title: Cauza C-133/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Raad van State (Țările de Jos) la 18 martie 2013 — Staatssecretaris van Economische Zaken, Staatssecretaris van Financiën/Q

text:
               15.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/13

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Raad van State (Țările de Jos) la 18 martie 2013 — Staatssecretaris van Economische Zaken, Staatssecretaris van Financiën/Q
   (Cauza C-133/13)
   2013/C 171/25
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Raad van State

      Părțile din procedura principală

   Reclamanți:

               Staatssecretaris van Economische Zaken

               Staatssecretaris van Financiën

         Pârât: Q

      Întrebările preliminare

               1.

               Preocuparea de a conserva rezervele naturale naționale și patrimoniul cultural-istoric în înțelesul Legii din 1928 privind rezervele naturale (Natuurschoonwet 1928) reprezintă un motiv imperativ de interes general de natură a justifica o reglementare conform căreia aplicarea unei scutiri de la plata impozitului pe donații (avantaj fiscal) este limitată la proprietățile funciare situate pe teritoriul Țărilor de Jos?

               2.

                           (a)

                           În cadrul examinării problemei dacă un imobil situat pe teritoriul altui stat membru poate fi declarat proprietate funciară în sensul Legii din 1928 privind rezervele naturale, în scopul ca autoritățile unui stat membru să obțină asistență din partea autorităților din statul membru pe teritoriul căruia este situat imobilul, autoritățile din primul stat membru se pot întemeia pe Directiva 2010/24/UE (1) a Consiliului din 16 martie 2010 privind asistența reciprocă în materie de recuperare a creanțelor legate de impozite, taxe și alte măsuri, în cazul în care declararea imobilului ca proprietate funciară are drept rezultat, în temeiul legii, acordarea unei scutiri de la plata impozitului pe donații datorat la momentul donării acestui imobil?

                           (b)

                           În măsura în care răspunsul la întrebarea 2a este afirmativ: noțiunea „anchete administrative” în sensul articolului 3 punctul 7 din Directiva 2011/16/UE (2) a Consiliului din 15 februarie 2011 privind cooperarea administrativă în domeniul fiscal și de abrogare a Directivei 77/799/CEE trebuie interpretată în sensul că include și un control la fața locului?

                           (c)

                           În măsura în care răspunsul la întrebarea 2b este afirmativ: noțiunea „anchete administrative” de la articolul 5 alineatul (1) din Directiva 2010/24/UE a Consiliului din 16 martie 2010 privind asistența reciprocă în materie de recuperare a creanțelor legate de impozite, taxe și alte măsuri poate fi precizată prin raportare la definiția noțiunii „anchete administrative” de la articolul 3 punctul 7 din Directiva 2011/16/UE a Consiliului din 15 februarie 2011 privind cooperarea administrativă în domeniul fiscal și de abrogare a Directivei 77/799/CEE?

               3.

               În măsura în care răspunsul la întrebarea 2a, 2b sau 2c este negativ: principiul cooperării loiale consacrat la articolul 4 alineatul (3) TUE coroborat cu articolul 167 alineatul (2) TFUE trebuie interpretat în sensul că în cazul în care un stat membru solicită cooperarea unui alt stat membru la examinarea problemei dacă un imobil situat în acest din urmă stat poate fi declarat proprietate funciară în sensul unei legi care are drept obiectiv conservarea și protecția rezervelor naturale naționale și a patrimoniului cultural-istoric, statul membru solicitat are obligația de a coopera?

               4.

               Poate fi justificată o restricție privind libera circulație a capitalurilor prin invocarea necesității de a garanta controale fiscale eficiente în cazul în care eficiența acestui control nu ar putea fi pusă în pericol decât de împrejurarea că în perioada de 25 de ani prevăzută la articolul 7 alineatul (1) din Legea din 1928 privind rezervele naturale autoritățile naționale vor trebui să se deplaseze în alt stat membru pentru a efectua acolo controalele necesare?

      (1)  JO L 84, p. 1.

      (2)  JO L 64, p. 1.


title: Cauza T-229/13 P: Recurs introdus la 14 aprilie 2013 de Luigi Marcuccio împotriva Ordonanței din 21 februarie 2013 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-113/11, Marcuccio/Comisia

text:
               15.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/37

         Recurs introdus la 14 aprilie 2013 de Luigi Marcuccio împotriva Ordonanței din 21 februarie 2013 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-113/11, Marcuccio/Comisia
   (Cauza T-229/13 P)
   2013/C 171/70
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurent: Luigi Marcuccio (Tricase, Italia) (reprezentant: G. Cipressa, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile

   Recurentul solicită Tribunalului:

               —

               anularea in toto și fără excepție a ordonanței atacate;

               —

               trimiterea cauzei de qua Tribunalului Funcției Publice spre rejudecare.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente sunt cele deja invocate în cauza T-203/13 P, Marcuccio/Comisia.


title: Cauza C-618/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Upper Tribunal (Regatul Unit) la 29 noiembrie 2016 – Rafal Prefeta/Secretary of State for Work and Pensions

text:
               6.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/14

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Upper Tribunal (Regatul Unit) la 29 noiembrie 2016 – Rafal Prefeta/Secretary of State for Work and Pensions
   (Cauza C-618/16)
   (2017/C 038/18)
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   Upper Tribunal

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Rafal Prefeta

      Pârât: Secretary of State for Work and Pensions

      Întrebările preliminare

               1)

               Anexa XII la Tratatul de aderare permitea statelor membre să excludă resortisanții polonezi de la beneficiul articolului 7 alineatul (2) din Regulamentul privind lucrătorii (1) şi la articolul 7 alineatul (3) din Directiva privind cetățenia (2) în cazul în care lucrătorul, deşi se conformase cu întârziere obligaţiei privind înregistrarea raportului său de muncă, prevăzută în dreptul național, nu lucrase încă pe o perioadă neîntreruptă de 12 luni ca lucrător înregistrat?

               2)

               În cazul în care răspunsul la prima întrebare este negativ, un lucrător polonez poate, în circumstanțele prevăzute la întrebarea precedentă, să invoce dispozițiile articolului 7 alineatul (3) din Directiva privind cetățenia cu privire la menținerea statutului de lucrător?

      (1)  Regulamentul (UE) nr. 492/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 5 aprilie 2011 privind libera circulație a lucrătorilor în cadrul Uniunii (JO 2011 L 141, p. 1).

      (2)  Directiva 2004/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora, de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 1612/68 și de abrogare a Directivelor 64/221/CEE, 68/360/CEE, 72/194/CEE, 73/148/CEE, 75/34/CEE, 75/35/CEE, 90/364/CEE, 90/365/CEE și 93/96/CEE (JO 2004 L 158, p. 77, Ediţie specială, 05/vol. 7, p. 56).


title: Cauza C-229/06: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 19 aprilie 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de Finanzgericht Hamburg — Germania) — Sunshine Deutschland Handelsgesellschaft mbH/Hauptzollamt Kiel (Tariful Vamal Comun — Clasificare tarifară — Nomenclatură Combinată — Semințe de dovleac fără putere de germinare)

text:
               28.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 96/17

         Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 19 aprilie 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de Finanzgericht Hamburg — Germania) — Sunshine Deutschland Handelsgesellschaft mbH/Hauptzollamt Kiel
   (Cauza C-229/06) (1)

   (Tariful Vamal Comun - Clasificare tarifară - Nomenclatură Combinată - Semințe de dovleac fără putere de germinare)
   (2007/C 96/28)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Finanzgericht Hamburg
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Sunshine Deutschland Handelsgesellschaft mbH

      Pârâtă: Hauptzollamt Kiel
   Obiectul
   Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare — Finanzgericht Hamburg — Interpretarea anexei I din Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful Vamal Comun (JO L 256, p. 1) — Subpozițiile 1209 91 90 și 1212 99 80 — Semințe de dovleac decorticate care și-au pierdut puterea de germinare și care sunt destinate industriei de panificație
   Dispozitivul
   Subpoziția 1212 99 80 din Nomenclatura Combinată care figurează la anexa I a Regulamentului (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful Vamal Comun, astfel cum a fost modificată de Regulamentul (CE) nr. 1789/2003 al Comisiei din 11 septembrie 2003, trebuie interpretată în sensul că semințele de dovleac decorticate care și-au pierdut puterea de germinare și care sunt destinate industriei de panificație se încadrează în această subpoziție.

      (1)  JO C 190, 12.8.2006.


title: Cauza F-47/09: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 4 mai 2010 — Fries Guggenheim/Cedefop (Funcție publică — Agent temporar — Neprelungirea contractului — Articolul 11a din statut — Articolul 1 al șaselea paragraf din anexa II la statut — Funcție de reprezentare a personalului — Obligație de imparțialitate și de independență)

text:
               9.10.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 274/33

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 4 mai 2010 — Fries Guggenheim/Cedefop
   (Cauza F-47/09) (1)

   (Funcție publică - Agent temporar - Neprelungirea contractului - Articolul 11a din statut - Articolul 1 al șaselea paragraf din anexa II la statut - Funcție de reprezentare a personalului - Obligație de imparțialitate și de independență)
   2010/C 274/50
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Éric Mathias Fries Guggenheim (Strasbourg, Franța) (reprezentant: M.-A. Lucas, avocat)

      Pârât: Centrul European pentru Dezvoltarea Formării Profesionale (reprezentant: M. Fuchs, agent, asistat de B. Wägenbaur, avocat)

      Obiectul

   Anularea deciziei CEDEFOP de a nu prelungi contractul de agent temporar al reclamantului și, în cazul în care nu este reintegrat, obligarea pârâtului la plata unor daune interese către acesta pentru repararea prejudiciului moral suferit

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Îl obligă pe domnul Fries Guggenheim la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 153, 4.7.2009, p. 52.


title: Cauza T-310/15: Acțiune introdusă la 5 iunie 2015 – European Union Copper Task Force/Comisia

text:
               7.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 294/74

         Acțiune introdusă la 5 iunie 2015 – European Union Copper Task Force/Comisia
   (Cauza T-310/15)
   (2015/C 294/89)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: European Union Copper Task Force (Essex, Regatul Unit) (reprezentanți: C. Fernández Vicién și I. Moreno-Tapia Rivas, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2015/408 al Comisiei din 11 martie 2015 privind punerea în aplicare a articolului 80 alineatul (7) din Regulamentul (CE) nr. 1107/2009 al Parlamentului European și al Consiliului privind introducerea pe piață a produselor fitosanitare și privind stabilirea unei liste a substanțelor susceptibile de înlocuire, în măsura în care se aplică în privința compușilor de cupru;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată ale prezentei proceduri.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe adoptarea pe un temei nelegal a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2015/408 al Comisiei din 11 martie 2015 privind punerea în aplicare a articolului 80 alineatul (7) din Regulamentul (CE) nr. 1107/2009 al Parlamentului European și al Consiliului privind introducerea pe piață a produselor fitosanitare și privind stabilirea unei liste a substanțelor susceptibile de înlocuire, întrucât Regulamentul nr. 1107/2009 și, în special, articolul 24 din acesta și anexa II punctul 4 încalcă dreptul Uniunii.

                           —

                           Reclamanta arată că dovezile științifice indică faptul că criteriile de persistență, de bioacumulare și de toxicitate (PBT) și, în special, persistența, nu sunt potrivite pentru cupru.

                           —

                           În plus, potrivit reclamantei, aplicarea criteriilor PBT cu privire la substanțe anorganice este incompatibilă cu alte acte legislative care au fost implementate în domeniul substanțelor chimice reglementate.

                           —

                           În sfârșit, reclamanta susține, în ceea ce privește substanțele susceptibile de înlocuire, că aplicarea criteriilor PBT cu privire la compușii de cupru depășește ceea ce este necesar pentru atingerea obiectivelor urmărite de Regulamentul nr. 1107/2009 și că Regulamentul nr. 1107/2009 interpretează în mod eronat principiul precauției.

               2.

               Al doilea motiv, cu titlu subsidiar, întemeiat pe încălcarea de către Comisie a principiului proporționalității prin includerea compușilor de cupru în domeniul de aplicare al Regulamentului de punere în aplicare 2015/408.


title: Cauza F-9/15: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 7 septembrie 2015 – Verhelst/EMA

text:
               19.10.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 346/38

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 7 septembrie 2015 – Verhelst/EMA
   (Cauza F-9/15) (1)

   (2015/C 346/43)
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei a treia a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 118, 13.4.2015, p. 46.


title: Cauza C-592/14: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 21 septembrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court) – Regatul Unit) – European Federation for Cosmetic Ingredients/Secretary of State for Business, Innovation and Skills, Attorney General [Trimitere preliminară — Apropierea legislațiilor — Produse cosmetice — Regulamentul (CE) nr. 1223/2009 — Articolul 18 alineatul (1) litera (b) — Produse cosmetice care conțin ingrediente sau combinații de ingrediente care, „pentru a îndeplini cerințele prezentului regulament”, au făcut obiectul unei testări pe animale — Interdicție de introducere pe piața Uniunii Europene — Domeniu de aplicare]

text:
               14.11.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 419/9

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 21 septembrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court) – Regatul Unit) – European Federation for Cosmetic Ingredients/Secretary of State for Business, Innovation and Skills, Attorney General
   (Cauza C-592/14) (1)

   ([Trimitere preliminară - Apropierea legislațiilor - Produse cosmetice - Regulamentul (CE) nr. 1223/2009 - Articolul 18 alineatul (1) litera (b) - Produse cosmetice care conțin ingrediente sau combinații de ingrediente care, „pentru a îndeplini cerințele prezentului regulament”, au făcut obiectul unei testări pe animale - Interdicție de introducere pe piața Uniunii Europene - Domeniu de aplicare])
   (2016/C 419/10)
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court) – Regatul Unit

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: European Federation for Cosmetic Ingredients

      Pârât: Secretary of State for Business, Innovation and Skills, Attorney General

      cu participarea: Cruelty Free International, fostă British Union for the Abolition of Vivisection

      Dispozitivul

   Articolul 18 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 1223/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind produsele cosmetice trebuie interpretat în sensul că poate interzice introducerea pe piața Uniunii Europene a unor produse cosmetice care conțin anumite ingrediente care au făcut obiectul unor testări pe animale în afara Uniunii pentru a permite comercializarea de produse cosmetice în țări terțe, în cazul în care datele obținute în urma acestora sunt utilizate pentru a dovedi siguranța respectivelor produse în scopul introducerii lor pe piața Uniunii.

      (1)  JO C 81, 9.3.2015.


title: Cauza F-9/07: Acțiune introdusă în data de 5 februarie 2007 — Angé Serrano/Parlament

text:
               24.3.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 69/31

         Acțiune introdusă în data de 5 februarie 2007 — Angé Serrano/Parlament
   (Cauza F-9/07)
   (2007/C 69/62)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Pilar Angé Serrano (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentant: E. Boigelot, avocat)

      Pârât: Parlamentul European
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea deciziei Parlamentului European din data de 20 martie 2006 prin care reclamanta a fost reîncadrată în gradul B*6, treapta a 8-a, începând cu data de 1 mai 2004;

               —

               condamnarea pârâtului la plata sumei de 25 000 de euro cu titlu de despăgubiri pentru prejudiciul moral și material și pentru afectarea carierei reclamantei, sub rezerva majorării și/sau reducerii respectivei sume în cursul procedurii;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamanta, funcționară a Parlamentului European laureată a concursului de trecere într-o altă categorie (de la categoria C la categoria B) anterior intrării în vigoare, la data de 1 mai 2004, a reformei Statului funcționarilor, a introdus deja în fața Tribunalului de Primă Instanță a Comunităților Europene o acțiune împotriva deciziei de a o reîncadra în gradul B*5 (1).
   În prezenta cauză, reclamanta contestă decizia din data de 20 martie 2006, prin care Parlamentul a reîncadrat-o în gradul B*6, treapta a 8-a. În susținerea acțiunii sale, reclamanta prezintă argumente foarte asemănătoare celor invocate în cadrul cauzei T-47/05. Pe de altă parte, ea susține că, în ciuda noii încadrării pe care a primit-o, sistemul rezultat ca urmare a reformei Statutului funcționarilor anulează efectele trecerii sale de la categoria C la categoria B, întrucât noua încadrare nu presupune niciun avantaj pentru reclamantă în raport cu situația în care se găsesc colegii săi care nu au reușit la concursul de trecere într-o altă categorie.

      (1)  Cauza T-47/05, Angé Serrano şi alţii/Parlament, JO C 93 din 14.4.2005, p. 36.


title: Cauza C-123/13 P: Recurs introdus la 15 martie 2013 de Versalis SpA și de Eni SpA împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 13 decembrie 2012 în cauza T-103/08, Versalis SpA, fostă Polimeri Europa SpA, și Eni SpA/Comisia

text:
               25.5.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 147/13

         Recurs introdus la 15 martie 2013 de Versalis SpA și de Eni SpA împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 13 decembrie 2012 în cauza T-103/08, Versalis SpA, fostă Polimeri Europa SpA, și Eni SpA/Comisia
   (Cauza C-123/13 P)
   2013/C 147/23
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurente: Versalis SpA, Eni SpA (reprezentanți: M. Siragusa, G. M. Roberti, F. Moretti, I. Perego, F. Cannizzaro, A. Bardanzellu, D. Durante și V. Laroccia, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile recurentelor

               —

               Anularea, în tot sau în parte, a Hotărârii Tribunalului Uniunii Europene din 13 decembrie 2012, în măsura în care a fost respinsă acțiunea comună formulată de Versalis și de Eni și, în consecință:

                           —

                           anularea, în tot sau în parte, a deciziei Comisiei Europene din 5 decembrie 2007 privind o procedură de aplicare a articolului 81 CE și a articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/F/38.629 — Cauciuc cloropren);

                           —

                           anularea sau reducerea amenzii aplicate societăților Versalis și Eni prin această decizie

         Cu titlu subsidiar,

               —

               Anularea, în tot sau în parte, a hotărârii în măsura în care s-a respins acțiunea formulată de Versalis și de Eni în cauza T-103/08 și trimiterea cauzei spre rejudecare Tribunalului în vederea pronunțării unei noi hotărâri pe fond în lumina indicațiilor pe care urmează să le furnizeze Curtea;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată și a onorariilor aferente prezentei proceduri și procedurii anterioare din cauza T-103/08.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului formulat împotriva hotărârii menționate, Versalis și Eni arată, în primul rând, că Tribunalul s-ar fi îndepărtat, cu încălcarea articolului 101 TFUE, de jurisprudența europeană relevantă pentru a imputa în sarcina societății-mamă, Eni, încălcarea pretins comisă de societățile controlate pe piața cauciucului cloropren și, mai precis, de obligațiile de examinare și de motivare relevante în cadrul aprecierii elementelor probatorii prezentate în vederea răsturnării prezumției de exercitare efectivă a unei influențe determinante, încălcând de asemenea principiul fundamental al legalității și cel al de răspunderii personale antitrust, principiul fundamental al prezumției de nevinovăție și cel al dreptului la apărare, precum și principiul răspunderii limitate a societăților.
   În al doilea rând, Tribunalul ar fi aplicat în mod eronat jurisprudența europeană relevantă pentru a reține răspunderea Versalis pentru încălcarea săvârșită de Syndial S.p.A. și a motivat insuficient respingerea obiecțiilor invocate de acestea în primă instanță.
   Prin al treilea motiv de recurs, recurentele susțin că Tribunalul a aplicat eronat și contradictoriu principiul jurisprudențial legat de disocierea expresă de o înțelegere și a încălcat principiul in dubio pro reo, prin faptul că a reținut că EniChem S.p.A. a participat la reuniunea din 12-13 mai 1993 la Florența și că reuniunile care au avut loc în cursul anului 2002, la care a luat parte Versalis, au avut un caracter anticoncurențial. În consecință, Tribunalul a efectuat o apreciere greșită și a omis să își exercite propriul control jurisdicțional de fond prin faptul că a reținut că recurentele au participat la înțelegere în cursul întregii perioade (din mai 1993 până în mai 2002).
   În plus, Tribunalul ar fi încălcat dreptul Uniunii Europene, omițând să evidențieze gravele erori săvârșite de Comisie la determinarea cuantumului de bază a sancțiunii în sensul Orientărilor privind calcularea amenzilor.
   Comisia ar fi săvârșit de asemenea o încălcare a dreptului Uniunii Europene prin faptul că a confirmat parțial aplicabilitatea în privința Versalis a circumstanței agravante a încălcării repetate și, în plus, a motivat insuficient propria concluzie cu privire la acest aspect; cu titlu subsidiar, Tribunalul a stabilit eronat procentajul de reducere a majorării sancțiunii și a menținut răspunderea solidară a Eni pentru plata amenzii inclusiv pentru partea care este atribuită încălcării repetate.
   Potrivit recurentelor, Tribunalul a aplicat în mod vădit eronat articolul 23 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1/2003 (1) la determinarea cuantumului maxim al amenzii și a săvârșit o eroare omițând să își exercite controlul jurisdicțional de fond cu privire la aplicarea de către Comisie a Comunicării privind clemența. Tribunalul ar fi omis și să constate că Comisia a încălcat principiile echității, egalității de tratament și încrederii legitime prin faptul că, pe de o parte, a afectat posibilitatea lor de a-și susține cauza „cu arme egale” în raport cu alte întreprinderi pentru a obține o reducere a sancțiunii și, pe de altă parte, a reținut că prin colaborarea lor nu erau îndreptățite la o reducere a amenzii în sensul comunicării menționate sau al orientărilor.
   În sfârșit, recurentele afirmă că Tribunalul a omis să își exercite controlul jurisdicțional de fond cu privire la aprecierile Comisiei privind stabilirea amenzii finale.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (JO L 1, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 167).


title: Cauza C-387/07: Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale di Ancona (Italia) la 13 august 2007 — MI.VER Srl, Daniele Antonelli/Provincia di Macerata

text:
               24.11.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 283/9

         Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale di Ancona (Italia) la 13 august 2007 — MI.VER Srl, Daniele Antonelli/Provincia di Macerata
   (Cauza C-387/07)
   (2007/C 283/15)
   Limba de procedură: italiana
   Instanța de trimitere
   Tribunale di Ancona
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: MI.VER Srl, Daniele Antonelli

      Pârâtă: Provincia di Macerata
   Întrebările preliminare

               1)

               Noțiunea de „depozitare temporară” prevăzută de Directiva 75/442/CEE privind deșeurile (1) permite producătorului să amestece deșeuri care poartă diferite coduri în Catalogul european al deșeurilor, după cum se prevede în Decizia 2000/532/CE a Comisiei din 3 mai 2000 (2)?

               2)

               În caz afirmativ, codul CED 15.01.06 „amestec de ambalaje” („imballaggi in materiali misti”) poate fi utilizat pentru a desemna deșeuri constituite din ambalaje compuse din diferite materiale amestecate între ele sau acest cod privește în mod exclusiv ambalajele fabricate din mai multe materiale ori constituite din componente separate fabricate din diferite materiale?

      (1)  JO L 194, p. 39.

      (2)  JO L 226, p. 3.


title: Cauza T-184/12: Hotărârea Tribunalului din 9 iulie 2014 – Moonich Produktkonzepte & Realisierung/OAPI – Thermofilm Australia (HEATSTRIP) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale HEATSTRIP — Motiv relativ de refuz — Articolul 8 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Articolele 75 și 76 din Regulamentul nr. 207/2009” ]

text:
               25.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/27

         Hotărârea Tribunalului din 9 iulie 2014 – Moonich Produktkonzepte & Realisierung/OAPI – Thermofilm Australia (HEATSTRIP)
   (Cauza T-184/12) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale HEATSTRIP - Motiv relativ de refuz - Articolul 8 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Articolele 75 și 76 din Regulamentul nr. 207/2009”])
   2014/C 282/34
   Limba de procedură: germana

      Părţile

      Reclamantă: Moonich Produktkonzepte & Realisierung GmbH (Sauerlach b. München, Germania) (reprezentant: H. Pannen, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: D. Walicka, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Thermofilm Australia Pty Ltd (Melbourne, Australia) (reprezentanți: J. Kroher și K. Bach, avocați)

      Obiectul

   Acțiune introdusă împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 26 ianuarie 2012 (cauza R 1956/2010-1), privind o procedură de opoziție între Thermofilm Australia Pty Ltd și Moonich Produktkonzepte & Realisierung GmbH

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Moonich Produktkonzepte & Realisierung GmbH suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) și de Thermofilm Australia Pty Ltd.

      (1)  JO C 200, 7.7.2012.


title: Cauza T-293/15: Acțiune introdusă la 5 iunie 2015 – Banimmo/Comisia

text:
               20.7.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 236/49

         Acțiune introdusă la 5 iunie 2015 – Banimmo/Comisia
   (Cauza T-293/15)
   (2015/C 236/65)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Banimmo SA (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: V. Ost și M. Vanderstraeten, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe încălcarea obligației de motivare și a dreptului reclamantei la o bună administrare și la o protecție juridică eficientă, deoarece, în pofida solicitărilor repetate ale reclamantei, Comisia nu i-ar fi comunicat niciodată motivele de refuz al ofertei.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe modificarea, în cursul procedurii, a anumitor elemente esențiale ale avizului de prospectare de imobile în cauză, cu încălcarea principiilor transparenței și egalității între ofertanți.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea principiului transparenței, întrucât Comisia a purtat negocieri cu diferiți ofertanți în mod imprevizibil și netransparent, în special omițând să anunțe formal etapele procedurii și termenele de prezentare a ofertelor.


title: Cauza C-327/07 P: Recurs introdus la 13 iulie 2007 de Bolloré SA împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a cincea) pronunțate la 26 aprilie 2007 în cauzele conexate T-109/02 (Bolloré/Comisia), T-118/02 (Arjo Wiggins Appleton/Comisia), T-122/02 (Mitsubishi HiTec Paper Bielefeld/Comisia), T-125/02 (Papierfabrik August Koehler/Comisia), T-126/02 (M-real Zanders/Comisia), T-128/02 (Papeteries Mougeot/Comisia), T-129/02 (Torraspapel/Comisia), T-132/02 (Distribuidora Vizcaína de Papeles/Comisia) și T-136/02 (Papelera Guipuzcoana de Zicuñaga/Comisia)

text:
               22.9.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/6

         Recurs introdus la 13 iulie 2007 de Bolloré SA împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a cincea) pronunțate la 26 aprilie 2007 în cauzele conexate T-109/02 (Bolloré/Comisia), T-118/02 (Arjo Wiggins Appleton/Comisia), T-122/02 (Mitsubishi HiTec Paper Bielefeld/Comisia), T-125/02 (Papierfabrik August Koehler/Comisia), T-126/02 (M-real Zanders/Comisia), T-128/02 (Papeteries Mougeot/Comisia), T-129/02 (Torraspapel/Comisia), T-132/02 (Distribuidora Vizcaína de Papeles/Comisia) și T-136/02 (Papelera Guipuzcoana de Zicuñaga/Comisia)
   (Cauza C-327/07 P)
   (2007/C 223/06)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Recurentă: Bolloré SA (reprezentanți: C. Momège și P. Gassenbach, avocats)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile recurentei

               —

               anularea hotărârii atacate, întrucât, pe de o parte, a încălcat dreptul la apărare al întreprinderii Bolloré SA și principiul prezumției de nevinovăție și, pe de altă parte, a denaturat elementele de probă în scopul stabilirii duratei încălcării;

               —

               pronunțarea hotărârii definitive în cauza T-109/02, în conformitate cu articolul 61 din Statutul Curții și, pe acest temei, anularea Deciziei 2004/337/CE a Comisiei din 20 decembrie 2001 privind o procedură de aplicare a articolului 81 din Tratatul CE și a articolului 53 din Acordul SEE (cauza COMP/E-1/36.212 — Hârtie autocopiativă) (1) în ceea ce privește Bolloré SA sau, în orice caz, reducerea amenzii aplicate întreprinderii Bolloré SA de către Comisie și menținută de Tribunal;

               —

               în cazul în care Curtea nu se pronunță în prezenta cauză, amânarea pronunțării cu privire la cheltuielile de judecată și trimiterea cauzei la Tribunal spre reexaminare, în conformitate cu hotărârea Curții;

               —

               în sfârșit, în conformitate cu articolul 69 din Regulamentul de procedură, obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate atât la Tribunal, cât și la Curte.

         Motivele și principalele argumente
   În susținerea recursului, recurenta invocă două motive.
   În primul motiv, care conține două aspecte, aceasta susține, pe de o parte, că Tribunalul a încălcat principiul fundamental al respectării dreptului la apărare, întrucât nu a anulat decizia Comisiei citată anterior, deși în aceeași hotărâre concluzionează că, prin comunicarea obiecțiilor, recurentei nu i s-a permis să ia cunoștință de obiecția întemeiată pe implicarea sa directă în încălcare și nici de faptele reținute de Comisie în susținerea acestei obiecții, astfel încât recurenta nu a putut să își asigure în mod util apărarea în cursul procedurii administrative.
   Pe de altă parte, dreptul la apărare ar fi fost deopotrivă încălcat, întrucât Tribunalul a decis că nelegalitatea săvârșită de Comisie nu poate justifica anularea deciziei în litigiu, în măsura în care nu a avut o influență determinantă asupra dispozitivului acestei decizii. Într-adevăr, în opinia recurentei, comunicarea obiecțiilor ar avea un rol fundamental în dreptul comunitar al concurenței, astfel încât nerespectarea regulilor referitoare la comunicarea obiecțiilor privind identificarea și stabilirea răspunderilor ar fi trebuit să conducă în mod definitiv la anularea deciziei în litigiu.
   În al doilea motiv, recurenta susține pe de altă parte că, în scopul stabilirii duratei încălcării și al determinării, în consecință, a cuantumului amenzii datorate de Bolloré, pe de o parte, Tribunalul ar fi încălcat principiul prezumției de nevinovăție întemeindu-se pe simple indicii nesusținute și, pe de altă parte, ar fi denaturat elemente de probă referitoare la valoarea atribuită declarațiilor unei alte societăți (Arjo Wiggings Appleton) și pretinsului obiect anticoncurențial al reuniunii oficiale a Asociației Europene a Producătorilor Europene de Hârtie Autocopiativă, desfășurată la Zürich la 23 ianuarie 1992.

      (1)  JO 2004, L 115, p. 1.


title: Cauza C-594/11: Ordonanța președintelui Curții din 24 aprilie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Amtsgericht Düsseldorf — Germania) — Christoph Becker/Société Air France SA

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 225/56

         Ordonanța președintelui Curții din 24 aprilie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Amtsgericht Düsseldorf — Germania) — Christoph Becker/Société Air France SA
   (Cauza C-594/11) (1)

   2013/C 225/107
   Limba de procedură: germana
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 32, 4.2.2012.


title: Cauza C-344/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Mora Kommun (Suedia) la 21 august 2009 — Dan Bengtsson/Tele2 Sverige AB, Telenor Sverige AB, TeliaSonera Mobile Networks AB, Teracom

text:
               20.11.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 317/13

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Mora Kommun (Suedia) la 21 august 2009 — Dan Bengtsson/Tele2 Sverige AB, Telenor Sverige AB, TeliaSonera Mobile Networks AB, Teracom
   (Cauza C-344/09)
   ()
   2010/C 317/24
   Limba de procedură: suedeza

      Instanța de trimitere

   Mora Kommun

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Dan Bengtsson

      Pârâte: Tele2 Sverige AB, Telenor Sverige AB, TeliaSonera Mobile Networks AB, Teracom

      Întrebarea preliminară

   Miljö- och hälsoskyddsnämnden [comisia privind protecția mediului și a sănătății] din localitatea Mora (Suedia) solicită pronunțarea unei hotărâri preliminare referitoare la interpretarea Recomandării 1999/519/CE a Consiliului (1) în raport cu articolul 174 alineatul (2) CE. Nivelurile de referință ale câmpurilor electromagnetice prevăzute în această recomandare trebuie interpretate în sensul că reprezintă orientări în ceea ce privește aplicarea principiului precauției, sau principiul amintit reprezintă o completare a recomandării?

      (1)  Recomandarea Consiliului din 12 iulie 1999 privind limitarea expunerii publicului larg la câmpuri electromagnetice (0 Hz până la 300 GHz) (JO L 199, p. 59).


title: Cauza C-53/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Fővárosi Törvényszék (Ungaria) la 2 februarie 2017 – Bericap Záródástechnikai Cikkeket Gyártó Bt./Nemzetgazdasági Minisztérium

text:
               8.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 144/22

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Fővárosi Törvényszék (Ungaria) la 2 februarie 2017 – Bericap Záródástechnikai Cikkeket Gyártó Bt./Nemzetgazdasági Minisztérium
   (Cauza C-53/17)
   (2017/C 144/28)
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Fővárosi Törvényszék

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Bericap Záródástechnikai Cikkeket Gyártó Bt.

      Pârât: Nemzetgazdasági Minisztérium

      Întrebările preliminare

               1)

               Paragraful cu următorul cuprins: „Întreprinderile între care există oricare dintre aceste relații prin intermediul unei persoane fizice sau al unui grup de persoane fizice care acționează solidar sunt, de asemenea, considerate întreprinderi afiliate dacă își desfășoară activitatea sau o parte din activitate pe aceeași piață relevantă sau pe piețe adiacente”, care figurează la articolul 3 alineatul (3) din anexa I la Regulamentul (CE) nr. 800/2008 al Comisiei din 6 august 2008 (1) trebuie interpretat în sensul că întreprinderi care își exercită activitatea pe aceeași piață ca membri ai unui grup de societăți global deținut de același grup de proprietari sunt considerate, a priori și independent de alte împrejurări, drept „întreprinderi afiliate” între ele, fără a fi necesar să se examineze dacă acestea se află în mod real într-una dintre relațiile vizate la articolul 3 alineatul (3) [primul paragraf] literele (a)-(d) sau dacă își exercită activitățile în mod solidar pe aceeași piață?

               2)

               În caz contrar, paragraful menționat trebuie interpretat în sensul că, printre întreprinderile care își exercită activitățile pe aceeași piață ca membri ai unui grup de societăți global deținut de același grup de proprietari, numai cele care se află într-una dintre relațiile vizate la articolul 3 alineatul (3) [primul paragraf] literele (a)-(d) sunt considerate „întreprinderi afiliate” între ele?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 800/2008 al Comisiei din 6 august 2008 de declarare a anumitor categorii de ajutoare compatibile cu piața comună în aplicarea articolelor 87 și 88 din tratat (Regulament general de exceptare pe categorii de ajutoare) (Text cu relevanță pentru SEE) (JO L 214, p. 3).


title: Cauza T-295/14: Acțiune introdusă la 2 mai 2014 – Autoneum Germany/Comisia

text:
               14.7.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/44

         Acțiune introdusă la 2 mai 2014 – Autoneum Germany/Comisia
   (Cauza T-295/14)
   2014/C 223/47
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Autoneum Germany GmbH (Roßdorf, Germania) (reprezentanți: Rechtsanwälte T. Volz, M. Ringel, B. Wißmann, M. Püstow, C. Oehme și T. Wielsch)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Comisiei Europene din 18 decembrie 2013 de deschidere a procedurii oficiale prevăzute la articolul 108 alineatul (2) TFUE împotriva Republicii Federale Germania în privința sprijinului pentru energia electrică produsă din surse regenerabile și a reducerii suprataxei EEG pentru utilizatorii mari consumatori de energie, Ajutorul de stat SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN), în măsura în care se referă la reducerea suprataxei EEG pentru marii consumatori de energie;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe inexistența unei favorizări în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE

                           —

                           Reclamanta susține că reducerea suprataxei EEG pentru marii consumatori de energie, pe care o prevede Legea privind acordarea de prioritate surselor regenerabile de energie (denumită în continuare „EEG”), nu constituie un ajutor în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE. În această privință, reclamanta arată că întreprinderile mari consumatoare de energie nu sunt favorizate prin această reglementare. Regimul specific de compensare este mai degrabă o compensație pentru sarcinile extraordinare care revin în mare măsură reclamantei și altor întreprinderi similare în cadrul sprijinului pentru energia electrică produsă din surse regenerabile și contribuie la restabilirea competitivității întreprinderilor mari consumatoare de energie, care au fost, inițial, afectate în mod considerabil prin suprataxa EEG.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe inexistența unor resurse de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE

                           —

                           Reclamanta susține totodată că regimul specific de compensare nu reprezintă o măsură „acordată de stat sau prin intermediul resurselor de stat”. Reclamanta arată în această privință că suprataxa EEG în sine nu reprezintă o resursă de stat și, prin urmare, nici o renunțare la această resursă, prin intermediul regimului specific de compensare, nu reprezintă o măsură acordată din resurse de stat.

                           —

                           Potrivit reclamantei, suprataxa EEG nu este percepută, gestionată sau distribuită de stat sau de un organism public sau privat desemnat sau instituit de stat. Suprataxa EEG poate fi percepută, mai degrabă, în mod direct de operatorii de sisteme de transport de energie electrică în temeiul unei acțiuni civile corespunzătoare. Suprataxa EEG nu revine bugetului de stat, astfel încât regimul specific de compensare nu reduce nicidecum, direct sau indirect, veniturile la buget.

                           —

                           Potrivit reclamantei, fondurile EEG nici nu ar fi la dispoziția statului. În plus, nu există un control de stat asupra fondurilor EEG, precum controalele pe care le desfășoară Bundesamt für Wirtschaft und Ausfuhrkontrolle (BAFA) sau Bundesnetzagentur.


title: Cauza C-214/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Regatul Unit) la 18 aprilie 2016 - C. King/The Sash Window Workshop Ltd, Richard Dollar

text:
               20.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 222/6

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Regatul Unit) la 18 aprilie 2016 - C. King/The Sash Window Workshop Ltd, Richard Dollar
   (Cauza C-214/16)
   (2016/C 222/08)
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: C. King

      Pârâte: The Sash Window Workshop Ltd, Richard Dollar

      Întrebările preliminare

               1)

               În cazul în care există un litigiu între un lucrător şi angajatorul său cu privire la chestiunea dacă lucrătorul are dreptul la concediu anual plătit potrivit articolului 7 din Directiva 2003/88 (1), este compatibil cu dreptul Uniunii şi în special cu principiul dreptului la o cale de atac efectivă faptul că lucrătorul trebuie să îşi ia mai întâi concediul înainte de a se putea stabili dacă are dreptul la indemnizaţie?

               2)

               Dacă lucrătorul nu efectuează în tot sau în parte concediul anual la care are dreptul în anul de referință în care ar trebui să își exercite drepturile la concediu, în cazul în care lucrătorul și-ar fi exercitat drepturile dacă angajatorul nu ar fi refuzat să îi plătească indemnizaţia pentru orice perioadă de concediu efectuată, poate susţine lucrătorul că a fost împiedicat să îşi exercite dreptul la concediu plătit, astfel încât dreptul să se reporteze până când va avea posibilitatea să îl exercite?

               3)

               Dacă dreptul la concediu se reportează, reportul se face în mod nelimitat sau există o perioadă limitată pentru exercitarea dreptului la concediu reportat, prin analogie cu limitările impuse atunci când lucrătorul nu are posibilitatea de a-şi exercita dreptul la concediu în anul de referinţă relevant din cauza bolii?

               4)

               În cazul în care nu există nicio dispoziţie legală sau contractuală care să specifice o perioadă de report, instanţa sesizată este obligată să limiteze perioada respectivă pentru a garanta faptul că aplicarea regulamentului [Working Time Regulations] nu aduce atingere scopului care stă la baza articolului 7 [din directivă]?

               5)

               În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea precedentă, o perioadă de 18 luni de la încheierea anului de referinţă în care a fost dobândit concediul este compatibil cu dreptul prevăzut la articolul 7?

      (1)  Directiva 2003/88/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 4 noiembrie 2003 privind anumite aspecte ale organizării timpului de lucru (JO L 299, p. 9, Ediție specială, 05/vol. 7 p. 3).


title: Cauza C-196/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Aachen (Germania) la 18 aprilie 2014 – Horst Hoeck/Republica Elenă

text:
               24.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 194/17

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Aachen (Germania) la 18 aprilie 2014 – Horst Hoeck/Republica Elenă
   (Cauza C-196/14)
   2014/C 194/22
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Landgericht Aachen

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Horst Hoeck

      Pârâtă: Republica Elenă

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 1 din Regulamentul (CE) nr. 1393/2007 al Parlamentului European și al Consiliului din 13 noiembrie 2007 privind notificarea sau comunicarea în statele membre a actelor judiciare și extrajudiciare în materie civilă sau comercială (1) trebuie interpretat în sensul că această dispoziţie se opune în ansamblu unei acţiuni formulate la Landgericht Aachen împotriva Republicii Elene în calitate de pârâtă, prin care reclamantul solicită de la aceasta plata unor dobânzi pentru perioada 2011/2012 pentru obligaţiuni (împrumuturi de stat) emise de pârâtă şi achiziţionate de reclamant în iulie 2011, care au făcut obiectul unei oferte de schimb adresate de pârâtă la sfârşitul lunii februarie 2012 printre altele şi reclamantului, ofertă respinsă de reclamant, cu consecinţa că pârâta a schimbat totuşi obligaţiunile/împrumuturile de stat deţinute de reclamant cu alte titluri?

               2)

               Articolul 1 din Regulamentul (CE) nr. 1393/2007 al Parlamentului European și al Consiliului din 13 noiembrie 2007 privind notificarea sau comunicarea în statele membre a actelor judiciare și extrajudiciare în materie civilă sau comercială trebuie interpretat în sensul că această dispoziţie se opune în ansamblu unei acţiuni formulate la Landgericht Aachen împotriva Republicii Elene în calitate de pârâtă, prin care reclamantul solicită cu titlu subsidiar plata de către pârâtă a valorii nominale a obligaţiunilor sale/împrumuturilor sale de stat achiziţionate de reclamant, inclusiv dobânzi neplătite, din cauza schimbului forţat descris la punctul 1?

               3)

               Procedura principală [în faţa] Landgericht Aachen (12 O 177/13) intră în domeniul de aplicare al dreptului civil şi comercial, cu aplicarea articolelor 2 şi 3 din Regulamentul (CE) nr. 1393/2007 al Parlamentului European și al Consiliului din 13 noiembrie 2007 privind notificarea sau comunicarea în statele membre a actelor judiciare și extrajudiciare în materie civilă sau comercială?

               4)

               sau este o cauză de drept administrativ, respectiv o cauză de răspundere a statului în care dispoziţiile menţionate la punctele 1, 2 şi 3 nu sunt aplicabile?

      (1)  JO L 324, p. 79.


title: Cauza T-403/12 R: Ordonanța judecătorului delegat cu luarea măsurilor provizorii din 14 noiembrie 2012 — Intrasoft International/Comisia ( „Măsuri provizorii — Achiziții publice — Procedură de cerere de ofertă — Respingerea unei oferte — Cerere de suspendare a executării — Lipsa urgenței” )

text:
               12.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 9/38

         Ordonanța judecătorului delegat cu luarea măsurilor provizorii din 14 noiembrie 2012 — Intrasoft International/Comisia
   (Cauza T-403/12 R)
   (Măsuri provizorii - Achiziții publice - Procedură de cerere de ofertă - Respingerea unei oferte - Cerere de suspendare a executării - Lipsa urgenței)
   2013/C 9/69
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Intrasoft International SA (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentant: S. Pappas, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Erlbacher și E. Georgieva, agenți)

      Obiectul

   Cerere de suspendare a executării, pe de o parte, a Deciziei Delegației Uniunii Europene în Republica Serbia din 10 august 2012 de respingere a ofertei depuse de reclamantă în cadrul procedurii de cerere de ofertă EuropeAid/131367/C/SER/RS privind asistența tehnică acordată administrației vamale din Serbia pentru susținerea modernizării sistemului vamal (JO 2011/S 160-262712) și, pe de altă parte, a Deciziei Delegației Uniunii Europene în Republica Serbia din 12 septembrie 2012 prin care reclamanta era informată că comitetul de evaluare recomandase acordarea contractului unui alt ofertant.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2.

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza T-52/07: Acțiune introdusă la data de 14 februarie 2007 — Movimondo Onlus/Comisie

text:
               14.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 82/51

         Acțiune introdusă la data de 14 februarie 2007 — Movimondo Onlus/Comisie
   (Cauza T-52/07)
   (2007/C 82/106)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamantă: Movimondo Onlus (Roma, Italia) (reprezentanți: P. Vitali, G. Verusio, prof. G. M. Roberti și A. Franchi, avvocati)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               în subsidiar, în temeiul art. 241 CE, declararea articolelor 133 și 175 din Regulamentul nr. 2342/2002 al Comisiei din 23 decembrie 2002 ca fiind nelegale și inaplicabile;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

               1.

               Prin prezenta acțiune, Asociația Movimondo ONLUS — Organizație neguvernamentală de cooperare și solidaritate internațională — solicită, în temeiul art. 230 paragraful 4 CE, anularea Deciziei Comisiei din 1 decembrie 2006, C (2006) 5802 def, prin care se aplică o sancțiune administrativă organizației neguvernamentale (ONG) MOVIMONDO, pentru încălcarea gravă a eticii profesionale și neîndeplinirea gravă a obligațiilor contractuale.

               2.

               Sub acest aspect, trebuie precizat că raporturile contractuale cu Comisia, în domeniul ajutoarelor umanitare și al intervențiilor în cadrul cooperării pentru dezvoltare, sunt reglementate de contracte denumite Grant Agreements, în cadrul Acordurilor Cadru de Parteneriat (Framework Partnership Agreement: denumite în continuare FPA) și de condițiile contractuale generale. În speță, FPA ECHO privind evenimentele în legătură cu care Comisia a decis să aplice sancțiunea contestată, sunt:

                           —

                           FPA nr. 3-134 încheiat în data de 6 noiembrie 2003;

                           —

                           FPA nr. CCP 99/0119 din 26 februarie 1999.

               3.

               În susținerea acțiunii sale în anulare a deciziei din 1 decembrie 2006, Movimondo invocă cinci motive.
               Prin primul motiv, reclamanta invocă o încălcare a articolelor 93, 96 și 114 din Regulamentul nr. 1605/2002 al Consiliului privind Regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene și ridică o excepție de nelegalitatate a articolelor 133 și 175 din Regulamentul Comisiei nr. 2342/2002 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului Consiliului nr. 1605/2002, datorată încălcării articolului 183 din Regulamentul Consiliului nr. 2988/1995 din 18 decembrie 1995.
               Prin al doilea motiv, reclamanta invocă aprecierea eronată și incompletă a Comisiei cu privire la faptele imputate, precum și inexistența unor date definitive pe care să se întemeieze decizia de sancționare.
               Prin al treilea motiv, reclamanta invocă încălcarea principiului general al dreptului la apărare.
               Prin al patrulea motiv, reclamanta invocă o eroare de apreciere a faptelor reținute pentru fundamentarea sancțiunii și imputarea unor fapte inexistente. În același timp, aceasta invocă încălcarea principiului proporționalității și lipsa motivării în raport de caracterul „efectiv, proporțional și descurajant ”descris de articolul 114 din Regulamentul financiar nr. 1605/2002.
               În sfârșit, prin al cincilea motiv, reclamanta invocă, în primul rând, caracterul imprecis al proiectelor care constituie temeiul deciziei atacate, precum și împlinirea termenului de prescripție. În același timp, invocă inexistența unui act comunitar care să prevadă sancțiunea, precum și încălcarea articolelor 2 paragraful (2) și 3 paragraful (1) din Regulamentul Consiliului nr. 2988/95 din 18 decembrie 1995. În al doilea rând, reclamanta invocă încălcarea articolelor 175 și 133 din Regulamentul Comisiei nr. 2342/2002.


title: Cauza C-453/08: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 2 septembrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Symvoulio tis Epikrateias — Grecia) — Panagiotis I. Karanikolas, Valsamis Daravanis, Georgios Kouvoukliotis, Panagiotis Dolos, Dimitrios Z. Parisis, Konstantinos Emmanouil, Ioannis Anasoglou, Pantelis A. Beis, Dimitrios Chatziandreou, Ioannis Zaragkoulias, Christos I. Tarampatzis, Triantafyllos K. Mavrogiannis, Sotirios Th. Liotakis, Vasileios Karampasis, Dimitrios Melissidis, Ioannis V. Kleovoulos, Dimitrios I. Patsakos, Theodoros Fourvarakis, Dimitrios K. Dimitrakopoulos, Synetairismos Paraktion Alieon Kavalas/Ypourgos Agrotikis Anaptyxis kai Trofimon, Nomarchiaki Aftodioikisi Dramas, Kavalas, Xanthis [Politica comună în domeniul pescuitului — Pescuitul în Marea Mediterană — Regulamentul (CE) nr. 1626/94 — Articolul 1 alineatele (2) și (3) — Interdicția utilizării anumitor tipuri de năvoade — Măsuri suplimentare sau care depășesc criteriile minime instituite prin acest regulament, adoptate anterior intrării în vigoare a regulamentului menționat — Condiții de validitate]

text:
               23.10.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 288/11

      Hotărârea Curții (Camera a doua) din 2 septembrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Symvoulio tis Epikrateias — Grecia) — Panagiotis I. Karanikolas, Valsamis Daravanis, Georgios Kouvoukliotis, Panagiotis Dolos, Dimitrios Z. Parisis, Konstantinos Emmanouil, Ioannis Anasoglou, Pantelis A. Beis, Dimitrios Chatziandreou, Ioannis Zaragkoulias, Christos I. Tarampatzis, Triantafyllos K. Mavrogiannis, Sotirios Th. Liotakis, Vasileios Karampasis, Dimitrios Melissidis, Ioannis V. Kleovoulos, Dimitrios I. Patsakos, Theodoros Fourvarakis, Dimitrios K. Dimitrakopoulos, Synetairismos Paraktion Alieon Kavalas/Ypourgos Agrotikis Anaptyxis kai Trofimon, Nomarchiaki Aftodioikisi Dramas, Kavalas, Xanthis
      (Cauza C-453/08) (1)

      (Politica comună în domeniul pescuitului - Pescuitul în Marea Mediterană - Regulamentul (CE) nr. 1626/94 - Articolul 1 alineatele (2) și (3) - Interdicția utilizării anumitor tipuri de năvoade - Măsuri suplimentare sau care depășesc criteriile minime instituite prin acest regulament, adoptate anterior intrării în vigoare a regulamentului menționat - Condiții de validitate)
      (2010/C 288/16)
      Limba de procedură: greaca

         Instanța de trimitere

      Symvoulio tis Epikrateias

         Părțile din acțiunea principală

         Reclamanți: Panagiotis I. Karanikolas, Valsamis Daravanis, Georgios Kouvoukliotis, Panagiotis Dolos, Dimitrios Z. Parisis, Konstantinos Emmanouil, Ioannis Anasoglou, Pantelis A. Beis, Dimitrios Chatziandreou, Ioannis Zaragkoulias, Christos I. Tarampatzis, Triantafyllos K. Mavrogiannis, Sotirios Th. Liotakis, Vasileios Karampasis, Dimitrios Melissidis, Ioannis V. Kleovoulos, Dimitrios I. Patsakos, Theodoros Fourvarakis, Dimitrios K. Dimitrakopoulos, Synetairismos Paraktion Alieon Kavalas

         Pârâți: Ypourgos Agrotikis Anaptyxis kai Trofimon, Nomarchiaki Aftodioikisi Dramas, Kavalas, Xanthis

         Cu participarea: Alieftikos Agrotikos Synetairismos gri-gri nomou Kavalas (MAKEDONIA), Panellinia Enosi Ploioktiton Mesis Alieias (PEPMA)

         Obiectul

      Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Symvoulio tis Epikrateias — Interpretarea articolului 1 alineatul (2), a articolului 2 alineatul (3) și a articolului 3 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1626/1994 al Consiliului din 27 iunie 1994 de adoptare a unor măsuri tehnice de conservare a resurselor de pește în Marea Mediterană — Interzicerea utilizării anumitor plase de pescuit — Limitele posibilității statelor membre, stabilită prin regulament, de a adopta măsuri suplimentare sau care depășesc cerințele minime ale acestuia

         Dispozitivul

      Articolul 1 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1626/94 al Consiliului din 27 iunie 1994 de adoptare a unor măsuri tehnice de conservare a resurselor de pește în Marea Mediterană, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 2550/2000 al Consiliului din 17 noiembrie 2000, trebuie interpretat în sensul că, pe de o parte, intrarea în vigoare a acestui regulament nu produce efecte cu privire la validitatea unei măsuri naționale suplimentare de interdicție adoptate înainte de această intrare în vigoare și, pe de altă parte, că nu se opune unei astfel de măsuri, cu condiția ca această interdicție să fie în conformitate cu politica comună în domeniul pescuitului, ca măsura amintită să nu depășească ceea ce este necesar pentru atingerea obiectivului urmărit și să nu aducă atingere principiului egalității de tratament, aspecte care trebuie verificate de instanța de trimitere.

         (1)  JO C 327, 20.12.2008


title: Cauza T-313/11: Acțiune introdusă la 16 iunie 2011 — Heede/OAPI (Matrix-Energetics)

text:
               13.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 238/32

         Acțiune introdusă la 16 iunie 2011 — Heede/OAPI (Matrix-Energetics)
   (Cauza T-313/11)
   2011/C 238/54
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamant: Günter Heede (Walldorf-Baden, Germania) (reprezentant: R. Utz, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 8 aprilie 2011 în cauza R 1848/2010-4;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca verbală „Matrix-Energetics” pentru servicii din clasele 35, 41 și 44 — Cererea de înregistrare nr. 8 339 798.

      Decizia examinatorului: respinge cererea de înregistrare.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul nr. 207/2009 întrucât, pe de o parte, marca a cărei înregistrare este solicitată nu are efect descriptiv și prezintă caracterul distinctiv necesar și, pe de altă parte, camera de recurs și-a bazat în mod greșit decizia pe o serie de extrase imprimate de pe internet ulterioare datei cererii de înregistrare și întrucât, în plus, utilizarea izolată, ilicită și ulterioară acestei date de către un terț a unei denumiri (inventate) care prezenta inițial caracter distinctiv nu poate afecta în mod negativ posibilitatea de a înregistra o marcă comunitară.


title: Cauza T-422/14: Acțiune introdusă la 11 iunie 2014 – Viscas/Comisia

text:
               8.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 303/33

         Acțiune introdusă la 11 iunie 2014 – Viscas/Comisia
   (Cauza T-422/14)
   2014/C 303/42
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Viscas Corporation (Tokyo, Japonia) (reprezentant: J.-F. Bellis, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate, în măsura în care în aceasta se constată săvârșirea unei încălcări în perioada cuprinsă între 1 octombrie 2001 și 28 ianuarie 2009;

               —

               anularea sau reducerea cuantumului amenzii aplicate și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin acțiunea formulată, reclamanta solicită anularea în parte a Deciziei Comisiei C(2014) 2139 final din 2 aprilie 2014 în cazul AT.39610 – Cabluri electrice.
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă opt motive.

               1.

               Primul și al doilea motiv sunt întemeiate pe săvârșirea de către Comisie a unei erori întrucât a concluzionat că reclamanta a participat la încălcare în perioada cuprinsă între 1 octombrie 2001 și 28 ianuarie 2009.

               2.

               Al treilea și al patrulea motiv sunt întemeiate pe faptul că aplicarea de către Comisie a punctului 18 din Orientările privind calcularea amenzilor (1) încalcă principiile proporționalității și protecției egale întrucât (i) acordă un beneficiu disproporționat producătorilor europeni de cabluri electrice și (ii) nu recunoaște diferențele semnificative dintre diverșii producători în ceea ce privește gravitatea încălcării.

               3.

               Al cincilea motiv este întemeiat pe săvârșirea de către Comisie a unei erori întrucât, în vederea stabilirii amenzii care urma să fie aplicată, a atribuit reclamantei vânzările efectuate de acționarii acesteia.

               4.

               Al șaselea motiv este întemeiat pe majorarea eronată de către Comisie a proporției valorii vânzărilor care trebuie luată în considerare pe baza cotelor de piață cumulate ale părților.

               5.

               Al șaptelea motiv este întemeiat pe săvârșirea de către Comisie a unei erori întrucât nu a aplicat o reducere pentru circumstanțe atenuante.

               6.

               Prin intermediul celui de al optulea motiv, reclamanta solicită exercitarea de către Tribunal a competenței sale de fond și reducerea substanțială a amenzii.

      (1)  Orientări privind calcularea amenzilor aplicate în temeiul articolului 23 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 (JO 2006 C 210, p. 2, Ediție specială, 08/vol. 4, p. 264).


title: Cauza C-94/11: Ordonanța președintelui Curții din 21 iunie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunale di Bergamo — Italia) — Procura della Repubblica/Survival Godwin

text:
               27.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/29

         Ordonanța președintelui Curții din 21 iunie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunale di Bergamo — Italia) — Procura della Repubblica/Survival Godwin
   (Cauza C-94/11) (1)

   2011/C 252/68
   Limba de procedură: italiana
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 139, 7.5.2011.


title: Cauza T-152/16: Ordonanța Tribunalului din 26 iunie 2017 – Megasol Energie/Comisia („Acțiune în anulare — Dumping — Subvenții — Importuri de module fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin și componentele lor cheie (și anume celule) expediate din Malaysia și din Taiwan — Extindere la aceste importuri a taxei antidumping definitive și a taxei compensatorii definitive instituite la importurile de module fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin și componentele lor cheie (și anume celule) originare sau expediate din China — Lipsa interesului de a exercita acțiunea — Inadmisibilitate”)

text:
               14.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/17

         Ordonanța Tribunalului din 26 iunie 2017 – Megasol Energie/Comisia
   (Cauza T-152/16) (1)

   ((„Acțiune în anulare - Dumping - Subvenții - Importuri de module fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin și componentele lor cheie (și anume celule) expediate din Malaysia și din Taiwan - Extindere la aceste importuri a taxei antidumping definitive și a taxei compensatorii definitive instituite la importurile de module fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin și componentele lor cheie (și anume celule) originare sau expediate din China - Lipsa interesului de a exercita acțiunea - Inadmisibilitate”))
   (2017/C 269/23)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Megasol Energie AG (Wangen an de Aare, Elveția) (reprezentant: T. Wegner, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: T. Maxian Rusche, A. Demeneix și K. Blanck-Putz, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și prin care se urmărește anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2016/184 al Comisiei din 11 februarie 2016 de extindere a aplicării taxei compensatorii definitive instituite prin Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1239/2013 al Consiliului la importurile de module fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin și componentele lor cheie (și anume celule) originare sau expediate din Republica Populară Chineză la importuri de module fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin și componentele lor cheie (și anume celule) expediate din Malaysia și din Taiwan, indiferent dacă au fost sau nu declarate ca fiind originare din Malaysia sau din Taiwan (JO 2016, L 37, p. 56) și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2016/185 al Comisiei din 11 februarie 2016 de extindere a taxei antidumping definitive instituite prin Regulamentul (UE) nr. 1238/2013 al Consiliului la importurile de module fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin și componentele lor cheie (și anume celule) originare sau expediate din Republica Populară Chineză prin importuri de module fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin și componentele lor cheie (și anume celule) expediate din Malaysia și Taiwan, indiferent dacă au fost sau nu declarate ca fiind originare din Malaysia sau din Taiwan (JO 2016, L 37, p. 76), în măsura în care i se aplică reclamantei

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2)

               Obligă Megasol Energie AG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 211, 13.6.2016.


title: Cauza C-178/05: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 7 iunie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Elenă (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 69/335/CEE — Impozite indirecte aplicate acumulărilor de capital — Impozit pe aportul de capital — Armonizare exhaustivă — Reglementare națională care prevede impozitarea oricărui transfer de sediu social, în măsura în care societatea vizată nu este supusă impozitului pe aportul de capital în statul membru de origine — Reglementare națională care scutește de la impozitare organizațiile cooperative agricole și toate tipurile de uniuni sau de grupări ale acestora din urmă — Reglementare națională care scutește de la impozitare coproprietatea asupra navelor, grupările maritime și orice alte forme de societăți maritime — Luptă împotriva evaziunii fiscale — Abuz de drept — Limitarea în timp a efectelor unei hotărâri)

text:
               21.7.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 170/3

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 7 iunie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Elenă
   (Cauza C-178/05) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 69/335/CEE - Impozite indirecte aplicate acumulărilor de capital - Impozit pe aportul de capital - Armonizare exhaustivă - Reglementare națională care prevede impozitarea oricărui transfer de sediu social, în măsura în care societatea vizată nu este supusă impozitului pe aportul de capital în statul membru de origine - Reglementare națională care scutește de la impozitare organizațiile cooperative agricole și toate tipurile de uniuni sau de grupări ale acestora din urmă - Reglementare națională care scutește de la impozitare coproprietatea asupra navelor, grupările maritime și orice alte forme de societăți maritime - Luptă împotriva evaziunii fiscale - Abuz de drept - Limitarea în timp a efectelor unei hotărâri)
   (2007/C 170/04)
   Limba de procedură: greaca
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentant: D. Triantafyllou, agent)

      Pârâtă: Republica Elenă (reprezentanți: S. Chala și M. Tassopoulou, agenți)

      Intervenient în interesul pârâtei: Regatul Spaniei (reprezentant: N. Díaz Abad, agent)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea Directivei 69/335/CEE a Consiliului din 17 iulie 1969 privind impozitele indirecte aplicate acumulărilor de capital (JO L 249, p. 25) — Transferul sediului social al unei societăți — Scutirea de la plata impozitului pe aportul de capital a societăților agricole și a companiilor maritime
   Dispozitivul

               1)

               Prin reglementarea sa privind aplicarea unui impozit pe aportul de capital în caz de transfer al sediului social sau al sediului de administrare al unei societăți, precum și scutirea de la aceast impozit a coproprietății asupra navelor, a grupărilor maritime și a tuturor formelor de societăți maritime, Republica Elenă nu și-a îndeplinit obligațiile ce îi revin în temeiul Directivei 69/335/CEE a Consiliului din 17 iulie 1969 privind impozitele indirecte aplicate acumulărilor de capital, astfel cum a fost modificată de Directiva 85/3037/CEE a Consiliului din 10 iunie 1985.

               2)

               Respinge acțiunea pentru restul capetelor de cerere.

               3)

               Obligă Republica Elenă la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 155, 25.6.2005.


title: Cauza C-616/12 P: Ordonanța Curții (Camera a treia) din 12 septembrie 2013 — Ellinika Nafpigeia AE, 2. Hoern Beteiligungs GmbH/Comisia Europeană (Recurs — Articolul 181 din Regulamentul de procedură al Curții — Recurs vădit nefondat — Articolul 263 al șaselea paragraf TFUE — Termen de introducere a acțiunii)

text:
               21.12.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 377/4

         Ordonanța Curții (Camera a treia) din 12 septembrie 2013 — Ellinika Nafpigeia AE, 2. Hoern Beteiligungs GmbH/Comisia Europeană
   (Cauza C-616/12 P) (1)

   (Recurs - Articolul 181 din Regulamentul de procedură al Curții - Recurs vădit nefondat - Articolul 263 al șaselea paragraf TFUE - Termen de introducere a acțiunii)
   2013/C 377/06
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Recurente: Ellinika Nafpigeia AE, 2. Hoern Beteiligungs GmbH (reprezentanți: K Chrysogonos și A. Kaidatzis, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: M. Konstantinidis și B. Stromsky, agenți)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a șaptea), Ellinika Nafpigeia și Hoern/Comisia (T-466/11), prin care Tribunalul a declarat inadmisibilă o acțiune având ca obiect anularea Deciziei C(2010) 8274 final a Comisiei din 1 decembrie 2010 prin care s-au acceptat angajamentele Greciei oferite în locul măsurilor solicitate de Comisie în Decizia C(2008) 3118 final din 2 iulie 2008, prin care au fost declarate incompatibile cu piața comună ajutoarele acordate de autoritățile elene în favoarea Ellinika Nafpigeia (Hellenic Shipyards, „HSY”), în cadrul modificărilor planului inițial de investiție referitor la restructurarea acestui șantier naval [ajutorul de stat C 16/2004 (ex NN29/2004, CP 71/2002 și CP 133/2005)]

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Obligă Ellinika Nafpigeia AE și 2. Hoern Beteiligungs GmbH la plata propriilor cheltuieli de judecată precum și la plata cheltuielilor de judecată efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 55, 23.2.2013.


title: Cauza T-385/06: Hotărârea Tribunalului din 24 martie 2011 — Aalberts Industries și alții/Comisia ( „Concurență — Înțelegeri — Sectorul fitingurilor din cupru și din aliaj de cupru — Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 81 CE — Încălcare unică și continuă — Participare la încălcare” )

text:
               14.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 145/22

         Hotărârea Tribunalului din 24 martie 2011 — Aalberts Industries și alții/Comisia
   (Cauza T-385/06) (1)

   (Concurență - Înțelegeri - Sectorul fitingurilor din cupru și din aliaj de cupru - Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 81 CE - Încălcare unică și continuă - Participare la încălcare)
   2011/C 145/34
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Aalberts Industries NV (Utrecht, Țările de Jos), Comap SA, fostă Aquatis France SAS (La Chapelle-St-Mesmin, Franța), și Simplex Armaturen + Fittings GmbH & Co. KG (Argenbühl — Eisenharz, Germania) (reprezentanți: R. Wesseling și M. van der Woude, ulterior R. Wesseling, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Nijenhuis, R. Sauer și V. Bottka, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare parțială a Deciziei C(2006) 4180 a Comisiei din 20 septembrie 2006 privind o procedură în temeiul articolului 81 [CE] și al articolului 53 din Acordul privind SEE (Cazul COMP/F-1/38.121 — Fitinguri), precum și, cu titlu subsidiar, o cerere de reducere a cuantumului amenzii aplicate reclamantei prin decizia menționată

      Dispozitivul

               1.

               Anulează articolul 1 din Decizia C(2006) 4180 a Comisiei din 20 septembrie 2006 privind o procedură în temeiul articolului 81 [CE] și al articolului 53 din Acordul privind SEE (Cazul COMP/F-1/38.121 — Fitinguri) în măsura în care constată că Aalberts Industries NV, Comap SA, fostă Aquatis France SAS, și Simplex Armaturen + Fittings GmbH & Co. KG au participat la încălcare în perioada 25 iunie 2003-1 aprilie 2004.

               2.

               Anulează articolul 2 litera (a) și litera (b) punctul 2 din Decizia C(2006) 4180.

               3.

               Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 20, 27.1.2007.


title: Notă de informare cu privire la efectuarea trimiterilor preliminare de către instanțele naționale — Supliment ca urmare a intrării în vigoare a procedurii preliminare de urgență aplicabile trimiterilor preliminare referitoare la spațiul de libertate, securitate și justiție

text:
               8.3.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 64/1

      NOTĂ DE INFORMARE

   cu privire la efectuarea trimiterilor preliminare de către instanțele naționale

      SUPLIMENT

   ca urmare a intrării în vigoare a procedurii preliminare de urgență aplicabile trimiterilor preliminare referitoare la spațiul de libertate, securitate și justiție
   (2008/C 64/01)

               1.

               Această notă completează nota de informare existentă cu privire la efectuarea trimiterilor preliminare de către instanțele naționale (1), aducând indicații practice privitoare la noua procedură preliminară de urgență aplicabilă trimiterilor preliminare referitoare la spațiul de libertate, securitate și justiție. Această procedură este reglementată de articolul 23a din Protocolul privind Statutul Curții de Justiție și de articolul 104b din Regulamentul de procedură al acesteia (2).

               2.

               Prezentele indicații au ca scop asistarea instanțelor naționale atunci când acestea intenționează să solicite aplicarea procedurii preliminare de urgență, precum și facilitarea derulării acestei proceduri în fața Curții. La fel ca și cele din nota de informare existentă, indicațiile sunt lipsite de orice valoare obligatorie.

         Cu privire la condițiile de aplicare a procedurii preliminare de urgență

               3.

               Procedura preliminară de urgență poate fi aplicată numai în domeniile reglementate de titlul VI (articolele 29-42) din Tratatul privind Uniunea Europeană, referitor la cooperarea polițienească și judiciară în materie penală, și de titlul IV (articolele 61-69) al celei de a treia părți din Tratatul CE, privind vizele, azilul, imigrarea și alte politici legate de libera circulație a persoanelor, inclusiv cooperarea judiciară în materie civilă.

               4.

               Chiar dacă introducerea unei cereri de pronunțare a unei hotărâri preliminare conduce, în principiu, la suspendarea procedurii naționale până când Curtea se pronunță, în așteptarea hotărârii acesteia, instanța de trimitere rămâne competentă să adopte măsuri de conservare în scopul de a proteja interesele părților, în special cu privire la un act administrativ național întemeiat pe un act comunitar ce face obiectul unei trimiteri preliminare în vederea aprecierii validității.

               5.

               Aplicarea procedurii de urgență este decisă de către Curte. În principiu, o astfel de decizie este adoptată numai la cererea motivată a instanței de trimitere. În mod excepțional, Curtea poate decide din oficiu ca o trimitere preliminară să fie judecată potrivit procedurii preliminare de urgență, atunci când aceasta pare a fi necesară.

               6.

               Procedura de urgență simplifică diferitele etape ale procedurii în fața Curții, însă aplicarea sa implică importante constrângeri pentru Curte, precum și pentru părți și pentru celelalte persoane interesate care participă la procedură, în special statele membre.

               7.

               Prin urmare, această procedură trebuie solicitată numai în împrejurări în care este absolut necesar ca hotărârea Curții cu privire la trimiterea preliminară să fie pronunțată în cel mai scurt termen. Fără a fi posibil să se enumere aici în mod exhaustiv astfel de situații, mai ales datorită caracterului variat și evolutiv al normelor comunitare ce reglementează spațiul de libertate, securitate și justiție, o instanță națională ar putea, de exemplu, să decidă prezentarea unei cereri de aplicare a procedurii de urgență în următoarele situații: în cazul unei persoane deținute sau lipsite de libertate, atunci când răspunsul la întrebarea adresată este determinant în aprecierea situației juridice a acelei persoane sau atunci când, cu ocazia unui litigiu privind autoritatea părintească sau încredințarea copiilor, competența instanței sesizate în temeiul dreptului comunitar depinde de răspunsul la întrebarea preliminară.

         Cu privire la cererea de aplicare a procedurii preliminare de urgență

               8.

               Pentru a permite Curții să decidă rapid dacă este cazul să aplice procedura preliminară de urgență, cererea trebuie să prezinte împrejurările de drept și de fapt care demonstrează urgența și în special riscurile care pot apărea în cazul în care trimiterea urmează procedura preliminară normală.

               9.

               În măsura în care este posibil, instanța de trimitere precizează, în mod succint, punctul său de vedere cu privire la răspunsul care trebuie dat la întrebarea sau la întrebările adresate. O astfel de precizare facilitează adoptarea unei poziții de către părți și de către celelalte persoane interesate care participă la procedură, precum și decizia Curții, contribuind astfel la celeritatea procedurii.

               10.

               Cererea de aplicare a procedurii preliminare de urgență trebuie prezentată într-o formă care să permită grefei Curții să constate imediat că dosarul trebuie să beneficieze de o examinare specifică. În acest scop, cererea trebuie prezentată într-un document distinct de decizia de trimitere sau într-o scrisoare de însoțire care menționează în mod expres această cerere.

               11.

               Referitor la decizia de trimitere, se reamintește că, la punctele 20-24 din nota de informare cu privire la efectuarea trimiterilor preliminare de către instanțele naționale, figurează deja indicații corespunzătoare în această privință. Caracterul succint al deciziei de trimitere este cu atât mai important într-o situație de urgență cu cât contribuie la celeritatea procedurii.

         Cu privire la corespondența dintre Curte, instanța națională și părți

               12.

               Pentru comunicarea cu instanța națională și cu părțile din fața acesteia, instanțele naționale care prezintă o cerere de aplicare a procedurii preliminare de urgență sunt invitate să indice adresa electronică și eventual numărul de fax pe care Curtea va putea să le utilizeze, precum și adresele electronice și eventual numerele de fax ale reprezentanților părților în cauză.

               13.

               O copie a deciziei de trimitere semnate, împreună cu o cerere de aplicare a procedurii preliminare de urgență pot fi transmise în prealabil Curții prin e-mail (ECJ-Registry@curia.europa.eu) sau prin fax (+352 43 37 66). Examinarea trimiterii preliminare și a cererii va putea începe încă de la primirea unei astfel de copii. Cu toate acestea, originalele acestor acte trebuie transmise grefei Curții în cel mai scurt termen.

      (1)  A se vedea JO C 143, 11 iunie 2005, p. 1-4.

      (2)  A se vedea JO L 24, 29 ianuarie 2008, p. 39-43.


title: Cauza C-117/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Audiencia Provincial de Burgos (Spania) la 5 martie 2012 — La Retoucherie de Manuela, S. L./La Retoucherie de Burgos, S. C.

text:
               26.5.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 151/18

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Audiencia Provincial de Burgos (Spania) la 5 martie 2012 — La Retoucherie de Manuela, S. L./La Retoucherie de Burgos, S. C.
   (Cauza C-117/12)
   2012/C 151/32
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Audiencia Provincial de Burgos

      Părțile din acțiunea principală

      Apelantă: La Retoucherie de Manuela, S. L.

      Intimată: La Retoucherie de Burgos, S. C.

      Întrebările preliminare

               1.

               Termenii „spațiile și terenurile de pe care a operat cumpărătorul în cursul perioadei contractuale” utilizați la articolul 5 litera (b) din Regulamentul nr. 2790/1999 trebuie să fie interpretați în sensul că se limitează la locul sau la spațiul fizic din care s-au vândut bunurile ori s-au prestat serviciile pe durata de validitate a contractului, sau se pot aplica la întregul teritoriu pe care a operat cumpărătorul în perioada contractuală?

               2.

               În cazul în care Curtea se pronunță în favoarea primei interpretări, în cazul unui contract de franciză în care i se alocă francizatului un teritoriu determinat, termenii „spații și terenuri” se pot referi la teritoriul pe care a operat francizatul în perioada contractuală?


title: Cauza C-277/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Naczelny Sąd Administracyjny (Polonia) la 5 iunie 2014 – PPUH Stehcemp Sp. j. Florian Stefanek, Janina Stefanek, Jarosław Stefanek/Dyrektor Izby Skarbowej w Łodzi

text:
               8.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 303/16

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Naczelny Sąd Administracyjny (Polonia) la 5 iunie 2014 – PPUH Stehcemp Sp. j. Florian Stefanek, Janina Stefanek, Jarosław Stefanek/Dyrektor Izby Skarbowej w Łodzi
   (Cauza C-277/14)
   2014/C 303/21
   Limba de procedură: polona

      Instanța de trimitere

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: PPUH Stehcemp Sp. j. Florian Stefanek, Janina Stefanek, Jarosław Stefanek

      Pârât: Dyrektor Izby Skarbowej w Łodzi

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 2 punctul 1, articolul 4 alineatele (1) și (2), articolul 5 alineatul (1) și articolul 10 alineatele (1) și (2) din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri – sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (1) (denumită în continuare „A șasea directivă”) trebuie interpretate în sensul că o acțiune realizată în împrejurări precum cele în discuție în cauza pendinte în fața instanței naționale, în care nici persoana impozabilă, nici autoritățile fiscale nu pot să stabilească identitatea adevăratului furnizor al bunului, reprezintă o livrare de bunuri?

               2)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare: articolul 17 alineatul (2) litera (a), articolul 18 alineatul (1) litera (a) și articolul 22 alineatul (3) din A șasea directivă trebuie interpretate în sensul că se opun prevederilor naționale conform cărora – în anumite împrejurări, precum cele din litigiul pendinte în fața instanței naționale – persoana impozabilă nu are dreptul de deducere întrucât factura a fost emisă de o persoană care nu este adevăratul furnizor al bunului și nu sunt posibile stabilirea identității adevăratului furnizor al bunului și obligarea acestuia la plata impozitului sau nu este posibilă identificarea persoanei obligate la plată în temeiul articolului 21 alineatul (1) litera (c) din A șasea directivă ca urmare a faptului că a emis factura?

      (1)  JO 1977 L 145, p. 1.


title: Cauza T-144/12: Acțiune introdusă la 30 martie 2012 — Comsa/OAPI — COMSA (COMSA)

text:
               30.6.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 194/20

         Acțiune introdusă la 30 martie 2012 — Comsa/OAPI — COMSA (COMSA)
   (Cauza T-144/12)
   2012/C 194/34
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Comsa, SA (Barcelona, Spania) (reprezentant: M. Aznar Alonso, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Constructora de obras municipales, SA (COMSA) (Madrid, Spania)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               admiterea acțiunii și declararea neconformității cu Regulamentul (CE) nr. 40/1994 al Consiliului privind marca comunitară [în prezent Regulamentul (CE) nr. 207/2009] a punctelor 2, 3 și 5 din Decizia din 10 ianuarie 2012 emisă de Camera a doua de recurs în cauzele R 518/2011-2 și R 795/2011-2;

               —

               obligarea pârâtului și, eventual, a celeilalte părți în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: Constructora de obras municipales, SA (COMSA)

      Marca comunitară vizată: marca verbală „COMSA” pentru produse și servicii din clasele 19, 35, 36, 37, 39 și 42 — cererea de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 7 091 051.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: reclamanta.

      Marca sau semnul invocat: denumirea socială „COMSA S.A.” și marca neînregistrată

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția în parte.

      Decizia camerei de recurs: admite în parte calea de atac a reclamantei și respectiv a pârâtului.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (4) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-498/11: Acțiune introdusă la 16 septembrie 2011 — Evropaïki Dynamiki/Comisia

text:
               26.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 347/37

         Acțiune introdusă la 16 septembrie 2011 — Evropaïki Dynamiki/Comisia
   (Cauza T-498/11)
   2011/C 347/68
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atena, Grecia) (reprezentanți: N. Korogiannakis și M. Dermitzakis, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Oficiului pentru Publicații al Uniunii Europene de respingere a ofertei depuse de reclamantă în urma invitației de participare la procedura de cerere de ofertă nr. 10369 privind „Modernizarea site-ului Oficiului European de Luptă Antifraudă”, de punerea în aplicare a contractului nr. 10224 lot 1 de prestare de servicii în cadrul unui acord-cadru multiplu, în condiții de concurență, precum și a deciziilor conexe ale Oficiului pentru Publicații, în special cea de a atribui contractul de achiziții publice în cauză ofertantului câștigător, selectat pentru a fi contractant;

               —

               obligarea Oficiului pentru Publicații să plătească reclamantei daune interese în cuantum de 31 977 de euro;

               —

               în plus, obligarea Oficiului pentru Publicații să plătească reclamantei daune interese în cuantum de 20 000 de euro pentru pierderea unei șanse și pentru atingerea adusă reputației și credibilității acesteia și

               —

               obligarea Oficiului pentru Publicații să suporte cheltuielile de judecată de orice natură efectuate de reclamantă.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea obligației de motivare conform articolului 100 alineatul (2) din Regalamentul financiar;

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe nerespectarea caietului de sarcini și pe aplicarea criteriului de atribuire cu încălcarea articolului 97 din Regulamentul financiar și a articolului 138 din normele de aplicare și

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe săvârșirea unei erori vădite de apreciere, pe prezentarea, de către comitetul de evaluare, a unor comentarii vagi și fără temei, pe modificarea criteriilor de atribuire incluse în cererea inițială de ofertă și pe necomunicarea în timp util către ofertanți a criteriilor introduse ulterior.


title: Cauza C-46/09: Ordonanța președintelui Camerei a șaptea a Curții din 4 decembrie 2009 — Comisia Europeană/Republica Estonia

text:
               13.3.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/44

         Ordonanța președintelui Camerei a șaptea a Curții din 4 decembrie 2009 — Comisia Europeană/Republica Estonia
   (Cauza C-46/09) (1)

   2010/C 63/72

      Limba de procedură: estona

   Președintele Camerei a șaptea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 90, 18.4.2009.


title: Cauza C-470/12: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 27 februarie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Okresný súd vo Svidníku – Slovacia) – Pohotovosť s.r.o./Miroslav Vašuta (Trimitere preliminară — Contract de credit de consum — Clauze abuzive — Directiva 93/13/CEE — Executare silită a unei hotărâri arbitrale — Cerere de intervenție într-o procedură de executare — Asociație pentru protecția consumatorilor — Legislație națională care nu permite o astfel de intervenție — Autonomie procesuală a statelor membre)

text:
               14.4.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/9

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 27 februarie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Okresný súd vo Svidníku – Slovacia) – Pohotovosť s.r.o./Miroslav Vašuta
   (Cauza C-470/12) (1)

   ((Trimitere preliminară - Contract de credit de consum - Clauze abuzive - Directiva 93/13/CEE - Executare silită a unei hotărâri arbitrale - Cerere de intervenție într-o procedură de executare - Asociație pentru protecția consumatorilor - Legislație națională care nu permite o astfel de intervenție - Autonomie procesuală a statelor membre))
   2014/C 112/10
   Limba de procedură: slovaca

      Instanța de trimitere

   Okresný súd vo Svidníku

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Pohotovosť s.r.o.

      Pârât: Miroslav Vašuta

      cu participarea: Združenie na ochranu občana spotrebiteľa HOOS

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară – Okresný súd vo Svidníku – Interpretarea articolului 6 alineatul (1) și a articolului 8 din Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii (JO L 95, p. 29, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 273), precum și a articolelor 38 și 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene – Contract de credit de consum – Executarea silită a unei hotărâri arbitrale – Cerere de intervenție a unei asociații pentru protecția drepturilor consumatorilor în procedura de executare – Legislație națională care nu prevede posibilitatea unei intervenții a terților – Posibilitatea instanței naționale de a admite o astfel de intervenție

      Dispozitivul

   Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii, în special articolul 6 alineatul (1), articolul 7 alineatul (1) și articolul 8 din această directivă coroborate cu articolele 38 și 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, trebuie interpretată în sensul că nu se opune unei reglementări naționale în temeiul căreia nu este admisă cererea de intervenție formulată de o asociație pentru protecția consumatorilor în susținerea unui consumator determinat, într-o procedură de executare îndreptată împotriva acestuia din urmă, a unei hotărâri arbitrale definitive.

      (1)  JO C 46, 16.2.2013.


title: Cauza T-251/09: Acțiune introdusă la 26 iunie 2009 — Société des Pétroles Shell/Comisia

text:
               15.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 193/32

         Acțiune introdusă la 26 iunie 2009 — Société des Pétroles Shell/Comisia
   (Cauza T-251/09)
   2009/C 193/50
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Société des Pétroles Shell SAS (Colombes, Franța) (reprezentant: P. Hubert, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea, în tot sau în parte, a răspunsului negativ implicit al Comisiei din 9 mai 2009 la cererea de acordare a accesului la documentele deținute de Comisie (număr de referință: GESTDEM 372/2009) și stabilirea tuturor consecințelor care se impun în ceea ce privește accesul reclamantei la documentele solicitate;

               —

               în subsidiar, în cazul în care Tribunalul ar considera că este o decizie, anularea în tot sau în parte a scrisorii din 7 mai 2009 a Secretariatului General al Comisiei în care s-a menționat imposibilitatea de a se răspunde la cererea sa de acordare a accesului la documentele Comisiei (număr de referință: GESTDEM 372/2009) și stabilirea tuturor consecințelor care se impun în ceea ce privește accesul reclamantei la documentele solicitate;

               —

               obligarea Comisiei la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin intermediul prezentei acțiuni, reclamanta solicită anularea deciziei implicite a Comisiei de a refuza să acorde reclamantei accesul la documentele referitoare la o anchetă privind practicile de pe piața furnizării de carburant pentru avioane cu reacție, documente deținute de Comisie sau care au făcut obiectul unei corespondențe între Comisie și autoritatea franceză pentru concurență, în special în temeiul articolului 11 alineatul (4) din Regulamentul nr. 1/2003. În subsidiar, în cazul în care Tribunalul ar considera că este o decizie explicită de refuz, reclamanta solicită anularea scrisorii Secretariatului General potrivit căreia Comisia nu este în măsură să furnizeze un răspuns la cererea de acordare a accesului la documente formulată de reclamantă.
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă motive identice sau similare cu cele invocate în cauza T-245/2009, Shell Helas/Comisia.