title: Cauza C-193/09 P: Recurs introdus la 1 iunie 2009 de Kaul GmbH împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a cincea) pronunțate la 25 martie 2009 în cauza T-402/07, Kaul GmbH/Oficiul pentru Armonizare în cadrul pieței interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) — Bayer AG

text:
               15.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 193/8

         Recurs introdus la 1 iunie 2009 de Kaul GmbH împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a cincea) pronunțate la 25 martie 2009 în cauza T-402/07, Kaul GmbH/Oficiul pentru Armonizare în cadrul pieței interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) — Bayer AG
   (Cauza C-193/09 P)
   2009/C 193/08
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Kaul GmbH (reprezentanți: R. Kunze, avocat și solicitor, G. Würtenberger, avocat)

      Celelalte părți în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul pieței interne (mărci, desene și modele industriale), Bayer AG

      Concluziile recurentei

               —

               Anularea Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță al Comunităților Europene din 25 martie 2009, Kaul GmbH/OAPI — Bayer (T-402/07) (denumită în continuare „hotărârea recurată”), prin care prin care Tribunalul a respins acțiunea în anulare formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (OAPI) din 1 august 2007, de menținere a deciziei diviziei de opoziție prin care a fost respinsă opoziția formulată împotriva cererii de înregistrare a mărcii comunitare nr. 000 195 370„ACRCOL”;

               —

               programarea unei ședințe orale în fața Curții de Justiție după depunerea concluziilor în cadrul fazei scrise a procedurii;

               —

               obligarea intimatului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamanta susține că hotărârea Tribunalului de Primă Instanță încalcă prevederile relevante din cadrul Regulamentului (CE) nr. 40/904 (1) și, în plus, nu respectă normele fundamentale de procedură. Pentru aceste motive, consideră că recursul declarat împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță din 25 martie 2009 este întemeiat, invocând următoarele motive:

               —

               Tribunalul a interpretat în mod greșit articolul 74 alineatul (2) din Regulamentul nr. 40/94/CE privind marca comunitară și, ca urmare, a încălcat dispoziția citată prin pronunțarea hotărârii recurate;

               —

               potrivit hotărârii recurate, o încălcare a dreptului de a fi ascultat nu prezenta importanță din punctul de vedere al soluționării procedurii, astfel încât Tribunalul a greșit și a încălcat articolul 61 alineatul (2) și articolul 73 din Regulamentul nr. 40/94 privind marca comunitară;

               —

               Tribunalul a greșit menținând evaluarea Camerei de recurs a OAPI privind criteriile de existență a riscului de confuzie în conformitate cu articolul 81 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94 privind marca comunitară.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară, JO L 11, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 146.


title: Cauza C-469/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal Supremo (Spania) la 28 septembrie 2010 — Federación de Comercio Electrónico y Marketing Directo (FECEMD)/Administración del Estado

text:
               18.12.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 346/32

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal Supremo (Spania) la 28 septembrie 2010 — Federación de Comercio Electrónico y Marketing Directo (FECEMD)/Administración del Estado
   (Cauza C-469/10)
   ()
   2010/C 346/52
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Tribunal Supremo

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Federación de Comercio Electrónico y Marketing Directo (FECEMD)

      Pârâtă: Administración del Estado

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 7 litera (f) din Directiva 95/46/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 24 octombrie 1995 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și libera circulație a acestor date trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale care, în lipsa consimțământului persoanei vizate și pentru a permite prelucrarea datelor cu caracter personal ale acesteia, necesară pentru realizarea unui interes legitim al operatorului sau al terților cărora urmează să le fie comunicate datele, impune, pe lângă cerința de a nu fi prejudiciate drepturile și libertățile fundamentale ale persoanei vizate, cerința ca datele să fie conținute în surse aflate la dispoziția publicului?

               2.

               Articolul 7 litera (f) menționat anterior îndeplinește condițiile impuse de jurisprudența Curții de Justiție a Uniunii Europene pentru a i se atribui un efect direct?

      (1)  JO L 281, p. 31, Ediție specială, 13/vol. 17, p. 10.


title: Cauza F-138/11: Acțiune introdusă la 22 decembrie 2011 — ZZ/Comisia

text:
               3.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 65/24

         Acțiune introdusă la 22 decembrie 2011 — ZZ/Comisia
   (Cauza F-138/11)
   2012/C 65/47
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentanți: L. Levi și A. Blot, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei de transfer a drepturilor la pensie dobândite anterior intrării în serviciul Comisiei, în temeiul propunerii recalculate a PMO

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei din 11 mai 2011 a Comisiei de anulare și de înlocuire a deciziei din 22 octombrie 2009;

               —

               constatarea validității acordului privind transferul drepturilor la pensie ale reclamantului în temeiul ofertei acceptate potrivit calculului din decizia din 22 octombrie 2009;

               —

               în măsura în care este necesar, anularea deciziei din 12 septembrie 2011 prin care se respinge expres reclamația reclamantului;

               —

               cu titlu subsidiar, recunoașterea prejudiciului suferit și acordarea către reclamant a sumei de 6 207,71 euro cu titlu de daune interese compensatorii, la care se adaugă dobânzi de întârziere la rata Băncii Centrale Europene sporită cu două puncte;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Repartizarea judecătorilor pe camere

text:
               23.10.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 288/2

      Repartizarea judecătorilor pe camere
      (2010/C 288/04)
      La 14 septembrie 2010, Tribunalul a decis să constituie în cadrul său opt camere compuse din cinci judecători și opt camere compuse din trei judecători pentru perioada cuprinsă între 14 septembrie 2010 și 31 august 2013, iar, la 20 septembrie 2010, a decis să repartizeze judecătorii în aceste camere pentru perioada cuprinsă între 20 septembrie 2010 și data intrării în funcție a judecătorului bulgar, după cum urmează:

            Camera întâi extinsă, întrunită în complet de cinci judecători
         :
      domnul Azizi, președinte de cameră, domnul Vilaras, doamna Cremona, doamna Labucka și domnul Frimodt Nielsen, judecători.

            Camera întâi, întrunită în complet de trei judecători
         :

                  Domnul Azizi, președinte de cameră;

                  Doamna Cremona, judecător;

                  Domnul Frimodt Nielsen, judecător.

            Camera a doua extinsă, întrunită în complet de cinci judecători
         :
      domnul Forwood, președinte de cameră, domnul Dehousse, doamna Wiszniewska-Białecka, domnul Prek, domnul Ciucă și domnul Schwarcz, judecători.

            Camera a doua, întrunită în complet de trei judecători
         :
      Domnul Forwood, președinte de cameră;

                  a)

                  Domnul Dehousse și domnul Ciucă, judecători;

                  b)

                  Domnul Dehousse și domnul Schwarcz, judecători;

                  c)

                  Domnul Ciucă și domnul Schwarcz, judecători.

            Camera a treia extinsă, întrunită în complet de cinci judecători
         :
      domnul Czúcz, președinte de cameră, domnul Vilaras, doamna Cremona, doamna Labucka și domnul Frimodt Nielsen, judecători.

            Camera a treia, întrunită în complet de trei judecători
         :

                  Domnul Czúcz, președinte de cameră;

                  Domnul Vilaras, judecător;

                  Doamna Labucka, judecător.

            Camera a patra extinsă, întrunită în complet de cinci judecători
         :
      doamna Pelikánová, președinte de cameră, domnul Vadapalas, doamna Jürimäe, domnul O’Higgins și domnul Van der Woude, judecători.

            Camera a patra, întrunită în complet de trei judecători
         :

                  Doamna Pelikánová, președinte de cameră;

                  Doamna Jürimäe, judecător;

                  Domnul Van der Woude, judecător.

            Camera a cincea extinsă, întrunită în complet de cinci judecători
         :
      domnul Papasavvas, președinte de cameră, domnul Vadapalas, doamna Jürimäe, domnul O’Higgins și domnul Van der Woude, judecători.

            Camera a cincea, întrunită în complet de trei judecători
         :

                  Domnul Papasavvas, președinte de cameră;

                  Domnul Vadapalas, judecător;

                  Domnul O’Higgins, judecător.

            Camera a șasea extinsă, întrunită în complet de cinci judecători
         :
      domnul Moavero Milanesi, președinte de cameră, doamna Martins Ribeiro, domnul Wahl, domnul Soldevila Fragoso și domnul Kanninen, judecători.

            Camera a șasea, întrunită în complet de trei judecători
         :

                  Domnul Moavero Milanesi, președinte de cameră;

                  Domnul Wahl, judecător;

                  Domnul Soldevila Fragoso, judecător.

            Camera a șaptea extinsă, întrunită în complet de cinci judecători
         :
      domnul Dittrich, președinte de cameră, domnul Dehousse, doamna Wiszniewska-Białecka, domnul Prek, domnul Ciucă și domnul Schwarcz, judecători.

            Camera a șaptea, întrunită în complet de trei judecători
         :

                  Domnul Dittrich, președinte de cameră;

                  Doamna Wiszniewska-Białecka, judecător;

                  Domnul Prek, judecător.

            Camera a opta extinsă, întrunită în complet de cinci judecători
         :
      domnul Truchot, președinte de cameră, doamna Martins Ribeiro, domnul Wahl, domnul Soldevila Fragoso și domnul Kanninen, judecători.

            Camera a opta, întrunită în complet de trei judecători
         :

                  Domnul Truchot, președinte de cameră;

                  Doamna Martins Ribeiro, judecător;

                  Domnul Kanninen, judecător.

            Pentru perioada cuprinsă între 20 septembrie 2010 și data intrării în funcție a judecătorului bulgar, judecătorii care se vor întruni împreună cu președintele camerei de patru judecători pentru a compune completul extins vor fi ceilalți doi judecători ai completului sesizat inițial, al patrulea judecător al acestei camere și un judecător al camerei compuse din trei judecători care nu face parte dintr-un grup de două camere compuse din trei judecători ce trebuie să fie completate pentru compunerea unui complet extins. Al cincilea judecător va fi desemnat pentru un an potrivit unui sistem de rotație, în ordinea prevăzută la articolul 6 din Regulamentul de procedură al Tribunalului.
      Pentru perioada cuprinsă între 20 septembrie 2010 și data intrării în funcție a judecătorului bulgar, judecătorii care se vor întruni împreună cu președintele camerei compuse din trei judecători care nu face parte dintr-un grup de două camere compuse din trei judecători ce trebuie să fie completate pentru compunerea unui complet extins vor fi, în vederea compunerii completului extins, cei doi judecători ai completului sesizat inițial și doi judecători ai completului compus din patru judecători desemnați potrivit ordinii prevăzute la articolul 6 din Regulamentul de procedură al Tribunalului.


title: Cauza C-545/07: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Sofiyski gradski sad (Bulgaria) la 4 decembrie 2007 — Apis-Hristovich EOOD/Lakorda AD

text:
               23.2.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 51/35

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Sofiyski gradski sad (Bulgaria) la 4 decembrie 2007 — Apis-Hristovich EOOD/Lakorda AD
   (Cauza C-545/07)
   (2008/C 51/57)
   Limba de procedură: bulgara
   Instanța de trimitere
   Sofiyski gradski sad
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Apis-Hristovich EOOD

      Pârât: Lakorda AD
   Întrebările preliminare

               1)

               Cum trebuie interpretate și diferențiate noțiunile „transfer permanent” și „transfer temporar”, în scopul:

                           —

                           stabilirii faptului dacă o extragere în sensul articolului 7 alineatul (2) litera (a) din Directiva 96/9/CE (1) se efectuează dintr-o bază de date accesibilă prin mijloace electronice,

                           —

                           stabilirii momentului la care se presupune că o extragere în sensul articolului 7 alineatul (2) litera (a) din Directiva 96/9/CE se efectuează dintr-o bază de date accesibilă prin mijloace electronice,

                           —

                           stabilirii importanței pentru evaluarea unei extrageri a împrejurării potrivit căreia conținutul unei baze de date extras în această modalitate servește la constituirea unei baze de date noi și modificate?

               2)

               Care este criteriul care trebuie aplicat în cadrul interpretării noțiunii „extragere a unei părți substanțiale din punct de vedere cantitativ”, în cazul în care bazele de date trebuie repartizate și sunt utilizate în subgrupe separate care reprezintă produse comerciale autonome? Trebuie să se recurgă la criteriul privind dimensiunea bazelor de date în cadrul întregului produs comercial sau la criteriul privind dimensiunea bazelor de date în cadrul subgrupei respective?

               3)

               În cadrul interpretării noțiunii „parte substanțială din punct de vedere calitativ” trebuie considerată drept criteriu împrejurarea că o categorie determinată de date, despre care se pretinde ca au fost extrase, au fost obținute de producător de la o sursă care nu este general accesibilă, astfel încât obținerea datelor a fost posibilă numai prin extragerea acestora din bazele de date ale însuși acestui producător?

               4)

               Care sunt criteriile care trebuie aplicate pentru a stabili dacă s-a efectuat o extragere dintr-o bază de date accesibilă prin mijloace electronice? Poate fi considerată drept indiciu al efectuării unei extrageri împrejurarea că baza de date a producătorului dispune de o structură specifică, de noțiuni, avertizări, ordine, câmpuri, hyperlinkuri și texte redacționale și împrejurarea că aceste elemente se regăsesc în baza de date a autorului pretinsei infracțiuni? În cadrul acestei evaluări, prezintă importanță structurile originale ale organizării ambelor baze de date aflate în opoziție?

               5)

               În cadrul stabilirii existenței unei extrageri, prezintă importanță programul informatic/sistemul pentru gestionarea bazei de date, atunci când acesta nu face parte din baza de date?

               6)

               Având în vedere faptul că, potrivit Directivei 96/9/CE și jurisprudenței Curții de Justiție a Comunităților Europene, „o parte substanțială, din punct de vedere cantitativ și calitativ, a bazei de date” trebuie asociată cu investiții importante în vederea obținerii, verificării sau realizării unei baze de date, cum trebuie interpretate aceste noțiuni atât în raport cu actele cu caracter normativ și individual accesibile publicului emise de către autoritățile de stat ale puterii executive, cât și în raport cu traducerile oficiale ale acestora și cu jurisprudența?

      (1)  Directiva 96/9/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 martie 1996 privind protecția juridică a bazelor de date (JO L 77, p. 20, Ediție specială 13/vol. 17, p. 102).


title: Cauza C-296/11: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 26 septembrie 2013 — Comisia Europeană/Republica Franceză (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Fiscalitate — TVA — Directiva 2006/112/CE — Articolele 306-310 — Regimul special pentru agențiile de turism — Divergențe între versiunile lingvistice — Legislație națională care prevede aplicarea regimului special unor alte persoane decât călătorii — Noțiunile „călător” și „client” )

text:
               23.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 344/8

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 26 septembrie 2013 — Comisia Europeană/Republica Franceză
   (Cauza C-296/11) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Fiscalitate - TVA - Directiva 2006/112/CE - Articolele 306-310 - Regimul special pentru agențiile de turism - Divergențe între versiunile lingvistice - Legislație națională care prevede aplicarea regimului special unor alte persoane decât călătorii - Noțiunile „călător” și „client”)
   2013/C 344/10
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Lozano Palacios și C. Soulay, agenți)

      Pârâtă: Republica Franceză (reprezentanți: G. de Bergues și J.-S. Pilczer, agenți)

      Interveniente în susținerea pârâtei: Republica Cehă (reprezentanți: M. Smolek și T. Müller, precum și J. Očková, agenți), Republica Elenă (reprezentant: E.-M. Mamouna, agent), Regatul Spaniei (reprezentant: S. Centeno Huerta, agent), Republica Polonă (reprezentanți: M. Szpunar și B. Majczyna, agenți), Republica Portugheză (reprezentanți: L. Inez Fernandes și R. Laires, agenți) și Republica Finlanda (reprezentanți: J. Heliskoski, agent)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolelor 306-310 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7) — Legislație națională care prevede aplicarea regimului special de impozitare pentru agențiile de turism în cazul operațiunilor efectuate de acestea în favoarea unor alți beneficiari decât călătorii

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Comisia Europeană este obligată să suporte cheltuielile de judecată efectuate de Republica Franceză.

               3.

               Republica Cehă, Republica Elenă, Regatul Spaniei, Republica Polonă, Republica Portugheză și Republica Finlanda suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 252, 27.8.2011.


title: Cauza T-524/11: Hotărârea Tribunalului din 12 noiembrie 2014 – Volvo Trademark/OAPI – Hebei Aulion Heavy Industries (LOVOL) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative LOVOL — Mărcile comunitare verbală și figurativă și mărcile naționale figurative anterioare VOLVO — Motiv relativ de refuz — Profit necuvenit obținut din caracterul distinctiv sau din renumele mărcii anterioare — Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               22.12.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 462/20

         Hotărârea Tribunalului din 12 noiembrie 2014 – Volvo Trademark/OAPI – Hebei Aulion Heavy Industries (LOVOL)
   (Cauza T-524/11) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative LOVOL - Mărcile comunitare verbală și figurativă și mărcile naționale figurative anterioare VOLVO - Motiv relativ de refuz - Profit necuvenit obținut din caracterul distinctiv sau din renumele mărcii anterioare - Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2014/C 462/31)
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: Volvo Trademark Holding AB (Göteborg, Suedia) (reprezentant: M. Treis, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: P. Geroulakos, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Hebei Aulion Heavy Industries Co., Ltd (Zhangjiakou, China) (reprezentant: A. Alejos Cutuli, avocat)

      Obiectul

   Acțiune introdusă împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 19 iulie 2011 (cauza R 1870/2010-1), privind o procedură de opoziție între Volvo Trademark Holding AB și Hebei Aulion Heavy Industries Co., Ltd.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Volvo Trademark Holding AB la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 355, 3.12.2011.


title: Cauza T-296/14: Ordonanța Tribunalului din 22 mai 2015 – Erbslöh/Comisia [„Ajutoare de stat — Măsuri adoptate de Germania în sprijinul energiei electrice produse din surse de energie regenerabile și al întreprinderilor electro-intensive — Decizie de inițiere a procedurii prevăzute la articolul 108 alineatul (2) TFUE — Adoptarea deciziei finale după introducerea acțiunii — Nepronunțare asupra fondului”]

text:
               27.7.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 245/24

         Ordonanța Tribunalului din 22 mai 2015 – Erbslöh/Comisia
   (Cauza T-296/14) (1)

   ([„Ajutoare de stat - Măsuri adoptate de Germania în sprijinul energiei electrice produse din surse de energie regenerabile și al întreprinderilor electro-intensive - Decizie de inițiere a procedurii prevăzute la articolul 108 alineatul (2) TFUE - Adoptarea deciziei finale după introducerea acțiunii - Nepronunțare asupra fondului”])
   (2015/C 245/28)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Erbslöh AG (Velbert, Germania) (reprezentanți: T. Volz, M. Ringel, B. Wißmann, M. Püstow, C. Oehme și T. Wielsch, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: T. Maxian Rusche și R. Sauer, agenți, asistați de A. Luke și C. Maurer, avocați)

      Obiectul

   Cerere de anulare în parte a Deciziei C (2013) 4424 final a Comisiei din 18 decembrie 2013 de inițiere a procedurii prevăzute la articolul 108 alineatul (2) TFUE în ceea ce privește măsurile adoptate de Republica Federală Germania în sprijinul energiei electrice din surse regenerabile și al marilor consumatori de energie [ajutorul de stat SA. 33995 (2013/C) (ex 2013/NN)]

      Dispozitivul

               1)

               Constată că nu este necesar să se pronunțe asupra fondului prezentei acțiuni.

               2)

               Constată că nu este necesar să se pronunțe asupra cererii de intervenție formulate de Autoritatea AELS de Supraveghere.

               3)

               Erbslöh AG suportă propriile cheltuieli de judecată și pe cele efectuate de Comisia Europeană, inclusiv pe cele aferente procedurii privind măsurile provizorii.

               4)

               Autoritatea AELS de Supraveghere suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 223, 14.7.2014


title: Cauza T-143/11: Acțiune introdusă la 9 martie 2011 — Consorzio vino Chianti Classico/OAPI — Fédération française de rugby (Emblemă cu desenul unui cocoș)

text:
               21.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 152/24

         Acțiune introdusă la 9 martie 2011 — Consorzio vino Chianti Classico/OAPI — Fédération française de rugby (Emblemă cu desenul unui cocoș)
   (Cauza T-143/11)
   2011/C 152/44
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Consorzio vino Chianti Classico (Radda in Chianti, Italia) (reprezentanți: S. Corona și G. Ciccone, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Fédération française de rugby (Paris, Franța)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 10 ianuarie 2011 în cauza R 43/2010-4 și declararea faptului că cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 5713888 trebuie să fie refuzată la înregistrare începând cu data formulării opoziției;

               —

               în subsidiar, modificarea deciziei mai sus menționate și împiedicarea oricărei cereri de înregistrare a semnului în litigiu pentru vinuri din clasa 33 și

               —

               obligarea celeilalte părți în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs la plata propriilor cheltuieli de judecată și a celor efectuate de reclamantă, precum și a cheltuielilor de judecată aferente procedurilor la divizia de opoziție și la camera de recurs.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca comunitară vizată: marca figurativă „F.F.R” care corespunde următoarei descrieri „portocaliu-galben: referință PMS 1235C; auriu: referință PMS 145C; roșu: referință PMS 1795C”, pentru produse din clasa 33 — cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 5713888

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: reclamanta

      Marca sau semnul invocat: cererea de înregistrare a mărcii italiene nr. FI2007C00984 pentru marca figurativă (colectivă) „CONSORZIO VINO CHIANTI CLASSICO — CHIANTI CLASSICO”, pentru produse din clasa 33; înregistrarea colectivă italiană nr. 856049 a mărcii figurative „CHIANTI CLASSICO — CONSORZIO DEL MARCHIO STORICO”, pentru produse din clasa 33; înregistrarea colectivă italiană nr. 856219 a mărcii figurative „CHIANTI CLASSICO — CHIANTI CLASSICO — CONSORZIO”, pentru produse din clasa 33; înregistrarea colectivă italiană nr. 1006311 a mărcii figurative „CHIANTI CLASSICO — SINCE 1716”, pentru produse din clasa 33; înregistrarea colectivă italiană nr. 856048 a mărcii figurative „CHIANTI CLASSICO — CONSORZIO DEL MARCHIO STORICO”, pentru produse din clasa 33; înregistrarea în Regatul Unit nr. 1215633 a mărcii figurative „CONSORTIO VINO CHIANTI CLASSICO”, pentru produse din clasa 33; marca notorie în Germania și Franța „CHIANTI CLASSICO — CONSORZIO VINO CHIANTI CLASSICO”, pentru produse din clasa 33, și marca neînregistrată utilizată în comerțul din Germania și din Franța „CHIANTI CLASSICO — CONSORZIO VINO CHIANTI CLASSICO”, pentru produse din clasa 33.

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția

      Decizia camerei de recurs: anulează decizia diviziei de opoziție și respinge opoziția în totalitate

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) și a articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului, întrucât camera de recurs: (i) a conchis în mod eronat că nu exista riscul de confuzie între semnul în litigiu și mărcile reclamantei și nu a luat în considerare caracter distinct puternic al mărcilor reclamantei, (ii) a omis să ia în considerare în mod corespunzător prejudiciul cauzat mărcilor reclamantei și avantajul necuvenit pe care semnul în litigiu l-ar dobândi dacă înregistrarea sa ar fi permisă și (iii) o omis să țină seama de caracterul specific al cauzei, și anume natura colectivă a mărcii reclamantei, cu o funcție instituțională care face din aceasta unul dintre simbolurile statului membru în cauză.


title: Cauza T-890/16: Acțiune introdusă la 12 decembrie 2016 – Scandlines Danmark și Scandlines Deutschland/Comisia

text:
               27.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/31

         Acțiune introdusă la 12 decembrie 2016 – Scandlines Danmark și Scandlines Deutschland/Comisia
   (Cauza T-890/16)
   (2017/C 063/42)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Scandlines Danmark ApS (Copenhaga, Danemarca), Scandlines Deutschland GmbH (Hamburg, Germania) (reprezentant: L. Sandberg-Mørch, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Comisiei Europene din 30 septembrie 2016 (denumită în continuare „decizia atacată”) privind anumite măsuri de ajutor acordate anumitor terți cu privire la finanțarea planificării, a construcției și a operării Fehmarn Belt Fixed Link Project;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată ale solicitantului.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă zece motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit o eroare de drept atunci când a identificat că potențiala supracompensare pe care o implică taxele feroviare constituie un ajutor existent, autorizat de decizia privind construcția.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit o eroare de drept atunci când a stabilit că utilizarea gratuită a proprietății statului constituie un ajutor existent, autorizat de decizia privind construcția.

               3.

               Al treilea motiv, prin care se susține că Comisia a săvârșit o eroare de drept atunci când a stabilit că garanțiile statului către terții vizați constituie un ajutor existent autorizat de decizia de planificare.

               4.

               Al patrulea motiv întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit o eroare de drept atunci când a stabilit că injecțiile de capital constituie un ajutor existent autorizat de decizia de planificare.

               5.

               Al cincilea motiv întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit o eroare de drept atunci când a stabilit că împrumuturile de stat constituie un ajutor existent autorizat de decizia de planificare.

               6.

               Al șaselea motiv întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit o eroare de drept atunci când a stabilit că ajutorul de stat care a depășit cuantumul autorizat prin decizia de planificare constituie un ajutor existent.

               7.

               Al șaptelea motiv întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit o eroare de drept atunci când a stabilit că avantajele fiscale constituie un ajutor existent autorizat prin decizia de planificare.

               8.

               Al optulea motiv întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit o eroare de drept atunci când a stabilit că măsurile de ajutor contestate referitoare la faza de planificare au fost autorizate prin decizia privind construcția.

               9.

               Al nouălea motiv întemeiat pe faptul că Comisia și-a încălcat obligația de inițiere a procedurii oficiale de investigare.

               10.

               Al zecelea motiv întemeiat pe faptul că Comisia și-a încălcat obligația de motivare.


title: Cauza C-523/07: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 2 aprilie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Korkein hallinto-oikeus — Finlanda) — procedură inițiată de A [Cooperare judiciară în materie civilă — Competența, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești în materie matrimonială și în materia răspunderii părintești — Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 — Domeniu de aplicare material — Noțiunea materii civile — Hotărâre judecătorească privind luarea în îngrijire și plasarea unor copii în afara familiei — Reședință obișnuită a copilului — Măsuri asigurătorii — Competență]

text:
               20.6.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 141/14

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 2 aprilie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Korkein hallinto-oikeus — Finlanda) — procedură inițiată de A
   (Cauza C-523/07) (1)

   (Cooperare judiciară în materie civilă - Competența, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești în materie matrimonială și în materia răspunderii părintești - Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 - Domeniu de aplicare material - Noțiunea „materii civile” - Hotărâre judecătorească privind luarea în îngrijire și plasarea unor copii în afara familiei - Reședință obișnuită a copilului - Măsuri asigurătorii - Competență)
   2009/C 141/22
   Limba de procedură: finlandeza

      Instanța de trimitere

   Korkein hallinto-oikeus

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: A

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Korkein hallinto-oikeus — Interpretarea articolului 1 alineatul (2) litera (d), a articolului 8 alineatul (1), a articolului 13 alineatul (1) și a articolului 20 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 al Consiliului din 27 noiembrie 2003 privind competența, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești în materie matrimonială și în materia răspunderii părintești, de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1347/2000 (JO L 338, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 6, p. 183) — Executarea unei hotărâri judecătorești unice referitoare la luarea în îngrijire imediată și la plasarea unui copil în afara familiei, adoptată în cadrul măsurilor de drept public privind protecția copilului — Situația unui copil care are reședința permanentă într-un stat membru, dar stă într-un alt stat membru, fără a avea o locuință stabilă

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 1 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 al Consiliului din 27 noiembrie 2003 privind competența, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești în materie matrimonială și în materia răspunderii părintești, de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1347/2000, trebuie să fie interpretat în sensul că este inclusă în noțiunea „materii civile”, în înțelesul acestei dispoziții, o hotărâre judecătorească prin care se dispune luarea în îngrijire imediată și plasarea unui copil în afara familiei de origine, atunci când această hotărâre a fost pronunțată în conformitate cu normele de drept public privind protecția copilului.

               2)

               Noțiunea „reședință obișnuită”, în temeiul articolului 8 alineatul (1) din Regulamentul nr. 2201/2003, trebuie să fie interpretată în sensul că această reședință corespunde locului care exprimă o anumită integrare a copilului într-un mediu social și familial. În acest scop, trebuie mai ales să fie luate în considerare durata, regularitatea, condițiile și motivele sejurului pe teritoriul unui stat membru și ale mutării familiei în acest stat, cetățenia copilului, locul și condițiile de școlarizare, cunoștințele lingvistice, precum și raporturile de familie și sociale întreținute de copil în statul respectiv. Este de competența instanței naționale să determine reședința obișnuită a copilului, ținând cont de ansamblul împrejurărilor de fapt specifice fiecărui caz în parte.

               3)

               O măsură asigurătorie, precum luarea în îngrijire a unor copii, poate fi hotărâtă de o instanță națională în temeiul articolului 20 din Regulamentul nr. 2201/2003 dacă sunt îndeplinite următoarele condiții:

                           —

                           această măsură trebuie să fie urgentă;

                           —

                           aceasta trebuie să fie luată în privința unor persoane prezente în statul membru în cauză și

                           —

                           măsura trebuie să fie de natură provizorie.

                     Punerea în aplicare a măsurii respective, precum și caracterul obligatoriu al acesteia sunt stabilite potrivit dreptului național. După punerea în aplicare a măsurii asigurătorii, instanța națională nu este obligată să trimită cauza instanței competente din alt stat membru. Totuși, în măsura în care protecția interesului superior al copilului o impune, instanța națională care a pus în aplicare măsuri provizorii sau asigurătorii trebuie să informeze cu privire la acestea, direct sau prin intermediul autorității centrale desemnate potrivit articolului 53 din Regulamentul nr. 2201/2003, instanța judecătorească competentă din alt stat membru.

               4)

               În cazul în care instanța judecătorească dintr-un stat membru nu are nicio competență, aceasta trebuie să se declare necompetentă din oficiu, fără a fi obligată să trimită cauza unei alte instanțe. Totuși, în măsura în care protecția interesului superior al copilului o impune, instanța națională care s-a declarat necompetentă din oficiu trebuie să informeze cu privire la acest lucru, direct sau prin intermediul autorității centrale desemnate potrivit articolului 53 din Regulamentul nr. 2201/2003, instanța judecătorească competentă din alt stat membru.

      (1)  JO C 22, 26.1.2008.


title: Cauza T-68/09: Hotărârea Tribunalului din 10 octombrie 2014 – Soliver/Comisia [ „Concurență — Înțelegeri — Piața europeană a sticlei auto — Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 81 CE — Acorduri de împărțire a piețelor și schimburi de informații comerciale sensibile — Regulamentul (CE) nr. 1/2003 — Încălcare unică și continuă — Participare la încălcare” ]

text:
               24.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 421/27

         Hotărârea Tribunalului din 10 octombrie 2014 – Soliver/Comisia
   (Cauza T-68/09) (1)

   ([„Concurență - Înțelegeri - Piața europeană a sticlei auto - Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 81 CE - Acorduri de împărțire a piețelor și schimburi de informații comerciale sensibile - Regulamentul (CE) nr. 1/2003 - Încălcare unică și continuă - Participare la încălcare”])
   2014/C 421/36
   Limba de procedură: neerlandeza

      Părțile

      Reclamantă: Soliver NV (Roulers, Belgia) (reprezentanți: H. Gilliams, J. Bocken și T. Baumé, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Bouquet, M. Kellerbauer și F. Ronkes Agerbeek, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei C(2008) 6815 final a Comisiei din 12 noiembrie 2008 referitoare la o procedură întemeiată pe articolul 81 [CE] și pe articolul 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/39.125 – Sticlă auto), astfel cum a fost modificată prin Decizia C(2009) 863 final a Comisiei din 11 februarie 2009, în măsura în care o privește pe reclamantă și, în subsidiar, o cerere de reducere a cuantumului amenzii care îi este aplicată prin această decizie

      Dispozitivul

               1)

               Anulează articolul 1 litera (d) și articolul 2 litera (d) din Decizia C(2008) 6815 final a Comisiei din 12 noiembrie 2008 referitoare la o procedură întemeiată pe articolul 81 [CE] și pe articolul 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/39.125 – Sticlă auto), astfel cum a fost modificată prin Decizia C(2009) 863 final a Comisiei din 11 februarie 2009, în măsura în care, pe de o parte, prin acestea s-a constatat participarea Soliver NV, între 19 noiembrie 2001 și 11 martie 2003, la o înțelegere ilicită pe piața sticlei auto în Spațiul Economic European (SEE) și, pe de altă parte, i-a fost aplicată o amendă de 4 3 96  000 de euro.

               2)

               Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 90, 18.4.2009.


title: Cauza T-23/13: Acțiune introdusă la 16 ianuarie 2013 — Senz Technologies/OAPI — Impliva (Umbrele)

text:
               6.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 101/19

         Acțiune introdusă la 16 ianuarie 2013 — Senz Technologies/OAPI — Impliva (Umbrele)
   (Cauza T-23/13)
   2013/C 101/42
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Senz Technologies BV (Delft, Țările de Jos) (reprezentanți: W. Hoyng și C. Zeri, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Impliva BV (Amsterdam, Țările de Jos)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a treia de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 26 septembrie 2012 în cauza R 2459/2010-3;

               —

               admiterea argumentelor invocate în fața Tribunalului și declararea desenului sau modelului comunitar înregistrat sub nr. 000579032-0002 ca fiind valid;

               —

               obligarea Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) să suporte propriile cheltuieli de judecată și să plătească cheltuielile de judecată efectuate de reclamantă.

      Motivele și principalele argumente

      Desenul sau modelul comunitar înregistrat care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: desenul sau modelul „Umbrele” — desenul sau modelul comunitar înregistrat sub nr. 000579032-0002.

      Titularul desenului sau modelului comunitar: reclamanta.

      Partea care solicită declararea nulității desenului sau modelului comunitar: Impliva BV.

      Motivarea cererii de declarare a nulității: cererea de declarare a nulității a fost întemeiată pe articolele 4 și 9 din Regulamentul nr. 6/2002 al Consiliului.

      Decizia diviziei de anulare: admite cererea de declarare a nulității.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) și a articolului 6 coroborat cu articolul 25 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 6/2002 al Consiliului.


title: Cauza F-28/16: Acțiune introdusă la 2 iunie 2016 – ZZ/Comisia

text:
               16.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 296/45

         Acțiune introdusă la 2 iunie 2016 – ZZ/Comisia
   (Cauza F-28/16)
   (2016/C 296/57)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentanți: J.-N. Louis și N. de Montigny, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei pârâtei de a nu adopta într-un termen rezonabil măsurile de executare a Hotărârii pronunțate în cauza F-96/13 și anularea deciziei din 22 decembrie 2015, care prin schimbarea repartizării reclamantului, cu efect retroactiv, de la delegația din Cisiordania și din Fâșia Gaza în Ierusalimul de Est la DG Mobilitate și Transporturi, Direcția Resurse comune MOVE/ENER la Bruxelles, ar constitui o decizie de confirmare a refuzului de executare a hotărârii citate.

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei Comisiei de a nu adopta măsurile de executare a Hotărârii pronunțate în cauza F-96/13, precum și a deciziei din 22 decembrie 2015 de a schimba repartizarea reclamantului, în interesul serviciului, cu efect retroactiv la 1 ianuarie 2013, de la Delegația Uniunii Europene în Cisiordania și în Fâșia Gaza (Ierusalimul de Est) la Direcția Generală Mobilitate și Transporturi (MOVE) la Bruxelles, decizie pur confirmativă și care a fost executată deja de mai mult de aproximativ trei ani;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza F-111/07: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 12 decembrie 2007 — Kerelov/Comisia Comunităților Europene (Funcție publică — Inadmisibilitate vădită — Articolul 44 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul de procedură al Tribunalului de Primă Instanță)

text:
               8.3.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 64/64

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 12 decembrie 2007 — Kerelov/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza F-111/07)
   (Funcție publică - Inadmisibilitate vădită - Articolul 44 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul de procedură al Tribunalului de Primă Instanță)
   (2008/C 64/106)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: Georgi Kerelov (Pazardzhik, Bulgaria) (reprezentant: A. Kerelov, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Obiectul
   Cerere prin care se solicită, pe de o parte, anularea deciziei EPSO din 14.12.2006 de a nu invita reclamantul să completeze un act de candidatură în vederea unei posibile admiteri la concurs și, pe de altă parte, repararea prejudiciului pe care acesta l-ar fi suferit.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca vădit inadmisibilă.

               2)

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.


title: Cauza T-89/09: Acțiune introdusă la 25 februarie 2009 — Pollmeier Massivholz/Comisia

text:
               6.6.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/14

         Acțiune introdusă la 25 februarie 2009 — Pollmeier Massivholz/Comisia
   (Cauza T-89/09)
   2009/C 129/25
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Pollmeier Massivholz GmbH & Co. KG (Creuzburg, Germania) (reprezentanți: J. Heithecker și F. von Alemann, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Comisiei Comunităților Europene din 21 octombrie 2008 în cazul „Ajutor de stat N 512/2007 — Germania, Abalon Hardwood Hessen GmbH”;

               —

               anularea Deciziei Comisiei Comunităților Europene din 15 decembrie 2008, în cazul „CP 195/2007 — Abalon Hardwood Hessen GmbH”;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamanta contestă Decizia Comisiei din 21 octombrie 2008 în cazul Ajutorului de stat N 512/2007 — Germania, Abalon Hardwood Hessen GmbH, prin care Comisia a decis să nu ridice obiecții cu privire la o serie de măsuri de încurajare a construirii unei noi fabrici de cherestea în beneficiul Abalon Hardwood Hessen GmbH, un concurent direct al reclamantei, precum și împotriva Deciziei Comisiei din 15 de decembrie 2008, prin care Comisia a pus capăt procedurii de recurs CP 195/2007 inițiate de reclamantă.
   Reclamanta aduce un număr de șapte argumente în susținerea acțiunii.
   În primul rând, aceasta susține că deciziile atacate sunt contrare articolului 88 alineatele (2) și (3) CE și Regulamentului (CE) nr. 659/1999 (1), deoarece, în mod greșit, Comisia și-a întemeiat analiza măsurilor de încurajare a construirii notificate pe situația de la momentul adoptării acestor măsuri, ajungând astfel la o concluzie incompatibilă cu dreptul material.
   În al doilea rând, reclamanta susține, în subsidiar și în eventualitatea în care Tribunalul ar respinge primul motiv, că pârâta a încălcat articolul 88 alineatul (3) CE și Regulamentul (CE) nr. 659/1999, deoarece a desfășurat procedura pentru ajutorul notificat în conformitate cu prevederile articolului 4 din Regulamentul nr. 659/1999, în pofida faptului că ajutorul fusese deja acordat.
   În al treilea rând, reclamanta arată că pârâta a încălcat articolul 88 alineatele (2) și (3) CE, deoarece nu a deschis procedura oficială de investigare, deși existau dificultăți serioase de apreciere.
   În al patrulea rând, pârâta nu și-a îndeplinit obligația de a efectua o cercetare atentă și imparțială, deoarece în mod vădit nu a luat în considerare o serie de argumente esențiale prezentate de reclamantă.
   În al cincilea rând, potrivit reclamantei, deciziile atacate nu sunt suficient motivate.
   În al șaselea rând, reclamanta susține că pârâta i-a încălcat dreptul de a participa în mod corespunzător în cadrul procedurii, deoarece nu a informat-o cu privire la tipul de procedură ales.
   În al șaptelea rând, în opinia reclamantei, pârâta a încălcat articolul 87 alineatul (1) CE și articolul 88 alineatul (3) CE, deoarece a calculat greșit valoarea de ajutor a garanțiilor.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE.


title: Cauza T-429/15: Acțiune introdusă la 27 iulie 2015 – Monster Energy/OAPI – Mad Catz Interactive (MAD CATZ)

text:
               28.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 320/37

         Acțiune introdusă la 27 iulie 2015 – Monster Energy/OAPI – Mad Catz Interactive (MAD CATZ)
   (Cauza T-429/15)
   (2015/C 320/54)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Monster Energy Company (Corona, Statele Unite) (reprezentanți: P. Brownlow, Solicitor)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Mad Catz Interactive, Inc. (San Diego, Statele Unite)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Solicitantul: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: marca comunitară figurativă care cuprinde elementele verbale „MAD CATZ” – cererea de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 11 390 846

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a OAPI din 21/05/2015 în cauza R 2176/2014-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               anularea Deciziei diviziei de opoziție din 23 iunie 2014 în procedura de opoziție B 2 182 312;

               —

               respingerea mărcii care face obiectul opoziției în ceea ce privește toate produsele din clasa 25;

               —

               obligarea OAPI la suportarea propriilor cheltuieli de judecată și a celor efectuate de reclamantă.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-52/11: Hotărârea Tribunalului din 19 aprilie 2013 — Aecops/Comisia [ „FSE — Acțiune de formare — Reducerea contribuției financiare acordate inițial — Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2988/95 — Prescripție — Securitate juridică — Dreptul la apărare — Termen rezonabil — Obligația de motivare” ]

text:
               1.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 156/39

         Hotărârea Tribunalului din 19 aprilie 2013 — Aecops/Comisia
   (Cauza T-52/11) (1)

   (FSE - Acțiune de formare - Reducerea contribuției financiare acordate inițial - Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2988/95 - Prescripție - Securitate juridică - Dreptul la apărare - Termen rezonabil - Obligația de motivare)
   2013/C 156/70
   Limba de procedură: portugheza

      Părțile

      Reclamantă: Associação de Empresas de Construção e Obras Públicas e Serviços (Aecops) (Lisabona, Portugalia) (reprezentanți: inițial J. da Cruz Vilaça și L. Pinto Monteiro, ulterior L. Pinto Monteiro, P. Farinha Alves și N. Morais Sarmento, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: P. Guerra e Andrade și D. Recchia, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei Comisiei din 27 octombrie 2010 de stabilire a cuantumului final al cheltuielilor eligibile pentru o contribuție a Fondului Social European (FSE) acordat reclamantei pentru acțiuni de formare prin Decizia C(89) 570 din 22 martie 1989 pentru finanțarea unei acțiuni de formare (dosarul 89 0979 P3).

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Associação de Empresas de Construção e Obras Públicas e Serviços (Aecops) la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 139, 7.5.2011.


title: Cauza C-138/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Administrativen sad — Varna (Bulgaria) la 15 martie 2012 — „Rusedespred” OOD/Direktor na Direktsia „Obzhalvane I upravlenie na izpalnenieto” — Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite

text:
               26.5.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 151/24

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Administrativen sad — Varna (Bulgaria) la 15 martie 2012 — „Rusedespred” OOD/Direktor na Direktsia „Obzhalvane I upravlenie na izpalnenieto” — Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite
   (Cauza C-138/12)
   2012/C 151/38
   Limba de procedură: bulgara

      Instanța de trimitere

   Administrativen sad — Varna

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă:„Rusedespred” OOD

      Pârât: Direktor na Direktsia „Obzhalvane I upravlenie na izpalnenieto” — Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite

      Întrebările preliminare

               1.

               O persoană impozabilă are, conform principiului neutralității fiscale, dreptul să solicite, în termenul de prescripție prevăzut, restituirea TVA-ului nedatorat și facturat în mod eronat în cazul în care, potrivit legislației naționale, operațiunea pentru care s-a calculat taxa este scutită, riscul pierderii unor venituri fiscale este înlăturat, iar dispoziția privind rectificarea facturilor prevăzută de legea națională nu este aplicabilă?

               2.

               Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată, precum și principiile neutralității, efectivității și egalității de tratament se opun refuzului organului competent pentru colectarea veniturilor întemeiat pe o dispoziție națională de transpunere a articolului 203 din Directiva 2006/112 a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (1), să ramburseze unei persoane impozabile TVA-ul menționat de aceasta pe o factură, în cazul în care acest impozit nu este datorat, întrucât este vorba despre o operațiune scutită, dar care a fost facturat, calculat și plătit în mod eronat, în măsura în care cumpărătorului sau destinatarului serviciilor li s-a refuzat deja dreptul de deducere a TVA-ului cu privire la aceeași operațiune printr-o decizie rectificativă definitivă pentru motivul că furnizorul sau prestatorul serviciilor a calculat taxa în mod nelegal?

               3.

               Persoana impozabilă poate invoca în mod direct principiile care guvernează sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată, în mod concret principiile neutralității și efectivității fiscale, pentru a se opune unei reglementări naționale sau aplicării acesteia de către autoritățile fiscale sau de către instanțe, prin intermediul căreia se încalcă principiile menționate, respectiv pentru a se opune unei dispoziții legislative naționale prin care se încalcă unul din principiile menționate?

      (1)  JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7.


title: Cauza F-53/09: Acțiune introdusă la 20 mai 2009 — J/Comisia

text:
               1.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 180/64

         Acțiune introdusă la 20 mai 2009 — J/Comisia
   (Cauza F-53/09)
   2009/C 180/119
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: J (Londra, Regatul Unit) (reprezentanți: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis și É. Marchal, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei prin care se respinge cererea reclamantului de a i se recunoaște ca boală profesională boala pe care o are, precum și a deciziei de a lăsa în sarcina sa onorariile și cheltuielile medicului pe care l-a desemnat, precum și jumătate din onorariile și cheltuielile celui de-al treilea medic din comisia medicală.

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei Comisiei prin care se respinge cererea reclamantului de a i se recunoaște ca boală profesională, în sensul articolului 73 din statut, boala pe care o are și care îl împiedică să își exercite atribuțiile;

               —

               anularea deciziei Comisiei de a lăsa în sarcina sa onorariile și cheltuielile medicului pe care l-a desemnat, precum și jumătate din onorariile și cheltuielile celui de-al treilea medic din comisia medicală;

               —

               obligarea Comisiei la plata către reclamant a unei sume simbolice de un euro pentru repararea prejudiciului moral suferit;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-268/11 P: Recurs introdus la 26 mai 2011 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii pronunțate la 15 martie 2011 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-120/07, Strack/Comisia

text:
               6.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 232/31

         Recurs introdus la 26 mai 2011 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii pronunțate la 15 martie 2011 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-120/07, Strack/Comisia
   (Cauza T-268/11 P)
   2011/C 232/56
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall și B. Eggers, agenți)

      Cealaltă parte în proces: Guido Strack (Köln, Germania)

      Concluziile

   Recurenta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului Funcției Publice pronunțate la 15 martie 2011 în cauza F-120/07, Strack/Comisia;

               —

               obligarea părților să suporte fiecare propriile cheltuieli de judecată aferente procedurii în primă instanță și în recurs.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului, recurenta invocă în esență trei motive.

               1.

               Primul motiv de recurs întemeiat pe încălcarea dreptului Uniunii la interpretarea articolului 4 din anexa V la Statutul Funcționarilor Uniunii Europene (denumit în continuare„statutul”.
               În primul rând, Tribunalul Funcției Publice (denumit în continuare „TFP”) a interpretat articolul 4 primul paragraf din anexa V la statut în sensul că nu reglementează reportarea zilelor de concediu neefectuate din cauza unei boli îndelungate, interpretare care este contrată dreptului Uniunii și jurisprudenței constante în materie.

               2.

               Al doilea motiv de recurs întemeiat pe încălcarea dreptului Uniunii prin stabilirea eronată din punct de vedere juridic a domeniului de aplicare și a efectelor juridice ale articolului 1e alineatul (2) din statut
               În al doilea rând, recurentul susține că TFP a încălcat dreptul Uniunii și nu și-a motivat în mod suficient interpretarea eronată pe care a dat-o domeniului de aplicare al articolului 1e alineatul (2) din statut, în sensul că acesta impune obligația generală a instituțiilor de a garanta funcționarilor în ceea ce privește condițiile de muncă în legătură cu protecția sănătății cel puțin standardele impuse prin directivele adoptate în temeiul articolului 153 TFUE. Obiectivul articolului 1e alineatul (2), care a fost introdus în cadrul reformei statutului din 2004, este numai acela de a remedia o lacună din statut constând în lipsa unor dispoziții de ordin tehnic referitoare la asigurarea sănătății și a siguranței funcționarilor la sediul instituțiilor (de exemplu, protecția împotriva incendiilor, substanțele periculoase, aerisire, ergonomie, etc). Astfel, statutul permite în prezent aplicarea standardelor tehnice prevăzute de directivele transpuse în dreptul intern. Totuși, această dispoziție nu poate și nu trebuie să afecteze condițiile de muncă în ceea ce privește reportarea zilelor de concediu neefectuate și despăgubirea pentru concediu neefectuat, aspecte care sunt reglementate exclusiv de către autorul statutului. Ajungând la aceasta concluzie, TFP a încălcat nu numai prevederile corespunzătoare din statut și jurisprudența Tribunalului, ci și principiul securității juridice.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea normelor de procedură
               În al treilea rând, TFP a încălcat normele de procedură, întrucât a examinat din oficiu ca prim motiv al acțiunii o încălcare a articolului 1e alineatul (2) din statut și a considerat de facto că o dispoziție din statut este nulă, deși nu a fost invocat niciun motiv de nelegalitate, iar Parlamentul European și Consiliul nu au avut posibilitatea de a interveni în cauză.


title: Cauza T-80/09 P: Hotărârea Tribunalului din 12 iulie 2011 — Comisia/Q ( „Recurs — Funcție publică — Funcționari — Recurs incident — Hărțuire morală — Articolul 12a din statut — Comunicare privind politica în materia hărțuirii morale în cadrul Comisiei — Obligația de asistență care incumbă administrației — Articolul 24 din statut — Domeniu de aplicare — Cerere de asistență — Măsuri provizorii de distanțare — Obligația de solicitudine — Răspundere — Cerere de despăgubiri — Competență de fond — Condiții de punere în aplicare — Raport asupra evoluției carierei — Acțiune în anulare — Interesul de a exercita acțiunea” )

text:
               27.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/32

         Hotărârea Tribunalului din 12 iulie 2011 — Comisia/Q
   (Cauza T-80/09 P) (1)

   (Recurs - Funcție publică - Funcționari - Recurs incident - Hărțuire morală - Articolul 12a din statut - Comunicare privind politica în materia hărțuirii morale în cadrul Comisiei - Obligația de asistență care incumbă administrației - Articolul 24 din statut - Domeniu de aplicare - Cerere de asistență - Măsuri provizorii de distanțare - Obligația de solicitudine - Răspundere - Cerere de despăgubiri - Competență de fond - Condiții de punere în aplicare - Raport asupra evoluției carierei - Acțiune în anulare - Interesul de a exercita acțiunea)
   2011/C 252/75
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: V. Joris, D. Martin și B. Eggers, agenți)

      Cealaltă parte în proces: Q (Domsjö, Suedia) (reprezentanți: S. Rodrigues și Y. Minatchy, avocați)

      Obiectul

   Recurs introdus împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera întâi) din 9 decembrie 2008, Q/Comisia (F-52/05, nepublicată încă în Repertoriu), prin care se urmărește anularea acestei hotărâri

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Hotărârea Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera întâi) din 9 decembrie 2008, Q/Comisia (F-52/05, nepublicată încă în Repertoriu), în măsura în care, la punctul 2 din dispozitiv, obligă Comisia Comunităților Europene la plata către Q a unei despăgubiri în valoare de 500 de euro, precum și a sumei de 15 000 de euro, întrucât aceasta urmărește repararea prejudiciului moral suferit de Q din cauza unei pretinse întârzieri în deschiderea anchetei administrative, și, pentru respingerea în rest a acțiunii în primă instanță la punctul 3 din dispozitiv, se pronunță, la punctele 147-189, cu privire la „motivul referitor la hărțuirea morală invocat de [Q]” și apreciază, la punctul 230, că nu mai trebuie să se pronunțe cu privire la concluziile prin care se urmărea anularea rapoartelor asupra evoluției carierei întocmite în privința sa pentru perioadele 1 ianuarie-31 octombrie și 1 noiembrie-31 decembrie 2003.

               2.

               Respinge în rest recursul principal și recursul incident.

               3.

               Trimite cauza spre rejudecare Tribunalului Funcției Publice, pentru ca acesta să se pronunțe cu privire la concluziile prin care se urmărea anularea rapoartelor asupra evoluției carierei sus-menționate, precum și cu privire la suma datorată de Comisie către Q pentru singurul prejudiciu moral care rezultă din refuzul Comisiei de a adopta o măsură de distanțare.

               4.

               Amână pronunțarea cu privire la cheltuielile de judecată.

      (1)  JO C 102, 1.5.2009.


title: Cauza C-445/13 P: Recurs introdus la 6 august 2013 de Voss of Norway ASA împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) din 28 mai 2013 în cauza T-178/11, Voss of Norway ASA/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

text:
               23.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 344/40

         Recurs introdus la 6 august 2013 de Voss of Norway ASA împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) din 28 mai 2013 în cauza T-178/11, Voss of Norway ASA/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)
   (Cauza C-445/13 P)
   2013/C 344/70
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Voss of Norway ASA (reprezentanți: F. Jacobacci, B La Tella, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curții:

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului din 28 mai 2013 (T-178/11);

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin recursul formulat, Voss of Norway ASA (denumită în continuare „Voss”) solicită anularea Hotărârii Tribunalului din 28 mai 2013 în cauza T-178/11 (denumită în continuare „hotărârea atacată”), prin care Tribunalul a respins cererea prezentată de Voss având ca obiect anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 12 ianuarie 2011 în cauza R 785/2010-1 (denumită în continuare „decizia atacată”) prin care se admite cererea de declarare a nulității formulate de Nordic Spirit privind marca comunitară înregistrată de Voss la 3 decembrie 2004 (denumită în continuare „marca comunitară formă”).
   Recursul se întemeiază pe următoarele motive:

                     Primul motiv: hotărârea atacată nu a luat în considerare al doilea motiv invocat de Voss în fața Tribunalului, și anume răsturnarea sarcinii probei în fața camerei de recurs

               Tribunalul nu a verificat dacă respectiva cameră de recurs a săvârșit o eroare de drept în ceea ce privește aspectul procedural referitor la sarcina probei. Motivul în cauză are o importanță independentă generală în dreptul mărcilor comunitare. Acest standard al răsturnării sarcinii probei — care contravine principiilor generale de drept — s-ar putea integra în jurisprudența relevantă. Acest motiv ar trebui să fie suficient pentru anularea deciziei camerei de recurs și a hotărârii atacate.

                     Al doilea motiv: Tribunalul a răsturnat în mod eronat sarcina probei

               Tribunalul a inversat de asemenea în mod eronat sarcina probei, care revenea exclusiv Nordic Spirit AB ca parte care solicită anularea și care contestă validitatea unei mărci comunitare, impunând Voss să prezinte suficiente dovezi cu privire la caracterul distinctiv al mărcii formă pe care o deține. În acest scop, Tribunalul a citat jurisprudența privind cererile de înregistrare a unor mărci comunitare — și la mărcile neînregistrate — care nu beneficiau de o prezumție de validitate, spre deosebire de situația mărcii formă aparținând Voss. Aceasta constituie o încălcare evidentă a normelor care garantează un proces echitabil, articolul 99 din Regulamentul privind marca comunitară (1) și norma 37 litera (b) punctul (iv) din Regulamentul de punere în aplicare a RMC (2), suficientă în sine pentru anularea deciziei atacate.

                     Al treilea motiv: definiția eronată a normelor și a cutumelor sectorului privind încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din RMC

               Tribunalul a afirmat în mod corect, la punctul 45, că este necesar să se stabilească dacă marca comunitară contestată se îndepărtează semnificativ de la normele și cutumele sectorului relevant. Prin urmare, analiza aspectului dacă o marcă formă 3D are caracter distinctiv implică în primul rând o examinare a „normelor sectorului” pentru a stabili ulterior dacă o anumită marcă 3D poate fi diferențiată de consumator față de alte întreprinderi.
               Cu toate acestea, identificarea de către Tribunal a acestora din urmă se distanțează cu mult de o definiție întemeiată a „normelor” sectorului băuturilor. Indicațiile identificate de Tribunal referitor la normele sectorului sunt, în primul rând eronate în fapt (referirea la o „secțiune cilindrică” inexistentă) și atât de vagi și de generale încât — dacă s-ar aplica — nicio sticlă de băutură nu ar îndeplini condiția caracterului distinctiv (nici chiar celebra sticlă de Coca-Cola, dacă ar face obiectul unei cereri de declarare a nulității). În schimb, divizia de anulare a definit în mod corect normele sectorului.
               În plus, în Decizia R 2465/2011-2 din 1 februarie 2012 (Freixenet/OAPI), camera de recurs a reținut la punctul 36 că „anterior, nici examinatorul, nici camera de recurs nu au prezentat documente care cuprind referiri la realitatea pieței de la data depunerii cererii, și nici nu a identificat sau indicat exemple concrete de sticle identice sau similare utilizate în mod obișnuit în sector anterior datei respective. Această omisiune constituie un motiv suficient pentru admiterea recursului”. În consecință, prin omisiunea de a indica exemple concrete ale normelor sectorului, Tribunalul a încălcat în mod evident articolul 7 alineatul (1) litera (b) din RMC.

                     Al patrulea motiv: eroare de drept în ceea ce privește aprecierea caracterului distinctiv al mărcii deținute de Voss reprezentând forma unei sticle — încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din RMC

               Rezultă din jurisprudența aplicabilă privind caracterul distinctiv că o marcă comunitară trebuie considerată și apreciată în ansamblu și că aprecierea fiecărei părți componente constituie doar un ajutor în examinarea globală, pe care nu o poate substitui. În hotărârea atacată Tribunalul a evaluat doar fiecare componentă în mod individual și nu a apreciat marca în ansamblu.
               Prin urmare, Tribunalul a săvârșit o eroare de drept în aprecierea caracterului distinctiv al mărcii întrucât nu a luat în considerare, astfel cum avea obligația, impresia de ansamblu produsă de marcă, ci a adoptat o abordare eronată, prin separarea mărcii în părțile sale componente, fiecare dintre acestea fiind considerată oarecum originală.

                     Al cincilea motiv: denaturare serioasă a probelor în compararea formei 3D cu o secțiune bidimensională și în identificarea normelor și a cutumelor sectorului

               Ambele afirmații: „Majoritatea sticlelor disponibile pe piață au o secțiune cilindrică” și „sticlele au o mare varietate de forme și de mărimi” sunt vădit eronate și au fost totuși reiterate în mod explicit sau implicit de Tribunal pentru a respinge cererea de anulare a deciziei camerei de recurs, ajungându-se astfel la denaturarea faptelor și a probelor, ceea ce constituie o eroare de drept.

                     Al șaselea motiv: hotărârea Tribunalului împiedică în esență înregistrarea mărcilor 3D, ceea ce constituie o încălcare a articolului 7 alineatul (1) litera (b) coroborat cu articolul 4 din RMC

               Raționamentul urmat de Tribunal are drept consecință faptul că este imposibil în esență ca un ambalaj al unui produs să aibă în același timp caracter distinctiv atât ca ansamblu, cât și ca o combinație a unor părți componente diferite. La nivel practic, rezultatul este că niciun ambalaj al unui produs nu poate îndeplini vreodată condiția caracterului distinctiv în modalitatea stabilită în hotărârea atacată, fapt care contravine obiectivului urmărit de RMC.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO L 11, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 146), înlocuit prin Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, p. 1) (denumit în continuare „RMC”).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 2868/95 al Comisiei din 13 decembrie 1995 de punere în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 40/94 al Consiliului privind marca comunitară (JO L 303, p. 1).


title: Cauza F-75/11: Acțiune introdusă la 28 iulie 2011 — ZZ/Consiliul

text:
               15.10.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 305/11

         Acțiune introdusă la 28 iulie 2011 — ZZ/Consiliul
   (Cauza F-75/11)
   2011/C 305/13
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentanți: D. Abreu Caldas, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal și S. Orlandi, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei AIPN de a nu îl promova pe reclamant la gradul AST 7 pentru exercițiul de promovare 2007

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei AIPN din 18 aprilie 2011 de respingere a reclamației reclamantului îndreptată împotriva deciziei de a nu îl promova la gradul AST 7 pentru exercițiul de promovare 2007;

               —

               în măsura în care este necesar, anularea deciziei AIPN de a nu îl promova pe reclamant la gradul AST 7 pentru exercițiul de promovare 2007;

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza F-135/14: Acțiune introdusă la 25 noiembrie 2014 – ZZ/EMA

text:
               19.1.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/50

      Acțiune introdusă la 25 noiembrie 2014 – ZZ/EMA
      (Cauza F-135/14)
      (2015/C 016/75)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: ZZ (reprezentanți: S. Rodrigues, A. Blot, avocați)

         Pârâtă: Agenția Europeană pentru Medicamente (EMA)

         Obiectul și descrierea litigiului

      Anularea deciziei de a conferi reclamantului un statut pasiv.

         Concluziile reclamantului

                  —

                  Anularea deciziei din 31 ianuarie 2014 a EMA de a conferi reclamantului un statut pasiv de la 1 februarie 2014 până la pretinsa expirare a contractului său la 15 martie 2014, împreună cu scrisoarea din 14 martie 2014 cu scopul pretins „de a clarifica” motivul conferirii statutului pasiv;

                  —

                  anularea, în măsura în care este necesar, a deciziei EMA din 15 august 2014, de respingere a plângerii reclamantului din 24 aprilie 2014 împotriva deciziilor susmenționate;

                  —

                  repararea prejudiciului moral suferit de reclamant și estimat la 20 000 de euro;

                  —

                  obligarea EMA la plata integrală a cheltuielilor de judecată efectuate de reclamant în legătură cu prezenta acțiune.


title: Cauza C-71/09 P: Recurs introdus la 17 februarie 2009 de Comitato Venezia vuole vivere împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a șasea extinsă) pronunțate la 28 noiembrie 2008 în cauzele conexate T-254/00, T-270/00 și T-277/00, Hotel Cipriani SpA și alții/Comisia

text:
               16.5.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 113/20

         Recurs introdus la 17 februarie 2009 de Comitato „Venezia vuole vivere” împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a șasea extinsă) pronunțate la 28 noiembrie 2008 în cauzele conexate T-254/00, T-270/00 și T-277/00, Hotel Cipriani SpA și alții/Comisia
   (Cauza C-71/09 P)
   2009/C 113/41
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurent: Comitato „Venezia vuole vivere” (reprezentant: A. Vianello, avocat)

      Celelalte părți în proces: Hotel Cipriani SpA, Società Italiana per il gas SpA (Italgas), Republica Italiană, Coopservice — Servizi di fiducia Soc. coop. rl, Comisia Comunităților Europene

      Concluziile recurentului

               —

               Admiterea prezentei acțiuni;

               —

               prin urmare, anularea Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță al Comunităților Europene (Camera a șasea extinsă) din 28 noiembrie 2008 în cauzele conexate T-254/00, T-270/00 și T-277/00, Comitato „Venezia vuole vivere”/Comisia Comunităților Europene, notificată în data de 3 decembrie 2008, precum și anularea Deciziei 2000/394/CE a Comisiei din 25 noiembrie 1999 (1) și, în subsidiar, anularea articolului 5 din această decizie, în măsura în care impune o obligație de recuperare a reducerilor contribuțiilor sociale respective și în care se prevede aplicarea de dobânzi la această sumă pentru perioada avută în vedere;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată aferente ambelor grade de jurisdicție.

      Motivele și principalele argumente

   Comitato „Venezia vuole vivere” invocă șase motive în susținerea acțiunii.
   În cadrul primului motiv, recurentul afirmă că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept, încălcând prevederile articolului 87 alineatul (1) CE, și nu și-a respectat obligația de motivare care rezultă din articolul 253 CE. Mai exact, hotărârea atacată nu examinează în mod adecvat și nu motivează pe fond natura compensatorie a ajutoarelor care fac obiectul deciziei și nici influența acestora asupra pieței și încalcă principiul nediscriminării și al egalității de tratament în ceea ce privește examinarea poziției întreprinderilor municipalizate față de întreprinderile recurente.
   Al doilea motiv are ca obiect încălcarea articolului 86 alineatul (2) CE și, în special, faptul că nu a fost efectuată examinarea aplicabilității derogării referitoare la gestiunea serviciilor de interes economic general în cazul din speță. Această examinare a fost efectuată în ceea ce privește întreprinderile municipalizate.
   Al treilea motiv, având ca obiect încălcarea articolului 87 alineatul (3) litera (c) CE, critică poziția hotărârii atacate cu privire la puterile absolut discreționare ale Comisiei referitoare la aplicabilitatea derogării referitoare la dificultățile regionale și cu privire la lipsa unei examinări adecvate în cauza de față.
   În cadrul celui de al patrulea motiv, recurentul invocă încălcarea articolului 87 alineatul (3) litera (d) CE și, în special, admiterea derogării referitoare la finalitatea „culturală” pentru Consorzio Venezia Nuova și lipsa examinării pentru celelalte întreprinderi.
   În cadrul celui de al cincilea motiv, recurentul critică faptul că nu a fost luată în considerare continuitatea dintre înlesnirile acordate (ulterioare lunii iunie 1994) și schema precedentă (care începe în 1973), cu încălcarea articolelor 1 și 15 din Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului [88] CE (2).
   Al șaselea motiv are ca obiect caracterul automat al deciziei de recuperare, cu încălcarea articolului 14 din Regulamentul nr. 659/1999.

      (1)  Decizia 2000/394/CE a Comisiei din 25 noiembrie 1999 privind măsurile de ajutor în favoarea întreprinderilor stabilite pe teritoriul Veneției și al Chioggiei, prevăzute de Legile nr. 30/1997 și nr. 206/1995 de instituire a unor reduceri ale contribuțiilor sociale (JO 2000, L 150, p. 50)

      (2)  JO L 83, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 41.


title: Cauza C-42/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Italia) la 28 ianuarie 2013 — Cartiera dell’Adda SpA, Cartiera di Cologno SpA/CEM Ambiente SpA

text:
               6.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 101/11

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Italia) la 28 ianuarie 2013 — Cartiera dell’Adda SpA, Cartiera di Cologno SpA/CEM Ambiente SpA
   (Cauza C-42/13)
   2013/C 101/23
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Cartiera dell’Adda SpA, Cartiera di Cologno SpA

      Pârâtă: CEM Ambiente SpA

      Întrebările preliminare

               1.

               Este sau nu este contrară dreptului comunitar interpretarea potrivit căreia, în cazul în care o întreprindere participantă la o procedură de cerere de ofertă nu a declarat, în cererea sa de participare, că directorul său tehnic nu a făcut obiectul procedurilor și al condamnărilor prevăzute la articolul 38 alineatul (1) literele (b) și c) din Decretul legislativ nr. 163/2006, autoritatea contractantă trebuie să dispună excluderea unei astfel de întreprinderi, chiar dacă aceasta din urmă a demonstrat în mod corespunzător că, doar din cauza unei erori materiale, s-a menționat calitatea de director tehnic?

               2.

               Este sau nu este contrară dreptului comunitar interpretarea potrivit căreia, în cazul în care o întreprindere participantă la o procedură de cerere de ofertă a prezentat o dovadă utilă și adecvată a absenței, în ceea ce privește persoanele obligate să depună declarațiile menționate la articolul 38 alineatul (1) literele (b) și (c), a procedurilor și a condamnărilor prevăzute de acest articol, autoritatea contractantă trebuie să dispună excluderea unei astfel de întreprinderi, ca urmare a nerespectării unei prevederi a lex specialis prin care a fost lansată procedura de achiziții publice?


title: Cauza C-354/10: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 1 martie 2012 — Comisia Europeană/Republica Elenă (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Ajutoare de stat — Fond de rezervă scutit de impozit — Incompatibilitate cu piața comună — Recuperare — Neexecutare)

text:
               21.4.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 118/2

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 1 martie 2012 — Comisia Europeană/Republica Elenă
   (Cauza C-354/10) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Ajutoare de stat - Fond de rezervă scutit de impozit - Incompatibilitate cu piața comună - Recuperare - Neexecutare)
   2012/C 118/03
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: D. Triantafyllou și B. Stromsky, agenți)

      Pârâtă: Republica Elenă (reprezentanți: P. Mylonopoulos și K. Boskovits, agenți)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Neadoptarea, în termenul prevăzut, a dispozițiilor necesare pentru recuperarea ajutoarelor de stat considerate ilegale și incompatibile cu piața internă prin articolul 1 alineatul (1) [cu excepția celor vizate la alineatul (2) și la articolele 2 și 3] din Decizia Comisiei din 18 iulie 2007 [C(2007) 3251] privind fondul de rezervă scutit de impozit (ajutor de stat C 37/05)

      Dispozitivul

               1.

               Prin neadoptarea, în termenul prevăzut, a tuturor dispozițiilor necesare pentru recuperarea, în conformitate cu articolul 1 alineatul (1) din Decizia 2008/723/CE a Comisiei din 18 iulie 2007 privind ajutorul de stat C 37/05 (ex NN 11/04) acordat de Republica Elenă — Fond de rezervă scutit de impozit, a ajutoarelor considerate ilegale și incompatibile cu piața internă, cu excepția celor vizate la articolul 1 alineatul (2) și la articolele 2 și 3 din această decizie, Republica Elenă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 4-6 din decizia menționată.

               2.

               Obligă Republica Elenă la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 246, 11.9.2010.


title: Cauza C-56/09: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 20 mai 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Commissione tributaria provinciale di Roma — Italia) — Emiliano Zanotti/Agenzia delle Entrate — Ufficio Roma 2 ( „Libera prestare a serviciilor — Cetățenia Uniunii — Articolele 18 CE și 49 CE — Reglementare națională în materie de impozit pe venit — Dreptul la deducere din impozitul brut în limita unui procent fix din totalitatea cheltuielilor privind educația — Curs universitar urmat în alt stat membru — Impunerea unei limite cantitative — Deducere care nu depășește suma maximă stabilită pentru taxele și drepturile plătite pentru prestații similare furnizate de universități publice naționale — Impunerea unei limite teritoriale — Deducere care nu depășește valoarea maximă stabilită pentru taxele și drepturile plătite pentru prestații similare furnizate de universitatea publică națională cea mai apropiată de domiciliul fiscal al contribuabilului” )

text:
               3.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 179/9

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 20 mai 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Commissione tributaria provinciale di Roma — Italia) — Emiliano Zanotti/Agenzia delle Entrate — Ufficio Roma 2
   (Cauza C-56/09) (1)

   („Libera prestare a serviciilor - Cetățenia Uniunii - Articolele 18 CE și 49 CE - Reglementare națională în materie de impozit pe venit - Dreptul la deducere din impozitul brut în limita unui procent fix din totalitatea cheltuielilor privind educația - Curs universitar urmat în alt stat membru - Impunerea unei limite cantitative - Deducere care nu depășește suma maximă stabilită pentru taxele și drepturile plătite pentru prestații similare furnizate de universități publice naționale - Impunerea unei limite teritoriale - Deducere care nu depășește valoarea maximă stabilită pentru taxele și drepturile plătite pentru prestații similare furnizate de universitatea publică națională cea mai apropiată de domiciliul fiscal al contribuabilului”)
   2010/C 179/14
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Commissione tributaria provinciale di Roma

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Emiliano Zanotti

      Pârâtă: Agenzia delle Entrate — Ufficio Roma 2

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Commissione tributaria provinciale di Roma — Interpretarea articolelor 149 CE și 151 CE — Legislație națională în materia impozitului pe venit — Deducere din impozitul brut aferent venitului impozabil a cheltuielilor destinate plății participării la cursuri din învățământul secundar și universitar urmate în străinătate — Limitări

      Dispozitivul

               1.

               Articolul 49 CE trebuie interpretat în sensul:

                           —

                           că se opune unei reglementări naționale care prevede posibilitatea contribuabililor de a deduce din impozitul brut cheltuielile pentru frecventarea unor cursuri de învățământ superior organizate de instituțiile universitare situate pe teritoriul acestui stat membru, însă exclude, în mod general, această posibilitate cu privire la cheltuielile privind educația superioară suportate într-o instituție universitară stabilită în alt stat membru;

                           —

                           că nu se opune unei reglementări naționale care prevede posibilitatea contribuabililor de a deduce din impozitul brut cheltuielile pentru frecventarea unor cursuri de învățământ superior suportate într-o instituție universitară privată stabilită în alt stat membru, în limita plafonului fixat pentru cheltuielile corespunzătoare prevăzute pentru frecventarea unor cursuri similare organizate la universitatea publică națională cea mai apropiată de domiciliul fiscal al contribuabilului.

               2.

               Articolul 18 CE trebuie interpretat în sensul:

                           —

                           că se opune unei reglementări naționale care prevede posibilitatea contribuabililor de a deduce din impozitul brut cheltuielile pentru frecventarea unor cursuri de învățământ superior organizate de instituțiile situate pe teritoriul acestui stat membru, însă exclude, în mod general, această posibilitate cu privire la cheltuielile privind educația superioară suportate într-o instituție universitară stabilită în alt stat membru;

                           —

                           că nu se opune unei reglementări naționale care prevede posibilitatea contribuabililor de a deduce din impozitul brut cheltuielile pentru frecventarea unor cursuri de învățământ superior suportate într-o instituție universitară stabilită în alt stat membru, în limita plafonului fixat pentru cheltuielile corespunzătoare prevăzute pentru frecventarea unor cursuri similare organizate la universitatea publică națională cea mai apropiată de domiciliul fiscal al contribuabilului.

      (1)  JO C 90, 18.4.2009.


title: Cauza C-269/13: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 10 aprilie 2014 – Acino AG/Comisia Europeană (Recurs — Medicamente de uz uman — Suspendarea introducerii pe piață și retragerea anumitor loturi de medicamente care conțin principiul activ Clopidogrel — Modificarea autorizațiilor de introducere pe piață — Interdicție de introducere pe piață — Regulamentul (CE) nr. 726/2004 și Directiva 2001/83/CE — Principiul precauției — Proporționalitate — Obligația de motivare)

text:
               10.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 175/14

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 10 aprilie 2014 – Acino AG/Comisia Europeană
   (Cauza C-269/13) (1)

   ((Recurs - Medicamente de uz uman - Suspendarea introducerii pe piață și retragerea anumitor loturi de medicamente care conțin principiul activ Clopidogrel - Modificarea autorizațiilor de introducere pe piață - Interdicție de introducere pe piață - Regulamentul (CE) nr. 726/2004 și Directiva 2001/83/CE - Principiul precauției - Proporționalitate - Obligația de motivare))
   2014/C 175/16
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: Acino AG (reprezentanți: R. Buchner și E. Burk, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: M. Šimerdová și B.-R. Killmann, agenți)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 7 martie 2013, Acino/Comisia (T-539/10), în măsura în care Tribunalul a respins o cerere de anulare a Deciziilor C(2010) 2203, C(2010) 2205, C(2010) 2210 și C(2010) 2218 ale Comisiei din 29 martie 2010, precum și a Deciziilor C(2010) 6430, C(2010) 6432, C(2010) 6434 și C(2010) 6435 ale Comisiei din 16 septembrie 2010, referitoare la suspendarea introducerii pe piață a medicamentelor de uz uman care conțin principiul activ Clopidogrel fabricat într-o anumită unitate, la retragerea loturilor acestor medicamente de pe piață, la modificarea autorizațiilor de introducere pe piață, precum și la interdicția de introducere pe piață a medicamentelor menționate – Principiul precauției – Proporționalitate – Obligația de motivare

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Acino AG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 215, 27.7.2013.


               5.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 366/11

         Cerere înaintată la data de 13 aprilie 2015 de Héraðsdómur Reykjavíkur pentru obținerea unui aviz consultativ al Curții de Justiție a AELS în cauza De Nederlandsche Bank NV/deponenții și investitorii Fondului de garantare (TIF)
   (Cauza E-9/15)
   (2015/C 366/08)
   Prin scrisoarea din 13 aprilie 2015, primită la grefa Curții la data de 17 aprilie 2015, Héraðsdómur Reykjavíkur (instanța districtuală din Reykjavik, Islanda) a înaintat Curții de Justiție a AELS o cerere vizând emiterea unui aviz consultativ în cauza De Nederlandsche Bank NV/deponenții și investitorii Fondului de garantare (TIF), cu privire la următoarele întrebări:

               1.

               Este compatibilă cu dispozițiile Acordului privind SEE și în special cu articolul 7 alineatul (1) din Directiva 94/19/CE privind sistemele de garantare a depozitelor obligația potrivit căreia, în eventualitatea unei crize sistemice, sistemul de garantare a depozitelor prefinanțat ar trebui să se limiteze la propriile active atunci când depozitele devin indisponibile, conform definiției de la articolul 1 alineatul (3) din directivă, și atunci când activele nu sunt suficiente pentru a onora creanțele fiecărui deponent în limita a 20 000 EUR?

               2.

               Sunt compatibile cu prevederile Directivei 94/19/CE privind sistemele de garantare a depozitelor măsurile prin care, în urma unei crize sistemice, un stat membru adoptă acte legislative sau emite acte de reglementare prin care autorizează sistemul de garantare a depozitelor prefinanțat să instituie un nou departament sau cont pentru colectarea primelor și să decidă că respectivele prime vor fi direcționate către noul departament sau cont în vederea creării unui fond al cărui unic scop este de a face față eventualelor șocuri viitoare și din care nu vor putea fi plătite obligațiile anterioare?

               3.

               Este compatibil cu articolul 11 din Directiva 94/19/CE privind sistemele de garantare a depozitelor faptul că un sistem național de garantare a depozitelor (și anume TIF) care efectuează plăți în temeiul garanției dobândește drepturi suplimentare față de dreptul de subrogare în cererile deponenților în procedura de lichidare până la concurența unei sume egale cu plățile efectuate din fond?


title: Cauza C-318/07: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 27 ianuarie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bundesfinanzhof — Germania) — Hein Persche/Finanzamt Lüdenscheid (Libera circulație a capitalurilor — Impozit pe venit — Deductibilitatea donațiilor efectuate în favoarea unor organisme recunoscute ca fiind de interes general — Limitarea deductibilității la donațiile efectuate în favoarea organismelor naționale — Donații în natură — Directiva 77/799/CEE — Asistență reciprocă acordată de către autoritățile competente ale statelor membre în domeniul impozitării directe)

text:
               21.3.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 69/8

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 27 ianuarie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bundesfinanzhof — Germania) — Hein Persche/Finanzamt Lüdenscheid
   (Cauza C-318/07) (1)

   (Libera circulație a capitalurilor - Impozit pe venit - Deductibilitatea donațiilor efectuate în favoarea unor organisme recunoscute ca fiind de interes general - Limitarea deductibilității la donațiile efectuate în favoarea organismelor naționale - Donații în natură - Directiva 77/799/CEE - Asistență reciprocă acordată de către autoritățile competente ale statelor membre în domeniul impozitării directe)
   (2009/C 69/11)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Bundesfinanzhof
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Hein Persche

      Pârâtă: Finanzamt Lüdenscheid
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Bundesfinanzhof — Interpretarea articolului 5 al treilea paragraf CE, a articolului 56 CE și a Directivei 77/799/CEE a Consiliului din 19 decembrie 1977 privind asistența reciprocă acordată de autoritățile competente din statele membre în domeniul impozitării directe (JO L 336, p. 15, Ediție specială, 09/vol. 1, p. 21) — Reglementare națională potrivit căreia acordarea avantajului fiscal prevăzut pentru donații efectuate în favoarea organismelor care urmăresc scopuri de interes general este supusă condiției ca donatarul să fie stabilit pe teritoriul național — Aplicabilitatea normelor Tratatului CE privind libera circulație a capitalurilor donațiilor în natură, sub forma unor bunuri de uz curent, făcute de un resortisant al unui stat membru unor organisme care urmăresc scopuri de interes general, ce au sediul în alt stat membru
   Dispozitivul

               1)

               Atunci când o persoană impozabilă solicită într-un stat membru deductibilitatea fiscală a donațiilor efectuate în favoarea unor organisme stabilite și recunoscute ca fiind de interes general într-un alt stat membru, astfel de donații intră în domeniul de aplicare al prevederilor privind libera circulație a capitalurilor din Tratatul CE, chiar dacă acestea sunt efectuate în natură sub formă de bunuri de uz curent.

               2)

               Articolul 56 CE se opune unei reglementări a unui stat membru în temeiul căreia, în ceea ce privește donațiile făcute organismelor recunoscute ca fiind de interes general, beneficiul deducerii fiscale nu este acordat decât pentru donațiile efectuate în favoarea organismelor stabilite pe teritoriul național, fără nicio posibilitate pentru persoana impozabilă de a demonstra că o donație efectuată în favoarea unui organism stabilit într-un alt stat membru îndeplinește condițiile impuse de respectiva reglementare pentru acordarea unui astfel de beneficiu.

      (1)  JO C 247, 20.10.2007.