title: Cauza C-619/10: Hotărârea Curții (Prima Cameră) din 6 septembrie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Augstākās tiesas Senāts — Letonia) — Trade Agency Ltd/Seramico Investments Ltd [Cooperare judiciară în materie civilă — Regulamentul (CE) nr. 44/2001 — Executare — Motive de contestare — Lipsa notificării actului de sesizare a instanței — Control efectuat de instanța solicitată — Domeniu de aplicare — Valoarea informațiilor care figurează în certificat — Încălcarea ordinii publice — Hotărâre judecătorească lipsită de motivare]

text:
               27.10.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 331/3

      Hotărârea Curții (Prima Cameră) din 6 septembrie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Augstākās tiesas Senāts — Letonia) — Trade Agency Ltd/Seramico Investments Ltd
      (Cauza C-619/10) (1)

      (Cooperare judiciară în materie civilă - Regulamentul (CE) nr. 44/2001 - Executare - Motive de contestare - Lipsa notificării actului de sesizare a instanței - Control efectuat de instanța solicitată - Domeniu de aplicare - Valoarea informațiilor care figurează în certificat - Încălcarea ordinii publice - Hotărâre judecătorească lipsită de motivare)
      (2012/C 331/05)
      Limba de procedură: letona

         Instanța de trimitere

      Augstākās tiesas Senāts

         Părțile din acțiunea principală

         Reclamantă: Trade Agency Ltd

         Pârâtă: Seramico Investments Ltd

         Obiectul

      Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Augstākās tiesas Senāts — Interpretarea art. 34 punctele 1 și 2 din Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (JO L 12, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 3, p. 74) — Interpretarea art. 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene — Motive de refuz al recunoașterii — Dreptul la o cale de atac efectivă — Pârât care afirmă că nu a primit nici comunicarea cererii introductive, nici hotărârea pronunțată în lipsă — Competența instanței de executare de verificare a comunicării către pârâtul absent atunci când comunicarea este atestată prin certificatul prevăzut la articolul 54 din regulament — Hotărârea instanței statului membru de origine pronunțată în lipsă fără a se fi examinat temeinicia cererii

         Dispozitivul

                  1.

                  Articolul 34 punctul 2 din Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială, la care face trimitere articolul 45 alineatul (1) din acest regulament, coroborat cu considerentele (16) și (17) ale regulamentului menționat trebuie interpretat în sensul că, în cazul în care pârâtul formulează o cale de atac împotriva hotărârii de încuviințare a executării unei hotărâri pronunțate în lipsă în statul membru de origine și însoțite de certificatul întocmit în conformitate cu articolul 54 din același regulament, susținând că nu a primit notificarea actului de sesizare a instanței, instanța din statul membru solicitat, sesizată cu calea de atac respectivă, este competentă să verifice concordanța cu dovezile a informațiilor care figurează în certificatul menționat.

                  2.

                  Articolul 34 punctul 1 din Regulamentul nr. 44/2001, la care face trimitere articolul 45 alineatul (1) din acest regulament, trebuie interpretat în sensul că instanța din statul membru solicitat nu poate să refuze, în temeiul clauzei referitoare la ordinea publică, executarea unei hotărâri judecătorești pronunțate în lipsă prin care se soluționează pe fond o cauză, în care nu se examinează nici obiectul și nici motivele acțiunii și care nu cuprinde niciun argument cu privire la temeinicia acesteia, cu excepția cazului în care această instanță reține, în urma unei aprecieri globale a procedurii și având în vedere ansamblul circumstanțelor relevante, că prin această hotărâre se aduce o atingere vădită și disproporționată dreptului pârâtului la un proces echitabil, prevăzut la articolul 47 al doilea paragraf din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, din cauza imposibilității de a exercita în mod util și efectiv o cale de atac împotriva hotărârii respective.

         (1)  JO C 72 din 05.03.2011.


title: Cauza T-470/13: Acțiune introdusă la 30 august 2013 — Merck/Comisia

text:
               9.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 325/46

         Acțiune introdusă la 30 august 2013 — Merck/Comisia
   (Cauza T-470/13)
   2013/C 325/74
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Merck KGaA (Darmstadt, Germania) (reprezentanți: B. Bär-Bouyssière, K. Lillerud, L. Voldstad, B. Marschall, P. Sabbadini, R. De Travieso, M. Holzhäuser, S. O, avocați, M. Marelus, Solicitor, R. Kreisberger și L. Osepciu, Barristers)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea articolului 1 alineatul (1), a articolului 2 alineatul (1) din Decizia C(2013) 3803 final a Comisiei din 19 iunie 2013 în cazul COMP/39.226 — Lundbeck, precum și a articolului 2 alineatul (5) și a articolelor 3 și 4 în măsura în care acestea privesc Merck;

               —

               în subsidiar, anularea sau reducerea amenzii aplicate Merck și

               —

               în orice caz, obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de Merck.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă treisprezece motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe săvârșirea unei erori de către Comisie cu privire la interpretarea noțiunii de restrângere prin obiect în sensul articolului 101 TFUE.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că teoria Comisiei privind prejudiciul era eronată substanțial.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că abordarea Comisiei este contrară principiului securității juridice.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe săvârșirea de către Comisie a unei erori întrucât nu a ținut seama sau nu a ținut seama în mod adecvat de contextul factual, economic și juridic, fapt care a demonstrat că, în lipsa acordurilor, GUK nu ar fi introdus citalopramul mai repede pe piața din Regatul Unit sau pe alte piețe din SEE.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit o eroare la aprecierea domeniului de aplicare al acordurilor dintre Lundbeck și GUK.

               6.

               Al șaselea motiv, întemeiat pe săvârșirea de către Comisie a unor erori de drept și de fapt atunci când a constatat că Lundbeck și GUK erau concurenți potențiali.

               7.

               Al șaptelea motiv, întemeiat pe săvârșirea de către Comisie a unei erori vădite de apreciere atunci când a concluzionat că GUK a avut o intenție anticoncurențială la aderarea la acordurile privind Regatul Unit și SEE.

               8.

               Al optulea motiv, întemeiat pe săvârșirea de către Comisie a unei erori de fapt în constatările sale cu privire la dimensiunea și scopul transferului de bani (value transfer) dintre Lundbeck și GUK.

               9.

               Al nouălea motiv, întemeiat pe omisiunea Comisiei de a aprecia corect argumentele invocate de părți în temeiul articolului 101 alineatul (3) TFUE.

               10.

               Al zecelea motiv, întemeiat pe omisiunea Comisiei de a analiza în mod adecvat elementele de probă prezentate de Merck în sensul răsturnării prezumției de influență decisivă și, în consecință, pe săvârșirea unei erori de fapt și de drept atunci când a constatat că prezumția nu a fost răsturnată.

               11.

               Al unsprezecelea motiv, întemeiat pe faptul că decizia Comisiei trebuie anulată pentru motivul unei durate excesive a procedurii.

               12.

               Al doisprezecelea motiv, întemeiat pe încălcarea de către Comisie a dreptului părților de a fi audiate.

               13.

               Al treisprezecelea motiv, întemeiat pe calcularea eronată a amenzilor de către Comisie.


title: Cauza T-375/06: Hotărârea Tribunalului din 24 martie 2011 — Viega/Comisia ( „Concurență — Înțelegeri — Sectorul racordurilor din cupru și din aliaje de cupru — Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE — Participare la încălcare — Obligația de motivare — Amenzi — Cifră de afaceri — Circumstanțe atenuante” )

text:
               14.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 145/19

         Hotărârea Tribunalului din 24 martie 2011 — Viega/Comisia
   (Cauza T-375/06) (1)

   (Concurență - Înțelegeri - Sectorul racordurilor din cupru și din aliaje de cupru - Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE - Participare la încălcare - Obligația de motivare - Amenzi - Cifră de afaceri - Circumstanțe atenuante)
   2011/C 145/26
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Viega GmbH & Co. KG (Attendorn, Germania) (reprezentanți: inițial J. Burrichter, T. Mäger și F. Bulst, ulterior J. Burrichter, T. Mäger și M. Röhrig, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Nijenhuis și V. Bottka, agenți, asistați de A. Böhlke, avocat)

      Obiectul

   Cerere de anulare în parte a Deciziei C(2006) 4180 a Comisiei din 20 septembrie 2006 privind o procedură de aplicare a articolului 81 [CE] și a articolului 53 din Acordul SEE (cazul COMP/F-1/38.121 — Racorduri), precum și, cu titlu subsidiar, cerere de reducere a cuantumului amenzii aplicate reclamantei în decizia menționată

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Viega GmbH & Co. KG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 42, 24.2.2007.


title: Cauza T-375/12: Acțiune introdusă la 20 august 2012 — Brouwerij Van Honsebrouck/OAPI — Beverage Trademark (KASTEEL)

text:
               10.11.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 343/16

         Acțiune introdusă la 20 august 2012 — Brouwerij Van Honsebrouck/OAPI — Beverage Trademark (KASTEEL)
   (Cauza T-375/12)
   2012/C 343/28
   Limba în care a fost formulată acțiunea: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Brouwerij Van Honsebrouck (Ingelmunster, Belgia) (reprezentant: P. Maeyaert, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Beverage Trademark Co. Ltd BTM (Tortola, British Virgin Islands)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea în întregime a Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 8 iunie 2012 pronunțată în cauza R 652/2011-2;

               —

               obligarea OAPI și a Beverage Trademark Co. Ltd BTM la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta

      Marca comunitară vizată: marca internațională verbală „KASTEEL” pentru produse din clasa 32 — înregistrarea internațională nr. W 975 634

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: Beverage Trademark Co. Ltd BTM

      Marca sau semnul invocat: marca națională „CASTEL BEER” pentru produse din clasa 32

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate:

               —

               încălcarea articolului 76 alineatul (1) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 42 din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-217/08: Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 17 martie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunale ordinario di Milano — Italia) — Rita Mariano/Istituto nazionale per l'assicurazione contro gli infortuni sul lavoro (INAIL) [Articolul 104 alineatul (3) din Regulamentul de procedură — Egalitate de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă — Articolul 12 CE și articolul 13 CE — Acordarea unei pensii de urmaș — Reglementare națională care prevede diferențe de tratament între soțul supraviețuitor și concubinul supraviețuitor]

text:
               1.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 180/24

         Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 17 martie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunale ordinario di Milano — Italia) — Rita Mariano/Istituto nazionale per l'assicurazione contro gli infortuni sul lavoro (INAIL)
   (Cauza C-217/08) (1)

   (Articolul 104 alineatul (3) din Regulamentul de procedură - Egalitate de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă - Articolul 12 CE și articolul 13 CE - Acordarea unei pensii de urmaș - Reglementare națională care prevede diferențe de tratament între soțul supraviețuitor și concubinul supraviețuitor)
   2009/C 180/41
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale ordinario di Milano

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Rita Mariano

      Pârât: Istituto nazionale per l'assicurazione contro gli infortuni sul lavoro (INAIL)

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Tribunale ordinario di Milano — Interpretarea articolelor 12 CE și 13 CE — Egalitate de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă — Acordarea unei pensii de urmaș — Reglementare națională care prevede diferențe de tratament între soțul supraviețuitor și partenerul supraviețuitor care a încheiat o uniune consensuală

      Dispozitivul

   Dreptul comunitar nu prevede interzicerea tuturor discriminărilor, a căror aplicare trebuie garantată de dreptul comunitar, atunci când comportamentul eventual discriminatoriu nu prezintă nicio legătură cu dreptul comunitar. În împrejurări precum cele din acțiunea principală, nu se creează o astfel de legătură numai în temeiul articolelor 12 CE și 13 CE.
   În împrejurările respective, aceste articole nu se opun unei reglementări naționale în temeiul căreia în caz de deces al unei persoane în urma unui accident, se plătește numai soțului supraviețuitor o rentă egală cu 50 % din remunerația percepută de această persoană anterior decesului, iar fiului minor al defunctului îi revine numai o rentă reprezentând 20 % din remunerația menționată.

      (1)  JO C 197, 2.8.2008.


title: Cauza C-308/10 P: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 19 mai 2011 — Union Investment Privatfonds GmbH/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Unicre-Cartão International De Crédito SA [Recurs — Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Regulamentul (CE) nr. 40/94 — Articolul 74 alineatul (2) — Dovezi care nu au fost prezentate în susținerea opoziției în termenul acordat în acest scop — Neluare în considerare — Putere de apreciere a camerei de recurs]

text:
               9.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 204/11

         Hotărârea Curții (Camera a opta) din 19 mai 2011 — Union Investment Privatfonds GmbH/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Unicre-Cartão International De Crédito SA
   (Cauza C-308/10 P) (1)

   (Recurs - Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Regulamentul (CE) nr. 40/94 - Articolul 74 alineatul (2) - Dovezi care nu au fost prezentate în susținerea opoziției în termenul acordat în acest scop - Neluare în considerare - Putere de apreciere a camerei de recurs)
   2011/C 204/20
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: Union Investment Privatfonds GmbH (reprezentant: J. Zindel, avocat)

      Celelalte părți în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: G. Schneider, agent), Unicre-Cartão International De Crédito SA

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 27 aprilie 2010 — Union Investment Privatfonds/OAPI — Unicre-Cartão International De Crédito prin care Tribunalul a respins acțiunea în anulare formulată de titularul mărcilor naționale figurative UniFLEXIO, UniVARIO și UniZERO pentru produse și servicii din clasele 35 și 36 împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 10 octombrie 2006 de respingere a căii de atac introduse împotriva deciziei diviziei de opoziție prin care se respinge opoziția recurentei împotriva înregistrării mărcii comunitare figurative unibanco pentru produse din clasele 36 și 38 — Interpretare greșită a articolului 74 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 — Putere de apreciere a camerei de recurs în privința dovezilor care nu au fost prezentate în susținerea opoziției în termenul prevăzut în acest scop

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Obligă Union Investment Privatfonds GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 246, 11.9.2010.


title: Cauza T-224/07: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 10 octombrie 2008 — Imperial Chemical Industries/OAPI (LIGHT & SPACE) ( Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale LIGHT & SPACE — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 )

text:
               22.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/33

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 10 octombrie 2008 — Imperial Chemical Industries/OAPI (LIGHT & SPACE)
   (Cauza T-224/07) (1)

   („Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale LIGHT & SPACE - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94’)
   (2008/C 301/54)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Imperial Chemical Industries plc (Londra, Regatul Unit) (reprezentanți: inițial S. Malynicz, barrister și V. Chandler, solicitor, ulterior S. Malynicz, J. Bainbridge și K. Briggs, solicitors)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)
   Obiectul
   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 30 martie 2007 (cauza R 1631/2006-1) privind înregistrarea semnului LIGHT & SPACE ca marcă comunitară.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Imperial Chemical Industries plc la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 199, 25.8.2007.


title: Cauza C-592/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Korkein hallinto-oikeus (Finlanda) la 25 noiembrie 2011 — Anssi Ketelä

text:
               18.2.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 49/15

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Korkein hallinto-oikeus (Finlanda) la 25 noiembrie 2011 — Anssi Ketelä
   (Cauza C-592/11)
   2012/C 49/25
   Limba de procedură: finlandeza

      Instanța de trimitere

   Korkein hallinto-oikeus

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Anssi Ketelä

      Pârât: Etelä-Pohjanmaan elinkeino-, liikenne-ja ympäristökeskus

      Întrebările preliminare

               1.

               Cum trebuie interpretate articolul 22 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 1698/2005 al Consiliului (1) („se instalează pentru prima dată într-o exploatație agricolă, ca șef de exploatație”) și articolul 13 alineatele (4) și (6) din Regulamentul (CE) nr. 1974/2006 al Comisiei (2), în cazul în care activitatea agricolă face parte din obiectul de activitate al unei societăți? Atunci când se examinează dacă o persoană se instalează pentru prima dată într-o exploatație agricolă, ca șef de exploatație, evaluarea activității anterioare trebuie să se orienteze după criteriul potrivit căruia persoana respectivă ar avea — în temeiul participațiilor sale — o influență determinantă în cadrul societății, după nivelul profitului său din activitatea agricolă ori după criteriul eventualei încadrări a activității sale drept conducere a unei unități de producție independente din punct de vedere operațional și financiar? Sau calitatea de șef de exploatație trebuie apreciată în ansamblu și, în acest sens, trebuie ținut seama — pe lângă circumstanțele amintite anterior — și de poziția persoanei respective în cadrul societății, precum și de aspectul dacă își asumă efectiv riscul comercial?

               2.

               La examinarea semnificației unei activități anterioare la acordarea ajutorului pentru o altă activitate, calitatea de șef de exploatație trebuie apreciată în același mod în raport cu activitatea anterioară și în raport cu activitatea pentru care se solicită ajutorul? Refuzul ajutorului pentru instalarea tinerilor agricultori prevăzut la articolul 22 din Regulamentul Consiliului, pentru motivul unei activități exercitate anterior, pornește de la premisa că, potrivit reglementărilor în vigoare, această activitate anterioară era în principiu eligibilă pentru acordarea ajutorului?

               3.

               Articolul 13 alineatul (4) din Regulamentul Comisiei trebuie interpretat în sensul că criteriile enunțate anterior la prima întrebare, potrivit cărora este considerată șef de exploatație o persoană care s-a instalat într-o exploatație agricolă, pot fi precizate sau definite mai în detaliu de legislația națională ori această dispoziție nu permite decât definirea momentului instalării?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1698/2005 al Consiliului din 20 septembrie 2005 privind sprijinul pentru dezvoltarea rurală acordat din Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală (JO L 227, p. 1, Ediție specială 03/vol. 66, p. 101).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 1974/2006 al Comisiei [din 15 decembrie 2006] de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1698/2005 al Consiliului privind sprijinul pentru dezvoltarea rurală acordat din Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală (JO L 368, p. 15, Ediție specială 03/vol. 80, p. 133)


title: Cauza C-181/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Naczelny Sąd Administracyjny (Republica Polonă) la 9 aprilie 2010 — Emilian Kuć i Halina Jeziorska-Kuć/Dyrektor Izby Skarbowej w Warszawie

text:
               3.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 179/17

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Naczelny Sąd Administracyjny (Republica Polonă) la 9 aprilie 2010 — Emilian Kuć i Halina Jeziorska-Kuć/Dyrektor Izby Skarbowej w Warszawie
   (Cauza C-181/10)
   2010/C 179/29
   Limba de procedură: polona

      Instanța de trimitere

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Emilian Kuć și Halina Jeziorska-Kuć

      Pârât: Dyrektor Izby Skarbowej w Warszawie

      Întrebările preliminare

               1.

               Este aplicabil unui producător agricol forfetar în sensul articolului 295 alineatul (1) punctul 3 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (1) care vinde parcele utilizate anterior pentru activitatea sa agricolă, parcele care, potrivit planului de amenajare a localității, sunt destinate construirii de locuințe și de spații de servicii, însă care au fost dobândite ca terenuri agricole (scutite de TVA), articolul 16 din această directivă, conform căruia utilizarea activelor unei întreprinderi în interesul propriu al persoanei impozabile sau în alte scopuri decât cele legate de desfășurarea activității economice a întreprinderii nu este asimilată unei livrări cu titlu oneros decât atunci când TVA-ul aferent activelor respective a fost dedus total sau parțial?

               2.

               Un producător agricol forfetar în sensul articolului 295 alineatul (1) punctul 3 din Directiva 2006/112/CE care vinde parcele utilizate anterior pentru activitatea sa agricolă, parcele care, potrivit planului de amenajare a localității, sunt destinate construirii de locuințe și de spații de servicii, însă care au fost dobândite ca terenuri agricole (scutite de TVA), trebuie considerat persoană impozabilă obligată la plata TVA-ului în temeiul acestei vânzări conform regimului normal?

      (1)  JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7.


title: Cauza T-239/08: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 3 februarie 2009 — Comtec Translations/Comisia

text:
               21.3.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 69/53

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 3 februarie 2009 — Comtec Translations/Comisia
   (Cauza T-239/08) (1)

   (2009/C 69/118)

      Limba de procedură: engleza

   Președintele Camerei a opta a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 209, 15.8.2008.


title: Cauza F-91/12: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 4 mai 2016 - Bandieri/Comisia

text:
               20.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 222/45

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 4 mai 2016 - Bandieri/Comisia
   (Cauza F-91/12) (1)

   (2016/C 222/58)
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei a doua a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 331, 27.10.2012, p. 33.


title: Cauza T-428/12: Acțiune introdusă la 26 septembrie 2012 — Banco Bilbao Vizcaya Argentaria/OAPI

text:
               24.11.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 366/37

         Acțiune introdusă la 26 septembrie 2012 — Banco Bilbao Vizcaya Argentaria/OAPI
   (Cauza T-428/12)
   2012/C 366/75
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA (Bilbao, Spania) (reprezentanți: J. de Oliveira Vaz Miranda Sousa și N. González-Alberto Rodríguez, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea în parte a Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 4 iulie 2012 în cauza R 2299/2011-2 prin care se confirmă respingerea cererii de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 9 408 758 și

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca verbală „VALORES DE FUTURO” pentru produse și servicii din clasele 16, 36 și 41 — cerere de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 9 408 758.

      Decizia examinatorului: respinge în parte cererea de înregistrare.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate:

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza F-70/05: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 29 septembrie 2011 — Mische/Comisia (Funcție publică — Numire — Candidat care a reușit la un concurs publicat anterior intrării în vigoare a noului statut, dar finalizat ulterior acesteia — Încadrare în grad în temeiul noilor norme mai puțin favorabile)

text:
               12.5.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/21

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 29 septembrie 2011 — Mische/Comisia
   (Cauza F-70/05) (1)

   (Funcție publică - Numire - Candidat care a reușit la un concurs publicat anterior intrării în vigoare a noului statut, dar finalizat ulterior acesteia - Încadrare în grad în temeiul noilor norme mai puțin favorabile)
   2012/C 138/39
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Harald Mische (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: inițial G. Vandersanden și L. Levi, avocați, ulterior R. Holland, B. Maluch și J. Mische, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall și H. Krämer, agenți)

      Intervenient în susținerea pârâtei: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Arpio Santacruz și M. Simm, agenți)

      Obiectul

   Anularea deciziei Comisiei privind încadrarea reclamantului în gradul A*6 în urma unui concurs publicat anterior intrării în vigoare a noului statut, dar finalizat ulterior acestei date, în temeiul unor dispoziții mai puțin favorabile ale acestuia [art. 12 din anexa XIII la Regulamentul (CE, Euratom) nr. 723/2004 de modificare a Statului funcționarilor]

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

               3.

               Consiliul Uniunii Europene, intervenient, suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 229, 17.9.2005, p. 35 (cauză înregistrată inițial la Tribunalul de Primă Instanță al Comunităților Europene cu numărul T-288/05 și înaintată Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene prin Ordonanța din 15.12.2005).


title: Cauza F-2/09: Acțiune introdusă la 19 ianuarie 2009 — Menghi/ENISA

text:
               7.3.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 55/53

         Acțiune introdusă la 19 ianuarie 2009 — Menghi/ENISA
   (Cauza F-2/09)
   (2009/C 55/97)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: Achille Menghi (Cagliari, Italia) (reprezentant: L. Defalque, avocat)

      Pârâtă: Agenția Europeană pentru Securitatea Rețelelor și Informațiilor
   Obiectul și descrierea litigiului
   Anulare a deciziei de neconfirmare, după stagiu, a contractului reclamantului, precum și cerere de despăgubiri pentru prejudiciul financiar și moral suferit.
   Concluziile reclamantului

               —

               Anularea Deciziei din 3 octombrie 2008 de respingere a reclamației formulate de reclamant împotriva Deciziei AHCC din 14 martie 2008 de neconfirmare a contractului acestuia;

               —

               în consecință, anularea Deciziei AHCC din 14 martie 2008 de neconfirmare a contractului reclamantului;

               —

               obligarea AHCC la plata despăgubirilor către reclamant pentru prejudiciul financiar suferit prin neconfirmarea contractului său de angajare pe 3 ani, pentru prejudiciul financiar suferit din cauza cheltuielilor medicale pe care a trebuit să le efectueze, pentru prejudiciul moral suferit din cauza hărțuirii psihologice;

               —

               obligarea Agenției Europene pentru Securitatea Rețelelor și Informațiilor la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-328/13: Acțiune introdusă la 4 iunie 2013 — Tameio Pronoias Prosopikou Trapezis Kyprou/Comisia și BCE

text:
               31.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/33

         Acțiune introdusă la 4 iunie 2013 — Tameio Pronoias Prosopikou Trapezis Kyprou/Comisia și BCE
   (Cauza T-328/13)
   2013/C 252/55
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Tameio Pronoias Prosopikou Trapezis Kyprou (Lefkosia, Cipru) (reprezentanți: E. Efstathiou, K Efstathiou și K. Liasidou, avocați)

      Pârâte: Banca Centrală Europeană și Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               declararea acțiunii ca fiind admisibilă și fondată;

               —

               anularea deciziei Eurogrupului din 25 martie 2013, care a devenit definitivă prin decizia din 29 martie 2013 K.D.P. 104/2013 a guvernatorului Băncii Centrale a Ciprului, în calitate de exponent și/sau reprezentant al Sistemului European al Băncilor Centrale al Băncii Centrale Europene, prin care s-a decis „vânzarea anumitor activități” ale Cyprus Popular Bank Public Co Ltd și care constituie în esență o decizie comună a Băncii Centrale Europene și a Comisiei Europene;

               —

               cu titlu subsidiar, declararea faptului că, indiferent de forma sa, decizia Eurogrupului menționată anterior constituie în esență o decizie a Băncii Centrale Europene și/sau o decizie comună adoptată împreună cu Comisia Europeană;

               —

               obligarea Băncii Centrale Europene și/sau a Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată efectuate în cadrul prezentei proceduri.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

               1.

               Prin intermediul primului motiv de anulare, reclamanta arată că, depășind limitele competenței pe care Tratatul privind Uniunea Europeană o conferă Băncii Centrale Europene și Comisiei Europene, decizia atacată este lovită de nulitate, dat fiind faptul că este vorba despre un act adoptat cu depășirea competențelor proprii.

               2.

               Prin intermediul celui de al doilea motiv de anulare, reclamanta invocă faptul că decizia atacată constituie o atingere adusă dreptului de proprietate, care este garantat prin articolul 1 din Protocolul nr. 1 la Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului și prin articolul 14 din aceeași convenție, astfel cum este confirmat de Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

               3.

               Prin intermediul celui de al treilea motiv de anulare, reclamanta susține că decizia atacată este vădit nefondată și că este contrară principiului proporționalității.

               4.

               Prin intermediul celui de al treilea motiv de anulare, reclamanta susține că decizia atacată este de asemenea contrară principiilor juridice generale recunoscute care derivă din dreptul Uniunii Europene și în special principiului potrivit căruia nimeni nu poate invoca propria omisiune pentru a obține un avantaj și/sau pentru a conferi un caracter legal comportamentului său injust și/sau nelegal.


title: Cauza T-134/06: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 13 decembrie 2007 — Xentral/OAPI — Pages jaunes (PAGESJAUNES.COM) ( Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale PAGESJAUNES.COM — Marcă națională figurativă anterioară LES PAGES JAUNES — Nume de domeniu pagesjaunes.com — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 )

text:
               26.1.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/44

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 13 decembrie 2007 — Xentral/OAPI — Pages jaunes (PAGESJAUNES.COM)
   (Cauza T-134/06) (1)

   („Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale PAGESJAUNES.COM - Marcă națională figurativă anterioară LES PAGES JAUNES - Nume de domeniu «pagesjaunes.com» - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94’)
   (2008/C 22/82)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Xentral LLC (Florida, Statele Unite) (reprezentant: A. Bertrand, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Pages jaunes SA (Sèvres, Franța) (reprezentanți: C. Bertheux Scotte, B. Potot și B. Corne, avocats)
   Obiectul
   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 15 februarie 2006 (cauza R 708/2005-1) privind o procedură de opoziție între Pages jaunes SA și Xentral LLC
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă societatea Xentral LLC la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 165, 15.7.2006.


title: Cauza T-384/16: Ordonanța Tribunalului din 17 martie 2017 – Tri-Ocean Trading/Consiliul

text:
               8.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 144/63

         Ordonanța Tribunalului din 17 martie 2017 – Tri-Ocean Trading/Consiliul
   (Cauza T-384/16) (1)

   (2017/C 144/97)
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei a cincea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 326, 5.9.2016.


title: Cauza T-92/07 P: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 8 mai 2008 — Frankin și alții/Comisia Comunităților Europene ( Recurs — Funcție publică — Funcționari și agenți temporari — Pensie — Transferarea drepturilor la pensie — Recurs vădit inadmisibil — Recurs vădit nefondat )

text:
               5.7.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/36

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 8 mai 2008 — Frankin și alții/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-92/07 P) (1)

   („Recurs - Funcție publică - Funcționari și agenți temporari - Pensie - Transferarea drepturilor la pensie - Recurs vădit inadmisibil - Recurs vădit nefondat’)
   (2008/C 171/66)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Recurenți: Jacques Frankin (Sorée, Belgia) și ceilalți 482 de funcționari și agenți temporari ai Comisiei Comunităților Europene ale căror nume figurează în anexa la hotărâre (reprezentant: F. Frabetti, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: C. Berardis-Kayser și D. Martin, agenți)
   Obiectul
   Recurs formulat împotriva hotărârii Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera întâi) din 16 ianuarie 2007, Frankin și alții/Comisia (F-3/06, nepublicată încă în Repertoriu), prin care se urmărește anularea acestei hotărâri.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Domnul Jacques Frankin și ceilalți 482 de funcționari și agenți temporari ai Comisiei ale căror nume figurează în anexă suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile efectuate de Comisia Comunităților Europene în cadrul prezentei proceduri.

      (1)  JO C 117, 26.5.2007.


title: Cauza T-232/08: Hotărârea Tribunalului din 15 decembrie 2011 — Luxemburg/Comisia ( „FEOGA — Secțiunea «Garantare» — Cheltuieli excluse de la finanțarea comunitară — Măsuri de dezvoltare rurală — «Zone defavorizate» și «agromediu» — Sisteme naționale de gestiune, de control și de sancționare — Corecție financiară forfetară” )

text:
               4.2.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/18

         Hotărârea Tribunalului din 15 decembrie 2011 — Luxemburg/Comisia
   (Cauza T-232/08) (1)

   („FEOGA - Secțiunea «Garantare» - Cheltuieli excluse de la finanțarea comunitară - Măsuri de dezvoltare rurală - «Zone defavorizate» și «agromediu» - Sisteme naționale de gestiune, de control și de sancționare - Corecție financiară forfetară”)
   2012/C 32/32
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Marele Ducat al Luxemburgului (reprezentanți: F. Probst, agent, asistat de M. Theisen și K. Spitz, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial T. van Rijn, ulterior F. Clotuche-Duvieusart și F. Jimeno Fernández, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare parțială a Deciziei 2008/321/CE a Comisiei din 8 aprilie 2008 privind excluderea de la finanțarea comunitară a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul secțiunii „Garantare” a Fondului european de orientare și garantare agricolă (FEOGA) și în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) (JO L 109, p. 35)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Marele Ducat al Luxemburgului la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 209, 15.8.2008.


               25.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 334/33

         Acțiune introdusă la 17 iulie 2014 de către Autoritatea AELS de Supraveghere împotriva Islandei
   (Cauza E-14/14)
   (2014/C 334/14)
   La data de 17 iulie 2014, Autoritatea AELS de Supraveghere, reprezentată de Markus Schneider și Janne Tysnes Kaasin, în calitate de agenți ai Autorității AELS de Supraveghere, Rue Belliard 35, 1040 Bruxelles, Belgia, a introdus o acțiune împotriva Islandei la Curtea de Justiție a AELS.
   Autoritatea AELS de Supraveghere solicită Curții de Justiție a AELS:

               1.

               Să declare că prin faptul că nu a adoptat și/sau notificat autorității, fără întârziere, în termenul prevăzut, toate măsurile necesare pentru punerea în aplicare a actului menționat la punctul 1a din capitolul XXIII din anexa II la Acordul privind Spațiul Economic European (Directiva 2009/48/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 18 iunie 2009 privind siguranța jucăriilor), astfel cum a fost adaptat prin Protocolul 1 la acord și prin Decizia nr. 127/2012 a Comitetului mixt, Islanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul actului menționat anterior și al articolului 7 din acord.

               2.

               Să dispună ca Islanda să suporte cheltuielile de judecată.

      Situația de fapt și de drept și motivele invocate:

               —

               Cererea se referă la nerespectarea de către Islanda, până la data de 5 mai 2014, a avizului motivat emis de Autoritatea AELS de Supraveghere la 5 martie 2014, referitor la faptul că statul islandez nu a transpus în ordinea sa juridică națională Directiva 2009/48/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 18 iunie 2009 privind siguranța jucăriilor („actul”), după cum se menționează la punctul 1a din capitolul XXIII din anexa II la Acordul privind Spațiul Economic European, astfel cum a fost adaptat prin Protocolul 1 la acord.

               —

               Autoritatea AELS de Supraveghere susține că Islanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 54 din act și al articolului 7 din Acordul privind SEE, prin faptul că nu a adoptat și/sau nu a notificat Autorității AELS de Supraveghere măsurile necesare pentru a pune în aplicare actul în termenul prevăzut.


title: Cauza C-168/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Conseil Constitutionnel (Franța) la 4 aprilie 2013 — Jeremy F./Premier ministre

text:
               1.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 156/24

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Conseil Constitutionnel (Franța) la 4 aprilie 2013 — Jeremy F./Premier ministre
   (Cauza C-168/13)
   2013/C 156/38
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Conseil Constitutionnel

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Jeremy F.

      Pârât: Premier ministre

      Întrebarea preliminară

   Articolele 27 și 28 din Decizia-cadru 2002/584/JAI a Consiliului din 13 iunie 2002 privind mandatul european de arestare și procedurile de predare între statele membre trebuie interpretate în sensul că se opun prevederii de către statele membre a unei căi de atac care suspendă executarea deciziei pe care autoritatea judiciară o adoptă, în termen de 30 de zile de la primirea cererii, fie pentru a-și da consimțământul pentru ca o persoană să fie urmărită penal, condamnată sau deținută în vederea executării unei pedepse sau a unei măsuri de siguranță privative de libertate, pentru o infracțiune săvârșită înaintea predării acesteia în temeiul unui mandat european de arestare, alta decât cea care a motivat predarea, fie pentru predarea unei persoane către un stat membru, altul decât statul membru de executare, în temeiul unui mandat european de arestare emis pentru o infracțiune săvârșită înaintea predării acesteia?


title: Cauza T-264/15: Hotărârea Tribunalului din 28 aprilie 2017 – Gameart/Comisia [„Acces la documente — Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 — Documente referitoare la o procedură de constatare a neîndeplinirii obligațiilor — Documente întocmite de un stat membru — Cerere de acces la documente adresată statului membru — Transferul cererii de acces către Comisie — Refuzul accesului — Competența Comisiei — Document care emană de la o instituție — Articolul 5 din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001”]

text:
               19.6.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 195/18

         Hotărârea Tribunalului din 28 aprilie 2017 – Gameart/Comisia
   (Cauza T-264/15) (1)

   ([„Acces la documente - Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 - Documente referitoare la o procedură de constatare a neîndeplinirii obligațiilor - Documente întocmite de un stat membru - Cerere de acces la documente adresată statului membru - Transferul cererii de acces către Comisie - Refuzul accesului - Competența Comisiei - Document care emană de la o instituție - Articolul 5 din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001”])
   (2017/C 195/24)
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamantă: Gameart sp. z o.o. (Bielsko-Biała, Polonia) (reprezentant: P. Hoffman, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Hottiaux, A. Buchet și M. Konstantinidis, agenți)

      Interveniente în susținerea pârâtei: Republica Polonă (reprezentanți: B. Majczyna, M. Kamejsza și M. Pawlicka, agenți), Parlamentul European (reprezentanți: D. Warin și A. Pospíšilová Padowska, agenți) și Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: inițial J.-B. Laignelot, K. Pleśniak și E. Rebasti, ulterior J.-B. Laignelot și E. Rebasti, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și având ca obiect anularea Deciziei Comisiei din 18 februarie 2015, în măsura în care aceasta a respins cererea de acces la documentele întocmite de Republica Polonă, care i-a fost transmisă de aceasta din urmă în temeiul articolului 5 al doilea paragraf din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei.

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia Comisiei Europene din 18 februarie 2015 în măsura în care Comisia a respins cererea de acces la documentele întocmite de Republica Polonă care i-a fost transmisă de aceasta din urmă în temeiul articolului 5 al doilea paragraf din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei.

               2)

               Obligă Comisia la plata cheltuielilor de judecată.

               3)

               Republica Polonă, Consiliul Uniunii Europene și Parlamentul European suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 254, 3.8.2015.


title: Cauza C-198/10: Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 9 septembrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Corte d'Appello di Milano — Italia) — Cassina S.p.A./Alivar Srl, Galliani Host Arredamenti Srl [Articolul 104 alineatul (3) primul paragraf din Regulamentul de procedură — Proprietate industrială și comercială — Directiva 98/71/CE — Protecția juridică a desenelor și modelelor industriale — Articolul 17 — Obligația de cumulare a protecției desenelor sau modelelor industriale cu protecția dreptului de autor — Legislație națională care exclude protecția prin dreptul de autor pentru desenele sau modelele industriale intrate în domeniul public înainte de intrarea în vigoare a acesteia]

text:
               28.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 25/21

      Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 9 septembrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Corte d'Appello di Milano — Italia) — Cassina S.p.A./Alivar Srl, Galliani Host Arredamenti Srl
      (Cauza C-198/10) (1)

      (Articolul 104 alineatul (3) primul paragraf din Regulamentul de procedură - Proprietate industrială și comercială - Directiva 98/71/CE - Protecția juridică a desenelor și modelelor industriale - Articolul 17 - Obligația de cumulare a protecției desenelor sau modelelor industriale cu protecția dreptului de autor - Legislație națională care exclude protecția prin dreptul de autor pentru desenele sau modelele industriale intrate în domeniul public înainte de intrarea în vigoare a acesteia)
      (2012/C 25/35)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Corte d'Appello di Milano

         Părțile din acțiunea principală

         Reclamantă: Cassina S.p.A.

         Pârâte: Alivar Srl, Galliani Host Arredamenti Srl

         Obiectul

      Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Corte d'Appello di Milano — Interpretarea articolelor 17 și 19 din Directiva 98/71/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 octombrie 1998 privind protecția juridică a desenelor și modelelor industriale — Legislație națională prin care s-a transpus directiva cu instituirea dreptului de autor pentru desene sau modele industriale — Dreptul unui stat membru de a extinde condițiile de acordare a respectivei protecții

         Dispozitivul

      Articolul 17 din Directiva 98/71/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 octombrie 1998 privind protecția juridică a desenelor și modelelor industriale trebuie interpretat în sensul că se opune unei legislații a unui stat membru care exclude protecția prin dreptul de autor în acest stat membru, fie în totalitate, fie în limitele utilizării anterioare, pentru desenele și modelele industriale intrate în domeniul public înainte de intrarea în vigoare a acestei legislații, în raport cu orice terț care a produs și/sau comercializat deja pe teritoriul național produse realizate pe baza acestor desene sau modele industriale anterior acestei date.

         (1)  JO C 179, 3.7.2010.


title: Cauza T-453/08: Acțiune introdusă la 3 octombrie 2008 — Timsas/Comisia

text:
               22.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/59

         Acțiune introdusă la 3 octombrie 2008 — Timsas/Comisia
   (Cauza T-453/08)
   (2008/C 301/97)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamantă: Timsas Srl (Arezzo, Italia) (reprezentanți: D. Dodaro, avvocato, S. Pinna, avvocato, S. Cianciullo, avvocato)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei în măsura în care:

                           a.

                           declară că „ajutoarele de stat acordate în temeiul Legii regionale nr. 9 din 1998, aplicată ilegal de Italia prin Decizia nr. 33/6 și prin primul anunț, sunt incompatibile cu piața comună, cu excepția cazului în care beneficiarul ajutorului prezentase o cerere de ajutor în baza acestei scheme anterior executării lucrărilor referitoare la un proiect inițial de investiții” (articolul 1 din decizie);

                           b.

                           dispune că „Republica Italiană procedează la recuperarea de la beneficiari a ajutoarelor incompatibile acordate în baza schemei prevăzute la articolul 1” [articolul 2 alineatul (1) din decizie];

                           c.

                           dispune că „Republica Italiană anulează toate plățile efectuate în executarea ajutorului în baza schemei prevăzute la articolul 1 începând de la data adoptării prezentei decizii” [articolul 2 alineatul (4) din decizie];

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată în prezenta procedură.

         Motivele și principalele argumente
   Decizia atacată în prezenta cauză este aceeași precum în cauzele T-394/08 Regione Sardegna/Comisia, T-408/08, S.F. Turistico Inmobiliare/Comisia, și T-436/08, Studio Vacanze/Comisia.
   Motivele și principalele argumente sunt similare celor invocate în aceste cauze.


title: Cauza F-38/13: Acțiune introdusă la 26 aprilie 2013 — ZZ/Comisia

text:
               20.7.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 207/59

         Acțiune introdusă la 26 aprilie 2013 — ZZ/Comisia
   (Cauza F-38/13)
   2013/C 207/101
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentanți: S. Orlandi, J.-N. Louis și D. Abreu Caldas, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei de calculare a sporului pentru drepturile de pensie dobândite înainte de intrarea în serviciu pe baza noilor DGE

      Concluziile reclamantului:

               —

               Declararea articolului 9 din dispozițiile generale de punere în aplicare a articolului 11 alineatul (2) din anexa VIII din statut ca fiind nelegal;

               —

               anularea deciziei din 18 iunie 2012 de a acorda sporul pentru drepturile de pensie dobândite de reclamant înainte de intrarea sa în serviciu în cadrul transferului acestora către sistemul de pensii al instituțiilor Uniunii Europe, în temeiul dispozițiilor generale de aplicare a articolului 11 alineatul (2) din anexa VIII din statutul din 3 martie 2011,

               —

               obligarea Comisia la plata cheltuielilor de judecată.


               9.8.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 186/61

         Acțiune introdusă la 4 aprilie 2007 de Private Barnehagers Landsforbund împotriva Autorității de Supraveghere a AELS
   (Cauza E-5/07)
   (2007/C 186/10)
   La data de 4 aprilie 2007, Private Barnehagers Landsforbund, reprezentată de Peter Dyrberg și Ingvald Falch, Advokatfirmaet Schjødt, Dronning Mauds gt 11, Oslo, Norvegia, a introdus o acțiune împotriva Autorității de Supraveghere a AELS la Curtea de Justiție a AELS.
   Reclamantul solicită Curții de Justiție:

               1.

               să anuleze Decizia Autorității de Supraveghere a AELS nr. 39/07/COL din 27 februarie 2007 privind finanțarea publică a instituțiilor municipale de îngrijire pe durata zilei în Norvegia; precum și

               2.

               să oblige Autoritatea de Supraveghere a AELS la plata cheltuielilor aferente procedurii.

         Situația de fapt și de drept și motive de drept invocate:

               —

               Reclamantul reprezintă asociația grădinițelor private din Norvegia.

               —

               Reclamantul susține că sistemul de finanțare al Norvegiei pentru grădinițe constituie ajutor de stat, care este incompatibil cu Acordul SEE.

               —

               Decizia Autorității de Supraveghere a AELS nr. 39/07/COL din 27 februarie 2007 dispune că sistemul în cauză nu implica un ajutor de stat, argumentând mai întâi că grădinițele nu pot fi considerate ca fiind întreprinderi și, în al doilea rând, că măsura nu a avut un efect asupra comerțului transfrontalier. Mai mult, în cazul în care ar fi implicat un ajutor de stat, Autoritatea de Supraveghere a AELS a estimat că acesta ar fi compatibil cu Acordul SEE în temeiul articolului 59 alineatul (2) al acestuia.

               —

               Reclamantul susține că Autoritatea de Supraveghere a AELS:

                           —

                           și-a încălcat obligația de a iniția procedurile de investigare formală,

                           —

                           a interpretat și a aplicat în mod greșit articolul 59 alineatul (2) și articolul 61 alineatul (1) din Acordul SEE,

                           —

                           a încălcat articolul 16 din Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea de Justiţie cu privire la obligația de a-și motiva deciziile și de a enunța principiile de bună administrare, în special obligația de a examina imparțial și diligent cauza.


title: Cauza T — 340/08 P: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 22 iunie 2009 — Timmer/Curtea de Conturi ( Recurs — Funcție publică — Funcționari — Notare — Fapte noi și esențiale — Recurs în parte vădit inadmisibil și în parte vădit nefondat )

text:
               26.9.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 233/17

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 22 iunie 2009 — Timmer/Curtea de Conturi
   (Cauza T — 340/08 P) (1)

   („Recurs - Funcție publică - Funcționari - Notare - Fapte noi și esențiale - Recurs în parte vădit inadmisibil și în parte vădit nefondat”)
   2009/C 233/30
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: Marianne Timmer (Saint-Sauves-d'Auvergne, Franța) (reprezentant: F. Rollinger, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Curtea de Conturi a Comunităților Europene (reprezentanți: T. Kennedy, J.-M. Stenier și G. Corstens, agenți)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Ordonanței Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera a doua) din 5 iunie 2008, Timmer/Curtea de Conturi (F-123/06, nepublicată încă în Repertoriu), și care vizează anularea acestei ordonanțe

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Doamna Marianne Timmer suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Curtea de Conturi a Comunităților Europene în cadrul acestei proceduri.

      (1)  JO C 285, 8.11.2008.


title: Cauza C-410/07: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Verwaltungsgericht Gießen (Germania) la 3 septembrie 2007 — Olaf Amadeus Wilhelm Happel/Wetteraukreis

text:
               24.11.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 283/14

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Verwaltungsgericht Gießen (Germania) la 3 septembrie 2007 — Olaf Amadeus Wilhelm Happel/Wetteraukreis
   (Cauza C-410/07)
   (2007/C 283/27)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Verwaltungsgericht Gießen
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Olaf Amadeus Wilhelm Happel

      Pârât: Wetteraukreis
   Întrebările preliminare

               1)

               Articolele 43 CE și 49 CE trebuie interpretate în sensul că se opun existenței unui monopol de stat în privința anumitor jocuri de noroc, precum pariurile sportive, atunci când nu există în statul membru în cauză o politică coerentă și sistematică de limitare a jocurilor de noroc, în special pentru că organizatorii care dispun de concesiuni într-un stat membru încurajează participarea la alte jocuri de noroc — precum loteriile naționale și jocurile de cazinou — și pentru că, în plus, alte jocuri care prezintă un risc potențial de dependență echivalent sau superior — precum pariurile în legătură cu anumite evenimente sportive (curse hipice) și jocurile mecanice — pot fi oferite de către prestatori de servicii privați?

               2)

               Articolele 43 CE și 49 CE trebuie interpretate în sensul că autorizațiile eliberate pentru organizarea de pariuri sportive care nu sunt limitate la teritoriul național corespunzător și care sunt acordate de către organisme publice competente ale statelor membre, îl îndreptățesc pe titularul autorizației, precum și pe terții mandatați de către acesta să propună și să execute și pe teritoriul altor state membre, fără autorizații naționale suplimentare, ofertele în cauză în vederea încheierii unor contracte?


title: Cauza T-152/10: Acțiune introdusă la 30 martie 2010 — El Corte Inglés/OAPI — Azzedine Alaïa (ALIA)

text:
               5.6.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/44

         Acțiune introdusă la 30 martie 2010 — El Corte Inglés/OAPI — Azzedine Alaïa (ALIA)
   (Cauza T-152/10)
   2010/C 148/73
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: El Corte Inglés, SA (Madrid, Spania) (reprezentanți: J. Rivas Zurdo, M. López Camba și E. Seijo Veiguela, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Azzedine Alaïa (Paris, Franța)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale);

               —

               obligarea la plata cheltuielilor de judecată a părții sau a părților adverse care se opun prezentei acțiuni.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta

      Marca comunitară vizată: marca verbală „ALIA” (cererea de înregistrare nr. 3 788 999) pentru produse din clasele 3, 14, 18 și 25

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: societatea franceză Azzedine Alaïa

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca verbală internațională „ALAÏA” (nr. 773 123) pentru produse din clasele 3, 18 și 25; marca figurativă comunitară care conține elementul verbal „ALAÏA” (nr. 3 485 166) pentru produse și servicii din clasele 16, 20 și 25, și marca anterioară neînregistrată „ALAÏA” pentru fabricarea, vânzarea de articole de îmbrăcăminte, de articole pentru femei și de accesorii de modă

      Decizia diviziei de opoziție: admite în parte calea de atac

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: interpretarea incorectă a articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară.


title: Cauza T-339/12: Acțiune introdusă la 30 iulie 2012 — Gandia Blasco/OAPI — Sachi Premium — Outdoor Furniture (Armchairs)

text:
               29.9.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 295/28

         Acțiune introdusă la 30 iulie 2012 — Gandia Blasco/OAPI — Sachi Premium — Outdoor Furniture (Armchairs)
   (Cauza T-339/12)
   2012/C 295/50
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Gandia Blasco, SA (Valencia, Spania) (reprezentant: I. Sempere Massa, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Sachi Premium — Outdoor Furniture, Lda (Estarreja, Portugalia)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a treia de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 25 mai 2012 (R 970/2011-3) și declararea nulității desenului sau modelului industrial comunitar nr. 1512633-0001; și

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Desenul sau modelul industrial comunitar înregistrat care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: un desen sau model industrial comunitar pentru „fotolii, canapele” — desenul sau modelul industrial comunitar nr. 1512633-0001.

      Titularul mărcii comunitare: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Partea care solicită declararea nulității desenului sau modelului industrial comunitar: reclamanta.

      Motivarea cererii de declarare a nulității: reclamanta solicită declararea nulității desenului sau modelului industrial comunitar nr. 52113-0001, pentru „fotolii”, în temeiul articolelor 4-9 din Regulamentul nr. 6/2002 al Consiliului.

      Decizia diviziei de anulare: respinge cererea de declarare a nulității.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolelor 4-9 din Regulamentul nr. 6/2002 al Consiliului.


title: Cauza T-360/17: Acțiune introdusă la 2 iunie 2017 – Jana shoes și alții/Comisia

text:
               31.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 249/42

         Acțiune introdusă la 2 iunie 2017 – Jana shoes și alții/Comisia
   (Cauza T-360/17)
   (2017/C 249/57)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Jana shoes GmbH & Co. KG (Detmold, Germania), Novi International GmbH & Co. KG (Detmold), shoe.com GmbH & Co. KG (Detmold), Wendel GmbH & Co. KG Schuhproduktionen International (Detmold) și Wortmann KG Internationale Schuhproduktionen (Detmold) (reprezentanți: A. Willems și S. De Knop, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               declararea cererii ca admisibilă;

               —

               anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2017/423 al Comisiei din 9 martie 2017 de reinstituire a unei taxe antidumping definitive și de percepere definitivă a taxei provizorii instituite asupra importurilor de anumite tipuri de încălțăminte cu fețe din piele originare din Republica Populară Chineză și Vietnam și produse de Fujian Viscap Shoes Co. Ltd, Vietnam Ching Luh Shoes Co. Ltd, Vinh Thong Producing-Trading-Service Co. Ltd, Qingdao Tae Kwang Shoes Co. Ltd, Maystar Footwear Co. Ltd, Lien Phat Company Ltd, Qingdao Sewon Shoes Co. Ltd, Panyu Pegasus Footwear Co. Ltd, PanYu Leader Footwear Corporation, Panyu Hsieh Da Rubber Co. Ltd, An Loc Joint Stock Company, Qingdao Changshin Shoes Company Limited, Chang Shin Vietnam Co. Ltd, Samyang Vietnam Co. Ltd, Qingdao Samho Shoes Co. Ltd, Min Yuan, Chau Giang Company Limited, Foshan Shunde Fong Ben Footwear Industrial Co. Ltd și Dongguan Texas Shoes Limited Co., precum și de punere în aplicare a hotărârii Curții de Justiție în cauzele conexate C-659/13 și C-34/14 (JO L 2017, L 64, p. 72).

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe încălcarea, prin Regulamentul 2017/423, care nu are niciun temei valid, a principiului atribuirii competențelor prevăzut la articolul 5 alineatele (1) și (2) din TUE și, indiferent de situație, a principiului echilibrului instituțional prevăzut la articolul 13 alineatul (2) TUE.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 266 TFUE prin Regulamentul 2017/423, neluându-se măsurile necesare pentru conformarea cu Hotărârea pronunțată în cauzele conexate C-659/13 și C-34/14, C&J Clark International.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea prin Regulamentul 2017/423 a articolului 1 alineatul (1) și a articolului 10 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 2016/1036 (1) și a principiului securității juridice (neretroactivității), prin instituirea unei taxe antidumping asupra importurilor de încălțăminte „care au fost efectuate în perioada de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1472/2006 și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 1294/2009”.

               4.

               Al patrulea motiv întemeiat pe încălcarea prin Regulamentul 2017/423 a articolului 21 din Regulamentul 2016/1036 prin instituirea unei taxe antidumping fără evaluarea din nou a interesului Uniunii, și, indiferent de situație, pe faptul că este vădit eronat să se concluzioneze că instituirea unei taxe antidumping a fost în interesul Uniunii.

               5.

               Al cincilea motiv întemeiat pe încălcarea prin Regulamentul 2017/423 a articolului 5 alineatele (3) și (4) TUE, prin adoptarea unui act care depășește ceea ce este necesar pentru atingerea obiectivului său.

      (1)  Regulamentul (UE) 2016/1036 al Parlamentului European și al Consiliului din 8 iunie 2016 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Uniunii Europene (JO 2016, L 176, p. 21).


title: Cauza T-120/17: Acțiune introdusă la 20 februarie 2017 – M&T Emporia Ilektrikon-Ilektronikon Eidon/EUIPO (fluo.)

text:
               18.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 121/46

         Acțiune introdusă la 20 februarie 2017 – M&T Emporia Ilektrikon-Ilektronikon Eidon/EUIPO (fluo.)
   (Cauza T-120/17)
   (2017/C 121/66)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: M&T Emporia Ilektrikon-Ilektronikon Eidon AE (Salonic, Grecia) (reprezentant: A. Spyridonos, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă care cuprinde elementul verbal „fluo”– cererea de înregistrare nr. 14 664 486

      Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 2 decembrie 2016 în cauza R 863/2016-2

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate în partea în care s-a respins înregistrarea mărcii în discuție și admiterea înregistrării mărcii pentru toate produsele solicitate din cuprinsul clasei 9 din Aranjamentul de la Nisa;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolelor 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-201/13: Hotărârea Tribunalului din 21 mai 2015 – Rubinum/Comisia („Sănătate publică — Siguranță alimentară — Aditiv din hrana animalelor — Preparatul de Bacillus cereus var. toyoi — Decizia Comisiei de a suspenda autorizațiile pentru preparatul menționat — Risc pentru sănătate — Eroare de drept — Principiul precauției”)

text:
               6.7.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 221/9

         Hotărârea Tribunalului din 21 mai 2015 – Rubinum/Comisia
   (Cauza T-201/13) (1)

   ((„Sănătate publică - Siguranță alimentară - Aditiv din hrana animalelor - Preparatul de Bacillus cereus var. toyoi - Decizia Comisiei de a suspenda autorizațiile pentru preparatul menționat - Risc pentru sănătate - Eroare de drept - Principiul precauției”))
   (2015/C 221/12)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Rubinum, SA (Rubí, Spania) (reprezentanți: C. Bittner și P.-C. Scheel, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: D. Bianchi, B. Schima și G. von Rintelen, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 288/2013 al Comisiei din 25 martie 2013 privind suspendarea autorizațiilor pentru preparatul de Bacillus cereus var. toyoi (NCIMB 40112/CNCM I-1012), astfel cum se prevede în Regulamentul (CE) nr. 256/2002, Regulamentul (CE) nr. 1453/2004, Regulamentul (CE) nr. 255/2005, Regulamentul (CE) nr. 1200/2005, Regulamentul (CE) nr. 166/2008 și Regulamentul (CE) nr. 378/2009 (JO L 86, p. 15)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Rubinum, SA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 164, 8.6.2013.


title: Cauza F-49/09: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 12 octombrie 2010 –Wendler/Comisia (Funcție publică — Funcționari — Pensie pentru limită de vârstă — Plată a pensiei — Obligația de a deschide un cont bancar în țara de reședință — Libera prestare a serviciilor — Motiv de ordine publică — Principiul egalității)

text:
               15.1.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 13/37

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 12 octombrie 2010 –Wendler/Comisia
   (Cauza F-49/09) (1)

   (Funcție publică - Funcționari - Pensie pentru limită de vârstă - Plată a pensiei - Obligația de a deschide un cont bancar în țara de reședință - Libera prestare a serviciilor - Motiv de ordine publică - Principiul egalității)
   2011/C 13/72
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamant: Eberhard Wendler (Laveno Mombello, Italia) (reprezentant: M. Müller-Trawinski, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: D. Martin și B. Eggers, agenți)

      Intervenient în susținerea pârâtei: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Bauer și K. Zieleśkiewicz, agenți)

      Obiectul

   Anularea solicitării Comisiei față de reclamant de a indica un cont bancar în țara în care își are domiciliul, în scopul plății pensiei sale.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea domnului Wendler.

               2.

               Domnul Wendler suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

               3.

               Consiliul Uniunii Europene suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 167, 18.7.2009, p. 27.


title: Cauza T-221/08: Acțiune introdusă la 6 iunie 2008 — Strack/Comisia Comunităților Europene

text:
               30.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/45

         Acțiune introdusă la 6 iunie 2008 — Strack/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-221/08)
   (2008/C 223/79)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamant: Guido Strack (Köln, Germania) (reprezentant: H. Tettenborn, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei adoptate de Comisia Europeană, efectiv sau implicit în temeiul articolului 8 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001, în cadrul soluționării cererilor de acces la documente ale reclamantului, din 18 și 19 ianuarie 2008 și a cererilor sale de confirmare din 22 februarie 2008, din 18 aprilie 2008 și, în special, din 21 aprilie 2008 și în special a deciziei Comisiei din 19 mai 2008, în măsura în care acestea resping, în tot sau în parte, cererile reclamantului;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata de despăgubiri către reclamant, pentru prejudiciile imateriale și morale suferite de acesta ca urmare a modului de soluționare a cererii sale, sub forma unei sume adecvate, însă cel puțin a unei despăgubiri simbolice de 1 euro;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   La 18 și la 19 ianuarie 2008, reclamantul a solicitat Comisiei accesul la numeroase documente. Acesta a formulat acțiunea de față, pentru că accesul la aceste documente nu i-a fost acordat, cel puțin în parte, în termenele prevăzute în acest scop.
   În susținerea acțiunii sale, reclamantul arată, în special, că pârâta a încălcat articolul 255 CE, precum și Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 (1). În plus, reclamantul invocă încălcarea principiilor bunei administrări, încălcarea articolelor 41 și 42 din Carta drepturilor fundamentale, precum și a principiilor referitoare la necesitatea motivării deciziilor de respingere în conformitate cu articolul 253 CE.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76).


title: Cauza T-570/08: Ordonanța Tribunalului din 14 iulie 2010 — Deutsche Post/Comisia ( „Acțiune în anulare — Ajutoare de stat — Ordin de furnizare a informațiilor — Act care nu este supus căilor de atac — Inadmisibilitate” )

text:
               28.8.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 234/35

         Ordonanța Tribunalului din 14 iulie 2010 — Deutsche Post/Comisia
   (Cauza T-570/08) (1)

   (Acțiune în anulare - Ajutoare de stat - Ordin de furnizare a informațiilor - Act care nu este supus căilor de atac - Inadmisibilitate)
   2010/C 234/63
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Deutsche Post AG (Bonn, Germania) (reprezentanți: J. Sedemund și T. Lübbig, avocați.)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentant: B. Martenczuk, agent)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei pretins cuprinsă în scrisoarea Comisiei din 30 octombrie 2008 privind ordinul de furnizare a informațiilor în cadrul procedurii de ajutor de stat în favoarea Deutsche Post AG [C 36/2007 (ex NN 25/2007)]

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2.

               Obligă Deutsche Post AG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 55, 7.3.2009.


title: Cauza T-87/17: Acțiune introdusă la 8 februarie 2017 – Kuka Systems/EUIPO (Matrix light)

text:
               3.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 104/62

         Acțiune introdusă la 8 februarie 2017 – Kuka Systems/EUIPO (Matrix light)
   (Cauza T-87/17)
   (2017/C 104/86)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Kuka Systems GmbH (Augsburg, Germania) (reprezentanți: B. Maneth și C. Huch-Hallwachs, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „Matrix light”– cererea de înregistrare nr. 14 779 714

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 1 decembrie 2016 în cauza R 886/2016-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate,

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009,

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-67/17: Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 14 iunie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Rayonen sad Varna – Bulgaria) – Todor Iliev/Blagovesta Ilieva [Trimitere preliminară — Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții — Cooperarea judiciară în materie civilă — Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 — Articolul 1 alineatul (2) litera (a) — Domeniu de aplicare — Materii excluse — Regimuri matrimoniale — Desfacerea căsătoriei — Lichidarea unui bun dobândit în cursul căsătoriei]

text:
               31.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 249/15

         Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 14 iunie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Rayonen sad Varna – Bulgaria) – Todor Iliev/Blagovesta Ilieva
   (Cauza C-67/17) (1)

   ([Trimitere preliminară - Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții - Cooperarea judiciară în materie civilă - Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 - Articolul 1 alineatul (2) litera (a) - Domeniu de aplicare - Materii excluse - Regimuri matrimoniale - Desfacerea căsătoriei - Lichidarea unui bun dobândit în cursul căsătoriei])
   (2017/C 249/22)
   Limba de procedură: bulgara

      Instanța de trimitere

   Rayonen sad Varna

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Todor Iliev

      Pârâtă: Blagovesta Ilieva

      Dispozitivul

   Articolul 1 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 12 decembrie 2012 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială trebuie interpretat în sensul că un litigiu precum cel principal, care privește lichidarea, după pronunțarea unui divorț, a unui bun mobil dobândit în cursul căsătoriei de soți resortisanți ai unui stat membru, dar domiciliați în alt stat membru, nu intră în domeniul de aplicare al acestui regulament, ci în cel al regimurilor matrimoniale și, prin urmare, face parte dintre excluderile care figurează la articolul 1 alineatul (2) litera (a) menționat.

      (1)  JO C 112, 10.4.2017.


title: Cauza C-384/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal de grande instance de Paris (Franța) la 29 septembrie 2009 — Prunus SARL/Directeur des services fiscaux

text:
               19.12.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 312/17

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal de grande instance de Paris (Franța) la 29 septembrie 2009 — Prunus SARL/Directeur des services fiscaux
   (Cauza C-384/09)
   2009/C 312/27
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Tribunal de grande instance de Paris

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Prunus SARL

      Pârât: Directeur des services fiscaux

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 56 și următoarele din Tratatul CE se opun unei legislații precum cea prevăzută de articolul 990 D și următoarele din code général des impôts (Codul general al impozitelor), care acordă persoanelor juridice cu sediul de conducere efectivă în Franța sau, începând cu 1 ianuarie 2008, într-un stat membru al Uniunii Europene posibilitatea de a beneficia de scutirea de taxa în litigiu și care subordonează această posibilitate, în ceea ce privește persoanele juridice care au sediul de conducere efectivă pe teritoriul unui stat terț, existenței unei convenții de asistență administrativă încheiate între Franța și acest stat în scopul luptei împotriva fraudei și evaziunii fiscale sau împrejurării că, prin aplicarea unui tratat care să cuprindă o clauză de nediscriminare pe motive de naționalitate, aceste persoane juridice nu trebuie supuse unei impuneri mai mari decât aceea la care sunt supuse persoanele juridice cu sediul de conducere efectivă în Franța?

               2.

               Articolul 56 și următoarele din Tratatul CE se opun unei legislații precum cea prevăzută la articolul 990 F din code général des impôts, care permite serviciilor fiscale să impună răspunderea solidară pentru plata taxei prevăzute la articolul 990 D și următoarele din code général des impôts oricărei persoane juridice interpuse între debitorul sau debitorii taxei și imobile sau drepturile asupra imobilelor?


title: Cauza T-6/12: Acțiune introdusă la 5 ianuarie 2012 — Godrej Industries și V V F/Consiliul

text:
               18.2.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 49/33

         Acțiune introdusă la 5 ianuarie 2012 — Godrej Industries și V V F/Consiliul
   (Cauza T-6/12)
   2012/C 49/59
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Godrej Industries Ltd (Mumbai, India) și V V F Ltd (Mumbai) (reprezentant: B. Servais, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 1138/2011 al Consiliului din 8 noiembrie 2011 de instituire a unei taxe antidumping definitive și de percepere cu titlu definitiv a taxei provizorii instituite asupra importurilor de anumiți alcooli grași și amestecurile lor, originari din India, Indonezia și Malaysia (JO L 293, p. 1), în măsura în care le privește pe reclamante;

               —

               obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 2 alineatul (10) [și, în special, a literei (j) a acestui alineat] din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 al Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene (1), astfel interpretat în conformitate cu articolele 2.4 și 2.4.1 din Acordul Organizației Mondiale a Comerțului privind punerea în aplicare a articolului VI din Acordul General pentru Tarife și Comerț 1994, întrucât Consiliul nu a acordat ajustarea pe care reclamantele o solicitaseră în temeiul conversiunii monedelor pentru vânzările efectuate în euro în perioada ianuarie-junie 2010, ținând seama de aprecierea semnificativă față de euro a rupiei indiene în cursul unei părți importante a duratei anchetei;

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 3 din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 al Consiliului din 30 noiembrie 2009 și, în special, a alineatelor (2), (6) și (7) ale acestui articol, precum și a articolului 9 alineatul (4) din regulamentul menționat, întrucât, pentru calcularea marjei de prejudiciu și pentru analiza prejudiciului și a legăturii de cauzalitate, Consiliul nu a exclus vânzările produsului în cauză către industria din Uniune;

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolul 1 alineatul (1) și a articolului 2 alineatul (10) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 al Consiliului din 30 noiembrie 2009, interpretat în conformitate cu dispozițiile relevante din Acordul Organizației Mondiale a Comerțului privind punerea în aplicare a articolului VI din Acordul General pentru Tarife și Comerț 1994, și, în special, a articolului 9 alineatul (1) din acesta, precum și a principiilor proporționalității și raționalității, întrucât, în vederea calculării marjei de dumping, Consiliul a omis să excludă vânzările către industria din Uniune.

      (1)  JO L 343, p. 51.


title: Cauza T-101/17: Acțiune introdusă la 15 februarie 2017 – Apple Distribution International/Comisia

text:
               18.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 121/39

         Acțiune introdusă la 15 februarie 2017 – Apple Distribution International/Comisia
   (Cauza T-101/17)
   (2017/C 121/58)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Apple Distribution International (Cork, Irlanda) (reprezentanți: S. Schwiddessen, H. Lutz, N. Niejahr și A. Patsa, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Comisiei (EU) 2016/2042 din 1 septembrie 2016;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata propriilor cheltuieli de judecată, precum și a celor efectuate de reclamantă în legătură cu această procedură.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea Directivei „Servicii mass-media audiovizuale”

                           —

                           În primul rând, Comisia Europeană a încălcat articolul 2 alineatele (1) și (2), precum și articolul 3 din Directiva „Servicii mass-media audiovizuale” atunci când a apreciat că principiul țării de origine nu se aplică taxei pentru susținerea producției cinematografice. În al doilea rând, Comisia Europeană a încălcat articolul 13 alineatul (1) din Directiva „Servicii mass-media audiovizuale” atunci când a considerat că acest articol permite statelor membre să impună furnizorilor de servicii video la cerere stabiliți în alte state membre contribuții financiare pentru promovarea operelor europene.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 110 TFUE

                           —

                           Comisia Europeană a încălcat articolul 110 TFUE atunci când a afirmat că impunerea unei taxe pentru susținerea producției cinematografice furnizorilor de servicii video la cerere stabiliți în alte state membre nu este discriminatorie.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 56 TFUE

                           —

                           Comisia Europeană nu a examinat dacă impunerea unei taxe pentru susținerea producției cinematografice furnizorilor de servicii video la cerere stabiliți în alte state membre încalcă articolul 56 TFUE.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea Directivei 98/34/CE

                           —

                           Comisia Europeană nu a examinat dacă impunerea taxei pentru susținerea producției cinematografice furnizorilor de servicii video la cerere stabiliți în alte state necesita o notificare în temeiul Directivei 98/34/CE.


title: Cauza T-620/11: Acțiune introdusă la 2 decembrie 2011 — GFKL Financial Services/Comisia

text:
               11.2.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 39/18

         Acțiune introdusă la 2 decembrie 2011 — GFKL Financial Services/Comisia
   (Cauza T-620/11)
   2012/C 39/35
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: GFKL Financial Services AG (Essen, Germania) (reprezentanți: M. Schweda, S. Schultes-Schnitzlein, J. Eggers și M. Knebelsberger, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei C(2011) 275 final a Comisiei din 26 ianuarie 2011 privind ajutorul de stat C 7/2010 (ex CP 250/2009 și NN 5/2010) acordat de Germania, în ceea ce privește clauza de redresare prevăzută de Legea privind impozitul pe profit („KStG, Sanierungsklausel”), referința K(2011) 275 (JO L 235, p. 26);

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă în esență următoarele motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe încălcarea articolului 107 alineatul (1) TFUE: clauza de redresare („Sanierungsklausel”) nu constituie o măsură selectivă

                           —

                           Reclamanta susține că pârâta și-a întemeiat decizia pe o înțelegere eronată a legislației germane privind impozitul pe profit. În special, pârâta a stabilit în mod eronat cadrul de referință relevant. Pârâta a plecat în mod greșit de la premisa că dispoziția derogatorie prevăzută la articolul 8c alineatul (1) din Legea germană privind impozitul pe profit (Körperschaftssteuergesetz, denumită în continuare „KStG”), potrivit căreia pierderile reportabile ca atare sunt pierdute în anumite cazuri de achiziționare a participațiilor, face parte din cadrul de referință. În fapt, dispoziția menționată reprezintă o derogare de la cadrul de referință. Cadrul de referință constă în posibilitatea generală de a reporta pierderile în exercițiile fiscale ulterioare. Aceasta rezultă cu atât mai mult având în vedere principiul (constituțional) al obiectivului net.

                           —

                           Potrivit reclamantei, clauza de redresare este o măsură generală de politică fiscală, prin care nu este acordat niciun avantaj selectiv, având în vedere că prin această clauză nu sunt avantajate anumite întreprinderi sau ramuri de producție, iar operatorii economici care sunt într-o situație similară de drept și de fapt în raport cu obiectivul sistemului fiscal beneficiază de același tratament.

                           —

                           Clauza de redresare este justificată de asemenea de natura și economia sistemului fiscal german, în măsura în care contribuie la aplicarea unor principii fundamentale ale dreptului fiscal german al societăților care decurg direct din legea fundamentală germană (în special a principiului compensării pierderilor între exercițiile fiscale).

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 107 alineatul (1) TFUE: lipsa unei subvenții care provine din resurse de stat
               În acest context, reclamanta arată că reportarea pierderilor menținută de clauza de redresare nu constituie o subvenție care provine din resursele de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE, în măsura în care clauza de redresare nu constă în a acorda un avantaj financiar, ci doar în a nu retrage o poziție financiară deja existentă.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea obligației de motivare
               În acest context, reclamanta susține că decizia atacată încalcă condițiile de formă fundamentale. Aceasta arată că stabilirea cadrului de referință avut în vedere de pârâtă nu este motivată într-un mod comprehensibil. În plus, numeroasele erori săvârșite de pârâtă în cadrul aprecierii sale asupra dreptului fiscal al societăților au drept consecință, prin coroborare, faptul că argumentele fundamentale invocate de pârâtă nu mai pot fi identificate. Potrivit reclamantei, considerațiile de fapt și de drept pe care pârâta își întemeiază aprecierea conform căreia clauza de redresare trebuie să fie calificată drept ajutor nu rezultă din decizia atacată.

               4.

               Al patrulea motiv întemeiat pe încălcarea principiului protecției încrederii legitime
               În acest context, reclamanta arată că decizia atacată este nelegală de asemenea în măsura în care dispune recuperarea imediată și efectivă a (pretinselor) ajutoare, fără a autoriza Germania de a lua în considerare încrederea îndreptățită a beneficiarului în existența unui avantaj. În acest sens, decizia atacată încalcă principiul nescris de drept al Uniunii care constă în protecția încrederii legitime.


title: Cauza C-13/13 P: Recurs introdus la 10 ianuarie 2013 de Syndicat des thoniers méditerranéens, Marc Carreno, Jean Louis Donnarel, Jean-François Flores, Gérald Jean Lubrano, Hervé Marin, Nicolas Marin, Sébastien Marin, Serge Antoine José Perez împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) pronunțată la 7 noiembrie 2012 în cauza T-574/08, Syndicat des thoniers méditerranéens și alții/Comisia

text:
               9.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 71/12

         Recurs introdus la 10 ianuarie 2013 de Syndicat des thoniers méditerranéens, Marc Carreno, Jean Louis Donnarel, Jean-François Flores, Gérald Jean Lubrano, Hervé Marin, Nicolas Marin, Sébastien Marin, Serge Antoine José Perez împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) pronunțată la 7 noiembrie 2012 în cauza T-574/08, Syndicat des thoniers méditerranéens și alții/Comisia
   (Cauza C-13/13 P)
   2013/C 71/19
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurenți: Syndicat des thoniers méditerranéens, Marc Carreno, Jean Louis Donnarel, Jean-François Flores, Gérald Jean Lubrano, Hervé Marin, Nicolas Marin, Sébastien Marin, Serge Antoine José Perez (reprezentant: C. Bonnefoi, avocate)

      Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană, Gérard Buono, Jean-Luc Buono, Roger Del Ponte, Serge Antoine Di Rocco, Jean Gérald Lubrano, Jean Lubrano, Jean Lucien Lubrano, Fabrice Marin, Robert Marin

      Concluziile

               —

               admiterea recursului formulat, a motivelor și a concluziilor recurenților;

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 7 noiembrie 2012, în cauza T-574/08, în măsura în care a respins acțiunea reclamanților;

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 7 noiembrie 2012, în cauza T-574/08, în ceea ce privește cheltuielile de judecată;

               —

               declararea cererii introductive a Syndicat des Thoniers de la Méditerranée (STM) admisibilă și admiterea acesteia, inclusiv a cererii de despăgubiri;

               —

               admiterea cererilor reclamanților la Tribunal care au formulat recurs la Curte;

               —

               admiterea cererilor reclamanților la Tribunal în ceea ce privește principiul unei despăgubiri compensatorii;

               —

               admiterea cererilor reclamanților la Tribunal în ceea ce privește valoarea despăgubirii solicitate în cererea introductivă inițială, dar corectată ulterior ca urmare a stabilizării elementelor de calcul al pierderilor din exploatare și a documentelor justificative;

               —

               în cazul respingerii capătului de cerere anterior, desemnarea unui expert pe cheltuiala Comisiei Europene pentru a calcula despăgubirile datorate pe baza unei modalități de calcul care urmează a se stabili de către Curte;

               —

               obligarea Comisiei la plata tuturor cheltuielilor de judecată și la rambursarea tuturor cheltuielilor avocațiale, de procedură, de transport și de călătorie suportate de STM și de recurenți individual.

      Motivele și principalele argumente

   Recurenții invocă patru motive în susținerea recursului.
   În primul rând, Syndicat des Thoniers de la Méditerranée consideră că Tribunalul a denaturat elementele din dosar pentru a-i refuza orice interes de a exercita acțiunea și, în consecință, pentru a decide că acțiunea sa este inadmisibilă.
   În al doilea rând, recurenții consideră că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept atunci când a interpretat Hotărârea C-221/09, AJD Tuna din 17 martie 2011 ca permițând să se considere că Regulamentul (CE) nr. 530/2008 (1) este un act nelegal. Potrivit recurenților, acest regulament ar fi în continuare legal și doar nevalid în parte.
   În al treilea rând, recurenții reproșează Tribunalului că nu a recunoscut responsabilitatea Comisiei în temeiul unui act licit, pentru motivul că prejudiciul invocat nu ar depăși limitele riscurilor economice inerente activităților de pescuit.
   În ultimul rând, recurenții reproșează Tribunalului că s-a pronunțat cu nerespectarea normelor de drept a căror respectare are menirea să o asigure atunci când nu s-a pronunțat asupra motivelor și concluziilor formulate înainte sa de părțile la litigiu. În special, recurenții reproșează Tribunalului că nu s-a pronunțat cu privire la motivele și la concluziile care privesc tratamentul diferențiat al navelor de pescuit spaniole și al solicitanților, prevăzut de Regulamentul (CE) nr. 530/2008.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 530/2008 al Comisiei din 12 iunie 2008, de stabilire a unor măsuri de urgență în ceea ce privește navele de pescuit cu plase-pungă care pescuiesc ton roșu în Oceanul Atlantic, la est de meridianul de 45 ° longitudine vestică, și în Marea Mediterană (JO L 155, p. 9).