title: Cauza T-354/06: Acțiune introdusă la data de 4 decembrie 2006 — BAM NBM Wegenbouw și HBG Civiel/Comisie

text:
               27.1.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 20/21

         Acțiune introdusă la data de 4 decembrie 2006 — BAM NBM Wegenbouw și HBG Civiel/Comisie
   (Cauza T-354/06)
   (2007/C 20/32)
   Limba de procedură: olandeza
   Părțile

      Reclamante: BAM NBM Wegenbouw și HBG Civiel (reprezentanți: M.B.W. Biesheuvel și J.K. de Pree, advocaten)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantelor

               —

               anularea Deciziei C(2006) 4090 final din 13 septembrie 2006 a Comisiei, referitoare la o procedură de aplicare a articolului 81 CE (cauza COMP/38.456 — Bitum — Țările de Jos), sau cel puțin în măsura în care această decizie stabilește că BAM NBM și HBG Civiel au încălcat articolul 81 CE, impune amenzi în această privință societăților BAM NBM și HBG Civiel, obligă BAM NBM și HBG Civiel să înceteze această încălcare și să se abțină pe viitor de la actele sau de la modul de conduită definite la articolul 1 și de la orice act sau mod de conduită care are același obiect sau aceeași consecință ori un obiect sau consecință similare, și în măsura în care această decizie se adresează societăților BAM NBM și HBG Civiel;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamantele contestă Decizia Comisiei din 13 septembrie 2006 referitoare la o procedură de aplicare a articolului 81 CE (cauza COMP/38.456 — Bitum — Țările de Jos), prin care reclamantelor li s-a aplicat o amendă pentru încălcarea articolului 81 CE.
   În sprijinul acțiunii lor, reclamantele invocă, în primul rând, faptul că decizia nu respectă articolul 81 CE și articolele 7 și 23 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003, precum și faptul că este contrară principiului prevăzut de articolul 253 CE conform căruia măsurile adoptate trebuie să prezinte motivele pe care se întemeiază. În opinia reclamantelor, Comisia a stabilit și a interpretat faptele în mod incorect și nu există suficiente probe pentru a susține că reclamantele au încălcat articolul 81 CE.
   În subsidiar, reclamantele invocă faptul că articolul 2 din decizie nu respectă articolul 23 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 și orientările privind metoda de stabilire a amenzilor (1). În opinia reclamantelor, seriozitatea pretinsei încălcări a fost evaluată greșit. Prin urmare, susțin acestea, încălcarea a fost clasificată greșit drept fiind foarte serioasă, iar amenda aplicată a fost disproporționată.
   În concluzie, se susține că adoptarea deciziei a fost însoțită de o încălcare a cerințelor formale esențiale, inter alia, Comisia nu a dat reclamantelor nici o posibilitate de a examina răspunsurile date capetelor de plângere de companiile petroliere și de celelalte societăți de construcții rutiere, chiar dacă reclamantele au făcut o cerere în acest sens.

      (1)  Orientări privind metoda de stabilire a amenzilor aplicate în temeiul articolului 15 alineatul (2) din Regulamentul nr. 17 şi articolului 65 alineatul (5) din Tratatul CECO (JO 1998, C 9, p.3).


title: Hotărârea Curții din 26 iulie 2016 în cauza E-28/15 – Yankuba Jabbi împotriva guvernului norvegian, reprezentat de Comisia pentru căi de atac în materie de imigrație (Directiva 2004/38/CE – Dreptul de ședere – Drepturi derivate ale resortisanților țărilor terțe)

text:
               23.3.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 90/8

         HOTĂRÂREA CURȚII
   din 26 iulie 2016
   în cauza E-28/15
   Yankuba Jabbi împotriva guvernului norvegian, reprezentat de Comisia pentru căi de atac în materie de imigrație
   (Directiva 2004/38/CE – Dreptul de ședere – Drepturi derivate ale resortisanților țărilor terțe)
   (2017/C 90/09)
   În cauza E-28/15, Yankuba Jabbi/Guvernul norvegian, reprezentat de Comisia pentru căi de atac în materie de imigrație – CERERE adresată Curții în temeiul articolului 34 din Acordul dintre statele AELS privind instituirea unei Autorități de Supraveghere și a unei Curți de Justiție, de Oslo tingrett (Tribunalul Oslo) cu privire la interpretarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) coroborat cu articolul 7 alineatul (2) din Directiva 2004/38/CE privind dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora, Curtea, compusă din Carl Baudenbacher, președinte, Per Christiansen și Páll Hreinsson (judecător-raportor), judecători, a pronunțat la 26 iulie 2016 hotărârea al cărei dispozitiv prevede următoarele:
   În cazul în care un resortisant al SEE, în conformitate cu articolul 7 alineatul (1) litera (b) și cu articolul 7 alineatul (2) din Directiva 2004/38/CE, a început sau și-a consolidat o viață de familie cu un resortisant al unui stat terț cu ocazia șederii efective într-un stat membru al SEE, altul decât cel al cărui resortisant este, dispozițiile directivei susmenționate se aplică prin analogie în cazul în care respectivul resortisant al SEE se întoarce, cu membrul familiei sale, în țara sa de origine.


title: Cauza T-233/11: Acțiune introdusă la 28 aprilie 2011 — Republica Elenă/Comisia

text:
               9.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 204/24

         Acțiune introdusă la 28 aprilie 2011 — Republica Elenă/Comisia
   (Cauza T-233/11)
   2011/C 204/45
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Republica Elenă (reprezentanți: B. Asimakopoulos, G. Kanellopoulos, A. Iosifidou, P. Mylonopoulos)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin intermediul prezentei acțiuni, reclamanta solicită anularea Deciziei C(2011) 1006 final a Comisiei Europene din 23 februarie 2011 privind ajutorul de stat nr. C 48/2008 (ex NN 61/2008) pe care Grecia l-a acordat întreprinderii Ellinikos Krysos A.E.
   Reclamanta invocă următoarele motive de anulare:

               În primul rând, reclamanta susține că pârâta a încălcat dispozițiile tratatului [articolul 107 alineatul (1) și articolul 108 alineatul (2) TFUE, foste articolul 87 alineatul (1) și articolul 88 alineatul (2) CE], înterpretându-le și aplicându-le în mod greșit, din cauza unei erori privind acordarea ajutorului și evaluarea împrejurărilor de fapt referitoare la noțiunea de ajutoare de stat.
               În susținerea primei părți a acestui motiv, în ceea ce privește măsura de ajutor de stat nr. 1 (vânzarea minelor Cassandra la un preț inferior valorii lor de piață), se arată: (a) evaluare incorectă referitoare la existența ajutorului, ca urmare a unei erori vădite privind rolul statului ca simplu intermediar, și la absența recurgerii la resurse de stat pentru transferul de proprietate controversat; (b) (în subsidiar), evaluare incorectă referitoare la aplicarea criteriului investitorului privat; (c) (mai subsidiar) evaluare greșită privind acordarea subvenției, din cauza calculului vădit eronat al valorii minelor, a solului și a zăcămintelor de minerale în stare de acumulare naturală, precum și a pretinsei activități efective a minelor în perioada vânzării; (d) (încă mai subsidiar) evaluare greșită privind denaturarea concurenței și efectul asupra schimburilor comerciale dintre statele membre.
               În susținerea celei de a doua părți a primului motiv, referitoare la măsura de ajutor nr. 2 (scutire de plata impozitului pe transferul de proprietate), se invocă evaluarea incorectă a subvenției acordate, precum și a denaturării concurenței din cauza reclamantei și a efectului asupra schimburilor comerciale dintre statele membre.

               Potrivit celui de al doilea motiv, reclamanta pretinde că pârâta a încălcat prevederile articolului 14 alineatul (1) a doua teză din Regulamentul (CE) nr. 659/1999 (1), în ceea ce privește necesitatea recuperării ajutorului din cauza încălcării principiilor proporționalității, cooperării loiale, certitudinii dreptului și protecției încrederii legitime.
               În susținerea motivului în discuție se susține că, în lumina acestor principii, pârâta a săvârșit o eroare în aprecierea riscului de denaturare a concurenței și a beneficiului care rezultă din continuarea activității minelor controversate.

               În ultimul rând, potrivit celui de al treilea motiv de anulare, reclamanta consideră că pârâta a încălcat normele referitoare la motivare (articolul 296 TFUE, fostul articol 253 CE), în măsura în care privește existența ajutorului de stat, precum și compatibilitatea cu piața internă.
               În susținerea acestui motiv se arată că pârâta nu a explicat motivul pentru care prețul de vânzare a minelor Cassandra, provenind evident din resurse private, constituie o pierdere directă sau indirectă de resurse de stat imputabilă statului și nici motivul pentru care a reținut că în speță trebuiau plătite ambele impozite pe transferul de proprietate atât a minelor, cât și a solului, iar nu numai impozitul asupra minelor. În plus, pentru calcularea valorii minelor, a solului și a zăcămintelor minerale, pârâta nu a explicat acordarea subvenției, întemeindu-se selectiv în parte pe relatarea din partea Behre Dolbear și în parte pe argumentația sa arbitrară, pe care de altfel a aplicat-o în mod contradictoriu în ceea ce privește valoarea negativă a minelor închise.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE.


title: Cauza T-26/11: Hotărârea Tribunalului din 19 septembrie 2012 — Fraas/OAPI (Motiv în carouri cu negru, bej, maro, roșu închis și gri) [ „Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative care reprezintă un motiv în carouri cu negru, bej, maro, roșu închis și gri — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b), articolul 75 și articolul 76 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               27.10.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 331/20

      Hotărârea Tribunalului din 19 septembrie 2012 — Fraas/OAPI (Motiv în carouri cu negru, bej, maro, roșu închis și gri)
      (Cauza T-26/11) (1)

      (Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative care reprezintă un motiv în carouri cu negru, bej, maro, roșu închis și gri - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b), articolul 75 și articolul 76 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
      (2012/C 331/34)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: V. Fraas GmbH (Helmbrechts-Wüstenselbitz, Germania) (reprezentanți: R. Kunze și G. Würtenberger, avocați)

         Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: inițial B. Schmidt, ulterior D. Walicka, agenți)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 15 noiembrie 2010 (cauza R 1317/2010-4) privind o cerere de înregistrare ca marcă comunitară a semnului figurativ care reprezintă un motiv în carouri cu negru, bej, maro, roșu închis și gri.

         Dispozitivul

                  1.

                  Respinge acțiunea.

                  2.

                  Obligă V. Fraas GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 72, 5.3.2011.


title: Hotărârea Curții din 20 martie 2015 în cauza E-19/13 – Konkurrenten.no AS/Autoritatea AELS de Supraveghere (Acțiune în anulare a unei decizii a Autorității AELS de Supraveghere – Ajutoare de stat – Servicii locale de transport cu autobuzul – Decizie de a nu iniția procedura oficială de investigare – Decizie ulterioară procedurii oficiale de investigare – Admisibilitate – Măsuri privind organizarea procedurii)

text:
               29.9.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 357/32

         HOTĂRÂREA CURȚII
   din 20 martie 2015
   în cauza E-19/13
   Konkurrenten.no AS/Autoritatea AELS de Supraveghere
   (Acțiune în anulare a unei decizii a Autorității AELS de Supraveghere – Ajutoare de stat – Servicii locale de transport cu autobuzul – Decizie de a nu iniția procedura oficială de investigare – Decizie ulterioară procedurii oficiale de investigare – Admisibilitate – Măsuri privind organizarea procedurii)
   (2016/C 357/13)
   În cauza E-19/13: Konkurrenten.no AS/Autoritatea AELS de Supraveghere – CERERE de anulare a Deciziei nr. 519/12/COL a Autorității AELS de Supraveghere din 19 decembrie 2012 de închidere a unei investigații oficiale privind ajutoare acordate de municipalitatea Oslo întreprinderii AS Oslo Sporveier, precum și a Deciziei 181/13/COL a Autorității AELS de Supraveghere din 8 mai 2013, prin care se refuza inițierea unei investigații oficiale referitoare la măsurile de ajutor care nu făceau obiectul Deciziei nr. 519/12/COL, Curtea, compusă din Carl Baudenbacher, președinte și judecător raportor, Per Christiansen și Páll Hreinsson, judecători, a pronunțat la 20 martie 2015 hotărârea al cărei dispozitiv prevede următoarele:

               1.

               Acțiunea este respinsă ca inadmisibilă.

               2.

               Konkurrenten.no AS trebuie să își suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Autoritatea AELS de Supraveghere.

               3.

               Sporveien Oslo AS trebuie să își suporte propriile cheltuieli de judecată.


title: Cauza F-65/14: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 9 iunie 2015 – EF/SEAE (Funcție publică — Personalul SEAE — Funcționari — Exercițiul de promovare 2013 — Decizie de a nu îl promova pe reclamant la gradul AD 13 — Obiecție a reclamantului la lista funcționarilor propuși pentru promovare — Articolul 45 din statut — Minim de doi ani de vechime în grad — Calcul al termenului de doi ani — Data deciziei de promovare)

text:
               27.7.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 245/48

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 9 iunie 2015 – EF/SEAE
   (Cauza F-65/14) (1)

   ((Funcție publică - Personalul SEAE - Funcționari - Exercițiul de promovare 2013 - Decizie de a nu îl promova pe reclamant la gradul AD 13 - Obiecție a reclamantului la lista funcționarilor propuși pentru promovare - Articolul 45 din statut - Minim de doi ani de vechime în grad - Calcul al termenului de doi ani - Data deciziei de promovare))
   (2015/C 245/59)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: EF (reprezentanți: L. Levi și N. Flandin, avocați)

      Pârât: Serviciul European de Acțiune Externă (reprezentanți: S. Marquardt și M. Silva, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziilor de refuz al promovării reclamantului la gradul AD13 în cadrul exercițiului de promovare 2013, deși figura pe lista funcționarilor promovabili

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               EF suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligat la suportarea cheltuielilor de judecată efectuate de Serviciul European de Acțiune Externă.

      (1)  JO C 380, 27.10.2014, p. 26.


title: Cauza C-417/06 P: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 29 noiembrie 2007 — Republica Italiană/Comisia Comunităților Europene (Recurs — Admisibilitate — Fonduri structurale — Finanțarea inițiativelor comunitare — Modificarea repartizărilor orientative — Executare a hotărârilor judecătorești)

text:
               26.1.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/10

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 29 noiembrie 2007 — Republica Italiană/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza C-417/06 P) (1)

   (Recurs - Admisibilitate - Fonduri structurale - Finanțarea inițiativelor comunitare - Modificarea repartizărilor orientative - Executare a hotărârilor judecătorești)
   (2008/C 22/19)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Recurentă: Republica Italiană (reprezentanți: I. Braguglia, agent, D. Del Gaizo și G. Albenzio, avvocati dello Stato)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: E. de March și L. Flynn, agenți, A. Dal Ferro, avvocato)
   Obiectul
   Recurs declarat împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a patra) din 13 iulie 2006, Italia/Comisia (T-225/04), prin care Tribunalul a respins acțiunea având ca obiect anularea Deciziei C(2003)3971 final a Comisiei din 26 noiembrie 2003 de stabilire a unei repartizări între statele membre a creditelor de angajament în temeiul inițiativelor comunitare pentru perioada 1994-1999, precum și al tuturor actelor conexe și anterioare
   Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Republica Italiană suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Comunităților Europene.

      (1)  JO C 310, 16.12.2006.


title: Cauza T-234/11 P: Hotărârea Tribunalului din 19 iunie 2012 — Arango Jaramillo și alții/BEI ( „Recurs — Funcție publică — Personalul BEI — Pensii — Contribuție la regimul de pensii — Respingerea acțiunii în primă instanță ca vădit inadmisibilă — Termen de introducere a acțiunii — Tardivitate — Termen rezonabil” )

text:
               28.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 227/19

         Hotărârea Tribunalului din 19 iunie 2012 — Arango Jaramillo și alții/BEI
   (Cauza T-234/11 P) (1)

   (Recurs - Funcție publică - Personalul BEI - Pensii - Contribuție la regimul de pensii - Respingerea acțiunii în primă instanță ca vădit inadmisibilă - Termen de introducere a acțiunii - Tardivitate - Termen rezonabil)
   2012/C 227/30
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurenți: Oscar Orlando Arango Jaramillo (Luxemburg, Luxemburg) și alți 34 de agenți ai Băncii Europene de Investiții al căror nume figurează în anexa la hotărâre (reprezentanți: B. Cortese și C. Cortese, avocați)

      Cealaltă parte în proces: Banca Europeană de Investiții (reprezentanți: C. Gómez de la Cruz și T. Gilliams, agenți, asistați de P. E. Partsch, avocat)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Ordonanței Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera întâi) din 4 februarie 2011, Arango Jaramillo și alții/BEI (F-34/10, nepublicată încă în Repertoriu), prin care se solicită anularea ordonanței.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Domnul Oscar Orlando Arango Jaramillo și ceilalți 34 de agenți ai Băncii Europene de Investiții (BEI) al căror nume figurează în anexă suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de BEI în cadrul prezentului recurs.

      (1)  JO C 211, 16.7.2011.


title: Cauza C-351/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado de lo Social n ° 33 de Barcelona (Spania) la 22 iulie 2014 – Estrella Rodríguez Sanchez/Consum Sociedad Cooperativa Valenciana

text:
               29.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 339/11

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado de lo Social no 33 de Barcelona (Spania) la 22 iulie 2014 – Estrella Rodríguez Sanchez/Consum Sociedad Cooperativa Valenciana
   (Cauza C-351/14)
   2014/C 339/13
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Juzgado de lo Social no 33 de Barcelona

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Estrella Rodríguez Sanchez

      Pârâtă: Consum Sociedad Cooperativa Valenciana

      Întrebările preliminare

               1)

               Raportul de muncă al unui membru-lucrător al unei cooperative de lucrători –precum cel reglementat la articolul 80 din Legea (spaniolă) 27/99 privind cooperativele și la articolul 89 din Legea 8/2003 privind Cooperativele din Comunitatea Valencia, care, deși este calificat de legislația și jurisprudența naționale drept „societar”, ar putea fi considerat drept „contract de muncă” din perspectiva dreptului comunitar– intră în domeniul de aplicare al Directivei 2010/18 (1) privind „Acordul-cadru revizuit privind concediul pentru creșterea copilului”, prevăzut în clauza 1 punctul 2 [din directivă]?
               În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare, se formulează, în subsidiar, o a doua întrebare:

               2)

               Clauza 8 punctul 2 din „Acordul-cadru revizuit privind concediul pentru creșterea copilului” (Directiva 2010/18) și, în special, dispoziția care prevede că „punerea în aplicare a dispozițiilor prezentului acord nu constituie un motiv valabil pentru reducerea nivelului general de protecție acordat lucrătorilor în domeniul reglementat de prezentul acord” trebuie interpretate în sensul că, în lipsa unei transpuneri explicite a Directivei 2010/18 de către statul membru, nu se poate reduce sfera de protecție reglementată chiar de statul membru prin transpunerea Directivei 96/34 (2)?
               Celelalte întrebări care urmează s-ar justifica –din motivele expuse în continuare– numai în cazul în care se răspunde afirmativ la una dintre aceste două întrebări, reținându-se că Directiva 2010/18 este aplicabilă unui raport de muncă în regim de asociere din care face parte pârâta

               3)

               Clauza 6 din noul „Acord-cadru revizuit privind concediul pentru creșterea copilului”, inclus în Directiva 2010/18, trebuie interpretată în sensul că prevede obligația ca norma sau acordul național de transpunere să includă și să detalieze obligațiile angajatorilor de a „examina” și de a „răspunde” la cererile lucrătorilor care revin din concediul pentru creșterea copilului referitoare la „modificări ale programului și/sau ale ritmului lor de lucru”, ținând seama atât de propriile lor necesități, cât și de cele ale lucrătorilor, fără a se putea considera îndeplinită obligația de transpunere prin norma de drept național sau prin reglementările interne ale societății –care condiționează eficacitatea unui astfel de drept, în mod exclusiv, de simpla opțiune a angajatorului de a admite sau de a respinge respectivele cereri?

               4)

               Clauza 6 [din] Directiva 2010/18 de punere în aplicare a „Acordului-cadru revizuit privind concediul pentru creșterea copilului” –în lumina articolului 3 din [D]irectiv[a] [2010/18] și a „dispozițiilor finale” prevăzute în clauza 8 din acord– trebuie considerată, în cazul lipsei transpunerii, ca fiind lipsită de efect „direct orizontal”, deoarece reprezintă un standard comunitar minim?

      (1)  Directiva 2010/18/UE a Consiliului din 8 martie 2010 de punere în aplicare a Acordului-cadru revizuit privind concediul pentru creșterea copilului încheiat de BUSINESSEUROPE, UEAPME, CEEP și CES și de abrogare a Directivei 96/34/CE (JO L 68, p. 13).

      (2)  Directiva 96/34/CE a Consiliului din 3 iunie 1996 privind acordul-cadru referitor la concediul pentru creșterea copilului încheiat de UNICE, CEEP și CES (JO L 145, p. 4, Ediție specială, 05/vol. 3, p. 160).


title: Cauza C-315/06: Ordonanța președintelui Curții din 26 februarie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Monomeles Protodikeio Veroias — Grecia) — Georgios Diamantis/FANCO AE

text:
               5.7.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/30

         Ordonanța președintelui Curții din 26 februarie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Monomeles Protodikeio Veroias — Grecia) — Georgios Diamantis/FANCO AE
   (Cauza C-315/06) (1)

   (2008/C 171/48)

      Limba de procedură: greaca

   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 224, 16.9.2006.


title: Cauza T-392/15: Hotărârea Tribunalului din 4 iulie 2017 – European Dynamics Luxembourg și alții/Agenția Uniunii Europene pentru Căile Ferate („Contracte de achiziții publice de servicii — Procedură de cerere de ofertă — Prestarea de servicii externe pentru dezvoltarea unor sisteme de informare pentru Agenția Uniunii Europene pentru Căile Ferate — Clasarea ofertei unui ofertant — Respingerea ofertei unui ofertant — Obligația de motivare — Ofertă anormal de mică”)

text:
               21.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 277/36

         Hotărârea Tribunalului din 4 iulie 2017 – European Dynamics Luxembourg și alții/Agenția Uniunii Europene pentru Căile Ferate
   (Cauza T-392/15) (1)

   ((„Contracte de achiziții publice de servicii - Procedură de cerere de ofertă - Prestarea de servicii externe pentru dezvoltarea unor sisteme de informare pentru Agenția Uniunii Europene pentru Căile Ferate - Clasarea ofertei unui ofertant - Respingerea ofertei unui ofertant - Obligația de motivare - Ofertă anormal de mică”))
   (2017/C 277/52)
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamante: European Dynamics Luxembourg SA (Luxemburg, Luxemburg), Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atena, Grecia) și European Dynamics Belgium SA, (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: inițial I. Ampazis, M. Sfyri, C.-N. Dede și D. Papadopoulou, ulterior M. Sfyri, C.-N. Dede și D. Papadopoulou, avocați)

      Pârâtă: Agenția Uniunii Europene pentru Căile Ferate (reprezentanți: inițial J. Doppelbauer, ulterior G. Stärkle și Z. Pyloridou, agenți, asistați de V. Christianos, avocat)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea deciziei Agenției Uniunii Europene pentru Căile Ferate de clasare a ofertelor depuse de reclamante pentru loturile 1 și 2 din contractul ERA/2015/01/OP „ESP EISD 5 – Contract de servicii externe pentru dezvoltarea unor sisteme de informare pentru [aceasta]”

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă European Dynamics Luxembourg SA, Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE și European Dynamics Belgium SA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 328, 5.10.2015.


title: Cauza F-42/07: Acțiune introdusă la 10 mai 2007 — Prieto/Parlamentul European

text:
               23.6.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 140/47

         Acțiune introdusă la 10 mai 2007 — Prieto/Parlamentul European
   (Cauza F-42/07)
   (2007/C 140/75)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: Antonio Prieto (Bousval, Belgia) (reprezentant: E. Boigelot, avocat)

      Pârât: Parlamentul European
   Concluziile reclamantului

               —

               anularea deciziei Parlamentului European din 9 iunie 2006 de numire a reclamantului ca funcționar stagiar încadrat în gradul AST 2, treapta 3;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamantul, care a reușit la concursul intern C/348 pentru cariera C5-4, era agent temporar al Comisiei cu gradul AST 3 (fostul grad C4) când a fost numit funcționar stagiar și încadrat în gradul AST 2.
   În susținerea acțiunii sale, reclamantul invocă în primul rând faptul că decizia de numire a sa ca funcționar cu o încadrare inferioară celei pe care o avea când era agent temporar încalcă articolul 5 alineatul (4) din anexa XIII din Statutul funcționarilor Comunităților Europene (denumit în continuare „Statutul”).
   Reclamantul invocă în plus încălcarea principiului egalității de tratament și a principiului nediscriminării, în măsura în care doar aceia dintre cei care au reușit la concursul respectiv care se încadrau anterior, în calitate de agenți temporari, în cariera D au putut să își păstreze, cu ocazia numirii lor în calitate de funcționari, fosta încadrare, mai avantajoasă.
   În sfârșit, reclamantul susține că decizia atacată încalcă de asemenea principiile securității juridice, al protecției încrederii legitime, al bunei administrări și al unei gestionări corecte.


title: Cauza T-150/09: Hotărârea Tribunalului din 10 octombrie 2012 — Ningbo Yonghong Fasteners/Consiliul [ „Dumping — Importuri de anumite elemente de fixare din fier sau oțel originare din China — Statutul de întreprindere care își desfășoară activitatea în economia de piață — Termen pentru adoptarea deciziei privind acest statut — Eroare vădită de apreciere — Sarcina probei — Ajustarea cheltuielilor — Articolul 2 alineatul (5) și alineatul (7) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 384/96 [devenite articolul 2 alineatul (5) și alineatul (7) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009]” ]

text:
               24.11.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 366/29

         Hotărârea Tribunalului din 10 octombrie 2012 — Ningbo Yonghong Fasteners/Consiliul
   (Cauza T-150/09) (1)

   (Dumping - Importuri de anumite elemente de fixare din fier sau oțel originare din China - Statutul de întreprindere care își desfășoară activitatea în economia de piață - Termen pentru adoptarea deciziei privind acest statut - Eroare vădită de apreciere - Sarcina probei - Ajustarea cheltuielilor - Articolul 2 alineatul (5) și alineatul (7) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 384/96 [devenite articolul 2 alineatul (5) și alineatul (7) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009])
   2012/C 366/54
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Ningbo Yonghong Fasteners Co. Ltd (Zhouhan, China) (reprezentanți: F. Graafsma și J. Cornelis, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: inițial J. P. Hix, agent, asistat de G. Berrisch și G. Wolf, avocați, ulterior J. P. Hix și B. Driessen, agenți, asistați de G. Berrisch)

      Interveniente în susținerea pârâtului: Comisia Europeană (reprezentanți: H. van Vliet și C. Clyne, agenți); și European Industrial Fasteners Institute AISBL (EIFI) (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: initțial J. Bourgeois, Y. van Gerven și E. Wäktare, ulterior J. Bourgeois, avocați)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Regulamentului (CE) nr. 91/2009 al Consiliului din 26 ianuarie 2009 privind impunerea unei taxe antidumping definitive asupra importurilor de anumite elemente de fixare din fier sau oțel originare din Republica Populară Chineză (JO L 29, p. 1).

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Ningbo Yonghong Fasteners Co. Ltd suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Consiliul Uniunii Europene și de European Industrial Fasteners Institute AISBL.

               3)

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 141, 20.6.2009.


title: Cauza T-259/10: Acțiune introdusă la 8 iunie 2010 — Ax/Consiliul

text:
               28.8.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 234/41

         Acțiune introdusă la 8 iunie 2010 — Ax/Consiliul
   (Cauza T-259/10)
   ()
   2010/C 234/75
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamant: Thomas Ax (Neckargemünd, Germania) (reprezentant: J. Baumann, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea Regulamentului (EU) nr. 407/2010 al Consiliului din 11 mai 2010 de instituire a unui mecanism european de stabilizare financiară;

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamantul critică Regulamentul (UE) nr. 407/2010 (1).
   În susținerea acțiunii, reclamantul arată în special că ajutoarele autorizate de regulamentul atacat încalcă interdicția de a răspunde și de a-și asuma angajamentele altor state membre, interdicție prevăzută la articolul 125 TFUE.
   În plus, în opinia sa, Regulamentul nr. 407/2010 nu intră în domeniul de aplicare al normei atributive de competență cuprinse la articolul 122 TFUE. În acest sens, reclamantul susține că statele membre nu se confruntă cu dificultăți grave, în înțelesul normei menționate, ca urmare a atacurilor speculative. De asemenea, dificultățile datorate atacurilor speculative nu sunt rezultatul unor evenimente excepționale situate în afara controlului statelor membre.

      (1)  Regulamentul (EU) nr. 407/2010 al Consiliului din 11 mai 2010 de instituire a unui mecanism european de stabilizare financiară (JO L 118, p. 1).


title: Cauza C-287/15: Ordonanța președintelui Camerei a patra a Curții din 12 iulie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Consiglio di Stato – Italia) – Società LIS Srl, Società Cerutti Lorenzo Srl/Abbanoa SpA: cu participarea: Consorzio Stabile CSI – Consorzio Servizi Integrati Soc. cons. arl, Procelli Costruzioni Srl, Bondini Srl, Assisi Strade Srl

text:
               3.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 364/12

      Ordonanța președintelui Camerei a patra a Curții din 12 iulie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Consiglio di Stato – Italia) – Società LIS Srl, Società Cerutti Lorenzo Srl/Abbanoa SpA: cu participarea: Consorzio Stabile CSI – Consorzio Servizi Integrati Soc. cons. arl, Procelli Costruzioni Srl, Bondini Srl, Assisi Strade Srl
      (Cauza C-287/15) (1)

      (2016/C 364/08)
      Limba de procedură: italiana
      Președintele Camerei a patra a Curții a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 302, 14.9.2015.


title: Cauza T-177/07: Acțiune introdusă la 23 mai 2007 — Mediaset/Comisia Comunităților Europene

text:
               21.7.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 170/31

         Acțiune introdusă la 23 mai 2007 — Mediaset/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-177/07)
   (2007/C 170/60)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Mediaset SpA (Milano, Italia) (reprezentanți: D. O'Keeffe, solicitor, K. Adamantopoulos și G. Rossi, lawyers)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea, în temeiul articolului 230 CE (fostul articol 173) a Deciziei Comisiei din 24 ianuarie 2007 privind ajutorul de stat C 52/2005 instituit de Republica Italiană pentru achiziția subvenționată a decodoarelor digitale în Italia, în special a articolelor 1-3 din aceasta;

               —

               obligarea pârâtei la plata tuturor cheltuielilor de judecată suportate de reclamantă în cursul prezentei acțiuni.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamanta solicită anularea Deciziei Comisiei C(2006) 6634 final (1) din 24 ianuarie 2007 prin care Comisia a constatat că sistemul pus în aplicare de Republica Italiană în favoarea operatorilor de televiziune terestră digitală care oferă servicii de televiziune cu plată și în favoarea operatorilor de televiziune cu plată prin cablu constituie ajutor de stat care este incompatibil cu piața comună.
   Reclamanta, care este o beneficiară a ajutorului de stat respectiv, invocă următoarele motive.
   În primul rând, reclamanta afirmă că, în aplicarea și interpretarea articolului 87 alineatul (1) CE, Comisia a săvârșit o eroare de drept întrucât (i) a considerat că ajutorul acordat direct consumatorilor intră în sfera de aplicare a articolului 87 alineatul (1) CE; (ii) a stabilit că măsura a conferit un „avantaj economic” selectiv reclamantei; (iii) a stabilit că măsura este selectivă întrucât ar fi discriminatorie și (iv) a considerat că măsura denaturează concurența pe piața comună.
   Mai mult, reclamanta pretinde că, întrucât a stabilit că măsura nu a fost compatibilă cu piața comună, în conformitate cu articolul 87 alineatul (3) litera (c) CE, Comisia a săvârșit o eroare manifestă de apreciere și o eroare manifestă de drept.
   În plus, reclamanta susține că, prin motivarea contradictorie și insuficientă, contrar articolului 253 CE, Comisia a încălcat o normă fundamentală de procedură.
   În final, reclamanta argumentează că, prin impunerea recuperării ajutorului, Comisia a încălcat articolul 14 din Regulamentul Consiliului nr. 659/1999 (2), întrucât nu a respectat faptul că (i) reclamanta avea încredere legitimă să considere că presupusul ajutor era legal și (ii) întrucât este imposibil să se stabilească suma ajutorului și să se identifice potențialii beneficiari indirecți.

      (1)  C 52/2005 (fost NN 88/2005, fost CP 101/2004).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE (JO 1999 L 83, p. 1).


title: Cauza C-538/14: Ordonanța președintelui Curții din 3 iunie 2015 – Comisia Europeană/Republica Finlanda

text:
               28.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 320/26

         Ordonanța președintelui Curții din 3 iunie 2015 – Comisia Europeană/Republica Finlanda
   (Cauza C-538/14) (1)

   (2015/C 320/40)
   Limba de procedură: finlandeza
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 34, 2.2.2015.


title: Cauza C-321/12: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 10 octombrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Centrale Raad van Beroep — Țările de Jos) — F. van der Helder, D. Farrington/College voor zorgverzekeringen [Securitate socială — Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 — Articolul 28 alineatul (2) litera (b) — Prestații de asigurări de sănătate — Titulari ai unor pensii pentru limită de vârstă în mai multe state membre — Reședință în alt stat membru — Acordarea unor prestații în natură în statul de reședință — Costul prestațiilor — Statul membru la a cărui „legislație” titularul a fost supus pentru cea mai lungă perioadă — Noțiune]

text:
               23.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 344/33

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 10 octombrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Centrale Raad van Beroep — Țările de Jos) — F. van der Helder, D. Farrington/College voor zorgverzekeringen
   (Cauza C-321/12) (1)

   (Securitate socială - Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 - Articolul 28 alineatul (2) litera (b) - Prestații de asigurări de sănătate - Titulari ai unor pensii pentru limită de vârstă în mai multe state membre - Reședință în alt stat membru - Acordarea unor prestații în natură în statul de reședință - Costul prestațiilor - Statul membru la a cărui „legislație” titularul a fost supus pentru cea mai lungă perioadă - Noțiune)
   2013/C 344/57
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Centrale Raad van Beroep

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: F. van der Helder, D. Farrington

      Pârât: College voor zorgverzekeringen

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Centrale Raad van Beroep — Interpretarea art. 4 și a art. 28, alin. (2) lit. (b) din Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 al Consiliului din 14 iunie1971 privind aplicarea regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați și cu familiile acestora care se deplasează în cadrul Comunității (JO L 149, p. 2, Ediție specială, 05/vol. 1, p. 26) — Asigurare de sănătate — Prestații în favoarea titularilor de pensii sau de rente care locuiesc în alt stat membru decât instituția competentă — Prestații în sarcina instituției statului membru la care titularul a fost supus pentru cea mai lungă perioadă — Noțiunea „legislație la care titularul a fost supus pentru cea mai lungă perioadă”

      Dispozitivul

   Articolul 28 alineatul (2) litera (b) din Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 al Consiliului din 14 iunie 1971 privind aplicarea regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați, cu lucrătorii care desfășoară activități independente și cu membrii familiilor acestora care se deplasează în cadrul Comunității, în versiunea modificată și actualizată prin Regulamentul (CE) nr. 118/97 al Consiliului din 2 decembrie 1996, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 1992/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2006, trebuie interpretat în sensul că „legislația” la care titularul a fost supus pentru cea mai lungă perioadă, prevăzută la această dispoziție, este legislația privind pensiile sau indemnizațiile.

      (1)  JO C 287, 22.9.2012.


title: Cauza T-684/13: Acțiune introdusă la 23 decembrie 2013 — Copernicus-Trademarks/OAPI — Bolloré (BLUECO)

text:
               22.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 52/41

         Acțiune introdusă la 23 decembrie 2013 — Copernicus-Trademarks/OAPI — Bolloré (BLUECO)
   (Cauza T-684/13)
   2014/C 52/78
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Copernicus-Trademarks Ltd (Borehamwood, Regatul Unit) (reprezentanți: L. Pechan și S. Körber, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Bolloré SA (Érgue Gaberic, Franța)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) pronunțată la 8 octombrie 2013 în cauza R 2029/2012-1, și modificarea acesteia în sensul că recursul formulat de reclamantă împotriva OAPI este întemeiat și, în consecință, respingerea în totalitate a opoziției;

               —

               obligarea pârâtului, precum și a Bolloré SA, în cazul în care aceasta intervine în procedură, la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta.

      Marca comunitară vizată: marca verbală „BLUECO” pentru produse din clasa 12 — cererea de înregistrare nr. 9 724 675.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: Bolloré SA.

      Marca sau semnul invocat: marca verbală „BLUECAR” pentru produse din clasa 12 — marca comunitară nr. 4 597 621.

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-167/04: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 11 iulie 2007 — Asklepios Kliniken/Comisia Comunităților Europene ( Ajutoare de stat — Spitale publice — Compensarea pierderilor din exploatare și acordarea de garanții — Plângere — Absența luării unei poziții de către Comisie — Acțiune în constatarea abținerii de a acționa — Calitate procesuală activă — Admisibilitate — Termen rezonabil — Regulamentul (CE) nr. 659/1999 )

text:
               25.8.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 199/31

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 11 iulie 2007 — Asklepios Kliniken/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-167/04) (1)

   („Ajutoare de stat - Spitale publice - Compensarea pierderilor din exploatare și acordarea de garanții - Plângere - Absența luării unei poziții de către Comisie - Acțiune în constatarea abținerii de a acționa - Calitate procesuală activă - Admisibilitate - Termen rezonabil - Regulamentul (CE) nr. 659/1999’)
   (2007/C 199/58)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: Asklepios Kliniken GmbH (Königstein-Falkenstein, Germania) (reprezentant: K. Füßer, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: V. Kreuschitz și M. Niejahr, agenți)

      Intervenienți în interesul pârâtei: Republica Federală Germania (reprezentanți: inițial C.-D. Quassowski și A. Tiemann, ulterior W.-D. Plessing și C. Schulze-Bahr, agenți) și Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentanți: inițial M. Bethell, ulterior C. Gibbs și E. O'Neill, agenți)
   Obiectul
   Cerere de constatare, în conformitate cu articolul 232 CE, a faptului că, prin neluarea unei decizii în temeiul articolului 4 alineatul (2), (3) sau (4) din Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului [88] CE (JO L 83, p. 1), în urma plângerii depuse de reclamantă referitoare la acordarea de ajutoare, pretins a fi nelegale, unor spitale deținute de sectorul public din Germania, Comisia nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în baza articolului 88 CE, precum și a articolului 10 alineatul (1) și a articolului 13 alineatul (1) din Regulamentul nr. 659/1999.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Reclamanta va suporta, în afară de propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Comisie.

               3)

               Republica Federală Germania și Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord vor suporta propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 201, 7.8.2004.


title: Cauza C-454/12: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesfinanzhof (Germania) la 10 octombrie 2012 — Pro Med Logistik GmbH/Finanzamt Dresden-Süd

text:
               22.12.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/12

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesfinanzhof (Germania) la 10 octombrie 2012 — Pro Med Logistik GmbH/Finanzamt Dresden-Süd
   (Cauza C-454/12)
   2012/C 399/21
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesfinanzhof

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Pro Med Logistik GmbH

      Pârâtă: Finanzamt Dresden-Süd

      Întrebările preliminare

               1.

               Având în vedere principiul neutralității, articolul 12 alineatul (3) litera (a) al treilea paragraf din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 (1) coroborat cu categoria 5 din anexa H la această directivă și articolul 98 alineatul (1) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 (2) coroborat cu categoria 5 din anexa III la această directivă se opun unei reglementări naționale care prevede o cotă redusă a impozitului pe cifra de afaceri în ceea ce privește transportul urban al persoanelor cu taxiuri, în timp ce în privința transportului urban al persoanelor cu așa-numitele autoturisme închiriate se aplică cota normală de impozitare?

               2.

               Pentru a răspunde la prima întrebare, prezintă relevanță aspectul dacă aceste curse sunt efectuate în temeiul unor acorduri speciale încheiate cu clienți majori în condiții cvasi-identice cu condițiile impuse de întreprinderile de taximetre sau de taxiuri și de întreprinderile de închirieri auto?

      (1)  A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1), cu modificările ulterioare.

      (2)  Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347 p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7).


title: Cauza T-640/16: Acțiune introdusă la 8 septembrie 2016 – GEA Group/Comisia

text:
               24.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 392/49

         Acțiune introdusă la 8 septembrie 2016 – GEA Group/Comisia
   (Cauza T-640/16)
   (2016/C 392/64)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: GEA Group AG (Düsseldorf, Germania) (reprezentant: I. du Mont și C. Wagner, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei C (2016)3920 a Comisiei Europene din 29 iunie 2016 de modificare a Deciziei C (2009) 8682 final din 11 noiembrie 2009 privind o procedură de aplicare a Tratatului CE și a articolului 53 din Acordul privind SEE (AT.38.589 – Stabilizatori termici);

               —

               cu titlu subsidiar, reducerea cuantumului amenzii și stabilirea unei noi date de la care se datorează plata și dobânzile (după adoptarea deciziei contestate) și

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe încălcarea de către Comisia Europeană a articolului 25 din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat, prin faptul că a adoptat decizia atacată după expirarea termenului de prescripție.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe faptul că decizia atacată încălcă articolul 266 alineatul (1) din TFUE și dreptul la apărare al reclamantei, deoarece nu i s-a dat posibilitatea să-și dezvolte oral punctul de vedere.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea de către Comisie a articolului 23 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 1/2003 prin faptul că nu a aplicat reclamantei plafonul de 10 % și pentru că a aplicat acest plafon în cazul altor încălcări în detrimentul reclamantei.

               4.

               Al patrulea motiv întemeiat pe încălcarea de către Comisie a principiului egalității de tratament pentru că a reținut exclusiv răspunderea reclamantei în condițiile în care alte persoane erau vinovate, iar răspunderea reclamantei era doar subsidiară și pentru că a aplicat exclusiv în detrimentul reclamantei consecințele răspunderii limitate a celorlalte persoane.

               5.

               Al cincilea motiv întemeiat pe faptul că Comisia și-a depășit competența stabilind retroactiv un termen de plată la o dată pentru care nu există un temei legal valid, și pe faptul că Comisia nu a motivat, în conformitate cu articolul 296 al doilea alineat TFUE, din ce cauză s-a îndepărtat de la practica sa.


title: Cauza C-525/06: Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de către Rechtbank van koophandel Hasselt — Belgia la data de 22 decembrie 2006 — NV de Nationale Loterij/BVBA Customer Service Agency

text:
               24.2.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 42/17

         Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de către Rechtbank van koophandel Hasselt — Belgia la data de 22 decembrie 2006 — NV de Nationale Loterij/BVBA Customer Service Agency
   (Cauza C-525/06)
   (2007/C 42/29)
   Limba de procedură: olandeza
   Instanța de trimitere
   Rechtbank van koophandel Hasselt — Belgia
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: NV de Nationale Loterij

      Pârât: BVBA Customer Service Agency
   Întrebările preliminare

               1)

               Trebuie interpretat articolul 49 CE în sensul că dispozițiile restrictive de drept intern, precum cele prevăzute în articolul 37 din legea belgiană din 19 aprilie 2002 și care au ca efect împiedicarea accesului pe piață al unei întreprinderi care urmărește vânzarea cu scop comercial de buletine colective de participarea la jocul Euro Millions, se justifică totuși în considerarea interesului general (evitarea cheltuielilor excesive la jocuri de noroc), dat fiind că:

                           (a)

                           Nationale Loterij, căreia statul belgian i-a conferit un monopol legal în schimbul căruia aceasta plătește o rentă de monopol și care și-a stabilit ca obiectiv canalizarea pasiunii înnăscute a omului pentru jocurile de noroc, face cu regularitate publicitate în favoarea participării la Euro Millions, ceea ce are ca efect stimularea pasiunii pentru joc;

                           (b)

                           campaniile publicitare realizate de Nationale Loterij, ca și metodele sale comerciale, au ca efect extinderea pieței, ceea ce pune îndeajuns în evidență obiectivul său de maximizare a profitului (motive financiare) și nu acela de a canaliza pasiunea înnăscuta a cetățeanului pentru jocurile de noroc;

                           (c)

                           unele măsuri mai puțin restrictive, cum ar fi limitarea mizelor si a câștigurilor, sunt de natură a realiza în mai bune condiții obiectivul propus, acela de a canaliza pasiunea pentru joc?

               2)

               O dispoziție restrictivă de drept intern ca aceea prevăzută în articolul 37 din legea din 19 aprilie 2002 și care are ca efect împiedicarea accesului pe piață al unei întreprinderi care urmărește vânzarea, cu scop comercial, de buletine colective de participare în grup la Euro Millions, este oare în contradicție cu principiul libertății de a presta servicii (articolul 49 CE), știind că pârâta nu organizează ea însăși loteria ci își propune numai să organizeze, în scop comercial, participarea colectivă la Euro Millions cu ajutorul buletinelor de participare aparținând Nationale Loterij?


title: Cauza T-800/14: Acțiune introdusă la 9 decembrie 2014 – Philip Morris/Comisia

text:
               16.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 56/25

         Acțiune introdusă la 9 decembrie 2014 – Philip Morris/Comisia
   (Cauza T-800/14)
   (2015/C 056/36)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Philip Morris Ltd (Richmond, Regatul Unit) (reprezentanți: K. Nordlander și M. Abenhaïm, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               declararea admisibilității acțiunii în anulare;

               —

               anularea Deciziei Ares (2014) 3188066 a Comisiei din 29 septembrie 2014, în măsura în care prin aceasta s-a refuzat reclamantei accesul deplin la documentele solicitate, cu excepția, însă, a datelor personale modificate cuprinse în acestea;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamanta solicită anularea Deciziei Ares (2014) 3188066 a Comisiei din 29 septembrie 2014 prin care Comisia a refuzat să acorde reclamantei acces deplin la nouă documente interne redactate în cadrul lucrărilor pregătitoare care au condus la adoptarea Directivei 2014/40/UE privind apropierea actelor cu putere de lege și a actelor administrative ale statelor membre în ceea ce privește fabricarea, prezentarea și vânzarea produselor din tutun și a produselor conexe (1) (denumită în continuare „decizia atacată”).
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe încălcarea de către Comisie a obligației de motivare prin faptul că nu a indicat – pentru fiecare document – excepția relevantă aplicabilă din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 (2) (denumit în continuare „Regulamentul transparență”) și circumstanțele și considerațiile factuale care justifică aplicarea acesteia. Întemeindu-se pe aceleași argumente generale pentru a justifica refuzul său pentru motive de protecție a procedurilor judiciare și a consultanței juridice, Comisia nu a expus motivarea care să justifice faptul că divulgarea documentelor solicitate ar aduce atingere „concret și efectiv” fiecăruia dintre aceste interese. Mai specific, decizia atacată nu explică dacă justificarea invocată pentru fiecare refuz relevant este legată de „procedurile judiciare” sau de „consultanța juridică”.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea de către Comisie a articolului 4 alineatul (2) a doua liniuță din Regulamentul transparență prin faptul că nu a demonstrat, în fiecare caz, în ce mod o divulgare ar aduce atingere „concret și efectiv” protecției „consultanței juridice” și a „procedurilor judiciare”. În ceea ce privește protecția „consultanței juridice”, toate justificările abstracte ale Comisiei au fost respinse de jurisprudență, iar Comisia nu oferă nicio explicație concretă a faptului că, în acest caz, o divulgare totală a documentelor solicitate ar aduce atingere concret și efectiv protecției consultanței juridice. În ceea ce privește „procedurile judiciare”, Comisia nu explică în mod concret nici de ce o divulgare ar aduce atingere „concret și efectiv” protecției „procedurilor judiciare”. A fortiori, Comisia nu a realizat o evaluare precisă și specifică pentru a determina dacă un interes public superior ar putea justifica divulgarea documentelor solicitate.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea de către Comisie a celui de al doilea paragraf al articolului 4 alineatul (3) din Regulamentul transparență prin faptul că nu a demonstrat că documentele/versiunile relevante conțineau „avize destinate uzului intern”, neexplicând modul în care o divulgare a acestor documente ar aduce atingere „concret și efectiv” protecției procesului decizional și neefectuând o evaluare comparativă adecvată a interesului invocat în raport cu interesul public superior prezentat de divulgare.

      (1)  Directiva 2014/40/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 3 aprilie 2014 privind apropierea actelor cu putere de lege și a actelor administrative ale statelor membre în ceea ce privește fabricarea, prezentarea și vânzarea produselor din tutun și a produselor conexe și de abrogare a Directivei 2001/37/CE, JO L 127, p. 1.

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei, JO L 145, p. 43.


title: Cauza T-152/15 P: Hotărârea Tribunalului din 13 septembrie 2016 – Comisia/Kakol („Recurs — Funcție publică — Funcționari — Concurs general — Neadmiterea unui candidat — Nerecunoașterea unei diplome — Admiterea la un concurs anterior — Condițiile concursurilor similare — Obligația de motivare”)

text:
               24.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 392/34

         Hotărârea Tribunalului din 13 septembrie 2016 – Comisia/Kakol
   (Cauza T-152/15 P) (1)

   ((„Recurs - Funcție publică - Funcționari - Concurs general - Neadmiterea unui candidat - Nerecunoașterea unei diplome - Admiterea la un concurs anterior - Condițiile concursurilor similare - Obligația de motivare”))
   (2016/C 392/42)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial F. Simonetti, J. Currall și G. Gattinara, ulterior F. Simonetti și G. Gattinara, agenți)

      Cealaltă parte din procedură: Danuta Kakol (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentant: R. Duta, avocat)

      Obiectul

   Recurs declarat împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera a doua) din 22 ianuarie 2015, Kakol/Comisia (F-1/14 și F-48/14, EU:F:2015:5), și având ca obiect anularea acestei hotărâri

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Hotărârea Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera a doua) din 22 ianuarie 2015, Kakol/Comisia (F-1/14 și F-48/14, EU:F:2015:5).

               2)

               Trimite cauza spre rejudecare la o altă cameră a Tribunalului decât cea care s-a pronunțat în prezentul recurs.

               3)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.

      (1)  JO C 190, 8.6.2015.


title: Cauza C-176/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Rejonowy w Siemianowicach Śląskich (Polonia) la 6 aprilie 2017 – Profi Credit Polska S.A. cu sediul în Bielsku Białej/Mariusz Wawrzosek

text:
               11.9.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 300/10

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Rejonowy w Siemianowicach Śląskich (Polonia) la 6 aprilie 2017 – Profi Credit Polska S.A. cu sediul în Bielsku Białej/Mariusz Wawrzosek
   (Cauza C-176/17)
   (2017/C 300/13)
   Limba de procedură: polona

      Instanța de trimitere

   Sąd Rejonowy w Siemianowicach Śląskich

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Profi Credit Polska S.A. cu sediul în Bielsku Białej

      Pârât: Mariusz Wawrzosek

      Întrebările preliminare

   Dispozițiile Directivei 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii (1), în special articolul 6 alineatul (1) și articolul 7 alineatul (1), precum și dispozițiile Directivei 2008/48/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2008 privind contractele de credit pentru consumatori și de abrogare a Directivei 87/102/CEE (2) a Consiliului, în special articolul 17 alineatul (1) și articolul 22 alineatul (1), se opun invocării de către un profesionist (creditor) a unei creanțe constatate printr-o cambie completată corespunzător împotriva unui consumator (debitor), în cadrul unei proceduri de ordonanță de plată în temeiul articolului 485 alineatul 2 și următoarele din Codul de procedură civilă (Kodeks postępowania cywilnego, denumit în continuare „KPC”) coroborat cu articolul 41 din Legea privind creditele pentru consumatori (Ustawa o kredycie konsumenckim, Dz. U. 2014.1479, versiunea consolidată, astfel cum a fost modificată) din 12 mai 2011, potrivit cărora instanța națională poate examina validitatea dreptului născut pe baza cambiei exclusiv din punctul de vedere al respectării cerințelor formale la emiterea acesteia, fără să poată analiza raportul fundamental?

      (1)  JO L 95, p. 29, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 273.

      (2)  JO L 133, p. 66.


title: Cauza C-280/14 P: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 3 decembrie 2015 – Republica Italia/Comisia Europeană (Recurs — Politica regională — Programul operațional regional POR Puglia (Italia) din cadrul obiectivului nr. 1 (2000-2006) — Reducerea contribuției financiare comunitare acordate inițial prin Fondul european de dezvoltare regională)

text:
               1.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/4

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 3 decembrie 2015 – Republica Italia/Comisia Europeană
   (Cauza C-280/14 P) (1)

   ((Recurs - Politica regională - Programul operațional regional POR Puglia (Italia) din cadrul obiectivului nr. 1 (2000-2006) - Reducerea contribuției financiare comunitare acordate inițial prin Fondul european de dezvoltare regională))
   (2016/C 038/05)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: Republica Italiană (reprezentanți: G. Palmieri, agent, asistată de P. Gentili, avvocato dello Stato)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: D. Recchia și A. Steiblytė, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Republica Italiană la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 315, 15.9.2014.


title: Cauza C-451/11: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 19 iulie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Verwaltungsgericht Giessen — Germania) — Natthaya Dülger/Wetteraukreis (Acordul de asociere CEE Turcia — Decizia nr. 1/80 a Consiliului de asociere — Articolul 7 primul paragraf — Drept de ședere al membrilor familiei unui lucrător turc încadrat pe piața legală a muncii dintr un stat membru — Resortisantă thailandeză care a fost căsătorită cu un lucrător turc și a locuit mai mult de trei ani împreună cu acesta)

text:
               29.9.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 295/16

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 19 iulie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Verwaltungsgericht Giessen — Germania) — Natthaya Dülger/Wetteraukreis
   (Cauza C-451/11) (1)

   (Acordul de asociere CEE Turcia - Decizia nr. 1/80 a Consiliului de asociere - Articolul 7 primul paragraf - Drept de ședere al membrilor familiei unui lucrător turc încadrat pe piața legală a muncii dintr un stat membru - Resortisantă thailandeză care a fost căsătorită cu un lucrător turc și a locuit mai mult de trei ani împreună cu acesta)
   2012/C 295/26
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Verwaltungsgericht Giessen

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Natthaya Dülger

      Pârât: Wetteraukreis

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Verwaltungsgericht Gießen — Interpretarea articolului 7 primul paragraf prima liniuță din Decizia nr. 1/80 din 19 septembrie 1980 privind dezvoltarea asocierii, adoptată de consiliul de asociere instituit prin Acordul de asociere între Comunitatea Economică Europeană și Turcia — Drept de ședere al membrilor familiei unui lucrător turc încadrat pe piața legală a muncii dintr-un stat membru — Cetățeană thailandeză care a coabitat cu soțul său turc mai mult de trei ani înainte de divorț

      Dispozitivul

   Articolul 7 primul paragraf din Decizia nr. 1/80 din 19 septembrie 1980 privind dezvoltarea asocierii, adoptată de Consiliul de asociere instituit prin Acordul de asociere dintre Comunitatea Economică Europeană și Turcia, care a fost semnat la 12 septembrie 1963, la Ankara, de Republica Turcia, pe de o parte, precum și de statele membre ale CEE și de Comunitate, pe de altă parte, și care a fost încheiat, aprobat și confirmat în numele acesteia prin Decizia 64/732/CEE a Consiliului din 23 decembrie 1963, trebuie interpretat în sensul că un membru de familie al unui lucrător turc, resortisant al unei alte țări terțe decât Turcia, poate invoca în statul membru gazdă drepturile care rezultă din această dispoziție atunci când sunt îndeplinite toate celelalte condiții prevăzute de aceasta.

      (1)  JO C 347, 26.11.2011.


title: Cauze conexate C-478/11 P–C-482/11 P: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 23 aprilie 2013 — Laurent Gbagbo (C-478/11 P), Katinan Justin Koné (C-479/11 P), Akissi Danièle Boni-Claverie (C-480/11 P), Alcide Djédjé (C-481/11 P), Affi Pascal N’Guessan (C-482/11 P)/Consiliul Uniunii Europene (Recurs — Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive adoptate împotriva unor persoane și entități — Articolul 263 al șaselea paragraf TFUE — Termen de introducere a acțiunii — Forță majoră — Conflict armat)

text:
               15.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/7

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 23 aprilie 2013 — Laurent Gbagbo (C-478/11 P), Katinan Justin Koné (C-479/11 P), Akissi Danièle Boni-Claverie (C-480/11 P), Alcide Djédjé (C-481/11 P), Affi Pascal N’Guessan (C-482/11 P)/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauze conexate C-478/11 P–C-482/11 P) (1)

   (Recurs - Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive adoptate împotriva unor persoane și entități - Articolul 263 al șaselea paragraf TFUE - Termen de introducere a acțiunii - Forță majoră - Conflict armat)
   2013/C 171/12
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurenți: Laurent Gbagbo (C-478/11 P), Katinan Justin Koné (C-479/11 P), Akissi Danièle Boni-Claverie (C-480/11 P), Alcide Djédjé (C-481/11 P), Affi Pascal N’Guessan (C-482/11 P) (reprezentant: L. Bourthoumieux, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: B. Driessen și M.-M. Joséphidès, agenți)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a cincea) din 13 iulie 2011 Gbagbo/Consiliul (T-348/11), prin care Tribunalul a respins ca vădit inadmisibilă acțiunea recurentului având ca obiect, pe de o parte, anularea Deciziei 2011/221/PESC a Consiliului din 6 aprilie 2011 de modificare a Deciziei 2010/656/PESC de reînnoire a măsurilor restrictive impuse împotriva Côte d’Ivoire (JO L 93, p. 20), și, pe de altă parte, a Regulamentului (UE) nr. 330/2011 al Consiliului din 6 aprilie 2011 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 560/2005 de impunere a anumitor măsuri restrictive specifice îndreptate împotriva anumitor persoane și entități având în vedere situația din [Côte d’Ivoire] (JO L 93, p. 10), în măsura în care îl privesc pe recurent — Lipsa notificării individuale a deciziei menționate — Caz de forță majoră

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursurile.

               2.

               Îi obligă pe domnii Laurent Gbagbo și Katinan Justin Koné, pe doamna Akissi Danièle Boni Claverie, precum și pe domnii Alcide Djédjé și Affi Pascal N’Guessan la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 6, 7.1.2012.


title: Cauza C-1/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Grondwettelijk Hof (Belgia) la 2 ianuarie 2014 – KPN Group Belgium NV & Mobistar NV/Ministerraad, intervenientă: Belgacom NV

text:
               7.4.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 102/12

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Grondwettelijk Hof (Belgia) la 2 ianuarie 2014 – KPN Group Belgium NV & Mobistar NV/Ministerraad, intervenientă: Belgacom NV
   (Cauza C-1/14)
   2014/C 102/16
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Grondwettelijk Hof

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: KPN Group Belgium NV & Mobistar NV

      Pârât: Ministerraad

      Intervenientă: Belgacom NV

      Întrebările preliminare

               1)

               Directiva 2002/22/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind serviciul universal și drepturile utilizatorilor cu privire la rețelele și serviciile electronice de comunicații (Directiva privind serviciul universal), în special articolele 9 și 32, trebuie interpretată în sensul că tariful social pentru servicii universale precum și mecanismul de compensare prevăzut la articolul 13 alineatul (1) litera (b) din Directiva privind serviciul universal sunt aplicabile nu numai în privința comunicațiilor electronice prin intermediul unei conexiuni telefonice la o rețea publică de telefonie într-un punct fix, ci și în privința comunicațiilor electronice prin intermediul serviciilor de comunicații mobile și/sau de abonamente la internet?

               2)

               Articolul 9 alineatul (3) din Directiva privind serviciul universal trebuie interpretat în sensul că autorizează statele membre să adauge serviciului universal opțiuni tarifare speciale pentru alte servicii decât cele enumerate la articolul 9 alineatul (2) din Directiva privind serviciul universal?

               3)

               În cazul unui răspuns negativ la prima și la a doua întrebare: respectivele prevederi ale Directivei privind serviciul universal respectă principiul egalității, astfel cum este consacrat printre altele la articolul 20 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (2)?

      (1)  JO L 108, p. 51, Ediție specială, 13/vol. 35, p. 213

      (2)  JO 2000, C 364, p. 1


title: Cauza T-472/17: Acțiune introdusă la 31 iulie 2017 – Wilhelm Sihn jr./EUIPO – in-edit (Camele’on)

text:
               2.10.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 330/12

         Acțiune introdusă la 31 iulie 2017 – Wilhelm Sihn jr./EUIPO – in-edit (Camele’on)
   (Cauza T-472/17)
   (2017/C 330/15)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Wilhelm Sihn jr. GmbH & Co. KG (Niefern-Öschelbronn, Germania) (reprezentant: H. Twelmeier, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: in-edit Sàrl (Mondorf-les-Bains, Luxemburg)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: Marca figurativă a Uniunii Europene care cuprinde elementul verbal „Camele’on” – Cererea de înregistrare nr. 13 317 714

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 25 mai 2017 în cauza R 570/2016-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata propriilor cheltuieli de judecată, precum și a celor efectuate de Wilhelm Sihn jr. GmbH & Co. KG;

               —

               obligarea in-edit S.à.r.l să suporte propriile cheltuieli de judecată în caz de intervenție.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-515/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Verwaltungsgericht Berlin (Germania) la 3 octombrie 2011 — Deutsche Umwelthilfe e.V./Bundesrepublik Deutschland

text:
               4.2.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/13

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Verwaltungsgericht Berlin (Germania) la 3 octombrie 2011 — Deutsche Umwelthilfe e.V./Bundesrepublik Deutschland
   (Cauza C-515/11)
   2012/C 32/22
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Verwaltungsgericht Berlin

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Deutsche Umwelthilfe e.V.

      Pârâtă: Bundesrepublik Deutschland

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 2 punctul 2 a doua teză din Directiva 2003/4/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 28 ianuarie 2003 privind accesul publicului la informațiile despre mediu și de abrogare a Directivei 90/313/CEE a Consiliului (1) trebuie interpretat în sensul că și activitățile organismelor și ale instituțiilor care privesc activitatea de legiferare desfășurată de executiv în temeiul unei abilitări conferite printr-o lege adoptată de parlament constituie activități desfășurate în calitate de autoritate legislativă?

               2.

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, astfel de organisme și instituții sunt excluse din domeniul de aplicare al noțiunii „autoritate publică” în mod permanent sau numai până la încheierea procedurii legislative?

      (1)  JO L 41, p. 26, Ediție specială, 15/vol. 9, p. 200.


title: Cauza C-301/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Cour de cassation (Luxemburg) la 7 iulie 2008 — Irène Bogiatzi, căsătorită Ventouras/Deutscher Luftpool, Société Luxair SA, Comunitățile Europene, Marele Ducat al Luxemburgului, Le Foyer Assurances SA

text:
               13.9.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 236/9

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Cour de cassation (Luxemburg) la 7 iulie 2008 — Irène Bogiatzi, căsătorită Ventouras/Deutscher Luftpool, Société Luxair SA, Comunitățile Europene, Marele Ducat al Luxemburgului, Le Foyer Assurances SA
   (Cauza C-301/08)
   (2008/C 236/14)
   Limba de procedură: franceza
   Instanța de trimitere
   Cour de cassation
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Irène Bogiatzi, căsătorită Ventouras

      Pârâte: Deutscher Luftpool, Société Luxair (societate luxemburgheză de navigație aeriană) SA, Comunitățile Europene, Marele Ducat al Luxemburgului, Le Foyer Assurances SA
   Întrebările preliminare

               1)

               Convenția pentru unificarea anumitor norme privind transportul internațional aerian, semnată la Varșovia la 12 octombrie 1929, astfel cum a fost modificată la Haga la 28 septembrie 1955, la care face trimitere Regulamentul (CE) nr. 2027/97 (1), face parte dintre normele ordinii juridice comunitare pe care Curtea de Justiție este competentă să le interpreteze în temeiul articolului 234 CE?

               2)

               Regulamentul (CE) nr. 2027/97 al Consiliului din 9 octombrie 1997 privind răspunderea operatorilor de transport aerian în caz de accidente, în versiunea aplicabilă la data accidentului, și anume la 21 decembrie 1998, trebuie interpretat în sensul că, în ceea ce privește problemele care nu sunt reglementate în mod expres, dispozițiile Convenției de la Varșovia, în speță articolul 29, continuă să se aplice unui zbor între state membre ale Comunității?

               3)

               În cazul în care se răspunde afirmativ la prima și la a doua întrebare, articolul 29 din Convenția de la Varșovia, raportat la Regulamentul (CE) nr. 2027/97, trebuie interpretat în sensul că termenul de doi ani prevăzut de acesta poate fi suspendat ori întrerupt sau în sensul că operatorul de transport ori asigurătorul său pot renunța la acest termen printr-un act considerat de instanța națională ca având valoare de recunoaștere a răspunderii?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 2027/97 al Consiliului din 9 octombrie 1997 privind răspunderea operatorilor de transport aerian în caz de accidente (JO L 285, p. 1, Ediție specială 07/vol. 4, p. 170).


title: Cauza C-351/13: Hotărârea Curții (Camera a noua) din 4 septembrie 2014 – Comisia Europeană/Republica Elenă [Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru – Directiva 1999/74/CE – Articolul 3 și articolul 5 alineatul (2) – Creșterea găinilor ouătoare – Cotețe neîmbunătățite – Interzicere – Creșterea găinilor ouătoare în cotețe neconforme cu cerințele rezultate din această directivă]

text:
               10.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 395/18

      Hotărârea Curții (Camera a noua) din 4 septembrie 2014 – Comisia Europeană/Republica Elenă
      (Cauza C-351/13) (1)

      ([Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 1999/74/CE - Articolul 3 și articolul 5 alineatul (2) - Creșterea găinilor ouătoare - Cotețe neîmbunătățite - Interzicere - Creșterea găinilor ouătoare în cotețe neconforme cu cerințele rezultate din această directivă])
      (2014/C 395/22)
      Limba de procedură: greaca

         Părțile

         Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Marcoulli și B. Schima, agenți)

         Pârâtă: Republica Elenă (reprezentanți: I.-K. Chalkias, E. Leftheriotou și M. Tassopoulou, agenți)

         Dispozitivul

                  1)

                  Prin faptul că nu s-a asigurat că, începând de la 1 ianuarie 2012, găinile ouătoare nu mai sunt crescute în cotețe neîmbunătățite, Republica Elenă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 3 și al articolului 5 alineatul (2) din Directiva 1999/74/CE a Consiliului din 19 iulie 1999 de stabilire a standardelor minime pentru protecția găinilor ouătoare.

                  2)

                  Obligă Republica Elenă la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 260, 7.9.2013.


title: Cauza C-527/15: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 26 aprilie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Rechtbank Midden-Nederland – Țările de Jos) – Stichting Brein/Jack Frederik Wullems, care își desfășoară activitatea și sub denumirea „Filmspeler” [Trimitere preliminară — Proprietate intelectuală și industrială — Directiva 2001/29/CE — Armonizarea anumitor aspecte ale dreptului de autor și ale drepturilor conexe — Articolul 3 alineatul (1) — Comunicare publică — Noțiune — Vânzare a unui player multimedia — Programe de completare („add-ons”) — Publicare de opere fără autorizarea titularului — Acces la site-uri internet cu difuzare în flux continuu („streaming”) — Articolul 5 alineatele (1) și (5) — Dreptul de reproducere — Excepții și limitări — Utilizare licită]

text:
               19.6.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 195/2

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 26 aprilie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Rechtbank Midden-Nederland – Țările de Jos) – Stichting Brein/Jack Frederik Wullems, care își desfășoară activitatea și sub denumirea „Filmspeler”
   (Cauza C-527/15) (1)

   ([Trimitere preliminară - Proprietate intelectuală și industrială - Directiva 2001/29/CE - Armonizarea anumitor aspecte ale dreptului de autor și ale drepturilor conexe - Articolul 3 alineatul (1) - Comunicare publică - Noțiune - Vânzare a unui player multimedia - Programe de completare („add-ons”) - Publicare de opere fără autorizarea titularului - Acces la site-uri internet cu difuzare în flux continuu („streaming”) - Articolul 5 alineatele (1) și (5) - Dreptul de reproducere - Excepții și limitări - Utilizare licită])
   (2017/C 195/02)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Rechtbank Midden-Nederland

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Stichting Brein

      Pârât: Jack Frederik Wullems, care își desfășoară activitatea și sub numele Filmspeler

      Dispozitivul

               1)

               Noțiunea „comunicare publică”, în sensul articolului 3 alineatul (1) din Directiva 2001/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 mai 2001 privind armonizarea anumitor aspecte ale dreptului de autor și drepturilor conexe în societatea informațională, trebuie interpretată în sensul că acoperă vânzarea unui player multimedia precum cel în discuție în litigiul principal, pe care au fost preinstalate programe de completare, disponibile pe internet, ce conțin hiperlinkuri care trimit la site-uri internet liber accesibile publicului pe care au fost puse la dispoziția publicului opere protejate de dreptul de autor fără autorizarea titularilor acestui drept.

               2)

               Dispozițiile articolului 5 alineatele (1) și (5) din Directiva 2001/29 trebuie interpretate în sensul că actele de reproducere temporară pe un player multimedia precum cel în discuție în litigiul principal a unei opere protejate de dreptul de autor obținute prin difuzare în flux continuu de pe un site internet ce aparține unui terț care propune această operă fără autorizarea titularului dreptului de autor nu îndeplinesc condițiile prevăzute în dispozițiile respective.

      (1)  JO C 27, 25.1.2016


title: Cauza T-222/11: Ordonanța Tribunalului din 6 septembrie 2012 — Rautenbach/Consiliul și Comisia ( „Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive adoptate cu privire la situația din Zimbabwe — Eliminare de pe lista persoanelor vizate — Acțiune în anulare — Nepronunțare asupra fondului” )

text:
               27.10.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 331/24

      Ordonanța Tribunalului din 6 septembrie 2012 — Rautenbach/Consiliul și Comisia
      (Cauza T-222/11) (1)

      (Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive adoptate cu privire la situația din Zimbabwe - Eliminare de pe lista persoanelor vizate - Acțiune în anulare - Nepronunțare asupra fondului)
      (2012/C 331/46)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: Muller Conrad Rautenbach (Harare, Zimbabwe) (reprezentanți: S. Smith, QC, M. Lester, barrister, și W. Osmond, solicitor)

         Pârâți: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: B. Driessen și J. Herrmann, agenți) și Comisia Europeană (reprezentanți: E. Paasivirta, M. Konstantinidis și T. Scharf, agenți)

         Obiectul

      Cerere de anulare a Deciziei 2011/101/PESC a Consiliului din 15 februarie 2011 privind măsuri restrictive împotriva Zimbabwe (JO L 42, p. 6), precum și a Regulamentului (UE) nr. 174/2011 al Comisiei din 23 februarie 2011 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 314/2004 al Consiliului privind anumite măsuri restrictive împotriva Zimbabwe (JO L 49, p. 23), în măsura în care acestea îl vizează pe reclamant.

         Dispozitivul

                  1.

                  Constată că nu este necesar să se pronunțe asupra fondului prezentei cauze.

                  2.

                  Obligă Consiliul Uniunii Europene să suporte, în afara propriilor cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de domnul Muller Conrad Rautenbach.

                  3.

                  Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 186, 25.6.2011.


title: Cauza C-446/16 P: Recurs introdus la 9 august 2016 de Kohrener Landmolkerei GmbH și DHG Deutsche Heumilchgesellschaft mbH împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a șasea) din 8 iunie 2016 în cauza T-178/15, Kohrener Landmolkerei și DHG/Comisia

text:
               7.11.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 410/7

         Recurs introdus la 9 august 2016 de Kohrener Landmolkerei GmbH și DHG Deutsche Heumilchgesellschaft mbH împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a șasea) din 8 iunie 2016 în cauza T-178/15, Kohrener Landmolkerei și DHG/Comisia
   (Cauza C-446/16 P)
   (2016/C 410/07)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurente: Kohrener Landmolkerei GmbH și DHG Deutsche Heumilchgesellschaft mbH (reprezentant: A. Wagner, Rechtsanwalt)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile recurentelor

               —

               Anularea Ordonanţei Tribunalului din 8 iunie 2016 şi obligarea intimatei în recurs la plata cheltuielilor de judecat;

               —

               admiterea opoziţiei recurentelor din 23 decembrie 2014 în procedura AT-TSG-0007-01035.

      Motivele și principalele argumente

   În hotărârea atacată, Tribunalul a considerat că susţinerile recurentelor fac referire numai la netransmiterea la timp de către autorităţile naţionale. Recurentele au invocat însă şi faptul că au fost defavorizate prin articolul 51 alineatul (1) al doilea paragraf din Regulamentul nr. 1151/2012 (1) şi că această normă este nelegală întrucât nu cuprinde nicio reglementare a termenului în care autorităţile naţionale trebuie să transmită intimatei o notificare privind opoziţia formulată de recurente. Ele s-au întemeiat în acest sens pe o lipsă a unei dispoziţii, care conduce la situaţia ca, în cel mai rău caz, recurentele să nu poată formula în termen util opoziţia lor. Asupra acestui aspect Tribunalul nu s-a pronunţat încă.
   Tribunalul a constatat în ordonanţa atacată numai faptul că recurentele nu au invocat suficient nelegalitatea acestei dispoziţii. Ele au făcut deja referire în chiar cuprinsul cererii introductive la problematica stabilirii eronate a termenului prevăzut la articolului 51 alineatul (1) al doilea paragraf din Regulamentul nr. 1151/2012. Acest lucru nu înseamnă altceva decât că reglementarea dispoziţiei sus-menţionate a fost contestată şi că, prin aceasta, s-a plecat de la prezumţia că drepturile lor de persoane care au formulat opoziţie nu au fost pe deplin respectate.

      (1)  Regulamentul nr. 1151/2012 al Parlamentului European şi al Consiliului din 21 noiembrie 2012 privind sistemele din domeniul calității produselor agricole și alimentare (JO L 343, p. 1).


               8.9.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/1

         (2007/C 211/01)
   Ultima publicație a Curții de Justiție în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

         JO C 199, 25.8.2007

   Publicații anterioare

      JO C 183, 4.8.2007

      JO C 170, 21.7.2007

      JO C 155, 7.7.2007

      JO C 140, 23.6.2007

      JO C 129, 9.6.2007

      JO C 117, 26.5.2007

   Aceste texte sunt disponibile pe:

               EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Cauza C-63/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale di Napoli (Italia) la 7 februarie 2013 — Fortuna Russo/Comune di Napoli

text:
               18.5.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 141/13

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale di Napoli (Italia) la 7 februarie 2013 — Fortuna Russo/Comune di Napoli
   (Cauza C-63/13)
   2013/C 141/22
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale di Napoli

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Fortuna Russo

      Pârâtă: Comune di Napoli

      Întrebările preliminare

               1.

               Când trebuie să se considere că un raport de muncă este „al statului”, în sensul clauzei 5 din Directiva 1999/70/CE (1), și, în special, în sensul expresiei „sectoare și/sau categorii specifice de lucrători” și, prin urmare, acesta poate stabili consecințe diferite față de raporturile de muncă private?

               2.

               Ținându-se cont de explicațiile furnizate la articolul 3 alineatul (1) litera (c) din Directiva 2000/78/CE (2) și la articolul 14 alineatul (1) litera (c) din Directiva 2006/54/CE (3), noțiunea de condiții de încadrare în muncă menționată la clauza 4 din Directiva 1999/70/CE include și consecințele întreruperii nelegale a raportului de muncă? În ipoteza unui răspuns afirmativ la întrebarea anterioară, diferența dintre consecințele prevăzute în mod obișnuit în dreptul intern pentru întreruperea nelegală a raportului de muncă pe durată nedeterminată și pe durată determinată sunt justificabile în sensul clauzei 4?

               3.

               În temeiul principiului cooperării loiale, unui stat i se interzice să prezinte, în cadrul unei proceduri preliminare interpretative în fața Curții de Justiție a Uniunii Europene, un cadru normativ intern intenționat necorespunzător cu cel real, iar instanța va fi obligată, în absența unei alte interpretări a dreptului intern care să respecte în egală măsură obligațiile derivate din apartenența la Uniunea Europeană, să interpreteze, dacă este posibil, dreptul intern în conformitate cu interpretarea oferită de stat?

      (1)  Directiva 1999/70/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 privind acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP (JO L 175, p. 43, Ediție specială, 05/vol. 5, p. 129).

      (2)  Directiva 2000/78/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă (JO L 303, p. 16, Ediție specială, 05/vol. 6, p. 7).

      (3)  Directiva 2006/54/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 iulie 2006 privind punerea în aplicare a principiului egalității de șanse și al egalității de tratament între bărbați și femei în materie de încadrare în muncă și de muncă (reformă) (JO L 204, p. 23, Ediție specială, 05/vol. 8, p. 262).


title: Cauza T-24/16: Hotărârea Tribunalului din 13 decembrie 2016 – Sovena Portugal – Consumer Goods/EUIPO – Mueloliva (FONTOLIVA) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană — Marca verbală FONTOLIVA — Marca națională verbală anterioară FUENOLIVA — Motiv relativ de refuz — Valabilitatea înregistrării mărcii anterioare — Prezentarea unor fapte și probe noi la Tribunal — Utilizare serioasă a mărcii anterioare — Competență de reformare — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) articolul 42 alineatele (2) și (3) și articolele 65 și 76 din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               30.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 30/47

         Hotărârea Tribunalului din 13 decembrie 2016 – Sovena Portugal – Consumer Goods/EUIPO – Mueloliva (FONTOLIVA)
   (Cauza T-24/16) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană - Marca verbală FONTOLIVA - Marca națională verbală anterioară FUENOLIVA - Motiv relativ de refuz - Valabilitatea înregistrării mărcii anterioare - Prezentarea unor fapte și probe noi la Tribunal - Utilizare serioasă a mărcii anterioare - Competență de reformare - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) articolul 42 alineatele (2) și (3) și articolele 65 și 76 din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2017/C 030/53)
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: Sovena Portugal – Consumer Goods, SA (Algés, Portugalia) (reprezentant: D. Martins Pereira, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: L. Rampini, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Mueloliva, SL (Córdoba, Spania)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 4 noiembrie 2015 (cauza R 1813/2014-2) privind o procedură de opoziție între Mueloliva și Sovena Portugal – Consumer Goods

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia Camerei a doua de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 4 noiembrie 2015 (cauza R 1813/2014-2).

               2)

               Respinge opoziția formulată de Mueloliva, SL la înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană pentru marca verbală FONTOLIVA solicitată de Sovena Portugal – Consumer Goods, SA.

               3)

               Respinge acțiunea cu privire la restul motivelor.

               4)

               EUIPO suportă propriile cheltuieli de judecată și pe cele efectuate de Sovena Portugal – Consumer Goods aferente procedurii de la Tribunal.

               5)

               Obligă EUIPO și Mueloliva la plata, fiecare, a jumătate din cheltuielile necesare efectuate de Sovena Portugal – Consumer Goods aferente procedurii care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO.

      (1)  JO C 106, 21.3.2016.


title: Cauza T-236/13: Acțiune introdusă la 23 aprilie 2013 — CMC France/Comisia

text:
               15.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/38

         Acțiune introdusă la 23 aprilie 2013 — CMC France/Comisia
   (Cauza T-236/13)
   2013/C 171/76
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: CMC France (Châtenois, Franța) (reprezentanți: J.-M. Leprêtre și N. Chahid-Nouraï, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea cu efect imediat, în temeiul articolului 263 TFUE, a Directivei 2013/2/UE a Comisiei din 7 februarie 2013 de modificare a anexei I la Directiva 94/62/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind ambalajele și deșeurile de ambalaje, în măsura în care aceasta adaugă rolele, tuburile și cilindrii, cu excepția celor de uz industrial, pe lista exemplelor de ambalaje;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă șase motive, care sunt în esență identice sau similare cu cele invocate în cauza T-202/13, Group’Hygiène/Comisia.