title: Cauza T-646/15: Acțiune introdusă la 13 noiembrie 2015 – Karanikas/Parlamentul

text:
               8.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 48/60

         Acțiune introdusă la 13 noiembrie 2015 – Karanikas/Parlamentul
   (Cauza T-646/15)
   (2016/C 048/68)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Harry Karanikas (Chalandrion, Grecia) (reprezentant: N. Pirc Musar, avocat)

      Pârât: Parlamentul European

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei A(2015)8594 C a Parlamentului European din 14 septembrie 2015 prin care s-a respins cererea de confirmare formulată de reclamant pentru accesul la anumite documente referitoare la informații cu privire la cheltuielile de deplasare ale unor membri ai Parlamentului European, la indemnizațiile de ședere, la cele pentru cheltuieli generale și la cheltuielile cu angajarea colaboratorilor;

               —

               obligarea Parlamentului European la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamant, în temeiul articolelor 134 și 140 din Regulamentul de procedură al Tribunalului, inclusiv cele efectuate de eventualii intervenienți.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 4 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 1049/2001 (1) coroborat cu articolul 8 litera (b) din Regulamentul nr. 45/2001 (2), întrucât datele cu caracter personal solicitate nu sunt protejate potrivit legislației Uniunii.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 4 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 1049/2001 coroborat cu articolul 8 litera (b) din Regulamentul nr. 45/2001, întrucât accesul la informațiile solicitate a fost refuzat în pofida îndeplinirii condițiilor necesare pentru divulgare.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea obligației generale, potrivit articolelor 2 și 4 din Regulamentul nr. 1049/2001 coroborate cu articolul 6 alineatul (3) din Regulamentul nr. 1049/2001, de efectuare a unei examinări pentru fiecare document în parte.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 4 alineatul (6) din Regulamentul nr. 1049/2001, întrucât refuzul de acordare a unui acces parțial la documentele solicitate nu a fost justificat.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe încălcarea obligației de motivare, astfel cum impun articolul 7 alineatul (1) și articolul 8 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1049/2001, întrucât Parlamentul nu a analizat toate argumentele reclamantului.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 45/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2000 privind protecția persoanelor fizice cu privire la prelucrarea datelor cu caracter personal de către instituțiile și organele comunitare și privind libera circulație a acestor date (JO L 8, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 30, p. 142).


title: Cauza C-20/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundespatentgerichts (Germania) la 17 ianuarie 2014 – BGW Marketing- & Management-Service GmbH/Bodo Scholz

text:
               28.4.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/11

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundespatentgerichts (Germania) la 17 ianuarie 2014 – BGW Marketing- & Management-Service GmbH/Bodo Scholz
   (Cauza C-20/14)
   2014/C 129/14
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundespatentgericht

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: BGW Marketing- & Management-Service GmbH

      Pârât: Bodo Scholz

      Întrebările preliminare

   Dispoziţiile articolului 4 alineatul (1) litera (b) din Directiva 2008/95/CE (1) trebuie interpretate în sensul că, în cazul produselor şi serviciilor identice sau similare, se poate considera că există un risc de confuzie pentru public atunci când o succesiune de litere cu caracter distinctiv care domină marca verbală sau figurativă anterioară cu caracter distinctiv moderat, este utilizată în cadrul unei mărci ulterioare a unui terţ astfel încât la această succesiune de litere se adaugă o combinaţie de cuvinte descriptivă care se referă la respectiva succesiune și care o explică ca abreviere a cuvintelor descriptive?

      (1)  Directiva 2008/95/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 octombrie 2008 de apropiere a legislațiilor statelor membre cu privire la mărci (JO L 299, p. 25)


title: Cauza C-412/15: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 5 octombrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Hessisches Finanzgericht – Germania) – TMD Gesellschaft für transfusionsmedizinische Dienste mbH/Finanzamt Kassel II – Hofgeismar (Trimitere preliminară — Fiscalitate — Taxa pe valoare adăugată — Directiva 2006/112/CE — Scutiri pentru anumite activități de interes general — Articolul 132 alineatul (1) litera (d) — Livrare de organe, sânge și lapte, de proveniență umană — Conținut — Plasmă din sânge uman transformată și utilizată în scopuri industriale)

text:
               28.11.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 441/3

      Hotărârea Curții (Camera a treia) din 5 octombrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Hessisches Finanzgericht – Germania) – TMD Gesellschaft für transfusionsmedizinische Dienste mbH/Finanzamt Kassel II – Hofgeismar
      (Cauza C-412/15) (1)

      ((Trimitere preliminară - Fiscalitate - Taxa pe valoare adăugată - Directiva 2006/112/CE - Scutiri pentru anumite activități de interes general - Articolul 132 alineatul (1) litera (d) - Livrare de organe, sânge și lapte, de proveniență umană - Conținut - Plasmă din sânge uman transformată și utilizată în scopuri industriale))
      (2016/C 441/04)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Hessisches Finanzgericht

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: TMD Gesellschaft für transfusionsmedizinische Dienste mbH

         Pârâtă: Finanzamt Kassel II – Hofgeismar

         Dispozitivul

      Articolul 132 alineatul (1) litera (d) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie interpretat în sensul că livrările de sânge uman pe care statele membre sunt obligate să le scutească în temeiul acestei dispoziții nu vizează livrările de plasmă extrasă din sângele uman atunci când această plasmă nu este utilizată în mod direct în scopuri terapeutice, ci servește exclusiv producerii de medicamente.

         (1)  JO C 398, 30.11.2015.


title: Cauza F-32/13: Acțiune introdusă la 8 aprilie 2013 — ZZ/Comisia

text:
               20.7.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 207/58

         Acțiune introdusă la 8 aprilie 2013 — ZZ/Comisia
   (Cauza F-32/13)
   2013/C 207/96
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: F. Moyse, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei de respingere a cererii prin care se solicită restituirea soldului neachitat pe care Comisia ar fi trebuit să îl plătească reclamantului cu titlu de indemnizație de plecare

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei Comisiei din 9 ianuarie 2013 prin care aceasta a respins cererea reclamantului și prin care a respins plângerea acestuia având ca obiect restituirea soldului neachitat pe care Comisia ar fi trebuit să i-l plătească pentru că a demisionat. Dacă va fi necesar, acțiunea are ca obiect și anularea scrisorii Comisiei din 13 aprilie 2012 prin care Comisia își precizează poziția pentru prima dată față de cererea reclamantului de recalculare a cuantumului pe care Comisia trebuie să îl plătească reclamantului.

               —

               obligarea Comisia la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-488/13: Ordonanța Tribunalului din 22 ianuarie 2015 – GEA Group/OAPI (engineering for a better world) ( „Marcă comunitară — Termen de introducere a acțiunii — Momentul de la care începe să curgă termenul — Notificarea deciziei camerei de recurs prin fax — Primirea faxului — Tardivitate — Inexistența forței majore sau a cazului fortuit — Inadmisibilitate vădită” )

text:
               16.3.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 89/26

         Ordonanța Tribunalului din 22 ianuarie 2015 – GEA Group/OAPI (engineering for a better world)
   (Cauza T-488/13) (1)

   ((„Marcă comunitară - Termen de introducere a acțiunii - Momentul de la care începe să curgă termenul - Notificarea deciziei camerei de recurs prin fax - Primirea faxului - Tardivitate - Inexistența forței majore sau a cazului fortuit - Inadmisibilitate vădită”))
   (2015/C 089/31)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: GEA Group AG (Dusseldorf, Germania) (reprezentant: J. Schneiders, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: inițial A. Pohlmann, ulterior S. Hanne, agenți)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 21 martie 2013 (cauza R 935/2012-4), privind o cerere de înregistrare a semnului verbal engineering for a better world ca marcă comunitară

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă GEA Group AG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 352, 30.11.2013.


title: Cauza T-546/11: Acțiune introdusă la 11 octombrie 2011 — Technion — Israel Institute of Technology și Technion Research & Development/Comisia

text:
               3.12.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 355/28

         Acțiune introdusă la 11 octombrie 2011 — Technion — Israel Institute of Technology și Technion Research & Development/Comisia
   (Cauza T-546/11)
   2011/C 355/51
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamante: Technion — Israel Institute of Technology (Haifa, Israel) și Technion Research & Development Foundation Ltd (Haifa) (reprezentanți: D. Grisay și D. Piccininno, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               admiterea prezentei cereri în anulare întemeiate pe articolul 263 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene;

               —

               declararea acesteia ca admisibilă și

               —

               cu titlu principal, declararea acțiunii ca fondată și anularea deciziei din 2 august 2011 a Direcției Generale Societatea Informațională și Media de la Commission européenne;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe o încălcare a normelor fundamentale de procedură, se împarte în două aspecte, bazate:

                           —

                           pe de o parte, pe lipsa și pe insuficiența motivării, în măsura în care Comisia nu ar menționa pentru două dintre cele patru contracte în cauză justificarea și elementele pe care se bazează decizia atacată pentru a stabili o ajustare a costurilor rambursabile;

                           —

                           pe de altă parte, pe încălcarea dreptului la apărare, în măsura în care Comisia s-ar fi opus ca Technion — Israel Institute of Technology să ia cunoștință și să comenteze documentele pe care se bazează decizia atacată.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe o eroare vădită de apreciere, întrucât decizia atacată nu ar dovedi, pe baza elementelor invocate, că prestațiile a căror rambursare o pretinde Comisie nu au fost realizate efectiv.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiilor încrederii legitime și proporționalității în măsura în care Comisia:

                           —

                           a adoptat o decizie de ajustare a costurilor rambursabile, deși ar fi autorizat costurile cu ocazia inițierii proiectelor respective înainte de semnarea contractelor și

                           —

                           ar fi pretins o ajustare a costurilor rambursabile pentru o sumă care depășește cuantumul pentru care declară că a adus probe.


title: Cauza C-353/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado de lo Social n ° 2 de Terrassa (Spania) la 22 iulie 2014 – Elisabet Rion Bea/Bankia S.A. şi alţii

text:
               29.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 339/13

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado de lo Social no 2 de Terrassa (Spania) la 22 iulie 2014 – Elisabet Rion Bea/Bankia S.A. şi alţii
   (Cauza C-353/14)
   2014/C 339/15
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Juzgado de lo Social no 2 de Terrassa

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Elisabet Rion Bea

      Pârâte: Bankia S.A., Sección Sindical UGT, Sección Sindical CCOO, Sección Sindical ACCAM, Sección Sindical CSICA, Sección Sindical SATE și Fondo de Garantía Salarial

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 56 din Statutul lucrătorilor – Decretul legislativ regal nr. 1/1995 din 24 martie 1995 –, a cincea dispoziție tranzitorie din Legea 3/2012 din 6 iulie 2012 de stabilire a unor măsuri de urgenţă pentru reforma pieţei muncii și articolele 123 și 124 alineatul 13 din Legea privind instanțele pentru litigii de muncă – Legea nr. 36/2011 din 10 octombrie 2011 – (prin trimiterea implicită la dispozițiile anterioare) contravin articolelor 107 și 108 din Tratatul [privind funcționarea] Uniunii Europene, în versiunea sa consolidată, prin faptul că măresc, în esență, compensațiile autorizate prin Decizia Comisiei Europene în procedura „State aid SA.35253 (2012/N) Spain. Restructuring and Recapitalisation of the BFA Group”?

               2)

               Este contrară dispozițiilor menționate ale dreptului Uniunii și Deciziei Comisiei Europene în procedura „State aid SA.35253 (2012/N) Spain. Restructuring and Recapitalisation of the BFA Group” o interpretare a respectivelor dispoziții conform căreia, în cazul constatării legalității concedierii, instanța poate să modifice valoarea compensațiilor la cea minimă legală, prevăzută de legislația națională?

               3)

               Este contrară dispozițiilor menționate ale dreptului Uniunii și Deciziei Comisiei Europene în procedura „State aid SA.35253 (2012/N) Spain. Restructuring and Recapitalisation of the BFA Group” o interpretare a respectivelor dispoziții conform căreia, în cazul constatării nelegalității concedierii, instanța poate să modifice valoarea compensațiilor la cea convenită în acordul încheiat în perioada consultărilor, cu condiția ca acestea să fie mai mari decât valoarea minimă legală și mai mici decât valoarea maximă legală?


title: Cauza T-439/15: Acțiune introdusă la 4 august 2015 – Amrita și alții/Comisia

text:
               5.10.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/24

         Acțiune introdusă la 4 august 2015 – Amrita și alții/Comisia
   (Cauza T-439/15)
   (2015/C 328/23)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamante: Soc. coop. Amrita arl (Scorrano, Italia), Cesi Marta (Alliste, Italia), Comune Agricola Lunella – Soc. Mutua Coop Agricola (Galatone, Italia), Mustich Loredana Faustina (Lequile, Italia), Rollo Olga (Lecce, Italia), Borrello Claudia (Salve, Italia), Società agricola Merico Maria Rosa di Consiglia, Marta e Vito Lisi (Miggiano, Italia), Marzo Luigi (Specchia, Italia), Azienda Agricola Piccapane di Pellegrino Giuseppe (Castrignano del Capo, Italia), Azienda Agricola Le Lame di Russo Antonello e Russo Gianluigi Ss (Cutrofiano, Italia), Lanzieri Ivana (Ugento, Italia), Stendardo Giovanni (Presicce, Italia), Stasi Anna Maria (Castrignano del Capo, Italia), Azienda Agricola Crie di Miggiano Gianluigi (Muro Leccese, Italia), Castriota Maria Grazia (Galatone, Italia), Gabrieli Tommasi Emanuele (Calimera, Italia), Azienda Agricola di Canioni Fiorella (Melendugno, Italia), Azienda Agricola Spirdo Ss agricola (Ruffano, Italia), Coppola Silvia (Guagnano, Italia), Fondazione le Costantine (Uggiano la Chiesa, Italia), Impresa Agricola Stefania Stamerra (Lecce, Italia), Azienda Agricola Clemente Pezzuto di Pezzuto Francesco (Trepuzzi, Italia), Cooperativa Sociale Terrarossa (Tricase, Italia), Vaglio Irene (Tricase, Italia), Simone Cosimo Antonio (Morciano di Leuca, Italia), Azienda Agrituristica „Gli Ulivi” di Baglivo Cesaria (Tricase, Italia), Preite Osvaldo (Taurisano, Italia), Masseria Alti Pareti Società Agricola arl (Maglie, Italia), Società Agricola Li Matonni Sas di Sammarco Ascanio & C. (Erchie, Italia) (reprezentanți: L. Paccione și V. Stamerra, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanții solicită Tribunalului anularea Deciziei de punere în executare nr. 789 a Comisiei din 18 mai 2015, publicată în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene nr. 125/36 din 21 mai 2015, intitulată „Decizia de punere în executare (UE) no 2015/789 a Comisiei din 18 mai 2015 privind măsuri de prevenire a introducerii în Uniune și a răspândirii în interiorul acesteia a Xylella fastidiosa (Wells et al.)”, după ce a înlăturat, dacă este cazul, aplicarea Directivei nr. 29 a Consiliului din 8 mai 2000, publicată în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene nr. 169 din 10 iulie 2000, cu toate consecințele în drept, în special în ceea ce privește cheltuielile judecătorești și competența judiciară.

      Motivele și principalele argumente

   Decizia contestată în speță este identică cu cea care face obiectul acțiunilor T-436/15, Consorzio Vivaisti viticoli pugliesi și Negro/Comisia, și T-437/15, Eden Green Vivai Piante di Verdesca Giuseppe și alții/Comisia.
   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă 16 motive de drept.

               1.

               Primul motiv se întemeiază pe nelegalitatea Directivei 2000/29, întrucât încalcă articolul 48 TUE coroborat cu articolul 3 TFUE și cu articolul 5 TUE, precum și pe necompetență și pe încălcarea principiului cooperării loiale.

                           —

                           Afirmăm în această privință că directiva atribuie Uniunii o competență exclusivă nerecunoscută de tratate.

               2.

               Al doilea motiv se întemeiază pe nelegalitatea Directivei 2000/29 pentru necompetență și pentru încalcarea articolului 5 TUE, în raport cu principiile cooperării loiale și subsidiarității.

                           —

                           Afirmăm în această privință că directiva atribuie Comisiei competența, nerecunoscută de tratate, de a abroga măsurile adoptate de statul membru în materie de reglementare a prescripțiilor fitosanitare.

               3.

               Al treilea motiv se întemeiază pe nelegalitatea Deciziei nr. 2015/789/UE a Comisiei din cauza nelegalității Directivei 2000/29 pe care se întemeiază aceasta, astfel cum reiese din cuprinsul punctelor 1 și 2 de mai sus.

               4.

               Al patrulea motiv se întemeiază pe nelegalitatea intrinsecă a Deciziei nr. 2015/789/UE întrucât încalcă articolul 6 TUE coroborat cu principiul protecției jurisdicționale efective acordate anterior reclamantelor de către instanța administrativă italiană.

               5.

               Al cincilea motiv se întemeiază pe nelegalitatea intrinsecă a Deciziei nr. 2015/789/UE întrucât încalcă articolul 5 TUE coroborat cu principiile cooperării loiale și subsidiarității, ținând seama de absența absolută a motivării în ceea ce privește punctul decisiv privind eventuala insuficiență a acțiunilor de combatere a bacteriei Xylella fastidiosa de către statul membru.

               6.

               Al șaselea motiv se întemeiază pe nelegalitatea intrinsecă a Deciziei nr. 2015/789/UE întrucât încalcă articolul 5 TUE coroborat cu principiile proporționalității și precauției.

                           —

                           Afirmăm în această privință că conținutul normativ al deciziei contestate pare să fie excesiv în raport cu obiectivele declarate.

               7.

               Al șaptelea motiv se întemeiază pe nelegalitatea intrinsecă a Deciziei nr. 2015/789/UE a Comisiei întrucât încalcă norma NIMP nr. 9 coroborată cu articolul 5 TUE și cu Protocolul nr. 2 la TFUE privind aplicarea principiilor proporționalității și precauției.

               8.

               Al optulea motiv se întemeiază pe nelegalitatea intrinsecă a Deciziei nr. 2015/789 în măsura în care încalcă articolul 5 TUE și principiul proporționalității care este afirmat de aceasta, desemnează provincia Lecce drept „zonă infectată”, precum și o bandă de cel puțin 10 kilometri din nordul provinciei menționate drept „zonă tampon”. În plus, decizia contestată încalcă formele substanțiale, din cauza inexistenței cercetării și a motivării, pe lângă faptul că este afectată de erori și de convingeri nejustificate.

               9.

               Al nouălea motiv se întemeiază pe nelegalitatea intrinsecă a Deciziei nr. 2015/789 întrucât încalcă articolul 5 TUE și pe necompetență, dat fiind că revenea statului membru sarcina de a identifica și de a delimita orice zonă care putea fi infectată.

               10.

               Al zecelea motiv se întemeiază pe nelegalitatea intrinsecă a Deciziei nr. 2015/789 întrucât încalcă articolul 5 TUE și pe necompetență, în măsura în care interzice plantarea de plante-gazdă în „zona infectată”, precum și întrucât încalcă articolul 1 din Protocolul adițional la Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale, astfel încât măsura contestată constituie o restricție necodificată a drepturilor reale ale reclamantelor asupra terenurilor agricole aflate în posesia acestora.

               11.

               Al unsprezecelea motiv se întemeiază pe nelegalitatea intrinsecă a Deciziei nr. 2015/789 întrucât încalcă articolele 11 TFUE și 191 TFUE, principiul precauției și articolul 5 TUE coroborate cu Directiva comunitară nr. 2001/42, dat fiind că măsura de înlăturare a unor plante infectate și sănătoase pe o rază de 100 metri, împreună cu prescrierea unor tratamente fitosanitare obligatorii în scopul de a eradica insecta vector, cauzează prejudicii ecologice și afectează peisajul din Salento în lipsa unei evaluări ecologice strategice și a unei examinări a riscurilor asupra mediului și a sănătății umane.

               12.

               Al doisprezecelea motiv se întemeiază pe nelegalitatea intrinsecă a Deciziei nr. 2015/789 întrucât încalcă articolele 11 TFUE și 191 TFUE și Directiva comunitară nr. 43/1992, dat fiind că măsurile adoptate nu conțin aprecierea riscurilor pe care înlăturarea, eradicarea și tratamentele fitosanitare le pot genera asupra unor părți de teritoriu protejate special prin dreptul Uniunii întrucât sunt clasificate drept arii de protecție specială, parcuri naturale și situri de importanță comunitară.

               13.

               Al treisprezecelea motiv se întemeiază pe nelegalitatea intrinsecă a Deciziei nr. 2015/789 întrucât încalcă Convenția europeană a peisajului semnată la Florența la 20 octombrie 2000, precum și articolele 191 și 11 TFUE coroborate cu Directiva comunitară nr. 43/1992.

                           —

                           Afirmăm în această privință că dispoziția Uniunii impune înlăturarea oricărui tip de măslini, cu obligația de tratare cu pesticide chimice a căror utilizare este interzisă în mod specific în agricultura organică, ceea ce generează dispariția exploatărilor reclamantelor care practică agricultura organică de mai mulți ani.

               14.

               Al paisprezecelea motiv se întemeiază pe nelegalitatea intrinsecă a Deciziei nr. 2015/789 întrucât încalcă Regulamentul nr. 178 al Parlamentului European și al Consiliului din 28 ianuarie 2002, articolele 11 TFUE și 191 TFUE, în special în ceea ce privește Directiva 2009/128/CE, precum și principiul proporționalității și formele substanțiale.

                           —

                           Afirmăm în această privință că decizia Uniunii le obligă pe reclamante să utilizeze substanțe chimice neautorizate în agricultura organică și să elimine plante chiar în simple cazuri de suspiciuni de infectare. Aceste măsuri contravin indicațiilor din avizele științifice ale Autorității Europene pentru Siguranța Alimentară și sunt întemeiate în plus pe convingerea privind existența unei legături de cauzalitate între uscarea rapidă a măslinului și bacteria Xylella, care nu a fost demonstrată până în prezent.

               15.

               Al cincisprezecelea motiv se întemeiază pe nelegalitatea intrinsecă a Deciziei nr. 2015/789 întrucât în loc să fie adoptate măsuri adecvate de gestiune a riscului necesare pentru a garanta o protecție sporită a sănătății, Comisia Europeană a avut o abordare pur ipotetică a riscului, care este exclusă în mod specific de Curtea de Justiție.

               16.

               Al șaisprezecelea motiv se întemeiază pe nelegalitatea intrinsecă a Deciziei nr. 2015/789 întrucât încalcă articolul 5 TUE, formele substanțiale și principiul proporționalității.

                           —

                           Afirmăm în această privință că utilizarea de pesticide și măsura de eradicare, considerate ineficiente și neviabile de Autoritatea Europeană pentru Siguranța Alimentară, nu sunt necesare pentru a atinge obiectivul stabilit de reglementarea Uniunii prin intermediul Directivei 2000/29/CE, astfel încât încalcă principiul proporționalității.


title: Cauza F-27/11: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 15 ianuarie 2013 — BO/Comisia (Funcție publică — Securitate socială — Suportarea cheltuielilor de transport legate de îngrijiri medicale — Cheltuieli de transport din motive lingvistice)

text:
               16.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 79/33

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 15 ianuarie 2013 — BO/Comisia
   (Cauza F-27/11) (1)

   (Funcție publică - Securitate socială - Suportarea cheltuielilor de transport legate de îngrijiri medicale - Cheltuieli de transport din motive lingvistice)
   2013/C 79/54
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: BO (Amman, Iordania) (reprezentanți: L. Levi, M. Vandenbussche și C. Bernard-Glanz, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall și D. Martin, agenți)

      Obiectul

   Funcție publică — Cererea de anulare a deciziilor pârâtei de respingere a autorizării prestațiilor medicale solicitate de reclamant în favoarea fiului său, a soției sale și a lui însuși

      Dispozitivul

               1.

               Anulează deciziile Comisiei Europene din 1 iunie 2010 prin care se refuză suportarea cheltuielilor de transport și de însoțire ale fiului domnului BO.

               2.

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligată să suporte cheltuielile de judecată efectuate de BO.

      (1)  JO C 186, 25.6.11, p. 33.


title: Cauzele conexate C-147/06 și C-148/06: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 15 mai 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Consiglio di Stato — Italia) — SECAP SpA (C-147/06)/Comune di Torino, cu participarea: Tecnoimprese Srl, Gambarana Impianti Snc., ICA Srl, Cosmat Srl, Consorzio Ravennate, ARCAS SpA, Regione Piemonte, și Santorso Soc. coop. arl (C-148/06)/Comune di Torino, cu participarea: Bresciani Bruno Srl, Azienda Agricola Tekno Green Srl, Borio Giacomo Srl, Costrade Srl (Contracte de achiziții publice de lucrări — Atribuirea contractelor — Oferte anormal de scăzute — Modalități de excludere — Contracte de lucrări care nu ating pragurile prevăzute prin Directivele 93/37/CEE și 2004/18/CE — Obligații ale autorității contractante care rezultă din principiile fundamentale ale dreptului comunitar)

text:
               5.7.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/3

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 15 mai 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Consiglio di Stato — Italia) — SECAP SpA (C-147/06)/Comune di Torino, cu participarea: Tecnoimprese Srl, Gambarana Impianti Snc., ICA Srl, Cosmat Srl, Consorzio Ravennate, ARCAS SpA, Regione Piemonte, și Santorso Soc. coop. arl (C-148/06)/Comune di Torino, cu participarea: Bresciani Bruno Srl, Azienda Agricola Tekno Green Srl, Borio Giacomo Srl, Costrade Srl
   (Cauzele conexate C-147/06 și C-148/06) (1)

   (Contracte de achiziții publice de lucrări - Atribuirea contractelor - Oferte anormal de scăzute - Modalități de excludere - Contracte de lucrări care nu ating pragurile prevăzute prin Directivele 93/37/CEE și 2004/18/CE - Obligații ale autorității contractante care rezultă din principiile fundamentale ale dreptului comunitar)
   (2008/C 171/04)
   Limba de procedură: italiana
   Instanța de trimitere
   Consiglio di Stato
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamanta: SECAP SpA (C-147/06), Santorso Soc. coop. arl (C-148/06)

      Pârâtă: Comune di Torino

      Cu participarea: Tecnoimprese Srl, Gambarana Impianti Snc., ICA Srl, Cosmat Srl, Consorzio Ravennate, ARCAS SpA, Regione Piemonte (C-147/06), Bresciani Bruno Srl, Azienda Agricola Tekno Green Srl, Borio Giacomo Srl, Costrade Srl (C-148/06)
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Consiglio di Stato — Interpretarea articolului 30 alineatul (4) din Directiva 93/37/CEE a Consiliului din 14 iunie 1993 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări (JO L 199, p. 54) și a articolului 55 alineatele (1) și (2) din Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii (JO L 134, p. 114, Ediție specială, 06/vol. 8, p. 116) — Oferte anormal de scăzute — Domeniul de aplicare al obligației de a recurge la o procedură de verificare în contradictoriu
   Dispozitivul
   Normele fundamentale din Tratatul CE referitoare la libertatea de stabilire și la libertatea de a presta servicii, precum și principiul general al nediscriminării se opun unei reglementări naționale care, în ceea ce privește contractele cu o valoare inferioară pragului stabilit la articolul 6 alineatul (1) litera (a) din Directiva 93/37/CEE a Consiliului din 14 iunie 1993 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, astfel cum a fost modificată prin Directiva 97/52/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 octombrie 1997 și care prezintă un interes transfrontalier cert, impune în mod imperativ autorităților contractante, în cazul în care numărul ofertelor valabile este mai mare de cinci, să procedeze la excluderea din oficiu a ofertelor considerate anormal de scăzute în raport cu prestația de furnizat, potrivit unui criteriu matematic prevăzut prin această reglementare, fără a lăsa autorităților contractante respective nicio posibilitate de a verifica elementele acestor oferte prin solicitarea de detalii cu privire la acestea de la ofertanții în cauză. Nu aceasta ar fi situația în cazul în care o reglementare națională sau locală ori autoritatea contractantă respectivă, din cauza numărului excesiv de ridicat de oferte care ar putea obliga această autoritate contractantă să procedeze la verificarea, în contradictoriu, a unui număr de oferte atât de ridicat, încât aceasta ar depăși capacitatea sa administrativă sau ar fi susceptibilă, din cauza întârzierii pe care această verificare ar putea-o ocaziona, să pună în pericol realizarea proiectului, ar stabili un prag rezonabil dincolo de care s-ar aplica excluderea din oficiu a ofertelor anormal de scăzute.

      (1)  JO C 143, 17.6.2006.

      JO C 154, 1.7.2006.


title: Cauza T-698/16: Acțiune introdusă la 23 septembrie 2016 – Trasta Komercbanka și alții/BCE

text:
               28.11.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 441/29

      Acțiune introdusă la 23 septembrie 2016 – Trasta Komercbanka și alții/BCE
      (Cauza T-698/16)
      (2016/C 441/34)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamanți: Trasta Komercbanka AS (Riga, Letonia) și alții 6 (reprezentanți: O. Behrends, L. Feddern și M. Kirchner, avocați)

         Pârâtă: Banca Centrală Europeană

         Concluziile

      Reclamantele solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei BCE din 3 martie 2016 privind retragerea licenței bancare a Trasta Komercbanka AS și

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantele invocă șapte motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe faptul că BCE a încălcat articolul 24 din Regulamentul privind MUS (1), și dispozițiile conexe acestuia în legătură cu controlul deciziei anterioare a BCE de Comitetul administrativ de control.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că BCE nu a examinat și nu a analizat cu atenție și cu imparțialitate toate elementele de fapt, inclusiv, dar nu limitativ, împrejurarea că nu a reacționat în mod adecvat la faptul că informațiile și documentele prezentate de autoritatea letonă locală de reglementare erau inexacte.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că BCE a încălcat principiul proporționalității întrucât nu a recunoscut că era posibil să ia măsuri alternative.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că BCE a încălcat principiul egalității de tratament.

                  5.

                  Al cincilea motiv, întemeiat pe faptul că BCE a încălcat articolul 19 și considerentul (75) al Regulamentului privind MUS și a săvârșit un abuz de putere.

                  6.

                  Al șaselea motiv, întemeiat pe faptul că BCE a încălcat principiile încrederii legitime și securității juridice.

                  7.

                  Al șaptelea motiv, întemeiat pe faptul că BCE a încălcat normele de procedură, în special dreptul de a fi ascultat, dreptul de acces la dosar, dreptul la o decizie motivată în mod adecvat, și pe o încălcare a articolului 83 alineatul (1) din Regulamentul-cadru privind MUS.

         (1)  Regulamentul (UE) nr. 1024/2013 al Consiliului din 15 octombrie 2013 de conferire a unor atribuții specifice Băncii Centrale Europene în ceea ce privește politicile legate de supravegherea prudențială a instituțiilor de credit (JO 2013, L 287, p. 63).


title: Cauza C-178/12: Ordonanța Curții (Camera a opta) din 7 martie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado de lo Social — Spania) — Rafaela Rivas Montes/Instituto Municipal de Deportes de Córdoba (IMDECO) [Articolul 53 alineatul (2) și articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții — Politica socială — Principiul egalității de tratament — Directiva 1999/70/CE — Acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP — Clauza 4 — Contracte de muncă pe durată determinată în sectorul public — Stabilirea vechimii în muncă — Diferență de tratament între funcționarii permanenți și agenții contractuali — Neluarea în considerare a perioadelor de activitate anterioare realizate în cadrul administrației — Necompetență vădită a Curții]

text:
               4.5.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/4

         Ordonanța Curții (Camera a opta) din 7 martie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado de lo Social — Spania) — Rafaela Rivas Montes/Instituto Municipal de Deportes de Córdoba (IMDECO)
   (Cauza C-178/12) (1)

   (Articolul 53 alineatul (2) și articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții - Politica socială - Principiul egalității de tratament - Directiva 1999/70/CE - Acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP - Clauza 4 - Contracte de muncă pe durată determinată în sectorul public - Stabilirea vechimii în muncă - Diferență de tratament între funcționarii permanenți și agenții contractuali - Neluarea în considerare a perioadelor de activitate anterioare realizate în cadrul administrației - Necompetență vădită a Curții)
   2013/C 129/06
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Juzgado de lo Social

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Rafaela Rivas Montes

      Pârât: Instituto Municipal de Deportes de Córdoba (IMDECO)

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Juzgado de lo Social — Interpretarea articolului 45 alineatul (4) TFUE — Legislație națională care reglementează modul de calcul al adaosului la salariu pentru vechime în serviciu în funcția publică — Aplicarea de către o administrație publică a unor norme diferite în funcție de natura de funcție publică sau contractuală a raportului juridic — Neluarea în considerare a anumitor perioade în care a desfășurat activități personalul care nu este în categoria funcționarilor permanenți

      Dispozitivul

   Curtea de Justiție a Uniunii Europene este în mod vădit necompetentă pentru a răspunde la întrebările preliminare adresate de Juzgado de lo Social nr. 1 de Córdoba (Spania) prin decizia din 27 februarie 2012.

      (1)  JO C 209, 14.7.2012.


title: Cauza T-310/17: Acțiune introdusă la 15 mai 2017 – Lion’s Head Global Partners/EUIPO – Lion Capital (LION’S HEAD global partners)

text:
               17.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 231/49

         Acțiune introdusă la 15 mai 2017 – Lion’s Head Global Partners/EUIPO – Lion Capital (LION’S HEAD global partners)
   (Cauza T-310/17)
   (2017/C 231/62)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Lion’s Head Global Partners LLP (Londra, Regatul Unit) (reprezentant: R. Nöske, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Lion Capital LLP (Londra, Regatul Unit)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul mărcii în litigiu: reclamanta.

      Marca în litigiu: înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană a mărcii figurative care cuprinde elementul verbal „LION’S HEAD global partners” – înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană nr. 996 979.

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție.

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 28 februarie 2017 în cauza R 1477/2016-4.

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 28 februarie 2017 (cauza R 1477/2016-4), având ca obiect o procedură de opoziție între Lion’s Head Global Partners LLP și Lion Capital LLP, și respingerea opoziției;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-585/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Oberster Gerichtshof (Austria) la 24 decembrie 2008 — Peter Pammer/Reederei Karl Schlüter GmbH & Co KG

text:
               21.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/40

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Oberster Gerichtshof (Austria) la 24 decembrie 2008 — Peter Pammer/Reederei Karl Schlüter GmbH & Co KG
   (Cauza C-585/08)
   (2009/C 44/68)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Oberster Gerichtshof
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Peter Pammer

      Pârâtă: Reederei Karl Schlüter GmbH & Co KG
   Întrebările preliminare

               1)

               „O călătorie cu o navă cargou” constituie o călătorie cu un preț forfetar în sensul articolului 15 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 44/2001 din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (1)?

               2)

               În cazul în care răspunsul la întrebarea 1) este afirmativ: faptul că pagina de internet a unei agenții poate să fie consultată on-line este suficient pentru a considera justificată constatarea conform căreia activitățile sunt „direcționate” în sensul articolului 15 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 44/2001?

      (1)  JO L 12, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 3, p. 74.


title: Cauza T-445/08: Acțiune introdusă la 29 septembrie 2008 — FIFA/OAPI — Ferrero (GERMANY 2006)

text:
               6.12.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 313/50

         Acțiune introdusă la 29 septembrie 2008 — FIFA/OAPI — Ferrero (GERMANY 2006)
   (Cauza T-445/08)
   (2008/C 313/89)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Fédération Internationale de Football Association (FIFA) (Zurich, Elveția) (reprezentanți: D. Alexander QC, A. Barav, Barrister, R. Buchel și C. Rassmann, lawyers)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Ferrero OHG mbH (Stadtallendorf, Germania)
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea în totalitate sau în parte a Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 30 iunie 2008 în cauza R 1467/2005-1; și

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: marca verbală „GERMANY 2006”, pentru produse și servicii din clasele 1, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 14, 15, 16, 18, 20, 21, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31, 32, 33, 34, 35, 36, 37, 38, 39, 40, 41 și 42 — marca înregistrată nr. 2 153 005.

      Titularul mărcii comunitare: reclamanta.

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Decizia diviziei de anulare: respinge cererea de declarare a nulității.

      Decizia camerei de recurs: anulează decizia diviziei de anulare.

      Motivele invocate: (i) încălcarea articolului 73 și a articolului 74 alineatul (1) din Regulamentul nr. 40/94 al Consiliului în măsura în care camera de recurs și-a întemeiat decizia, în general, pe articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 40/94 al Consiliului, prevedere care nici nu a fost invocată de cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs, nici nu a fost considerată drept temei juridic de către divizia de anulare; (ii) în subsidiar, încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 40/94 al Consiliului deoarece camera de recurs nu a examinat marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul cererii de declarare a nulității ca ansamblu, din percepția consumatorului mediu și nu a aplicat legislația relevantă privind aprecierea caracterului descriptiv în legătură cu produsele și/sau serviciile pentru care s-a solicitat înregistrarea; și (iii) încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94 al Consiliului deoarece camera de recurs a săvârșit o eroare considerând că marca comuniară înregistrată care a făcut obiectul cererii de declarare a nulității nu a avut caracterul distinctiv necesar; și (iv) încălcarea articolului 7 alineatul (3) și a articolului 51 alineatul (2) din Regulamentul nr. 40/94 al Consiliului deoarece camera de recurs a săvârșit o eroare considerând că marca comuniară înregistrată care a făcut obiectul cererii de declarare a nulității nu dobândise caracter distinctiv pentru serviciile din clasa 41 și pentru toate produsele care au făcut obiectul promovării.


title: Cauza F-4/13: Acțiune introdusă la 15 ianuarie 2013 — ZZ/Comisia

text:
               13.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 108/38

         Acțiune introdusă la 15 ianuarie 2013 — ZZ/Comisia
   (Cauza F-4/13)
   2013/C 108/90
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: N. Lhoëst, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei de adoptare a raportului de notare al reclamantului pentru perioada din 1995 până în 1997 și cerere de despăgubiri

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei Secretarului General al Serviciului European de Acțiune Externă din 12 martie 2012 de adoptare a raportului de notare al reclamantului pentru perioada din 1995 până în 1997;

               —

               în măsura în care este necesar, anularea deciziei autorității împuternicite să facă numiri a Comisiei din 4 octombrie 2012 de respingere a reclamației formulate de reclamant la 20 iunie 2012 în temeiul articolului 90 alineatul (2) din statut;

               —

               obligarea Comisiei la plata unei sume de 25 000 de euro cu titlu de despăgubiri pentru prejudiciul moral;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-556/10: Acțiune introdusă la 26 noiembrie 2010 — Comisia Europeană/Republica Federală Germania

text:
               5.2.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/5

         Acțiune introdusă la 26 noiembrie 2010 — Comisia Europeană/Republica Federală Germania
   (Cauza C-556/10)
   2011/C 38/07
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Braun și H. Støvlbæk, agenți)

      Pârâtă: Republica Federală Germania

      Concluziile reclamantei

   Comisia solicită Curții:

               1.

               să constate că, la transpunerea primului pachet legislativ feroviar, Republica Federală Germania a încălcat obligațiile care îi revin în temeiul

                           —

                           articolului 6 alineatul (3) și al anexei II la Directiva 91/440/CEE (1), precum și al articolului 4 alineatul (2) și al articolului 14 alineatul (2) din Directiva 2001/14/CE (2);

                           —

                           articolului 6 alineatul (2) din Directiva 2001/14/CE;

                           —

                           articolului 7 alineatul (3) și al articolului 8 alineatul (1) din Directiva 2001/14/CE;

                           —

                           articolului 30 alineatul (4) din Directiva 2001/14/CE în coroborare cu articolul 10 alineatul (7) din Directiva 91/440/CEE;

               2.

               să oblige Republica Federală Germania la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Directivele 91/440/CEE și 2001/14/CE urmăresc un unic obiectiv, mai precis instituirea unui acces egal și nediscriminatoriu la infrastructura feroviară pentru toate întreprinderile, precum și asigurarea unei piețe a activităților feroviare europene concurențiale, dinamice și transparente. Articolul 6 alineatul (3) din Directiva 91/440/CEE prevede că „funcțiile” de administrator al infrastructurii sunt încredințate unor organisme sau firme „care nu sunt furnizoare de servicii de transport feroviar”.
   În opinia Comisiei, independența administratorului infrastructurii în exercitarea funcțiilor ce îi sunt încredințate, astfel cum este prevăzută de directivă, nu este asigurată în Germania, întrucât mai multe dintre aceste „funcții” au fost încredințate unei societăți, care, deși din punct de vedere juridic este independentă, constituie parte a unui consorțiu căruia îi aparțin și alte întreprinderi care furnizează servicii de transport feroviar.
   Potrivit Directivei 2001/14/CE, independența în cauză trebuie să fie asigurată nu doar din punct de vedere juridic, ci și organizatoric și decizional. Ca urmare, întreprinderea căreia i-au fost încredințate funcțiile respective poate face parte dintr-un consorțiu alături de alte întreprinderi care furnizează servicii de transport feroviar numai în condițiile în care nu este separată doar juridic, ci se poate face totodată dovada faptului că nu alcătuiește o unitate economică cu acestea, fiind așadar independentă și din punct de vedere economic de acestea. Astfel, dacă în cadrul constituirii unui consorțiu „funcțiile” sunt exercitate de o filială, trebuie să se garanteze că societatea-mamă și filiala nu alcătuiesc o unitate economică și nu pot acționa ca o singură întreprindere. Astfel de măsuri de protecție adecvate și suficiente, care pot garanta deopotrivă și independența economică a administratorului infrastructurii, nu au fost adoptate însă în Germania. Măsurile de protecție în vigoare în Germania nu sunt de natură să garanteze independența în exercitarea funcțiilor, să asigure evitarea conflictelor de interese și să înlăture controlul de către consorțiu asupra organismului căruia i-au fost încredințate funcțiile în cauză.
   Pe de o parte, îndeplinirea cerințelor de independență nu poate fi controlată de către un organ administrativ independent, iar în cazul încălcării regulilor privind independența concurenții nu au deschisă nicio cale de acțiune. Pe de altă parte, nu a fost asigurată independența angajaților sau a organelor de conducere și de decizie ale organismului din cadrul consorțiului căruia i-au fost încredințate funcțiile, pentru următoarele motive:

               —

               nu a fost instituită o măsură care să interzică membrilor consiliului de administrație al consorțiului sau al altor societăți din cadrul consorțiului să facă parte din organele de conducere ale organismului căruia i-au fost încredințate funcțiile;

               —

               nu a fost instituită o măsură care să prevină posibilitatea ca membrii organelor de conducere ale organismului căruia i-au fost încredințate funcțiile ori personalul însărcinat să exercite funcții esențiale în cadrul acestui organism să dețină funcții de conducere în cadrul consorțiului ori în cadrul altor societăți controlate de acesta, pentru un anumit număr de ani;

               —

               nu au fost instituite reguli clare în privința modului de numire în funcție a membrilor organelor de conducere ale organismului căruia i-au fost încredințate funcțiile și nu au fost instituite obligații juridice corespunzătoare, astfel încât să fie asigurată independența deplină a procesului decizional;

               —

               organismul căruia i-au fost încredințate funcțiile nu dispune de personal propriu, cu un loc de muncă distinct sau la care există un control al modalităților de acces, al cărui contact cu personalul consorțiului sau al întreprinderilor controlate de acesta să fie restricționat și al cărui acces la informațiile oficiale, care au legătură cu modul de exercitare a funcțiilor, să fie interzis;

               —

               accesul la sistemul informatic nu este securizat, ceea ce nu exclude posibilitatea ca în posesia consorțiului să intre anumite informații care privesc modul de exercitare a funcțiilor.

         Alături de această încălcare a cerinței independenței administratorului infrastructurii în exercitarea funcțiilor, Republica Federală Germania a încălcat și alte obligații care îi revin în temeiul Directivelor 91/440 și 2001/14, în măsura în care:

               —

               nu a transpus prevederile Directivei 2001/14/CE referitoare la tarifele pentru utilizarea infrastructurii în mod suficient de clar și nu a institui condițiile necesare pentru a asigura aplicarea corectă a principiului costurilor globale;

               —

               nu a adoptat măsurile necesare în vederea obligării operatorilor la diminuarea costurilor cu infrastructura și la plata tarifelor de acces la infrastructura feroviară;

               —

               a omis să adopte măsurile necesare pentru a conferi autorităților de reglementare atribuții prin care să își poată exercita în mod efectiv dreptul de a solicita informații din partea operatorilor infrastructurii, inclusiv prin dreptul de a impune sancțiuni adecvate.

      (1)  JO L 237, p. 25, Ediție specială, 07/vol. 2, p. 86.

      (2)  JO L 75, p. 29, Ediție specială, 07/vol. 8, p. 66.


title: Cauza T-362/08: Hotărârea Tribunalului din 13 ianuarie 2011 — IFAW Internationaler Tierschutz Fonds/Comisia [ „Acces la documente — Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 — Documente referitoare la realizarea unui proiect industrial într o zonă protejată în temeiul Directivei 92/43/CEE — Documente care emană de la un stat membru — Opoziție manifestată de statul membru — Refuz parțial al accesului — Excepție referitoare la politica economică a unui stat membru — Articolul 4 alineatele (5)-(7) din Regulamentul nr. 1049/2001” ]

text:
               19.2.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 55/21

         Hotărârea Tribunalului din 13 ianuarie 2011 — IFAW Internationaler Tierschutz Fonds/Comisia
   (Cauza T-362/08) (1)

   (Acces la documente - Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 - Documente referitoare la realizarea unui proiect industrial într o zonă protejată în temeiul Directivei 92/43/CEE - Documente care emană de la un stat membru - Opoziție manifestată de statul membru - Refuz parțial al accesului - Excepție referitoare la politica economică a unui stat membru - Articolul 4 alineatele (5)-(7) din Regulamentul nr. 1049/2001)
   2011/C 55/36
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: IFAW Internationaler Tierschutz Fonds gGmbH (Hamburg, Germania) (reprezentanți: S. Crosby, solicitor, și S. Santoro, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: C. O'Reilly și P. Costa de Oliveira, agenți)

      Interveniente în susținerea reclamantei: Regatul Danemarcei (reprezentanți: J. Bering Liisberg și B. Weis Fogh, agenți), Republica Finlanda (reprezentanți: inițial J. Heliskoski, M. Pere și H. Leppo, ulterior J. Heliskoski, agenți) și Regatul Suediei (reprezentanți: K. Petkovska, A. Falk și S. Johannesson, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei Comisiei din 19 iunie 2008 prin care se refuză accesul reclamantei la un document transmis Comisiei de autoritățile germane în cadrul unei proceduri de declasare a unui sit protejat în temeiul Directivei 92/43/CEE a Consiliului din 21 mai 1992 privind conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică (JO L 206, p. 7, Ediție specială, 15/vol. 2. p. 109)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă IFAW Internationaler Tierschutz Fonds gGmbH să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

               3.

               Regatul Danemarcei, Republica Finlanda și Regatul Suediei suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 301, 22.11.2008.


title: Cauza C-472/14: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 17 martie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Högsta domstolen – Suedia) – Canadian Oil Company Sweden AB, Anders Rantén/Riksåklagaren [Trimitere preliminară — Înregistrarea, evaluarea și autorizarea substanțelor chimice — Regulamentul (CE) nr. 1907/2006 (Regulamentul REACH) — Întinderea domeniului armonizat — Înregistrarea substanțelor la Agenția Europeană pentru Produse Chimice înainte de introducerea pe piață — Articolul 5 — Registrul național al produselor chimice — Obligație de notificare în vederea înregistrării — Compatibilitate cu Regulamentul REACH — Articolele 34 TFUE și 36 TFUE — Restricție cantitativă la import]

text:
               2.5.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 156/11

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 17 martie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Högsta domstolen – Suedia) – Canadian Oil Company Sweden AB, Anders Rantén/Riksåklagaren
   (Cauza C-472/14) (1)

   ([Trimitere preliminară - Înregistrarea, evaluarea și autorizarea substanțelor chimice - Regulamentul (CE) nr. 1907/2006 (Regulamentul REACH) - Întinderea domeniului armonizat - Înregistrarea substanțelor la Agenția Europeană pentru Produse Chimice înainte de introducerea pe piață - Articolul 5 - Registrul național al produselor chimice - Obligație de notificare în vederea înregistrării - Compatibilitate cu Regulamentul REACH - Articolele 34 TFUE și 36 TFUE - Restricție cantitativă la import])
   (2016/C 156/14)
   Limba de procedură: suedeza

      Instanța de trimitere

   Högsta domstolen

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Canadian Oil Company Sweden AB, Anders Rantén

      Pârât: Riksåklagaren

      Dispozitivul

               1)

               Regulamentul (CE) nr. 1907/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2006 privind înregistrarea, evaluarea, autorizarea și restricționarea substanțelor chimice (REACH), de înființare a Agenției Europene pentru Produse Chimice, de modificare a Directivei 1999/45/CE și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 793/93 al Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 1488/94 al Comisiei, precum și a Directivei 76/769/CEE a Consiliului și a Directivelor 91/155/CEE, 93/67/CEE, 93/105/CE și 2000/21/CE ale Comisiei, în versiunea rezultată din Regulamentul (CE) nr. 552/2009 al Comisiei din 22 iunie 2009, trebuie interpretat în sensul că nu se opune ca o reglementare națională să oblige un importator de produse chimice să înregistreze aceste produse la autoritatea națională competentă, în condițiile în care acestui importator îi revine deja, în temeiul acestui regulament, o obligație de înregistrare a acelorași produse la Agenția Europeană pentru Produse Chimice, cu condiția ca această înregistrare la autoritatea națională competentă să nu constituie o condiție prealabilă pentru introducerea pe piață a produselor menționate, să aibă ca obiect informații diferite de cele cerute de acest regulament și să contribuie la realizarea obiectivelor urmărite de acesta, în special cele de a asigura un nivel ridicat de protecție a sănătății umane și a mediului, precum și libera circulație a unor asemenea substanțe pe piața internă, în special prin punerea în aplicare a unui sistem de controale ale gestiunii sigure a unor asemenea produse în statul membru în cauză și prin evaluarea acestei gestiuni, aspect a cărui verificare este de competența instanței naționale.

               2)

               Dispozițiile coroborate ale articolelor 34 TFUE și 36 TFUE trebuie interpretate în sensul că nu se opun obligației de notificare și de înregistrare a produselor chimice, astfel cum este prevăzută de reglementarea națională în discuție în cauza principală.

      (1)  JO C 448, 15.12.2014.


title: Cauza C-41/16 P: Recurs introdus la 25 ianuarie 2016 de Min Liu împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 18 noiembrie 2016 în cauza T-813/14, Liu/EUIPO

text:
               5.9.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 326/7

         Recurs introdus la 25 ianuarie 2016 de Min Liu împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 18 noiembrie 2016 în cauza T-813/14, Liu/EUIPO
   (Cauza C-41/16 P)
   (2016/C 326/13)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurent: Min Liu (reprezentant: Y. Zhang, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)
   Prin Ordonanța din 8 iunie 2016, Curtea de Justiție (Camera a opta) a declarat recursul inadmisibil.


title: Cauza T-115/16: Ordonanța Tribunalului din 13 iunie 2017 – Sandvik Intellectual Property/EUIPO – Adveo Group International (ADVEON)

text:
               7.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 256/41

         Ordonanța Tribunalului din 13 iunie 2017 – Sandvik Intellectual Property/EUIPO – Adveo Group International (ADVEON)
   (Cauza T-115/16) (1)

   (2017/C 256/48)
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei a cincea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 211, 13.6.2016.


title: Cauza C-105/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Conseil d'État (Belgia) la 20 martie 2009 — Terre wallonne/Région wallonne

text:
               6.6.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/8

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Conseil d'État (Belgia) la 20 martie 2009 — Terre wallonne/Région wallonne
   (Cauza C-105/09)
   2009/C 129/14
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Conseil d’État

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Terre wallone

      Pârâtă: Région wallonne

      Întrebările preliminare

               1)

               Programul de gestionare a azotului privind zonele vulnerabile desemnate a căror stabilire este prevăzută la articolul 5 alineatul (1) din Directiva 91/676/CEE a Consiliului din 12 decembrie 1991 privind protecția apelor împotriva poluării cu nitrați proveniți din surse agricole (1) este un plan sau un program avut în vedere la articolul 3 alineatul (2) litera (a) din Directiva 2001/42/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 27 iunie 2001 privind evaluarea efectelor anumitor planuri și programe asupra mediului (2), care este elaborat pentru agricultură, silvicultură, pescuit, energie, industrie, transport, gestionarea deșeurilor, gestionarea apei, telecomunicații, turism, planificare urbană și rurală sau utilizarea terenurilor și [care definește] cadrul în care punerea în aplicare a proiectelor enumerate în anexele I și II la Directiva 85/337/CEE (3) va putea fi autorizată în viitor?

               2)

               Programul de gestionare a azotului privind zonele vulnerabile desemnate a căror stabilire este prevăzută la articolul 5 alineatul (1) din Directiva 91/676/CEE a Consiliului din 12 decembrie 1991 privind protecția apelor împotriva poluării cu nitrați proveniți din surse agricole este un plan sau un program avut în vedere la articolul 3 alineatul (2) litera (b) din Directiva 2001/42/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 27 iunie 2001 privind evaluarea efectelor anumitor planuri și programe asupra mediului pentru care, având în vedere efectele probabile asupra împrejurimilor, este necesară o evaluare în temeiul articolelor 6 și 7 din Directiva 92/43/CEE (4), în particular în cazul în care programul de gestionare a azotului în cauză se aplică tuturor zonelor vulnerabile desemnate din Région wallonne?

               3)

               Programul de gestionare a azotului privind zonele vulnerabile desemnate a căror stabilire este prevăzută de articolul 5 alineatul (1) din Directiva 91/676/CEE a Consiliului din 12 decembrie 1991 privind protecția apelor împotriva poluării cu nitrați proveniți din surse agricole este un plan sau un program diferit de cele care sunt avute în vedere la articolul 3 alineatul (2) din directivă, care definește cadrul în care punerea în aplicare a proiectelor va putea fi autorizată în viitor, pentru care statele membre trebuie să determine, în temeiul articolului 3 alineatul (4), dacă pot avea efecte semnificative asupra mediului, potrivit alineatului (5)?

      (1)  JO L 375, p. 1, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 81.

      (2)  JO L 197, p. 30, Ediție specială, 15/vol. 7, p. 135.

      (3)  Directiva 85/337/CEE a Consiliului din 27 iunie 1985 privind evaluarea efectelor anumitor proiecte publice și private asupra mediului (JO L 175, p. 40, Ediție specială, 15/vol. 1, p. 174).

      (4)  Directiva 92/43/CEE a Consiliului din 21 mai 1992 privind conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică (JO L 206, p. 7, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 109).


title: Cauza T-321/05: Hotărârea Tribunalului din 1 iulie 2010 — AstraZeneca/Comisia ( „Concurență — Abuz de poziție dominantă — Piața medicamentelor împotriva ulcerului — Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 82 CE — Definirea pieței — Constrângeri concurențiale semnificative — Utilizare abuzivă a procedurilor privind certificatele suplimentare de protecție pentru medicamente și a procedurilor de autorizare a punerii pe piață a medicamentelor — Declarații înșelătoare — Retragerea autorizațiilor de punere pe piață — Obstacole în calea punerii pe piață a medicamentelor generice și a importurilor paralele — Amenzi” )

text:
               14.8.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 221/33

         Hotărârea Tribunalului din 1 iulie 2010 — AstraZeneca/Comisia
   (Cauza T-321/05) (1)

   (Concurență - Abuz de poziție dominantă - Piața medicamentelor împotriva ulcerului - Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 82 CE - Definirea pieței - Constrângeri concurențiale semnificative - Utilizare abuzivă a procedurilor privind certificatele suplimentare de protecție pentru medicamente și a procedurilor de autorizare a punerii pe piață a medicamentelor - Declarații înșelătoare - Retragerea autorizațiilor de punere pe piață - Obstacole în calea punerii pe piață a medicamentelor generice și a importurilor paralele - Amenzi)
   2010/C 221/52
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: AstraZeneca AB (Södertälje, Suedia) și AstraZeneca plc (Londra, Regatul Unit) (reprezentați: inițial M. Brealey, QC, M. Hoskins, D. Jowell, barristers, F. Murphy, G. Sproul, I. MacCallum și C. Brown, solicitors, ulterior M. Brealey, M. Hoskins, D. Jowell, F. Murphy și C. Brown și în cele din urmă M. Brealey, M. Hoskins, D. Jowell și F. Murphy)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial F. Castillo de la Torre, É. Gippini Fournier și A. Whelan, ulterior F. Castillo de la Torre, É. Gippini Fournier și J. Bourke, agenți)

      Intervenientă în susținerea reclamantelor: European Federation of Pharmaceutical Industries and Associations (EFPIA) (Geneva, Elveția) (reprezentant: M. Van Kerckhove, avocat)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei C(2005) 1757 final a Comisiei din 15 iunie 2005 privind o procedură de aplicare a articolului 82 [CE] și a articolului 54 din Acordul SEE (cazul COMP/A.37.507/F3 — AstraZeneca)

      Dispozitivul

               1.

               Anulează articolul 1 alineatul (2) din decizia C(2005) 1757 final a Comisiei din 15 iunie 2005 privind o procedură de aplicare a articolului 82 [CE] și a articolului 54 din Acordul SEE (cazul COMP/A.37.507/F3 — AstraZeneca) în măsura în care acesta reține că AstraZeneca AB și AstraZeneca plc au încălcat articolul 82 CE și articolul 54 din Acordul SEE solicitând retragerea autorizațiilor de punere pe piață a capsulelor Losec în Danemarca și în Norvegia, paralel cu retragerea de pe piață a capsulelor Losec și cu lansarea comprimatelor Losec MUPS în aceste două țări, în măsura în care s-a considerat că aceste acte erau de natură să restrângă importurile paralele de capsule Losec în țările menționate.

               2.

               Stabilește la 40 250 000 de euro amenda impusă împreună și în solidar AstraZeneca AB și AstraZeneca plc, prin articolul 2 din această decizie, și la 12 250 000 de euro amenda impusă AstraZeneca AB prin articolul menționat.

               3.

               Respinge acțiunea cu privire la restul motivelor.

               4.

               Obligă AstraZeneca AB și AstraZeneca plc la suportarea a 90 % din propriile cheltuieli de judecată și la plata a 90 % din cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană, cu excepția cheltuielilor de judecată efectuate de aceasta din urmă în legătură cu intervenția European Federation of Pharmaceutical Industries and Associations (EFPIA).

               5.

               EFPIA suportă propriile cheltuieli de judecată.

               6.

               Comisia suportă propriile cheltuieli de judecată efectuate în legătură cu intervenția EFPIA, precum și 10 % din restul propriilor cheltuieli de judecată și 10 % din cheltuielile de judecată efectuate de AstraZeneca AB și de AstraZeneca plc.

      (1)  JO C 271, 29.10.2005.


title: Cauza T-625/11: Hotărârea Tribunalului din 15 ianuarie 2013 — BSH/OAPI (ecoDoor) [ „Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale ecoDoor — Motiv absolut de refuz — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               23.2.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 55/12

         Hotărârea Tribunalului din 15 ianuarie 2013 — BSH/OAPI (ecoDoor)
   (Cauza T-625/11) (1)

   (Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale ecoDoor - Motiv absolut de refuz - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2013/C 55/20
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH (München, Germania) (reprezentant: S. Biagosch, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: D. Walicka, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 22 septembrie 2011 (cauza R 340/2011-1) privind o cerere de înregistrare a semnului verbal ecoDoor ca marcă comunitară

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 32, 4.2.2012.


title: Cauza C-527/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Legfelsőbb Bíróság (Republica Ungară) la 15 noiembrie 2010 — ERSTE Bank Hungary/Magyar Állam și alții

text:
               29.1.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 30/20

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Legfelsőbb Bíróság (Republica Ungară) la 15 noiembrie 2010 — ERSTE Bank Hungary/Magyar Állam și alții
   (Cauza C-527/10)
   ()
   2011/C 30/34
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Magyar Köztársaság Legfelsőbb Bírósága

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: ERSTE Bank Hungary Nyrt.

      Pârâte: Magyar Állam, B.C.L. Trading GmbH, ERSTE Befektetési Zrt.

      Intervenienți: dr. Bárándy és Társai Ügyvédi Iroda, Komerční banka, a.s.

      Întrebarea preliminară

   Articolul 5 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1346/2000 al Consiliului din 29 mai 2000 privind procedurile de insolvență (1) se aplică unei proceduri judiciare civile referitoare la existența unei garanții financiare (óvadék), dacă țara în care se aflau bunul care făcea obiectul garanției și, ulterior, suma în numerar care l-a substituit nu era încă stat membru al Uniunii Europene la data deschiderii procedurii de insolvență într-un alt stat membru, însă era stat membru la data formulării cererii introductive?

      (1)  JO L 160, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 1, p. 143.


title: Cauza C-248/07: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 6 noiembrie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Hof van beroep te Antwerpen — Belgia) — Trespa International B.V./Nova Haven- en Vervoerbedrijf N.V. (Regulamentul de aplicare a Codului vamal comunitar — Articolele 291 și 297 — Tratament tarifar favorabil — Destinație finală — Noțiunea persoană care importă sau care dispune importul mărfurilor pentru a le pune în liberă circulație — Noțiunea transfer al mărfurilor în interiorul Comunității — Noțiunea cesionar )

text:
               20.12.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 327/3

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 6 noiembrie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Hof van beroep te Antwerpen — Belgia) — Trespa International B.V./Nova Haven- en Vervoerbedrijf N.V.
   (Cauza C-248/07) (1)

   (Regulamentul de aplicare a Codului vamal comunitar - Articolele 291 și 297 - Tratament tarifar favorabil - Destinație finală - Noțiunea „persoană care importă sau care dispune importul mărfurilor pentru a le pune în liberă circulație’ - Noțiunea „transfer al mărfurilor în interiorul Comunității’ - Noțiunea „cesionar’)
   (2008/C 327/05)
   Limba de procedură: olandeza
   Instanța de trimitere
   Hof van beroep te Antwerpen
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Trespa International B.V.

      Pârâtă: Nova Haven- en Vervoerbedrijf N.V.
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Hof van beroep te Antwerpen — Interpretarea articolelor 1a, 291 și 297 din Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 al Comisiei din 2 iulie 1993 de stabilire a unor dispoziții de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului de instituire a Codului vamal comunitar (JO L 253, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 7, p. 3) — Noțiunile „transfer al mărfurilor în interiorul Comunității”, „persoană care importă sau care dispune importul mărfurilor pentru a le pune în liberă circulație” și „cesionar”
   Dispozitivul

               1)

               Articolul 291 alineatul (1) din Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 al Consiliului din 2 iulie 1993 de stabilire a unor dispoziții de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului de instituire a Codului vamal comunitar, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 89/97 al Comisiei din 20 ianuarie 1997, trebuie interpretat în sensul că noțiunea „persoană care importă sau care dispune importul mărfurilor”, prevăzută la acest articol, are în vedere persoana căreia îi este destinată marfa și care are intenția de a-i da destinația finală precizată, indiferent dacă aceasta efectuează declarația vamală în nume propriu sau este reprezentată în acest scop în sensul articolului 5 din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului vamal comunitar. Noțiunea menționată nu are în vedere reprezentantul acestei persoane în relația cu autoritățile vamale, cu excepția situațiilor în care s-ar prezuma că persoana menționată a acționat în nume propriu și pe seama sa în temeiul articolului 5 alineatul (4) al doilea paragraf din Regulamentul nr. 2913/92 și ar trebui, prin urmare, considerată importator.

               2)

               Articolul 297 alineatul (1) din Regulamentul nr. 2454/93, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 89/97, trebuie interpretat în sensul că nu există transfer de mărfuri în interiorul Comunității atunci când mărfurile sunt importate în Belgia, iar apoi sunt transportate în Țările de Jos dacă persoana autorizată acționează pe seama importatorului final, verificarea acestui fapt fiind de competența instanței de trimitere. Simplul fapt că mărfurile au fost importate și vămuite în Belgia, apoi transportate în Țările de Jos nu poate conduce la stabilirea existenței unui transfer în sensul acestei dispoziții. În cazul unui transfer, cesionarul trebuie să dețină o autorizație eliberată în conformitate cu articolul 291 din regulamentul menționat.

               3)

               Articolul 297 alineatul (1) din Regulamentul nr. 2454/93, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 89/97, trebuie interpretat în sensul că noțiunea „cesionar”, prevăzută la acest articol, nu are în vedere comisionarul în vamă care efectuează formalitățile vamale pe seama importatorului.

      (1)  JO C 170, 21.7.2007.


title: Cauzele conexate T-305/07 și T-306/07: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 16 septembrie 2009 — Offshore Legends/OAPI — Acteon (OFFSHORE LEGENDS în negru și alb și OFFSHORE LEGENDS în albastru, negru și verde) [ Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a două mărci comunitare figurative OFFSHORE LEGENDS, una în negru și alb și cealaltă în albastru, negru și verde — Marcă națională figurativă anterioară OFFSHORE 1 — Motive relative de refuz — Risc de confuzie — Similitudine a produselor și a semnelor — Lipsa solicitării de a face dovada utilizării serioase a mărcii anterioare — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009] — Articolul 43 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 40/94, în coroborare cu articolul 15 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul nr. 40/94 [devenite articolul 42 alineatele (2) și (3) și articolul 15 alineatul (1) al doilea paragraf litera (a) din Regulamentul nr. 207/2009] ]

text:
               7.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 267/60

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 16 septembrie 2009 — Offshore Legends/OAPI — Acteon (OFFSHORE LEGENDS în negru și alb și OFFSHORE LEGENDS în albastru, negru și verde)
   (Cauzele conexate T-305/07 și T-306/07) (1)

   („Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a două mărci comunitare figurative OFFSHORE LEGENDS, una în negru și alb și cealaltă în albastru, negru și verde - Marcă națională figurativă anterioară OFFSHORE 1 - Motive relative de refuz - Risc de confuzie - Similitudine a produselor și a semnelor - Lipsa solicitării de a face dovada utilizării serioase a mărcii anterioare - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009] - Articolul 43 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 40/94, în coroborare cu articolul 15 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul nr. 40/94 [devenite articolul 42 alineatele (2) și (3) și articolul 15 alineatul (1) al doilea paragraf litera (a) din Regulamentul nr. 207/2009]”)
   2009/C 267/104
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Offshore Legends (Nevele, Belgia) (reprezentanți: P. Maeyaert și N. Clarembeaux, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă în fața Tribunalului: Acteon (Saint-Tropez, Franța) (reprezentant: M. Milon, avocat)

      Obiectul

   Două acțiuni formulate împotriva a două decizii ale Camerei a doua de recurs a OAPI din 29 mai 2007 (cauzele R 1031/2006-2 și R 1038/2006-2) privind proceduri de opoziție între Acteon și Offshore Legends.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunile.

               2.

               Obligă Offshore Legends la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 269, 10.11.2007.


title: Cauza T-214/11: Hotărârea Tribunalului din 13 septembrie 2013 — ClientEarth și PAN Europe/EFSA [ „Acces la documente — Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 — Numele experților care au prezentat observații cu privire la un proiect de orientare referitor la documentația științifică care trebuie anexată la cererile de autorizare a introducerii pe piață a unor produse fitosanitare și a unor substanțe active conținute în aceste produse — Refuzul accesului — Excepție privind protecția vieții private și a integrității individului — Protecția datelor cu caracter personal — Regulamentul (CE) nr. 45/2001 — Obligație de motivare” ]

text:
               26.10.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 313/21

         Hotărârea Tribunalului din 13 septembrie 2013 — ClientEarth și PAN Europe/EFSA
   (Cauza T-214/11) (1)

   (Acces la documente - Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 - Numele experților care au prezentat observații cu privire la un proiect de orientare referitor la documentația științifică care trebuie anexată la cererile de autorizare a introducerii pe piață a unor produse fitosanitare și a unor substanțe active conținute în aceste produse - Refuzul accesului - Excepție privind protecția vieții private și a integrității individului - Protecția datelor cu caracter personal - Regulamentul (CE) nr. 45/2001 - Obligație de motivare)
   2013/C 313/40
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: ClientEarth (Londra, Regatul Unit) și Pesticide Action Network Europe (PAN Europe) (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: P. Kirch, avocat)

      Pârâtă: Autoritatea Europeană pentru Siguranța Alimentară (EFSA) (reprezentant: D. Detken, agent)

      Intervenientă în susținerea pârâtei: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial P. Oliver, P. Ondrůšek și C. ten Dam, ulterior P. Oliver, P. Ondrůšek și B. Martenczuk, agenți)

      Obiectul

   Inițial, o cerere de anulare a Deciziei EFSA din 10 februarie 2011 prin care a fost refuzată o cerere de acces în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1049/2001 Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76), la anumite documente de lucru privind o orientare pregătită de EFSA în atenția autorilor unor cereri de autorizare a introducerii pe piață a unui produs fitosanitar, ulterior o cerere de anulare a deciziei EFSA din 12 decembrie 2011 prin care a fost retrasă decizia anterioară și prin care reclamantelor li s-a acordat acces la toate informațiile solicitate, cu excepția numelui experților externi care au făcut anumite observații cu privire la proiectul de orientare

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               ClientEarth și Pesticide Action Network Europe (PAN Europe), Autoritatea Europeană pentru Siguranța Alimentară (EFSA) și Comisia Europeană suportă fiecare propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 179, 18.6.2011.


title: Cauza T-177/11: Acțiune introdusă la 25 martie 2011 — PASP și alții/Consiliul

text:
               14.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 145/36

         Acțiune introdusă la 25 martie 2011 — PASP și alții/Consiliul
   (Cauza T-177/11)
   2011/C 145/60
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamante: Port autonome de San Pedro (PASP) (San Pedro, Côte d’Ivoire), Port autonome d’Abidjan (Abidjan, Côte d’Ivoire), Société de gestion du patrimoine du secteur de l’électricité (Sogepe) (Abidjan) (reprezentant: M. Ceccaldi, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei 2011/18/PESC și a Regulamentului (UE) nr. 25/2011 ale Consiliului din 14 ianuarie 2011 de impunere a anumitor măsuri restrictive îndreptate împotriva anumitor persoane și entități și în special în ceea ce privește societățile reclamante, și anume PORT AUTONOME DE SAN PEDRO, PORT AUTONOME D’ABIDJAN, Société de gestion du patrimoine du secteur de l’électricité (SOGEPE);

               —

               obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente invocate de reclamante sunt în esență identice sau similare celor invocate în cadrul cauzei T-142/11, SIR/Consiliul.


title: Cauza T-8/09: Acțiune introdusă la 6 ianuarie 2009 — Dredging International și Ondernemingen Jan de Nul/EMSA

text:
               4.4.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 82/27

         Acțiune introdusă la 6 ianuarie 2009 — Dredging International și Ondernemingen Jan de Nul/EMSA
   (Cauza T-8/09)
   (2009/C 82/48)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamante: Dredging International NV (Zwijndrecht, Belgia) și Ondernemingen Jan de Nul NV (Hofstade-Aalst, Belgia) (reprezentant: R. Martens, avocat)

      Pârâtă: Agenția Europeană pentru Siguranța Maritimă (EMSA)
   Concluziile reclamantelor

               —

               Anularea Deciziei EMSA de respingere a ofertei depuse de Joint Venture Oil Combat (JVOC), constituită de reclamante, și de atribuire a contractului ofertantului declarat câștigător;

               —

               constatarea nulității contractului semnat între EMSA și ofertantul declarat câștigător ca urmare a procedurii de achiziții publice EMSA/NEG/3/2008;

               —

               repararea prejudiciului suferit de JVOC ca urmare a adoptării deciziei atacate, prejudiciu a cărui valoare a fost stabilită provizoriu la suma de 725 500 euro, majorată cu dobânzile de întârziere datorate de la data formulării prezentei acțiuni;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a cheltuielilor efectuate cu angajarea unui reprezentant de către JVOC.

         Motivele și principalele argumente
   Prin prezenta acțiune, reclamantele solicită anularea Deciziei pârâtei de respingere a ofertei prezentate de reclamante ca răspuns la cererea de oferte EMSA/NEG/3/2008 (Grupul 2: Marea Nordului) pentru contracte de achiziție publică de servicii privind intervenția navelor de ajutor în cadrul combaterii poluării cu hidrocarburi (1) și de atribuire a contractului către ofertantul declarat câștigător. Reclamantele solicită totodată repararea prejudiciului pe care pretind că l-au suferit ca urmare a procedurii de achiziții publice.
   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă un număr de patru motive.
   În primul rând, acestea arată că, prin refuzul de a li se furniza informațiile cerute cu privire la motivele respingerii ofertei pe care au prezentat-o precum și cu privire la caracteristicile și avantajele comparative ale ofertei declarate câștigătoare, pârâta a încălcat articolul 135 alineatul (2) din Regulament (2), articolul 253 CE precum și normele fundamentale de procedură privind motivarea și respectarea dreptului la apărare. În plus, reclamantele susțin că pârâta nu a suspendat procedura de semnare a contractului cu ofertantul declarat câștigător în așteptarea finalizării schimbului de informații relevante cu reclamantele, încălcând astfel articolul 105 alineatul (29 din regulamentul financiar (3), precum și articolul 158a alineatul (1) din Regulamentul nr. 2342/2002 al Comisiei (4).
   În al doilea rând, reclamantele afirmă că pârâta a comis o serie de erori vădite de apreciere în evaluarea ofertei prezentate de adjudecatar, încălcând astfel principiile egalității de tratament și nediscriminării menționate la articolul 89 din regulamentul financiar.
   În al treilea rând, potrivit reclamantelor, pârâta a comis mai multe erori vădite de apreciere hotărând să respingă oferta reclamantelor pentru neconformitate cu articolul 12 alineatul (2) din specificațiile cererii de oferte, fără a mai examina argumentele reclamantelor. În opinia reclamantelor, pârâta nu a respectat astfel principiile proporționalității, egalității de tratament și nediscriminării, încălcând totodată articolul 89 alineatul (1) din regulamentul financiar.
   În al patrulea rând, reclamantele susțin că plafonul bugetar care decurge din interpretarea oferită de pârâtă articolului 12 alineatul (2) din specificațiile cererii de ofertă este unul evident nerezonabil și nu permite prezentarea niciunei oferte de confirmare.

      (1)  JO 2008/S 48-065631.

      (2)  Regulamentul Agenției Europene pentru Siguranța Maritimă din 9 decembrie 2003 de stabilire a modalităților de executare a regulamentului financiar din 9 decembrie 2003 aplicabil bugetului Agenției Europene pentru Siguranța Maritimă adoptat de Consiliul administrativ din 3 iulie 2003.

      (3)  Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului din 25 iunie 2002 privind regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene (JO L 248, p. 1, Ediție specială, 1/vol. 03, p. 198).

      (4)  Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2342/2002 al Comisiei din 23 decembrie 2002 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului privind regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene (JO L 357, p. 1, Ediție specială, 1/vol. 04, p. 3).


title: Cauza T-160/08 P: Recurs introdus la 5 mai 2008 de Comisia Comunităților Europene împotriva Hotărârii pronunțate la 21 februarie 2008 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-31/07, Putterie-De-Beukelaer/Comisia Comunităților Europene

text:
               19.7.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 183/23

         Recurs introdus la 5 mai 2008 de Comisia Comunităților Europene împotriva Hotărârii pronunțate la 21 februarie 2008 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-31/07, Putterie-De-Beukelaer/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-160/08 P)
   (2008/C 183/45)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Recurentă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: C. Berardis-Kayser și K. Herrmann, agenți)

      Cealaltă parte în proces: Françoise Putterie-De-Beukelaer (Bruxelles, Belgia)
   Concluziile recurentei

               —

               Anularea hotărârii atacate;

               —

               trimiterea cauzei spre rejudecare la TFP;

               —

               amânarea pronunțării cu privire la cheltuielile de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Prin recursul formulat, Comisia solicită anularea Hotărârii Tribunalului Funcției Publice (TFP) din 21 februarie 2008 pronunțată în cauza Putterie-De-Beukelaer/Comisia, F-31/07, prin care TFP a anulat raportul privind evoluția carierei doamnei Putterie-De-Beukelaer pentru perioada 1 ianuarie 2005-31 decembrie 2005 în măsura în care prin acesta nu i se recunoaște potențialul de a exercita funcții din categoria B*.
   În susținerea recursului, Comisia invocă un motiv unic întemeiat, pe de parte, pe o încălcare de către TFP a principiilor referitoare la întinderea controlului din oficiu exercitat de instanța comunitară și, pe de altă parte, pe încălcarea interdicției de a se pronunța ultra petita.
   Comisia consideră că TFP nu avea dreptul să invoce din oficiu un motiv privind legalitatea pe fond a actului atacat întemeiat pe nerespectarea domeniului de aplicare al articolului 43 din Statutul funcționarilor Comunităților Europene și, respectiv, al articolului 10 alineatul (3) din anexa la statutul menționat, în măsura în care motivele de fond nu sunt cauze de inadmisibilitate pentru motive de ordine publică.
   În subsidiar, Comisia susține că, în măsura în care punctele 75 și 76 din hotărârea atacată ar putea fi considerate ca fiind disociate de motivul întemeiat pe legalitatea de fond a actului atacat și clasificate drept un motiv distinct întemeiat pe necompetența emitentului actului atacat, TFP ar fi încălcat dreptul la apărare al Comisiei întrucât nu a fost ascultată cu privire la acest aspect în conformitate cu articolul 77 din Regulamentul de procedură al TFP.


title: Cauza T-40/07 P: Recurs introdus în data de 14 februarie 2007 de către José António de Brito Sequeira Carvalho împotriva hotărârii pronunțate în data de 13 decembrie 2006 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-17/05, de Brito Sequeira Carvalho/Comisie

text:
               14.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 82/46

         Recurs introdus în data de 14 februarie 2007 de către José António de Brito Sequeira Carvalho împotriva hotărârii pronunțate în data de 13 decembrie 2006 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-17/05, de Brito Sequeira Carvalho/Comisie
   (Cauza T-40/07 P)
   (2007/C 82/98)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Recurent: José António de Brito Sequeira Carvalho (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: O. Martins, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile recurentului

               —

               declararea recursului ca fiind admisibil și întemeiat;

               —

               obligarea Comisiei să prezinte dosarul conținând toate documentele referitoare la recurent aflate în dosarul său administrativ, la IDOC, la serviciul medical și în orice alt loc, începând cu documentele și actele procedurii inițiale din 2 februarie 2001 privind pretinsele probe referitoare la acte defăimătoare care i-ar fi imputabile recurentului;

               —

               obligarea Comisiei să prezinte baza legală a punerii în mișcare de către un funcționar al Comisiei a unei proceduri medicale referitoare la sănătatea mintală a recurentului, imediat după desemnarea sa de către autoritatea împuternicită să facă numiri în cadrul unei anchete administrative referitoare la fapte de defăimare, precum și să prezinte un inventar al actelor respectivei proceduri inițiale;

               —

               anularea hotărârii Tribunalului Funcției Publice al Uniunii Europene pronunțate în cauza F-17/05;

               —

               constatarea ilegalității procedurii medicale care s-a substituit procedurii administrative începute în anul 2001 și aflate încă în desfășurare;

               —

               constatarea încălcării principiului termenului rezonabil de către respectiva procedură care nu a fost încă finalizată;

               —

               constatarea nulității, pe motiv de incompetență, lipsă a motivării și inexistență, a actului unui funcționar al Comisiei din data de 18 iunie 2004, precum și a faptului că acesta nu îi este imputabil Comisiei;

               —

               constatarea inexistenței din punct de vedere juridic a actului autorității împuternicite să facă numiri din data de 28 iunie 2004 precum și a inopozabilității sale recurentului căruia nu i-a fost comunicat;

               —

               constatarea faptului că se păstrează în cadrul Comisiei un dosar paralel ce conține date false cu caracter personal ce îl prejudiciază pe recurent;

               —

               constatarea nulității și a ilegalității actului emis de către un medic la data de 13 iulie 2004 prin care i se interzicea recurentului accesul în clădirile Comisiei, acesta neavând caracterul unei decizii formal motivate a autorității împuternicite să facă numiri;

               —

               constatarea nulității actului din data de 22 septembrie 2004 al unui funcționar al Comisiei care pretindea că prelungește cu șase luni așa zisul concediu medical din oficiu al recurentului, precum și a celorlalte acte ulterioare care se referă la documente anterioare ale unui funcționar al autorității împuternicite să facă numiri din iunie 2004;

               —

               admiterea capetelor de cerere suplimentare prezentate în fața primei instanțe;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   În recursul pe care l-a introdus, recurentul susține că Tribunalul a comis o eroare întemeindu-și hotărârea pe o bază legală incorectă, respectiv pe articolul 59 din Statutul funcționarilor referitor la concediul medical din oficiu, pe când, potrivit recurentului, Comisia ar fi încălcat articolul 86 din statut și anexa IX la acesta, precum și textele ce reglementează desfășurarea anchetelor administrative și a procedurilor disciplinare. De asemenea, recurentul susține că Tribunalul a nesocotit dreptul său la apărare și a încălcat articolul 6 din Convenția Europeană a Drepturilor Omului, precum și principiul unui proces echitabil statuând pe baza unui dosar incomplet și fără să se fi pronunțat asupra pretinsei existențe a unui dosar paralel. El susține de asemenea că Tribunalul a încălcat articolul 8 din Convenția Europeană a Drepturilor Omului pronunțându-se pe baza unor probe false. Recurentul contestă totodată faptul că Tribunalul nu a statuat în hotărârea atacată cu privire la cererea sa de redeschidere a procedurii. El susține de asemenea că, în mod ilegal, Tribunalul nu a arătat care sunt consecințele juridice ale pretinsei incompetențe a autorității care a emis decizia trimiterii sale din oficiu în concediu medical, decizie pe care Tribunalul ar fi trebuit, potrivit recurentului, să o declare inexistentă pe motiv de incompetență și lipsă a motivării.