda nu se conformează acestei obligații în privința a 14 aglomerări din cauza lipsei unui sistem de colectare sau a unor deversări excesive.
   Articolul 4 alineatul (1) din Directiva 91/271 a Consiliului prevede obligația statelor membre să asigure că, înainte de a fi evacuate, apele urbane reziduale din aglomerări ce depășesc o anumită dimensiune fac obiectul unei tratări secundare sau echivalente. În plus, articolul 4 alineatul (3) din directivă prevede obligația statelor membre de a asigura că evacuările din stațiile de epurare a apelor urbane reziduale respectă condițiile prevăzute la punctul B din anexa I la directivă. În urma evaluării datelor comunicate de Irlanda, Comisia consideră că Irlanda nu se conformează condițiilor prevăzute la articolul 4 în privința a 25 de aglomerări din cauza lipsei unei stații de epurare, a incapacității stației de epurare în funcțiune să trateze întreaga cantitate generată de aglomerarea pe care o deservește, a nerespectării condițiilor prevăzute la punctul B din anexa I sau a nerespectării articolului 3 din directivă.
   Pe de altă parte, articolul 5 din Directiva 91/271/CEE a Consiliului prevede obligația statelor membre să identifice zonele sensibile și supune aglomerările ce depășesc o anumită dimensiune și care recurg la evacuări în aceste zone la o tratare mai riguroasă decât cea descrisă la articolul 4, respectând condițiile prevăzute la punctul B din anexa I. În urma evaluării datelor comunicate de Irlanda, Comisia consideră că, în privința a 21 de aglomerări, Irlanda nu a aplicat în mod corect articolul 5.
   Articolul 12 din Directiva 91/271/CEE a Consiliului prevede obligația autorităților competente să asigure că evacuarea apelor uzate care provin de la stațiile de epurare a apelor urbane reziduale face obiectul unor reglementări prealabile și/sau al unor autorizații specifice. Având în vedere informațiile comunicate de Irlanda, Comisia consideră că, în privința a două aglomerări, în care stațiile de epurare funcționează fără autorizație validă, Irlanda nu a respectat condițiile prevăzute la articolul 12.

      (1)  JO 1991, L 135, p. 40, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 43.


title: Cauza T-226/10: Ordonanța Tribunalului din 23 mai 2011 — Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej/Comisia ( „Acțiune în anulare — Reprezentare prin avocați care nu au calitatea de terți — Inadmisibilitate” )

text:
               9.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 204/23

         Ordonanța Tribunalului din 23 mai 2011 — Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej/Comisia
   (Cauza T-226/10) (1)

   (Acțiune în anulare - Reprezentare prin avocați care nu au calitatea de terți - Inadmisibilitate)
   2011/C 204/43
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamant: Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej (Varșovia, Polonia) (reprezentanți: H. Gruszecka și D. Pawłowska, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Braun și K. Mojzesowicz, agenți)

      Obiectul

   Anularea Deciziei C(2010) 1234 a Comisiei din 3 martie 2010, adoptată în temeiul articolului 7 alineatul (4) din Directiva 2002/21/CE a Parlamentului European și a Consiliului (JO L 108, p. 33, Ediție specială, 13/vol. 35, p. 195), prin care se dispune ca autoritatea de reglementare poloneză în domeniul serviciilor de comunicații electronice și al serviciilor poștale să retragă două proiecte de măsuri notificate privind piața națională cu ridicata a schimbului de trafic de date IP (tranzit IP) (cazul PL/2009/1019) și piața cu ridicata a peering IP cu rețeaua aparținând Telekomunikacja Polska S.A. (TP) (cazul PL/2009/1020)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2.

               Obligă Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 209, 31.7.2010.


title: Cauza T-106/14: Hotărârea Tribunalului din 27 februarie 2015 – Universal Utility International/OAPI (Greenworld) [„Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale Greenworld — Motiv absolut de refuz — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               20.4.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 127/26

         Hotărârea Tribunalului din 27 februarie 2015 – Universal Utility International/OAPI (Greenworld)
   (Cauza T-106/14) (1)

   ([„Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale Greenworld - Motiv absolut de refuz - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2015/C 127/35)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Universal Utility International GmbH & Co.KG (Kaarst, Germania) (reprezentant: J. Mietzel, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: M. Fischer, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 13 decembrie 2013 (cauza R 1658/2013-4), privind o cerere de înregistrare a semnului verbal Greenworld ca marcă comunitară.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Universal Utility International GmbH & Co. KG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 142, 12.5.2014.


title: Cauza T-104/12: Acțiune introdusă la 1 martie 2012 — Verus/OAPI — Performance Industries Manufacturing (VORTEX)

text:
               2.6.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 157/7

         Acțiune introdusă la 1 martie 2012 — Verus/OAPI — Performance Industries Manufacturing (VORTEX)
   (Cauza T-104/12)
   2012/C 157/11
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamant: Verus Eood (Sofia, Bulgaria) (reprezentant: S. Vykydal, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Performance Industries Manufacturing, Inc. (Odessa, Florida, Statele Unite)

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 21 decembrie 2011 (cauza R 512/2011-4) și trimiterea cauzei spre rejudecare în fața camerei de recurs;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată efectuate atât în fața Tribunalului, cât și în fața camerei de recurs.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: Performance Industries Manufacturing, Inc.

      Marca comunitară vizată: marca verbală „VORTEX” pentru produse din clasele 7 și 12 (cererea de înregistrare nr. 5 375 324)

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: reclamanta

      Marca sau semnul invocat: marca verbală „VORTEX” pentru produse din clasele 35 și 39 (cererea de înregistrare nr. 5 514 104)

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția

      Decizia camerei de recurs:respinge calea de atac

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (2) literele (a) și (b) din Regulamentul nr. 207/2009, existând un risc de confuzie între mărcile în conflict


title: Cauza C-462/09: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 16 iunie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Hoge Raad der Nederlanden — Țările de Jos) — Stichting de Thuiskopie/Opus Supplies Deutschland GmbH, Mijndert van der Lee, Hananja van der Lee [Apropierea legislațiilor — Drept de autor și drepturi conexe — Directiva 2001/29/CE — Dreptul de reproducere — Excepții și limitări — Excepția privind copia pentru uz personal — Articolul 5 alineatul (2) litera (b) și alineatul (5) — Compensație echitabilă — Debitorul redevenței destinate finanțării acestei compensații — Vânzare la distanță între două persoane cu reședința în state membre diferite]

text:
               6.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 232/7

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 16 iunie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Hoge Raad der Nederlanden — Țările de Jos) — Stichting de Thuiskopie/Opus Supplies Deutschland GmbH, Mijndert van der Lee, Hananja van der Lee
   (Cauza C-462/09) (1)

   (Apropierea legislațiilor - Drept de autor și drepturi conexe - Directiva 2001/29/CE - Dreptul de reproducere - Excepții și limitări - Excepția privind copia pentru uz personal - Articolul 5 alineatul (2) litera (b) și alineatul (5) - Compensație echitabilă - Debitorul redevenței destinate finanțării acestei compensații - Vânzare la distanță între două persoane cu reședința în state membre diferite)
   2011/C 232/10
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Hoge Raad der Nederlanden

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Stichting de Thuiskopie

      Pârâte: Opus Supplies Deutschland GmbH, Mijndert van der Lee, Hananja van der Lee

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Hoge Raad der Nederlanden — Interpretarea articolului 5 alineatul (2) litera (b) din Directiva 2001/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 mai 2001 privind armonizarea anumitor aspecte ale dreptului de autor și drepturilor conexe în societatea informațională (JO L 167, p. 10, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 230) — Dreptul de reproducere — Compensație echitabilă — Vânzare la distanță între două persoane cu reședința în două state membre diferite — Legislație care nu permite încasarea unei compensații

      Dispozitivul

               1.

               Directiva 2001/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 mai 2001 privind armonizarea anumitor aspecte ale dreptului de autor și drepturilor conexe în societatea informațională, în special articolul 5 alineatul (2) litera (b) și alineatul (5) din aceasta, trebuie interpretată în sensul că utilizatorul final care realizează în scop personal reproducerea unei opere protejate trebuie, în principiu, să fie considerat debitorul compensației echitabile prevăzute la alineatul (2) litera (b) menționat. Totuși, statele membre pot institui o redevență pentru copia privată în sarcina persoanelor care pun la dispoziția acestui utilizator final echipamente, aparate sau suporturi de reproducere, în cazul în care aceste persoane au posibilitatea de a repercuta cuantumul redevenței menționate asupra prețului de punere la dispoziție achitat de utilizatorul final.

               2.

               Directiva 2001/29, în special articolul 5 alineatul (2) litera (b) și alineatul (5) din aceasta, trebuie interpretată în sensul că revine statului membru care a instituit un sistem de redevență pentru copia privată în sarcina producătorului sau a importatorului de suporturi de reproducere a unor opere protejate și pe teritoriul căruia se produce prejudiciul cauzat autorilor prin utilizarea în scopuri private a operelor acestora de către cumpărători rezidenți ai statului membru respectiv obligația de a garanta că acești autori percep în mod efectiv compensația echitabilă destinată despăgubirii pentru prejudiciul menționat. În această privință, simplul fapt că vânzătorul profesionist de echipamente, de aparate sau de suporturi de reproducere este stabilit în alt stat membru decât cel în care au reședința cumpărătorii nu are nicio incidență asupra acestei obligații de rezultat. Revine instanței naționale, în cazul în care nu este posibilă asigurarea perceperii compensației echitabile de la cumpărători, obligația de a interpreta dreptul intern astfel încât să permită perceperea acestei compensații de la un debitor care acționează în calitate de comerciant.

      (1)  JO C 24, 30.1.2010.


title: Cauza T-588/14: Hotărârea Tribunalului din 23 septembrie 2015 – Mechadyne International/OAPI (FlexValve) [„Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative FlexValve — Motive absolute de refuz — Caracter descriptiv — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Dreptul la apărare — Obligația de motivare — Articolul 75 din Regulamentul nr. 207/2009”]

text:
               23.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 389/52

         Hotărârea Tribunalului din 23 septembrie 2015 – Mechadyne International/OAPI (FlexValve)
   (Cauza T-588/14) (1)

   ([„Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative FlexValve - Motive absolute de refuz - Caracter descriptiv - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Dreptul la apărare - Obligația de motivare - Articolul 75 din Regulamentul nr. 207/2009”])
   (2015/C 389/58)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Mechadyne International Ltd (Kirtlington, Regatul Unit) (reprezentanți: S. von Petersdorff-Campen și E. Schaper, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: inițial A. Pohlmann, ulterior S. Hanne, agenți)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a patra de recurs din cadrul OAPI din 3 iunie 2014 (cazul R 2435/2013-4), privind o cerere de înregistrare a semnului figurativ FlexValve drept marcă comunitară

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Mechadyne International Ltd la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 361, 13.10.2014.


title: Cauza C-11/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de College van Beroep voor het bedrijfsleven (Țările de Jos) la 4 ianuarie 2012 — Maatschap L.A. en D.A.B. Langestraat en P. Langestraat-Troost/Staatssecretaris van Economische Zaken, Landbouw en Innovatie

text:
               31.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 98/12

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de College van Beroep voor het bedrijfsleven (Țările de Jos) la 4 ianuarie 2012 — Maatschap L.A. en D.A.B. Langestraat en P. Langestraat-Troost/Staatssecretaris van Economische Zaken, Landbouw en Innovatie
   (Cauza C-11/12)
   2012/C 98/17
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   College van Beroep voor het bedrijfsleven

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Maatschap L.A. en D.A.B. Langestraat en P. Langestraat-Troost

      Pârât: Staatssecretaris van Economische Zaken, Landbouw en Innovatie

      Întrebările preliminare

   Articolul 23 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 73/2009 (1) trebuie interpretat în sensul că o reducere a plății sau o excludere de la plată trebuie aplicată unui agricultor care a solicitat un ajutor, astfel cum aceasta ar fi aplicată în legătură cu nerespectarea constatată în cazul persoanei care nu a respectat efectiv legea, către care sau de la care a fost transmisă folosința suprafețelor, atunci când acesta ar depune cererea el însuși? Ori sensul prevederii este numai că nerespectarea constatată este imputabilă persoanei care a depus cererea de acordare a ajutorului, iar la pronunțarea deciziei cu privire la procentajul reducerii sau la excludere trebuie să se examineze în plus în ce măsură agricultorul însuși a acționat din neglijență, din eroare sau cu intenție?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 73/2009 al Consiliului din 19 ianuarie 2009 de stabilire a unor norme comune pentru sistemele de ajutor direct pentru agricultori în cadrul politicii agricole comune și de instituire a anumitor sisteme de ajutor pentru agricultori, de modificare a Regulamentelor (CE) nr. 1290/2005, (CE) nr. 247/2006, (CE) nr. 378/2007 și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1782/2003 (JO L 30, p. 16)


title: Cauza F-24/08: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 27 noiembrie 2008 — Wilms/Comisia

text:
               21.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/78

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 27 noiembrie 2008 — Wilms/Comisia
   (Cauza F-24/08) (1)

   (2009/C 44/144)

      Limba de procedură: franceza

   Președintele Camerei a doua a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 116, 9.5.2008, p. 34.


title: Cauza T — 193/08 P: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 30 septembrie 2009 — Skareby/Comisia ( Recurs — Funcție publică — Funcționari — Notare — Raport de evoluție a carierei — Exercițiul de evaluare 2004 — Stabilirea obiectivelor și comunicarea criteriilor de evaluare )

text:
               21.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/45

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 30 septembrie 2009 — Skareby/Comisia
   (Cauza T — 193/08 P) (1)

   („Recurs - Funcție publică - Funcționari - Notare - Raport de evoluție a carierei - Exercițiul de evaluare 2004 - Stabilirea obiectivelor și comunicarea criteriilor de evaluare”)
   2009/C 282/86
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: Carina Skareby (Louvain, Belgia) (reprezentanți: S. Rodrigues și C. Bernard-Glanz, avocați)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: G. Berscheid și K. Herrmann, agenți)

      Obiectul

   Recurs declarat împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 6 martie 2008, Skareby/Comisia (F-46/06, nepublicată încă în Repertoriu), prin care se solicită anularea hotărârii menționate.

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 6 martie 2008, Skareby/Comisia (F-46/06, nepublicată încă în Repertoriu), în măsura în care Tribunalul Funcției Publice a respins motivul întemeiat pe nestabilirea prealabilă a obiectivelor, pe comunicarea prealabilă a criteriilor de evaluare și pe descrierea postului ocupat de doamna Carina Skareby.

               2.

               Anulează Decizia din 31 august 2005 privind raportul de evoluție a carierei doamnei Skareby pentru perioda 1 ianuarie-31 decembrie 2004, în măsura în se referă la punctul 6.1 intitulat „Randament”.

               3.

               Respinge celelalte capete de cerere ale acțiunii introduse la Tribunalul Funcției Publice sub numărul F-46/06.

               4.

               Obligă Comisia Comunităților Europene la plata tuturor cheltuielilor de judecată efectuate în fața prezentei instanțe și în fața Tribunalului Funcției Publice.

      (1)  JO C 197, 2.8.2008.


title: Cauza T-218/08: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 26 iunie 2009 — Lemans/OAPI — Turner (ICON)

text:
               15.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 193/33

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 26 iunie 2009 — Lemans/OAPI — Turner (ICON)
   (Cauza T-218/08) (1)

   2009/C 193/52

      Limba de procedură: engleza

   Președintele Camerei a cincea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 197, 2.8.2008.


title: Cauza C-438/06: Ordonanța Curții (Camera a cincea) din 23 mai 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de Sozialgericht Würzburg — Germania) — Greser, Otmar/Bundesagentur für Arbeit (Trimitere preliminară — Inadmisibilitate vădită)

text:
               25.8.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 199/14

         Ordonanța Curții (Camera a cincea) din 23 mai 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de Sozialgericht Würzburg — Germania) — Greser, Otmar/Bundesagentur für Arbeit
   (Cauza C-438/06) (1)

   (Trimitere preliminară - Inadmisibilitate vădită)
   (2007/C 199/23)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Sozialgericht Würzburg
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Greser, Otmar

      Pârât: Bundesagentur für Arbeit
   Obiectul
   Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare — Sozialgericht Würzburg — Interpretarea articolului 71 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 al Consiliului din 14 iunie 1971 privind aplicarea regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați și cu familiile acestora care se deplasează în cadrul Comunității (JO L 149, p. 2, Ediție specială 05/vol. 1, p. 26) — Calculul ajutoarelor de șomaj ale unui marinar de pe Rin („Rheinschiffer”) care și-a avut reședința pe parcursul ultimei sale încadrări în muncă pe teritoriul altui stat membru decât statul de încadrare în muncă și care, conform contractului său de muncă, nu se întorcea decât din două în două săptămâni la locul său de reședință — Încadrarea acestui lucrător drept „lucrător frontalier” sau „lucrător, altul decât lucrător frontalier”
   Dispozitivul
   Cererea având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de Sozialgericht Würzburg prin decizia din 28 septembrie 2006 este vădit inadmisibilă.

      (1)  JO C 326, 30.12.2006.


title: Cauza T-448/07: Acțiune introdusă la 7 decembrie 2007 — YKK și alții/Comisia Comunităților Europene

text:
               23.2.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 51/44

         Acțiune introdusă la 7 decembrie 2007 — YKK și alții/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-448/07)
   (2008/C 51/83)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamante: YKK Corp. (Tokyo, Japonia), YKK Holding Europe BV (Sneek, Țările de Jos), YKK Stocko Fasteners GmbH (Wuppertal, Germania) (reprezentanți: H. Kaneko și C. Vennemann, lawyers)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantelor

               —

               Anularea deciziei atacate în măsura în care privește pe fiecare dintre reclamante;

               —

               în consecință, anularea amenzilor aplicate fiecărei reclamante;

               —

               în subsidiar, anularea articolului 2 din decizia atacată în măsura în care privește pe fiecare dintre reclamante sau, cel puțin, anularea sau reducerea amenzilor aplicate fiecărei reclamante;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamantele solicită anularea Deciziei Comisiei C(2007) 4257 final din 19 septembrie 2007 în cauza COMP/E-1/39.168 — PO/Articole de mercerie din metal și din plastic: închizători, prin care Comisia a constatat că reclamantele, împreună cu alte întreprinderi, au încălcat articolul 81 CE prin:

               —

               acorduri asupra unor majorări de prețuri coordonate și schimb de informații confidențiale cu privire la prețuri și la punerea în aplicare a majorărilor de prețuri în cadrul „cooperării Basel, Wuppertal și Amsterdam”;

               —

               stabilirea prețurilor, monitorizarea majorărilor de prețuri și alocarea clienților într-o cooperare bilaterală cu Prym Fashion și

               —

               schimbul de informații cu privire la prețuri, discutarea prețurilor și convenirea unei metodologii pentru stabilirea de prețuri minime într-o cooperare tripartită cu Coats și Prym.

         În sprijinul acțiunii lor, reclamantele susțin că aplicarea unui coeficient de majorare cu caracter disuasiv de 1,25 încalcă principiul proporționalității.
   Referitor la „cooperarea Basel, Wuppertal și Amsterdam”, reclamantele susțin că, în privința YKK Stocko Fasteners, Comisia a aplicat în mod eronat articolul 23 alineatul (2) din Regulamentul 1/2003 (1), potrivit căruia amenda care se aplică unei întreprinderi nu depășește 10 % din cifra de afaceri totală din exercițiul financiar precedent. Mai mult, potrivit reclamantelor, majorarea cu 1,25 cu caracter disuasiv nu este justificată pentru perioada anterioară achiziției YKK Stocko Fasteners de către YKK Holding Europe.
   În ceea ce privește cooperarea bilaterală dintre Prym Fashion și reclamantele YKK Stocko Fasteners și YKK Corp., reclamantele susțin că în mod incorect Comisia a presupus că această cooperare era de dimensiune mondială.
   În ceea ce privește cooperarea tripartită dintre Coats, Prym și reclamanta YKK Holding Europe, reclamantele consideră că:

               —

               Comisia nu a demonstrat în mod corespunzător că discuțiile despre armonizarea prețurilor la cele cinci întâlniri privind fermoarele din 1998 și 1999 constituie o înțelegere sau o practică concertată contrară articolului 81 CE;

               —

               dacă discuțiile de la cele cinci întâlniri privind fermoarele din 1998 și 1999 ar fi constituit o încălcare a articolului 81 CE, ar fi trebuit să le fie acordată reclamantelor o reducere a amenzilor pentru cooperarea lor cu Comisia potrivit programului Comisiei privind clemența;

               —

               aceste discuții nu sunt suficiente pentru a fi considerate o încălcare „foarte gravă”;

               —

               amenda aplicată de Comisie este disproporționată față de natura oricărei posibile încălcări și

               —

               Comisia a omis să considere impactul unei asemenea încălcări asupra pieței CE.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (JO 2003 L 1, p. 1, Ediție specială 08/vol. 1, p. 167).


title: Cauza T-410/08 R: Ordonanța președintelui Tribunalului de Primă Instanță din 14 noiembrie 2008 — GEMA/Comisia ( Măsuri provizorii — Decizie a Comisiei prin care se dispune încetarea unei practici concertate în materia gestiunii colective a drepturilor de autor — Cerere de suspendare a aplicării — Lipsa urgenței )

text:
               7.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/36

         Ordonanța președintelui Tribunalului de Primă Instanță din 14 noiembrie 2008 — GEMA/Comisia
   (Cauza T-410/08 R)
   („Măsuri provizorii - Decizie a Comisiei prin care se dispune încetarea unei practici concertate în materia gestiunii colective a drepturilor de autor - Cerere de suspendare a aplicării - Lipsa urgenței’)
   (2009/C 32/69)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: Gesellschaft für musikalische Aufführungs- und mechanische Vervielfältigungsrechte (GEMA) (Berlin, Germania) (reprezentanți: R. Bechtold și I. Brinker, avocați, asistați de J. Schwarze, profesor)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: F. Castillo de la Torre, O. Weber și A. Antoniadis, agenți)
   Obiectul
   Cerere de suspendare a aplicării dispozițiilor coroborate ale articolului 3 și ale articolului 4 alineatele (2) și (3) din Decizia C(2008) 3435 final a Comisiei din 16 iulie 2008 privind o procedură de aplicare a articolului 81 CE și a articolului 53 din Acordul privind SEE (cauza COMP/C2/38.698 — CISAC), în măsura în care este vizată reclamanta
   Dispozitivul

               1)

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza T-509/10: Hotărârea Tribunalului din 25 aprilie 2012 — Manufacturing Support & Procurement Kala Naft/Consiliul ( „Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive adoptate împotriva Republicii Islamice Iran cu scopul de a împiedica proliferarea nucleară — Înghețarea fondurilor — Acțiune în anulare — Admisibilitate — Competența Consiliului — Abuz de putere — Intrare în vigoare — Neretroactivitate — Obligația de motivare — Dreptul la apărare — Dreptul la o protecție jurisdicțională efectivă — Eroare de drept — Noțiunea de susținere a proliferării nucleare — Eroare de apreciere” )

text:
               9.6.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 165/18

         Hotărârea Tribunalului din 25 aprilie 2012 — Manufacturing Support & Procurement Kala Naft/Consiliul
   (Cauza T-509/10) (1)

   (Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive adoptate împotriva Republicii Islamice Iran cu scopul de a împiedica proliferarea nucleară - Înghețarea fondurilor - Acțiune în anulare - Admisibilitate - Competența Consiliului - Abuz de putere - Intrare în vigoare - Neretroactivitate - Obligația de motivare - Dreptul la apărare - Dreptul la o protecție jurisdicțională efectivă - Eroare de drept - Noțiunea de susținere a proliferării nucleare - Eroare de apreciere)
   2012/C 165/31
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Manufacturing Support & Procurement Kala Naft Co., Teheran (Teheran, Iran) (reprezentanți: F. Esclatine și S. Perrotet, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Bishop și R. Liudvinaviciute-Cordeiro, agenți)

      Intervenientă în susținerea pârâtului: Comisia Europeană (reprezentanți: M. Konstantinidis și É. Cujo, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei 2010/413/PESC a Consiliului din 26 iulie 2010 privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Poziției comune 2007/140/PESC (JO L 195, p. 39), a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 668/2010 al Consiliului din 26 iulie 2010 de punere în aplicare a articolului 7 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 423/2007 privind măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 195, p. 25), precum și a Deciziei 2010/644/PESC a Consiliului din 25 octombrie 2010 de modificare a Deciziei 2010/413 (JO L 281, p. 81) și a Regulamentului (UE) nr. 961/2010 al Consiliului din 25 octombrie 2010 privind măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 423/2007 (JO L, p. 1), în măsura în care aceste acte o privesc pe reclamantă

      Dispozitivul

               1.

               Tribunalul nu este competent pentru a se pronunța asupra celui de al doilea aspect al primului motiv.

               2.

               Anulează, în măsura în care privesc societatea Manufacturing Support & Procurement Kala Naft Co., Teheran:

                           —

                           Decizia 2010/413/PESC a Consiliului din 26 iulie 2010 privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Poziției comune 2007/140/PESC;

                           —

                           Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 668/2010 al Consiliului din 26 iulie 2010 de punere în aplicare a articolului 7 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 423/2007 privind măsuri restrictive împotriva Iranului;

                           —

                           Decizia 2010/644/PESC a Consiliului din 25 octombrie 2010 de modificare a Deciziei 2010/413;

                           —

                           Regulamentul (UE) nr. 961/2010 al Consiliului din 25 octombrie 2010 privind măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Regulamentului nr. 423/2007.

               3.

               Efectele Deciziei 2010/413, astfel cum a fost modificată prin Decizia 2010/644, sunt menținute în ceea ce privește societatea Manufacturing Support & Procurement Kala Naft Co., Teheran, de la intrarea sa în vigoare, în a douăzecea zi de la publicarea sa în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene, până când anularea Regulamentului nr. 961/2010 începe să producă efecte.

               4.

               Consiliul Uniunii Europene suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, și cheltuielile de judecată efectuate de Manufacturing Support & Procurement Kala Naft Co., Teheran.

               5.

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 346, 18.12.2010.


title: Cauza C-174/13 P: Recurs introdus la 9 aprilie 2013 de Axitea SpA, fostă La Vigile San Marco SpA împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a patra) din 22 ianuarie 2013 în cauza T-262/00, La Vigile San Marco SpA/Comisia Europeană

text:
               20.7.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 207/4

         Recurs introdus la 9 aprilie 2013 de Axitea SpA, fostă La Vigile San Marco SpA împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a patra) din 22 ianuarie 2013 în cauza T-262/00, La Vigile San Marco SpA/Comisia Europeană
   (Cauza C-174/13 P)
   2013/C 207/05
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurentă: Axitea SpA, fostă La Vigile San Marco SpA (reprezentanți: A. Vianello, A. Bortoluzzi și A. Veronese, avocați)

      Celelalte părți din procedură: Republica Italiană, Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

               —

               Anularea și/sau modificarea Ordonanței Tribunalului (Camera a patra), pronunțată în cauza T-262/00, și obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii sale, recurenta invocă erori de drept în aplicarea principiilor exprimate de Curtea de Justiție în Hotărârea „Comitato Venezia vuole vivere”, pe de o parte, în ceea ce privește obligația de motivare a deciziilor Comisiei în materia ajutoarelor de stat și, pe de altă parte, în ceea ce privește repartizarea sarcinii probei în legătură cu condițiile prevăzute la articolul 107 alineatul (1) TFUE.
   În ordonanța atacată prin prezenta acțiune, Tribunalul nu s-ar fi conformat celor statuate de Curtea de Justiție în Hotărârea „Comitato Venezia vuole vivere” din 9 iunie 2011, acolo unde afirmă că decizia Comisiei „trebuie să includă în sine toate elementele esențiale pentru punerea sa în aplicare de către autoritățile naționale”. Or, deși în decizie lipseau elementele esențiale pentru punerea sa în aplicare de către autoritățile naționale, Tribunalul nu ar fi evidențiat nicio carență referitoare la metoda adoptată de Comisie în decizia în litigiu, săvârșind astfel o eroare de drept.
   În temeiul principiilor enunțate de Curte în Hotărârea „Comitato Venezia vuole vivere”, în cazul recuperării ajutorului, revine statului membru iar nu, așadar, fiecărui beneficiar să demonstreze în fiecare caz în parte existența condițiilor prevăzute la articolul 107 alineatul (1) TFUE. Însă, în prezenta cauză, Comisia nu ar fi clarificat în decizia atacată „modalitățile” unei astfel de verificări; în consecință, nedispunând de elementele esențiale pentru a demonstra, în cazul recuperării ajutorului, dacă scutirile acordate ar constitui pentru beneficiari ajutoare de stat, Republica Italiană, prin Legea nr. 228 din 24 decembrie 2012 (art. 1 alineatul 351 și următoarele) ar fi decis să inverseze onus probandi, în mod contrar celor stabilite de jurisprudența comunitară. Potrivit legiuitorului italian, în special nu ar reveni statului ci fiecărei întreprinderi beneficiare a ajutoarelor acordate sub formă de reduceri, sarcina să demonstreze că scutirile în discuție nu denaturează concurența și nici nu afectează schimburile comerciale dintre statele membre; în absența unei asemenea probe, se prezumă că scutirea acordată este în măsură să denatureze concurența și să afecteze schimburile comerciale comunitare. Toate acestea ar fi în contradicție vădită cu principiile enunțate de Curte în Hotărârea „Comitato Venezia vuole vivere”.


title: Cauza C-588/12: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 27 februarie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Arbeidshof te Antwerpen – Belgia) – Lyreco Belgium NV/Sophie Rogiers [Politica socială — Directiva 96/34/CE — Acordul-cadru privind concediul pentru creșterea copilului — Clauza 1 și clauza 2 punctul (4) — Concediu parțial pentru creșterea copilului — Concedierea lucrătorului fără motiv grav sau suficient — Indemnizație forfetară de protecție ca urmare a luării unui concediu pentru creșterea copilului — Baza de calcul a indemnizației]

text:
               14.4.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/11

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 27 februarie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Arbeidshof te Antwerpen – Belgia) – Lyreco Belgium NV/Sophie Rogiers
   (Cauza C-588/12) (1)

   ([Politica socială - Directiva 96/34/CE - Acordul-cadru privind concediul pentru creșterea copilului - Clauza 1 și clauza 2 punctul (4) - Concediu parțial pentru creșterea copilului - Concedierea lucrătorului fără motiv grav sau suficient - Indemnizație forfetară de protecție ca urmare a luării unui concediu pentru creșterea copilului - Baza de calcul a indemnizației])
   2014/C 112/12
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Arbeidshof te Antwerpen

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Lyreco Belgium NV

      Pârâtă: Sophie Rogiers

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară – Arbeidshof te Antwerpen – Belgia – Interpretarea clauzei 1 și a clauzei 2 punctul 4 din acordul-cadru privind concediul pentru creşterea copilului încheiat de UNICE, CEEP și CES, inclus în anexa la Directiva 96/34/CE a Consiliului din 3 iunie 1996 (JO L 145, p. 4, Ediție specială, 05/vol. 3, p. 160) – Concediu parțial pentru creșterea copilului – Reducerea prestațiilor – Concedierea lucrătorului înainte de încheierea perioadei de concediu pentru creșterea copilului, fără vreun motiv grav – Metodă de calcul al cuantumului indemnizaţiei de concediere

      Dispozitivul

   Clauza 2 punctul (4) din Acordul-cadru privind concediul pentru creșterea copilului încheiat la 14 decembrie 1995, care figurează în anexa la Directiva 96/34/CE a Consiliului din 3 iunie 1996 privind acordul-cadru privind concediul pentru creșterea copilului încheiat de UNICE, CEEP și CES, astfel cum a fost modificată prin Directiva 97/75/CE a Consiliului din 15 decembrie 1997, interpretată atât în lumina obiectivelor urmărite prin acest acord-cadru, cât și a punctului (6) din aceeași clauză, trebuie interpretată în sensul că se opune ca indemnizația forfetară de protecție datorată unui lucrător care beneficiază de un concediu parțial pentru creșterea copilului, în caz de reziliere unilaterală de către angajator, fără motiv grav sau suficient, a contractului acestui lucrător care a fost angajat pe durată nedeterminată și cu normă întreagă, să fie stabilită pe baza remunerației reduse percepute de acesta din urmă la data concedierii sale.

      (1)  JO C 79, 16.3.2013.


title: Cauza T-131/17 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 21 iulie 2017 – Argus Security Projects/SEAE („Procedură de măsuri provizorii — SEAE — Recuperare prin compensare — Cerere de măsuri provizorii — Prejudiciu financiar — Obligația de diligență — Lipsa urgenței”)

text:
               4.9.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 293/35

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 21 iulie 2017 – Argus Security Projects/SEAE
   (Cauza T-131/17 R)
   ((„Procedură de măsuri provizorii - SEAE - Recuperare prin compensare - Cerere de măsuri provizorii - Prejudiciu financiar - Obligația de diligență - Lipsa urgenței”))
   (2017/C 293/43)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Argus Security Projects Ltd (Limassol, Cipru) (reprezentanți: T. Bontinck și A. Guillerme, avocați)

      Pârât): Serviciul European de Acțiune Externă (SEAE) (reprezentanți: S. Marquardt, agent, asistat de B. Allemeersch, de W. De Meester și de G. Scraeyen, avocați)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolele 278 și 279 TFUE prin care se solicită acordarea unor măsuri provizorii privind, pe de o parte, suspendarea executării deciziilor de compensare ale Comisiei, care acționează în numele contabilului SEAE, a sumelor de 100 600 de euro, de 41 522 de euro și, respectiv, de 52 600 de euro (deciziile comunicate la 15 martie 2017), de 58 924 de euro (decizia comunicată la 7 aprilie 2017) și de 41 422 de euro (decizia comunicată la 19 aprilie 2017) și, pe de altă parte, somația adresată SEAE de a nu mai adopta o decizie de compensare împotriva reclamantei în așteptarea pronunțării unei hotărâri definitive privind litigiul legat de executarea contractului-cadru 2008/14/SEC/RELEX/K8, pendinte în fața tribunal de première instance de Bruxelles (Tribunalul de Primă Instanță din Bruxelles) (Belgia)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza C-31/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Sad Rejonowy w Zakopanem (Polonia) la 23 ianuarie 2012 — Procedură penală împotriva lui Wojciech Ziemski si a lui Andrzej Kozak

text:
               9.6.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 165/7

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Sad Rejonowy w Zakopanem (Polonia) la 23 ianuarie 2012 — Procedură penală împotriva lui Wojciech Ziemski si a lui Andrzej Kozak
   (Cauza C-31/12)
   2012/C 165/12
   Limba de procedură: polona

      Instanța de trimitere

   Sąd Rejonowy w Zakopanem

      Părțile din acțiunea principală

   Wojciech Ziemski, Andrzej Kozak

      Întrebare preliminară

   Articolul 1 punctul 11 din Directiva 98/34/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 iunie 1998 de stabilire a unei proceduri pentru furnizarea de informații în domeniul standardelor și reglementărilor tehnice (JO L 204, p. 37, Ediție specială, 13/vol. 23, p. 207) trebuie interpretată în sensul că o dispoziție legislativă care stabilește noțiunile și interdicțiile legale descrise la articolul 29 din Legea din 19 noiembrie 2009 privind jocurile de noroc (Ustawa z dnia 19 listopada 2009 roku o grach hazardowych, Dz. U. Nr. 201, poziția 1540, astfel cum a fost modificată) intră în domeniul de aplicare al dispozițiilor tehnice ale căror proiecte trebuie comunicate Comisiei, în conformitate cu articolul 8 alineatul (1) din directiva menționată?


title: Cauza C-305/13: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 23 octombrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour de cassation – Franța) – Haeger & Schmidt GmbH/Mutuelles du Mans assurances Iard SA (MMA Iard), Jacques Lorio, Dominique Miquel, în calitate de lichidator al Safram intercontinental SARL, Ace Insurance SA NV, Va Tech JST SA, Axa Corporate Solutions SA [Trimitere preliminară — Convenția de la Roma privind legea aplicabilă obligațiilor contractuale — Articolul 4 alineatele (1), (2), (4) și (5) — Legea aplicabilă în absența alegerii părților — Contract de comision de transport — Contract de transport de mărfuri]

text:
               8.12.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 439/8

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 23 octombrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour de cassation – Franța) – Haeger & Schmidt GmbH/Mutuelles du Mans assurances Iard SA (MMA Iard), Jacques Lorio, Dominique Miquel, în calitate de lichidator al Safram intercontinental SARL, Ace Insurance SA NV, Va Tech JST SA, Axa Corporate Solutions SA
   (Cauza C-305/13) (1)

   ([Trimitere preliminară - Convenția de la Roma privind legea aplicabilă obligațiilor contractuale - Articolul 4 alineatele (1), (2), (4) și (5) - Legea aplicabilă în absența alegerii părților - Contract de comision de transport - Contract de transport de mărfuri])
   (2014/C 439/10)
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour de cassation

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Haeger & Schmidt GmbH

      Pârâți: Mutuelles du Mans assurances Iard SA (MMA Iard), Jacques Lorio, Dominique Miquel în calitate de lichidator al Safram intercontinental SARL, Ace Insurance SA NV, Va Tech JST SA, Axa Corporate Solutions SA

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 4 alineatul (4) ultima teză din Convenția privind legea aplicabilă obligațiilor contractuale, deschisă spre semnare la Roma la 19 iunie 1980, trebuie interpretat în sensul că această dispoziție se aplică unui contract de comision de transport numai în cazul în care obiectul principal al contractului constă în transportul propriu-zis al mărfii în cauză, aspect care trebuie verificat de instanța de trimitere.

               2)

               Articolul 4 alineatul (4) din convenția menționată trebuie interpretat în sensul că legea aplicabilă unui contract de transport de mărfuri, atunci când nu poate fi stabilită în aplicarea celei de a doua teze a acestei dispoziții, trebuie să fie determinată în funcție de norma generală prevăzută la alineatul (1) al articolului respectiv, ceea ce înseamnă că legea care guvernează acest contract este cea a țării cu care contractul prezintă cele mai strânse legături.

               3)

               Articolul 4 alineatul (2) din aceeași convenție trebuie interpretat în sensul că, în ipoteza în care se susține că un contract prezintă legături mai strânse cu o altă țară decât cea a cărei lege este desemnată de prezumția care figurează la alineatul respectiv, instanța națională trebuie să compare legăturile care există între acest contract și, pe de o parte, țara a cărei lege este desemnată de prezumție și, pe de altă parte, cealaltă țară vizată. În acest sens, instanța națională trebuie să țină seama de ansamblul circumstanțelor, inclusiv de existența altor contracte legate de contractul în cauză.

      (1)  JO C 207, 20.7.2013.


title: Cauza C-660/15 P: Recurs introdus la 8 decembrie 2015 de Viasat Broadcasting UK Ltd împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 24 septembrie 2015 în cauza T-125/12, Viasat Broadcasting UK Ltd/Comisia Europeană

text:
               15.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 59/9

         Recurs introdus la 8 decembrie 2015 de Viasat Broadcasting UK Ltd împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 24 septembrie 2015 în cauza T-125/12, Viasat Broadcasting UK Ltd/Comisia Europeană
   (Cauza C-660/15 P)
   (2016/C 059/09)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Viasat Broadcasting UK Ltd (reprezentanți: M. Honoré și S. Kalsmose-Hjelmborg, avocați)

      Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană, Regatul Danemarcei, TV2/Danmark A/S

      Concluziile recurentei

               —

               anularea Hotărârii pronunțate în cauza T-125/12 Viasat Broadcasting UK Ltd/Comisia Europeană;

               —

               anularea Deciziei Comisiei 2011/839/UE (1) din 20 aprilie 2011 privind măsurile adoptate de statul danez în favoarea TV2/Danmark;

               —

               obligarea pârâtei din prima instanță la plata cheltuielilor de judecată efectuate în fața Tribunalului și a Curții
               sau, în subsidiar,

               —

               anularea hotărârii atacate;

               —

               trimiterea hotărârii spre rejudecare la Tribunal și

               —

               amânarea deciziei privind cheltuielile de judecată în prima instanță și ulterioare.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului, Viasat Broadcasting UK Ltd susține că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept atunci când a stabilit că, în cadrul aprecierii sale în temeiul articolului 106 alineatul (2) TFUE, Comisia nu era obligată să ia în considerare faptul că ajutorul acordat TV2 i-a fost acordat fără respectarea principiilor fundamentale ale transparenței și eficienței costurilor.
   În special, Viasat susține că Tribunalul a săvârșit erori de drept (1) atunci când s-a întemeiat pe Hotărârea M6 și pe jurisprudența similară pentru a respinge cererea Viasat, (2) atunci când a susținut că argumentele Viasat conduc la un „impas logic”, (3) atunci când a respins importanța Comunicărilor SIEG 2005 și 2011 și a Comunicării din 2009 privind radiodifuziunea și (4) atunci când a susținut că Comunicarea din 2009 privind radiodifuziunea a împiedicat Comisia să aplice metodologia care, în opinia Viasat, reiese din articolul 106 alineatul (2) TFUE.

      (1)  Decizia Comisiei din 20 aprilie 2011 privind măsurile puse în aplicare de Danemarca (C 2/03) în favoarea TV2/Danmark (JO L 340, p. 1).


title: Cauza C-388/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Högsta förvaltningsdomstolen (Suedia) la 29 iunie 2017 – Konkurrensverket/SJ AB

text:
               4.9.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 293/19

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Högsta förvaltningsdomstolen (Suedia) la 29 iunie 2017 – Konkurrensverket/SJ AB
   (Cauza C-388/17)
   (2017/C 293/23)
   Limba de procedură: suedeza

      Instanța de trimitere

   Högsta förvaltningsdomstolen

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Konkurrensverket

      Pârâtă: SJ AB

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 5 alineatul (1) al doilea paragraf din Directiva 2004/17 (1) trebuie interpretat în sensul că există o rețea de servicii de transport atunci când serviciile de transport pe o rețea feroviară administrată de stat pentru trafic feroviar național și internațional sunt oferite în conformitate cu legislația națională de transpunere a Directivei 2012/34 (2), care implică alocarea capacităților de infrastructură feroviară pe baza cererilor prezentate de societățile feroviare și cerința ca toate cererile să fie satisfăcute în măsura posibilului?

               2)

               Articolul 5 alineatul (1) primul paragraf trebuie interpretat în sensul că o activitate desfășurată de o societate feroviară, astfel cum este prevăzută în Directiva 2012/34, și care presupune furnizarea de servicii publice de transport pe o rețea feroviară constituie punere la dispoziție sau exploatare a unei rețele în sensul acestei dispoziții a directivei?

      (1)  Directiva 2004/17/CΕ a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 de coordonare a procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții în sectoarele apei, energiei, transporturilor și serviciilor poștale (JO 2004 L 134, p. 1, Ediție specială, 06/vol. 8, p. 3).

      (2)  Directiva 2012/34/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 noiembrie 2012 privind instituirea spațiului feroviar unic european (JO 2012 L 343, p. 32).


title: Cauza T-385/13 P: Recurs introdus la 25 iulie 2013 de Luigi Marcuccio împotriva Ordonanței din 14 mai 2013 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-4/12, Marcuccio/Comisia

text:
               28.9.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 284/4

         Recurs introdus la 25 iulie 2013 de Luigi Marcuccio împotriva Ordonanței din 14 mai 2013 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-4/12, Marcuccio/Comisia
   (Cauza T-385/13 P)
   2013/C 284/04
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurent: Luigi Marcuccio (Tricase, Italia) (reprezentant: G. Cipressa, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile

   Recurentul solicită Tribunalului:

               —

               anularea în totalitate și fără excepții a ordonanței atacate;

               —

               trimiterea cauzei spre rejudecare la Tribunalul Funcției Publice.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente sunt identice cu cele care au fost invocate anterior în cauza T-203/13P, Marcuccio/Comisia.


title: Cauza T-580/15: Hotărârea Tribunalului din 27 iunie 2017 – Flamagas/EUIPO – MatMind (CLIPPER) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de declarare a nulității — Marcă a Uniunii Europene tridimensională — Forma unei brichete cu o aripioară laterală, care conține elementul verbal CLIPPER — Formă necesară pentru obținerea rezultatului tehnic — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) și litera (e) punctul (ii) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Lipsa descrierii mărcii în cererea de înregistrare”]

text:
               7.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 256/20

         Hotărârea Tribunalului din 27 iunie 2017 – Flamagas/EUIPO – MatMind (CLIPPER)
   (Cauza T-580/15) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulității - Marcă a Uniunii Europene tridimensională - Forma unei brichete cu o aripioară laterală, care conține elementul verbal CLIPPER - Formă necesară pentru obținerea rezultatului tehnic - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) și litera (e) punctul (ii) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Lipsa descrierii mărcii în cererea de înregistrare”])
   (2017/C 256/20)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Flamagas, SA (Barcelona, Spania) (reprezentanți: I. Valdelomar Serrano, G. Hinarejos Mulliez și D. Gabarre Armengol, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: D. Hanf, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: MatMind Srl (Roma, Italia) (reprezentanți: G. Cipriani și M. Cavattoni, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 30 iulie 2015 (cauza R 924/2013-1) privind o procedură de declarare a nulității între MatMind și Flamagas

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Flamagas, SA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 38, 1.2.2016.


title: Cauza T-808/16: Acțiune introdusă la 14 noiembrie 2016 – Jean Patou Worldwide/EUIPO – Emboga (HISPANITAS JOY IS A CHOICE)

text:
               16.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 14/54

         Acțiune introdusă la 14 noiembrie 2016 – Jean Patou Worldwide/EUIPO – Emboga (HISPANITAS JOY IS A CHOICE)
   (Cauza T-808/16)
   (2017/C 014/64)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Jean Patou Worldwide Ltd (Watford, Regatul Unit) (reprezentant: S. Baran, barrister)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Emboga, SA (Petrel, Spania)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă care cuprinde elementele verbale „HISPANITAS JOY IS A CHOICE”

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 23 iunie 2016 în cauza R 235/2016-1

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO și a celeilalte părți din procedură la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate de reclamantă în fața Oficiului.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) și a articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-500/14: Acțiune introdusă la 2 iulie 2014 – Derivados del Flúor/Comisia

text:
               25.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/53

         Acțiune introdusă la 2 iulie 2014 – Derivados del Flúor/Comisia
   (Cauza T-500/14)
   2014/C 282/69
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Derivados del Flúor, SA (Bilbao, Spania) (reprezentant: J. De Juan Casadevall, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               în subsidiar, în cazul în care se consideră că sistemul fiscal spaniol în materie de leasing constituie un ajutor de stat nelegal, dispunerea recuperării numai până la data publicării în JOUE a deciziei de deschidere a procedurii oficiale de investigare, și anume 21 septembrie 2011, și

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prezenta acțiune vizează Decizia Comisiei Europene din 17 iulie 2013 privind regimul fiscal aplicabil anumitor acorduri de leasing financiar, cunoscut și sub denumirea de sistem fiscal spaniol în materie de leasing (ajutorul SA.21233, ex NN/2011, ex CP 137/2006)
   Motivele și principalele argumente sunt similare celor invocate în cauzele T-401/14, Duro Felguera/Comisia, și T-700/13, Bankia/Comisia.
   În concret, se invocă următoarele: neaplicarea incorectă în prezenta cauză a articolelor 17, 18 și 19 din Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 108 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, inexistența unui avantaj fiscal competitiv, determinarea în mod inadecvat a beneficiarului ajutorului de stat, compatibilitatea ajutorului de stat cu piața internă, săvârșirea de către Comisie a unui abuz de putere și încălcarea principiilor egalității și încrederii legitime.


title: Cauza T-674/16: Acțiune introdusă la 22 septembrie 2016 – Seigneur/BCE

text:
               14.11.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 419/53

         Acțiune introdusă la 22 septembrie 2016 – Seigneur/BCE
   (Cauza T-674/16)
   (2016/C 419/70)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Olivier Seigneur (Frankfurt pe Main, Germania) (reprezentanți: M. Vandenbussche și L. Levi, avocați)

      Pârâtă: Banca Centrală Europeană

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               declararea prezentei acțiuni ca fiind admisibilă și întemeiată.

         În consecință:

               —

               anularea deciziei Chief Service Officer (CSO), adoptată la 29 februarie 2016 cu delegare din partea directoratului, comunicată personalului la 11 martie 2016, de excludere a reclamantului din exercițiul de creștere suplimentară a salariului (ASA) pentru anul 2016;

               —

               anularea deciziei de respingere a căii speciale de atac din data de 5 iulie 2016, primită la 13 iulie 2016;

               —

               obligarea la repararea prejudiciului material suferit de reclamant, constând în pierderea unei șanse de a obține o ASA în 2016, evaluată la 52 920 euro;

               —

               obligarea la repararea prejudiciului moral suferit de reclamant, evaluat ex aequo et bono la 15 000 euro;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea principiului nediscriminării, a articolelor 12 și 21 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, a articolului 51 din condițiile de angajare a agenților BCE, a dreptului la carieră și la promovare, precum și a principiului securității juridice.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe necompetența Chief Service Officer de a decide să nu urmeze, în privința reclamantului, procedura prevăzută de circulara administrativă nr. 1/2011 din 14 februarie 2011 privind creșterile suplimentare de salarii.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe neconsultarea comitetului personalului.


title: Cauza C-672/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal de grande instance de Perpignan (Franţa) la 14 decembrie 2015 – Procureur de la République/Noria Distribution SARL

text:
               7.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 90/8

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal de grande instance de Perpignan (Franţa) la 14 decembrie 2015 – Procureur de la République/Noria Distribution SARL
   (Cauza C-672/15)
   (2016/C 090/11)
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Tribunal de grande instance de Perpignan

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Procureur de la République

      Pârâtă: Noria Distribution SARL

      Întrebările preliminare

               1)

               Directiva 2002/46/CE (1) și principiile comunitare privind libera circulație a mărfurilor și recunoașterea reciprocă se opun instituirii unei reglementări naţionale, precum Hotărârea din 9 mai 2006, care respinge orice procedură de recunoaștere reciprocă în ceea ce privește suplimentele alimentare pe bază de vitamine și minerale provenind dintr-un alt stat membru, excluzând aplicarea unei proceduri simplificate în cazul produselor comercializate în mod legal într-un alt stat membru pe baza unor nutrienţi ale căror valori depășesc limitele stabilite prin Hotărârea din 9 mai 2006?

               2)

               Directiva 2002/46, în special articolul 5 din aceasta, precum și principiile rezultate din jurisprudența comunitară referitoare la dispozițiile privind libera circulație a mărfurilor, permit stabilirea dozelor zilnice maxime de vitamine și minerale în mod proporțional cu aporturile zilnice recomandate, prin reținerea unei valori egale cu de 3 ori aporturile zilnice recomandate pentru nutrienţii care prezintă riscul cel mai mic, a unei valori egale cu aporturile zilnice recomandate pentru nutrienţii care prezintă un risc ce depășește limita superioară de securitate și a unei valori inferioare aporturilor zilnice recomandate sau chiar nule pentru nutrienţii care prezintă riscul cel mai ridicat?

               3)

               Directiva 2002/46, precum și principiile rezultate din jurisprudența Uniunii referitoare la dispozițiile privind libera circulație a mărfurilor permit stabilirea dozelor numai pe baza opiniilor științifice naționale, în condițiile în care o serie de opinii științifice internaționale recente indică doze superioare în condiții de utilizare identice?

      (1)  Directiva 2002/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 10 iunie 2002 referitoare la apropierea legislațiilor statelor membre privind suplimentele alimentare (JO L 183, p. 51, Ediție specială, 13/vol. 36, p. 39).


title: Cauza C-502/11: Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 4 octombrie 2012 (cerere de decizie preliminară formulată de Consiglio di Stato — Italia) — Vivaio dei Molini Azienda Agricola Porro Savoldi ss/Autorità per la Vigilanza sui Contratti Pubblici di lavori, servizi e forniture [Contracte de achiziții publice de lucrări — Directiva 93/37/CEE — Articolul 6 — Principiile egalității de tratament și transparenței — Admisibilitatea unei reglementări care rezervă participarea la procedurile de cerere de ofertă societăților care exercită o activitate comercială, cu excluderea societăților de drept civil ( „società semplici” ) — Obiective instituționale și statutare — Întreprinderi agricole]

text:
               12.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 9/22

         Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 4 octombrie 2012 (cerere de decizie preliminară formulată de Consiglio di Stato — Italia) — Vivaio dei Molini Azienda Agricola Porro Savoldi ss/Autorità per la Vigilanza sui Contratti Pubblici di lavori, servizi e forniture
   (Cauza C-502/11) (1)

   (Contracte de achiziții publice de lucrări - Directiva 93/37/CEE - Articolul 6 - Principiile egalității de tratament și transparenței - Admisibilitatea unei reglementări care rezervă participarea la procedurile de cerere de ofertă societăților care exercită o activitate comercială, cu excluderea societăților de drept civil („società semplici”) - Obiective instituționale și statutare - Întreprinderi agricole)
   2013/C 9/36
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Consiglio di Stato

      Părțile din procedura principală

      Recurentă: Vivaio dei Molini Azienda Agricola Porro Savoldi ss

      Intimată: Autorità per la Vigilanza sui Contratti Pubblici di lavori, servizi e forniture

      Cu participarea: SOA CQOP Costruttori Qualificati Opere Pubbliche SpA, Unione Provinciale Agricoltori di Brescia

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Consiglio di Stato — Interpretarea articolului 6 din Directiva 93/37/CEE a Consiliului din 14 iunie 1993 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări (JO L 199, p. 54) — Principiul nediscriminării — Reglementare națională care rezervă participarea la procedurile de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări societăților care exercită o activitate comercială și care exclude întreprinderile agricole constituite sub forma unei societăți de drept civil („società semplice”)

      Dispozitivul

   Dreptul Uniunii, în special articolul 6 din Directiva 93/37/CEE a Consiliului din 14 iunie 1993 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2001/78/CE a Comisiei din 13 septembrie 2001, se opune unei legislații naționale, precum cea în discuție în litigiul principal, care interzice unei societăți, cum ar fi o societate de drept civil care are calitatea de „executant de lucrări”, în sensul Directivei 93/37, să participe la proceduri de cerere de ofertă doar din cauza formei sale juridice.

      (1)  JO C 347, 26.11.2011.


title: Cauza C-495/11 P: Ordonanța Curții din 13 septembrie 2012 — Total SA și Elf Aquitaine SA/Comisia Europeană [Recurs — Regulamentul (CE) nr. 1/2003 — Concurență — Înțelegere — Încălcarea principiilor atribuirii competențelor și proporționalității — Interpretare vădit eronată — Încălcarea dreptului la apărare, a principiilor echității și egalității armelor — Obligația de motivare]

text:
               6.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 101/2

         Ordonanța Curții din 13 septembrie 2012 — Total SA și Elf Aquitaine SA/Comisia Europeană
   (Cauza C-495/11 P) (1)

   (Recurs - Regulamentul (CE) nr. 1/2003 - Concurență - Înțelegere - Încălcarea principiilor atribuirii competențelor și proporționalității - Interpretare vădit eronată - Încălcarea dreptului la apărare, a principiilor echității și egalității armelor - Obligația de motivare)
   2013/C 101/03
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamante: Total SA și Elf Aquitaine SA (reprezentanți: E. Morgan de Rivery și A. Noël-Baron, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: B. Gencarelli, P. Van Nuffel și V. Bottka, agenți)

      Obiectul

   Recurs introdus împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea extinsă) din 14 iulie 2011, Total și Elf Aquitaine/Comisia Europeană (T-190/06), prin care Tribunalul a respins acțiunea în anulare parțială a Deciziei C(2006) 1766 final a Comisiei din 3 mai 2006, privind o procedură de aplicare a articolului 81 [CE] și a articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/F/38.620 — Peroxid de hidrogen și perborat) — Concurență — Înțelegere — Încălcarea principiilor atribuirii competențelor și proporționalității — Interpretare vădit eronată — Încălcarea dreptului la apărare, a principiilor echității și egalității armelor — Obligația de motivare

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Obligă Total SA și Elf Aquitaine SA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 355, 3.12.2011.


title: Cauza C-498/11 P: Recurs introdus la 27 septembrie 2011 de Toshiba Corp. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) pronunțate la 12 iulie 2011 în cauza T-113/07, Toshiba Corp./Comisia Europeană

text:
               26.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 347/18

         Recurs introdus la 27 septembrie 2011 de Toshiba Corp. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) pronunțate la 12 iulie 2011 în cauza T-113/07, Toshiba Corp./Comisia Europeană
   (Cauza C-498/11 P)
   2011/C 347/28
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Toshiba Corp. (reprezentanți: J.F. MacLennan, Solicitor, A. Schulz, avocat, A. Dawes, Solicitor, S. Sakellariou, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

               —

               Anularea hotărârii atacate, în măsura în care prin aceasta s-a respins cererea formulată de Toshiba de anulare a articolului 1 din decizie, și anularea deciziei atacate;

               —

               cu titlu subsidiar, trimiterea cauzei spre rejudecare la Tribunal pentru ca acesta să se pronunțe în conformitate cu dezlegările de drept date de hotărârea Curții și, în orice caz,

               —

               admiterea cheltuielilor de judecată efectuate de Toshiba, inclusiv a celor efectuate la Tribunal.

      Motivele și principalele argumente

   Recurenta susține că, prin respingerea cererii de anulare a articolului 1 din decizie, Tribunalul a săvârșit mai multe erori de drept:

               (a)

               Tribunalul a săvârșit o eroare de drept prin faptul că a concluzionat că mărturiile furnizate de ABB au fost în măsură să dovedească existența unei înțelegeri comune;

               (b)

               Tribunalul a săvârșit o eroare de drept prin faptul că a concluzionat că există dovezi directe și indirecte ale înțelegerii comune;

               (c)

               Tribunalul a săvârșit o eroare de drept prin faptul că a constatat că Toshiba a participat la o înțelegere unică și continuă;

               (d)

               Tribunalul a săvârșit o eroare de drept prin faptul că a considerat că nedivulgarea mai multor mărturii dezincriminatoare nu a determinat încălcarea dreptului la apărare al Toshiba.


title: Cauza T-699/13 P: Recurs introdus la 30 decembrie 2013 de Luigi Marcuccio împotriva Ordonanței din 17 octombrie 2013 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-145/12, Marcuccio/Comisia

text:
               22.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 52/45

         Recurs introdus la 30 decembrie 2013 de Luigi Marcuccio împotriva Ordonanței din 17 octombrie 2013 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-145/12, Marcuccio/Comisia
   (Cauza T-699/13 P)
   2014/C 52/86
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurent: Luigi Marcuccio (Tricase, Italia) (reprezentant: G. Cipressa, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile

   Recurenta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea în totalitate și fără excepții a ordonanței atacate;

               —

               retrimiterea cauzei în discuție la Tribunalul Funcției Publice spre rejudecare.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente sunt cele care au fost deja invocate în cadrul cauzei T-698/13, Marcuccio/Comisia.


title: Cauza C-83/14: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 16 iulie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Administrativen sad Sofia-grad – Bulgaria) – CHEZ Razpredelenie Bulgaria AD/Komisia za zashtita ot diskriminatsia (Directiva 2000/43/CE — Principiul egalității de tratament între persoane, fără deosebire de rasă sau origine etnică — Cartiere urbane populate în principal de persoane de origine romă — Amplasarea contoarelor de energie electrică pe stâlpii care fac parte din rețeaua liniei electrice aeriene, la o înălțime de șase-șapte metri — Noțiunile „discriminare directă” și „discriminare indirectă” — Sarcina probei — Justificare eventuală — Prevenirea manipulărilor contoarelor de energie electrică și a racordărilor nelegale — Proporționalitate — Caracter generalizat al măsurii — Efect jignitor și stigmatizant al acesteia — Directivele 2006/32/CE și 2009/72/CE — Imposibilitatea utilizatorului final de a controla consumul de energie electrică)

text:
               21.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 311/8

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 16 iulie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Administrativen sad Sofia-grad – Bulgaria) – CHEZ Razpredelenie Bulgaria AD/Komisia za zashtita ot diskriminatsia
   (Cauza C-83/14) (1)

   ((Directiva 2000/43/CE - Principiul egalității de tratament între persoane, fără deosebire de rasă sau origine etnică - Cartiere urbane populate în principal de persoane de origine romă - Amplasarea contoarelor de energie electrică pe stâlpii care fac parte din rețeaua liniei electrice aeriene, la o înălțime de șase-șapte metri - Noțiunile „discriminare directă” și „discriminare indirectă” - Sarcina probei - Justificare eventuală - Prevenirea manipulărilor contoarelor de energie electrică și a racordărilor nelegale - Proporționalitate - Caracter generalizat al măsurii - Efect jignitor și stigmatizant al acesteia - Directivele 2006/32/CE și 2009/72/CE - Imposibilitatea utilizatorului final de a controla consumul de energie electrică))
   (2015/C 311/09)
   Limba de procedură: bulgara

      Instanța de trimitere

   Administrativen sad Sofia-grad

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: CHEZ Razpredelenie Bulgaria AD

      Pârâtă: Komisia za zashtita ot diskriminatsia

      cu participarea: Anelia Nikolova, Darzhavna Komisia za energiyno i vodno regulirane

      Dispozitivul

               1)

               Noțiunea „discriminare bazată pe originea etnică”, în sensul Directivei 2000/43 a Consiliului din 29 iunie 2000 de punere în aplicare a principiului egalității de tratament între persoane, fără deosebire de rasă sau origine etnică și în special al articolului 1 și al articolului 2 alineatul (1) din aceasta, trebuie interpretată în sensul că, în împrejurări precum cele în discuție în litigiul principal, în care totalitatea contoarelor de energie electrică sunt amplasate, într-un cartier urban populat în principal de locuitori de origine romă, pe stâlpi care fac parte din rețeaua liniei electrice aeriene, la o înălţime de șase-șapte metri, în timp ce în celelalte cartiere asemenea contoare sunt amplasate la o înălţime mai mică de doi metri, noțiunea menționată are vocație să se aplice indiferent dacă măsura colectivă menționată afectează persoanele care au o anumită origine etnică sau pe cele care, fără a poseda originea menționată, suportă, împreună cu primele, tratamentul mai puțin favorabil sau situația specială dezavantajoasă care rezultă din această măsură.

               2)

               Directiva 2000/43, în special dispozițiile articolului 2 alineatul (1) și alineatul (2) literele (a) și (b) din aceasta, trebuie interpretată în sensul că se opune unei dispoziții naționale care prevede că, pentru a se putea stabili existența unei discriminări directe sau indirecte pe baza rasei sau a originii etnice în domeniile acoperite de articolul 3 alineatul (1) din această directivă, tratamentul mai puțin favorabil sau situația specială dezavantajoasă, la care se referă literele (a) și, respectiv, (b), trebuie să constea într-o atingere a unor drepturi sau interese legitime.

               3)

               Articolul 2 alineatul (2) litera (a) din Directiva 2000/43 trebuie interpretat în sensul că o măsură precum cea descrisă la punctul 1 din prezentul dispozitiv constituie o discriminare directă în sensul acestei dispoziții dacă se dovedește că măsura menționată a fost instituită și/sau menținută din motive legate de originea etnică comună majorității locuitorilor cartierului în cauză, ceea ce este de competența instanței de trimitere să aprecieze, ținând seama de ansamblul împrejurărilor pertinente ale cauzei, precum și de normele referitoare la răsturnarea sarcinii probei prevăzute la articolul 8 alineatul (1) din directiva menționată.

               4)

               Articolul 2 alineatul (2) litera (b) din Directiva 2000/43 trebuie interpretat în sensul că:

                           —

                           această dispoziție se opune unei dispoziții naționale care prevede că, pentru a exista o discriminare indirectă bazată pe rasă sau originea etnică, situația specială dezavantajoasă trebuie să fi fost cauzată de motive de rasă sau de origine etnică;

                           —

                           noțiunea de dispoziție, criteriu sau practică „aparent neutră”, în sensul dispoziției menționate, se înțelege ca fiind o dispoziție, un criteriu sau o practică care sunt formulate sau aplicate aparent în mod neutru, adică în considerarea unor factori diferiți de caracteristica protejată, iar nu echipolenți cu aceasta;

                           —

                           noțiunea „situație specială dezavantajoasă”, în sensul aceleiași dispoziții, nu desemnează situația de inegalitate deosebit de nefavorabilă, vădită și gravă, ci înseamnă că în special persoanele de o anumită rasă sau origine etnică sunt cele care sunt dezavantajate, ca urmare a dispoziției, a criteriului sau a practicii în discuție;

                           —

                           presupunând că o măsură precum cea descrisă la punctul 1 din prezentul dispozitiv nu constituie o discriminare directă în sensul articolului 2 alineatul (2) litera (a) din directiva menționată, o asemenea măsură poate astfel constitui în principiu, în sensul literei (b) a articolului 2 alineatul (2) menționat, o practică aparent neutră care creează o situație specială dezavantajoasă pentru persoanele care au o anumită origine etnică în comparație cu alte persoane;

                           —

                           o asemenea măsură nu poate fi justificată obiectiv de dorința de a asigura securitatea rețelei de transport al energiei electrice și înregistrarea corespunzătoare a consumului de energie electrică decât cu condiția ca măsura menționată să nu depășească limitele a ceea ce este adecvat și necesar pentru realizarea acestor obiective legitime și ca inconvenientele cauzate să nu fie disproporționate în raport cu scopurile astfel vizate. Această situație nu se regăsește dacă se constată, fapt pe care trebuie să îl verifice instanța de trimitere, fie că există alte măsuri adecvate și mai puțin restrictive care permit atingerea obiectivelor menționate, fie, în lipsa unor asemenea măsuri, că măsura menționată aduce o atingere disproporționată interesului legitim al utilizatorilor finali de energie electrică care locuiesc în cartierul în cauză, populat în principal de locuitori de origine romă, de a avea acces la furnizarea de energie electrică în condiții care să nu aibă efect jignitor sau stigmatizant și care să le permită să își controleze în mod regulat consumul de energie electrică propriu.

      (1)  JO C 142, 12.5.2014.


title: Cauza C-76/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Înalta Curte de Casație şi Justiție (România) la data de 13 februarie 2017 – SC Petrotel-Lukoil SA, Maria Magdalena Georgescu/Ministerul Economiei, Ministerul Energiei, Ministerul Finanțelor Publice

text:
               15.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 151/19

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Înalta Curte de Casație şi Justiție (România) la data de 13 februarie 2017 – SC Petrotel-Lukoil SA, Maria Magdalena Georgescu/Ministerul Economiei, Ministerul Energiei, Ministerul Finanțelor Publice
   (Cauza C-76/17)
   (2017/C 151/24)
   Limba de procedură: română

      Instanţa de trimitere

   Înalta Curte de Casație şi Justiție

      Părţile din acţiunea principală

      Recurente: SC Petrotel-Lukoil SA, Maria Magdalena Georgescu

      Intimați: Ministerul Economiei, Ministerul Energiei, Ministerul Finanțelor Publice

      Întrebările preliminare

               1)

               Prevederile articolului 30 TFUE se opun unei interpretări în sensul că, în ipoteza în care contribuabilul a suportat efectiv taxa cu efect echivalent, acesta poate solicita restituirea sumelor achitate cu acest titlu chiar dacă mecanismul de plată al taxei a fost conceput în legislația națională astfel încât taxa să se răsfrângă asupra consumatorului european?

               2)

               Restituirea sumelor percepute cu titlu de taxe cu efect echivalent în ipoteza în care acestea au fost suportate efectiv de către contribuabil (iar nu transferate consumatorului) este compatibilă cu prevederile dreptului comunitar?


title: Cauza C-396/10: Ordonanța președintelui Curții din 3 ianuarie 2011 — Comisia Europeană/Marele Ducat al Luxemburgului

text:
               16.4.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 120/10

         Ordonanța președintelui Curții din 3 ianuarie 2011 — Comisia Europeană/Marele Ducat al Luxemburgului
   (Cauza C-396/10) (1)

   2011/C 120/25
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 274, 9.10.2010.


title: Cauza C-356/10: Acțiune introdusă la 16 iulie 2010 — Comisia Europeană/Irlanda

text:
               11.9.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 246/35

         Acțiune introdusă la 16 iulie 2010 — Comisia Europeană/Irlanda
   (Cauza C-356/10)
   ()
   2010/C 246/59
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: S. Walker, D. Kukovec, agenți)

      Pârâtă: Irlanda

      Concluziile reclamantei

               —

               Declararea faptului că, în contextul procedurii de atribuire de către Department of Agriculture and Food a unui contract de achiziții publice pentru etichete de identificare pentru animale, în ceea ce privește aplicarea criteriilor referitoare la capacitatea ofertanților de a executa contractul în cauză drept criterii de atribuire, în loc de criterii de selecție, Irlanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 53 din Directiva 2004/18/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii

               —

               obligarea Irlandei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Potrivit Comisiei, criteriile de atribuire aplicate de Department of Agriculture and Food au inclus criterii rezervate etapei de selecție, și anume criteriile referitoare la capacitatea ofertanților de a executa contractul în cauză, și, prin urmare, Irlanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 53 din Directiva 2004/18/CE.

      (1)  JO L 134, p. 114, Ediție specială, 06/vol. 8, p. 116.


title: Cauza T-545/14: Acțiune introdusă la 18 iulie 2014 – GEA Group/OAPI (engineering for a better world)

text:
               29.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 339/23

         Acțiune introdusă la 18 iulie 2014 – GEA Group/OAPI (engineering for a better world)
   (Cauza T-545/14)
   2014/C 339/28
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: GEA Group AG (Düsseldorf, Germania) (reprezentant: J. Schneiders, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 2 iunie 2014 în cauza R 303/2014 4;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca verbală „engineering for a better world” pentru produse și servicii din clasele 6, 7, 9, 11, 35, 37, 41 și 42 – cererea de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 1 2 0 34  807

      Decizia examinatorului: refuză înregistrarea.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009


title: Cauza T-244/09: Acțiune introdusă la 22 iunie 2009 — Accenture Global Services/OAPI — Silver Creek Properties (acsensa)

text:
               15.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 193/29

         Acțiune introdusă la 22 iunie 2009 — Accenture Global Services/OAPI — Silver Creek Properties (acsensa)
   (Cauza T-244/09)
   2009/C 193/46
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Accenture Global Services GmbH (Shaffhausen, Elveția) (reprezentant: R. Niebel, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Silver Creek Properties SA (Panama, Panama)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei din 20 martie 2009 a Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) pronunțate în cauza R 802/2008-2;

               —

               anularea Deciziei din 25 martie 2008 a diviziei de opoziție a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) pronunțate în opoziția nr. B 1019274, și

               —

               obligarea celeilalte părți în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca comunitară vizată: marca figurativă „acsensa” pentru produse și servicii din clasele 9, 35, 36, 38, 33, 41 și 42

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: reclamanta

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca verbală germană „ACCENTURE” pentru produse și servicii din clasele 9, 16, 35, 36, 37, 41 și 42; marca figurativă germană „accenture” pentru produse și servicii din clasele 9, 16, 35, 36, 37, 41 și 42; marca verbală comunitară „ACCENTURE” pentru produse și servicii din clasele 9, 16, 35, 36, 37, 41 și 42; marca figurativă comunitară „accenture” pentru produse și servicii din clasele 9, 16, 35, 36, 37, 41 și 42

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția în totalitate

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 întrucât camera de recurs a comis o eroare de drept atunci când a considerat că nu există un risc de confuzie între mărcile în discuție; încălcarea articolelor 75 și 76 din Regulamentul nr. 207/2009 întrucât camera de recurs nu a luat în considerare în mod eronat susțineri ale reclamantei privind situația de fapt.