title: Cauza T-305/13 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 13 iunie 2014 – SACE și Sace BT/Comisia ( „Măsuri provizorii — Ajutoare de stat — Infuzii de capital în favoarea unei companii de asigurări efectuate de societatea-mamă publică a acesteia — Decizie prin care se declară incompatibilitatea ajutoarelor cu piața internă și prin care se dispune recuperarea acestora — Cerere de suspendare a executării — Urgență — Fumus boni juris — Evaluare comparativă a intereselor” )

text:
               15.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 315/60

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 13 iunie 2014 – SACE și Sace BT/Comisia
   (Cauza T-305/13 R)
   ((„Măsuri provizorii - Ajutoare de stat - Infuzii de capital în favoarea unei companii de asigurări efectuate de societatea-mamă publică a acesteia - Decizie prin care se declară incompatibilitatea ajutoarelor cu piața internă și prin care se dispune recuperarea acestora - Cerere de suspendare a executării - Urgență - Fumus boni juris - Evaluare comparativă a intereselor”))
   2014/C 315/100
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamante: Servizi assicurativi del commercio estero SpA (SACE SpA) (Roma, Italia) și Sace BT SpA (Roma) (reprezentanți: M. Siragusa și G. Rizza, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Conte și D. Grespan, agenți)

      Intervenientă în susținerea reclamantelor: Republica Italiană (reprezentanţi: G. Palmieri, agent, asistați de S. Fiorentino, avvocato dello stato)

      Obiectul

   Cerere de suspendare a executării Deciziei C (2013) 1501 final a Comisiei din 20 martie 2013 referitoare la măsurile SA.23425 (2011 C) (ex NN 41/2010) puse în aplicare de Italia în 2004 și în 2009 în favoarea Sace BT SpA

      Dispozitivul

               1)

               Revocă Ordonanța din 28 februarie 2014 dată în cauza T-305/13 R.

               2)

               Suspendă executarea articolului 5 din Decizia C (2013) 1501 final a Comisiei din 20 martie 2013 referitoare la măsurile SA.23425 (2011 C) (ex NN 41/2010) puse în aplicare de Italia în 2004 și în 2009 în favoarea Sace BT SpA, în măsura în care autoritățile italiene sunt obligate să recupereze de la această societate o sumă mai mare de [confidențial] euro.

               3)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza T-508/13: Acțiune introdusă la 20 septembrie 2013 — Guvernul Malaeziei/OAPI — Vergamini (HALAL MALAYSIA)

text:
               30.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 352/17

         Acțiune introdusă la 20 septembrie 2013 — Guvernul Malaeziei/OAPI — Vergamini (HALAL MALAYSIA)
   (Cauza T-508/13)
   2013/C 352/33
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamant: Guvernul Malaeziei (Putrajaya, Malaezia) (reprezentanți: R. Volterra, Solicitor, R. Miller, barrister, V. von Bomhard și T. Heitmann, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Paola Vergamini (Castelnuovo di Garfagnana, Italia)

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 27 iunie 2013 în cauza R 326/2012-1 și

               —

               obligarea pârâtului și a celeilalte părți din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs, în cazul în care intervine în prezenta procedură, la plata cheltuielilor de judecată

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Marca comunitară vizată: marca figurativă care cuprinde elementele verbale „HALAL MALAYSIA” pentru produse și servicii din clasele 5, 18, 25, 29-32 și 43 — cererea de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 9 169 343.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: reclamanta.

      Marca sau semnul invocat: marca neînregistrată figurativă care cuprinde elementele verbale „HALAL MALAYSIA”, care este de notorietate 27 de state membre ale Uniunii Europene în sensul articolului 8 alineatul (2) litera (c) din Regulamentul privind marca comunitară (RMC) coroborat cu articolul 6a din Convenția de la Paris și, în sensul articolului 8 alineatul (4) din RMC o marcă figurativă neînregistrată în Regatul Unit.

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția în totalitate.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (4) din RMC.


title: Cauza T-360/13: Hotărârea Tribunalului din 25 septembrie 2015 – VECCO și alții/Comisia („REACH — Includerea trioxidului de crom pe lista substanțelor supuse autorizării — Utilizări sau categorii de utilizări exceptate de la obligația autorizării — Noțiunea «legislație comunitară specială în vigoare, care impune cerințe minime privind protecția sănătății umane și a mediului pentru utilizarea substanței» — Eroare vădită de apreciere — Proporționalitate — Dreptul la apărare — Principiul bunei administrări”)

text:
               23.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 389/32

         Hotărârea Tribunalului din 25 septembrie 2015 – VECCO și alții/Comisia
   (Cauza T-360/13) (1)

   ((„REACH - Includerea trioxidului de crom pe lista substanțelor supuse autorizării - Utilizări sau categorii de utilizări exceptate de la obligația autorizării - Noțiunea «legislație comunitară specială în vigoare, care impune cerințe minime privind protecția sănătății umane și a mediului pentru utilizarea substanței» - Eroare vădită de apreciere - Proporționalitate - Dreptul la apărare - Principiul bunei administrări”))
   (2015/C 389/33)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Verein zur Wahrung von Einsatz und Nutzung von Chromtrioxid und anderen Chrom-VI-verbindungen in der Oberflächentechnik eV (VECCO) (Memmingen, Germania) și celelalte 185 de reclamante ale căror nume figurează în anexa la hotărâre (reprezentanți: C. Mereu, K. Van Maldegem, avocați, și J. Beck, solicitor)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: K. Talabér Ritz și J. Tomkin, agenți)

      Interveniente în susținerea reclamantelor: Assogalvanica (Padova, Italia) și celelalte 31 de interveniente ale căror nume figurează în anexa la hotărâre (reprezentanți: C. Mereu, K. Van Maldegem, avocați, și J. Beck, solicitor)

      Interveniente în susținerea pârâtei: Agenția Europeană pentru Produse Chimice (ECHA) (reprezentanți: W. Broere, M. Heikkilä și T. Zbihlej, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare în parte a Regulamentului (UE) nr. 348/2013 al Comisiei din 17 aprilie 2013 de modificare a anexei XIV la Regulamentul (CE) nr. 1907/2006 al Parlamentului European și al Consiliului privind înregistrarea, evaluarea, autorizarea și restricționarea substanțelor chimice (REACH) (JO L 108, p. 1)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Verein zur Wahrung von Einsatz und Nutzung von Chromtrioxid und anderen Chrom-VI-Verbindungen in der Oberflächentechnik eV (VECCO) și reclamantele ale căror nume figurează în anexa I suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

               3)

               Assogalvanica și celelalte interveniente ale căror nume figurează în anexa II suportă propriile cheltuieli de judecată.

               4)

               Agenția Europeană pentru Produse Chimice (ECHA) suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 260, 7.9.2013.


title: Cauza C-297/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Sø- og Handelsretten (Danemarca) la 18 iunie 2015 – Ferring Lægemidler A/S care acţionează în numele Ferring B. V./Orifarm A/S

text:
               7.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 294/34

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Sø- og Handelsretten (Danemarca) la 18 iunie 2015 – Ferring Lægemidler A/S care acţionează în numele Ferring B. V./Orifarm A/S
   (Cauza C-297/15)
   (2015/C 294/42)
   Limba de procedură: daneza

      Instanța de trimitere

   Sø- og Handelsretten

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Ferring Lægemidler A/S care acţionează în numele Ferring B. V.

      Pârâtă: Orifarm A/S

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 7 alineatul (2) din Directiva 2008/95/CE (1) a Parlamentului European şi a Consiliului din 22 octombrie 2008 de apropiere a legislațiilor statelor membre cu privire la mărci şi jurisprudenţa aferentă trebuie interpretate în sensul că titularul unei mărci se poate opune în mod legal comercializării în continuare a unui medicament de către un importator paralel, atunci când importatorul a reambalat medicamentul într-un ambalaj exterior nou şi a reamplasat marca în situaţia în care titularul mărcii a comercializat medicamentul în pachete cu acelaşi volum şi aceleaşi dimensiuni în toate ţările SEE în care se vinde medicamentul?

               2)

               Răspunsul la prima întrebare este diferit dacă titularul mărcii a comercializat medicamentul atât în ţara de export, cât şi în ţara de import în pachete având două dimensiuni diferite (pachete cu 10 bucăţi şi pachete cu o bucată), iar importatorul a achiziţionat pachete cu 10 bucăţi din ţara de export şi le-a reambalat în pachete cu o bucată, pe care marca a fost reamplasată înainte ca produsele să fie comercializate în ţara de import?

      (1)  – JO L 299, p. 25.


title: Cauza C-22/07: Acțiune introdusă la data de 24 ianuarie 2007 — Comisia/Spania

text:
               10.3.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 56/24

         Acțiune introdusă la data de 24 ianuarie 2007 — Comisia/Spania
   (Cauza C-22/07)
   (2007/C 56/45)
   Limba de procedură: spaniola
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: B. Stromsky și A. Alcover San Pedro, agenți)

      Pârât: Regatul Spaniei
   Concluziile reclamantei

               —

               constatarea faptului că, neadoptând actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2004/27/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 de modificare a Directivei 2001/83/CE de instituire a unui cod comunitar cu privire la medicamentele de uz uman sau, în orice caz, necomunicând Comisiei adoptarea actelor menționate, Regatul Spaniei nu a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive;

               —

               obligarea Regatului Spaniei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motive și argumente principale
   Termenul de transpunere a directivei a expirat la 30 octombrie 2005.

      (1)  JO L 136, p. 34.


title: Cauza C-282/05 P: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 19 aprilie 2007 — Holcim (Deutschland) AG, fostă Alsen AG/Comisia Comunităților Europene (Recurs — Răspunderea extracontractuală a Comunității — Articolul 85 din Tratatul CE (devenit articolul 81 CE) — Rambursarea comisioanelor de constituire a garanției bancare)

text:
               28.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 96/9

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 19 aprilie 2007 — Holcim (Deutschland) AG, fostă Alsen AG/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza C-282/05 P) (1)

   (Recurs - Răspunderea extracontractuală a Comunității - Articolul 85 din Tratatul CE (devenit articolul 81 CE) - Rambursarea comisioanelor de constituire a garanției bancare)
   (2007/C 96/14)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Recurentă: Holcim (Deutschland) AG, fostă Alsen AG (reprezentanți: P. Niggemann și F. Wiemer, Rechtsanwälte)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: R. Lyal și G. Wilms, agenți)
   Obiectul
   Recurs împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a treia) din 21 aprilie 2005, Holcim (Deutschland)/Comisie (T-28/03), prin care Tribunalul a respins o acțiune în despăgubiri ce urmărea obținerea, drept consecință a anulării deciziei Comisiei de impunere a unei amenzi în cadrul unei proceduri de aplicare a articolului 81 CE, a rambursării comisioanelor de constituire a unor garanții bancare în scopul de a amâna plata imediată a amenzii în cauză
   Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Holcim (Deutschland) AG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 217, 3.9.2005.


title: Cauza T-543/11: Ordonanța Tribunalului din 3 iulie 2012 — Ghreiwati/Consiliul ( „Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive adoptate împotriva Siriei — Retragere de pe lista persoanelor vizate — Acțiune în anulare — Nepronunțare asupra fondului” )

text:
               8.9.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 273/9

         Ordonanța Tribunalului din 3 iulie 2012 — Ghreiwati/Consiliul
   (Cauza T-543/11) (1)

   (Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive adoptate împotriva Siriei - Retragere de pe lista persoanelor vizate - Acțiune în anulare - Nepronunțare asupra fondului)
   2012/C 273/15
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Emad Ghreiwati (Al Maliki, Siria) (reprezentant: P.-F. Gaborit, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M.-M. Joséphidès și B. Driessen, agenți)

      Intervenientă în susținerea pârâtului: Comisia Europeană (reprezentanți: S. Bartelt și E. Cujo, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare, pe de o parte, a Regulamentului (UE) nr. 878/2011 al Consiliului din 2 septembrie 2011 de modificare a Regulamentului (UE) nr. 442/2011 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria (JO L 228, p. 1), a Deciziei 2011/522/PESC a Consiliului din 2 septembrie 2011 de modificare a Deciziei 2011/273/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei (JO L 228, p. 16) și, pe de altă parte, a Regulamentului (UE) nr. 950/2011 al Consiliului din 23 septembrie 2011 de modificare a Regulamentului (UE) nr. 442/2011 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria (JO L 247, p. 3) și a Deciziei 2011/628/PESC a Consiliului din 23 septembrie 2011 de modificare a Deciziei 2011/273/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei (JO L 247, p. 17), în măsura în care numele reclamantului figurează pe lista persoanelor cărora li se aplică măsurile restrictive având în vedere situația din Siria

      Dispozitivul

               1.

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2.

               Obligă Consiliul Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

               3.

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 355, 3.12.2011.


title: Cauza C-301/05 P: Ordonanța Curții din 11 octombrie 2007 — Hans-Peter Wilfer/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (Recurs — Marcă comunitară — Semnul verbal ROCKBASS — Refuz de înregistrare — Lipsa necesității de a se pronunța)

text:
               22.12.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 315/24

         Ordonanța Curții din 11 octombrie 2007 — Hans-Peter Wilfer/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   (Cauza C-301/05 P) (1)

   (Recurs - Marcă comunitară - Semnul verbal „ROCKBASS’ - Refuz de înregistrare - Lipsa necesității de a se pronunța)
   (2007/C 315/41)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Recurent: Hans-Peter Wilfer (reprezentant: A. Kockläuner, Rechtsanwalt)

      Cealaltă parte în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: D. Schennen, O. Montalto și G. Schneider, agenți)
   Obiectul
   Recurs formulat împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a patra) din 8 iunie 2005, Wilfer/OAPI (T-315/03) prin care Tribunalul a respins acțiunea în anulare împotriva deciziei de refuz de înregistrare a mărcii „ROCKBASS” — Caracter descriptiv al mărcii
   Dispozitivul

               1)

               Nu este necesar să se pronunțe asupra recursului formulat de domnul Wilfer.

               2)

               Obligă pe domnul Wilfer la plata cheltuielilor de judecată efectuate în prezenta cauză.

      (1)  JO C 281, 12.11.2005.


title: Cauza F-118/07: Acțiune introdusă la 22 octombrie 2007 — Strack/Comisia Comunităților Europene

text:
               22.12.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 315/49

         Acțiune introdusă la 22 octombrie 2007 — Strack/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza F-118/07)
   (2007/C 315/94)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamant: Guido Strack (Köln, Germania) (reprezentant: H. Tettenborn, Rechtsanwalt)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantului

               —

               Obligarea pârâtei la plata către reclamant de daune-interese în cuantum de 1 000 EUR pentru prejudiciile morale, inclusiv cele aduse sănătății, provocate reclamantului în perioada cuprinsă între 8 septembrie 2006 și 7 octombrie 2006, de Comisie, care nu a adoptat până la această dată o decizie legală cu privire la cererea sa din 7 martie 2005 având ca obiect recunoașterea naturii profesionale a bolii sale și anularea în această măsură a deciziilor Comisiei adoptate în sens contrar la 12 ianuarie 2007, 26 februarie 2007 și 20 iulie 2007;

               —

               obligarea pârâtei la plata către reclamant de daune-interese în cuantum de cel puțin 10 000 EUR pentru prejudiciile materiale, precum și morale, inclusiv cele aduse sănătății, suferite de reclamant în perioada cuprinsă între 1 noiembrie 2006 și 31 decembrie 2006 și provocate de conduita ilegală a Comisiei, precum și anularea în această măsură a deciziilor Comisiei adoptate în sens contrar la 12 ianuarie 2007, 26 februarie 2007 și 20 iulie 2007;

               —

               obligarea pârâtei la plata unei dobânzi de întârziere pentru sumele solicitate la punctele de mai sus pentru perioada cuprinsă între 26 februarie 2007 și data plății efective, superioare cu 2 % față de rata stabilită pentru perioada în cauză de către Banca Centrală Europeană pentru principalele operațiuni de refinanțare;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   În susținerea cererii sale de daune-interese, reclamantul invocă faptul că, în perioada 2000-2006, Comisia și Oficiul European de Luptă Antifraudă (OLAF) au comis împotriva sa un mare număr de erori administrative și încălcări. Acestea privesc în special mediul de lucru al acestuia și hărțuirea morală la locul de muncă, soluționarea „denunțurilor” sale, desfășurarea procedurilor de evaluare și promovare, comunicarea ilegală a datelor personale, obstrucționarea eforturilor sale de lămurire și dovedire a acestor încălcări și circumstanțele soluționării ilegale și tardive a cererilor sale întemeiate pe articolele 73 și 78 din Statutul funcționarilor.
   Reclamantul afirmă că pârâta ar fi încălcat astfel între altele normele privind protecția sănătății, articolul 255 CE, articolele 1, 3, 8 și 41 și următoarele din Carta drepturilor fundamentale, articolele 8 și 13 din Convenția Europeană a Drepturilor Omului, Regulamentele nr. 1049/2001 și nr. 45/2001, articolele 11a, 12, 22a, 22b, 24, 25, 26, 26a, 43, 45, 73 și 78 din Statutul funcționarilor, instrumentele juridice care au stat la baza instituirii OLAF și în special obligația de diligență și interzicerea acțiunilor arbitrare.
   Astfel, pârâta ar fi provocat pretinsele prejudicii materiale și morale întrucât reclamantul, ca urmare a acestor erori administrative, s-a îmbolnăvit și în final a devenit invalid, astfel cum a recunoscut între timp și pârâta potrivit articolelor 73 și 78 din Statutul funcționarilor. Prelucrarea ilegală și tardivă a acestor cereri de recunoaștere a provocat un prejudiciu moral suplimentar.


title: Cauza C-89/15 P: Recurs introdus la 24 februarie 2015 de Riva Fire SpA, în lichidare, împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 9 decembrie 2014 în cauza T-83/10, Riva Fire/Comisia

text:
               4.5.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 146/24

         Recurs introdus la 24 februarie 2015 de Riva Fire SpA, în lichidare, împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 9 decembrie 2014 în cauza T-83/10, Riva Fire/Comisia
   (Cauza C-89/15 P)
   (2015/C 146/31)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurentă: Riva Fire SpA, în lichidare (reprezentanți: M. Merola, M. Pappalardo, T. Ubaldi, M. Toniolo, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

               —

               cu titlu principal, anularea hotărârii atacate, în măsura în care s-a apreciat că dreptul la apărare al recurentei nu a fost încălcat, și, în consecință, anularea deciziei atacate în integralitatea sa;

               —

               cu titlu subsidiar, anularea hotărârii Tribunalului doar în partea în care reducerea amenzii aplicate recurentei este fixată la 3 % și, în consecință, prin aplicarea competenței de fond recunoscute Curții la articolul 31 din Regulamentul nr. 1/2003 (1), reducerea amenzii aplicate societății Riva Fire S.p.A., în lichidare, în cuantumul mai mare pe care îl va considera adecvat, precum și trimiterea cauzei Tribunalului spre rejudecare;

               —

               în orice caz, obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor aferente procedurii din fața Tribunalului;

               —

               cu titlu incidental, să se declare că procedura desfășurată în fața Tribunalului a încălcat articolul 47 al doilea paragraf din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și articolul 6 alineatul (1) din Convenția Europeană a Drepturilor Omului (CEDO), în măsura în care s-a încălcat principiul privind termenul rezonabil de soluționare.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului, Riva Fire S.p.A., în lichidare, invocă patru motive.

               1.

                  Primul motiv: eroare de drept, precum și motivare insuficientă și contradictorie a hotărârii atacate, în cadrul aprecierii încălcării dispozițiilor procedurale prevăzute de Regulamentul (CE) nr. 773/2004
                   (2)
                  al Comisiei și a dreptului de apărare al recurentei

               Tribunalul a săvârșit o eroare de drept prin faptul că a reținut că nu sunt relevante analogiile efectuate de Riva Fire S.p.A., în lichidare, între decizia atacată și decizia Comisiei din 2002 și prin faptul că a apreciat că Comisia nu era obligată să adopte o nouă comunicare a obiecțiunilor pentru a da posibilitatea întreprinderilor vizate să se pronunțe asupra faptelor constatate.

               2.

                  Al doilea motiv: eroare de drept, precum și motivare insuficientă și contradictorie a hotărârii atacate în ceea ce privește fixarea cuantumului final al amenzii

               La recalcularea cuantumului amenzii, Tribunalul și-a exercitat competența de fond în mod viciat din două puncte de vedere:

                           (i)

                           În primul rând, din conținutul motivării hotărârii atacate nu este posibil să se constate dacă, prin reducerea cuantumului amenzii cu 3 %, instanța a ținut seama corespunzător atât durata redusă, cât și gravitatea redusă a încălcării imputabile societății;

                           (ii)

                           În al doilea rând, hotărârea atacată este contradictorie și afectată de erori de drept în măsura în care extinde în sarcina Riva Fire S.p.A., în lichidare, răspunderea pentru comportamente imputabile altor întreprinderi în perioada cuprinsă între 25 noiembrie 1997 și 30 noiembrie 1998 și grevează, pe cale de consecință, o astfel de răspundere asupra societății în vederea stabilirii cuantumului amenzii.

               3.

                  Al treilea motiv: motivare contradictorie și eroare de drept în partea din hotărâre în care Tribunalul a calificat Riva drept un participant la acordul din decembrie 1998 și, în consecință, a avut în vedere această parte a înțelegerii în vederea determinării cuantumului amenzii

               Tribunalul a săvârșit o eroare de drept prin faptul că a considerat dovedită o implicare a societății Riva Fire S.p.A., în lichidare, în acordul din decembrie 1998 asupra cotelor de vânzare, fără să țină seama de împrejurarea că, în perioada în care fusese conceput acest acord, recurenta se disociase de partea din înțelegere în care se înscria acordul menționat. Această eroare de drept a avut repercusiuni asupra stabilirii cuantumului de bază al amenzii din punctul de vedere al determinării gravității și a duratei încălcării imputabile societății Riva Fire S.p.A., în lichidare.

               4.

                  Al patrulea motiv: nemotivare în ceea ce privește incidența implicării conducerii recurentei asupra majorării cuantumului de plecare al amenzii

               Tribunalul nu identifică elementele pe baza cărora a putut concluziona că implicarea conducerii societății Riva Fire S.p.A., în lichidare, nu a reprezentat un element determinant în vederea majorării cuantumului de bază al amenzii. Dacă Tribunalul ar fi constatat că coeficientul de multiplicare aplicat cuantumului de bază al amenzii aplicate Riva Fire S.p.A., în lichidare, a fost calculat inclusiv în virtutea implicării conducerii întreprinderilor, acesta ar fi trebuit să anuleze decizia Comisiei și să reducă, în consecință, cuantumul amenzii.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (JO L 1, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 167).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 773/2004 al Comisiei din 7 aprilie 2004 privind desfășurarea procedurilor puse în aplicare de Comisie în temeiul articolelor 81 și 82 din Tratatul CE (JO L 123, p. 18, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 242).


title: Cauza T-431/15: Acțiune introdusă la 30 iulie 2015 – Fruit of the Loom/OAPI – Takko (FRUIT)

text:
               28.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 320/39

         Acțiune introdusă la 30 iulie 2015 – Fruit of the Loom/OAPI – Takko (FRUIT)
   (Cauza T-431/15)
   (2015/C 320/56)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Fruit of the Loom, Inc. (Bowling Green, Statele Unite) (reprezentanţi: S. Malynicz, Barrister şi V. Marsland, Solicitor)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Takko Holding GmbH (Telgte, Germania)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Titularul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca comunitară verbală „FRUIT” – marca comunitară nr. 5 077 508

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de decădere

      Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a OAPI din 12 mai 2015 în cauza R 1641/2014-2

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea OAPI și a celeilalte părți la plata propriilor cheltuieli de judecată și a celor efectuate de reclamantă.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 51 alineatul (1) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-510/09 P: Hotărârea Tribunalului din 15 iunie 2011 — V/Comisia ( „Recurs — Funcție publică — Recrutare — Refuzul angajării ca urmare a inaptitudinii fizice pentru exercitarea atribuțiilor — Obligația de motivare a Tribunalului Funcției Publice” )

text:
               23.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 219/14

         Hotărârea Tribunalului din 15 iunie 2011 — V/Comisia
   (Cauza T-510/09 P) (1)

   (Recurs - Funcție publică - Recrutare - Refuzul angajării ca urmare a inaptitudinii fizice pentru exercitarea atribuțiilor - Obligația de motivare a Tribunalului Funcției Publice)
   2011/C 219/18
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: V (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: É. Boigelot, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall și D. Martin, agenți)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera întâi) din 21 octombrie 2009, V/Comisia (F-33/08, nepublicată încă în Repertoriu), și prin care se urmărește anularea acestei hotărâri

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Hotărârea Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene din 21 octombrie 2009, V/Comisia (F-33/08), în măsura în care Tribunalul Funcției Publice a omis să se pronunțe cu privire la un motiv invocat de doamna V în ședință și întemeiat pe lipsa înscrierii președintelui comisiei medicale pe lista ordinului belgian al medicilor.

               2.

               Respinge recursul în rest.

               3.

               Respinge acțiunea introdusă de doamna V la Tribunalul Funcției Publice în cauza F-33/08.

               4.

               Doamna V suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană în cadrul prezentei proceduri. Cheltuielile de judecată aferente procedurii în primă instanță, în care s-a pronunțat Hotărârea V/Comisia, citată anterior, sunt suportate potrivit modalităților stabilite la punctele 2 și 3 din dispozitivul hotărârii menționate.

      (1)  JO C 161, 19.6.2010.


title: Cauza T-211/14: Hotărârea Tribunalului din 24 septembrie 2015 – Klement/OAPI – Bullerjan (Forma unui cuptor) [„Marcă comunitară — Procedură de decădere — Marcă comunitară tridimensională — Forma unui cuptor — Utilizare serioasă a mărcii — Articolul 15 alineatul (1) litera (a) și articolul 51 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Natura utilizării mărcii — Formă care diferă prin elemente care nu alterează caracterul distinctiv”]

text:
               23.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 389/48

         Hotărârea Tribunalului din 24 septembrie 2015 – Klement/OAPI – Bullerjan (Forma unui cuptor)
   (Cauza T-211/14) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de decădere - Marcă comunitară tridimensională - Forma unui cuptor - Utilizare serioasă a mărcii - Articolul 15 alineatul (1) litera (a) și articolul 51 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Natura utilizării mărcii - Formă care diferă prin elemente care nu alterează caracterul distinctiv”])
   (2015/C 389/52)
   Limba de procedură: germana

      Părţile

      Reclamant: Toni Klement (Dippoldiswalde, Germania) (reprezentanți: J. Weiser și A. Grohmann, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne (mărci, desene şi modele industriale) (reprezentanţi: A. Poch, D. Botis și A. Schifko, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI: Bullerjan GmbH (Isernhagen-Kirchhorst, Germania)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 9 ianuarie 2014 (cauza R 927/3013-1) privind o procedură de decădere între domnul Toni Klement și Bullerjan GmbH

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă pe domnul Toni Klement la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 245, 28.7.2014.


title: Cauza T-19/15: Acțiune introdusă la 16 ianuarie 2015 – Gómez Echevarría/OAPI – M and M Direct (wax by Yuli’s)

text:
               16.3.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 89/33

         Acțiune introdusă la 16 ianuarie 2015 – Gómez Echevarría/OAPI – M and M Direct (wax by Yuli’s)
   (Cauza T-19/15)
   (2015/C 089/40)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Yuleidy Caridad Gómez Echevarría (Benalmádena, Spania)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: M and M Direct Ltd (Londra, Regatul Unit)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Titularul mărcii în litigiu: reclamanta.

      Marca în litigiu: marca comunitară figurativă care cuprinde elementele verbale „wax by Yuli’s” – marca comunitară nr. 9 099 367.

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de declarare a nulității.

      Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a OAPI din 6 noiembrie 2014 în cauza R 951/2014-1.

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 6 noiembrie 2014 și obligarea persoanei care a formulat cererea de declarare a nulității mărcii la plata cheltuielilor de judecată aferente atât procedurii de declarare a nulității, cât și prezentei proceduri;

               —

               cu titlu subsidiar, în cazul respingerii pretenției anterioare, modificarea Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 6 noiembrie 2014 și respingerea cererii de declarare a nulității mărcii comunitare nr. 9 099 367 „wax by Yuli’s”, precum și obligarea persoanei care a formulat cererea de declarare a nulității mărcii la plata cheltuielilor de judecată aferente atât procedurii de declarare a nulității, cât și prezentei proceduri;

               —

               cu titlu subsidiar, în cazul respingerii pretenției anterioare, modificarea Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 6 noiembrie 2014 în ceea ce privește cheltuielile de judecată și privarea de efect a cheltuielilor generate de reprezentarea în cadrul acțiunii împotriva deciziei camerei de recurs a OAPI.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 64 Regulamentul nr. 207/2009 coroborat cu articolul 41 alineatul (2) litera (a) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene;

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009, prin introducerea unei cereri de declarare a nulității mărcii cu exercitarea unui abuz de putere;

               —

               aplicarea și interpretarea eronate ale articolului 53 alineatul (1) litera (a) coroborat cu articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009, având în vedere inexistența riscului de confuzie invocat;

               —

               aplicarea și interpretarea eronate ale normei 94 alineatele (1) și (7) din Regulamentul nr. 2868/95 al Comisiei coroborate cu articolul 85 alineatul (1) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-351/05: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 14 februarie 2008 — Provincia di Imperia/Comisia Comunităților Europene (Fondul Social European — Contribuție financiară comunitară în domeniul acțiunilor inovatoare în temeiul articolului 6 din Regulamentul (CE) nr. 1784/1999 — Cerere de propuneri — Respingerea propunerii)

text:
               29.3.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 79/27

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 14 februarie 2008 — Provincia di Imperia/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-351/05) (1)

   (Fondul Social European - Contribuție financiară comunitară în domeniul acțiunilor inovatoare în temeiul articolului 6 din Regulamentul (CE) nr. 1784/1999 - Cerere de propuneri - Respingerea propunerii)
   (2008/C 79/53)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Provincia di Imperia (Italia) (reprezentanți: S. Rostagno și K.Platteau, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: D. Martin și A. Weimar, agenți)
   Obiectul
   Cerere de anulare a deciziei Comisiei din 30 iunie 2005 prin care se refuză reținerea propunerii 2005/VP021/20293 prezentate de Provincia di Imperia ca răspuns la cererea de propuneri VP/2003/021 privind „Acțiuni inovatoare în temeiul articolului 6 din Regulamentul privind Fondul Social European: «Abordări novatoare în materie de gestionare a schimbării»” și a oricărui act conex acestei decizii
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Provincia di Imperia să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată ale Comisiei.

      (1)  JO C 296, 26.11.2005.


title: Cauza T-453/07: Acțiune introdusă la 11 decembrie 2007 — Dylog Italia/OAPI — GSI Office Management (IP Manager)

text:
               9.2.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 37/33

         Acțiune introdusă la 11 decembrie 2007 — Dylog Italia/OAPI — GSI Office Management (IP Manager)
   (Cauza T-453/07)
   (2008/C 37/52)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Dylog Italia SpA (Torino, Italia) (reprezentant: A. Ruo, lawyer)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: GSI Office Management GmbH (Planegg, Germania)
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei din 27 septembrie 2007 a Camerei întâi de recurs în cauza R982/2005-4, în măsura în care aceasta a stabilit că nu exista niciun risc de confuzie cu privire la toate serviciile pentru care este solicitată înregistrarea din clasele 35, 38 și la serviciile din clasa 42 care au fost considerate similare cu produsele acoperite de marca italiană anterioară;

               —

               în subsidiar, anularea deciziei atacate în măsura în care camera de recurs a stabilit că nu exista niciun risc de confuzie cu privire la toate serviciile din clasa 38 și la serviciile din clasa 42 care au fost considerate similare cu produsele acoperite de marca italiană anterioară;

               —

               obligarea Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (OAPI) la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă, potrivit articolului 87 alineatul (2) din Regulamentul de procedură al Tribunalului de Primă Instanță.

         Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: GSI Office Management GmbH

      Marca comunitară vizată: marca verbală comunitară „IP MANAGER” pentru servicii din clasele 35, 36, 38, 41 și 42 — cererea nr. 2 177 277

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: reclamanta

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: mărcile verbale naționale și internaționale anterioare „MANAGER” pentru produse din clasele 9, 16, 35, 37, 39, 41 și 42 și marca verbală națională „HOTEL MANAGER” pentru produse și servicii din clasele 9 și 42

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția în totalitate

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 din Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului.


title: Cauza C-36/07: Acțiune introdusă la data de 31 ianuarie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană

text:
               14.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 82/17

         Acțiune introdusă la data de 31 ianuarie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană
   (Cauza C-36/07)
   (2007/C 82/31)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentant: C. Cattabriga, agent)

      Pârâtă: Republica Italiană
   Concluziile reclamantei

               —

               constatarea faptului că Republica Italiană, deoarece nu a adoptat actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2004/68/CE a Consiliului din 26 aprilie 2004 de stabilire a normelor de sănătate animală privind importul și tranzitul, în Comunitate, al anumitor ungulate vii, de modificare a Directivelor 90/426/CEE și 92/65/CEE și de abrogare a Directivei 72/462/CEE (1) și, în orice caz, deoarece nu a comunicat aceste acte Comisiei, nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 18 alineatul (1) din această directivă;

               —

               obligarea Republicii Italiene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Termenul pentru transpunerea Directivei 2004/68/CE a expirat la data de 20 noiembrie 2005.

      (1)  JO L 139, p. 321.


title: Cauza C-148/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesverwaltungsgericht (Germania) la 31 martie 2014 – Bundesrepublik Deutschland/Nordzucker AG

text:
               21.7.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 235/2

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesverwaltungsgericht (Germania) la 31 martie 2014 – Bundesrepublik Deutschland/Nordzucker AG
   (Cauza C-148/14)
   2014/C 235/03
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesverwaltungsgericht

      Părțile din procedura principală

      Pârâtă, apelantă și recurentă: Bundesrepublik Deutschland

      Reclamantă și intimată în apel și în recurs: Nordzucker AG

      Intervenient: Der Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht

      Întrebarea preliminară

   Dispozițiile articolului 16 alineatele (3) și (4) din Directiva 2003/87/CE (1) trebuie interpretate în sensul că amenda pentru depășirea emisiilor se va aplica și în situația în care, până la data de 30 aprilie a unui an, operatorul a restituit un număr de cote corespunzător emisiilor totale declarate în raportul privind emisiile generate de instalație pentru anul anterior, raport pe care verificatorul l-a considerat satisfăcător, însă, ulterior datei de 30 aprilie, autoritatea competentă a constatat că în respectivul raport verificat s-a declarat în mod eronat o cantitate totală de emisii inferioară celei reale, raportul a fost revizuit și operatorul a restituit cotele suplimentare în noul termen?

      (1)  Directiva 2003/87CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 octombrie 2003 de stabilire a unui sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în cadrul Comunității și de modificare a Directivei 96/61/CE a Consiliului (JO L 275, p. 32, Ediție specială, 15/vol. 10, p. 78).


title: Cauza T-263/12: Ordonanța Tribunalului din 14 aprilie 2014 – Manufacturing Support & Procurement Kala Naft/Consiliul ( „Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive luate împotriva Iranului în scopul de a împiedica proliferarea nucleară — Înghețarea fondurilor — Autoritate de lucru judecat — Obligația de motivare — Obligație de comunicare individuală — Dreptul la apărare — Dreptul la o protecție jurisdicțională efectivă — Drept de proprietate — Proporționalitate — Competența Consiliului — Abuz de putere — Eroare de drept — Noțiunea de susținere a proliferării nucleare — Eroare de apreciere — Acțiune vădit nefondată” )

text:
               24.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 194/25

         Ordonanța Tribunalului din 14 aprilie 2014 – Manufacturing Support & Procurement Kala Naft/Consiliul
   (Cauza T-263/12) (1)

   ((„Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive luate împotriva Iranului în scopul de a împiedica proliferarea nucleară - Înghețarea fondurilor - Autoritate de lucru judecat - Obligația de motivare - Obligație de comunicare individuală - Dreptul la apărare - Dreptul la o protecție jurisdicțională efectivă - Drept de proprietate - Proporționalitate - Competența Consiliului - Abuz de putere - Eroare de drept - Noțiunea de susținere a proliferării nucleare - Eroare de apreciere - Acțiune vădit nefondată”))
   2014/C 194/32
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Manufacturing Support & Procurement Kala Naft Co., Tehran (Teheran, Iran) (reprezentanți: F. Esclatine și S. Perrotet, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Bishop și R. Liudvinaviciute-Cordeiro, agenți)

      Intervenientă în susținerea pârâtului: Comisia Europeană (reprezentanţi: É. Cujo și M. Konstantinidis, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare în parte a Regulamentului (UE) nr. 267/2012 al Consiliului din 23 martie 2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Regulamentului (UE) nr. 961/2010 (JO L 88, p. 1)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca vădit nefondată.

               2)

               Manufacturing Support & Procurement Kala Naft Co., Tehran suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de Consiliul Uniunii Europene.

               3)

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 258, 25.8.2012.


title: Cauza C-379/14: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 16 iulie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Gerechtshof Den Haag – Țările de Jos) – TOP Logistics BV, Van Caem International BV/Bacardi Co. Ltd, Bacardi International Ltd și Bacardi Co. Ltd, Bacardi International Ltd/TOP Logistics BV, Van Caem International BV (Trimitere preliminară — Mărci — Directiva 89/104/CEE — Articolul 5 — Produse care poartă o marcă puse în liberă circulație și plasate în regimul de suspendare a accizelor fără consimțământul titularului mărcii — Dreptul titularului de a se opune acestei plasări — Noțiunea „utilizare în comerț”)

text:
               14.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 302/11

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 16 iulie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Gerechtshof Den Haag – Țările de Jos) – TOP Logistics BV, Van Caem International BV/Bacardi Co. Ltd, Bacardi International Ltd și Bacardi Co. Ltd, Bacardi International Ltd/TOP Logistics BV, Van Caem International BV
   (Cauza C-379/14) (1)

   ((Trimitere preliminară - Mărci - Directiva 89/104/CEE - Articolul 5 - Produse care poartă o marcă puse în liberă circulație și plasate în regimul de suspendare a accizelor fără consimțământul titularului mărcii - Dreptul titularului de a se opune acestei plasări - Noțiunea „utilizare în comerț”))
   (2015/C 302/14)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Gerechtshof Den Haag

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: TOP Logistics BV, Van Caem International BV, Bacardi Co. Ltd, Bacardi International Ltd

      Pârâte: Bacardi Co. Ltd, Bacardi International Ltd, TOP Logistics BV, Van Caem International BV

      Dispozitivul

   Articolul 5 din Prima directivă 89/104/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1988 de apropiere a legislațiilor statelor membre cu privire la mărci trebuie interpretat în sensul că titularul unei mărci înregistrate în unul sau în mai multe state membre se poate opune plasării de către un terț a mărfurilor care poartă această marcă în regimul de suspendare a accizelor, după ce anterior, fără consimțământul titularului, le-a introdus în Spațiul Economic European și le-a pus în liberă circulație.

      (1)  JO C 388, 3.11.2014.


title: Cauza T-320/07: Acțiune introdusă la 24 august 2007 — Jones și alții/Comisia Comunităților Europene

text:
               20.10.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 247/37

         Acțiune introdusă la 24 august 2007 — Jones și alții/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-320/07)
   (2007/C 247/61)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamanți: Glenn Jones și Daphne Jones (Neath, Țara Galilor), FForch-y-Garron Coal Company Ltd (Neath, Țara Galilor), Desmond Ivor Evans and David Raymond Evans (Maesteg, Țara Galilor) (reprezentant: D.I.W. Jeffreys, Solicitor)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamanților

               —

               anularea Deciziei Comisiei din 18 iunie 2007 în cauza COMP/37.037 privind plângerea reclamanților cu privire la o discriminare ilicită în materie de prețuri, practicată de Central Electricity Generating Board;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Această acțiune este introdusă în temeiul articolului 230 CE și vizează să obțină anularea Deciziei Comisiei din 18 iunie 2007 (cauza COMP/37.037 — SWSMA) prin care s-a respins o plângere potrivit căreia practicile în materie de prețuri adoptate de Central Electricity Generating Board în perioada 1984-1990 față de producătorii de cărbune reprezintă o discriminare ilicită în materie de prețuri față de producătorii privați de cărbune, inclusiv față de reclamanți, contrară articolului 4 litera (b) din Tratatul CECA, în vigoare la acel moment.
   Reclamanții afirmă că, adoptând această decizie, Comisia a săvârșit un număr de erori de drept și/sau de apreciere fundamentale și, prin urmare, decizia trebuie anulată.
   Reclamanții susțin faptul că, analizând chestiunea discriminării în materie de prețuri la scară națională în loc să se refere la piața locală, pe care operau reclamanții, Comisia a săvârșit o eroare de drept. În plus, reclamanții apreciază că, dată fiind mărimea instalațiilor miniere și politica de acordare a licențelor a British Coal Corporation, Comisia a săvârșit o eroare afirmând că minele private sub licență pot furniza numai cantități limitate de cărbune și pe termen scurt. În sfârșit, reclamanții susțin că, în mod eronat, Comisia a concluzionat că, întrucât Tratatul CECA a expirat și Comisia nu mai dispune de o competență exclusivă referitor la încălcările acestuia din urmă, nu se mai impune o decizie a Comisiei prealabilă solicitării protecției judiciare în fața instanțelor naționale.


title: Cauza F-51/14: Acțiune introdusă la 3 iunie 2014 – ZZ/SEAE

text:
               1.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 292/62

         Acțiune introdusă la 3 iunie 2014 – ZZ/SEAE
   (Cauza F-51/14)
   2014/C 292/81
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentanți: D. de Abreu Caldas, M. de Abreu Caldas și J.-N. Louis, avocați)

      Pârâtă: SEAE

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei de a nu îl promova pe reclamant la gradul AST 3 cadrul exercițiului de promovare 2013 și acordarea unor daune interese pentru prejudiciul moral pretins suferit

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei din 9 octombrie 2013 de stabilire a listei funcționarilor promovați în cadrul exercițiului de promovare 2013;

               —

               obligarea SEAE la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-311/07: Acțiune introdusă la 5 iulie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Austria

text:
               8.9.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/24

         Acțiune introdusă la 5 iulie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Austria
   (Cauza C-311/07)
   (2007/C 211/45)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: B. Stromsky și B. Schima, agenți)

      Pârâtă: Republica Austria
   Concluziile reclamantei

               —

               constatarea faptului că, întrucât nu a adoptat un termen limită pentru includerea medicamentelor în secțiunile galbenă sau verde din Erstattungskodex (lista cu medicamente de care beneficiază asigurații) în conformitate cu articolul 6 punctul 1 din Directiva 89/105/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1988 privind transparența măsurilor care reglementează stabilirea prețurilor medicamentelor de uz uman și includerea acestora în domeniul de aplicare al sistemelor naționale de asigurări de sănătate (1), Republica Austria nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul dispoziției menționate;

               —

               obligarea Republicii Austria la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Directiva 89/105/CEE vizează, inter alia, înlăturarea discrepanțelor în cadrul măsurilor naționale de natură economică adoptate de statele membre în vederea controlării cheltuielilor de sănătate publică privind medicamentele. Acest lucru presupune măsuri de limitare a gamei de produse cuprinse în sistemele naționale de asigurare de sănătate. În scopul prevenirii faptului ca asemenea discrepanțe să reprezinte un obstacol în calea comerțului intracomunitar cu medicamente, directiva stabilește anumite cerințe privind procedura de includere pe lista cu medicamente cuprinse în sistemele naționale de asigurare de sănătate. În acest sens, articolul 6 punctul 1 din directivă stabilește un termen limită pentru decizii de includere a medicamentelor în așa-numita „listă pozitivă”.
   În Austria există trei categorii diferite de rambursare în cadrul listei cu medicamente cuprinse în sistemul de asigurare de sănătate.„Secțiunea verde” cuprinde medicamente a căror prescriere și rambursare sunt justificate de motive medicale și economice, fără aprobarea prealabilă a autorității de securitate socială. Costurile medicamentelor cuprinse în „secțiunea galbenă” sunt rambursate doar în cazuri specifice justificate, după aprobarea prealabilă a autorității de securitate socială. În sfârșit, „secțiunea roșie” cuprinde medicamente pentru care există o cerere în curs pentru includerea acestora în secțiunile galbenă sau verde. Costurile medicamentelor incluse în secțiunea roșie sunt rambursate în cazuri specifice justificate, după aprobarea prealabilă a autorității de securitate socială, cu condiția să nu existe o alternativă în secțiunile galbenă sau verde. O cerere validă pentru includerea unui medicament în secțiunile galbenă sau verde a listei cu medicamente de care beneficiază asigurații presupune în mod necesar ca acel produs să fie inclus pe lista roșie pentru o anumită perioadă de timp. Conform normelor austriece, medicamentele din secțiunea roșie nu pot rămâne în acea secțiune mai mult de 24 de luni. Dacă prețul mediu UE nu poate fi stabilit, termenul limită este extins la 36 de luni.
   Această normă contravine articolului 6 punctul 1 din Directiva 89/105/CEE, întrucât nu există garanția că o decizie privind includerea medicamentului în secțiunile galbenă sau verde se va lua în intervalul cuprins între 90 și 180 de zile, astfel cum prevede această dispoziție din directivă.
   După cum Curtea de Justiție a apreciat în hotărârea din 12 iunie 2003 în cauza C-229/00, Comisia/Finlanda, obiectivele directivei ar fi compromise, dacă un stat membru ar putea iniția o procedură dublă pentru stabilirea unei liste cu medicamente supuse unei cote de rambursare mai mari, prima fiind conformă obligațiilor stabilite de articolul 6 punctul 1 din directivă, iar cealaltă fiind scutită de aceste obligații și neîndeplinind obiectivele directivei. Contrar opiniei guvernului austriac, nu numai cererile pentru includerea pe o listă pozitivă, ci și cererile pentru includerea într-o anumită categorie a unei astfel de liste trebuie tratate conform cerințelor articolului 6 punctul 1 din directivă, dacă includerea în această categorie determină, precum în Austria, condiții mai favorabile de rambursare decât includerea în altă categorie sau rămânerea în categoria actuală. În acest sens, este necesar să se asigure ca deciziile privind aceste cereri să fie luate în perioada stabilită de articolul 6 punctul 1 din directivă.
   Întrucât legislația austriacă nu prevede acest lucru, aceasta contravine dispoziției de drept comunitar menționată, în lumina interpretării sale de către Curtea de Justiție.

      (1)  JO 1989, L 40, p. 8, Ediţie specială 05/vol. 2, p. 84.


title: Cauza C-383/07: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bayerischer Verwaltungsgerichtshof (Germania) la 10 august 2007 — M-K Europa GmbH & Co. KG/Stadt Regensburg

text:
               24.11.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 283/7

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bayerischer Verwaltungsgerichtshof (Germania) la 10 august 2007 — M-K Europa GmbH & Co. KG/Stadt Regensburg
   (Cauza C-383/07)
   (2007/C 283/12)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Bayerischer Verwaltungsgerichtshof
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: M-K Europa GmbH & Co. KG

      Pârât: Stadt Regensburg
   Întrebările preliminare

               1)

               Pentru a aprecia dacă, în sensul articolului 1 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 258/97 (1) un aliment reprezintă un aliment „care nu [a] fost utilizat până acum în consumul uman în mod semnificativ în Comunitate”, este relevantă împrejurarea că, cu puțin înainte de intrarea în vigoare a regulamentului, la 15 mai 1997, acest aliment fusese importat într-o zonă geografică foarte restrânsă a Comunității (în speță, San Marino) și era disponibil în această zonă?

               2)

               Un aliment nu trebuie considerat nou, în sensul articolului 1 alineatele (1) și (2) din Regulamentul (CE) nr. 258/97, dacă ingredientele folosite la fabricarea sa au fost utilizate până acum în consumul uman în mod semnificativ în Comunitate?

               3)

               Articolul 1 alineatul (2) litera (d) din Regulamentul (CE) nr. 258/97 trebuie interpretat în sens restrictiv, astfel că alimentele care conțin numai alge și care au fost utilizate până acum în consumul uman în Comunitate nu intră în categoria „alimente[lor] […] constând din […] alge”?

               4)

               Un aliment poate fi considerat ca fiind un aliment „care [are] un istoric de utilizare în condiții de siguranță”, în sensul articolului 1 alineatul (2) litera (e) din Regulamentul (CE) nr. 258/97, în cazul în care istoricul inocuității sale a fost înregistrat numai în regiuni situate în afara Europei (în speță, în Japonia)?

               5)

               Un aliment poate fi considerat ca fiind un aliment „care [are] un istoric de utilizare în condiții de siguranță”, ca urmare a faptului că a fost obținut din ingrediente ce s-au dovedit a fi inofensive, printr-un procedeu de fabricare și transformare utilizat în mod curent, în cazul în care nu există niciun fel de experiență în privința combinației de ingrediente și a procedeului?

               6)

               Din articolul 1 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 258/97, în temeiul căruia „[d]upă caz, în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 13 se poate determina dacă un anumit tip de aliment sau de ingredient alimentar intră sub incidența alineatului (2) din prezentul articol”, rezultă obligația întreprinzătorului ca, în caz de contestație, să depună eforturi pentru realizarea acestei constatări și să aștepte obținerea rezultatul acesteia? Din aceasta, precum și din articolul 1 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 258/97 rezultă și condițiile privind obligația de a prezenta faptele și cele privind sarcina probei?

      (1)  JO L 43, p. 1.


title: Cauza C-492/11: Hotărârea Curții (Camera a a treia) din 27 iunie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Giudice di Pace di Mercato San Severino — Italia) — Ciro Di Donna/Società imballaggi metallici Salerno Srl (SIMSA) (Cooperare judiciară în materie civilă — Medierea în materie civilă și comercială — Directiva 2008/52/CE — Reglementare națională care prevede o procedură de mediere obligatorie — Nepronunțare asupra fondului)

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 225/11

         Hotărârea Curții (Camera a a treia) din 27 iunie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Giudice di Pace di Mercato San Severino — Italia) — Ciro Di Donna/Società imballaggi metallici Salerno Srl (SIMSA)
   (Cauza C-492/11) (1)

   (Cooperare judiciară în materie civilă - Medierea în materie civilă și comercială - Directiva 2008/52/CE - Reglementare națională care prevede o procedură de mediere obligatorie - Nepronunțare asupra fondului)
   2013/C 225/16
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Giudice di Pace di Mercato San Severino

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Ciro Di Donna

      Pârâtă: Società imballaggi metallici Salerno Srl (SIMSA)

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Giudice di Pace di Mercato San Severino — Interpretarea articolului 6 alineatul (1) și a articolului 13 din Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului, a articolului 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, precum și a Directivei 2008/52/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 mai 2008 privind anumite aspecte ale medierii în materie civilă și comercială (JO L 136, p. 3) — Reglementare națională care impune o încercare de conciliere prealabilă introducerii unei acțiuni în justiție, care poate afecta atât introducerea, cât și durata și modul de soluționare a unei astfel de acțiuni

      Dispozitivul

   Nu mai este necesar să se răspundă la întrebările adresate cu titlu preliminar de Giudice di pace di Mercato San Severino prin decizia din 21 septembrie 2011 în cauza C-492/11.

      (1)  JO C 347, 26.11.2011


title: Cauza T-321/10: Acțiune introdusă la 4 august 2010 — SA.PAR./OAPI — Salini Costruttori (GRUPPO SALINI)

text:
               25.9.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 260/25

         Acțiune introdusă la 4 august 2010 — SA.PAR./OAPI — Salini Costruttori (GRUPPO SALINI)
   (Cauza T-321/10)
   ()
   2010/C 260/34
   Limba în care a fost formulată acțiunea: italiana

      Părțile

      Reclamantă: SA.PAR. Srl (Roma, Italia) (reprezentanți: A. Masetti Zannini de Concina, M. Bussoletti și G. Petrocchi, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Salini Costruttori SpA (Roma, Italia)

      Concluziile reclamantei

               —

               Admiterea prezentei acțiuni;

               —

               anularea Deciziei camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 21 aprilie 2010 pentru încălcarea articolului 52 alineatul (1) litera (b) și a articolului 53 alineatul (1) litera (a) din RMC și pentru lipsă de motivare;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată aferente prezentei proceduri, precum și a celor efectuate în cadrul procedurii în fața camerei de recurs.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: marca verbală „GRUPPO SALINI” (cerere de înregistrare nr. 3 832 161), pentru servicii din clasele 36, 37 și 42

      Titularul mărcii comunitare: reclamanta

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: SALINI COSTRUTTORI S.p.A.

      Dreptul asupra mărcii al părții care solicită declararea nulității: marcă de notorietate în Italia, marcă de fapt, nume de domeniu și denumirea societății „SALINI”, pentru servicii din clasele 36, 37 și 42

      Decizia diviziei de anulare: respingerea cererii de declarare a nulității

      Decizia camerei de recurs: anularea deciziei atacate și declararea nulității mărcii comunitare

      Motivele invocate: încălcarea articolului 53 alineatul (1) litera (a) coroborat cu articolul 8 alineatul (1) litera (b) și alineatul (2) litera (c), precum și a articolului 52 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului privind marca comunitară și o lipsă de motivare


title: Cauza C-237/15 PPU: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 16 iulie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de High Court of Ireland – Irlanda) – Minister for Justice and Equality/Francis Lanigan (Trimitere preliminară — Procedură preliminară de urgenţă — Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene — Articolul 6 — Dreptul la libertate și la siguranţă — Cooperare polițienească și judiciară în materie penală — Decizia-cadru 2002/584/JAI — Mandat european de arestare — Obligația de a executa mandatul european de arestare — Articolul 12 — Menținerea în detenție a persoanei căutate — Articolul 15 — Decizie cu privire la predare — Articolul 17 — Termene și modalități ale deciziei cu privire la executare — Consecințele depășirii termenelor)

text:
               14.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 302/12

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 16 iulie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de High Court of Ireland – Irlanda) – Minister for Justice and Equality/Francis Lanigan
   (Cauza C-237/15 PPU) (1)

   ((Trimitere preliminară - Procedură preliminară de urgenţă - Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Articolul 6 - Dreptul la libertate și la siguranţă - Cooperare polițienească și judiciară în materie penală - Decizia-cadru 2002/584/JAI - Mandat european de arestare - Obligația de a executa mandatul european de arestare - Articolul 12 - Menținerea în detenție a persoanei căutate - Articolul 15 - Decizie cu privire la predare - Articolul 17 - Termene și modalități ale deciziei cu privire la executare - Consecințele depășirii termenelor))
   (2015/C 302/15)
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   High Court of Ireland

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Minister for Justice and Equality

      Pârât: Francis Lanigan

      Dispozitivul

   Articolul 15 alineatul (1) și articolul 17 din Decizia cadru 2002/584/JAI a Consiliului din 13 iunie 2002 privind mandatul european de arestare și procedurile de predare între statele membre, astfel cum a fost modificată prin Decizia-cadru 2009/299/JAI a Consiliului din 26 februarie 2009, trebuie interpretate în sensul că autoritatea judiciară de executare rămâne obligată să adopte decizia cu privire la executarea mandatului european de arestare după expirarea termenelor stabilite la articolul 17 menționat.
   Articolul 12 din decizia-cadru menționată, coroborat cu articolul 17 din aceasta și în lumina articolului 6 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, trebuie interpretat în sensul că nu se opune, într-o astfel de situație, menținerii în detenție a persoanei căutate, în conformitate cu dreptul statului membru de executare, chiar dacă durata totală a perioadei de detenție a acestei persoane depășește aceste termene, cu condiția ca această durată să nu aibă un caracter excesiv în raport cu caracteristicile procedurii urmate în cauza principală, aspect a cărui verificare revine instanței de trimitere. Dacă autoritatea judiciară de executare decide să pună capăt detenției persoanei menționate, această autoritate este obligată să ia, împreună cu punerea provizorie în libertate a acesteia, orice măsură pe care o va considera necesară pentru a evita fuga acesteia și să se asigure că condițiile materiale necesare în vederea predării sale efective rămân întrunite câtă vreme nu s-a adoptat nicio decizie definitivă cu privire la executarea mandatului european de arestare.

      (1)  JO C 236, 20.7.2015.


title: Cauza C-116/07: Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 23 aprilie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Cehă

text:
               15.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/38

         Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 23 aprilie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Cehă
   (Cauza C-116/07) (1)

   (2008/C 209/60)

      Limba de procedură: ceha

   Președintele Camerei a șasea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 95, 28.4.2007.


title: Cauza F-81/11: Acțiune introdusă la 8 august 2011 — ZZ/AESA

text:
               19.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 340/41

         Acțiune introdusă la 8 august 2011 — ZZ/AESA
   (Cauza F-81/11)
   2011/C 340/84
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: B.-H. Vincent, avocat)

      Pârâtă: Agenția Europeană de Siguranță a Aviației

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei de reîncadrare a reclamantului într-un post nemanagerial în interesul serviciului, în urma unui raport de evaluare defavorabil, precum și cerere de plată către acesta a unei sume în temeiul daunelor pretins suferite

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei Directorului executiv din 17 decembrie 2010 privind reîncadrarea reclamantului într-„un post nemanagerial în interesul serviciului”, în urma unui raport de evaluare a managementului defavorabil;

               —

               obligarea AESA la plata către reclamant a unei sume stabilite ex aequo et bono la 350 000,00 euro, drept reparare a prejudiciului moral și profesional al acestuia, sumă care trebuie majorată cu dobânzi de întârziere la rata legală, începând de la data la care aceasta devine exigibilă;

               —

               obligarea AESA la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-693/15: Hotărârea Tribunalului din 20 octombrie 2016 – Clover Canyon/EUIPO – Kaipa Sportswear (CLOVER CANYON) [Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană – Marca verbală CLOVER CANYON – Marca națională verbală anterioară CANYON – Motiv relativ de refuz – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 – Risc de confuzie]

text:
               5.12.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 454/24

      Hotărârea Tribunalului din 20 octombrie 2016 – Clover Canyon/EUIPO – Kaipa Sportswear (CLOVER CANYON)
      (Cauza T-693/15) (1)

      ([Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană - Marca verbală CLOVER CANYON - Marca națională verbală anterioară CANYON - Motiv relativ de refuz - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Risc de confuzie])
      (2016/C 454/44)
      Limba de procedură: engleza

         Părţile

         Reclamantă: Clover Canyon, Inc. (Los Angeles, California, Statele Unite) (reprezentant: T. Schmitz, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanţi: J. Ivanauskas și A. Folliard Monguiral, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Kaipa Sportswear GmbH (Heilbronn, Germania) (reprezentant: D. Pauli, avocat)

         Obiectul

      Acțiune introdusă împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 4 august 2015 (cauza R 3018/2014-5) privind o procedură de opoziție între Kaipa Sportswear și Clover Canyon

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Clover Canyon, Inc. la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 38, 1.2.2016.


title: Cauza T-32/10: Acțiune introdusă la 22 ianuarie 2010 — Ella Valley Vineyards/OAPI — Hachette Filipacchi Presse (ELLA VALLEY VINEYARDS)

text:
               27.3.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 80/40

         Acțiune introdusă la 22 ianuarie 2010 — Ella Valley Vineyards/OAPI — Hachette Filipacchi Presse (ELLA VALLEY VINEYARDS)
   (Cauza T-32/10)
   2010/C 80/65
   Limba în care a fost formulată acțiunea: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Ella Valley Vineyards (Adulam) Ltd (Ierusalim, Israël) (reprezentant: C. de Haas, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Hachette Filipacchi Presse SA (Levallois-Perret, Franța)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea în totalitate Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI la 11 noiembrie, întrucât a încălcat articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată efectuate de societatea ELLA VALLEY VINEYARDS conform articolelor 87-93 din Regulamentul de procedură al Tribunalului.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reqlamanta.

      Marca comunitară vizată: marca figurativă „ELLA VALLEY VINEYARDS” pentru produse din clasa 33 (cererea de înregistrare nr. 3 360 914).

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: Hachette Filipacchi Presse SA.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca verbală franceză și marca verbală comunitară „ELLE” pentru produse din clasa 16 (marca comunitară nr. 3 475 365).

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția.

      Decizia camerei de recurs: anulează decizia diviziei de opoziție.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 în măsura în care publicul vizat nu va stabili nicio legătură între mărcile în cauză, iar utilizarea mărcii „ELLA VALLEY VINEYARDS” nu va aduce foloase necuvenite din renumele mărcilor „ELLE” anterioare.


title: Cauza T-77/09: Acțiune introdusă la 17 februarie 2009 – hofherr communikation/OAPI (NATURE WATCH)

text:
               18.4.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 90/34

         Acțiune introdusă la 17 februarie 2009 – hofherr communikation/OAPI (NATURE WATCH)
   (Cauza T-77/09)
   2009/C 90/53
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: hofherr communikation GmbH (Innsbruck, Austria) (reprezentant: S. Warbek, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 4 decembrie 2008 în cauza R 1410/2008-1 și permiterea înregistrării mărcii solicitate și

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca verbală „NATURE WATCH” pentru produse și servicii din clasele 9, 39, 41 și 43 – numărul internațional de înregistrare WOO 957 541

      Decizia examinatorului: refuză înregistrarea ca marcă comunitară a mărcii solicitate

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) și a articolului 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 40/94 al Consiliului, întrucât camera de recurs a concluzionat în mod eronat că marca solicitată este o marcă descriptivă și, mai mult, că marca solicitată este lipsită de caracter distinctiv.


title: Cauza C-516/14: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 15 septembrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) – Portugalia) – Barlis 06 – Investimentos Imobiliários e Turísticos SA/Autoridade Tributária e Aduaneira [Trimitere preliminară — Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată — Directiva 2006/112/CE — Articolul 178 litera (a) — Drept de deducere — Condiții de exercitare — Articolul 226 punctele 6 și 7 — Detalii care trebuie să fie menționate în mod obligatoriu pe factură — Volumul și natura serviciilor prestate — Data la care s-a efectuat prestarea de servicii]

text:
               14.11.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 419/6

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 15 septembrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) – Portugalia) – Barlis 06 – Investimentos Imobiliários e Turísticos SA/Autoridade Tributária e Aduaneira
   (Cauza C-516/14) (1)

   ([Trimitere preliminară - Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată - Directiva 2006/112/CE - Articolul 178 litera (a) - Drept de deducere - Condiții de exercitare - Articolul 226 punctele 6 și 7 - Detalii care trebuie să fie menționate în mod obligatoriu pe factură - Volumul și natura serviciilor prestate - Data la care s-a efectuat prestarea de servicii])
   (2016/C 419/06)
   Limba de procedură: portugheza

      Instanța de trimitere

   Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD)

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Barlis 06 – Investimentos Imobiliários e Turísticos SA

      Pârâtă: Autoridade Tributária e Aduaneira

      Dispozitivul

   Articolul 226 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie interpretat în sensul că facturile care cuprind doar detaliul „servicii juridice prestate de la o anumită dată până în prezent”, precum cele în discuție în litigiul principal, nu sunt conforme a priori cerințelor prevăzute la punctul (6) al acestui articol și că facturile care conțin doar detaliul „servicii juridice prestate până în prezent” nu sunt a priori conforme nici cerințelor prevăzute la punctul 6 menționat, nici celor prevăzute la punctul 7 al aceluiași articol, aspect a cărui verificare este însă de competența instanței de trimitere.
   Articolul 178 litera (a) din Directiva 2006/112 trebuie interpretat în sensul că se opune posibilității ca autoritățile fiscale naționale să refuze dreptul de deducere a taxei pe valoarea adăugată pentru simplul motiv că persoana impozabilă deține o factură care nu îndeplinește condițiile impuse de articolul 226 punctele 6 și 7 din această directivă, în condițiile în care aceste autorități dispun de toate informațiile necesare pentru a verifica îndeplinirea condițiilor de fond referitoare la exercitarea acestui drept.

      (1)  JO C 34, 2.2.2015.


title: Cauza C-256/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Hof van beroep te Antwerpen (Belgia) la 10 mai 2013 — Provincie Antwerpen/Belgacom NV van publiek recht

text:
               20.7.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 207/26

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Hof van beroep te Antwerpen (Belgia) la 10 mai 2013 — Provincie Antwerpen/Belgacom NV van publiek recht
   (Cauza C-256/13)
   2013/C 207/42
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Hof van beroep te Antwerpen

      Părțile din procedura principală

      Apelantă: Provincie Antwerpen

      Intimată: Belgacom NV van publiek recht

      Întrebarea preliminară

   Articolul 6 și/sau articolul 13 din Directiva 2002/20/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind autorizarea rețelelor și serviciilor de comunicații electronice (Directiva privind autorizarea) trebuie interpretate în sensul că se opun ca o autoritate a unui stat membru să impoziteze, pentru motive bugetare sau pentru alte motive, activitatea economică a operatorilor de telecomunicații realizată pe întregul teritoriu sau pe o parte a acestuia prin prezența pe domeniul public sau privat a unor stâlpi, piloni sau antene GSM utilizate pentru această activitate?

      (1)  JO L 108, p. 21, Ediție specială, 13/vol. 35, p. 183


title: Cauza C-237/13 P: Recurs introdus la 29 aprilie 2013 de Ge.A.P. Srl împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a patra) din 20 februarie 2013 în cauzele conexate T-278/00-T-280/00, T-282/00-T-286/00 și T-288/00-T-295/00, Albergo Quattro Fontane și alții/Comisia

text:
               20.7.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 207/22

         Recurs introdus la 29 aprilie 2013 de Ge.A.P. Srl împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a patra) din 20 februarie 2013 în cauzele conexate T-278/00-T-280/00, T-282/00-T-286/00 și T-288/00-T-295/00, Albergo Quattro Fontane și alții/Comisia
   (Cauza C-237/13 P)
   2013/C 207/35
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurentă: Ge.A.P. Srl (reprezentanți: A. Bianchini e F. Busetto, avocați)

      Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană, Comitato „Venezia vuole vivere”

      Concluziile recurentei

               —

               Anularea ordonanței atacate a Tribunalului;

               —

               admiterea pretențiilor formulate în primă instanță și, în consecință,

                           —

                           anularea, în măsura în care este rezonabil și în limitele interesului recurentei, a Deciziei 2000/394/CE a Comisiei din 25 noiembrie 1999 privind măsurile de ajutor în favoarea întreprinderilor stabilite pe teritoriul Veneției și al Chioggiei, prevăzute prin Legile nr. 30/1997 și nr. 206/1995 de instituire a unor reduceri ale contribuțiilor la asigurările sociale;

                           —

                           cu titlu subsidiar, anularea deciziei menționate în măsura în care impune obligația de a recupera reducerile acordate și în măsura în care impune majorarea cuantumului acestor reduceri care trebuie recuperate cu dobânzi aferente perioadelor avute în vedere în decizie;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată aferente celor două proceduri.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului se invocă nouă motive:

                  Primul motiv: caracterul eronat al ordonanței, pentru motivul că nu s-a ținut seama de faptul că măsurile în cauză nu confereau niciun avantaj beneficiarilor în considerarea caracterului lor compensatoriu.

                  Al doilea motiv: caracterul eronat al ordonanței, pentru motivul că nu s-a exclus sau cel puțin apreciat capacitatea măsurilor în cauză de a afecta concurența sau schimburile comerciale intracomunitare.

                  Al treilea motiv: caracterul eronat al ordonanței, pentru motivul că s-a exclus aplicabilitatea derogărilor prevăzute la articolul 87 alineatul (2) litera (b) CE [în prezent, articolul 107 alineatul (2) litera (b) TFUE] și la articolul 87 alineatul (3) litera (b) CE [în prezent, articolul 107 alineatul (3) litera (b) TFUE].

                  Al patrulea motiv: caracterul eronat al ordonanței, pentru motivul că s-a exclus aplicabilitatea derogărilor prevăzute la articolul 87 alineatul (3) litera (c) CE [în prezent, articolul 107 alineatul (3) litera (c) TFUE]

                  Al cincilea motiv: caracterul eronat al ordonanței, pentru motivul că s-a exclus aplicabilitatea derogărilor prevăzute la articolul 87 alineatul (3) literele (d) și (e) CE [în prezent, articolul 107 alineatul (3) literele (d) și (e) TFUE]

                  Al șaselea motiv: caracterul eronat al ordonanței, pentru motivul că s-a exclus aplicabilitatea derogărilor prevăzute la articolul 86 alineatul (2) CE [în prezent, articolul 106 alineatul (2) TFUE]

                  Al șaptelea motiv: caracterul eronat al ordonanței, pentru motivul că s-a exclus existența ajutorului și s-a încălcat, în consecință, articolul 88 alineatul (3) CE [în prezent, articolul 108 alineatul (3) TFUE] și a articolului 15 din Regulamentul nr. 659/1999 (1).

                  Al optulea motiv: caracterul eronat al ordonanței, pentru motivul că s-a exclus aplicabilitatea articolului 14 alineatul (1) din Regulamentul nr. 659/1999, în ceea ce privește obligația de recuperare.

                  Al nouălea motiv: caracterul eronat al ordonanței, pentru motivul că s-a exclus aplicabilitatea articolului 14 alineatul (1) din Regulamentul nr. 659/1999, în ceea ce privește aplicarea de dobânzi.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE (JO L 83, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 41).


title: Cauza T-35/12: Acțiune introdusă la 16 ianuarie 2012 — Icelandic Group UK/Comisia

text:
               10.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 73/29

         Acțiune introdusă la 16 ianuarie 2012 — Icelandic Group UK/Comisia
   (Cauza T-35/12)
   2012/C 73/58
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Icelandic Group UK Ltd (Grimsby, Regatul Unit) (reprezentant: V. Sloane, barrister)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea articolului 1 alineatul (2) din Decizia C(2011) 8113 final a Comisiei din 15 noiembrie 2011 prin care s-a constatat că nu este justificată rambursarea taxelor la import într-un anumit caz (rem 04/2010); și

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată și a celorlalte cheltuieli efectuate de reclamantă în legătură cu prezenta procedură.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea unor norme fundamentale de procedură și a articolului 906a din Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 al Comisiei (1), întrucât prin adoptarea unei decizii care a adus atingere drepturilor reclamantei fără să îi acorde dreptul de a fi ascultată cu privire la temeiul acestei decizii defavorabile, respectiv aprecierea pârâtei potrivit căreia Regatul Unit nu a săvârșit o eroare în ceea ce privește importurile efectuate între 1 decembrie 2006 și 24 iulie 2007, pârâta nu a respectat dreptul la apărare al reclamantei în procedura care a condus la adoptarea articolului 1 alineatul (2) din decizia atacată.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe o eroare vădită de apreciere și pe încălcarea articolului 220 alineatul (2) litera (b), a articolului 236 și/sau a articolului 239 din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului (2), întrucât:

                           —

                           pârâta a săvârșit o eroare vădită de apreciere atunci când a constatat că, în împrejurările speței, nu erau îndeplinite condițiile pentru rambursarea taxelor vamale în temeiul articolului 220 alineatul (2) litera (b) din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului. Aprecierea pârâtei potrivit căreia autoritățile din Regatul Unit nu au săvârșit o eroare cu privire la importurile efectuate între 1 decembrie 2006 și 24 iulie 2007 este vădit eronată;

                           —

                           de asemenea, sau în subsidiar, pârâta a săvârșit o eroare vădită de apreciere atunci când a constatat că nu erau îndeplinite condițiile pentru rambursarea taxelor vamale în temeiul articolul 239 din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului. Aprecierea pârâtei potrivit căreia împrejurările speței nu constituie o situație specială în sensul articolului 239 este vădit eronată.

      (1)  Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 al Comisiei din 2 iulie 1993 de stabilire a unor dispoziții de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului de instituire a Codului vamal comunitar (JO L 253, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 7, p. 3).

      (2)  Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului de instituire a Codului vamal comunitar (JO L 302, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 5, p. 58).


title: Cauza T-338/11: Acțiune introdusă la 30 iunie 2011 — Getty Images/OAPI (PHOTOS.COM)

text:
               27.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/39

         Acțiune introdusă la 30 iunie 2011 — Getty Images/OAPI (PHOTOS.COM)
   (Cauza T-338/11)
   2011/C 252/87
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Getty Images (US), Inc. (Seattle, Statele Unite) (reprezentant: P. G. Olson, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 6 aprilie 2011, pronunțată în cauza R 1831/2010-2 și

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca verbală „PHOTOS.COM” pentru produse și servicii din clasele 9, 42 și 45 — cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 8549991

      Decizia examinatorului: respinge în parte cererea de înregistrare a mărcii comunitare

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: încălcarea dispozițiilor coroborate ale articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) și ale articolului 7 alineatul (3) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului în măsura în care camera de recurs: (i) a apreciat în mod greșit că marca a cărei înregistrare s-a solicitat are un caracter descriptiv pentru produsele/serviciile pentru care s-a solicitat înregistrarea acesteia; (ii) a săvârșit o eroare neținând seama de faptul că numele de domeniu înregistrat al reclamantei corespunde mărcii pentru care s-a solicitat înregistrarea și are un efect asupra aprecierii caracterului distinctiv al mărcii; și (iii) a apreciat în mod greșit că documentația nu era suficientă pentru a se stabili că marca avea un caracter distinctiv dobândit și și-a întemeiat decizia pe o înțelegere și pe o interpretare eronate a elementelor de probă prezentate. Încălcarea principiilor egalității de tratament și încrederii legitime în măsura în care camera de recurs a respins în mod greșit importanța faptului că, în cadrul unei cereri anterioare, OAPI acceptase înregistrarea mărcii reclamantei „PHOTOS.COM” pentru produse și servicii similare.


title: Cauza C-588/16 P: Recurs introdus la 18 noiembrie 2016 de Generics (UK) Ltd împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a noua) din 8 septembrie 2016 în cauza T-469/13, Generics (UK)/Comisia

text:
               30.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 30/23

         Recurs introdus la 18 noiembrie 2016 de Generics (UK) Ltd împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a noua) din 8 septembrie 2016 în cauza T-469/13, Generics (UK)/Comisia
   (Cauza C-588/16 P)
   (2017/C 030/28)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Generics (UK) Ltd (reprezentanți: I. Vandenborre, advocaat, T. Goetz, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

               —

               Anularea hotărârii sau adoptarea oricărei alte măsuri necesare.

      Motivele și principalele argumente

               1.

                  Primul motiv. Tribunalul nu a demonstrat că acordurile de soluționare pe cale amiabilă constituie încălcări „prin obiect” în sensul Hotărârii Cartes Bancaires. În special, Tribunalul nu explică modul în care acordurile de soluționare pe cale amiabilă prezintă prin ele însele un grad suficient de nocivitate pentru concurență fără necesitatea de a se evalua efectele prezente și potențiale. În schimb, Tribunalul își exprimă dubiile și incertitudinea cu privire la aspectele critice din analiza acordurilor de soluționare pe cale amiabilă.

               2.

                  Al doilea motiv. Probele care susțin concluziile Tribunalului nu îndeplinesc condițiile privind probele pertinente, fiabile, concordante și complete, pe care Tribunalul le-a identificat drept necesare pentru a proba o încălcare „prin obiect”.

               3.

                  Al treilea motiv. Tribunalul inversează sarcina probei atunci când impune Generics (UK) cerința de a demonstra că o acțiune în justiție ar fi urmat în mod cert în cazul unei intrări cu risc și că Generics (UK) ar fi pierdut în mod cert, pentru a susține legalitatea acordurilor de soluționare pe cale amiabilă.

               4.

                  Al patrulea motiv. Tribunalul nu a realizat o analiză completă a respingerii aplicabilității articolului 101 alineatul (3) TFUE de către Comisie.

               5.

                  Al cincilea motiv. Tribunalul a săvârșit o eroare de drept atunci când și-a aplicat competențele de control judecătoresc ultra vires la stabilirea unei noi încălcări a articolului 101 alineatul (1) TFUE care nu a fost formulat în decizie și prin care a substituit concluziile Comisiei cu cele proprii.

               6.

                  Al șaselea motiv. Tribunalul nu a identificat probe clare, precise și concordante în susținerea concluziei potrivit căreia Generics (UK) a săvârșit încălcarea invocată cu intenție sau din neglijență, astfel cum se impune în temeiul articolului 23 alineatul (2) din Regulamentul Consiliului (CE) nr. 1/2003 (1) din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat.

      (1)  JO 2003, L 1, p. 1.


title: Cauza C-293/08: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 5 februarie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Finlanda (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 2004/83/CE — Netranspunerea în termenul prevăzut)

text:
               4.4.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 82/8

         Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 5 februarie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Finlanda
   (Cauza C-293/08) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 2004/83/CE - Netranspunerea în termenul prevăzut)
   (2009/C 82/15)
   Limba de procedură: finlandeza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: M. Condou-Durande și I. Koskinen, agenți)

      Pârâtă: Republica Finlanda (reprezentant: J. Heliskoski, agent)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Neadoptarea, în termenul prevăzut, a actelor necesare pentru a se conforma Directivei 2004/83/CE a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind standardele minime referitoare la condițiile pe care trebuie să le îndeplinească resortisanții țărilor terțe sau apatrizii pentru a putea beneficia de statutul de refugiat sau persoanele care, din alte motive, au nevoie de protecție internațională și referitoare la conținutul protecției acordate (JO L 304, p. 12, Ediție specială, 19/vol. 7, p. 52)
   Dispozitivul

               1)

               Prin neadoptarea, în termenul prevăzut, a actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2004/83/CE a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind standardele minime referitoare la condițiile pe care trebuie să le îndeplinească resortisanții țărilor terțe sau apatrizii pentru a putea beneficia de statutul de refugiat sau persoanele care, din alte motive, au nevoie de protecție internațională și referitoare la conținutul protecției acordate, Republica Finlanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive.

               2)

               Obligă Republica Finlanda la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 223, 30.8.2008.


title: Cauza C-422/06: Ordonanța președintelui Curții din 1 iunie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Polonă

text:
               4.8.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 183/30

         Ordonanța președintelui Curții din 1 iunie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Polonă
   (Cauza C-422/06) (1)

   (2007/C 183/56)

      Limba de procedură: polona

   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 326, 30.12.2006.


title: Cauza C-497/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Amtsgericht Charlottenburg (Germania) la 17 noiembrie 2008 — Amiraike Berlin GmbH/Aero Campus Cottbus Ltd.

text:
               16.5.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 113/19

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Amtsgericht Charlottenburg (Germania) la 17 noiembrie 2008 — Amiraike Berlin GmbH/Aero Campus Cottbus Ltd.
   (Cauza C-497/08)
   2009/C 113/38
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Amtsgerichts Charlottenburg

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Amiraike Berlin GmbH

      Pârâtă: Aero Campus Cottbus Ltd.

      Întrebările preliminare

               1)

               Normele de drept comunitar primar, și în special articolele 10 CE, 43 CE și 48 CE, precum și principiul recunoașterii reciprocii a fiecăreia dintre ordinile juridice naționale ale statelor membre ale Comunității trebuie interpretate în sensul că, prin ratificarea dreptului comunitar primar, un stat membru (primul stat membru) a admis în principiu faptul că o măsură de expropriere dispusă de ordinea juridică dintr-un al doilea stat membru produce efecte pe teritoriul său, cel puțin în situația în care, exercitându-și libertatea de stabilire de care beneficiază în temeiul dreptului comunitar, societatea de drept privat afectată de măsura de expropriere s-a supus în mod deliberat dreptului societăților din al doilea stat membru, care dispune exproprierea, însă a exercitat, în același timp, activități economice în primul stat membru și a dispus în acel stat de active afectate de măsura de expropriere?