title: Cauza C-2/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Stuttgart (Germania) la 4 ianuarie 2016 – Procedură penală împotriva J.S.R.

text:
               4.4.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 118/8

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Stuttgart (Germania) la 4 ianuarie 2016 – Procedură penală împotriva J.S.R.
   (Cauza C-2/16)
   (2016/C 118/10)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Amtsgericht Stuttgart

      Partea din procedura principală

   J.S.R.

      Întrebarea preliminară

   Este nevalidă înscrierea Liberation Tigers of Tamil (denumită în continuare „LTTE”) în lista întocmită în temeiul articolului 2 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 2580/2001 al Consiliului din 27 decembrie 2001 privind măsuri restrictive specifice îndreptate împotriva anumitor persoane și entități în vederea combaterii terorismului (1), în perioada cuprinsă între 23 iulie 2007 și 11 mai 2009, în special în temeiul Deciziilor Consiliului din:

               —

               29 mai 2006 (2006/379/CE) (2),

               —

               28 iunie 2007 (2007/445/CE) (3)

               —

               20 decembrie 2007 (2007/868/CE) (4),

               —

               15 iulie 2008 (2008/583/CE) (5) și

               —

               26 ianuarie 2009 (2009/62/CE) (6)?

      (1)  JO L 344, p. 70, Ediție specială, 18/vol. 1, p. 169.

      (2)  Decizia 2006/379/CE a Consiliului din 29 mai 2006 de punere în aplicare a articolului 2 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 2580/2001 privind măsuri restrictive specifice îndreptate împotriva anumitor persoane și entități în vederea combaterii terorismului și de abrogare a Deciziei 2005/930/CE (JO L 144, p. 21, Ediție specială, 18/vol. 5, p. 97).

      (3)  Decizia 2007/445/CE a Consiliului de punere în aplicare a articolului 2 alineatul (3) din Regulamentul nr. 2580/2001 și de abrogare a Deciziilor 2006/379 și 2006/1008/CE (JO L 169, p. 58).

      (4)  Decizia 2007/868/CE a Consiliului de punere în aplicare a articolului 2 alineatul (3) din Regulamentul nr. 2580/2001 și de abrogare a deciziei 2007/445/CE (JO L 340, p. 100), cu rectificările ulterioare.

      (5)  Decizia 2008/583/CE a Consiliului de punere în aplicare a articolului 2 alineatul (3) din Regulamentul nr. 2580/2001 și de abrogare a Deciziei 2007/868 (JO L 188, p. 21).

      (6)  Decizia 2009/62/CE a Consiliului din 26 ianuarie 2009 de punere în aplicare a articolului 2 alineatul (3) din Regulamentul nr. 2580/2001 și de abrogare a Deciziei 2008/583 (JO L 23, p. 25).


title: Cauza C-252/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado de lo Social de Cádiz (Spania) la 12 mai 2017 – Moisés Vadillo González/Alestis Aerospace S.L.

text:
               7.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 256/6

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado de lo Social de Cádiz (Spania) la 12 mai 2017 – Moisés Vadillo González/Alestis Aerospace S.L.
   (Cauza C-252/17)
   (2017/C 256/05)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Juzgado de lo Social de Cádiz

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Moisés Vadillo González

      Pârâtă: Alestis Aerospace S.L.

      Întrebările preliminare

               1)

               Directiva 2010/18/UE (1) se opune unei interpretări a articolului 37 alineatul 4 din ET (dreptul de a absenta de la lucru timp de o oră zilnic până când copilul împlinește vârsta de 9 luni) potrivit căreia, indiferent de sexul părinților, dreptul menționat nu poate fi acordat unui părinte-lucrător care îl solicită în cazul în care celălalt părinte nu este încadrat în muncă?

               2)

               Articolul 3 din Directiva 2006/54/CE (2), care urmărește să asigure egalitatea deplină între bărbați și femei în viața profesională, se opune unei interpretări a articolului 37 alineatul 4 din ET potrivit căreia, dacă tatăl lucrează, el nu beneficiază de acest drept dacă mama copilului, soția sa, nu este încadrată în muncă?

      (1)  Directiva 2010/18/UE a Consiliului din 8 martie 2010 de punere în aplicare a Acordului cadru revizuit privind concediul pentru creșterea copilului încheiat de BUSINESSEUROPE, UEAPME, CEEP și CES și de abrogare a Directivei 96/34/CE (JO 2010, L 68, p. 13).

      (2)  Directiva 2006/54/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 iulie 2006 privind punerea în aplicare a principiului egalității de șanse și al egalității de tratament între bărbați și femei în materie de încadrare în muncă și de muncă (reformă) (JO 2006, L 204, p. 23, Ediție specială, 5/vol. 8, p. 262).


title: Cauza C-215/07: Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 24 aprilie 2007 — Verlag Schawe GmbH/Sächsisches Druck- und Verlagshaus AG

text:
               7.7.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 155/12

         Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 24 aprilie 2007 — Verlag Schawe GmbH/Sächsisches Druck- und Verlagshaus AG
   (Cauza C-215/07)
   (2007/C 155/23)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Bundesgerichtshof
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Verlag Schawe GmbH

      Pârâtă: Sächsisches Druck- und Verlagshaus AG
   Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 7 alineatele (1) și (5) și articolul 9 din Directiva 96/9/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 martie 1996 privind protecția juridică a bazelor de date (1) se opun reglementării unui stat membru în temeiul căreia o bază de date oficială (în speță, o culegere sistematică și completă a tuturor documentelor cererilor de ofertă provenind de la un land federal), publicată pentru o informare generală în interesul administrației, nu beneficiază de protecția sui generis în sensul acestei directive?

               2)

               În cazul unui răspuns negativ la întrebarea a): este valabil același răspuns și atunci când baza de date (oficială) nu a fost constituită de către o autoritate a statului, ci, la ordinul acesteia din urmă, de o întreprindere privată căreia toate organismele contractante ale acestui land federal trebuie să-i pună la dispoziție în mod direct documentele cererilor de ofertă în scopul publicării lor?

      (1)  JO L 77, p. 20.


title: Cauza C-579/12 RX II: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 19 septembrie 2013 — Comisia Europeană/Guido Strack [Reexaminarea Hotărârii Tribunalului T-268/11 P — Funcție publică — Decizia Comisiei de refuz al reportării unui concediu anual plătit care nu a putut fi efectuat de un funcționar în perioada de referință din cauza unui concediu medical de lungă durată — Articolul 1e alineatul (2) din Statutul funcționarilor Uniunii Europene — Articolul 4 din anexa V la statutul menționat — Directiva 2003/88/CE — Articolul 7 — Dreptul la concediu anual plătit — Principiu al dreptului social al Uniunii — Articolul 31 alineatul (2) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene — Atingere adusă unității și coerenței dreptului Uniunii]

text:
               23.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 344/36

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 19 septembrie 2013 — Comisia Europeană/Guido Strack
   (Cauza C-579/12 RX II) (1)

   (Reexaminarea Hotărârii Tribunalului T-268/11 P - Funcție publică - Decizia Comisiei de refuz al reportării unui concediu anual plătit care nu a putut fi efectuat de un funcționar în perioada de referință din cauza unui concediu medical de lungă durată - Articolul 1e alineatul (2) din Statutul funcționarilor Uniunii Europene - Articolul 4 din anexa V la statutul menționat - Directiva 2003/88/CE - Articolul 7 - Dreptul la concediu anual plătit - Principiu al dreptului social al Uniunii - Articolul 31 alineatul (2) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Atingere adusă unității și coerenței dreptului Uniunii)
   2013/C 344/63
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: Comisia Europeană

      Cealaltă parte din procedură: Guido Strack

      Obiectul

   Reexaminarea Hotărârii Tribunalului Uniunii Europene din 8 noiembrie 2012, Comisia/Strack (T-268/11 P)

      Dispozitivul

               1.

               Hotărârea Tribunalului Uniunii Europene (Camera de recursuri) din 8 noiembrie 2012, Comisia/Strack (T-268/11 P), aduce atingere unității și coerenței dreptului Uniunii, întrucât Tribunalul, în calitate de instanță de recurs, a interpretat, cu încălcarea dreptului la concediu anual plătit ca principiu al dreptului social al Uniunii, consacrat expres de asemenea la articolul 31 alineatul (2) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și vizat în special de Directiva 2003/88/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 4 noiembrie 2003 privind anumite aspecte ale organizării timpului de lucru, astfel cum este interpretată de jurisprudența Curții de Justiție a Uniunii Europene:

                           —

                           articolul 1e alineatul (2) din Statutul funcționarilor Uniunii Europene ca necuprinzând în sfera sa de aplicare dispozițiile referitoare la organizarea timpului de lucru prevăzute de Directiva 2003/88 și în special concediul anual plătit și,

                           —

                           în consecință, articolul 4 din anexa V la statutul menționat ca implicând faptul că dreptul de reportare a concediului anual peste limita stabilită de dispoziția citată nu poate fi acordat decât în cazul unei împiedicări legate de activitatea funcționarului ca urmare a exercitării funcției sale.

               2.

               Anulează Hotărârea menționată a Tribunalului Uniunii Europene.

               3.

               Respinge recursul Comisiei Europene îndreptat împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene din 15 martie 2011, Strack/Comisia (F-120/07).

               4.

               Obligă Comisia Europeană să suporte cheltuielile de judecată efectuate de domnul Guido Strack atât în cadrul procedurii de reexaminare, cât și în cadrul procedurii în fața Tribunalului Uniunii Europene.

               5.

               Consiliul Uniunii Europene și Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată efectuate în cadrul procedurii de reexaminare.

               6.

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată efectuate în procedura în fața Tribunalului Uniunii Europene.

      (1)  JO C 71, 9.3.2013.


title: Cauza C-563/14 P: Recurs introdus la 5 decembrie 2014 de Dansk Automat Brancheforening împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 26 septembrie 2014 în cauza T-601/11, Dansk Automat Brancheforening/Comisia Europeană

text:
               9.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 46/32

         Recurs introdus la 5 decembrie 2014 de Dansk Automat Brancheforening împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 26 septembrie 2014 în cauza T-601/11, Dansk Automat Brancheforening/Comisia Europeană
   (Cauza C-563/14 P)
   (2015/C 046/38)
   Limba de procedură: daneza

      Părțile

      Recurentă: Dansk Automat Brancheforening (reprezentanți: K. Dyekjær, T. Høg și J. Flodgaard, avocați)

      Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană, Regatul Danemarcei, Republica Malta, Betfair Group plc, Betfair International Ltd, European Gaming and Betting Association (EGBA)

      Concluziile recurentei

               1.

               Anularea Hotărârii Tribunalului din 26 Septembrie 2014 în cauza T-601/11;

               2.

               constatarea admisibilității acțiunii formulate în cauza T-601/11;

               3.

               trimiterea cauzei la Tribunal spre rejudecare, astfel încât reclamanta în primă instanță (în prezent recurentă) să își poată susține motivele de drept pe fond;

               4.

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată aferente procedurilor în fața Tribunalului și a Curții de Justiție – cu titlu subsidiar în ceea ce privește concluziile de la punctul 4, obligarea intervenientelor la plata cheltuielilor de judecată aferente procedurilor în fața Tribunalului și a Curții de Justiție.

      Motivele și principalele argumente

   Principalul motiv de recurs constă în faptul că Tribunalul a respins în mod incorect acțiunea recurentei, întrucât acesta a interpretat și/sau a aplicat în mod greșit criteriile prevăzute în articolul 263 al patrulea paragraf TFUE pentru formularea unei acțiuni împotriva unei decizii adoptate de Comisie potrivit articolului 107 alineatul (3) litera (c) TFUE.
   În special, Tribunalul a aplicat greșit expresia „o privesc […] individual” din articolul 263 al patrulea paragraf TFUE întrucât nu a interpretat-o în conformitate cu jurisprudența Curții de Justiție și, prin urmare, a aplicat-o greșit. În această privință, Tribunalul: (1) a constatat în mod greșit că faptul că măsura care afectează membri individuali ai asociației reclamante afectează și terții exclude posibilitatea ca membrii respectivi să fie vizați individual; (2) a constatat în mod greșit că doar membrii în discuție susținuseră că sunt în concurență cu beneficiarii ajutorului; (3) prin urmare, a omis în mod greșit să ia în considerare calculele specifice prezentate de membrii recurentei potrivit cărora ajutorul ar aduce în mod inevitabil atingere poziției lor pe piață; (4) în plus față de eroarea arătată la punctul (1), a omis în mod incorect să remarce că măsura care afectează nu este aceeași pentru toți operatorii; (5) a considerat în mod incorect că membrii recurentei trebuie să facă dovada unei scăderi a veniturilor care să se fi produs deja pentru a avea calitate procesuală activă; (6) a respins în mod incorect susțineri privind afectarea pe baza unor alte cauze de afectare, nedocumentate și (7) nu a luat în considerare posibilitatea înlesnirii condițiilor de exercitare a acțiunii ca urmare a faptului că decizia Comisiei de a autoriza ajutorul în temeiul articolului 107 alineatul (3) litera (c) TFUE nu a făcut obiectul unui examen administrativ pe fond.
   În plus, Tribunalul: (8) a aplicat în mod greșit expresia „acte normative care nu presupun măsuri de executare” prin faptul că a reținut că decizia atacată în procedura respectivă presupune măsuri de executare și (9) a obligat în mod greșit reclamanții la plata cheltuielilor de judecată efectuate de intervenienți.


title: Cauza C-148/07: Acțiune introdusă la data de 14 martie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Ungară

text:
               28.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/34

         Acțiune introdusă la data de 14 martie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Ungară
   (Cauza C-148/07)
   (2007/C 95/67)
   Limba de procedură: maghiara
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: V. Bottka și K. Mojzesowicz, agenți)

      Pârâtă: Republica Ungară
   Concluziile reclamantei

               —

               constatarea faptului că Republica Ungară nu și-a îndeplinit obligațiile ce îi revin în temeiul articolului 2 alineatul (3) din Directiva 2002/77/CE a Comisiei din 16 septembrie 2002 privind concurența pe piețele de rețele și servicii de comunicații electronice (1), prin nesuprimarea restricțiilor la prestarea de servicii de televiziune prin cablu impuse de articolul 115 alineatul 4 din Legea I din 1996 privind radioul și televiziunea;

               —

               obligarea Republicii Ungare la plata cheltuielilor de judecată.

         Motive și argumente principale
   Termenul pentru transpunerea directivei în drept intern a expirat la data de 30 aprilie 2004.
   Potrivit Comisiei, Republica Ungară nu și-a îndeplinit obligațiile ce îi revin în temeiul articolului 2 alineatul (3) din Directiva 2002/77/CE, prin restrângerea, în cuprinsul Legii privind radioul și televiziunea, a dreptului prestatorilor de servicii prin cablu de a furniza programe, astfel încât acoperirea teritorială să nu depășească o treime din populație.

      (1)  JO L 249, p. 21.


title: Cauza T-393/13: Ordonanța Tribunalului din 14 aprilie 2015 – SolarWorld și Solsonica/Comisia [„Dumping — Importuri de module fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin și componentele lor cheie (și anume celule și plachete) originare sau expediate din China — Taxă antidumping provizorie”]

text:
               22.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 205/32

         Ordonanța Tribunalului din 14 aprilie 2015 – SolarWorld și Solsonica/Comisia
   (Cauza T-393/13) (1)

   ([„Dumping - Importuri de module fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin și componentele lor cheie (și anume celule și plachete) originare sau expediate din China - Taxă antidumping provizorie”])
   (2015/C 205/42)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: SolarWorld AG (Bonn, Germania) și Solsonica SpA (Cittaducale, Italia) (reprezentanți: L. Ruessmann, avocat, și J. Beck, solicitor)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J.-F. Brakeland și T. Maxian Rusche, agenți)

      Obiectul

   În primul rând, cerere de anulare a Regulamentului (UE) nr. 513/2013 al Comisiei din 4 iunie 2013 de instituire a unei taxe antidumping provizorii la importurile de module fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin și componentele lor cheie (și anume celule și plachete) originare sau expediate din Republica Populară Chineză și de modificare a Regulamentului (UE) nr. 182/2013 prin care se supun înregistrării importurile de acest tip originare sau expediate din Republica Populară Chineză (JO L 152, p. 5), în măsura în care nivelul taxei provizorii menționate ar fi fixat, pentru perioada cuprinsă între 6 iunie și 5 august 2013, la un nivel care nu elimină nici dumpingul, nici prejudiciul, în al doilea rând, cerere de obligare a autorităților vamale ale statelor membre la aplicarea cuantumului integral al taxelor antidumping începând cu 6 iunie 2013 și, în al treilea rând, cerere de constatare a răspunderii extracontractuale a Comisiei pentru prejudiciul pe care reclamantele le-ar fi suferit ca urmare a aplicării, în perioada cuprinsă între 6 iunie și 5 august 2013, a taxelor antidumping provizorii la nivelul instituit prin Regulamentul nr. 513/2013.

      Dispozitivul

               1)

               Constată că cel de al doilea capăt al concluziilor formulate de SolarWorld AG și de Solsonica SpA, de obligare a autorităților vamale ale statelor membre la aplicarea, începând de la 6 iunie 2013, a nivelurilor taxei antidumping indicate la articolul 1 alineatul (2) litera (ii) din Regulamentul (UE) nr. 513/2013 al Comisiei din 4 iunie 2013 de instituire a unei taxe antidumping provizorii la importurile de module fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin și componentele lor cheie (și anume celule și plachete) originare sau expediate din Republica Populară Chineză și de modificare a Regulamentului (UE) nr. 182/2013 prin care se supun înregistrării importurile de acest tip originare sau expediate din Republica Populară Chineză, este inadmisibil.

               2)

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra acțiunii în anulare a Regulamentului nr. 513/2013 și asupra acțiunii în despăgubire.

               3)

               SolarWorld și Solsonica suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și o treime din cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană. Aceasta din urmă suportă restul propriilor cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 274, 21.9.2013.


title: Cauza T-261/07: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 15 ianuarie 2009 — Comisia/Banca di Roma

text:
               21.3.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 69/53

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 15 ianuarie 2009 — Comisia/Banca di Roma
   (Cauza T-261/07) (1)

   (2009/C 69/117)

      Limba de procedură: italiana

   Președintele Camerei a patra a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 211, 8.9.2007.


title: Cauza C-367/10 P: Recurs introdus la 22 iulie 2010 de EMC Development AB împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) pronunțate la 12 mai 2010 în cauza T-432/05, EMC Development AB/Comisia Europeană

text:
               23.10.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 288/20

      Recurs introdus la 22 iulie 2010 de EMC Development AB împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) pronunțate la 12 mai 2010 în cauza T-432/05, EMC Development AB/Comisia Europeană
      (Cauza C-367/10 P)
      ()
      (2010/C 288/33)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: EMC Development AB (reprezentant: W.-N. Schelp, avocat)

         Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană

         Concluziile recurentei

                  (i)

                  Anularea deciziei Comisiei din 28 septembrie 2005;

                  (ii)

                  în mod alternativ, anularea în tot sau în parte a hotărârii atacate și trimiterea cauzei la Tribunal spre rejudecare, în vederea pronunțării unei hotărâri pe fond în lumina eventualelor indicații ale Curții;

                  (iii)

                  în orice caz, obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de recurentă în fața Tribunalului și a Curții.

         Motivele și principalele argumente

      Recurenta susține că Tribunalul, însușindu-și poziția Comisiei față de liniile directoare, a solicitat recurentei să dovedească elemente de fapt și a plasat asupra acesteia o indiscutabilă sarcină a probei. Procedând astfel, Tribunalul a urmărit să obțină probe privind efectele standardului în cauză, fără a lua în considerare problema mai amplă și mai importantă a naturii acestuia. Recurenta consideră că aceasta constituie o eroare de drept și că a fost inversată ordinea în care trebuie să se efectueze aprecierea naturii și a efectelor standardului.


title: Cauza F-80/06: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din  25 ianuarie 2008 — Duyster/Comisia Comunităților Europene (Funcție publică — Funcționari — Concediu pentru creșterea copilului — Cerere de încetare a concediului pentru creșterea copilului — Litispendență — Inadmisibilitate vădită)

text:
               29.3.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 79/35

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 25 ianuarie 2008 — Duyster/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza F-80/06) (1)

   (Funcție publică - Funcționari - Concediu pentru creșterea copilului - Cerere de încetare a concediului pentru creșterea copilului - Litispendență - Inadmisibilitate vădită)
   (2008/C 79/66)
   Limba de procedură: olandeza
   Părțile

      Reclamantă: Tineke Duyster (Oetrange, Luxemburg) (reprezentant: W. van den Muijsenbergh, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Obiectul
   Anularea deciziei autorității împuternicite să facă numiri (AIPN) din 22 decembrie 2005 prin care se declară inadmisibilă cererea introdusă de reclamantă la 6 decembrie 2005, având ca obiect decizia AIPN din 17 noiembrie 2005 privind data de începere a concediului reclamantei pentru creșterea copilului
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca vădit inadmisibilă.

               2)

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 261, 28.10.2006, p. 33.


title: Cauza T-291/11: Acțiune introdusă la 9 iunie 2011 — Portovesme/Comisia

text:
               6.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 232/36

         Acțiune introdusă la 9 iunie 2011 — Portovesme/Comisia
   (Cauza T-291/11)
   2011/C 232/63
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Portovesme Srl (Roma, Italia) (reprezentanți: F. Ciulli, G. Dore, M. Liberati și A. Vinci, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               1.

               să constate, în temeiul articolului 267 TFUE, nelegalitatea Deciziei Comisiei Europene din 23 februarie 2011 privind ajutoarele de stat nr. C 38/B/2004 (ex NN 58/2004) și nr. C 13/2006 (ex N587/2005) puse în aplicare de Italia, inter alia, în favoarea reclamantei și în consecință, să dispună anularea deciziei în totalitate sau în măsura considerată rezonabilă;

               2.

               cu titlu subsidiar și numai în cazul ipotezei improbabile în care solicitarea menționată la punctul 1) este respinsă, să constate nelegalitatea deciziei în partea în care dispune recuperarea ajutoarelor, această dispoziție fiind contrară principiului general al protecției încrederii legitime;

               3.

               să dispună obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată și a onorariilor, reclamanta rezervându-și posibilitatea de a formula o acțiune separată pentru plata despăgubirilor.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii formulate, reclamanta invocă 11 motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea principiului securității juridice și a principiului încrederii legitime, precum și pe încălcarea articolelor 4, 7, 10 și 14 din Regulamentul nr. 659/1999 (1).
               Argumente invocate în susținerea motivului: decizia a fost adoptată după aproape șase ani și jumătate de la inițierea procedurii oficiale de investigare.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe reținerea eronată și/sau incompletă a cadrului normativ și reglementar de referință, și în consecință pe încălcarea obligației de diligență și de imparțialitate.
               Argumente invocate în susținerea motivului: decizia de incompatibilitate este întemeiată pe o reținere lacunară și eronată a elementelor de fapt și de drept, cu consecința încălcării principiilor diligenței și imparțialității, care ar fi trebuit să caracterizeze demersul Comisiei.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe diferența de tratament excesivă între Portovesme și Alcoa Trasformazioni.
               Argumente invocate în susținerea motivului: printr-o altă decizie referitoare la altă întreprindere, Comisia a considerat ca fiind legală aceeași schemă declarată incompatibilă cu piața comună, în prezent, în raport cu reclamanta, rezultând astfel o diferență de tratament excesivă între cele două întreprinderi.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe existența unui ajutor în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE.
               Argumente invocate în susținerea motivului: prin tariful preferențial acordat reclamantei, statul italian a intervenit în scopul de a elimina o situație nejustificată de dezavantaj, precum și în scopul de a reduce costurile excesive legate de consumul de energie electrică cauzate de conexiunea deficitară dintre rețeaua insulară și cea națională. Prin urmare, cerințele referitoare la avantajul economic și la caracterul selectiv al măsurii lipseau. În plus, intervenția Cassa conguaglio (Fondul de compensare) constituia doar o posibilitate, astfel încât măsura în discuție nu putea fi calificată drept resursă imputabilă statului. În sfârșit, măsura menționată nu putea avea niciun impact asupra schimburilor comerciale dintre statele membre, întrucât nu există fluxuri comerciale intracomunitare pe piața zincului.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe premisele greșite pe care este întemeiată decizia atacată.
               Argumente invocate în susținerea motivului: decizia este întemeiată pe premisa greșită potrivit căreia ajutorul ar fi creat un dezechilibru pe piața energiei, în timp ce piața vizată de schema în cauză este piața producției de metale grele.

               6.

               Al șaselea motiv, întemeiat pe calificarea drept ajutor nou sau drept ajutor existent.
               Argumente invocate în susținerea motivului: tratamentul preferențial în discuție ar fi trebuit calificat drept ajutor existent, considerat deja, într-o decizie anterioară a Comisiei, ca fiind compatibil cu piața comună.

               7.

               Al șaptelea motiv, întemeiat pe compatibilitatea ajutorului cu piața comună.
               Argumente invocate în susținerea motivului: Comisia nu a ținut seama de faptul că măsura în discuție a contribuit la asigurarea dezvoltării ocupării durabile a forței de muncă în zona în cauză.

               8.

               Al optulea motiv, întemeiat pe încălcarea articolelor 2, 3, 5 și 12 CE și pe neaplicarea principiilor egalității și proporționalității în acțiunile instituțiilor comunitare.
               Argumente invocate în susținerea motivului: prin decizia atacată s-a respins în mod nelegal un sistem de ajutoare prin care se urmărea eliminarea unei situații de gravă discriminare existentă între întreprinderile italiene producătoare de metale grele, pe de o parte, și cele europene, pe de altă parte.

               9.

               Al nouălea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 174 TFUE și a Anexei D, precum și a Declarației nr. 30 privind regiunile insulare.
               Argumente invocate în susținerea motivului: Comisia nu a luat în considerare deficiențele structurale și ale pieței legate de situația de insulă.

               10.

               Al zecelea motiv, întemeiat pe încălcarea normelor de procedură [articolul 107 alineatul (3) literele (a), (b) și (c) TFUE] și pe aplicarea greșită a Liniilor directoare privind ajutoarele de stat regionale din 1998, precum și pe neaplicarea Liniilor directoare pentru perioada 2007-2013.
               Argumente invocate în susținerea motivului: Comisia nu și-a respectat obligația de a examina în mod corespunzător compatibilitatea ajutorului.

               11.

               Al unsprezecelea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului încrederii legitime.
               Argumente invocate în susținerea motivului: Comisia nu a luat în considerare faptul că, într-o decizie anterioară, schema extinsă la reclamantă a fost declarată deja compatibilă cu piața comună, și nici faptul că, în cursul celor 15 ani care au trecut de la adoptarea deciziei respective, nu a fost exprimată nicio indoială în legătură cu schema menționată, aceste elemente fiind în consecință relevante în ceea ce privește încrederea legitimă a reclamantei.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE (JO L 83, p. 1, Ediție specială, 08/vol.1 p. 41)


title: Cauza C-211/07: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 21 februarie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Irlanda (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Transpunere incorectă — Directiva 84/5/CEE — Articolul 1 alineatul (4) — Asigurare obligatorie de răspundere civilă auto — Condițiile de excludere de la despăgubire a pasagerilor unui vehicul neasigurat)

text:
               12.4.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 92/8

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 21 februarie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Irlanda
   (Cauza C-211/07) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Transpunere incorectă - Directiva 84/5/CEE - Articolul 1 alineatul (4) - Asigurare obligatorie de răspundere civilă auto - Condițiile de excludere de la despăgubire a pasagerilor unui vehicul neasigurat)
   (2008/C 92/13)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentant: N. Yerrell, agent)

      Pârâtă: Irlanda (reprezentant: D. O'Hagan, agent)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolului 1 alineatul (4) din Directiva 84/5/CEE: A doua directivă a Consiliului din 30 decembrie 1983 privind apropierea legislațiilor statelor membre privind asigurarea de răspundere civilă pentru pagubele produse de autovehicule (JO 1984, L 8, p. 17, Ediție specială, 06/vol. 1, p. 104) — Repararea daunelor provocate de vehicule insuficient asigurate — Condiții de excludere care depășesc condițiile prevăzute de directivă
   Dispozitivul

               1)

               Prin menținerea în vigoare a secțiunilor 5.2 și 5.3 din acordul privind asigurarea vehiculelor (Motor Insurance Agreement) încheiat la 31 mai 2004 între Ministerul Transporturilor irlandez și Motor Insurers' Bureau of Ireland, Irlanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 1 alineatul (4) al treilea paragraf din Directiva 84/5/CEE a Consiliului din 30 decembrie 1983 privind apropierea legislațiilor statelor membre privind asigurarea de răspundere civilă pentru pagubele produse de autovehicule.

               2)

               Obligă Irlanda la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 155, 7.7.2007.


title: Cauza C-576/13: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 11 decembrie 2014 – Comisia Europeană/Regatul Spaniei (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Articolul 49 TFUE — Libertatea de stabilire — Întreprinderi portuare — Gestionarea lucrătorilor pentru prestarea de servicii de manipulare a mărfurilor — Interdicție de recurgere la piața forței de muncă)

text:
               9.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 46/14

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 11 decembrie 2014 – Comisia Europeană/Regatul Spaniei
   (Cauza C-576/13) (1)

   ((Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Articolul 49 TFUE - Libertatea de stabilire - Întreprinderi portuare - Gestionarea lucrătorilor pentru prestarea de servicii de manipulare a mărfurilor - Interdicție de recurgere la piața forței de muncă))
   (2015/C 046/18)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Nicolae și S. Pardo Quintillán, agenți)

      Pârât: Regatul Spaniei (reprezentant: A. Rubio González, agent)

      Dispozitivul

               1)

               Prin obligarea întreprinderilor din alte state membre care doresc să desfășoare activitatea de manipulare a mărfurilor în poturile spaniole de interes general, pe de o parte, de a se înscrie la societatea pe acțiuni de gestionare a docherilor („Sociedad Anónima de Gestion de Estibadores Portuarios”), precum și, dacă este cazul, de a participa la capitalul acesteia și, pe de altă parte, să recruteze cu prioritate lucrătorii puși la dispoziție de această societate, dintre care un număr minim să fie angajați cu titlu permanent, Regatul Spaniei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 49 TFUE.

               2)

               Obligă Regatul Spaniei la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 24, 25.1.2014.


title: Cauza C-433/13: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 16 septembrie 2015 – Comisia Europeană/Republica Slovacă [Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Regulamentul (CE) nr. 883/2004 — Articolul 7 — Articolul 21 — Prestație de boală — Alocație pentru îngrijire, alocație pentru asistență și alocație pentru compensarea costurilor excesive — Clauză de reședință]

text:
               9.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 371/2

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 16 septembrie 2015 – Comisia Europeană/Republica Slovacă
   (Cauza C-433/13) (1)

   ([Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Regulamentul (CE) nr. 883/2004 - Articolul 7 - Articolul 21 - Prestație de boală - Alocație pentru îngrijire, alocație pentru asistență și alocație pentru compensarea costurilor excesive - Clauză de reședință])
   (2015/C 371/03)
   Limba de procedură: slovaca

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Tokár, D. Martin şi F. Schatz, agenţi)

      Pârâtă: Republica Slovacă (reprezentant: B. Ricziová, agent)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 336, 16.11.2013.


title: Cauza T-151/08: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 11 iunie 2009 — Guedes — Indústria e Comércio/OAPI — Espai Rural de Gallecs (Gallecs) [ Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative Gallecs — Mărcile naționale și comunitare figurative anterioare GALLO, GALLO AZEITE NOVO, GALLO AZEITE — Motiv relativ de refuz — Lipsa riscului de confuzie — Lipsa de similitudine a semnelor — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) și alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 (devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) și alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009) ]

text:
               1.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 180/49

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 11 iunie 2009 — Guedes — Indústria e Comércio/OAPI — Espai Rural de Gallecs (Gallecs)
   (Cauza T-151/08) (1)

   („Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative Gallecs - Mărcile naționale și comunitare figurative anterioare GALLO, GALLO AZEITE NOVO, GALLO AZEITE - Motiv relativ de refuz - Lipsa riscului de confuzie - Lipsa de similitudine a semnelor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) și alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 (devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) și alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)”)
   2009/C 180/91
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Victor Guedes — Indústria e Comércio, SA (Lisabona, Portugalia) (reprezentant: B. Braga da Cruz, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: J. Crespo Carrillo, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI: Consorci de l'Espai Rural de Gallecs (Gallecs, Spania)

      Obiectul

   Acțiune introdusă împotriva deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 16 ianuarie 2008 (cauza R 986/2007-2) privind o procedură de opoziție între Victor Guedes — Indústria e Comércio, SA și Consorci de l’Espai Rural de Gallecs

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Victor Guedes — Indústria e Comércio, SA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 171, 5.7.2008.


title: Cauza T-44/14: Hotărârea Tribunalului din 19 aprilie 2016 – Costantini și alții/Comisia [„Drept instituțional — Inițiativă cetățenească europeană — Politica socială — Serviciu de interes economic general — Articolul 352 TFUE — Refuz de înregistrare — Lipsă vădită a unor competențe ale Comisiei — Articolul 4 alineatul (2) litera (b) din Regulamentul (UE) nr. 211/2011 — Principiul bunei administrări — Obligația de motivare”]

text:
               6.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 200/19

         Hotărârea Tribunalului din 19 aprilie 2016 – Costantini și alții/Comisia
   (Cauza T-44/14) (1)

   ([„Drept instituțional - Inițiativă cetățenească europeană - Politica socială - Serviciu de interes economic general - Articolul 352 TFUE - Refuz de înregistrare - Lipsă vădită a unor competențe ale Comisiei - Articolul 4 alineatul (2) litera (b) din Regulamentul (UE) nr. 211/2011 - Principiul bunei administrări - Obligația de motivare”])
   (2016/C 200/27)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamanți: Bruno Costantini (Jesi, Italia), Robert Racke (Lamadelaine, Luxemburg), Pietro Pravata (Beyne-Heusay, Belgia), Zbigniew Gałązka (Łódź, Polonia), Justo Santos Domínguez (Leganés, Spania), Maria Isabel Lemos (Mealhada, Portugalia), André Clavelou (Vincennes, Franța), Citizens' Committee „Right to Lifelong Care: Leading a life of dignity and independence is a fundamental right!” (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: O. Brouwer, J. Wolfhagen, avocați și A. Woods, solicitor)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentant: H. Krämer, agent)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei C(2013) 7612 final a Comisiei din 5 noiembrie 2013 prin care s-a respins cererea de înregistrare a propunerii de inițiativă cetățenească europeană intitulată „Right to Lifelong Care: Leading a life of dignity and independence is a fundamental right!”

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Îi obligă pe domnul Bruno Costantini și pe ceilalți reclamanți, ale căror nume figurează în anexă, la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 93, 29.3.2014.


title: Cauza C-532/09 P: Ordonanța Curții din 4 octombrie 2010 — Vladimir Ivanov/Comisia Europeană (Recurs — Acțiune în răspundere extracontractuală — Pierderea unei oportunități de a fi recrutat — Rezerva abuzului de procedură — Recurs în parte vădit inadmisibil și în parte vădit nefondat)

text:
               12.3.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 80/8

         Ordonanța Curții din 4 octombrie 2010 — Vladimir Ivanov/Comisia Europeană
   (Cauza C-532/09 P) (1)

   (Recurs - Acțiune în răspundere extracontractuală - Pierderea unei oportunități de a fi recrutat - Rezerva abuzului de procedură - Recurs în parte vădit inadmisibil și în parte vădit nefondat)
   2011/C 80/14
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurent: Vladimir Ivanov (reprezentant: F. Rollinger, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall și B. Eggers, agenți)

      Obiectul

   Recurs declarat împotriva Ordonanței Tribunalului de Primă Instanță (Camera a treia) din 30 septembrie 2009, Ivanov/Comisia (T-166/08) prin care acesta din urmă a respins acțiunea introdusă de reclamant în vederea obținerii reparării prejudiciului pe care l-ar fi suferit ca urmare a unei decizii a Comisiei care a refuzat să îl recruteze în calitate de agent local de asistență administrativă și tehnică la Delegația Comisiei la Sofia — Natura autonomă a acțiunii în răspundere extracontractuală în raport cu acțiunea în anulare — Rezerva abuzului de procedură — Posibilitatea invocării din oficiu a acestei norme de către Tribunal

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Îl obligă pe domnul Ivanov la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 51, 27.2.2010.


title: Cauza C-505/07: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal Supremo (Spania) la 19 noiembrie 2007 — Compañía Española de Comercialización de Aceite, SA/Asociación Española de la Industria y Comercio Exportador de Aceite de Oliva (ASOLIVA), Asociación Nacional de Industriales Envasadores y Refinadores de Aceites Comestibles (ANIERAC) și Administración del Estado

text:
               9.2.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 37/5

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal Supremo (Spania) la 19 noiembrie 2007 — Compañía Española de Comercialización de Aceite, SA/Asociación Española de la Industria y Comercio Exportador de Aceite de Oliva (ASOLIVA), Asociación Nacional de Industriales Envasadores y Refinadores de Aceites Comestibles (ANIERAC) și Administración del Estado
   (Cauza C-505/07)
   (2008/C 37/06)
   Limba de procedură: spaniola
   Instanța de trimitere
   Tribunal Supremo
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Compañía Española de Comercialización de Aceite, SA

      Pârâte: Asociación Española de la Industria y Comercio Exportador de Aceite de Oliva (ASOLIVA), Asociación Nacional de Industriales Envasadores y Refinadores de Aceites Comestibles (ANIERAC) și Administración del Estado
   Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 12a din Regulamentul nr. 136/66/CEE (1) al Consiliului din 22 septembrie 1966 privind stabilirea unei organizări comune a piețelor în sectorul uleiurilor și grăsimilor, în versiunea sa din Regulamentul nr. 1638/98 (2), permite includerea unei societăți anonime formate în majoritate din producători, prese de ulei și cooperative ale fabricanților de ulei, dar și din entități financiare, printre „organismele” autorizate să încheie contracte de depozitare a uleiului de măsline? Se poate considera că o societate având aceste caracteristici este echivalentă cu grupurile de producători și cu asociațiile acestora recunoscute potrivit Regulamentului (CE) nr. 952/97 (3)?

               2)

               În ipoteza în care societatea s-ar putea înscrie printre „organismele” apte să exercite activități de depozitare, „acceptarea din partea statului” de a califica aceste organisme potrivit articolului 12a din Regulamentul nr. 136/66 ar putea fi obținută în cadrul unei cereri individuale de dispensă („autorizare”) adresate autorităților naționale din domeniul concurenței?

               3)

               Articolul 12a din Regulamentul nr. 136/66 impune în mod imperativ Comisiei să autorizeze în fiecare caz depozitarea privată a uleiului de măsline sau, dimpotrivă, acest articol este compatibil cu existența unui mecanism agreat între producători pentru achiziționarea și depozitarea respectivului ulei de măsline, cu finanțare privată, care s-ar activa exclusiv în aceiași termeni și în aceleași condiții în care se activează depozitarea privată cu finanțare comunitară, în vederea suplimentării și eficientizării depozitării cu finanțare comunitară și fără să depășească limitele acesteia?

               4)

               Jurisprudența Curții de Justiție în hotărârea din 9 septembrie 2003 (cauza C-137/00, Milk Marque) cu privire la aplicarea de către autoritățile interne a normelor naționale din domeniul concurenței, pentru acordurile între producători care ar putea intra sub incidența, în principiu, a articolului 2 din Regulamentul nr. 26 al Consiliului (4) (de aplicare a anumitor reguli de concurență în domeniul producției și comercializării de produse agricole), se poate extinde la acordurile care din cauza caracteristicilor lor și a caracteristicilor sectorului avut în vedere pot afecta piața comunitară a uleiului de măsline în ansamblul său?

               5)

               În cazul în care autoritățile naționale din domeniul concurenței ar fi abilitate să aplice normele naționale pentru acordurile menționate care pot afecta organizarea comună a pieței uleiurilor și grăsimilor, pot aceste autorități să refuze în mod categoric unei societăți asemenea reclamantei posibilitatea de a utiliza mecanismele de depozitare a uleiului de măsline, inclusiv în situații de „perturbare gravă” prevăzute în articolul 12a din Regulamentul nr. 146/66?

      (1)  JO 172, p. 3025.

      (2)  Regulamentul nr. 1638/98 al Consiliului din 20 iulie 1998 de modificare a Regulamentului nr. 136/66/CEE privind stabilirea unei organizări comune a piețelor în sectorul uleiurilor și grăsimilor (JO L 210, p. 32).

      (3)  Regulamentul (CE) nr. 952/97 al Consiliului din 20 mai 1997 privind grupurile de producători și asociațiile acestora (JO L 142, p. 30).

      (4)  JO 30, p. 993.


title: Cauza T-257/07: Acțiune introdusă la 17 iulie 2007 — Republica Franceză/Comisia

text:
               8.9.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/50

         Acțiune introdusă la 17 iulie 2007 — Republica Franceză/Comisia
   (Cauza T-257/07)
   (2007/C 211/95)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Republica Franceză (reprezentanți: E. Belliard, G. de Bergues, R. Loosli și A.-L. During, agenți)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea punctului 3) din anexa la Regulamentul (CE) nr. 727/2007 al Comisiei din 26 iunie 2007 (1) de modificare a anexelor I, III, VII și X la Regulamentul (CE) nr. 999/2001 al Parlamentului European și al Consiliului de stabilire a unor reglementări pentru prevenirea, controlul și eradicarea anumitor forme transmisibile de encefalopatie spongiformă (2) în măsura în care introduce în capitolul A din această anexă VII, punctul 2.3 litera (b) punctul (iii), punctul 2.3 litera (d) și punctul 4;

               —

               cu titlu subsidiar, în ipoteza în care Tribunalul ar considera că această cerere de anulare parțială nu este admisibilă, anularea în totalitate a Regulamentului 727/2007;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Prin prezenta acțiune, reclamanta solicită anularea parțială sau, cu titlu subsidiar, anularea în totalitate, a Regulamentului (CE) nr. 727/2007 al Comisiei din 26 iunie 2007, care autorizează unele măsuri mai puțin stricte de supraveghere și eradicare în ceea ce privește anumite encefalopatii spongiforme transmisibile, în raport cu cele prevăzute în Regulamentul (CE) nr. 999/2001.
   În sprijinul acțiunii sale, aceasta arată că dispozițiile atacate trebuie anulate pentru încălcarea principiului precauției în ceea ce privește atât evaluarea, cât și gestiunea riscului.
   Reclamanta pretinde că a avut loc o încălcare de către Comisie a principiului precauției la nivelul evaluării riscului, ignorându-se incertitudinile științifice care, potrivit acesteia, subzistă în ceea ce privește atât riscul transmisibilității la om a encefalopatiilor spongiforme transmisibile, altele decât encefalopatia spongiformă bovină, cât și fiabilitatea testelor pe care s-a întemeiat Comisia la adoptarea regulamentului atacat.
   Potrivit reclamantei, Comisia a încălcat și principiul precauției la nivelul gestiunii riscului, în măsura în care dispozițiile atacate nu permit circumscrierea riscului și sunt chiar susceptibile să îl sporească. Reclamanta consideră, în plus, că sporirea riscului produs de dispozițiile atacate nu poate fi justificat de beneficiul așteptat.

      (1)  JO L 165, p. 8.

      (2)  JO L 147, p. 1.


title: Cauza C-453/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 24 august 2015 – Procedură penală împotriva A, B

text:
               3.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 363/24

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 24 august 2015 – Procedură penală împotriva A, B
   (Cauza C-453/15)
   (2015/C 363/30)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesgerichtshof

      Părțile din procedura principală

   A, B

      Întrebarea preliminară

   Articolul 56 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (1) trebuie interpretat în sensul că cota definită la articolul 3 litera (a) din Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 octombrie 2003 de stabilire a unui sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în cadrul Comunității și de modificare a Directivei 96/61/CE a Consiliului (2), care autorizează emisia unei tone de dioxid de carbon echivalent într-o perioadă specificată reprezintă un „drept similar” în sensul acestei prevederi?

      (1)  JO L 347, p. 1, Ediție specială 09/vol. 3, p. 7.

      (2)  JO L 275, p. 32, Ediție specială, 15/vol. 10, p. 78.


title: Cauza C-4/08: Ordonanța președintelui Curții din 8 septembrie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg — Germania) — Michael Mario Karl Kerner/Land Baden-Württemberg

text:
               6.12.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 313/22

         Ordonanța președintelui Curții din 8 septembrie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg — Germania) — Michael Mario Karl Kerner/Land Baden-Württemberg
   (Cauza C-4/08) (1)

   (2008/C 313/38)

      Limba de procedură: germana

   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 79, 29.3.2008.


title: Cauza C-116/14: Ordonanța președintelui Curții din 10 decembrie 2014 – Comisia Europeană/Republica Portugheză

text:
               4.5.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 146/32

         Ordonanța președintelui Curții din 10 decembrie 2014 – Comisia Europeană/Republica Portugheză
   (Cauza C-116/14) (1)

   (2015/C 146/40)
   Limba de procedură: portugheza
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 135, 5.5.2014.


title: Cauza F-102/13: Acțiune introdusă la 9 octombrie 2013 — ZZ/Comisia

text:
               25.1.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 24/40

         Acțiune introdusă la 9 octombrie 2013 — ZZ/Comisia
   (Cauza F-102/13)
   2014/C 24/75
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: ZZ (reprezentant: S. Orlandi, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei prin care se calculează sporul de drepturi de pensie dobândite anterior angajării în muncă, pe baza dispozițiilor generale de aplicare (denumite în continuare „DGA”) noi și privind transferul drepturilor de pensie ale reclamantei în sistemul de pensii al instituțiilor Uniunii Europene care aplică noile DGA a articolelor 11 și 12 din anexa VIII la Statutul funcționarilor

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că articolul 9 din DGA a articolului 11 alineatul (2) din anexa VIII la statut este nelegal și, prin urmare, neaplicabil;

               —

               anularea deciziei de a acorda sporul de drepturi de pensie dobândite de reclamantă anterior angajării în muncă, în cadrul transferului acestora în sistemul de pensii al instituțiilor Uniunii Europene, în temeiul DGA a articolului 11 alineatul (2) din anexa VIII la statut din 3 martie 2011;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-77/16 P: Recurs introdus la 11 februarie 2016 de Hewlett Packard Development Company LP împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 3 decembrie 2015 în cauza T-628/14, Hewlett Packard Development Company LP/OAPI

text:
               25.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 270/17

         Recurs introdus la 11 februarie 2016 de Hewlett Packard Development Company LP împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 3 decembrie 2015 în cauza T-628/14, Hewlett Packard Development Company LP/OAPI
   (Cauza C-77/16 P)
   (2016/C 270/27)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Hewlett Packard Development Company LP (reprezentanți: T. Raab și H. Lauf, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)
   Prin Ordonanța din 26 mai 2016, Curtea (Camera a zecea) a declarat recursul inadmisibil.


title: Cauza C-278/11 P: Recurs introdus la 6 iunie 2011 de Densmore Ronald Dover împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) pronunțate la 24 martie 2011 în cauza T-149/09, Densmore Ronald Dover/Parlamentul European

text:
               27.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/14

         Recurs introdus la 6 iunie 2011 de Densmore Ronald Dover împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) pronunțate la 24 martie 2011 în cauza T-149/09, Densmore Ronald Dover/Parlamentul European
   (Cauza C-278/11 P)
   2011/C 252/28
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurent: Densmore Ronald Dover (reprezentanți: D. Vaughan, QC, M. Lester, barrister, R. Collard, solicitor)

      Cealaltă parte în proces: Parlamentul European

      Concluziile recurentului

   Recurentul solicită Curții:

               —

               modificarea părților atacate din hotărârea Tribunalului pronunțată în cauza T-149/09;

               —

               anularea în totalitate a deciziei atacate;

               —

               obligarea Parlamentului European la plata cheltuielilor de judecată efectuate de recurent în prezentul recurs și în cadrul acțiunii în anulare în fața Tribunalului.

      Motivele și principalele argumente

   În primul rând, Tribunalul a săvârșit o eroare atunci când a statuat că la punctele 24 și 25 din decizia atacată Parlamentul European și-a îndeplinit obligația de a motiva corespunzător cererea de restituire a sumei de 354 289 GBP. Recurentul nu a luat cunoștință nici din cuprinsul punctelor 24 și 25 din decizia atacată, nici din altă parte de motivele pentru care a fost obligat să restituie sumele menționate, fapt care i-ar fi permis să conteste validitatea motivării respective în fața instanțelor sau ar fi permis instanțelor să exercite un control adecvat asupra acestor motive.
   În al doilea rând, Tribunalul a săvârșit o eroare atunci când a statuat că Parlamentul European a solicitat în mod justificat restituirea sumei de 354 289 GBP pentru motivul că aceasta ar fi fost plătită în mod „nedatorat”, conform articolului 14 din Normele privind cheltuielile și indemnizațiile deputaților în Parlamentul European (denumite în continuare „Normele CID”), întrucât:

               (a)

               Parlamentul European nu a explicat nicăieri în cuprinsul deciziei atacate motivele pentru care a considerat că numeroasele documente prezentate de recurent nu dovedeau faptul că sumele menționate la punctul 25 au fost utilizate în conformitate cu Normele CID, și nici aspectele sub care a considerat că aceste sume ar fi fost solicitate fără temei, potrivit articolului 14 din Normele CID, sau că ar fi fost utilizate în mod neadecvat sau în scopuri nepotrivite.

               (b)

               În realitate, recurentul a oferit explicații cu privire la fiecare sumă menționată la punctul 25 din decizia atacată și de asemenea a explicat faptul că fiecare sumă a fost destinată în totalitate și în mod special acoperirii numai a cheltuielilor decurgând din angajarea sau utilizarea MP Holdings ca furnizor de servicii. Recurentul a prezentat un număr mare de înscrisuri justificative pentru a demonstra că indemnizațiile plătite MP Holdings au fost utilizate în mod efectiv în scopurile prevăzute la articolul 14. Înscrisurile furnizate de recurent depășeau considerabil înscrisurile justificative pe care era obligat să le păstreze și acoperă toate perioadele relevante, în special documentele referitoare la primul mandat al recurentului. Aceste probe au dovedit că toate cheltuielile au fost efectuate în totalitate și numai în scopul furnizării serviciilor de asistență parlamentară în beneficiul recurentului. Parlamentul European a urmărit să impună recurentului cerințe deosebit de oneroase, solicitându-i să prezinte o documentație prin care să justifice fiecare cost în parte, retroactiv până în 1999. Aceste cerințe nu au existat în perioada în care cheltuielile au fost efectuate, și dealtfel, nu au constituit niciodată, în nicio măsură, o condiție prealabilă pentru rambursare în temeiul articolului 14 din Normele CID.

         În al treilea rând, Tribunalul a săvârșit o eroare atunci când a constatat că invocarea de către Parlamentul European, în mod neîntemeiat, a unui pretins „conflict de interese” nu trebuia să determine anularea în totalitate a deciziei atacate. Tribunalul a statuat în mod corect că Parlamentul European nu putea invoca un pretins conflict de interese pentru a justifica cererea sa de restituire a indemnizației pentru asistență parlamentară. Întrucât Parlamentul European s-a întemeiat în mod expres și în principal pe acest motiv, pentru a justifica decizia atacată în ansamblu, constatarea menționată ar fi trebuit să aibă ca rezultat anularea în totalitate a deciziei atacate.


title: Cauza T-596/13: Hotărârea Tribunalului din 26 martie 2015 – Emsibeth/OAPI – Peek & Cloppenburg (Nael) [„Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative Nael — Marca comunitară verbală anterioară Mc Neal — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               11.5.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 155/26

         Hotărârea Tribunalului din 26 martie 2015 – Emsibeth/OAPI – Peek & Cloppenburg (Nael)
   (Cauza T-596/13) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative Nael - Marca comunitară verbală anterioară Mc Neal - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2015/C 155/30)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Emsibeth SpA (Verona, Italia) (reprezentant: A. Arpaia, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: L. Rampini, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Peek & Cloppenburg KG (Düsseldorf, Germania)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 11 septembrie 2013 (cauza R 1663/2012-2) privind o procedură de opoziție între Peek & Cloppenburg KG et Emsibeth SpA

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Emsibeth SpA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 39, 8.2.2014.


title: Cauza C-276/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal administratif (Luxemburg) la 26 iunie 2008 — Miloud Rimoumi, Gabrielle Suzanne Marie Prick/Ministre des Affaires Étrangères et de l'Immigration

text:
               13.9.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 236/8

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal administratif (Luxemburg) la 26 iunie 2008 — Miloud Rimoumi, Gabrielle Suzanne Marie Prick/Ministre des Affaires Étrangères et de l'Immigration
   (Cauza C-276/08)
   (2008/C 236/11)
   Limba de procedură: franceza
   Instanța de trimitere
   Tribunal administratif
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Miloud Rimoumi și Gabrielle Suzanne Marie Prick

      Pârât: Ministre des Affaires Étrangères et de l'Immigration
   Întrebarea preliminară
   Articolului 2 alineatul (2) litera (a), articolul 3 alineatul (1) și articolul 7 alineatul (2) din Directiva 2004/38/CE de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 1612/68 și de abrogare a Directivelor 64/221/CEE, 68/360/CEE, 72/194/CEE, 73/148/CEE, 75/34/CEE, 75/35/CEE, 90/364/CEE, 90/365/CEE și 93/96/CEE (1) trebuie interpretate în sensul că privesc numai membrii de familie care au obținut această calitate anterior datei la care cetățeanul Uniunii pe care intenționează să îl însoțească sau căruia intenționează să i se alăture a exercitat dreptul la libera circulație care îi este conferit prin articolul 39 CE sau, dimpotrivă, orice cetățean al Uniunii care își exercită dreptul la libera circulație și care este instalat într-un alt stat membru decât cel a cărui cetățenie o deține are dreptul ca un membru al familiei sale să i se alăture fără ca acesta din urmă să fie supus unei condiții referitoare la momentul dobândirii acestei calități?

      (1)  Directiva 2004/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora, de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 1612/68 și de abrogare a Directivelor 64/221/CEE, 68/360/CEE, 72/194/CEE, 73/148/CEE, 75/34/CEE, 75/35/CEE, 90/364/CEE, 90/365/CEE și 93/96/CEE (JO L 158, p. 77, Ediție specială, 5/vol. 7, p. 56).


title: Cauza T-409/08: Acțiune introdusă la 24 septembrie 2008 — El Fatmi/Consiliul Uniunii Europene

text:
               22.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/54

         Acțiune introdusă la 24 septembrie 2008 — El Fatmi/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza T-409/08)
   (2008/C 301/90)
   Limba de procedură: olandeza
   Părțile

      Reclamant: Nouriddin El Fatmi (Vught, Țările de Jos) (reprezentant: G. Pulles, advocaat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene
   Concluziile reclamantului

               —

               Constatarea faptului că Regulamentul (CE) nr. 2580/2001 este inaplicabil și/sau anularea Deciziei 2008/583/CE a Consiliului din 15 iulie 2008, în măsura în care aceste reglementări s-ar aplica reclamantului;

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamantul solicită Tribunalului să constate că Regulamentul (CE) nr. 2580/2001 (1) nu este aplicabil în cazul său și să anuleze Decizia 2008/583/CE (2) în măsura în care aceasta îl privește.
   În primul rând, reclamantul afirmă că Consiliul a acționat fără a respecta cerințele articolului 5 CE. Acesta din urmă nu ar fi fost competent din cauza lipsei unei legături cu statele terțe sau cu piața comună.
   În al doilea rând, reclamantul arată că articolele 60 CE, 301 CE și 308 CE nu conferă competență pentru adoptarea regulamentului atacat.
   În al treilea rând, Consiliul ar fi încălcat articolul 1 alineatul (4) din Poziția Comună 2001/931 din 27 decembrie 2001 (3) și norme fundamentale de procedură și principii de drept comunitar, printre care obligația de motivare. Reclamantul consideră că deciziile naționale pe care — printre altele — s-a întemeiat Consiliul, pe de o parte, nu sunt decizii ale unei autorități competente în sensul articolului 1 alineatul (4) din Poziția comună 2001/93 și, pe de altă parte, sunt decizii care au fost anulate de instanța națională de apel.
   În al patrulea rând, Consiliul ar fi încălcat drepturile fundamentale ale reclamantului și, în special, dreptul la respectarea vieții private și familiale, dreptul la o protecție jurisdicțională efectivă și dreptul de proprietate.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 2580/2001 al Consiliului din 27 decembrie 2001 privind măsuri restrictive specifice îndreptate împotriva anumitor persoane și entități în vederea combaterii terorismului (JO L 344, p. 70, Ediție specială 18/vol. 1, p. 169).

      (2)  Decizia Consiliului din 15 iulie 2008 de punere în aplicare a articolului 2 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 2580/2001 privind măsurile restrictive specifice îndreptate împotriva anumitor persoane și entități în vederea combaterii terorismului și de abrogare a Deciziei 2007/868/CE (JO L 188, p. 21).

      (3)  Poziția comună a Consiliului din 27 decembrie 2001 privind aplicarea de măsuri specifice pentru combaterea terorismului (JO L 344, p. 93, Ediție specială 18/vol. 1, p. 179).


title: Cauza C-684/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesarbeitsgericht (Germania) la 27 decembrie 2016 – Max-Planck-Gesellschaft zur Förderung der Wissenschaften eV/Tetsuji Shimizu

text:
               3.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 104/32

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesarbeitsgericht (Germania) la 27 decembrie 2016 – Max-Planck-Gesellschaft zur Förderung der Wissenschaften eV/Tetsuji Shimizu
   (Cauza C-684/16)
   (2017/C 104/46)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesarbeitsgericht

      Părțile din procedura principală

      Pârât: Max-Planck-Gesellschaft zur Förderung der Wissenschaften eV

      Reclamant: Tetsuji Shimizu

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 7 alineatul (1) din Directiva 2003/88/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 4 noiembrie 2003 privind anumite aspecte ale organizării timpului de lucru (denumită în continuare „Directiva 2003/88/CE (1)”) sau articolul 31 alineatul (2) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (denumită în continuare „carta”) se opun unei prevederi naționale precum cea de la articolul 7 din Legea federală privind concediul (denumită în continuare „BUrlG”), care prevede, ca modalitate de exercitare a dreptului la concediu de odihnă, că lucrătorul, exprimându-și preferințele în privința perioadei în care va efectua concediul, trebuie să solicite efectuarea acestuia, astfel încât la sfârșitul perioadei de referință dreptul la concediu să nu se stingă fără a fi compensat, și care nu obligă angajatorul să stabilească din proprie inițiativă, în mod unilateral și obligatoriu pentru lucrător perioada de efectuare a concediului în cadrul perioadei de referință?

               2.

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare:
               Incompatibilitatea există și în cazul raportului de muncă dintre două persoane de drept privat?

      (1)  JO L 299, p. 9, Ediţie specială, 05/vol. 7, p. 3.


title: Cauza F-63/07: Acțiune introdusă la 26 iunie 2007 — Patsarika/Cedefop

text:
               24.11.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 283/43

         Acțiune introdusă la 26 iunie 2007 — Patsarika/Cedefop
   (Cauza F-63/07)
   (2007/C 283/78)
   Limba de procedură: greaca
   Părțile

      Reclamantă: Maria Patsarika (reprezentanți: N. Korogiannakis și N. Keramidas, dikigόroi)

      Pârât: Centrul European pentru Dezvoltarea Formării Profesionale (Cedefop)
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei Cedefop din 20 septembrie 2006 (nr. Directorate/AMB/2006/380) prin care se desface contractul pe durată determinată al reclamantei cu Cedefop, la încheierea perioadei de probă a acesteia;

               —

               anularea deciziei Comisiei pentru contestații a Cedefop (16 martie 2007) de respingere a reclamației prin care reclamanta a solicitat anularea deciziei mai sus menționate, decizie care conține motivarea autorității împuternicite să facă numiri cu privire la desfacerea contractului de muncă (această decizie nu a fost atacată individual);

               —

               obligarea Cedefop la plata de despăgubiri într-un cuantum egal cu salariul, indemnizațiile și drepturile de pensie ale reclamantei corespunzătoare perioadei cuprinse între 1 octombrie 2006 și 30 septembrie 2007, mai puțin cuantumul indemnizației de desfacere a contractului de muncă, ce i s-a acordat;

               —

               obligarea Cedefop la plata de despăgubiri în cuantum de 20 000 EUR pentru prejudiciul moral suferit de reclamantă.

         Motivele și principalele argumente
   Prin decizia din 20 septembrie 2006, Cedefop a concediat-o pe reclamantă, la încheierea perioadei de probă a acesteia. Înainte de toate, reclamanta susține că s-a încălcat reglementarea în ceea ce privește perioada sa de probă, din moment ce aceasta nu a fost efectuată în condiții normale. Mai mult, decizia de a o concedia a fost adoptată printr-un abuz de putere și prin depășirea limitelor puterii discreționare și este întemeiată pe o eroare vădită de apreciere. Concedierea reclamantei a fost dispusă în urma raportului de evaluare elaborat înainte de încheierea perioadei de probă a acesteia, în pofida randamentului său profesional satisfăcător și a conduitei sale în serviciu, din cauza unor „îndoieli în privința calităților sale morale”. Aceste îndoieli au fost motivate cu fapte fără legătură cu perioada relevantă de angajare a reclamantei, precum și din cauza depunerii unei mărturii într-o altă cauză pendinte în fața Tribunalului Funcției Publice. Conținutul depoziției reclamantei în cauza pendinte s-a dovedit a fi veridic. Mai mult, în ceea ce privește criticile referitoare la presupusele insuficiențe profesionale (care rezultă în mod exclusiv din evaluările directorului-adjunct al centrului) nu a fost prezentat niciun element de probă în acest sens. În plus, reclamanta afirmă că i s-a încălcat dreptul de a fi ascultată și dreptul la apărare, precum și principiile imparțialității și proporționalității. Documentele pe care se întemeiază criticile la adresa ei nu i-au fost niciodată comunicate și nici nu a fost invitată să participe la dezbaterea reclamației sale (în fața Comisiei pentru contestații a Cedefop).


title: Cauza C-107/08: Ordonanța președintelui Curții din 5 noiembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Austria

text:
               21.3.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 69/31

         Ordonanța președintelui Curții din 5 noiembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Austria
   (Cauza C-107/08) (1)

   (2009/C 69/66)

      Limba de procedură: germana

   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 107, 26.4.2008.


title: Cauza C-416/08 P: Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 10 iulie 2009 — Apple Computer, Inc./Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), TKS-Teknosoft SA [Recurs — Marcă comunitară — Regulamentul (CE) nr. 40/94 — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) — Marca verbală QUARTZ — Opoziția titularului mărcii figurative comunitare QUARTZ — Refuzul înregistrării — Similitudinea produselor — Risc de confuzie — Recurs vădit inadmisibil]

text:
               21.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/17

         Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 10 iulie 2009 — Apple Computer, Inc./Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), TKS-Teknosoft SA
   (Cauza C-416/08 P) (1)

   (Recurs - Marcă comunitară - Regulamentul (CE) nr. 40/94 - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) - Marca verbală QUARTZ - Opoziția titularului mărcii figurative comunitare QUARTZ - Refuzul înregistrării - Similitudinea produselor - Risc de confuzie - Recurs vădit inadmisibil)
   2009/C 282/32
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Apple Computer, Inc. (reprezentanți: M. Hart și N. Kearley, Solicitors)

      Celelalte părți în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: J. García Murillo, agent), TKS-Teknosoft SA

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a treia) din 1 iulie 2008, Apple Computer/OAPI (T-328/05), prin care Tribunalul a respins o acțiune în anulare introdusă de solicitantul mărcii figurative „QUARTZ” pentru produse din clasa 9 împotriva Deciziei R 416/2004-4 a Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (OAPI) din 27 aprilie 2005 de respingere a acțiunii introduse împotriva deciziei diviziei de opoziție prin care se refuză în parte înregistrarea mărcii respective în cadrul opoziției formulate de titularul mărcii figurative comunitare „QUARTZ” pentru servicii din clasele 9 și 42

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Obligă Apple Computer Inc. la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 301, 22.11.2008.


title: Cauza T-466/11: Acțiune introdusă la 23 august 2011 — Ellinika Nafpigeia AE și 2. Hoern Beteiligungs GmbH/Comisia

text:
               12.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 331/24

         Acțiune introdusă la 23 august 2011 — Ellinika Nafpigeia AE și 2. Hoern Beteiligungs GmbH/Comisia
   (Cauza T-466/11)
   2011/C 331/47
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamante: Ellinika Nafpigeia AE (Hellenic Shipyards, Skaramanka, Grecia) și 2. Hoern Beteiligungs GmbH (Kiel, Germania) (reprezentanți: K. Chrysogonos și A. Mitsis, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei C(2010) 8274 final a Comisiei din 1 decembrie 2010 privind ajutorul de stat CR 16/2004 (ex NN 29/2004, CP 71/2002 și CP 133/2005), care constituie o măsură de aplicare a Deciziei C(2008) 3118 final din 2 iulie 2008 (JO L 225, p. 104) privind recuperarea ajutoarelor de stat (denumită în continuare „decizia de recuperare”), astfel cum este completată, detaliată și precizată de documentele și de celelalte elemente din dosar;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamante;

               —

               în subsidiar, interpretarea, în mod imperativ erga omnes și în special în privința Comisiei, a Deciziei C(2010) 8274 final a Comisiei din 1 decembrie 2010, astfel cum este completată de documentele și de celelalte elemente din dosar, în sensul definit mai precis în acțiune, astfel încât să fie compatibilă: cu articolul 17 din decizia de recuperare, pe care se întemeiază decizia atacată; cu articolul 346 TFUE, în temeiul căruia a fost emisă aceasta; cu principiile certitudinii și al securității juridice, precum și cu libertatea de stabilire, cu libera prestare a serviciilor, cu libertatea de a desfășura o activitate comercială și cu dreptul de proprietate, principii încălcate de interpretarea și aplicarea curentă de către Comisie și de autoritățile elene a deciziei atacate.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă patru motive.

               1.

               Prin intermediul primului motiv de anulare, reclamantele susțin că Comisia a încălcat articolul 17 din decizia de recuperare, întrucât decizia atacată are efect asupra activităților militare ale Ellinika Nafpigeia AE (Hellenic Shipyards, denumită în continuare „ENAE”), impunând ENAE să renunțe la toate elementele sale patrimoniale care nu sunt în acest moment absolut necesare, dar care sunt totuși integral sau parțial relativ necesare sau pot deveni absolut necesare în viitor pentru activitățile militare ale ENAE.

               2.

               Prin intermediul celui de al doilea motiv de anulare, reclamantele consideră că decizia atacată este interpretată, printr-o aplicare eronată a articolului 356 TFUE, în sensul că activitățile militare ale ENAE se reduc la comenzile în curs ale marinei militare grecești și nu acoperă toate activitățile necomerciale ale ENAE, precum comenzile ulterioare ale marinei militare sau ale celorlalte forțe armate grecești sau străine sau orice altă activitate de fabricare, de furnizare sau de reparare de material de apărare.

               3.

               Prin intermediul celui de al treilea motiv de anulare, reclamantele afirmă că decizia atacată, încălcând principiile certitudinii și securității juridice, lasă să subziste incertitudini substanțiale în ceea ce privește domeniul său de aplicare personal, temporal și material, conferind totodată în paralel o largă putere de apreciere organelor responsabile cu punerea sa în aplicare, astfel încât să fie interpretată în sensul că impune obligații și interdicții care nu sunt prevăzute în decizia de recuperare sau unor persoane neobligate ori care sunt imprecise și inaplicabile sau care depășesc măsura rezonabilă necesară pentru protecția drepturilor și a libertăților fundamentale. În continuare, reclamantele consideră că decizia atacată, adoptată cu încălcarea principiilor certitudinii și al securității juridice, este în parte inaplicabilă întrucât impune măsuri care se lovesc parțial sau total de o imposibilitate juridică și/sau practică de aplicare, în condițiile în care se cunoaște că termenul de șase luni impus pentru aplicarea sa era de la început nerealizabil și nerealist.

               4.

               Prin intermediul celui de patrulea motiv de anulare, reclamantele susțin că decizia atacată impune obligații și interdicții ENAE și acționarilor săi într-un mod care le afectează drepturile fundamentale la libertatea de stabilire, la libera prestare a serviciilor, la libertatea de a desfășura o activitate comercială și la dreptul de proprietate, în parte, fără existența unei baze legale și, în orice caz, cu depășirea a ceea ce este necesar pentru atingerea obiectivului recuperării.


title: Cauza T-247/14: Acțiune introdusă la 17 aprilie 2014 – Meica/OAPI – Salumificio Fratelli Beretta (MINIMINI)

text:
               21.7.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 235/22

         Acțiune introdusă la 17 aprilie 2014 – Meica/OAPI – Salumificio Fratelli Beretta (MINIMINI)
   (Cauza T-247/14)
   2014/C 235/30
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Meica Ammerländische Fleischwarenfabrik Fritz Meinen GmbH & Co. KG (Edewecht, Germania) (reprezentant: S. Labesius, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Salumificio Fratelli Beretta SpA (Barzanò, Italia)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 14 februarie 2014 în cauza R 1159/2013-4;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca comunitară vizată: marca figurativă conținând elementele verbale „STICK MINIMINI Fratelli Beretta 1812 GLI ORIGINALI” pentru produse și servicii din clasele 29 și 43 – cererea de înregistrare a mărcii nr. 1 0 0 67  031

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: reclamanta

      Marca sau semnul invocat: marca verbală „Mini Wini” pentru produse și servicii din clasele 29 și 38 – cererea de înregistrare a mărcii nr. 3 2 97  835

      Decizia diviziei de opoziție: admite în parte opoziția

      Decizia camerei de recurs: anulează decizia atacată și respinge în totalitate opoziția

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul privind marca comunitară


title: Cauza C-189/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 23 aprilie 2012 — Eridania Sadam SpA/AGEA e Ministero delle Politiche Agricole, Alimentari e Forestali

text:
               30.6.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 194/14

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 23 aprilie 2012 — Eridania Sadam SpA/AGEA e Ministero delle Politiche Agricole, Alimentari e Forestali
   (Cauza C-189/12)
   2012/C 194/22
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Consiglio di Stato

      Părțile din acțiunea principală

      Apelantă: Eridania Sadam SpA

      Intimați: Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Ministero delle Politiche Agricole, Alimentari e Forestali

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolele 3 și 4 din Regulamentul (CE) nr. 320/2006 al Consiliului din 20 februarie 2006 (1) și articolul 4 din Regulamentul (CE) nr. 968/2006 al Comisiei din 27 iunie 2006 (2), trebuie interpretate în sensul că expresia „instalații de producție” nu cuprinde instalațiile utilizate de întreprinderile producătoare de zahăr pentru activitatea de packaging [ambalare] a zahărului în vederea comercializării sale și că, așadar, în cazul unor instalații precum silozurile, este necesară efectuarea unei analize de la caz la caz pentru a verifica dacă aceste instalații sunt legate de „linia de producție” sau sunt legate de alte activități, diferite de activitatea de producție, precum packaging?

               2.

               Cu titlu subsidiar, având în vedere articolele 3 și 4 din Regulamentul (CE) nr. 320/2006 al Consiliului din 20 februarie 2006 și normele superioare și principiile dreptului primar european, articolul 4 din Regulamentul (CE) nr. 968/2006 al Comisiei din 27 iunie 2006 este nul în cazul în care este interpretat în sensul că include, printre instalațiile menționate la literele (a) și (b) ale alineatului (1), și pe cele utilizate de întreprinderile producătoare de zahăr pentru activitatea de packaging a zahărului în vederea comercializării sale, fiind evident că finalitatea urmărită de Regulamentul nr. 320/2006 constă în a dezafecta capacitatea de producție a întreprinderii producătoare de zahăr, iar nu în a o împiedica pe aceasta să poată activa doar în sectorul comercializării produsului, utilizând zahăr obținut din cotele de producție aferente altor instalații sau întreprinderi?

               3.

               Cu titlu mai subsidiar, în orice caz, articolele 3 și 4 din Regulamentul (CE) nr. 320/2006 al Consiliului din 20 februarie 2006 și articolul 4 din Regulamentul (CE) [nr. 968/2006] al Comisiei din 27 iunie 2006 sunt valide potrivit normelor superioare și principiilor dreptului primar european, în cazul în care sunt interpretate în sensul că noțiunea „instalații de producție” sau „direct legate de producție” include instalațiile utilizate de întreprinderile producătoare de zahăr pentru activitatea de packaging a zahărului în vederea comercializării sale?

      (1)  JO L 58, p. 42, Ediție specială, 03/vol. 70, p. 118.

      (2)  JO L 176, p. 32, Ediție specială, 03/vol. 73, p. 52.


title: Cauza C-537/08 P: Recurs introdus la 3 decembrie 2008 de Kahla/Thüringen Porzellan GmbH împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a cincea extinsă) pronunțate la 24 septembrie 2008 în cauza T-20/03, Kahla/Thüringen Porzellan GmbH, susținută de Freistaat Thüringen și de Republica Federală Germania/Comisia Comunităților Europene

text:
               21.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/34

         Recurs introdus la 3 decembrie 2008 de Kahla/Thüringen Porzellan GmbH împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a cincea extinsă) pronunțate la 24 septembrie 2008 în cauza T-20/03, Kahla/Thüringen Porzellan GmbH, susținută de Freistaat Thüringen și de Republica Federală Germania/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza C-537/08 P)
   (2009/C 44/56)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Recurentă: Kahla/Thüringen Porzellan GmbH (reprezentanți: M. Schütte, S. Zühlke, und P. Werner, avocați)

      Celelalte părți în proces: Freistaat Thüringen, Republica Federală Germania, Comisia Comunităților Europene
   Concluziile recurentei

               —

               Anularea Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță din 24 septembrie 2008 în cauza T-20/03, Kahla/Thüringen Porzellan GmbH/Comisia Comunităților Europene, în ceea ce privește măsurile 15 și 26, precum și decizia referitoare la cheltuielile de judecată;

               —

               anularea articolului 1 alineatul (2) literele (d) și (g) și a articolului 2 din Decizia 2003/643/CE a Comisiei din 13 mai 2003 privind ajutorul de stat acordat de Germania în favoarea Kahla Porzellan GmbH și în favoarea Kahla/Thüringen Porzellan GmbH (1), în ceea ce privește măsurile 15 și 26 sau, în orice caz, în ceea ce privește recuperarea ajutoarelor prevăzute de măsurile 15 și 26;

               —

               în subsidiar, anularea deciziei atacate în măsura în care prin aceasta se constată că valoarea totală a subvențiilor pentru promovarea ocupării forței de muncă reprezintă un avantaj în favoarea reclamantei și, prin urmare, aceste subvenții trebuie recuperate;

               —

               obligarea intimatei pârâte la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Obiectul prezentului recurs îl constituie Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță prin care s-a respins acțiunea recurentei împotriva Deciziei 2003/643/CE a Comisiei din 13 mai 2003 privind ajutorul de stat acordat de Germania în favoarea Kahla Porzellan GmbH și în favoarea Kahla/Thüringen Porzellan GmbH, în măsura în care această decizie se referă la ajutoarele financiare acordate în favoarea Kahla/Thüringen Porzellan GmbH.
   În susținerea recursului, recurenta invocă două motive principale de recurs și un motiv subsidiar de recurs. În opinia recurentei, hotărârea încalcă dreptul comunitar, întrucât se întemeiază pe o aplicare greșită a principiilor fundamentale ale securității juridice și protecției încrederii legitime. Totuși, în măsura în care Curtea de Justiție nu ar admite aceste motive de recurs, anumite constatări cuprinse în hotărâre ar reprezenta o încălcare a articolului 87 alineatul (1) CE.

      Cu privire la primul motiv principal de recurs, hotărârea Tribunalului a încălcat principiul securității juridice întrucât a constatat că schema de ajutor aprobată de Comisie privind programul în favoarea investițiilor întreprinderilor mici și mijlocii (IMM) nu se aplica întreprinderilor aflate în dificultate, iar schema de ajutor acordată în temeiul articolului 249h din Arbeitsförderungsgesetz (Legea privind promovarea ocupării forței de muncă, denumită în continuare „AFG”) și aprobată de Comisie excludea din domeniul de aplicare întreprinderile private.

      Cu privire la al doilea motiv de recurs, hotărârea Tribunalului a încălcat principiul protecției încrederii legitime în măsura în care se constată că lipsa restricțiilor exprese din versiunea publicată în Jurnalul Oficial sau aduse la cunoștința publică într-un alt mod a deciziei Comisiei de aprobare a programului în favoarea investițiilor IMM, respectiv a deciziei prin care s-a constatat că articolul 249 din AFG nu reprezintă ajutor de stat, nu a putut întemeia încrederea legitimă a recurentei cu privire la legalitatea măsurilor și, prin urmare, recurenta ar fi putut să se informeze cu privire la legalitatea ajutorului prin consultarea documentelor publice accesibile.

      În sfârșit, cu privire la al treilea motiv de recurs, în subsidiar, hotărârea Tribunalului a încălcat articolul 87 CE întrucât a constatat că, în lipsa efectuării unei evaluări a economiilor obținute în realitate de recurentă, în temeiul măsurii în cauză recurenta ar fi obținut un avantaj relevant având cuantumul subvenției acordate.

      (1)  JO L 227, p. 12.


title: Cauza C-394/06: Ordonanța președintelui Curții din 14 mai 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană

text:
               4.8.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 183/29

         Ordonanța președintelui Curții din 14 mai 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană
   (Cauza C-394/06) (1)

   (2007/C 183/54)

      Limba de procedură: italiana

   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 294, 2.12.2006.


title: Cauza C-269/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal administratif de Montreuil (Franța) la 28 mai 2010 — Société Accor Services France/Le Chèque Déjeuner CCR, Etablissement Public de Santé de Ville-Evrard

text:
               14.8.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 221/24

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal administratif de Montreuil (Franța) la 28 mai 2010 — Société Accor Services France/Le Chèque Déjeuner CCR, Etablissement Public de Santé de Ville-Evrard
   (Cauza C-269/10)
   ()
   2010/C 221/38
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Tribunal administratif de Montreuil

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Société Accor Services France

      Pârâte: Le Chèque Déjeuner CCR, Etablissement Public de Santé de Ville-Evrard

      Întrebarea preliminară

   Dispozițiile articolului 53 din code des marchés publics sunt compatibile cu cele ale Directivei 2004/18/CE din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii (1) și cu cele ale Tratatului privind Uniunea Europeană?

      (1)  Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii (JO L 134, p. 114, Ediție specială, 06/vol. 8, p. 116).


title: Cauza F-73/09: Acțiune introdusă la 10 septembrie 2009 — Sukup/Comisia

text:
               7.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 267/84

         Acțiune introdusă la 10 septembrie 2009 — Sukup/Comisia
   (Cauza F-73/09)
   2009/C 267/153
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Viktor Sukup (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: Stéphane Rodriguez și Christophe Bernard-Glanz, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene

      Obiectul și descrierea litigiului

   Cerere de anulare a deciziei Biroului „Gestiunea și plata drepturilor individuale” din cadrul Comisiei Europene de a nu acorda reclamantului alocația pentru creșterea copilului și alocația școlară.

      Concluziile reclamantului

               —

               Declararea admisibilității prezentei acțiuni;

               —

               anularea deciziei de respingere a cererii reclamantului, adoptată de către AIPN la 22 ianuarie 2009 și, în măsura în care este necesar, a deciziei de respingere a reclamației acestuia, adoptată de către AIPN la 29 mai 2009;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-404/13: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 19 noiembrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Supreme Court of the United Kingdom – Regatul Unit) – The Queen, la cererea: ClientEarth/The Secretary of State for the Environment, Food and Rural Affairs (Trimitere preliminară — Mediu — Calitatea aerului — Directiva 2008/50/CE — Valori-limită pentru dioxidul de azot — Obligația de a solicita prorogarea termenului stabilit prin prezentarea unui plan privind calitatea aerului — Sancțiuni)

text:
               26.1.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 26/6

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 19 noiembrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Supreme Court of the United Kingdom – Regatul Unit) – The Queen, la cererea: ClientEarth/The Secretary of State for the Environment, Food and Rural Affairs
   (Cauza C-404/13) (1)

   ((Trimitere preliminară - Mediu - Calitatea aerului - Directiva 2008/50/CE - Valori-limită pentru dioxidul de azot - Obligația de a solicita prorogarea termenului stabilit prin prezentarea unui plan privind calitatea aerului - Sancțiuni))
   (2015/C 026/07)
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   Supreme Court of the United Kingdom

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: The Queen, la cererea: ClientEarth

      Pârât: The Secretary of State for the Environment, Food and Rural Affairs

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 22 alineatul (1) din Directiva 2008/50/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 mai 2008 privind calitatea aerului înconjurător și un aer mai curat pentru Europa trebuie interpretat în sensul că, pentru a putea proroga cu cel mult cinci ani termenul stabilit de directiva menționată în vederea respectării valorilor-limită pentru dioxid de azot stabilite în anexa XI la aceasta, articolul menționat impune unui stat membru să formuleze o cerere în acest sens și să întocmească un plan privind calitatea aerului atunci când reiese în mod obiectiv, ținând seama de datele existente și în pofida punerii în aplicare de către acest stat a unor măsuri corespunzătoare de combatere a poluării, că valorile respective nu vor putea fi respectate într-o anumită zonă sau aglomerare în termenul stabilit. Directiva 2008/50 nu cuprinde nicio excepție de la obligația care rezultă din articolul 22 alineatul (1) menționat.

               2)

               În cazul în care rezultă că valorile-limită pentru dioxid de azot stabilite în anexa XI la Directiva 2008/50 nu pot fi respectate într-o anumită zonă sau aglomerare dintr-un stat membru după data de 1 ianuarie 2010 stabilită în această anexă, fără ca statul respectiv să fi solicitat prorogarea acestui termen în conformitate cu articolul 22 alineatul (1) din Directiva 2008/50, elaborarea unui plan privind calitatea aerului, conform articolului 23 alineatul (1) al doilea paragraf din această directivă, nu poate permite, în sine, să se considere că statul respectiv și-a îndeplinit totuși obligațiile care îi revin în temeiul articolului 13 din directiva menționată.

               3)

               Atunci când un stat membru nu a respectat cerințele care rezultă din articolul 13 alineatul (1) al doilea paragraf din Directiva 2008/50 și nici nu a solicitat prorogarea termenului în condițiile prevăzute la articolul 22 din această directivă, revine instanței naționale competente eventual sesizate sarcina de a lua în privința autorității naționale orice măsură necesară, precum o somație, pentru ca această autoritate să întocmească planul impus de directiva menționată în condițiile prevăzute de aceasta.

      (1)  JO C 274, 21.9.2013.


title: Cauza T-378/08: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 5 martie 2009 — Portugalia/Comisia

text:
               16.5.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 113/44

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 5 martie 2009 — Portugalia/Comisia
   (Cauza T-378/08) (1)

   2009/C 113/91

      Limba de procedură: portugheza

   Președintele Camerei a treia a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 285, 8.11.2008.