title: Cauza T-68/04: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 8 octombrie 2008 — SGL Carbon/Comisia ( Concurență — Înțelegeri — Piața produselor pe bază de carbon și de grafit pentru aplicații electrice și mecanice — Liniile directoare privind metoda de stabilire a amenzilor — Gravitatea și durata încălcării — Principiul proporționalității — Principiul egalității de tratament — Limită maximă de 10 % din cifra de afaceri — Dobânzi moratorii )

text:
               22.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/30

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 8 octombrie 2008 — SGL Carbon/Comisia
   (Cauza T-68/04) (1)

   („Concurență - Înțelegeri - Piața produselor pe bază de carbon și de grafit pentru aplicații electrice și mecanice - Liniile directoare privind metoda de stabilire a amenzilor - Gravitatea și durata încălcării - Principiul proporționalității - Principiul egalității de tratament - Limită maximă de 10 % din cifra de afaceri - Dobânzi moratorii’)
   (2008/C 301/46)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: SGL Carbon AG (Wiesbaden, Germania) (reprezentanți: M. Klusmann și A. von Bonin, avocats)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: F. Castillo de la Torre și W. Mölls, agenți, asistați de H.-J. Freund, avocat)
   Obiectul
   Cerere de anulare a Deciziei 2004/420/CE a Comisiei din 3 decembrie 2003 privind o procedură de aplicare a articolului 81 [CE] și a articolului 53 din Acordul privind SEE (cauza C.38.359 — Produse pe bază de carbon și de grafit pentru aplicații electrice și mecanice) și, în subsidiar, o cerere de reducere a cuantumului amenzii aplicate reclamantei prin această decizie
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă SGL Carbon AG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 106, 30.4.2004.


title: Cauza T-278/17: Acțiune introdusă la 10 mai 2017 – Bank of New York Mellon/EUIPO – Nixen Partners (NEXEN)

text:
               3.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/36

         Acțiune introdusă la 10 mai 2017 – Bank of New York Mellon/EUIPO – Nixen Partners (NEXEN)
   (Cauza T-278/17)
   (2017/C 213/49)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: The Bank of New York Mellon Corp. (New York, New York, Statele Unite) (reprezentanți: A. Klett și K. Schlüter, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Nixen Partners (Paris, Franța)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „NEXEN” – cererea de înregistrare nr. 13 374 152

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 23 februarie 2017 în cauza R 1570/2016-2

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate din 23 februarie 2017 în cauza R 1570/2016-2 și respingerea opoziției;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată aferente prezentei proceduri, precum și procedurii în fața camerei de recurs și a diviziei de opoziție, inclusiv toate cheltuielile necesare ale reclamantei din prezenta procedură.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-597/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Corte suprema di cassazione (Italia) la 23 noiembrie 2016 – Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)/Antonio Zecca

text:
               27.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/15

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Corte suprema di cassazione (Italia) la 23 noiembrie 2016 – Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)/Antonio Zecca
   (Cauza C-597/16)
   (2017/C 063/21)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Corte suprema di cassazione

      Părțile din procedura principală

      Recurentă: Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)

      Intimat: Antonio Zecca

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 50 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii trebuie interpretat în sensul că, în cazul în care s a constatat cu titlu definitiv inexistența conduitei care să întrunească elementele constitutive ale unei fapte penale, este împiedicată, fără a fi necesară efectuarea vreunei aprecieri ulterioare de către instanța națională, inițierea sau continuarea, pentru aceleași fapte, a unei proceduri ulterioare care să se finalizeze prin aplicarea de sancțiuni care, ca urmare a naturii și a gravității lor, trebuie calificate ca având caracter penal?

               2)

               În evaluarea caracterului eficient, proporțional și disuasiv al sancțiunilor, în vederea stabilirii unei încălcări a principiului ne bis in idem consacrat la articolul 50 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii, instanța națională trebuie să țină seama de limitele de pedeapsă prevăzute de Directiva 2014/57/UE (1)?

      (1)  Directiva 2014/57/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 aprilie 2014 privind sancțiunile penale pentru abuzul de piață (directiva privind abuzul de piață) JO L 173, p. 179.


title: Cauza C-572/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal administratif de Saint-Denis de la Réunion (Franța) la 8 decembrie 2010 — Clément Amedee/Garde des sceaux, Ministre de la justice et des libertés, Ministre du budget, des comptes publics, de la fonction publique et de la réforme de l'État

text:
               5.3.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 72/4

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal administratif de Saint-Denis de la Réunion (Franța) la 8 decembrie 2010 — Clément Amedee/Garde des sceaux, Ministre de la justice et des libertés, Ministre du budget, des comptes publics, de la fonction publique et de la réforme de l'État
   (Cauza C-572/10)
   2011/C 72/07
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Tribunal administratif de Saint-Denis de la Réunion.

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Clément Amedee

      Pârâți: Garde des sceaux, Ministre de la justice et des libertés, Ministre du budget, des comptes publics, de la fonction publique et de la réforme de l'État

      Întrebările preliminare

               1.

               Metoda instituită prin dispozițiile articolului L.12 b) din code des pensions civiles et militaires de retraite, astfel cum au fost modificate prin dispozițiile articolului 48 din Legea din 21 august 2003, și prin dispozițiile articolului R.13 din același cod, astfel cum au fost modificate prin dispozițiile articolului 6 din Decretul din 26 decembrie 2003, poate fi considerată ca operând o discriminare indirectă, în sensul articolului 157 din Tratatul privind Uniunea Europeană, pentru părinții unor copii biologici, având în vedere proporția bărbaților care pot îndeplini condiția de întrerupere a activității lor pentru o perioadă continuă de cel puțin două luni și aceasta în special ca urmare a absenței unui cadru legal care să le permită îndeplinirea acestei condiții în cadrul unui concediu remunerat?

               2.

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, discriminarea indirectă astfel instituită poate fi legitimată prin prevederile articolului 6 alineatul (3) din acordul anexat la Protocolul nr. 14 privind politica socială?

               3.

               În cazul unui răspuns negativ la a doua întrebare, dispozițiile Directivei nr. 79/7/CEE (1) se opun menținerii dispozițiilor articolelor L.12 b) și R.13 din code des pensions civiles et militaires de retraite?

               4.

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare și al unui răspuns negativ la a doua și la a treia întrebare, constatarea neconformității dispozițiilor articolelor menționate trebuie să fie limitată exclusiv la discriminarea pe care acestea o implică sau are drept consecință imposibilitatea funcționarilor de ambele sexe de a pretinde aplicarea acestora?

      (1)  Directiva 79/7/CEE a Consiliului din 19 decembrie 1978 privind aplicarea treptată a principiului egalității de tratament între bărbați și femei în domeniul securității sociale (JO 1979, L 6, p. 24, Ediție specială, 05/vol. 1, p. 192).


title: Cauza T-14/09: Acțiune introdusă la 16 ianuarie 2009 — Vanhecke/Parlamentul European

text:
               21.3.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 69/47

         Acțiune introdusă la 16 ianuarie 2009 — Vanhecke/Parlamentul European
   (Cauza T-14/09)
   (2009/C 69/104)
   Limba de procedură: olandeza
   Părțile

      Reclamant: Frank Vanhecke (Brugge, Belgia) (reprezentanți: R. Tournicourt și B. Siffert, advocaten)

      Pârât: Parlamentul European
   Concluziile reclamantului

               —

               anularea Deciziei Parlamentului European din 18 noiembrie 2008, adusă la cunoștința reclamantului la 30 noiembrie 2008, privind ridicarea imunității jursidicționale a reclamantului;

               —

               obligarea Parlamentului European la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Prin scrisoarea adresată președintelui Parlamentului European, ministrul de justiție belgian a solicitat ridicarea imunității reclamantului. Această solicitare a fost formulată ca urmare a cererii parchetului din orașul Dendermonde care dorea să îl urmărească pe reclamant pentru conținutul unui articol apărut în orașul Sint-Niklaas într-o publicație locală de partid, publicație pentru care reclamantul are calitatea de editor responsabil.
   În urma acestei solicitări, Parlamentul european a decis să ridice imunitatea parlamentară a reclamantului.
   În sprijinul acțiunii, reclamantul susține că, în conformitate cu articolul 10 din Protocolul privind privilegiile și imunitățile Comunităților Europene, membrii Parlamentului European beneficiază pe teritoriul național de imunitățile recunoscute membrilor Parlamentului propriei țări. De aici rezultă că ridicarea imunității unui membru al Parlamentului European poate fi solicitată numai de către organul care este competent potrivit dreptului național să ceară ridicarea imunității unui membru al Parlamentului național. Prin urmare, cererea de ridicare a imunității adresată ministrului de justiție trebuie să provină de la parchetul de pe lângă Hof van beroep, iar nu, precum în cazul de față, de la un parchet local la nivel de arrondissement.
   Al doilea motiv privește decizia adoptată în comisia juridică a Parlamentului European. Reclamantul susține că membrii comisiei care au hotărât asupra cererii de ridicare a imunității sale parlamentare ar fi trebuit fie să fie prezenți la ședința în care acesta a fost audiat, fie să dispună de un raport detaliat cuprinzând prezentarea argumentelor sale. Aceasta nu s-a întâmplat însă.
   În al treilea rând, reclamantul invocă o încălcare a obligației de confidențialitate și de păstrare a secretului. În acest context, reclamantul susține că raportul președintelui comisiei a fost pus la dispoziția presei chiar înainte de adoptarea deciziei finale a comisiei juridice.
   În al patrulea rând, reclamantul invocă o încălcare a articolului 7 din Regulamentul de procedură al Parlamentului European, întrucât nu a fost posibilă nici o dezbatere în plen.
   În al cincilea rând, reclamantul susține o lipsă de motivare, întrucât decizia atacată se întemeiază doar pe o trimitere la raportul comisiei juridice.
   În al șaselea rând, reclamantul contestă motivarea utilizată de comisia juridică, potrivit căreia „nu intră în sarcinile unui membru al Parlamentului European să activeze în calitate de editor responsabil al ziarului unui partid politic național”. În opinia reclamantului, intră în sarcinile unui politician să exprime și să difuzeze o opinie politică, astfel încât editarea unor publicații politice precum și [funcția] de editor responsabil al unor astfel de publicații fac, în special, parte din sarcinile unui membru al Parlamentului European.


title: Cauza C-65/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 16 februarie 2009 – Gebr. Weber GmbH/Jürgen Wittmer

text:
               18.4.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 90/17

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 16 februarie 2009 – Gebr. Weber GmbH/Jürgen Wittmer
   (Cauza C-65/09)
   2009/C 90/26
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesgerichtshof

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Gebr. Weber GmbH

      Pârât: Jürgen Wittmer

      Întrebările preliminare

               1)

               Dispozițiile articolului 3 alineatul (3) primul și al doilea paragraf din Directiva 1999/44/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 25 mai 1999 privind anumite aspecte ale vânzării de bunuri de consum și garanțiile conexe trebuie interpretate în sensul că se opun unei dispoziții legislative naționale care prevede că vânzătorul care livrează un bun neconform contractului poate refuza modul de despăgubire solicitat de consumator, în special atunci când aceasta ar presupune costuri nerezonabile (total disproporționate) ținând seama de însemnătatea neconformității și de valoarea bunurilor în cazul în care nu ar fi existat neconformitatea?

               2)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare: dispozițiile articolului 3 alineatul (2) și ale articolului 3 alineatul (3) al treilea paragraf din directiva citată anterior trebuie interpretate în sensul că vânzătorul care a adus bunul la conformitate prin înlocuire trebuie să suporte cheltuielile de demontare a bunului din locul în care acesta a fost instalat de consumator ținând seama de natura și de scopul pentru care este utilizat bunul în cauză?

      (1)  JO L 171, p. 12, Ediție specială 15/vol. 5, p. 89.


title: Cauza C-49/14: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 18 februarie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado de Primera Instancia de Cartagena – Spania) – Finanmadrid EFC SA/Jesús Vicente Albán Zambrano, María Josefa García Zapata, Jorge Luis Albán Zambrano, Miriam Elisabeth Caicedo Merino (Trimitere preliminară — Directiva 93/13/CEE — Clauze abuzive — Procedura somației de plată — Procedură de executare silită — Competența instanței naționale de executare de a invoca din oficiu nulitatea clauzei abuzive — Principiul autorității de lucru judecat — Principiul efectivității — Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene — Protecție jurisdicțională)

text:
               25.4.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 145/5

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 18 februarie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado de Primera Instancia de Cartagena – Spania) – Finanmadrid EFC SA/Jesús Vicente Albán Zambrano, María Josefa García Zapata, Jorge Luis Albán Zambrano, Miriam Elisabeth Caicedo Merino
   (Cauza C-49/14) (1)

   ((Trimitere preliminară - Directiva 93/13/CEE - Clauze abuzive - Procedura somației de plată - Procedură de executare silită - Competența instanței naționale de executare de a invoca din oficiu nulitatea clauzei abuzive - Principiul autorității de lucru judecat - Principiul efectivității - Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Protecție jurisdicțională))
   (2016/C 145/04)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Juzgado de Primera Instancia de Cartagena

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Finanmadrid EFC SA

      Pârâți: Jesús Vicente Albán Zambrano, María Josefa García Zapata, Jorge Luis Albán Zambrano, Miriam Elisabeth Caicedo Merino

      Dispozitivul

   Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii trebuie interpretată în sensul că se opune unei reglementări naționale precum cea în discuție în litigiul principal, care nu permite instanței sesizate cu executarea unei somații de plată să aprecieze din oficiu caracterul abuziv al unei clauze cuprinse într-un contract încheiat între un profesionist și un consumator, în cazul în care autoritatea sesizată cu cererea de somație de plată nu este competentă să procedeze la o astfel de apreciere.

      (1)  JO C 135, 5.5.2014.


title: Cauza C-75/13: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 12 iunie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesfinanzhof – Germania) – SEK Zollagentur GmbH/Hauptzollamt Gießen (Uniunea vamală și tariful vamal comun — Sustragerea de sub supravegherea vamală a mărfurilor supuse taxelor vamale la import — Nașterea datoriei vamale)

text:
               25.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/10

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 12 iunie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesfinanzhof – Germania) – SEK Zollagentur GmbH/Hauptzollamt Gießen
   (Cauza C-75/13) (1)

   ((Uniunea vamală și tariful vamal comun - Sustragerea de sub supravegherea vamală a mărfurilor supuse taxelor vamale la import - Nașterea datoriei vamale))
   2014/C 282/14
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesfinanzhof

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: SEK Zollagentur GmbH

      Pârât: Hauptzollamt Gießen

      Dispozitivul

               1)

               Articolele 50 și 203 din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului vamal comunitar, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 648/2005 al Parlamentului European și al Consiliului din 13 aprilie 2005, trebuie interpretate în sensul că o marfă plasată în depozit temporar trebuie considerată ca fiind sustrasă de sub supravegherea vamală în cazul în care este declarată în vederea plasării sub regim de tranzit comunitar extern, însă nu părăsește depozitul și nu este prezentată biroului vamal de destinație, deși documentele de tranzit au fost prezentate acestuia din urmă.

               2)

               Articolul 203 alineatul (3) a patra liniuță din Regulamentul nr. 2913/92, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 648/2005, trebuie interpretat în sensul că, în împrejurări precum cele în discuție în litigiul principal, în caz de sustragere a unei mărfi de sub supravegherea vamală, persoana care, în calitate de expeditor agreat, a plasat marfa respectivă sub regimul vamal de tranzit comunitar extern este debitor vamal în temeiul acestei dispoziții.

      (1)  JO C 147, 25.5.2013.


20150731035616932015/C 270/306572013TC27020150817RO01ROINFO_JUDICIAL20150702242522Cauza T-657/13: Hotărârea Tribunalului din 2 iulie 2015 – BH Stores/OAPI – Alex Toys (ALEX) [„Marcă comunitară – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale ALEX – Mărcile naționale verbale și figurativă ALEX – Motiv relativ de refuz – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 – Admisibilitatea recursului în fața camerei de recurs – Obligația de motivare – Articolul 75 din Regulamentul nr. 207/2009 – Absența similitudinii între produsele și serviciile desemnate de mărcile în conflict – Absența riscului de confuzie”]
 ---documentbreak--- C2702015RO2420120150702RO0030242252Hotărârea Tribunalului din 2 iulie 2015 – BH Stores/OAPI – Alex Toys (ALEX)
   (Cauza T-657/13) (
         1
      )
   „[„Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale ALEX — Mărcile naționale verbale și figurativă ALEX — Motiv relativ de refuz — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Admisibilitatea recursului în fața camerei de recurs — Obligația de motivare — Articolul 75 din Regulamentul nr. 207/2009 — Absența similitudinii între produsele și serviciile desemnate de mărcile în conflict — Absența riscului de confuzie”]”2015/C 270/30Limba de procedură: engleza
      Părțile

      Reclamantă: BH Stores BV (Curaçao, teritoriu autonom al Țărilor de Jos) (reprezentanți: T. Dolde, avocat, și M. Hawkins, solicitor)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: L. Rampini, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Alex Toys LLC (Wilmington, Delaware, Statele Unite) (reprezentanți: G. Macías Bonilla, P. López Ronda, G. Marín Raigal și E. Armero, avocați)

      Obiectul

   Acțiune introdusă împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 16 septembrie 2013 (cauza R 1950/2012-2), privind o procedură de opoziție între BH Stores BV și Alex Toys LLC.

      Dispozitivul

            1)

            Respinge acțiunea.

            2)

            BH Stores BV este obligată la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv cheltuielile necesare efectuate de Alex Toys LLC în legătură cu procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI).

      (
         1
      )	JO C 61, 1.3.2014.


title: Cauza T-122/11: Acțiune introdusă la 2 martie 2011 — Yao N’Dré/Consiliul

text:
               30.4.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 130/18

         Acțiune introdusă la 2 martie 2011 — Yao N’Dré/Consiliul
   (Cauza T-122/11)
   2011/C 130/34
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Paul Yao N’Dré (reprezentant: J.-C. Tchikaya, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea Deciziei 2011/18/PESC a Consiliului din 14 ianuarie 2011 de modificare a Deciziei 2010/656/PESC a Consiliului de reînnoire a măsurilor restrictive impuse împotriva Côte d’Ivoire și a Regulamentului (UE) nr. 25/2011 al Consiliului din 14 ianuarie 2011 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 560/2005 de impunere a anumitor măsuri restrictive specifice îndreptate împotriva anumitor persoane și entități având în vedere situația din [Côte d’Ivoire], în măsura în care acestea îl privesc pe reclamant;

               —

               obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente invocate de reclamant sunt în esență identice sau similare cu cele invocate în cauza T-118/11, Attey/Consiliul


title: Cauza T-166/16: Acțiune introdusă la 13 aprilie 2016 – Panzeri/Parlamentul

text:
               6.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 200/32

         Acțiune introdusă la 13 aprilie 2016 – Panzeri/Parlamentul
   (Cauza T-166/16)
   (2016/C 200/45)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamant: Pier Antonio Panzeri (Calusco d’Adda, Italia) (reprezentant: C. Cerami, avocat)

      Pârât: Parlamentul European

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               admiterea prezentei acțiuni și, prin urmare, anularea actelor atacate întrucât nu sunt legale;

               —

               în continuare, obligarea Parlamentului European la restituirea a sumei de 12 000 de euro, plus dobânzi și reevaluare, sau a sumei mai ridicate care va fi plătită în cursul procedurii potrivit somației atacate;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată efectuate în prezenta procedură.

      Motivele și principalele argumente

   Prezenta acțiune este îndreptată împotriva notei cu referința D302681 din 11 februarie 2016 a Secretarului General al Parlamentului European, de motivare a notei de debit invocate nr. 2016-207 din aceeași dată, care are ca obiect recuperarea sumelor care ar fi fost primite în mod necuvenit cu titlu de indemnizații de asistență parlamentară.
   Motivele și principalele argumente sunt cele invocate în cauza T-677/15, Panzeri/Parlamentul și Comisia (JO 2016 C 27, p. 11).


title: Cauza C-187/12-C-189/12: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 14 noiembrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Consiglio di Stato — Italia) — SFIR — Società fondiaria industriale romagnola SpA, Italia Zuccheri SpA, Co.Pro.B. — Cooperativa Produttori Bieticoli Soc. coop. Agricola, Eridania Sadam SpA/AGEA — Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura, Ministero delle Politiche agricole, alimentari e forestali [Trimitere preliminară — Regulamentul (CE) nr. 320/2006 — Regulamentul (CE) nr. 968/2006 — Agricultură — Regim temporar de restructurare a industriei zahărului — Condiții pentru acordarea ajutorului de restructurare — Noțiunile „instalații de producție” și „dezafectare integrală” ]

text:
               11.1.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 9/7

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 14 noiembrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Consiglio di Stato — Italia) — SFIR — Società fondiaria industriale romagnola SpA, Italia Zuccheri SpA, Co.Pro.B. — Cooperativa Produttori Bieticoli Soc. coop. Agricola, Eridania Sadam SpA/AGEA — Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura, Ministero delle Politiche agricole, alimentari e forestali
   (Cauza C-187/12-C-189/12) (1)

   (Trimitere preliminară - Regulamentul (CE) nr. 320/2006 - Regulamentul (CE) nr. 968/2006 - Agricultură - Regim temporar de restructurare a industriei zahărului - Condiții pentru acordarea ajutorului de restructurare - Noțiunile „instalații de producție” și „dezafectare integrală”)
   2014/C 9/10
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Consiglio di Stato

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: SFIR — Società fondiaria industriale romagnola SpA, Italia Zuccheri SpA, Co.Pro.B. — Cooperativa Produttori Bieticoli Soc. coop. Agricola, Eridania Sadam SpA

      Pârâte: AGEA — Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura, Ministero delle Politiche agricole, alimentari e forestali

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Consiglio di Stato — Interpretarea articolelor 3 și 4 din Regulamentul (CE) nr. 320/2006 al Consiliului din 20 februarie 2006 de instituire a unui regim temporar de restructurare a industriei zahărului în Comunitatea Europeană și de modificare a Regulamentului (CE) nr. 1290/2005 privind finanțarea politicii agricole comune (JO L 58, p. 42, Ediție specială, 03/vol. 70, p. 118), precum și a articolului 4 din Regulamentul (CE) nr. 968/2006 al Comisiei din 27 iunie 2006 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 320/2006 (JO L 176, p. 32, Ediție specială, 03/vol. 73, p. 52) — Condiții pentru acordarea ajutorului integral — Noțiunile „instalații de producție” și „dezafectare integrală” — Posibilitate pentru uzinele de zahăr, de izoglucoză sau de sirop de inulină de a li se acorda ajutorul integral în ipoteza în care mențin instalații care nu sunt legate de fabricarea unor astfel de produse, dar sunt utilizate pentru alte produse

      Dispozitivul

               1.

               Articolele 3 și 4 din Regulamentul (CE) nr. 320/2006 al Consiliului din 20 februarie 2006 de instituire a unui regim temporar de restructurare a industriei zahărului în Comunitatea Europeană și de modificare a Regulamentului (CE) nr. 1290/2005 privind finanțarea politicii agricole comune și articolul 4 din Regulamentul (CE) nr. 968/2006 al Comisiei din 27 iunie 2006 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 320/2006 trebuie interpretate în sensul că, potrivit acestor articole, noțiunea „instalații de producție” cuprinde silozurile destinate stocării zahărului aparținând beneficiarului ajutorului, iar aceasta independent de faptul că silozurile sunt utilizate și în alte scopuri. Nu intră în sfera acestei noțiuni nici silozurile utilizate exclusiv pentru stocarea producției de zahăr supuse cotei, depozitată de alți producători sau achiziționată de la aceștia din urmă, nici cele utilizate doar pentru ambalarea sau împachetarea zahărului în vederea comercializării sale. Revine instanței naționale obligația de a efectua o astfel de apreciere, de la caz la caz, având în vedere caracteristicile tehnice sau utilizarea reală a silozurilor în cauză.

               2.

               Examinarea celei de a treia și a celei de a patra întrebări adresate în cauza C-188/12, precum și a celei de a doua și a celei de a treia întrebări adresate în cauza C-189/12 nu a evidențiat niciun element de natură să afecteze validitatea articolelor 3 și 4 din Regulamentul nr. 320/2006 și a articolului 4 din Regulamentul nr. 968/2006.

      (1)  JO C 194, 30.6.2012.


title: Cauza C-127/07: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 16 decembrie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Conseil d'État) — Société Arcelor Atlantique et Lorraine, Sollac Méditerrannée, Société Arcelor Packaging International, Société Ugine & Alz France, Société Industeel Loire, Société Creusot Métal, Société Imphy Alloys, Arcelor SA/Premier ministre, Ministre de l'Écologie et du Développement durable, Ministre de l'Économie, des Finances et de l'Industrie (Mediu — Prevenirea și controlul integrat al poluării — Sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră — Directiva 2003/87/CE — Domeniu de aplicare — Includerea instalațiilor din sectorul siderurgic — Excluderea instalațiilor din sectoarele chimiei și metalelor neferoase — Principiul egalității de tratament)

text:
               21.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/8

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 16 decembrie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Conseil d'État) — Société Arcelor Atlantique et Lorraine, Sollac Méditerrannée, Société Arcelor Packaging International, Société Ugine & Alz France, Société Industeel Loire, Société Creusot Métal, Société Imphy Alloys, Arcelor SA/Premier ministre, Ministre de l'Écologie et du Développement durable, Ministre de l'Économie, des Finances et de l'Industrie
   (Cauza C-127/07) (1)

   (Mediu - Prevenirea și controlul integrat al poluării - Sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră - Directiva 2003/87/CE - Domeniu de aplicare - Includerea instalațiilor din sectorul siderurgic - Excluderea instalațiilor din sectoarele chimiei și metalelor neferoase - Principiul egalității de tratament)
   (2009/C 44/13)
   Limba de procedură: franceza
   Instanța de trimitere
   Conseil d'État
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamante: Société Arcelor Atlantique et Lorraine, Sollac Méditerrannée, Société Arcelor Packaging International, Société Ugine & Alz France, Société Industeel Loire, Société Creusot Métal, Société Imphy Alloys, Arcelor SA

      Pârâți: Premier ministre, Ministre de l'Écologie et du Développement durable, Ministre de l'Économie, des Finances et de l'Industrie
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Conseil d'État — Validitatea, din perspectiva principiului comunitar al egalității de tratament, a Directivei 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 octombrie 2003 de de stabilire a unui sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în cadrul Comunității și de modificare a Directivei 96/61/CE a Consiliului (JO L 275, p. 32, Ediție specială, 15/vol. 10, p. 78) — Diferență de tratament între instalațiile din sectorul siderurgic, supuse sistemului de comercializare a cotelor de gaze cu efect de seră prevăzut de directivă, și industriile aluminiului și plasticului, care emit gaze cu efecte de seră identice și nu sunt supuse acestui sistem — Justificare obiectivă a acestei diferențe de tratament?
   Dispozitivul
   Examinarea Directivei 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 octombrie 2003 de stabilire a unui sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în cadrul Comunității și de modificare a Directivei 96/61/CE a Consiliului, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2004/101/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 27 octombrie 2004, din perspectiva principiului egalității de tratament nu a evidențiat elemente de natură să afecteze validitatea directivei, în măsura în care aceasta determină aplicarea sistemului de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră sectorului siderurgiei, fără a include în domeniul său de aplicare sectoarele chimiei și metalelor neferoase.

      (1)  JO C 117, 26.5.2007.


title: Cauza T-234/15: Hotărârea Tribunalului din 4 iulie 2017 – Systema Teknolotzis/Comisia [„Al șaptelea program cadru pentru activități de cercetare, de dezvoltare tehnologică și demonstrative (2007-2013) — Acorduri de grant pentru proiectele PlayMancer, Mobiserv și PowerUp — Articolul 299 TFUE — Decizie care constituie titlu executoriu — Acțiune în anulare — Act atacabil — Admisibilitate — Proporționalitate — Obligația de diligență — Obligația de motivare”]

text:
               21.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 277/34

         Hotărârea Tribunalului din 4 iulie 2017 – Systema Teknolotzis/Comisia
   (Cauza T-234/15) (1)

   ([„Al șaptelea program cadru pentru activități de cercetare, de dezvoltare tehnologică și demonstrative (2007-2013) - Acorduri de grant pentru proiectele PlayMancer, Mobiserv și PowerUp - Articolul 299 TFUE - Decizie care constituie titlu executoriu - Acțiune în anulare - Act atacabil - Admisibilitate - Proporționalitate - Obligația de diligență - Obligația de motivare”])
   (2017/C 277/49)
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Systema Teknolotzis AE – Efarmogon Ilektronikis kai Pliroforikis (Atena, Grecia) (reprezentant: E. Georgilas, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Estrada de Solà și L. Di Paolo, agenți, asistați de E. Politis, avocat)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și prin care se solicită anularea Deciziei C(2015) 1677 final a Comisiei din 10 martie 2015, care constituie titlu executoriu pentru executarea silită de la reclamantă a unei sume de 716 334,05 euro, majorată cu dobânzi

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Systema Teknolotzis AE – Efarmogon Ilektronikis kai Pliroforikis la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 270, 17.8.2015.


title: Cauza T-290/09: Hotărârea Tribunalului din 9 septembrie 2011 — Omnicare/OAPI — Astellas Pharma (OMNICARE) ( Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale OMNICARE — Marcă națională figurativă anterioară OMNICARE — Risc de confuzie — Similitudinea semnelor — Similitudinea serviciilor — Utilizare serioasă a mărcii anterioare )

text:
               22.10.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 311/41

         Hotărârea Tribunalului din 9 septembrie 2011 — Omnicare/OAPI — Astellas Pharma (OMNICARE)
   (Cauza T-290/09) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale OMNICARE - Marcă națională figurativă anterioară OMNICARE - Risc de confuzie - Similitudinea semnelor - Similitudinea serviciilor - Utilizare serioasă a mărcii anterioare)
   2011/C 311/75
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Omnicare, Inc. (Covington, Kentucky, Statele Unite) (reprezentant: M. Edenborough, QC)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: J. Crespo Carrillo, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Astellas Pharma GmbH (München, Germania) (reprezentanți: C. Gutiérrez Martínez, M. H. Granado Carpenter și M. Polo Carreño, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 14 mai 2009 (cauza R 402/2008-4), privind o procedură de opoziție între Yamanouchi Pharma GmbH și Omnicare, Inc.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Omnicare, Inc. la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 244, 10.10.2009.


title: Cauza C-381/07: Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de Conseil d'État (Franța) la 8 august 2007 — Association nationale pour la protection des eaux et rivières — TOS/Ministère de l'écologie, du développement et de l'aménagement durables

text:
               10.11.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/29

         Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de Conseil d'État (Franța) la 8 august 2007 — Association nationale pour la protection des eaux et rivières — TOS/Ministère de l'écologie, du développement et de l'aménagement durables
   (Cauza C-381/07)
   (2007/C 269/50)
   Limba de procedură: franceza
   Instanța de trimitere
   Conseil d'État
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Association nationale pour la protection des eaux et rivières — TOS

      Pârât: Ministère de l'écologie, du développement et de l'aménagement durables
   Întrebările preliminare
   Articolul 6 din Directiva 2006/11/CE [a Parlamentului European și a Consiliului] din 15 februarie 2006 privind poluarea cauzată de anumite substanțe periculoase deversate în mediul acvatic al Comunității (1) poate fi interpretat în sensul că permite statelor membre să instituie, ulterior adoptării în temeiul respectivului articol a unor programe de reducere a poluării apelor cuprinzând standarde de calitate a mediului, pentru anumite instalații cunoscute ca puțin poluante, un regim declarativ însoțit de reluarea acestor standarde și de dreptul autorității administrative de a se opune începerii exploatării sau de a impune valori limită de deversare specifice instalației avute în vedere?

      (1)  JO L 64, p. 52.


title: Cauza C-627/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Administrativo e Fiscal de Viseu (Portugalia) la 5 decembrie 2016 – João Ventura Ramos/Fundo de Garantia Salarial

text:
               6.3.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 70/8

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Administrativo e Fiscal de Viseu (Portugalia) la 5 decembrie 2016 – João Ventura Ramos/Fundo de Garantia Salarial
   (Cauza C-627/16)
   (2017/C 070/13)
   Limba de procedură: portugheza

      Instanța de trimitere

   Tribunal Administrativo e Fiscal de Viseu

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: João Ventura Ramos

      Pârât: Fundo de Garantia Salarial

      Întrebările preliminare

               1)

               Un termen de decădere aplicabil în ceea ce privește depunerea la instituția de garantare a unei cereri de plată a creanțelor salariale datorate este mai favorabil salariaților, în sensul articolului 11 din Directiva 2008/94/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 octombrie 2008 privind protecția lucrătorilor salariați în cazul insolvenței angajatorului (1), în cazul în care încasarea respectivelor creanțe salariale este garantată numai dacă plata este solicitată de la instituția de garantare în termen de un an calculat din ziua următoare celei în care a încetat contractul de muncă sau ar fi mai favorabil dacă termenul s-ar calcula de la data la care se introduce cererea de deschidere a procedurii insolvenței, având în vedere că instituția de garantare nu asigură decât plata acelor creanțe ale lucrătorului care au devenit scadente în cele șase luni anterioare deschiderii acestei proceduri?

               2)

               În cazul în care un lucrător a lăsat să expire termenul din motive neimputabile acestuia, legislațiile statelor membre trebuie, în temeiul dispozițiilor articolului 11 din Directiva 2008/94/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 octombrie 2008, să prevadă un termen suplimentar pentru depunerea cererii la instituția de garantare, cu condiția ca lucrătorul să facă dovada că nu este responsabil pentru nerespectarea termenului de decădere?

      (1)  JO 2008, L 283, p. 36.


title: Cauza T-517/11: Acțiune introdusă la 29 septembrie 2011 — United States Polo Association/OAPI — Polo/Lauren (Reprezentarea a doi jucători de polo)

text:
               3.12.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 355/22

         Acțiune introdusă la 29 septembrie 2011 — United States Polo Association/OAPI — Polo/Lauren (Reprezentarea a doi jucători de polo)
   (Cauza T-517/11)
   2011/C 355/41
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: United States Polo Association (Kentucky, Statele Unite ale Americii) (reprezentanți: P. Goldenbaum, I. Rohr și T. Melchert, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: The Polo/Lauren Company, LP (New York, Statele Unite ale Americii)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 17 iunie 2011 în cazul R 1107/2010-2;

               —

               obligarea pârâtului la plata propriilor cheltuieli de judecată și a celor efectuate de reclamantă; și

               —

               obligarea celeilalte părți în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs la plata propriilor cheltuieli de judecată în ipoteza în care aceasta ar interveni în procedură

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta.

      Marca comunitară vizată: cererea de înregistrare nr. 5997473 a unei mărci comunitare pentru o marcă figurativă reprezentate de doi jucători de polo, pentru produse din clasa 3.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Marca sau semnul invocat: cererea de înregistrare în Franța nr. 1441630 a mărcii figurative reprezentate de un jucător de polo pentru produse și servicii din clasele 3, 9, 14, 16, 18, 24, 25 și 35; cererea de înregistrare în Spania nr. 878316 a mărcii figurative reprezentate de un jucător de polo pentru produse din clasa 3; cererea de înregistrare în Regatul Unit nr. 2172123 a mărcii figurative reprezentate de un jucător de polo pentru produse din clasa 3; cererea de înregistrare în Germania nr. 1070650 a mărcii figurative reprezentate de un jucător de polo pentru produse din clasa 3; cererea de înregistrare comunitară nr. 4236527 a mărcii tridimensionale reprezentate de o sticlă cu un jucător de polo pentru produse din clasa 3

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 20 alineatul (7) și a articolului 53a din Regulamentul (CE) nr. 2868/95 al Comisiei și încălcarea articolului 80 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului în măsura în care camera de recurs a notificat decizia sa părților din procedura de opoziție la 19 iulie 2011 fără a ține cont de cererea lor conexă de suspendare a procedurii, depusă la 18 iulie 2011, și a respins apoi cererea reclamantei având ca obiect revocarea acestei decizii și admiterea cererii de suspendare. Încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului, în măsura în care camera de recurs a constatat în mod eronat că, potrivit articolului 8 alineatul (1) litera (b), înregistrarea cererii de marcă comunitară era exclusă. Nu există un risc de confuzie între mărcile în conflict.


title: Cauza C-456/14: Ordonanța Curții (Camera a patra) din 3 septembrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha – Spania) – Manuel Orrego Arias/Subdelegación del Gobierno en Ciudad Real [Trimitere preliminară — Spațiul de libertate, securitate și justiție — Directiva 2001/40/CE — Recunoașterea reciprocă a deciziilor de îndepărtare a resortisanţilor ţărilor terţe — Articolul 3 alineatul (1) litera (a) — Noțiunea „infracțiune care se sancționează cu o pedeapsă privativă de libertate de cel puțin un an” — Decizie de îndepărtare a unui resortisant al unei țări terțe ca urmare a unei condamnări penale — Situație care nu se încadrează în domeniul de aplicare al Directivei 2001/40 — Necompetenţă vădită]

text:
               30.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 398/7

         Ordonanța Curții (Camera a patra) din 3 septembrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha – Spania) – Manuel Orrego Arias/Subdelegación del Gobierno en Ciudad Real
   (Cauza C-456/14) (1)

   ([Trimitere preliminară - Spațiul de libertate, securitate și justiție - Directiva 2001/40/CE - Recunoașterea reciprocă a deciziilor de îndepărtare a resortisanţilor ţărilor terţe - Articolul 3 alineatul (1) litera (a) - Noțiunea „infracțiune care se sancționează cu o pedeapsă privativă de libertate de cel puțin un an” - Decizie de îndepărtare a unui resortisant al unei țări terțe ca urmare a unei condamnări penale - Situație care nu se încadrează în domeniul de aplicare al Directivei 2001/40 - Necompetenţă vădită])
   (2015/C 398/08)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Manuel Orrego Arias

      Pârâtă: Subdelegación del Gobierno en Ciudad Real

      Dispozitivul

   Curtea de Justiție a Uniunii Europene este vădit necompetentă să răspundă la întrebarea adresată de Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Spania) prin decizia din 4 septembrie 2014 (Cauza C-456/14).

      (1)  JO C 439, 8.12.2014.


title: Cauza C-116/10: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 22 decembrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg — Luxemburg) — État du Grand-duché de Luxembourg, Administration de l'enregistrement et des domaines/Pierre Feltgen (administrator în procedura de faliment a Bacino Charter Company SA), Bacino Charter Company SA [A șasea directivă TVA — Scutiri — Articolul 15 alineatul (4) litera (a) și alineatul (5) — Scutirea operațiunilor de închiriere a navelor maritime — Domeniu de aplicare]

text:
               26.2.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/11

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 22 decembrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg — Luxemburg) — État du Grand-duché de Luxembourg, Administration de l'enregistrement et des domaines/Pierre Feltgen (administrator în procedura de faliment a Bacino Charter Company SA), Bacino Charter Company SA
   (Cauza C-116/10) (1)

   (A șasea directivă TVA - Scutiri - Articolul 15 alineatul (4) litera (a) și alineatul (5) - Scutirea operațiunilor de închiriere a navelor maritime - Domeniu de aplicare)
   2011/C 63/20
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamante: État du Grand-duché de Luxembourg, Administration de l'enregistrement et des domaines

      Pârâți: Me Pierre Feltgen (administrator în procedura de faliment a Bacino Charter Company SA), Bacino Charter Company SA

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg — Interpretarea articolului 15 alineatul (4) litera (a) și alineatul (5) din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1) — Scutirea operațiunilor de închiriere a navelor maritime — Scutire supusă condiției ca asemenea nave să fie utilizate pentru navigația în largul mării și să transporte călători cu plată sau să să fie utilizate pentru activități comerciale, industriale sau de pescuit

      Dispozitivul

   Articolul 15 alineatul (5) din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare, astfel cum a fost modificată prin Directiva 91/680/CEE a Consiliului din 16 decembrie 1991, trebuie interpretat în sensul că scutirea de taxa pe valoarea adăugată prevăzută de această dispoziție nu se aplică prestărilor de servicii care constau în punerea la dispoziția unor persoane fizice a unei nave, în schimbul unei remunerații și împreună cu un echipaj, pentru efectuarea unor călătorii de agrement în marea liberă.

      (1)  JO C 113, 1.5.2010.


title: Cauza T-645/13: Hotărârea Tribunalului din 15 martie 2016 – Nezi/OAPI – Etam (E) [„Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative E — Marca comunitară figurativă anterioară E — Motive relative de refuz — Risc de confuzie — Renume — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) și alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               2.5.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 156/33

         Hotărârea Tribunalului din 15 martie 2016 – Nezi/OAPI – Etam (E)
   (Cauza T-645/13) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative E - Marca comunitară figurativă anterioară E - Motive relative de refuz - Risc de confuzie - Renume - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) și alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2016/C 156/43)
   Limba de procedură: greaca

      Părţile

      Reclamantă: Evcharis Nezi (Mykonos, Grecia) (reprezentant: A. Salkitzoglou, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne (mărci, desene şi modele industriale) (reprezentanţi: P. Geroulakos și D. Botis, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Etam SAS (Clichy, Franța) (reprezentanţi: G. Barbaut și A. Champanhet, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei camerei a patra de recurs a OAPI din 3 octombrie 2013 (cauza R 329/2013-4) referitoare la o procedură de opoziție între Etam SAS și doamna Evcharis Nezi.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Respinge acțiunea incidentă.

               3)

               Obligă pe doamna Evcharis Nezi și pe Etam SAS să suporte fiecare câte jumătate din cheltuielile de judecată ale Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne (mărci, desene şi modele industriale) (OAPI), precum și să suporte fiecare propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 61, 1.3.2014.


title: Cauza C-286/10: Acțiune introdusă la 9 iunie 2010 — Comisia Europeană/Republica Portugheză

text:
               14.8.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 221/27

         Acțiune introdusă la 9 iunie 2010 — Comisia Europeană/Republica Portugheză
   (Cauza C-286/10)
   ()
   2010/C 221/43
   Limba de procedură: portugheza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: P. Guerra e Andrade și M. van Beek, agenți)

      Pârâtă: Republica Portugheză

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că prin neadoptarea actelor cu putere de lege și a normelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2005/47/CE a Consiliului din 18 iulie 2005 privind acordul dintre Comunitatea Căilor Ferate Europene (CER) și Federația Europeană a Lucrătorilor în Transporturi (ETF) asupra anumitor aspecte legate de condițiile de muncă ale lucrătorilor mobili care prestează servicii de interoperabilitate transfrontalieră în sectorul feroviar (1), și, în orice caz, prin faptul că nu a comunicat aceste dispoziții Comisiei, Republica Portugheză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul dispozițiilor articolului 5 din directivă;

               —

               obligarea Republicii Portugheze la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Termenul pentru transpunerea directivei a expirat la 26 iulie 2008.

      (1)  JO L 195, p. 15, Ediție specială, 07/vol. 15, p. 32.


title: Cauza C-563/14 P: Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 21 aprilie 2016 – Dansk Automat Brancheforening/Comisia Europeană, Regatul Danemarcei, Betfair Group plc, Betfair International Ltd, European Gaming and Betting Association (EGBA) (Recurs — Articolul 181 din Regulamentul de procedură al Curții — Acțiune în anulare — Articolul 263 al patrulea paragraf TFUE — Dreptul la o cale de atac — Calitatea de a exercita acțiunea — Persoane fizice sau juridice — Ajutoare de stat — Decizie prin care o schemă de ajutoare este declarată compatibilă cu piața internă — Act care o privește individual pe recurentă — Act normativ care nu presupune măsuri de executare)

text:
               1.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 279/3

         Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 21 aprilie 2016 – Dansk Automat Brancheforening/Comisia Europeană, Regatul Danemarcei, Betfair Group plc, Betfair International Ltd, European Gaming and Betting Association (EGBA)
   (Cauza C-563/14 P) (1)

   ((Recurs - Articolul 181 din Regulamentul de procedură al Curții - Acțiune în anulare - Articolul 263 al patrulea paragraf TFUE - Dreptul la o cale de atac - Calitatea de a exercita acțiunea - Persoane fizice sau juridice - Ajutoare de stat - Decizie prin care o schemă de ajutoare este declarată compatibilă cu piața internă - Act care o privește individual pe recurentă - Act normativ care nu presupune măsuri de executare))
   (2016/C 279/03)
   Limba de procedură: daneza

      Părțile

      Recurentă: Dansk Automat Brancheforening (reprezentanți: K. Dyekjær, T. Høg și J. Flodgaard, advokater)

      Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Grønfeldt și M. P.-J. Loewenthal, agenți), Regatul Danemarcei (reprezentanți: C. Thorning, agent, asistat de R. Holdgaard, advokat), Betfair Group plc, Betfair International Ltd (reprezentanți: A. Pliego Selie, O. Brouwer și M. Groothuismink, advocaten), European Gaming and Betting Association (EGBA) (reprezentanți: J. Heithecker, C.-D. Ehlermann și J. Ylinen, Rechtsanwälte)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Dansk Automat Brancheforening la plata cheltuielilor de judecată.

               3)

               Regatul Danemarcei suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 46, 9.2.2015.


title: Cauza C-340/10: Acțiune introdusă la 29 iunie 2010 — Comisia Europeană/Republica Cipru

text:
               11.9.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 246/30

         Acțiune introdusă la 29 iunie 2010 — Comisia Europeană/Republica Cipru
   (Cauza C-340/10)
   ()
   2010/C 246/51
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: Georgios Zavvos și Donatella Recchia, agenți)

      Pârâtă: Republica Cipru

      Concluziile reclamantei

   Reclamanta solicită Curții să declare că:

               —

               prin neincluderea ariei lacului Paralimni în lista națională de situri de importanță comunitară propuse (denumite în continuare „SICp”), Republica Cipru și-a încălcat obligațiile care îi revin în temeiul articolului 4 alineatul (1) din Directiva 92/43/CEE privind conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică;

               —

               prin tolerarea unor activități care pun în pericol grav caracteristicile ecologice ale lacului Paralimni și prin neadoptarea măsurilor de protecție necesare pentru salvgardarea populației speciei Natrix natrix cypriaca care reprezintă interesul ecologic al lacului Paralimni și al barajului Xyliatos Republica Cipru și-a încălcat obligațiile care îi revin în temeiul Directivei 92/43/CEE privind conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică, astfel cum a fost interpretată de Curtea de Justiție în cauzele C-117/03 și C-244/05;

               —

               prin neadoptarea dispozițiilor necesare pentru instituirea unui sistem de protecție riguroasă a Natrix natrix cypriaca, Republica Cipru și-a încălcat obligațiile care îi revin în temeiul articolului 12 alineatul (1) din Directiva 92/43/CEE privind conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică.

               —

               obligarea Republicii Cipru la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Comisia susține că, întrucât nu a inclus în decembrie 2009 întreaga arie a lacului Paralimni în lista națională a SICp, Republica Cipru și-a încălcat obligațiile care îi revin în temeiul articolului 4 alineatul (1) din Directiva 92/43/CEE privind conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică. Republica Cipru nu a contestat necesitatea includerii lacului Paralimni între SICp. Cu toate acestea, lacul nu a fost inclus în lista națională a SICp până la expirarea termenului stabilit în avizul motivat. La 24 noiembrie 2009, Republica Cipru a comunicat Comisiei că lacul Paralimni era oficial inclus în rețeaua Natura 2000 dar importantul litoral de nord al lacului era omis din SICp. La 24 aprilie 2009 a fost publicată în Jurnalul Oficial al Republicii Cipru modificarea planului teritorial al lacului, prin care litoralul de nord al lacului era transformat în zonă construibilă. Comisia susține că nu este justificată nicio restricție în calea extinderii habitatului și că întrucât nu a inclus întregul teritoriu al lacului Paralimni pe lista națională a SICp, Republica Cipru a încălcat articolul 4 alineatul (1) din Directiva 92/43/CEE.
   În plus, Comisia consideră că anumite activități dăunătoare desfășurate în zona lacului Paralimni (în special extragerea nelegală a apei, dezvoltarea edilitară, desfășurarea de curse de motociclete și existența unui poligon de tir) degradează și distrug habitatul speciei și că, pe cale de consecință, întrucât nu a adoptat măsurile necesare pentru protecția populației speciei Natrix natrix cyprica, Republica Cipru și-a încălcat obligațiile care îi revin în temeiul Directivei 92/43/CEE, astfel cum a fost interpretată prin jurisprudența Curții de Justiție (hotărârile pronunțate în cauzele C-117/03 și C-244/05).
   Mai mult, Comisia reține că activități precum dezvoltarea edilitară a zonei și realizarea unor loturi construibile pe litoralul de nord al lacului Paralimni au dăunat habitatului speciei endemice și populației sale. Pe cale de consecință, întrucât nu a adoptat măsurile necesare pentru instituirea și transpunerea unui sistem de protecție riguroasă a șarpelui de apă Natrix natrix cypriaca prin intermediul aplicării unor „măsuri de prevenire coerente și coordonate”, Republica Cipru și-a încălcat obligațiile care îi revin în temeiul articolului 12 alineatul (1) literele (a) și (b) din Directiva 92/43/CEE privind conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică.


title: Cauza C-509/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgericht Berlin (Germania) la 24 septembrie 2015 – Recep Kilic/Land Berlin

text:
               18.1.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/16

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgericht Berlin (Germania) la 24 septembrie 2015 – Recep Kilic/Land Berlin
   (Cauza C-509/15)
   (2016/C 016/19)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Verwaltungsgericht Berlin

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Recep Kilic

      Pârât: Land Berlin

      Întrebarea preliminară

   Poate fi asimilată unei autorizări a reîntregirii familiei, în sensul articolului 7 din Decizia nr. 1/80, prelungirea permisului de ședere al unui membru de familie care a fost autorizat să se alăture, în vederea reîntregirii familiei, unei persoane admise inițial care nu era încadrată pe piața legală a muncii, în cazul în care prelungirea respectivă intervine la un moment la care persoana admisă inițial, la care locuiește în mod legal membrul familiei, a devenit lucrător salariat?


title: Cauza T-506/17: Acțiune introdusă la 8 august 2017 – Makhlouf/Consiliul

text:
               16.10.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 347/38

         Acțiune introdusă la 8 august 2017 – Makhlouf/Consiliul
   (Cauza T-506/17)
   (2017/C 347/49)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Rami Makhlouf (Damasc, Siria) (reprezentant: E. Ruchat, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               declararea acțiunii reclamantului ca fiind admisibilă și întemeiată;

               —

               în consecință, anularea Deciziei (PESC) 2017/917 din 29 mai 2017 și a actelor subsecvente de punere în aplicare a acesteia, în măsura în care ele îl privesc pe reclamant;

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe faptul că actele atacate ar încălca dreptul la apărare al reclamantului, în special dreptul său la protecție jurisdicțională efectivă, consacrat la articolele 6 și 13 din Convenția europeană a drepturilor omului (CEDO), la articolul 215 TFUE și la articolele 41 și 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că pârâtul ar fi încălcat obligația de motivare, întrucât motivarea furnizată nu îndeplinește obligația care le incumbă instituțiilor Uniunii Europene în temeiul articolului 6 din CEDO, precum și al articolului 296 TFUE și al articolului 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe o eroare vădită de apreciere săvârșită de Consiliu în privința implicării reclamantului în finanțarea regimului sirian.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că actele atacate ar restrânge în mod nejustificat și disproporționat drepturile fundamentale ale reclamantului, în special dreptul său de proprietate, consacrat la articolul 1 din Protocolul adițional nr. 1 la CEDO și la articolul 17 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, dreptul la respectarea reputației sale, consacrat la articolul 8 și la articolul 10 alineatul 2) din CEDO, dreptul la prezumția de nevinovăție, consacrat la articolul 6 din CEDO și la articolul 48 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, precum și libertatea sa de a-și părăsi țara, garantată la articolul 2 alineatul 2) din Protocolul nr. 4 la CEDO.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe încălcarea Orientărilor privind punerea în aplicare și evaluarea măsurilor restrictive (sancțiunilor) în cadrul politicii externe și de securitate comune a UE (documentul 15114/05 al Consiliului din 2 decembrie 2005).


title: Cauza F-114/07: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 29 septembrie 2009 — Wenning/Europol (Funcție publică — Personal al Europol — Prelungirea unui contract de agent contractual al Europol — Articolul 6 din Statutul personalului Europol — Raport de evaluare)

text:
               30.1.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 24/72

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 29 septembrie 2009 — Wenning/Europol
   (Cauza F-114/07) (1)

   (Funcție publică - Personal al Europol - Prelungirea unui contract de agent contractual al Europol - Articolul 6 din Statutul personalului Europol - Raport de evaluare)
   2010/C 24/131
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Rainer Wenning (Haga, Țările de Jos) (reprezentanți: inițial G. Vandersanden și C. Ronzi, avocați, ulterior L. Levi, avocat)

      Pârât: Oficiul European de Poliție (Europol) (reprezentanți: inițial B. Exterkate și D. El Khoury, agenți, asistați de B. Wägenbaur și de R. Van der Hout, avocați, ulterior D. El Khoury și D. Neumann, agenți, asistați de B. Wägenbaur și de R. Van der Hout, avocați)

      Obiectul

   Pe de o parte, anularea deciziei Europol din 21 decembrie 2006 de respingere a prelungirii contractului și a reintegrării reclamantului și, pe de altă parte, obligarea Europol să îi prelungească reclamantului contractul pentru o durată de 4 ani începând cu 1 octombrie 2007 și cererea de daune-interese

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 315, 22.12.2007, p. 47.


title: Cauza C-139/17 P: Recurs introdus la 20 martie 2017 de QuaMa Quality Management GmbH împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 17 ianuarie 2017 în cauza T-225/15, QuaMa Quality Management GmbH/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală

text:
               23.10.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 357/2

         Recurs introdus la 20 martie 2017 de QuaMa Quality Management GmbH împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 17 ianuarie 2017 în cauza T-225/15, QuaMa Quality Management GmbH/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală
   (Cauza C-139/17 P)
   (2017/C 357/02)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: QuaMa Quality Management GmbH (reprezentant: C. Russ, Rechtsanwalt)

      Celelalte părți din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală, Microchip Technology, Inc.

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curții:

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului din 17 ianuarie 2017;

               —

               anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 19 februarie 2015 (cauzele conexate R 1809/2014-4 și R 1680/2014-4).

      Motivele și principalele argumente

   Recurenta își întemeiază recursul împotriva hotărârii Tribunalului pe următoarele argumente.
   Recurenta invocă încălcarea articolului 41 alineatul (1) din Regulamentul privind marca comunitară (1). Tribunalul ar fi pornit în mod eronat de la premisa că, la 9 aprilie 2013, intervenienta ar fi depus o cerere corectă de înregistrare a schimbării titularului și cu această ocazie ar fi utilizat numai un formular eronat. În realitate, cererea de „schimbare a numelui sau a adresei titularului” s-a referit la toate mărcile (14) ale SMSC Europe GmbH și ar fi fost înțeleasă ca atare de EUIPO după cum rezultă din scrisoarea acestuia din 14 aprilie 2013. Prin urmare, s-a stabilit că Oficiul a respins în totalitate cererea din 9 aprilie 2013 și a admis cererea depusă la 14 iunie 2013, după expirarea termenului de formulare a opoziției.
   În continuare, reclamanta invocă încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul privind marca comunitară. Nici divizia de opoziție, nici camera de recurs nu ar fi examinat în mod suficient problema identificării publicului relevant. Aprecierea riscului de confuzie nu se poate realiza fără identificarea publicului relevant și a caracterului distinctiv individual pentru fiecare dintre produse și servicii. Acesta cu atât mai mult cu Tribunalul a pornit de la premisa că similitudinea dintre semne este „redusă” pentru publicul specializat, în rândul căruia Tribunalul nu s-ar încadra.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO 2009, L 78, p. 1)


title: Cauza T-745/14: Hotărârea Tribunalului din 20 iulie 2016 – TeamBank/EUIPO – Easy Asset Management (e@sy Credit) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de declarare a nulităţii — Înregistrare internaţională care desemnează Uniunea Europeană — Marca figurativă e@sy Credit — Marca naţională figurativă anterioară EasyCredit — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) şi articolul 53 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               5.9.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 326/22

         Hotărârea Tribunalului din 20 iulie 2016 – TeamBank/EUIPO – Easy Asset Management (e@sy Credit)
   (Cauza T-745/14) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulităţii - Înregistrare internaţională care desemnează Uniunea Europeană - Marca figurativă e@sy Credit - Marca naţională figurativă anterioară EasyCredit - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) şi articolul 53 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2016/C 326/40)
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: TeamBank AG Nürnberg (Nuremberg, Germania) (reprezentanți: H. Lindner, D. Terheggen și T. Kiphuth, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) (reprezentanţi: inițial P. Geroulakos, ulterior D. Gája, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Easy Asset Management AD (Sofia, Bulgaria) (reprezentanți: M. Georgieva Tabakova și H. Raychev, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 5 septembrie 2014 (cauza R 1975/2013-1) privind o procedură de declarare a nulității între Easy Asset Management şi TeamBank AG Nürnberg.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acţiunea.

               2)

               Obligă TeamBank AG Nürnberg la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 7, 12.1.2015


title: Cauza C-179/14: Acțiune introdusă la 10 aprilie 2014 – Comisia Europeană/Ungaria

text:
               30.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 202/10

         Acțiune introdusă la 10 aprilie 2014 – Comisia Europeană/Ungaria
   (Cauza C-179/14)
   2014/C 202/12
   Limba de procedură: maghiara

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: Tokár A. și E. Montaguti, meghatalmazottak)

      Pârâtă: Ungaria

      Concluziile reclamantei

   Comisia solicită Curții:

               1.

               constatarea faptului că, prin introducerea și prin menținerea sistemului de carduri Szep reglementat prin Decretul guvernamental nr. 55/2011 din 12 aprilie 2011 (astfel cum a fost modificat prin Legea nr. CLVI din 2011), Ungaria a încălcat Directiva 2006/123/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 decembrie 2006 privind serviciile în cadrul pieței interne (1), în măsura în care:

                           —

                           articolul 13 din Decretul privind sistemul de carduri SZÉP, interpretat în coroborare cu dispozițiile articolului 2 alineatul 2 litera d) din Legea nr. XCVI din 1993, ale articolului 2 litera b) din Legea nr. CXXXII din 1997, precum și ale articolului 1, articolului 2 alineatele 1 și 2, articolului 55 alineatele 1 și 3 și articolului 64 alineatul 1 din Legea nr. IV din 2006 exclude posibilitatea sucursalelor unor societăți de a emite cardul SZÉP și, prin urmare, încalcă dispozițiile articolului 14 punctul 3 și articolului 15 alineatul (2) litera (b) din Directiva 2006/123,

                           —

                           articolul 13 din Decretul privind sistemul de carduri SZÉP, interpretat în coroborare cu dispozițiile articolului 1, articolului 2 alineatele 1 și 2, articolului 55 alineatele 1 și 3 și articolului 64 din Legea nr. IV din 2006, ale articolului 2 alineatul 2 litera d) din Legea nr. XCVI din 1993 și ale articolului 2 litera b) din Legea nr. CXXXII din 1997, nu recunoaște, atunci când se verifică dacă sunt îndeplinite condițiile prevăzute la articolul 13 literele a), b) și c) din Decretul privind sistemul de carduri SZÉP, activitatea grupurilor de societăți a căror societate-mamă nu este o societate de drept maghiar și ai căror membri nu funcționează sub forma unor societăți de drept maghiar, încălcând astfel dispozițiile articolului 15 alineatul (1) și alineatul (2) litera (b) și alineatul (3) din Directiva 2006/123,

                           —

                           articolul 13 din Decretul privind sistemul de carduri SZÉP, interpretat în lumina dispozițiilor articolului 1, articolului 2 alineatele 1 și 2, articolului 55 alineatele 1 și 3 și articolului 64 din Legea nr. IV din 2006, ale articolului 2 alineatul 2 litera d) din Legea nr. XCVI din 1993 și ale articolului 2 litera b) din Legea nr. CXXXII din 1997, menține posibilitatea ca băncile și alte instituții financiare să emită cardul SZÉP, deoarece numai aceste instituții sunt în măsură să îndeplinească condițiile prevăzute la articolul 13 din Decret, încălcând astfel dispozițiile articolului 15 alineatul (1) și alineatul (2) litera (b) și alineatul (3) din Directiva 2006/123,

                           —

                           articolul 13 din Decretul privind sistemul de carduri SZÉP contravine articolului 16 din Directiva 2006/123 întrucât impune existența unui sediu în Ungaria pentru emiterea cardului SZÉP;

               2.

               cu titlu subsidiar, declararea sistemul de carduri SZÉP introdus prin Decretul 55/2011 din 12 aprilie 2011, ca fiind contrar articolelor 49 TFUE și 56 TFUE în măsura în care dispozițiile Directivei 2006/123 citate la punctul 1 de mai sus nu sunt aplicabile dispozițiilor menționate la acest punct 1.

               3.

               constatarea faptului că sistemul de tichete de masă „Erzsébet”, reglementat de Legea nr. CLVI din 2011 și de Legea nr. CIII din 2012, care instituie un monopol în favoarea instituțiilor publice pentru emiterea de tichete pentru hrană rece și care a intrat în vigoare fără a fi precedat de o perioadă de tranziție și de măsuri tranzitorii adecvate, contravine articolelor 49 TFUE și 56 TFUE, în măsura în articolele 1, 5 și 477 din Legea nr. 2011 CLVI și articolul 2 alineatele 1 și 2, precum și articolele 6 și 7 din Legea nr. 2012 CIII prevăd restricții disproporționate;

               4.

               obligarea Ungariei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În 2011, Ungaria a modificat reglementările privind emiterea de tichete de vacanță, de agrement și pentru hrană caldă și rece, acordate de angajatori angajaților lor, care constituie beneficii suplimentare față de salarii și sunt, prin urmare, supuse unui regim fiscal și de securitate socială mai favorabil. Noua reglementare a intrat în vigoare la 1 ianuarie 2012, fără a fi însoțită de o perioadă de tranziție adecvată. Anterior acestor modificări, normele de drept intern nu prevedeau cerințe specifice în ceea ce privește emiterea unor astfel de tichete sau forma acestora. Ca urmare a introducerii modificărilor menționate, o instituție publică, Magyar Nemzeti Cec Alapítvány (Fundația națională maghiară pentru agremenet) deține monopolul pentru emiterea tichetelor pentru hrană caldă pe suport de hârtie și a tichetelor pentru hrană rece pe suport de hârtie și în format electronic. De asemenea, reglementarea impune condiții deosebit de stricte pentru emiterea de tichete pentru hrană caldă, de vacanță, și de agrement, care deja puteau fi emise doar în format electronic. Măsurile contestate au condus la excluderea operatorilor prezenți pe această piață de mulți ani, restricționează intrarea unor noi operatori pe piață și împiedică libera prestare a serviciilor. În plus, sistemul de carduri SZÉP rezervă de facto piața pentru trei grupuri bancare mari constituite în conformitate cu dreptul maghiar, în timp ce emiterea tichetelor „Erzsébet” este posibilă numai în cadrul unui monopol de stat. Faptul că veniturile instituției publice care se bucură de monopol sunt alocate pentru cheltuielile sociale nu este suficient pentru a justifica restricțiile introduse. Astfel, în conformitate cu dispozițiile relevante ale Tratatului FUE și ale Directivei 2006/123, libertatea de stabilire și libera prestare a serviciilor pot fi restrânse numai dacă aceste restricții se aplică fără distincție, dacă sunt efectuate în interesul public și sunt în concordanță cu principiile necesității și proporționalității.

      (1)  Directiva 2006/123/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 decembrie 2006 privind serviciile în cadrul pieței interne (JO L 376, p. 36, Ediție specială, 13/vol. 58, p. 50).


title: Cauza T-171/10: Acțiune introdusă la 15 aprilie 2010 — Slovak Telekom/Comisia

text:
               5.6.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/49

         Acțiune introdusă la 15 aprilie 2010 — Slovak Telekom/Comisia
   (Cauza T-171/10)
   2010/C 148/80
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Slovak Telekom a.s. (Bratislava, Republica Slovacă) (reprezentanți: D. Geradin, L. Kjølbye și M. Maier, lawyers)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei C(2010) 902 a Comisiei din 8 februarie 2010 privind o procedură de aplicare a articolului 18 alineatul (3) și a articolului 24 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1/2003 al Consiliului (1) (cazul COMP/39523 — Slovak Telekom); și

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin prezenta acțiune, reclamanta solicită, în temeiul articolului 263 TFUE, anularea Deciziei C(2010) 902 a Comisiei din 8 februarie 2010 prin care reclamanta este obligată, în temeiul articolului 18 alineatul (3) și al articolului 24 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1/2003 al Consiliului să furnizeze anumite informații în cadrul cazului COMP/39523 — Slovak Telekom, privind o procedură de aplicare a articolului 102 TFUE, și prin care se aplică penalități cu titlu cominatoriu în ipoteza nerespectării acestei decizii.
   În susținerea pretențiilor sale, reclamanta invocă următoarele trei motive.
   În primul rând, reclamanta invocă o eroare de drept privind competența Comisiei de a solicita, în temeiul articolului 18 alineatul (3) din Regulamentul nr. 1/2003, informații privind o perioadă anterioară aderării Republicii Slovace la Uniunea Europeană. Înainte de 1 mai 2004, Comisia nu avea competența de a aplica dreptul Uniunii pentru a efectua investigații pe teritoriul Republicii Slovace. Prin urmare, Comisia nu are dreptul să utilizeze competențele de investigație pe care i le conferă articolul 18 alineatul (3) din Regulamentul nr. 1/2003 pentru a obține informații privind perioada respectivă.
   În al doilea rând, reclamata susține că decizia atacată trebuie anulată pentru motivul că încalcă principiul echității procedurale, consacrat la articolul 41 alineatul (1) din Carta drepturilor fundamentale (2). Investigația Comisiei cu privire la conduita Slovak Telekom pentru o perioadă în care dreptul Uniunii nu era aplicabil și nu trebuia respectat de reclamantă este de natură să aducă prejudicii acesteia din urmă. Comisia ar putea să ia în considerare aceste informații în cadrul aprecierii sale. De fapt, decizia atacată evidențiază că aceasta este intenția Comisiei.
   În al treilea rând, reclamanta susține că decizia atacată trebuie anulată pentru motivul că încalcă principiul proporționalității. Acest principiu reiese din articolul 18 alineatul (3) din Regulamentul nr. 1/2003, potrivit căruia Comisia poate solicita întreprinderilor să furnizeze toate informațiile necesare. Cu toate acestea, în cazul Slovak Telekom, Comisia nu a demonstrat legătura necesară între informațiile solicitate pentru perioada anterioară aderării și comportamentul pretins ilegal, de după 1 mai 2004. În consecință, Comisia nu are nevoie de informațiile sau de documentele referitoare la perioada ce precedă aderarea pentru a evalua dacă respectivul comportament al Slovak Telekom de după aderare este conform dreptului Uniunii.

      (1)  Regulamentul nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (JO 2003, L 1, p. 1, Ediție specială 08/vol. 1, p. 167).

      (2)  Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (JO 2010, C 83, p. 389).


title: Cauza T-654/11: Hotărârea Tribunalului din 13 noiembrie 2014 – Kaddour/Consiliul ( „Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive luate împotriva Siriei — Înghețarea fondurilor — Acțiune în anulare — Termen de introducere a acțiunii — Inadmisibilitate parțială — Interesul de a exercita acțiunea — Sarcina probei — Adaptarea în timp a efectelor unei anulări” )

text:
               12.1.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 7/24

         Hotărârea Tribunalului din 13 noiembrie 2014 – Kaddour/Consiliul
   (Cauza T-654/11) (1)

   ((„Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive luate împotriva Siriei - Înghețarea fondurilor - Acțiune în anulare - Termen de introducere a acțiunii - Inadmisibilitate parțială - Interesul de a exercita acțiunea - Sarcina probei - Adaptarea în timp a efectelor unei anulări”))
   (2015/C 007/29)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Khaled Kaddour (Damasc, Siria) (reprezentanți: M. Ponsard, D. Amaudruz și A. Boesch, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: S. Kyriakopoulou, G. Étienne și B. Driessen, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei 2011/273/PESC a Consiliului din 9 mai 2011 privind măsuri restrictive împotriva Siriei (JO L 121, p. 11), a Regulamentului (UE) nr. 442/2011 al Consiliului din 9 mai 2011 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria (JO L 121, p. 1), a Deciziei de punere în aplicare 2011/302/PESC a Consiliului din 23 mai 2011 privind punerea în aplicare a Deciziei 2011/273 (JO L 136, p. 91), a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 504/2011 al Consiliului din 23 mai 2011 privind punerea în aplicare a Regulamentului nr. 442/2011 (JO L 136, p. 45), a Deciziei de punere în aplicare 2011/367/PESC a Consiliului din 23 iunie 2011 privind punerea în aplicare a Deciziei 2011/273 (JO L 164, p. 14), a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 611/2011 al Consiliului din 23 iunie 2011 privind punerea în aplicare a Regulamentului nr. 442/2011 (JO L 164, p. 1), a Deciziei de punere în aplicare 2011/488/PESC a Consiliului din 1 august 2011 privind punerea în aplicare a Deciziei 2011/273 (JO L 199, p. 74), a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 755/2011 al Consiliului din 1 august 2011 privind punerea în aplicare a Regulamentului nr. 442/2011 (JO L 199, p. 33), a Deciziei de punere în aplicare 2011/515/PESC a Consiliului din 23 august 2011 privind punerea în aplicare a Deciziei 2011/273 (JO L 218, p. 20), a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 843/2011 al Consiliului din 23 august 2011 privind punerea în aplicare a Regulamentului nr. 442/2011 (JO L 218, p. 1), a Deciziei 2011/522/PESC a Consiliului din 2 septembrie 2011 de modificare a Deciziei 2011/273 (JO L 228, p. 16), a Regulamentului (UE) nr. 878/2011 al Consiliului din 2 septembrie 2011 de modificare a Regulamentului nr. 442/2011 (JO L 228, p. 1), a Deciziei 2011/628/PESC a Consiliului din 23 septembrie 2011 de modificare a Deciziei 2011/273 (JO L 247, p. 17), a Regulamentului (UE) nr. 950/2011 al Consiliului din 23 septembrie 2011 de modificare a Regulamentului nr. 442/2011 (JO L 247, p. 3), a Deciziei 2011/684/PESC a Consiliului din 13 octombrie 2011 de modificare a Deciziei 2011/273 (JO L 269, p. 33), a Regulamentului (UE) nr. 1011/2011 al Consiliului din 13 octombrie 2011 de modificare a Regulamentului nr. 442/2011 (JO L 269, p. 18), a Deciziei 2011/735/PESC a Consiliului din 14 noiembrie 2011 de modificare a Deciziei 2011/273 (JO L 296, p. 53), a Deciziei de punere în aplicare 2011/736/PESC a Consiliului din 14 noiembrie 2011 privind punerea în aplicare a Deciziei 2011/273 (JO L 296, p. 55), a Regulamentului (UE) nr. 1150/2011 al Consiliului din 14 noiembrie 2011 de modificare a Regulamentului nr. 442/2011 (JO L 296, p. 1), a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 1151/2011 al Consiliului din 14 noiembrie 2011 privind punerea în aplicare a Regulamentului nr. 442/2011 (JO L 296, p. 3), a Deciziei 2011/782/PESC a Consiliului din 1 decembrie 2011 privind măsuri restrictive împotriva Siriei și de abrogare a Deciziei 2011/273 (JO L 319, p. 56), a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 1244/2011 al Consiliului din 1 decembrie 2011 privind punerea în aplicare a Regulamentului nr. 442/2011 (JO L 319, p. 8), a Regulamentului (UE) nr. 36/2012 al Consiliului din 18 ianuarie 2012 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria și de abrogare a Regulamentului nr. 442/2011 (JO L 16, p. 1), a Deciziei de punere în aplicare 2012/37/PESC a Consiliului din 23 ianuarie 2012 privind punerea în aplicare a Deciziei 2011/782 (JO L 19, p. 33), a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 55/2012 al Consiliului din 23 ianuarie 2012 privind punerea în aplicare a articolului 33 alineatul (1) din Regulamentul nr. 36/2012 (JO L 19, p. 6), a Deciziei 2012/206/PESC a Consiliului din 23 aprilie 2012 de modificare a Deciziei 2011/782 (JO L 110, p. 36), a Deciziei de punere în aplicare 2012/256/PESC a Consiliului din 14 mai 2012 privind punerea în aplicare a Deciziei 2011/782 (JO L 126, p. 9), a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 410/2012 al Consiliului din 14 mai 2012 privind punerea în aplicare a articolului 32 alineatul (1) din Regulamentul nr. 36/2012 (JO L 126, p. 3), a Regulamentului (UE) nr. 509/2012 al Consiliului din 15 iunie 2012 de modificare a Regulamentului nr. 36/2012 (JO L 156, p. 10), a Deciziei 2012/322/PESC a Consiliului din 20 iunie 2012 de modificare a Deciziei 2011/782 (JO L 165, p. 45), a Deciziei de punere în aplicare 2012/335/PESC a Consiliului din 25 iunie 2012 privind punerea în aplicare a Deciziei 2011/782 (JO L 165, p. 80), a Regulamentului (UE) nr. 545/2012 al Consiliului din 25 iunie 2012 de modificare a Regulamentului nr. 36/2012 (JO L 165, p. 23), a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 544/2012 al Consiliului din 25 iunie 2012 privind punerea în aplicare a articolului 32 alineatul (1) din Regulamentul nr. 36/2012 (JO L 165, p. 20), a Deciziei 2012/420/PESC a Consiliului din 23 iulie 2012 de modificare a Deciziei 2011/782 (JO L 196, p. 59), a Deciziei de punere în aplicare 2012/424/PESC a Consiliului din 23 iulie 2012 privind punerea în aplicare a Deciziei 2011/782 (JO L 196, p. 81), a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 673/2012 al Consiliului din 23 iulie 2012 privind punerea în aplicare a articolului 32 alineatul (1) din Regulamentul nr. 36/2012 (JO L 196, p. 8), a Deciziei 2012/739/PESC a Consiliului din 29 noiembrie 2012 privind măsuri restrictive împotriva Siriei şi de abrogare a Deciziei 2011/782 (JO L 330, p. 21), a Deciziei de punere în aplicare 2013/185/PESC a Consiliului din 22 aprilie 2013 de punere în aplicare a Deciziei 2012/739 (JO L 111, p. 77), a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 363/2013 al Consiliului din 22 aprilie 2013 privind punerea în aplicare a Regulamentului nr. 36/2012 (JO L 111, p. 1) şi a Deciziei 2013/255/PESC a Consiliului din 31 mai 2013 privind măsuri restrictive împotriva Siriei (JO L 147, p. 14), în măsura în care acest acte îl privesc pe reclamant.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acţiunea, întrucât este tardivă, ca inadmisibilă în măsura în care vizează anularea Deciziei de punere în aplicare 2011/367/PESC a Consiliului din 23 iunie 2011 privind punerea în aplicare a Deciziei 2011/273/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei şi anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 611/2011 al Consiliului din 23 iunie 2011 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 442/2011 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria.

               2)

               Respinge acţiunea ca inadmisibilă în măsura în care vizează anularea Deciziei 2011/273/PESC a Consiliului din 9 mai 2011 privind măsuri restrictive împotriva Siriei, a Regulamentului (UE) nr. 442/2011 al Consiliului din 9 mai 2011 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria, a Deciziei de punere în aplicare 2011/302/PESC a Consiliului din 23 mai 2011 privind punerea în aplicare a Deciziei 2011/273, a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 504/2011 al Consiliului din 23 mai 2011 privind punerea în aplicare a Regulamentului nr. 442/2011, a Deciziei de punere în aplicare 2011/488/PESC a Consiliului din 1 august 2011 privind punerea în aplicare a Deciziei 2011/273, a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 755/2011 al Consiliului din 1 august 2011 privind punerea în aplicare a Regulamentului nr. 442/2011, a Deciziei de punere în aplicare 2011/515/PESC a Consiliului din 23 august 2011 privind punerea în aplicare a Deciziei 2011/273, a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 843/2011 al Consiliului din 23 august 2011 privind punerea în aplicare a Regulamentului nr. 442/2011, a Deciziei 2011/522/PESC a Consiliului din 2 septembrie 2011 de modificare a Deciziei 2011/273, a Regulamentului (UE) nr. 878/2011 al Consiliului din 2 septembrie 2011 de modificare a Regulamentului nr. 442/2011, a Deciziei 2011/628/PESC a Consiliului din 23 septembrie 2011 de modificare a Deciziei 2011/273, a Regulamentului (UE) nr. 950/2011 al Consiliului din 23 septembrie 2011 de modificare a Regulamentului nr. 442/2011, a Deciziei 2011/684/PESC a Consiliului din 13 octombrie 2011 de modificare a Deciziei 2011/273, a Regulamentului (UE) nr. 1011/2011 al Consiliului din 13 octombrie 2011 de modificare a Regulamentului nr. 442/2011, a Deciziei 2011/735/PESC a Consiliului din 14 noiembrie 2011 de modificare a Deciziei 2011/273, a Deciziei de punere în aplicare 2011/736/PESC a Consiliului din 14 noiembrie 2011 privind punerea în aplicare a Deciziei 2011/273, a Regulamentului (UE) nr. 1150/2011 al Consiliului din 14 novembre 2011 de modificare a Regulamentului nr. 442/2011, a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 1151/2011 al Consiliului din 14 noiembrie 2011 privind punerea în aplicare a Regulamentului nr. 442/2011, a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 1244/2011 al Consiliului din 1 decembrie 2011 privind punerea în aplicare a Regulamentului nr. 442/2011, a Deciziei de punere în aplicare 2012/37/PESC a Consiliului din 23 ianuarie 2012 privind punerea în aplicare a Deciziei 2011/782/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei, a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 55/2012 al Consiliului din 23 ianuarie 2012 privind punerea în aplicare a articolului 33 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 36/2012 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria, a Deciziei 2012/206/PESC a Consiliului din 23 aprilie 2012 de modificare a Deciziei 2011/782/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei, a Deciziei de punere în aplicare 2012/256/PESC a Consiliului din 14 mai 2012 privind punerea în aplicare a Deciziei 2011/782/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei, a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 410/2012 al Consiliului din 14 mai 2012 privind punerea în aplicare a articolului 32 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 36/2012 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria, a Regulamentului (UE) nr. 509/2012 al Consiliului din 15 iunie 2012 de modificare a Regulamentului (UE) nr. 36/2012 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria, a Deciziei 2012/322/PESC a Consiliului din 20 iunie 2012 de modificare a Deciziei 2011/782/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei, a Deciziei de punere în aplicare 2012/335/PESC a Consiliului din 25 iunie 2012 privind punerea în aplicare a Deciziei 2011/782/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei, a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 544/2012 al Consiliului din 25 iunie 2012 privind punerea în aplicare a articolului 32 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 36/2012 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria, a Regulamentului (UE) nr. 545/2012 al Consiliului din 25 iunie 2012 de modificare a Regulamentului (UE) nr. 36/2012 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria, a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 673/2012 al Consiliului din 23 iulie 2012 privind punerea în aplicare a articolului 32 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 36/2012 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria, a Deciziei 2012/420/PESC a Consiliului din 23 iulie 2012 de modificare a Deciziei 2011/782/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei şi a Deciziei de punere în aplicare 2012/424/PESC a Consiliului din 23 iulie 2012 privind punerea în aplicare a Deciziei 2011/782/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei, întrucât aceste acte nu îl privesc pe domnul Khaled Kaddour.

               3)

               Nu mai este necesară pronunțarea asupra acțiunii în măsura în care aceasta vizează anularea Deciziei 2011/782/PESC a Consiliului din 1 decembrie 2011 privind măsuri restrictive împotriva Siriei și de abrogare a Deciziei 2011/273, a Deciziei 2012/739/PESC a Consiliului din 29 noiembrie 2012 privind măsuri restrictive împotriva Siriei şi de abrogare a Deciziei 2011/782, precum şi anularea Deciziei de punere în aplicare 2013/185/PESC a Consiliului din 22 aprilie 2013 de punere în aplicare a Deciziei 2012/739, întrucât aceste acte au fost abrogate şi înlocuite.

               4)

               Anulează, în măsura în care aceste acte îl privesc pe domnul Kaddour:

                           —

                           Regulamentul (UE) nr. 36/2012 al Consiliului din 18 ianuarie 2012 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria şi de abrogare a Regulamentului nr. 442/2011;

                           —

                           Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 363/2013 al Consiliului din 22 aprilie 2013 privind punerea în aplicare a Regulamentului nr. 36/2012;

                           —

                           Decizia 2013/255/PESC a Consiliului din 31 mai 2013 privind măsuri restrictive împotriva Siriei.

               5)

               Menţine în privinţa domnului Kaddour efectele deciziilor şi ale regulamentelor anulate, până la data expirării termenului de recurs sau, dacă în acest termen se declară recurs, până la eventuala respingere a recursului.

               6)

               Consiliul Uniunii Europene suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și o treime din cheltuielile de judecată efectuate de domnul Kaddour.

               7)

               Domnul Kaddour suportă două treimi din propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 58, 25.2.2012.