title: Cauza C-519/12: Cerere de decizie preliminară introdusă de Kúria (Ungaria) la 19 noiembrie 2012 — OTP Bank Nyilvánosan Működő Részvénytársaság/Hochtief Solution AG

text:
               16.2.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 46/13

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Kúria (Ungaria) la 19 noiembrie 2012 — OTP Bank Nyilvánosan Működő Részvénytársaság/Hochtief Solution AG
   (Cauza C-519/12)
   2013/C 46/24
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Kúria (Ungaria)

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: OTP Bank Nyilvánosan Működő Részvénytársaság

      Pârâtă: Hochtief Solution AG

      Întrebarea preliminară

   Este de natură contractuală, în sensul articolului 5 punctul 1 litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 (1), o pretenție între părți care nu sunt legate printr-un raport contractual direct, precum cea pe care banca reclamantă o invocă în speță împotriva unei societăți (de naționalitate străină) care deține părți sociale la societatea care a beneficiat de un credit din partea reclamantei și în care societatea de naționalitate străină menționată dispunea, în perioada relevantă, de o influență care îi permitea să exercite un control direct, pentru motivul că aceasta este obligată să răspundă pentru datoriile contractate de societatea controlată?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (JO L 12, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 3, p. 74).


title: Cauza C-611/12 P: Recurs introdus la 31 decembrie 2012 de Jean-François Giordano împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) pronunțată la 7 noiembrie 2012 în cauza T-114/11, Giordano/Comisia

text:
               9.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 71/9

         Recurs introdus la 31 decembrie 2012 de Jean-François Giordano împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) pronunțată la 7 noiembrie 2012 în cauza T-114/11, Giordano/Comisia
   (Cauza C-611/12 P)
   2013/C 71/15
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Jean-François Giordano (reprezentanți: D. Rigeade și A. Scheuer, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile

               —

               Anularea Hotărârii din 7 noiembrie 2012 pronunțate de Tribunalul Uniunii Europene în cauza T-114/l1.

         În consecință:

               —

               constatarea faptului că adoptarea Regulamentului (CE) nr. 530/2008 din 12 iunie 2008 (1) de către Comisia Comunităților Europene a cauzat un prejudiciu domnului Jean-François Giordano;

               —

               obligarea Comisiei să plătească domnului Jean-François Giordano o sumă de cinci sute patruzeci și două de mii cinci sute nouăzeci și patru de euro (542 594 de euro) cu titlu de daune interese, împreună cu dobânda legală și cu capitalizarea acestor dobânzi;

               —

               obligarea Comisiei la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamantul invocă șase motive în susținerea recursului.
   În primul rând, consideră că Tribunalul a săvârșit o eroare statuând că prejudiciul pe care îl pretinde nu este real și cert, deși încetarea anticipată a activității de pescuit i-ar cauza un prejudiciu care poate fi intrepretat ca o pierdere de șanse de a nu putea pescui totalitatea cotei sale.
   În al doilea rând, reclamantul consideră că Tribunalul a încălcat articolul 7 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 2371/2002 (2) și a săvârșit o eroare vădită de apreciere. Potrivit articolului 7 din regulamentul citată anterior, numai o amenințare gravă pentru conservarea resurselor acvatice ar permite Comisiei să adopte măsuri de urgență. Or, Comisia nu ar demonstra că s-ar fi pescuit excesiv în cursul campaniei de pescuit de ton roșu pentru anul 2008.
   În al treilea rând, adoptarea Regulamentul (CE) nr. 530/2008 ar fi determinat restrângerea activității reclamantului, cu încălcarea articolului 15 alineatul (1) din Carta drepturilor fundamentale care prevede că orice persoană are dreptul la muncă și dreptul de a exercita o ocupație aleasă sau acceptată în mod liber.
   În al patrulea rând, adoptarea Regulamentul (CE) nr. 530/2008, care interzice, începând de la 16 iunie 2008, pescuitul de ton roșu, ar încălca principiul securității juridice, deși justițiabilul ar trebui să aibă la dispoziție norme clare și stabile.
   În al cincilea rând, adoptarea Regulamentului (CE) nr. 530/2008, ar încălca principiul încrederii legitime. Potrivit reclamantului, justițiabilul ar trebui astfel să aibă o asigurare rezonabilă în ceea ce privește angajamentele primite. Întrucât pescuitul de ton roșu era autorizat inițial în Franța până la 30 iunie 2008, reclamantul avea motive să spere în mod legitim, în consecință, că își va putea exercita activitatea de pescuit până la această dată.
   În ultimul rând, adoptarea Regulamentului (CE) nr. 530/2008 ar încălca dreptul de proprietate al reclamantului, care este protejat, cu toate acestea, de articolul 1 din Primul protocol la CEDO. Tonul roșu rezultat din pescuit fiind un bun în sensul acestui articol, încetarea anticipată a pescuitului ar cauza o pierdere economică gravă reclamantului și l-ar priva pe acesta din urmă de o creanță virtuală.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 530/2008 al Comisiei din 12 iunie 2008 de stabilire a unor măsuri de urgență în ceea ce privește navele de pescuit cu plase-pungă care pescuiesc ton roșu în Oceanul Atlantic, la est de meridianul de 45 ° longitudine vestică, și în Marea Mediterană (JO L 155, p. 9).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 2371/2002 al Consiliului din 20 decembrie 2002 privind conservarea și exploatarea durabilă a resurselor piscicole în conformitate cu politica comună în domeniul pescuitului (JO L 358, p. 59, Ediție specială, 04/vol. 6, p. 237).


title: Cauza T-314/13: Acțiune introdusă la 12 iunie 2013 — Portugalia/Comisia

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 226/23

         Acțiune introdusă la 12 iunie 2013 — Portugalia/Comisia
   (Cauza T-314/13)
   (2013/C 226/32)
   Limba de procedură: portugheza

      Părțile

      Reclamantă: Republica Portugheză (reprezentanți: L. Inez Fernandes, agent, M. Gorjão-Henriques și J. da Silva Sampaio, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea articolelor 1 și 2 din Decizia Comisiei Europene C(2013) 1870 final;

               —

               constatarea neaplicării în speță a Regulamentului (CE) nr. 16/2003 (1), mai concret a articolului 7, pentru încălcarea normelor fundamentale de procedură, încălcarea Regulamentului (CE) nr. 1164/94 (2), sau în orice caz, pentru încălcarea principiilor generale ale dreptului în vigoare în ordinea juridică a UE;

               —

               declararea faptului că Comisia trebuie să plătească soldul datorat;

               —

               în subsidiar:

                           (a)

                           constatarea prescrierii procedurii de recuperare a sumelor plătite deja și a dreptului de reținere a soldului neplătit încă;

                           (b)

                           declararea obligației de reducere a corecției efectuate de Comisie cu privire la neregulile care pot determina neplata în totalitate a soldului și recuperarea integrală a cheltuielilor plătite ulterior datei de 3 iunie 2003, dar facturate între luna iunie 2002 și luna februarie 2003;

               —

               în orice caz, obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive:

               1.

               Primul motiv întemeiat pe nelegalitatea Regulamentului (CE) nr. 16/2003 pentru încălcarea normelor fundamentale de procedură și încălcarea unei norme ierarhic superioare

                           —

                           Regulamentul (CE) nr. 16/2003 este nelegal întrucât nu a fost adoptat de colegiul comisarilor nici conform procedurii de abilitare, nici conform procedurii scrise, nici conform procedurii simplificate potrivit Regulamentului de procedură al Comisiei (3), în versiunea aflată în vigoare la data adoptării regulamentului menționat, și întrucât nu a respectat dispozițiile articolului 8 din Regulamentul de procedură al Comisiei, și în măsura în care Comisia dă articolului 7 din Regulamentul (CE) nr. 16/2003 o interpretare contrară Regulamentului (CE) nr. 1164/94.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea normelor europene privind eligibilitatea cheltuielilor

                           —

                           Decizia atacată încalcă normele juridice de aplicare a tratatului, în special în ceea ce privește aspectul dacă cheltuielile plătite după începerea perioadei de eligibilitate și în perioada de eligibilitate, deși au fost facturate anterior, sunt cheltuieli eligibile pentru finanțarea europeană.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea principiilor încrederii legitime, securității juridice și obligației administrației de a respecta propriile acte.

                           —

                           Comisia Europeană avea o practică constantă în interpretarea normei în cauză în sensul pe care îl invocă Republica Portugheză.

                     Această interpretare provenea din surse autorizate de Comisia Europeană, fusese comunicată Republicii Portugheze și celorlalte state membre, iar conținutul acesteia era în mod clar de natură să dea Republicii Portugheze în mod legitim încrederea că facturile primite înainte și plătite după introducerea cererii complete la Comisia Europeană sunt eligibile.
               Impunerea interpretării susținute în prezent de Comisie încalcă în mod vădit principiul securității juridice, întrucât impune Republicii Portugheze sarcini financiare importante, deși această interpretare nu era nici certă, nici previzibilă.

               4.

               Al patrulea motiv, invocat cu titlu subsidiar, întemeiat pe încălcarea principiului proporționalității.

                           —

                           Deși este adevărat că în conformitate cu articolul H din anexa II la Regulamentul (CE) nr. 1164/94, Comisia Europeană poate efectua corecțiile financiare pe care le consideră necesare, ceea ce poate presupune desființarea în totalitate sau în parte a participării acordate pentru proiect, instituția amintită trebuie să respecte de asemenea principiul proporționalității, ținând seama de împrejurările din fiecare caz concret, cum ar fi tipul de neregulă și întinderea unui posibil impact financiar al eventualelor deficiențe din sistemele de gestiune și de control. De altfel, nu înțelegem cum se poate avea în vedere o anulare totală a participărilor acordate, întrucât corecțiile de 100 % se aplică numai atunci când deficiențele din sistemele de gestiune și de control sunt atât de importante, sau atunci când neregula identificată este atât de gravă, încât constituie o nerespectare completă a normelor comunitare, astfel încât toate plățile sunt nelegale.

                     Dificultățile de interpretare sunt un factor determinant de atenuare care ar trebui luat în considerare de Comisie întotdeauna. Având în vedere împrejurările descrise, există măsuri mai puțin restrictive, precum aplicarea unei rate reduse, chiar renunțarea la orice corecție, care permit atingerea obiectivului urmărit.

               5.

               Al cincilea motiv, invocat cu titlu subsidiar, întemeiat pe prescripție.
               În orice caz, cheltuielile anterioare datei de 3 iunie 2003 se prescriseseră deja, întrucât ultima factură datează din 28 februarie 2003, cu trei luni și două zile înainte de data în cauză.
               Conform Regulamentului (CE) nr. 2988/95 din 18 decembrie 1995 (4), termenul de prescripție a acțiunii este de patru ani de la săvârșirea abaterii.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 16/2003 al Comisiei din 6 ianuarie 2003 privind normele de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1164/94 al Consiliului în ceea ce privește eligibilitatea cheltuielilor în cadrul acțiunilor cofinanțate de Fondul de coeziune (JO L 2, p. 7, Ediție specială 14/vol. 01, p. 94)

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 1164/94 al Consiliului din 16 mai 1994 de creare a Fondului de coeziune (JO L 130, p. 1).

      (3)  JO L 308 din 8.12.2000, p. 26, Ediție specială 1/vol 2, p. 216.

      (4)  Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2988/95 al Consiliului din 18 decembrie 1995 privind protecția intereselor financiare ale Comunităților Europene (JO L 312, p. 1, Ediție specială 1/vol. 1, p. 166).


title: Cauza T-22/10: Acțiune introdusă la 25 ianuarie 2010 — Esprit International/OAPI — Marc O'Polo International (reprezentarea literei e aplicată pe un buzunar de pantalon)

text:
               17.4.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 100/42

         Acțiune introdusă la 25 ianuarie 2010 — Esprit International/OAPI — Marc O'Polo International (reprezentarea literei „e” aplicată pe un buzunar de pantalon)
   (Cauza T-22/10)
   2010/C 100/66
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Esprit International LP (New York, Statele Unite) (reprezentant: M. Treis, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Marc O’Polo International GmbH (Stephanskirchen, Germania)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 19 noiembrie 2009 în cauza R 1666/2008-4;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta

      Marca comunitară vizată: o marcă figurativă reprezentând litera „e” aplicată pe un buzunar de pantalon pentru produse din clasele 18 și 25 (cererea de înregistrare nr. 5 089 859)

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: Marc O’Polo International GmbH

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: în special, o marcă figurativă germană reprezentând litera „e”, înregistrată cu numărul 303 036 72 pentru produse din clasele 18 și 25

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 (1), în măsura în care nu există niciun risc de confuzie între mărcile în conflict

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, p. 1).


title: Cauza C-125/09: Acțiune introdusă la 2 aprilie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Cipru

text:
               20.6.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 141/31

         Acțiune introdusă la 2 aprilie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Cipru
   (Cauza C-125/09)
   2009/C 141/53
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: G. Zavvos și A. Nijenhuis, agenți)

      Pârâtă: Republica Cipru

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea că, prin neasigurarea tuturor drepturilor de trecere pe, deasupra sau pe sub o proprietate publică fără întârziere, fără discriminare și în mod transparent, Republica Cipru nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 11 alineatul (1) din Directiva cadru 2002/21/CE și al articolului 4 alineatul (1) din Directiva privind autorizarea 2002/20/CE;

               —

               obligarea Cipru la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

               1)

               Din informațiile furnizate serviciilor specializate ale Comisiei rezultă că cel de al doilea operator de telefonie mobilă nu a avut posibilitatea să instaleze în mod concret propria rețea pentru a oferi servicii de comunicații electronice în concurență cu operatorul rețelei deja instalate, mai precis ATIK (Archi Tilepikinonion Kyprou), în special datorită procedurilor îndelungate și necoordonate în vigoare în Cipru.

               2)

               Comisia acuză Republica Cipru de faptul că, din cauza conduitei autorităților naționale competente din acest stat (la nivelul localităților și/sau regiunilor), cel de al doilea operator de telefonie mobilă nu dispune în prezent de autorizațiile de construcție cerute de legislația națională și că, din acest motiv, rețeaua sa existentă, care trebuie să îndeplinească cerința strictă a acoperirii geografice înscrisă în licență, ar putea fi considerată drept funcționând cu încălcarea legislației cipriote.

               3)

               Comisia consideră că această situație generează o serie de dezavantaje serioase pentru activitățile celui de al doilea operator de telefonie mobilă. În măsura în care nu a finalizat instalarea rețelei proprii, acesta nu poate oferi utilizatorilor o acoperire geografică integrală altfel decât recurgând la serviciul național de „roaming” oferit de ATIK la prețuri considerabile. Drept consecință, cel de al doilea operator depinde în prezent de serviciul național de „roaming” al ATIK pentru aproximativ 20 % din totalitatea apelurilor. Astfel, dat fiind că propria rețea nu permite o acoperire geografică integrală, cel de al doilea operator este forțat să suporte costul extern efectiv asociat cu utilizarea serviciului de „roaming” al ATIK și depinde de acest serviciu.

               4)

               În opinia Comisiei, această întârziere semnificativă în acordarea către cel de al doilea operator de telefonie mobilă a drepturilor de trecere pe, deasupra și pe sub proprietățile publice pentru a putea instala stâlpi și antene reprezintă o încălcare a articolului 11 alineatul (1) din Directiva cadru în temeiul căreia autoritatea competentă trebuie să ia măsuri pe baza unor proceduri transparente și accesibile publicului, aplicate fără discriminare și fără întârziere.

               5)

               Republica Cipru susține că decretul care trebuia pus în aplicare de îndată după adoptarea proiectului de lege, trebuia să acopere și alte aspecte importante ale codului, precum regula celor șase săptămâni și, în general, toate dispozițiile alineatului 4 din Cod. Or, decretul menționat nu a fost încă publicat, astfel încât situația rămâne în esență neschimbată. Prin urmare, Comisia consideră că la ora actuală, Directiva cadru și Directiva privind autorizarea nu sunt aplicate în mod corect în Cipru, în ceea ce privește acordarea permisului de urbanism și a autorizației de construcție.

               6)

               Prin urmare, întreaga aplicare a dispozițiilor articolului 4 alineatul (1) din Directiva privind autorizarea și a articolului 11 alineatul (1) din Directiva cadru nu poate fi garantată în măsura în care nu vor intra în mod oficial în vigoare măsurile preconizate pentru punerea în aplicare a Codului, atâta vreme cât, în lipsa unei finalizări a procedurii impuse și a adoptării decretului, noul regim aplicabil autorizațiilor de construcție nu poate intra în vigoare.


title: Cauza T-19/13: Ordonanța Tribunalului din 29 iunie 2015 – Frank Bold/Comisia („Mediu — Directiva 2003/87/CE — Sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră — Decizie prin care se acordă Republicii Cehe opțiunea de alocare tranzitorie a unor cote cu titlu gratuit pentru modernizarea producției de energie electrică — Cerere de reexaminare internă a deciziei — Inexistența unei măsuri cu caracter individual — Decizie a Comisiei prin care se declară inadmisibilă cererea de reexaminare — Acțiune în parte vădit inadmisibilă și în parte vădit nefondată”)

text:
               21.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 311/44

         Ordonanța Tribunalului din 29 iunie 2015 – Frank Bold/Comisia
   (Cauza T-19/13) (1)

   ((„Mediu - Directiva 2003/87/CE - Sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră - Decizie prin care se acordă Republicii Cehe opțiunea de alocare tranzitorie a unor cote cu titlu gratuit pentru modernizarea producției de energie electrică - Cerere de reexaminare internă a deciziei - Inexistența unei măsuri cu caracter individual - Decizie a Comisiei prin care se declară inadmisibilă cererea de reexaminare - Acțiune în parte vădit inadmisibilă și în parte vădit nefondată”))
   (2015/C 311/47)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Frank Bold Society, fostă Ekologický právní servis (Brně, Republica Cehă) (reprezentant: P. Černý, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial P. Oliver și L. Pignataro-Nolin, ulterior L. Pignataro-Nolin și J. Tomkin, agenți)

      Intervenientă în susținerea pârâtei: Republica Cehă (reprezentanți: M. Smolek, T. Müller și D. Hadroušek, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare, pe de o parte, a Deciziei C (2012) 8382 final a Comisiei din 12 noiembrie 2012 de respingere ca inadmisibilă a cererii de reexaminare internă a Deciziei C (2012) 4576 final a Comisiei din 6 iulie 2012 prin care se acordă Republicii Cehe opțiunea de alocare tranzitorie a unor cote cu titlu gratuit pentru modernizarea producției de energie electrică și, pe de altă parte, a acestei din urmă decizii

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Frank Bold Society la suportarea propriilor cheltuieli de judecată, precum și a celor efectuate de Comisia Europeană.

               3)

               Republica Cehă suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 79, 16.3.2013.


title: Cauza T-7/09: Acțiune introdusă la 21 ianuarie 2009 — Schunk/OAPI (segmentul unei mandrine de formă cilindrică)

text:
               21.3.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 69/46

         Acțiune introdusă la 21 ianuarie 2009 — Schunk/OAPI (segmentul unei mandrine de formă cilindrică)
   (Cauza T-7/09)
   (2009/C 69/101)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: Schunk GmbH & Co. KG Spann- und Greiftechnik (Lauffen am Neckar, Germania) (reprezentant: C. Koppe-Zagouras, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei întâi de recurs din 21 octombrie 2008 (R 1109/2007-1);

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marcă de alt tip reprezentând segmentul unei mandrine de formă cilindrică pentru produse din clasele 7 și 8 (cererea de înregistrare nr. 3 098 894)

      Decizia examinatorului: respinge cererea de înregistrare

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 (1), întrucât marca pentru care se solicită înregistrarea are caracterul distinctiv necesar. În plus, marca propusă la înregistrare a dobândit un caracter distinctiv prin utilizare, în conformitate cu articolul 7 alineatul (3) din Regulamentul nr. 40/94.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO 1994, L 11, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 01, p. 146).


title: Cauza C-505/06: Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 7 decembrie 2007 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Commissione tributaria regionale di Genova — Italia) — Agenzia Dogane Circoscrizione Doganale di Genova/Euricom SpA (Articolul 104 alineatul (3) primul paragraf din Regulamentul de procedură — Codul Vamal Comunitar — Perfecționare activă — Acord de asociere — Export anticipat de orez către o țară terță cu care a fost încheiat un acord vamal preferențial — Articolul 216 din Codul Vamal)

text:
               8.3.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 64/14

         Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 7 decembrie 2007 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Commissione tributaria regionale di Genova — Italia) — Agenzia Dogane Circoscrizione Doganale di Genova/Euricom SpA
   (Cauza C-505/06) (1)

   (Articolul 104 alineatul (3) primul paragraf din Regulamentul de procedură - Codul Vamal Comunitar - Perfecționare activă - Acord de asociere - Export anticipat de orez către o țară terță cu care a fost încheiat un acord vamal preferențial - Articolul 216 din Codul Vamal)
   (2008/C 64/20)
   Limba de procedură: italiana
   Instanța de trimitere
   Commissione tributaria regionale di Genova
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Agenzia Dogane Circoscrizione Doganale di Genova

      Pârâtă: Euricom SpA
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Commissione tributaria regionale di Genova — Interpretarea articolului 114, a articolului 115 alineatele (1) și (3) și a articolului 216 din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului Vamal Comunitar (JO L 302, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 5, p. 58) — Orez exportat în regim de perfecționare activă către o țară terță cu care a fost încheiat un acord vamal preferențial
   Dispozitivul
   Articolul 216 din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului Vamal Comunitar, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 2700/2000 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 noiembrie 2000, se aplică operațiunilor de perfecționare activă prevăzute de articolul 115 alineatul (1) litera (b) din acest regulament, în cadrul cărora produsele compensatoare au fost exportate în afara Comunității Europene anterior importului mărfurilor de import.

      (1)  JO C 42, 24.2.2007.


title: Cauza T-325/09 P: Hotărârea Tribunalului din 21 septembrie 2011 — Adjemian și alții/Comisia ( Recurs — Funcție publică — Agenți — Contract de muncă pe perioadă determinată — Refuz de a încheia un nou contract de muncă sau de a prelungi un contract de muncă pentru o perioadă nedeterminată — Acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată — Directiva 1999/70/CE — Articolul 88 din RAA — Decizia Comisiei privind durata maximă pentru care se recurge la personal nepermanent în serviciile sale )

text:
               29.10.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 319/16

         Hotărârea Tribunalului din 21 septembrie 2011 — Adjemian și alții/Comisia
   (Cauza T-325/09 P) (1)

   (Recurs - Funcție publică - Agenți - Contract de muncă pe perioadă determinată - Refuz de a încheia un nou contract de muncă sau de a prelungi un contract de muncă pentru o perioadă nedeterminată - Acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată - Directiva 1999/70/CE - Articolul 88 din RAA - Decizia Comisiei privind durata maximă pentru care se recurge la personal nepermanent în serviciile sale)
   2011/C 319/32
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurenți: Vahan Adjemian și alții (Angera, Italia), și cei 175 de agenți și de foști agenți ai Comisiei Europene ale căror nume figurează în anexa hotărârii (reprezentanți: S. Orlandi, A.Coolen, J-N. Louis și É. Marchal, avocați)

      Celelalte părți în proces: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall și D. Martin, agenți); și Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Bauer și K. Zieleśkiewicz, agenți)

      Obiectul

   Recurs introdus împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 4 iunie 2009, Adjemian și alții/Comisia (F-134/07 și F-8/08, nepublicată încă în Repertoriu), prin care se urmărește anularea acestei hotărâri.

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Hotărârea Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera a doua) din 4 iunie 2009, Adjemian și alții/Comisia (F-134/07 și F-8/08), în măsura în care stabilește că nu este necesară pronunțarea cu privire la fondul concluziilor formulate de reclamanții în cauza F-134/07, ale căror nume figurează în anexă, împotriva deciziilor de respingere a reclamațiilor lor.

               2.

               Respinge recursul în rest.

               3.

               Respinge acțiunea formulată de reclamanții în cauza F-134/07, ale căror nume figurează în anexă, în măsura în care prin această acțiune se urmărește anularea deciziilor de respingere a reclamațiilor lor.

               4.

               Domnul Vahan Adjemian și cei 175 de agenți și de foști agenți ai Comisiei Europene ale căror nume figurează în anexă suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Comisie și de Consiliul Uniunii Europene în cadrul prezentului recurs.

      (1)  JO C 256, 24.10.2009.


title: Cauza C-395/15: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 1 decembrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado de lo Social n° 33 de Barcelona – Spania) – Mohamed Daouidi/Bootes Plus SL, Fondo de Garantía Salarial, Ministerio Fiscal (Trimitere preliminară — Politica socială — Directiva 2000/78/CE — Egalitate de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă — Articolele 1-3 — Interzicerea oricărei discriminări pe motive de handicap — Existența unui „handicap” — Noțiunea „incapacități fizice, mentale, intelectuale sau senzoriale pe termen lung” — Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene — Articolele 3, 15, 21, 30, 31, 34 și 35 — Concedierea unui lucrător aflat în situație de incapacitate temporară de muncă, în sensul dreptului național, pentru o durată incertă)

text:
               30.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 30/9

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 1 decembrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado de lo Social no 33 de Barcelona – Spania) – Mohamed Daouidi/Bootes Plus SL, Fondo de Garantía Salarial, Ministerio Fiscal
   (Cauza C-395/15) (1)

   ((Trimitere preliminară - Politica socială - Directiva 2000/78/CE - Egalitate de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă - Articolele 1-3 - Interzicerea oricărei discriminări pe motive de handicap - Existența unui „handicap” - Noțiunea „incapacități fizice, mentale, intelectuale sau senzoriale pe termen lung” - Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Articolele 3, 15, 21, 30, 31, 34 și 35 - Concedierea unui lucrător aflat în situație de incapacitate temporară de muncă, în sensul dreptului național, pentru o durată incertă))
   (2017/C 030/08)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Juzgado de lo Social no 33 de Barcelona

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Mohamed Daouidi

      Pârâte: Bootes Plus SL, Fondo de Garantía Salarial, Ministerio Fiscal

      Dispozitivul

   Directiva 2000/78/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă trebuie interpretată în sensul că:

               —

               faptul că persoana în cauză se află în situație de incapacitate temporară de muncă, în sensul dreptului național, pentru o durată incertă, ca urmare a unui accident de muncă, nu înseamnă, în sine, că limitarea capacității acestei persoane poate fi calificată ca fiind „pe termen lung”, în sensul definiției termenului „handicap” vizate de această directivă, interpretată în lumina Convenției Organizației Națiunilor Unite privind drepturile persoanelor cu handicap, care a fost aprobată în numele Comunității Europene prin Decizia 2010/48/CE a Consiliului din 26 noiembrie 2009;

               —

               printre indiciile care permit să se considere că o astfel de limitare este „pe termen lung” figurează în special faptul că, la data faptei pretins discriminatorii, incapacitatea persoanei în cauză nu prezintă o perspectivă bine delimitată în ceea ce privește încetarea sa în scurt timp sau faptul că această incapacitate se poate prelungi semnificativ înainte de însănătoșirea persoanei respective și

               —

               în cadrul verificării aspectului dacă limitarea capacității este „pe termen lung”, instanța de trimitere trebuie să se întemeieze pe toate elementele obiective de care dispune, în special pe documente și pe certificate privind starea acestei persoane, întocmite pe baza cunoștințelor și a datelor medicale și științifice actuale.

      (1)  JO C 354, 26.10.2015.


title: Cauza T-350/08: Acțiune introdusă la 22 august 2008 — Papierfabrik Hamburger-Spremberg/Comisia Comunităților Europene

text:
               25.10.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 272/43

         Acțiune introdusă la 22 august 2008 — Papierfabrik Hamburger-Spremberg/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-350/08)
   (2008/C 272/86)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: Papierfabrik Hamburger-Spremberg GmbH & Co KG (Spremberg, Germania) (reprezentant: S. Polster, Rechtsanwalt)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei atacate a Comisiei din 2 aprilie 2008, C(2008) 1107 final în cauza ajutorului de stat N 582/2007 — Germania, potrivit căreia ajutorul pe care Republica Federală Germania l-a acordat în favoarea Propapier PM 2 GmbH & Co KG este compatibil cu tratatul CE;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamanta contestă Decizia Comisiei C(2008) 1107 final din 2 aprilie 2008 prin care Comisia a declarat ajutorul regional pe care Republica Federală Germania l-a autorizat în favoarea Propapier PM 2, compatibil cu Tratatul CE.
   În susținerea cererii introductive, reclamanta invocă trei motive.
   În primul rând, aceasta reproșează Comisiei încălcarea articolului 88 alineatul (2) CE, articolul 4 din Regulamentul (CE) nr. 659/1999 (1) precum și a punctelor 68 și următoarele din Orientările privind ajutoarele de stat cu destinație regională pentru 2007-2013 (2) prin nedeschiderea unei proceduri formale de investigație.
   Prin cel de al doilea motiv, reclamanta invocă încălcarea obligației de motivare având în vedere caracterul exclusiv al orientărilor regionale, necesitatea de a lua în considerare piața maculaturii, situat în amonte față de piața hârtiei pentru carton ondulat, precum și aprecierea poziției concurențiale a societății Propapier PM 2, beneficiara ajutorului, pe aceste piețe precum și pe piața din aval a cartonului ondulat.
   În sfârșit, reclamanta susține incompatibilitatea cu piața comună a ajutorului regional autorizat în favoarea Propapier PM 2, invocând o denaturare a concurenței în relație cu proiectul de investiție, pe trei dintre piețele produselor în cauză.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE (JO L 83, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 41).

      (2)  JO 2006, C 54, p. 13.


title: Cauza T-423/09: Acțiune introdusă la 22 octombrie 2009 — Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials/Consiliul

text:
               19.12.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 312/38

         Acțiune introdusă la 22 octombrie 2009 — Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials/Consiliul
   (Cauza T-423/09)
   2009/C 312/62
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials Co. Ltd (Dashiqiao City, China) (reprezentanți: J.-F. Bellis și R. Luff, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea taxei antidumping impuse în privința reclamantei prin Regulamentul (CE) nr. 826/2009 al Consiliului din 7 septembrie 2009 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 1659/2005 de instituire a unei taxe antidumping definitive la importurile de anumite cărămizi de magnezie originare din Republica Populară Chineză (JO 2009, L 240, p. 7), în măsura în care taxa antidumping pe care acesta o stabilește depășește taxa antidumping care ar fi aplicabilă dacă ar fi fost determinată pe baza metodei aplicate la momentul investigației inițiale pentru a ține cont de nerambursarea TVA-ului chinez aferent exportului, conform articolului 2 alineatul (10) din regulamentul de bază;

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin prezenta acțiune, reclamanta, o societate stabilită în China, solicită anularea Regulamentului (CE) nr. 826/2009 al Consiliului din 7 septembrie 2009 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 1659/2005 de instituire a unei taxe antidumping definitive la importurile de anumite cărămizi de magnezie originare din Republica Populară Chineză (1), în măsura în care taxa antidumping pe care acesta o stabilește depășește taxa antidumping care ar fi aplicabilă dacă ar fi fost determinată pe baza metodei aplicate la momentul investigației inițiale pentru a ține cont de nerambursarea TVA-ului chinez aferent exportului, conform articolului 2 alineatul (10) din Regulamentul (CE) nr. 384/96 al Consiliului din 22 decembrie 1995 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene (2) (denumit în continuare „regulamentul de bază”).
   În susținerea acțiunii sale, reclamanta invocă două motive.
   În primul rând, reclamanta consideră că metoda utilizată de Comisie pentru a trata nerambursarea TVA-ului la export în cadrul reexaminării care a determinat adoptarea regulamentului atacat încalcă principiul comparației echitabile dintre prețul de export și valoarea normală, prevăzut la articolul 2 alineatul (10) din regulamentul de bază. Astfel, în loc să deducă din prețul de export cuantumul nerambursat al TVA-ului aferent exportului, astfel cum procedase în cursul investigației inițiale, Comisia a comparat prețul de export cu valoarea normală, TVA inclus, întemeindu-se pe o interpretare greșită a articolului 2 alineatul (10) din regulamentul de bază.
   În al doilea rând, reclamanta invocă faptul că regulamentul este de asemenea afectat de încălcarea articolului 11 alineatul (9) din regulamentul de bază, în măsura în care metoda aplicată pentru luarea în considerare a nerambursării TVA-ului în cadrul comparației dintre prețul de export și valoarea normală este în mod radical diferită de cea aplicată în cursul investigației inițiale fără nicio justificare valabilă.

      (1)  JO L 240, p. 7.

      (2)  JO L 56, p. 1, Ediție specială, 11/vol. 12, p. 223.


title: Cauza C-350/13: Ordonanța Curții (Camera a opta) din 5 iunie 2014 [cerere de decizie preliminară formulată de Augstākā tiesa (fostă Augstākās tiesas Senāts) – Letonia] – Antonio Gramsci Shipping Corp. și alții/Aivars Lembergs Trimitere preliminară — Cooperare judiciară în materie civilă — Regulamentul (CE) nr. 44/2001 — Recunoașterea și executarea măsurilor provizorii și de conservare — Anularea deciziei inițiale — Menținerea cererii de decizie preliminară — Nepronunțare asupra fondului

text:
               11.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 261/7

         Ordonanța Curții (Camera a opta) din 5 iunie 2014 [cerere de decizie preliminară formulată de Augstākā tiesa (fostă Augstākās tiesas Senāts) – Letonia] – Antonio Gramsci Shipping Corp. și alții/Aivars Lembergs
   (Cauza C-350/13) (1)

   (Trimitere preliminară - Cooperare judiciară în materie civilă - Regulamentul (CE) nr. 44/2001 - Recunoașterea și executarea măsurilor provizorii și de conservare - Anularea deciziei inițiale - Menținerea cererii de decizie preliminară - Nepronunțare asupra fondului)
   2014/C 261/10
   Limba de procedură: letona

      Instanța de trimitere

   Augstākā tiesa (fostă Augstākās tiesas Senāts)

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Antonio Gramsci Shipping Corp., Apollo Holdings Corp., Arctic Seal Shipping Co. Ltd, Atlantic Leader Shipping Co. Ltd, Cape Wind Trading Co.Ltd, Clipstone Navigation SA, Dawnlight Shipping Co. Ltd, Dzons Rids Shipping Co., Faroship Navigation Co. Ltd, Gaida Shipping Co., Gevostar Shipping Co. Ltd, Hose Marti Shipping Co., Imanta Shipping Co. Ltd, Kemeri Navigation Co., Klements Gotvalds Shipping Co., Latgale Shipping Co. Ltd, Limetree Shipping Co. Ltd, Majori Shipping Co. Ltd, Noella Marītime Co. Ltd, Razna Shipping Co., Sagewood Trading Inc., Samburga Shipping Co. Ltd, Saturn Trading Co., Taganroga Shipping Co., Talava Shipping Co. Ltd, Tangent Shipping Co. Ltd, Viktorio Shipping Co., Wilcox Holding Ltd, Zemgale Shipping Co. Ltd, Zoja Shipping Co. Ltd

      Pârât: Aivars Lembergs

      Dispozitivul

   Nu este necesară pronunțarea asupra fondului cererii de decizie preliminară prezentate de Augstākās tiesas Senāts (Letonia) prin decizia din 12 iunie 2013.

      (1)  JO C 252, 31.8.2013.


title: Cauza C-687/15: Acțiune introdusă la 17 decembrie 2015 – Comisia Europeană/Consiliul Uniunii Europene

text:
               22.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 68/24

         Acțiune introdusă la 17 decembrie 2015 – Comisia Europeană/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-687/15)
   (2016/C 068/32)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Erlbacher, L. Nicolae, agenți)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Reclamanta solicită Curții:

               —

               anularea Concluziilor Consiliului privind Conferința mondială pentru radiocomunicații 2015 (WRC-15) a Organizației Internaționale a Telecomunicațiilor (UIT), adoptate la 26 octombrie 2015, în cadrul celei de a 3419-a reuniuni a Consiliului la Luxemburg;

               —

               obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

               1.

               Prin intermediul cererii introductive, Comisia solicită anularea „Concluziilor Consiliului privind Conferința mondială pentru radiocomunicații 2015 (WRC-15) a Organizației Internaționale a Telecomunicațiilor (UIT)”, adoptate la 26 octombrie 2015, în cadrul celei de a 3419-a reuniuni a Consiliului la Luxemburg.

               2.

               Cererea introductivă este întemeiată pe un singur motiv, și anume faptul că, prin adoptarea Concluziilor privind Conferința mondială pentru radiocomunicații 2015 (WRC-15) a Organizației Internaționale a Telecomunicațiilor (UIT), în locul unei decizii, după cum a propus Comisia, Consiliul a încălcat articolul 218 alineatul (9) TFUE, care se aplică stabilirii poziției care trebuie adoptată, în numele Uniunii în cadrul WRC-15.

               3.

               În acest sens, Comisia susține, în primul rând, că articolul 218 alineatul (9) TFUE se aplică pozițiilor care trebuie adoptate în numele Uniunii într-o situație precum cea în speță, în care Uniunea Europeană are un statut în cadrul organizației internaționale în cauză, și anume acela de membru al unui sector, care, în conformitate cu articolul 3 alineatul (2) din Constituția UIT, acordă Uniunii Europene anumite drepturi cu privire la activitățile din organizație.

               4.

               În al doilea rând, Comisia susține că revizuirile reglementărilor privind radiocomunicațiile, pentru care Comisia a propus stabilirea unei poziții care trebuie adoptată în conformitate cu articolul 218 alineatul (9) TFUE, produc efecte juridice în sensul acestei prevederi atât în temeiul cadrului juridic internațional aplicabil, cât și în temeiul normelor relevante ale Uniunii.

               5.

               În al treilea rând, în ceea ce privește celelalte condiții de aplicare a articolului 218 alineatul (9) TFUE, Comisia susține că și acestea sunt îndeplinite în prezenta cauză, întrucât organele UIT sunt organisme „creat[e] printr-un acord”, iar actele în legătură cu care Comisia a propus stabilirea unei poziții care trebuie adoptată nu „modifică sau completează cadrul instituțional al acordului”.


title: Cauza C-242/14: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 25 iunie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Landgericht Mannheim – Germania) – Saatgut-Treuhandverwaltungs GmbH/Gerhard und Jürgen Vogel GbR, Jürgen Vogel, Gerhard Vogel [Trimitere preliminară — Protecția comunitară a soiurilor de plante — Regulamentul (CE) nr. 2100/94 — Derogare prevăzută la articolul 14 — Utilizarea de către agricultori a produsului recoltei în scop de înmulțire, fără autorizarea titularului — Obligația agricultorilor de a plăti o remunerație echitabilă pentru această utilizare — Termen în care trebuie să se plătească această remunerație pentru a putea beneficia de derogare — Posibilitatea titularului de a recurge la articolul 94 — Contrafacere]

text:
               24.8.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 279/15

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 25 iunie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Landgericht Mannheim – Germania) – Saatgut-Treuhandverwaltungs GmbH/Gerhard und Jürgen Vogel GbR, Jürgen Vogel, Gerhard Vogel
   (Cauza C-242/14) (1)

   ([Trimitere preliminară - Protecția comunitară a soiurilor de plante - Regulamentul (CE) nr. 2100/94 - Derogare prevăzută la articolul 14 - Utilizarea de către agricultori a produsului recoltei în scop de înmulțire, fără autorizarea titularului - Obligația agricultorilor de a plăti o remunerație echitabilă pentru această utilizare - Termen în care trebuie să se plătească această remunerație pentru a putea beneficia de derogare - Posibilitatea titularului de a recurge la articolul 94 - Contrafacere])
   (2015/C 279/18)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Landgericht Mannheim

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Saatgut-Treuhandverwaltungs GmbH

      Pârâți: Gerhard und Jürgen Vogel GbR, Jürgen Vogel, Gerhard Vogel

      Dispozitivul

   Pentru a putea beneficia de derogarea, prevăzută la articolul 14 din Regulamentul (CE) nr. 2100/94 al Consiliului din 27 iulie 1994 de instituire a unui sistem de protecție comunitară a soiurilor de plante, de la obligația de a obține autorizația titularului protecției soiului de plante în cauză, un agricultor care a utilizat material de înmulțire obținut prin cultivare aparținând unui soi de plante protejat (semințe de fermă) fără să fi încheiat în acest sens un contract cu titularul este obligat să plătească remunerația echitabilă datorată, în temeiul acestui articol 14 alineatul (3) a patra liniuță, într-un termen care expiră la încheierea anului de comercializare în cursul căruia a avut loc această utilizare, și anume cel târziu la 30 iunie care urmează datei reînsămânțării.

      (1)  JO C 303, 8.9.2014.


title: Cauza F-101/13: Acțiune introdusă la 7 octombrie 2013 — ZZ/SEAE

text:
               14.12.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 367/41

         Acțiune introdusă la 7 octombrie 2013 — ZZ/SEAE
   (Cauza F-101/13)
   2013/C 367/74
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: S. Orlandi, avocat)

      Pârâtă: SEAE

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei AIPN din 19 decembrie 2012, care a intrat în vigoare la 1 iulie 2013, de a nu mai acorda indemnizația pentru condiții de viață prevăzută la articolul 10 din anexa X la statut funcționarilor repartizați în Republica Mauritius

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei AIPN de a suprima începând de la 1 iulie 2013 indemnizația pentru condiții de viață a reclamantului în sensul articolului 10 din anexa X la statut;

               —

               obligarea SEAE la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-88/10: Ordonanța președintelui Curții din 19 iulie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunale di Palermo — Italia) — Assessorato del Lavoro e della Previdenza Sociale/Seasoft Spa

text:
               23.10.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 288/27

      Ordonanța președintelui Curții din 19 iulie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunale di Palermo — Italia) — Assessorato del Lavoro e della Previdenza Sociale/Seasoft Spa
      (Cauza C-88/10) (1)

      ()
      (2010/C 288/50)
      Limba de procedură: italiana
      Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 100, 17.4.2010.


title: Cauza T-127/14 P: Recurs introdus la 21 februarie 2014 de Alvaro Sesma Merino împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice din 11 decembrie 2013 în cauza F-125/12, Sesma Merino/OAPI

text:
               16.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 184/31

         Recurs introdus la 21 februarie 2014 de Alvaro Sesma Merino împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice din 11 decembrie 2013 în cauza F-125/12, Sesma Merino/OAPI
   (Cauza T-127/14 P)
   2014/C 184/53
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurent: Alvaro Sesma Merino (El Campello, Spania) (reprezentant: H. Tettenborn, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile

   Recurentul solicită Tribunalului:

               —

               anularea în totalitate a Hotărârii Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 11 decembrie 2013 în cauza F-125/12 și admiterea concluziilor recurentului în această procedură;

               —

               cu titlu subsidiar, după anularea hotărârii sus-menționate, trimiterea cauzei spre rejudecare Tribunalului Funcției Publice;

               —

               anularea raportului de evaluare (Appraisal Report) referitor la recurent aferent anului 2011, în versiunea din 1 februarie 2012, precum și mesajele electronice ale pârâtului din 2 februarie 2012 trimise la ora 14.51 și, respectiv, la ora 15.49, în măsura în care acestea conțin stabilirea obiectivelor OAPI în privința recurentului pentru perioada 1 octombrie 2011–30 septembrie 2012;

               —

               obligarea OAPI la plata către recurent a unor despăgubiri într-un cuantum adecvat, stabilit de Tribunal, pentru prejudiciile morale și imateriale suferite de recurent;

               —

               obligarea OAPI la plata tuturor cheltuielilor de judecată – așadar a cheltuielilor efectuate la Tribunalul Funcției Publice, precum și a celor efectuate în procedura de recurs desfășurată în fața Tribunalului.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului, recurentul invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe încălcarea articolului 90 alineatul (2) din Statutul funcționarilor

                           —

                           Recurentul susține că, contrar opiniei exprimate în hotărârea atacată, stabilirea obiectivelor constituie într-adevăr o măsură care afectează în mod direct și individual situația juridică a persoanei interesate și că aceasta poate să aducă direct atingere unei situații juridice determinate.

                           —

                           În această privință, recurentul susține, printre altele, că Tribunalul Funcției Publice a examinat numai aspectul dacă stabilirea obiectivelor produce efecte juridice obligatorii pentru evaluarea viitoare a funcționarului, în loc să examineze dacă stabilirea obiectivelor produce per se efecte juridice obligatorii pentru recurent, problemă care ar fi trebuit să fie soluționată în orice caz în sens afirmativ. Recurentul reproșează Tribunalului Funcției Publice faptul că a creat confuzie între stabilirea obiectivelor și evaluarea recurentului. În plus, se opune obligației de solicitudine și principiul proporționalității și, prin urmare, principiului statului de drept faptul de a supune funcționarul timp de un an întreg unor condiții de lucru care ar putea fi considerate inacceptabile din cauza unor obiective nerezonabile, fără ca funcționarul să se poată apăra în mod direct împotriva acestora.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea dreptului fundamental la o protecție jurisdicțională efectivă în conformitate cu articolul 6 alineatul (1) din CEDO și cu articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale

                           —

                           Recurentul invocă încălcarea dreptului fundamental la o protecție jurisdicțională efectivă ca urmare a lipsei unei examinări pe fond. El susține că a invocat încălcarea altor drepturi fundamentale și că o astfel de încălcare constituie întotdeauna un act care lezează conform articolului 90 alineatul (2) din Statutul funcționarilor. Trimiterea la o procedură având ca obiect evaluarea ulterioară încalcă dreptul fundamental la o protecție jurisdicțională efectivă.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea principiilor logicii

                           —

                           Recurentul invocă în această privință faptul că stabilirea obiectivelor a fost considerată ca fiind un simplu act pregătitor în vederea evaluării constituie o încălcare a principiilor logicii.

                           —

                           Același lucru este valabil în ceea ce privește afirmația Tribunalului potrivit căreia, în anumite condiții, se poate considera că și stabilirea unor obiective constituie un act care lezează în sensul articolului 90 alineatul (2) din Statutul funcționarilor. Cu toate acestea, tocmai examinarea acestor condiții reprezintă o apreciere a temeiniciei. Tribunalul Funcției Publice recunoaște astfel necesitatea de a oferi posibilitatea unei protecții juridice, pe care o neagă însă ulterior – în mod inconsecvent – ca fiind inadmisibilă.


title: Cauza C-79/07: Ordonanța președintelui Curții din 8 august 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Malta

text:
               8.12.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 297/34

         Ordonanța președintelui Curții din 8 august 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Malta
   (Cauza C-79/07) (1)

   (2007/C 297/63)

      Limba de procedură: malteza

   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 82, 14.4.2007.


title: Cauza T-307/07: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 21 ianuarie 2008 — Hansgrohe/OAPI (AIRSHOWER) ( Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale AIRSHOWER — Motiv absolut de refuz — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 )

text:
               7.3.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 55/23

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 21 ianuarie 2008 — Hansgrohe/OAPI (AIRSHOWER)
   (Cauza T-307/07) (1)

   („Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale AIRSHOWER - Motiv absolut de refuz - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 40/94’)
   (2009/C 55/41)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: Hansgrohe AG (Schiltach, Germania) (reprezentanți: S. Weidert și J. Zehnsdorf, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: inițial G. Schneider, ulterior G. Schneider și S. Schäffner, agenți)
   Obiectul
   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (OAPI) din 31 mai 2007 (Decizia R 1281/2006-1) privind înregistrarea mărcii verbale „AIRSHOWER” ca marcă comunitară.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Hansgrohe AG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 235, 6.10.2007.


title: Cauza T-8/11: Hotărârea Tribunalului din 16 septembrie 2013 — Bank Kargoshaei și alții/Consiliul ( „Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive adoptate împotriva Iranului cu scopul de a împiedica proliferarea nucleară — Înghețarea fondurilor — Obligația de motivare — Dreptul la apărare — Dreptul la protecție jurisdicțională efectivă — Încredere legitimă — Reexaminarea măsurilor restrictive adoptate — Eroare de apreciere — Egalitate de tratament — Temei juridic — Norme fundamentale de procedură — Proporționalitate — Drept de proprietate” )

text:
               9.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 325/31

         Hotărârea Tribunalului din 16 septembrie 2013 — Bank Kargoshaei și alții/Consiliul
   (Cauza T-8/11) (1)

   (Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive adoptate împotriva Iranului cu scopul de a împiedica proliferarea nucleară - Înghețarea fondurilor - Obligația de motivare - Dreptul la apărare - Dreptul la protecție jurisdicțională efectivă - Încredere legitimă - Reexaminarea măsurilor restrictive adoptate - Eroare de apreciere - Egalitate de tratament - Temei juridic - Norme fundamentale de procedură - Proporționalitate - Drept de proprietate)
   2013/C 325/52
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Bank Kargoshaei și alții (Teheran, Iran), Bank Melli Iran Investment Company (Teheran), Bank Melli Iran Printing and Publishing Company (Teheran), Cement Investment & Development Co. (Teheran), Mazandaran Cement Company (Teheran), Melli Agro-chemical Company (Teheran) și Shomal Cement Co. (Teheran) (reprezentanți: inițial L. Defalque și S. Woong, ulterior L. Defalque și C. Malhherbe, avocați)

      Pârâte: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Bishop și R. Liudvinaviciute-Cordeiro, agenți)

      Intervenientă în susținerea pârâtei: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Erlbacher și M. Konstantinidis, agenți)

      Obiectul

   Pe de o parte, cerere de anulare în parte a Deciziei 2010/644/PESC a Consiliului din 25 octombrie 2010 de modificare a Deciziei 2010/413/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Poziției comune 2007/140/PESC (JO L 281, p. 81), a Regulamentului (UE) nr. 961/2010 al Consiliului din 25 octombrie 2010 privind măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 423/2007 (JO L 281, p. 1), a Deciziei 2011/783/PESC a Consiliului din 1 decembrie 2011 de modificare a Deciziei 2010/413/PESC (JO L 319, p. 11), a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 1245/2011 al Consiliului din 1 decembrie 2011 de punere în aplicare a Regulamentului nr. 961/2010, și a Regulamentului (UE) nr. 267/2012 al Consiliului din 23 martie 2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Regulamentului nr. 961/2010 (JO L 88, p. 1) și pe de altă parte, cerere de anulare a oricărui regulament viitor sau a oricărei decizii viitoare de completare sau de modificare a vreunuia dintre actele atacate care ar putea fi în vigoare la data terminării procedurii orale.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Consiliul Uniunii Europene suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de Bank Kargoshaei și alții, Bank Melli Iran Investment Company, Bank Melli Iran Printing and Publishing Company, Cement Investment & Development Co., Mazandaran Cement Company, Melli Agro-chemical Company și Shomal Cement Co.

               3.

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 72, 5.3.2011.


title: Cauza C-329/11: Hotărârea Curții (Camera Marea Cameră) din 6 decembrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Cour d'appel de Paris — Franța) — Alexandre Achughbabian/Préfet du Val-de-Marne (Spațiul de libertate, securitate și justiție — Directiva 2008/115/CE — Standarde și proceduri comune pentru returnarea resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală — Reglementarea națională care prevede, în situație de ședere ilegală, o pedeapsă cu închisoarea și o amendă)

text:
               4.2.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/12

         Hotărârea Curții (Camera Marea Cameră) din 6 decembrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Cour d'appel de Paris — Franța) — Alexandre Achughbabian/Préfet du Val-de-Marne
   (Cauza C-329/11) (1)

   (Spațiul de libertate, securitate și justiție - Directiva 2008/115/CE - Standarde și proceduri comune pentru returnarea resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală - Reglementarea națională care prevede, în situație de ședere ilegală, o pedeapsă cu închisoarea și o amendă)
   2012/C 32/20
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour d'appel de Paris

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Alexandre Achughbabian

      Pârât: Préfet du Val-de-Marne

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Cour d'appel de Paris — Interpretarea Directivei 2008/115/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 2008 privind standardele și procedurile comune aplicabile în statele membre pentru returnarea resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală (JO L 348, p. 98) — Conformitatea unei reglementări naționale care prevede aplicarea pedepsei închisorii unui resortisant al unei țări terțe doar pentru motivul caracterului ilegal al intrării sau al șederii sale pe teritoriul național — Reținerea în vederea returnării — Nelegalitatea eventuală a reținerii.

      Dispozitivul

   Directiva 2008/115/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 2008 privind standardele și procedurile comune aplicabile în statele membre pentru returnarea resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală trebuie interpretată în sensul că

               —

               se opune unei reglementări dintr un stat membru care instituie sancțiuni penale pentru șederea ilegală, în măsura în care aceasta permite deținerea unui resortisant al unei țări terțe care, deși se află în situație de ședere ilegală pe teritoriul statului membru și nu este dispus să părăsească acest teritoriu voluntar, nu a fost supus măsurilor coercitive la care se referă articolul 8 din această directivă, iar în cazul luării sale în custodie publică în vederea pregătirii și a desfășurării acestei îndepărtări, nu a fost atins termenul maxim al acestei luări în custodie și

               —

               nu se opune unei astfel de reglementări, în măsura în care aceasta permite deținerea resortisantului unei țări terțe căruia i s a aplicat procedura de returnare stabilită de directiva menționată și care se află în situație de ședere ilegală pe teritoriul amintit fără un motiv justificat de nereturnare.

      (1)  JO C 298, 8.10.2011.


title: Cauza T-286/07: Acțiune introdusă la 24 iulie 2007 — Torres/OAPI — Torres de Anguix (TORRES de ANGUIX)

text:
               6.10.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 235/16

         Acțiune introdusă la 24 iulie 2007 — Torres/OAPI — Torres de Anguix (TORRES de ANGUIX)
   (Cauza T-286/07)
   (2007/C 235/30)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola
   Părțile

      Reclamant: Miguel Torres, S.A. (Barcelona, Spania) (reprezentanți: E. Armijo Chávarri, M. Baz de San Ceferino și A. Castán Pérez-Gómez, abogados)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura în fața camerei de recurs: Torres de Anguix, S.L.
   Concluziile reclamantului

               —

               anularea deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului din 2 mai 2007, pronunțată în cauza nr. R 707/2006-2 și obligarea expresă a Oficiului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: TORRES DE ANGUIX, S.L.

      Marca comunitară vizată: marca figurativă „TORRES de ANGUIX” pentru produse și servicii din clasele 33, 35 și 39 (cererea nr. 3.283.652).

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: reclamanta.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca verbală „TORRES” (marca comunitară nr. 1.752.526) pentru produse din clasa 33 și numeroase alte mărci comunitare, naționale și internaționale care includ denumirea „TORRES” singură sau însoțită de alte cuvinte sau semne grafice.

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția și respinge cererea de înregistrare a mărcii solicitate.

      Decizia camerei de recurs: admite recursul și anulează decizia atacată de respingere a mărcii solicitate.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 (1), întrucât există un risc de confuzie între mărcile în conflict.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO 1994, L 11, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 146).


title: Cauza C-292/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Landgerichts Regensburg (Germania) la 11 iunie 2010 — G/Cornelius de Visser

text:
               18.12.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 346/23

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Landgerichts Regensburg (Germania) la 11 iunie 2010 — G/Cornelius de Visser
   (Cauza C-292/10)
   ()
   2010/C 346/38
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Landgericht Regensburg

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: G

      Pârât: Cornelius de Visser

      Întrebările preliminare

               (a)

               Articolul 6 alineatul (1) primul paragraf din Tratatul privind Uniunea europeană în versiunea Tratatului de la Lisabona (denumit în continuare „TUE”) coroborat cu articolul 47 al doilea paragraf prima teză din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (denumită în continuare „Carta drepturilor fundamentale” (1)) sau alte dispoziții de drept european se opun unei așa-numite comunicări publice în conformitate cu dreptul național (prin afișarea comunicării la avizierul instanței care a dispus afișarea, pentru o perioadă de o lună, potrivit articolelor 185-188 din Zivilprozessordnung [Codul german de procedură civilă]) atunci când pârâtul dintr-o cauză civilă (incipientă) indică pe site-ul său internet o adresă situată pe teritoriul Uniunii Europene (denumit în continuare „teritoriul Uniunii”), fără însă ca o comunicare a documentelor să fie posibilă la acea adresă, întrucât pârâtul nu locuiește la adresa respectivă, iar locul în care se află pârâtul în prezent nu poate fi stabilit?

               (b)

               În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea 2) (a):

                           În acest caz, instanța națională are obligația de a înlătura aplicarea dispozițiilor naționale care permit o comunicare publică, în conformitate cu jurisprudența actuală a CJUE (cea mai recentă fiind Hotărârea din 12 ianuarie 2010, Petersen, C-341/08; […]), chiar și atunci când, potrivit dreptului național, numai Bundesverfassungsgericht dispune de o astfel de competență de neaplicare a dispozițiilor naționale?
                           și

                           reclamanta ar fi obligată, pentru a-și putea valorifica drepturile, să indice instanței o nouă adresă valabilă a pârâtului, la care să fie comunicat din nou actul de sesizare a instanței, având în vedere că, în conformitate cu dreptul național, nu este posibilă o derulare a procesului fără efectuarea unei comunicări publice și fără să se cunoască locul în care se află pârâtul?

               (c)

               În cazul unui răspuns negativ la întrebarea 2) (a): în cazul de față, articolul 26 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (denumit în continuare „Regulamentul (CE) nr. 44/2001” (2)) se opune pronunțării unei hotărâri în lipsă în conformitate cu articolul 331 din Codul german de procedură civilă, deci emiterii unui titlu executoriu pentru creanțe necontestate în sensul Regulamentului (CE) nr. 805/2004 al Parlamentului European și al Consiliului privind crearea unui titlu executoriu european pentru creanțele necontestate (denumit în continuare „Regulamentul (CE) nr. 805/2004”), atât timp cât acțiunea urmărește obligarea la plata de daune morale în cuantum de cel puțin 20 000 de euro, plus dobânzile aferente, precum și la plata onorariilor avocațiale în cuantum de 1 419,19 euro, plus dobânzi?
               Următoarele întrebări sunt condiționate de posibilitatea reclamantei de a continua procedura potrivit răspunsurilor CJUE la întrebările 2) (a)-(c):

               (d)

               Ținând seama de articolul 4 alineatul (1) și de articolul 5 punctul 3 din Regulamentul nr. 44/2001, acesta se aplică și în cazul în care pârâtul dintr-o cauză civilă, împotriva căruia s-a introdus o acțiune având ca obiect încetarea unei acțiuni, furnizarea de informații și plata de daune-interese ca urmare a exploatării unui site internet, este (probabil) cetățean al Uniunii în sensul articolului 9 a doua frază din TUE, dar reședința sa este necunoscută, putându-se astfel presupune, fără să se poată afirma cu certitudine, că locuiește în prezent în afara teritoriului Uniunii, prin urmare în afara zonei de aplicare a Convenției de la Lugano privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială încheiate la 16 septembrie 1988 (denumită în continuare „Convenția de la Lugano”), iar locul exact de amplasare al serverului pe care este stocat site-ul internet nu este cunoscut, dar se poate presupune că se află pe teritoriul Uniunii?

               (e)

               Dacă Regulamentul nr. 44/2001 este aplicabil în acest caz, expresia „locul unde riscă să se producă fapta prejudiciabilă”, cuprinsă la articolul 5 punctul 3 din Regulamentul nr. 44/2001, trebuie interpretată, în cazul unei încălcări (sau risc de încălcare) a drepturilor referitoare la personalitate prin conținutul unui site internet, în sensul că
               persoana interesată (denumită în continuare „reclamanta”) poate introduce o acțiune având ca obiect încetarea unei acțiuni, furnizarea de informații și plata de daune-interese împotriva gestionarului site-ului internet (denumit în continuare „pârât”) la instanțele din fiecare stat membru în care poate fi consultat site-ul internet, indiferent de statul în care este stabilit pârâtul (în interiorul sau în afara teritoriului Uniunii)
               sau
               stabilirea competenței instanțelor unui stat membru în care pârâtul nu este stabilit sau în care nu există nici un element care să indice că pârâtul se află pe teritoriul acelui stat membru presupune existența unei legături specifice — care depășește posibilitatea tehnică de consultare — între conținutul atacat sau site-ul internet și statul forului (elementul de legătură cu statul respectiv)?

               (f)

               În cazul în care este necesară o asemenea legătură specifică, care sunt criteriile care stau la baza stabilirii acestei legături?
               Este necesar ca, în conformitate cu destinația dată de administrator, site-ul internet contestat să se adreseze într-un scop precis (și) utilizatorilor de internet din statul forului sau este suficient ca informațiile care pot fi consultate pe site-ul internet să prezinte în mod obiectiv o legătură cu statul forului, în sensul că, potrivit împrejurărilor din speță, în special din cauza conținutului site-ului internet contestat, este posibil ca în statul forului să se producă efectiv un conflict de interese divergente — interesul reclamantei de a-i fi respectate drepturile referitoare la personalitate și interesul gestionarului de a-și administra site-ul internet — sau să se fi produs un asemenea conflict întrucât unul sau mai mulți cunoscuți ai persoanei care a suferit un prejudiciu moral au luat cunoștință de conținutul site-ului internet?

               (g)

               Pentru a constata existența unei legături specifice, este concludent numărul de consultări, în statul forului, ale site-ului internet contestat?

               (h)

               În cazul în care, potrivit întrebărilor de mai sus, instanța de trimitere este competentă să se pronunțe asupra acțiunii introduse, sunt aplicabile principiile de drept cuprinse în hotărârea CJUE pronunțată la 7 martie 1995 (cauza C-68/93; […]) și în cazul menționat anterior?

               (i)

               În cazul în care nu este necesară nicio legătură specifică pentru recunoașterea competenței sau, pentru a admite existența unei asemenea legături, este suficient ca informațiile contestate să prezinte în mod obiectiv o legătură cu statul forului în sensul că, potrivit împrejurărilor în speță, în special din cauza conținutului site-ului internet contestat, este posibil ca în statul forului să se fi produs efectiv sau să se producă un conflict de interese, pentru motivul că unul sau mai mulți cunoscuți ai persoanei care a suferit o atingere a drepturilor sale morale au luat cunoștință de conținutul paginii de internet, iar admiterea unei legături specifice nu presupune constatarea unui anumit număr de consultări, în statul forului, ale site-ului internet contestat, sau în cazul în care Regulamentul nr. 44/2001 nu este aplicabil în speță:

                           Articolul 3 alineatele (1) și (2) din Directiva 2000/31/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 8 iunie 2000 privind anumite aspecte juridice ale serviciilor societății informaționale, în special ale comerțului electronic, pe piața internă (denumită în continuare „Directiva privind comerțul electronic” (3)) trebuie interpretat în sensul că acestor dispoziții trebuie să li se confere caracterul de norme conflictuale, în sensul că impun și în dreptul civil numai aplicarea dreptului în vigoare în țara de origine, prevalând asupra normelor conflictuale naționale,
                           sau

                           aceste dispoziții constituie o modificare de substanță a dreptului național, prin care efectul dreptului declarat aplicabil potrivit normelor conflictuale naționale este modificat din punctul de vedere al conținutului său și adaptat la cerințele țării de origine?

               (j)

               În cazul în care articolul 3 alineatele (1) și (2) din Directiva privind comerțul electronic are caracterul unei norme conflictuale:
               Dispozițiile menționate anterior prevăd doar aplicarea dreptului material în vigoare în țara de origine sau deopotrivă aplicarea normelor conflictuale care sunt în vigoare în acel stat, având ca efect menținerea posibilității unei trimiteri a dreptului țării de origine la dreptul țării de destinație?

               (k)

               În cazul în care articolul 3 alineatele (1) și (2) din Directiva privind comerțul electronic are caracterul unei norme conflictuale:
               Pentru determinarea locului de stabilire a prestatorului de servicii trebuie să se ia în considerare locul în care se află (probabil) pârâtul în prezent, locul în care se afla acesta în momentul publicării fotografiilor sau locul de amplasare (presupus) al serverului pe care este stocat site-ul internet?

      (1)  JO 2007, C 303, p. 1.

      (2)  JO 2001, L 12, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 3, p. 74.

      (3)  JO L 178, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 29, p. 257.


title: Cauza T-719/15 P: Recurs introdus la 8 decembrie 2015 de LP împotriva Ordonanței din 28 septembrie 2015 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-73/14

text:
               15.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 59/37

         Recurs introdus la 8 decembrie 2015 de LP împotriva Ordonanței din 28 septembrie 2015 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-73/14
   (Cauza T-719/15 P)
   (2016/C 059/43)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurent: LP (Haga, Țările de Jos) (reprezentant: M. Velardo, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Oficiul European de Poliție (Europol)

      Concluziile

   Recurentul solicită Tribunalului:

               —

               anularea Ordonanței din 28 septembrie 2015 dată în cauza F-73/14 și soluționarea cauzei și, cu titlu subsidiar, trimiterea cauzei spre rejudecare Tribunalului Funcției Publice;

               —

               obligarea Europol la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului, recurentul invocă un motiv unic, întemeiat pe faptul că ordonanța atacată ar fi afectată de mai multe erori de drept și ar fi contrară dreptului Uniunii, în special în ceea ce privește obligația de motivare, obligația de solicitudine și eroarea vădită de apreciere.


title: Cauza C-86/09: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 10 iunie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de VAT and Duties Tribunal, Manchester — Regatul Unit) — Future Health Technologies Ltd/Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs [Taxa pe valoare adăugată — Directiva 2006/112/CE — Scutiri — Articolul 132 alineatul (1) literele (b) și (c) — Spitalizarea și îngrijirea medicală și activitățile conexe — Prestarea de îngrijiri medicale în exercitarea profesiunilor medicale și paramedicale — Colectarea, testarea și analizarea sângelui din cordonul ombilical — Conservarea celulelor stem — Eventuală utilizare terapeutică în viitor — Operațiuni constituite dintr-un fascicul de elemente și de acte]

text:
               14.8.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 221/11

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 10 iunie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de VAT and Duties Tribunal, Manchester — Regatul Unit) — Future Health Technologies Ltd/Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs
   (Cauza C-86/09) (1)

   (Taxa pe valoare adăugată - Directiva 2006/112/CE - Scutiri - Articolul 132 alineatul (1) literele (b) și (c) - Spitalizarea și îngrijirea medicală și activitățile conexe - Prestarea de îngrijiri medicale în exercitarea profesiunilor medicale și paramedicale - Colectarea, testarea și analizarea sângelui din cordonul ombilical - Conservarea celulelor stem - Eventuală utilizare terapeutică în viitor - Operațiuni constituite dintr-un fascicul de elemente și de acte)
   2010/C 221/18
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   VAT and Duties Tribunal, Manchester

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Future Health Technologies Ltd

      Pârâți: Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — VAT and Duties Tribunal, Manchester (Regatul Unit) — Interpretarea articolului 132 alineatul (1) literele (b) și (c) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată — Scutire — Noțiunile „spitalizarea și îngrijirea medicală și activitățile conexe” și „prestarea de îngrijiri medicale” — Servicii de prelevare, de transport, de analiză și de stocare a sângelui și a celulelor stem din cordonul ombilical al nou-născuților în scopul unui eventual tratament medical

      Dispozitivul

               1.

               Atunci când activitățile care constau în trimiterea unui material de colectare a sângelui din cordonul ombilical al nou-născuților, precum și în testarea și analizarea acestui sânge și, dacă este cazul, în conservarea celulelor stem conținute în acest sânge în vederea unei eventuale utilizări terapeutice în viitor urmăresc numai să garanteze că o resursă este disponibilă în vederea unui tratament medical în ipoteza incertă în care acesta ar deveni necesar și nu urmăresc, în sine, să stabilească un diagnostic, să îngrijească sau să vindece boli ori anomalii de sănătate, astfel de activități, apreciate împreună sau separat, nu intră nici în domeniul de aplicare al noțiunii „spitalizare și îngrijiri medicale” prevăzută la articolul 132 alineatul (1) litera (b) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată, nici în cel al noțiunii „prestarea de îngrijiri medicale”, prevăzută la articolul 132 alineatul (1) litera (c) din această directivă. În ceea ce privește analizarea sângelui din cordonul ombilical, situația ar fi diferită numai dacă această analiză ar urmări să permită în mod efectiv stabilirea unui diagnostic medical, fiind de competența instanței de trimitere să verifice acest fapt dacă este necesar.

               2.

               Noțiunea de activități „conexe”„spitaliz[ării] și îngrijir[ii] medicale”, în sensul articolului 132 alineatul (1) litera (b) din Directiva 2006/112, trebuie interpretată în sensul că nu intră în domeniul de aplicare al acesteia activități precum cele în cauză în acțiunea principală, care constau în trimiterea unui material de colectare a sângelui din cordonul ombilical al nou-născuților, precum și în testarea și analizarea acestui sânge și, dacă este cazul, în conservarea celulelor stem conținute în acest sânge în vederea unei posibile utilizări terapeutice în viitor, cu care aceste activități prezintă doar o legătură ipotetică, această utilizare nefiind nici efectivă, nici în curs de realizare, nici planificată.

      (1)  JO C 102, 1.5.2009.


title: Cauza F-78/07: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 21 aprilie 2008 — Boudova și alții/Comisia Comunităților Europene (Funcție publică — Funcționari — Numire — Încadrare în grad — Agenți auxiliari numiți funcționari — Concursuri publicate înainte de intrarea în vigoare a noului statut — Act cauzator de prejudiciu — Admisibilitatea acțiunii)

text:
               30.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/61

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 21 aprilie 2008 — Boudova și alții/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza F-78/07) (1)

   (Funcție publică - Funcționari - Numire - Încadrare în grad - Agenți auxiliari numiți funcționari - Concursuri publicate înainte de intrarea în vigoare a noului statut - Act cauzator de prejudiciu - Admisibilitatea acțiunii)
   (2008/C 223/115)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Stanislava Boudova și alții (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentant: M.-A. Lucas, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: J. Curall și G. Berscheid, agenți)
   Obiectul
   Anularea deciziei de respingere a cererilor de revizuire a încadrării în grad a reclamanților, foști agenți auxiliari numiți funcționari în urma reușitei la concursurile generale pentru gradele B5/B4 — Cerere de daune-interese.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca vădit inadmisibilă.

               2)

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 247, 20.10.2007, p. 42.


title: Cauza C-355/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Conseil d'État (Franța) la 28 iunie 2016 – Christian Picart/Ministre des finances et des comptes publics

text:
               12.9.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 335/36

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Conseil d'État (Franța) la 28 iunie 2016 – Christian Picart/Ministre des finances et des comptes publics
   (Cauza C-355/16)
   (2016/C 335/48)
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Conseil d'État

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Christian Picart

      Pârât: Ministre des finances et des comptes publics

      Întrebările preliminare

               1)

               Dreptul de stabilire ca lucrător care desfășoară o activitate independentă, astfel cum este definit la articolele 1 și 4 din Acordul din 21 iunie 1999 și la articolul 12 din anexa I la acesta, poate fi considerat ca fiind echivalent cu libertatea de stabilire, garantată persoanelor care desfășoară o activitate independentă de articolul 43 din Tratatul de instituire a Comunității Europene, devenit articolul 49 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene?

               2)

               În această ipoteză, având în vedere dispoziţiile articolului 16 din acord, ar fi necesar să se aplice jurisprudenţa rezultată din Hotărârea din 7 septembrie 2006, C 470/04, ulterioară acestui acord, în situaţia unui resortisant al unui stat membru care şi-a transferat domiciliul în Elveţia și care se limitează să păstreze participaţiile pe care le deţinea în societăţi care intră sub incidența dreptului acestui stat membru, conferindu-i o influenţă certă asupra deciziilor acestor societăţi şi permițându-i să le stabilească activităţile, fără să susțină că are în vedere să exercite în Elveția o activitate independentă diferită de cea pe care o exercita în statul membru al cărui resortisant este și care consta în administrarea acestor participații?

               3)

               În ipoteza în care acest drept nu este echivalent cu libertatea de stabilire, el ar trebui interpretat în același mod în care Curtea de Justiție a Uniunii Europene a interpretat libertatea de stabilire în Hotărârea sa din 7 septembrie 2006, C-470/04?


title: Cauza C-232/09: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 11 noiembrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Augstākās tiesas Senāts — Republica Letonia) — Dita Danosa/LKB Līzings SIA [Politica socială — Directiva 92/85/CEE — Măsuri pentru promovarea îmbunătățirii securității și a sănătății la locul de muncă în cazul lucrătoarelor gravide, care au născut de curând sau care alăptează — Articolul 2 litera (a) și articolul 10 — Noțiunea lucrătoare gravidă — Interdicția concedierii unei lucrătoare gravide în perioada de la începutul sarcinii până la terminarea concediului de maternitate — Directiva 76/207/CEE — Egalitate de tratament între bărbați și femei — Membru al unui consiliu de administrație al unei societăți de capital — Reglementare națională care permite concedierea unui astfel de membru fără restricții]

text:
               15.1.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 13/11

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 11 noiembrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Augstākās tiesas Senāts — Republica Letonia) — Dita Danosa/LKB Līzings SIA
   (Cauza C-232/09) (1)

   (Politica socială - Directiva 92/85/CEE - Măsuri pentru promovarea îmbunătățirii securității și a sănătății la locul de muncă în cazul lucrătoarelor gravide, care au născut de curând sau care alăptează - Articolul 2 litera (a) și articolul 10 - Noțiunea „lucrătoare gravidă” - Interdicția concedierii unei lucrătoare gravide în perioada de la începutul sarcinii până la terminarea concediului de maternitate - Directiva 76/207/CEE - Egalitate de tratament între bărbați și femei - Membru al unui consiliu de administrație al unei societăți de capital - Reglementare națională care permite concedierea unui astfel de membru fără restricții)
   2011/C 13/17
   Limba de procedură: letona

      Instanța de trimitere

   Augstākās tiesas Senāts

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Dita Danosa

      Pârâtă: LKB Līzings SIA

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Augstākās tiesas Senāts — Interpretarea articolului 10 din Directiva 92/85/CEE a Consiliului din 19 octombrie 1992 privind introducerea de măsuri pentru promovarea îmbunătățirii securității și a sănătății la locul de muncă în cazul lucrătoarelor gravide, care au născut de curând sau care alăptează [a zecea directivă specială în sensul articolului 16 alineatul (1) din Directiva 89/391/CEE] (JO L 348, p. 1, Ediție specială, 05/vol. 3, p. 3) — Noțiunea de lucrător — Compatibilitate cu directiva a unei legislații naționale care permite concedierea unui membru al consiliului de administrație a unei societăți de capital fără restricții care să țină seama în special de graviditatea persoanei în cauză

      Dispozitivul

               1.

               Un membru al consiliului de administrație al unei societăți de capital care efectuează prestații în favoarea acesteia și care face parte integrantă din societate trebuie să fie considerat ca având calitatea de lucrător în sensul Directivei 92/85/CEE a Consiliului din 19 octombrie 1992 privind introducerea de măsuri pentru promovarea îmbunătățirii securității și a sănătății la locul de muncă în cazul lucrătoarelor gravide, care au născut de curând sau care alăptează [A zecea directivă specială în sensul articolului 16 alineatul (1) din Directiva 89/391/CEE] dacă își exercită activitatea, pentru o anumită perioadă, sub îndrumarea sau controlul unui alt organ al acestei societăți și dacă, în schimbul acestei activități, primește o remunerație. Este de competența instanței de trimitere să procedeze la verificarea elementelor de fapt necesare pentru a aprecia dacă aceasta este situația în litigiul cu care este sesizată.

               2.

               Articolul 10 din Directiva 92/95 trebuie să fie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale precum cea în cauză în acțiunea principală care permite revocarea unui membru al consiliului de administrație al unei societăți de capital fără restricții atunci când persoana interesată are calitatea de „lucrătoare gravidă” în sensul acestei directive, iar decizia de revocare luată în privința sa se întemeiază în mod esențial pe starea sa de graviditate. Chiar presupunând că respectivul membru al consiliului de administrație nu are această calitate, nu este mai puțin adevărat că revocarea din funcție a unui membru al consiliului de administrație care exercită atribuții precum cele descrise în acțiunea principală din cauza sarcinii sau dintr-o cauză întemeiată în mod esențial pe această stare nu poate privi decât femeile și reprezintă, prin urmare, o discriminare directă pe criterii de sex, contrară articolului 2 alineatele (1) și (7) și articolului 3 alineatul (1) litera (c) din Directiva 76/207/CEE a Consiliului din 9 februarie 1976 privind punerea în aplicare a principiului egalității de tratament între bărbați și femei în ceea ce privește accesul la încadrarea în muncă, la formarea și la promovarea profesională, precum și condițiile de muncă, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2002/73/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 septembrie 2002.

      (1)  JO C 220, 12.9.2009.


title: Cauza C-193/11: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 26 septembrie 2013 — Comisia Europeană/Republica Polonă (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Fiscalitate — TVA — Directiva 2006/112/CE — Articolele 306-310 — Regim special pentru agențiile de turism — Divergențe între versiunile linguistice — Legislație națională care prevede aplicarea regimului special altor persoane decât călătorilor — Noțiunile „călător” și „client” )

text:
               23.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 344/5

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 26 septembrie 2013 — Comisia Europeană/Republica Polonă
   (Cauza C-193/11) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Fiscalitate - TVA - Directiva 2006/112/CE - Articolele 306-310 - Regim special pentru agențiile de turism - Divergențe între versiunile linguistice - Legislație națională care prevede aplicarea regimului special altor persoane decât călătorilor - Noțiunile „călător” și „client”)
   2013/C 344/04
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Lozano Palacios și K. Herrmann, agenți)

      Pârâtă: Republica Polonă (reprezentanți: A. Kraińska, A. Kramarczyk, M. Szpunar și B. Majczyna, agenți)

      Interveniente în susținerea pârâtei: Republica Cehă (reprezentanți: M. Smolek, T. Müller și J. Očková, agenți), Regatul Spaniei (reprezentant: S. Centeno Huerta, agent), Repubica Franceză (reprezentanți: G. de Bergues și J. S. Pilczer, agenți), Republica Portugheză (reprezentanți: L. Inez Fernandes și R. Laires, agenți), Republica Finlanda (reprezentant: J. Heliskoski, agent)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolelor 306-310 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7) — Legislație națională care prevede aplicarea unui regim special de impozitare pentru agențiile de turism în cazul operațiunilor efectuate de acestea pentru alți beneficiari decât călătorii

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea

               2.

               Obligă Comisia la plata cheltuielilor de judecată efectuate de Republica Polonă.

               3.

               Republica Cehă, Regatul Spaniei, Republica Franceză, Republica Portugheză și Republica Finlanda suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 204, 9.7.2011.


title: Cauza C-77/15 P: Ordonanța Vicepreședintelui Curții din 18 decembrie 2015 – Curtea de Justiție a Uniunii Europene/Luigi Marcuccio

text:
               29.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 78/10

         Ordonanța Vicepreședintelui Curții din 18 decembrie 2015 – Curtea de Justiție a Uniunii Europene/Luigi Marcuccio
   (Cauza C-77/15 P) (1)

   (2016/C 078/13)
   Limba de procedură: italiana
   Vicepreședintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 138, 27.4.2015.


title: Cauza T-45/06: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 24 septembrie 2008 — Reliance Industries/Consiliul Uniunii Europene și Comisia Comunităților Europene ( Politică comercială comună — Taxe antidumping — Taxe compensatorii — Expirarea taxelor — Aviz de inițiere a unei reexaminări — Termen — Normele OMC )

text:
               8.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 285/35

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 24 septembrie 2008 — Reliance Industries/Consiliul Uniunii Europene și Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-45/06) (1)

   („Politică comercială comună - Taxe antidumping - Taxe compensatorii - Expirarea taxelor - Aviz de inițiere a unei reexaminări - Termen - Normele OMC’)
   (2008/C 285/63)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Reliance Industries Ltd (Mumbai, India) (reprezentanți: I. MacVay, S. Ahmed, solicitors, R. Thompson, QC, și K. Beal, barrister)

      Pârâți: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: J.-P. Hix, agent, asistat de G. Berrisch, avocat) și Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: N. Khan și P. Stancanelli, agenți)
   Obiectul
   Cererile de anulare:

               —

               a avizului Comisiei din 1 decembrie 2005 de inițiere a unei reexaminări în temeiul expirării măsurilor compensatorii aplicabile importurilor de anumite tipuri de polietilenă tereftalată originare, printre altele, din India (JO C 304, p. 4);

               —

               a avizului Comisiei din 1 decembrie 2005 de inițiere a unei reexaminări în temeiul expirării măsurilor antidumping aplicabile importurilor de anumite tipuri de polietilenă tereftalată originare din India, Indonezia, Republica Coreea, Malaezia, Taiwan și Thailanda și a unei reexaminări intermediare parțiale a măsurilor antidumping aplicabile importurilor de anumite tipuri de polietilenă tereftalată originare din Republica Coreea și din Taiwan (JO C 304, p. 9);

               —

               a Regulamentului (CE) nr. 2603/2000 al Consiliului din 27 noiembrie 2000 de instituire a unui drept compensatoriu definitiv și de percepere definitivă a dreptului provizoriu instituit la importurile anumitor tipuri de polietilenă tereftalată originare din India, Malaezia și Thailanda și de închidere a procedurii antisubvenții privind importurile anumitor tipuri de polietilenă tereftalată originare din Indonezia, Republica Coreea și Taiwan (JO L 301, p. 1, Ediție specială, 11/vol. 22, p. 3), a Regulamentului 2604/2000 al Consiliului din 27 noiembrie 2000 de instituire a unui drept antidumping definitiv și de percepere definitivă a dreptului provizoriu instituit pentru importurile de anumite tipuri de polietilenă tereftalată originare din India, Indonezia, Malaezia, Republica Coreea, Taiwan și Thailanda (JO L 301, p. 21, Ediție specială, 11/vol. 22, p. 23) și a Deciziei 2000/745/CE a Comisiei din 29 noiembrie 2000 privind acceptarea angajamentelor oferite în cadrul procedurilor antidumping și antisubvenții referitoare la importurile anumitor tipuri de polietilenă tereftalată (PET) originare din India, Indonezia, Malaezia, Republica Coreea, Taiwan și Thailanda (JO L 301, p. 88, Ediție specială, 11/vol. 22, p. 44), în măsura în care aceste acte ar fi aplicabile reclamantei după 1 decembrie 2005;

               —

               în subsidiar, a articolului 11 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 384/96 al Consiliului din 22 decembrie 1995 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene (JO 1996, L 56, p. 1, Ediție specială, 11/vol. 12, p. 223) și a articolului 18 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 2026/97 al Consiliului din 6 octombrie 1997 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unor subvenții din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene (JO L 288, p. 1, Ediție specială, 11/vol. 15, p. 180).

         Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Reliance Industries Ltd la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 86, 8.4.2006.