title: Cauza T-530/20: Acțiune introdusă la 21 august 2020 – Interfloat și GMB/Comisia

text:
               5.10.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 329/26

      Acțiune introdusă la 21 august 2020 – Interfloat și GMB/Comisia
      (Cauza T-530/20)
      (2020/C 329/46)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamante: Interfloat Corp. (Ruggell, Liechtenstein) și GMB Glasmanufaktur Brandenburg GmbH (Tschernitz, Germania) (reprezentanți: U. Karpenstein și R. Sangi, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantele solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei C(2020) 3287 final a Comisiei din 26 mai 2020 privind măsurile SA.39990 (2016/C) (ex 2016/NN) (ex 2014/FC) (ex 2014/CP) – puse în aplicare de Belgia în favoarea Ducatt NV și

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă un motiv unic.
      Comisia nu ar fi trebuit să închidă procedura formală de investigare inițiată la o plângere a reclamantelor. Regulamentul (UE) 2015/1589 al Consiliului (1) („Regulamentul privind procedura în materie de ajutor de stat”) prevede o procedură specifică și reglementată în mod exhaustiv pentru închiderea procedurii formale de investigare. Aceasta impune, în special, ca procedura formală de investigare să fie închisă printr-unul din cele patru tipuri de decizii enumerate în mod exhaustiv la articolul 9. Închiderea unei proceduri formale de investigare ar fi prevăzută numai în măsura în care statul membru în cauză își retrage notificarea (articolul 10). Prin decizia atacată, Comisia ignoră modul de redactare, economia și finalitatea articolului 108 alineatul (2) TFUE, precum și a Regulamentului privind procedura în materie de ajutor de stat și încalcă astfel dreptul la apărare al reclamantei în procedura formală de investigare. Astfel, nu există o justificare suficientă a închiderii procedurii.

         (1)  Regulamentul (UE) 2015/1589 al Consiliului din 13 iulie 2015 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 108 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (JO 2015, L 248, p. 9).


title: Cauza C-50/20 P: Recurs introdus la 29 ianuarie 2020 de ZW împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a patra) din 21 noiembrie 2019 în cauza T-727/18, ZW/BEI

text:
               19.10.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 348/2

      Recurs introdus la 29 ianuarie 2020 de ZW împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a patra) din 21 noiembrie 2019 în cauza T-727/18, ZW/BEI
      (Cauza C-50/20 P)
      (2020/C 348/02)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurent: ZW (reprezentant: T. Petsas, avocat)

         Cealaltă parte din procedură: Banca Europeană de Investiții (BEI)
      Prin Ordonanța din 3 septembrie 2020, Curtea de Justiție (Camera a opta) a dispus respingerea recursului ca fiind în parte vădit inadmisibil și în parte vădit nefondat și a obligat recurenta la suportarea propriilor cheltuieli de judecată.


title: Cauza C-249/20 P: Recurs introdus la 9 iunie 2020 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 2 aprilie 2020 în cauza T-571/17, UG/Comisia

text:
               19.10.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 348/3

      Recurs introdus la 9 iunie 2020 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 2 aprilie 2020 în cauza T-571/17, UG/Comisia
      (Cauza C-249/20 P)
      (2020/C 348/04)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: B. Mongin, L. Radu Bouyon, agenți)

         Cealaltă parte din procedură: UG

         Concluziile recurentei

                  —

                  anularea Hotărârii Tribunalului Uniunii Europene (Camera a opta) din 2 aprilie 2020, pronunțată în cauza T-571/17, UG/Comisia;

                  —

                  trimiterea cauzei la Tribunal spre rejudecare;

                  —

                  soluționarea o dată cu fondul a cererii privind cheltuielile de judecată efectuate în primă instanță și în procedura recursului.

         Motivele și principalele argumente

                  1.

                  Primul motiv: denaturarea faptelor (punctele 64-71 din hotărârea atacată)
                  Potrivit unei jurisprudențe constante, există o denaturare supusă controlului Curții atunci când aprecierea elementelor de probă existente pare vădit eronată. O astfel de denaturare trebuie să rezulte în mod evident din documentele dosarului.
                  În primul aspect al motivului, Comisia susține că concluzia Tribunalului potrivit căreia autoritatea abilitată să încheie contracte („AAIC”) ar fi stabilit un termen prea scurt pentru UG pentru a remedia incompetența profesională este contrazisă de mijloacele de probă scrise care figurează la dosar. AAIC nu i-a solicitat lui UG sa îndeplinească toate obiectivele stabilite în raportul de evaluare din 2015 și să restabilească o legătură de încredere cu colegii săi de muncă într-un termen de trei luni.
                  Potrivit celui de al doilea aspect al motivului, Tribunalul și-ar fi concentrat în mod eronat examinarea pe chestiunea absențelor nejustificate și ar fi omis să ia în considerare caracterul recurent al mai multor elemente de incompetență profesională constatate în decizia din 17 octombrie 2016 și în scrisoarea din 8 septembrie 2016.

                  2.

                  Al doilea motiv: eroarea de drept (punctele 72-77 din hotărârea atacată)
                  Tribunalul a anulat decizia atacată pe baza unei erori de fapt, fără ca totuși să demonstreze că această eroare era „vădită”. Or, AAIC dispune de o largă putere de apreciere în materie de concediere, iar controlul exercitat de Tribunal se limitează la verificarea inexistenței unei erori vădite sau a unui abuz de putere. Tribunalul a identificat o eroare în decizia atacată, care nu privea decât unul dintre elementele de incompetență profesională cu privire la care AAIC îi atrăsese atenția lui UG, eroare care nu era „vădită” și care nu putea, așadar, să conducă la anularea deciziei atacate.


title: Cauza C-276/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgerichts Erfurt (Germania) la 24 iunie 2020 – A. G. E./B AG

text:
               19.10.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 348/4

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgerichts Erfurt (Germania) la 24 iunie 2020 – A. G. E./B AG
      (Cauza C-276/20)
      (2020/C 348/05)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Landgericht Erfurt

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: A. G. E.

         Pârâtă: B AG

         Întrebările preliminare

                  1)

                  În cazul unei încălcări a dreptului european în materie de înmatriculare și a normelor europene privind emisiile de către producătorul unui autovehicul sau al unui motor, dreptul Uniunii, în special principiul efectivității și drepturile fundamentale europene, impune neefectuarea niciunei deduceri a contravalorii utilizării efective a autovehiculului din despăgubirea datorată cumpărătorului? O asemenea interdicție de deducere este, în orice caz, valabilă atunci când producătorul a cauzat clientului un prejudiciu material din culpă și contrar bunelor moravuri?

                  2)

                  Instanța de trimitere este o instanță judecătorească independentă și imparțială în sensul dispozițiilor coroborate ale articolului 267 TFUE și ale articolului 19 alineatul (1) a treia teză TUE, precum și ale articolului 47 al doilea paragraf din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene?


title: Cauza C-296/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 3 iulie 2020 – Commerzbank AG/E.O.

text:
               19.10.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 348/4

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 3 iulie 2020 – Commerzbank AG/E.O.
      (Cauza C-296/20)
      (2020/C 348/06)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Bundesgerichtshof

         Părțile din procedura principală

         Recurentă-reclamantă: Commerzbank AG

         Intimat-pârât: E.O.

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 15 alineatul (1) litera (c) din Convenția de la Lugano II (1) trebuie să fie interpretat în sensul că „desfășurarea” unei activități comerciale sau profesionale în statul obligat prin convenție pe teritoriul căruia este domiciliat consumatorul presupune existența unei activități transfrontaliere a cocontractantului consumatorului încă de la momentul pregătirii și al încheierii contractului sau, pentru a stabili instanța competentă să soluționeze o acțiune, această dispoziție se aplică și în cazul în care, la momentul încheierii contractului, părțile la contract își aveau domiciliul în același stat obligat prin convenție, în sensul articolelor 59 și 60 din Convenția de la Lugano II, iar elementul de extraneitate al raportului juridic a apărut abia a posteriori, prin faptul că consumatorul s-a mutat ulterior într-un alt stat obligat prin convenție?

                  2)

                  În cazul în care, la momentul încheierii contractului, nu este necesară o activitate transfrontalieră:
                  Articolul 15 alineatul (1) litera (c) din Convenția de la Lugano II coroborat cu articolul 16 alineatul (2) din aceeași convenție exclude, în general, stabilirea instanței competente în temeiul articolului 5 punctul 1 din această convenție în cazul în care, între încheierea contractului și introducerea acțiunii, consumatorul s-a mutat într-un alt stat obligat prin convenție sau este necesar ca, în plus, cocontractantul consumatorului să își desfășoare activitatea comercială sau profesională și în noul stat de domiciliu ori să își direcționeze activitatea respectivă spre cel din urmă stat, iar contractul să intre în sfera de acțiune a acestor activități?

         (1)  Convenția privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (JO 2007, L 339, p. 3).


title: Cauza C-317/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Mainz (Germania) la 16 iulie 2020 – KX/PY GmbH

text:
               19.10.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 348/5

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Mainz (Germania) la 16 iulie 2020 – KX/PY GmbH
      (Cauza C-317/20)
      (2020/C 348/07)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Landgericht Mainz

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: KX

         Pârâtă: PY GmbH

         Întrebarea preliminară

      Articolul 18 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 12 decembrie 2012 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (1) trebuie interpretat în sensul că, pe lângă norma de competență internațională, această dispoziție stabilește o normă de competență teritorială a instanțelor naționale în materia contractelor de călătorie, care trebuie respectată de instanța de fond, atunci când atât consumatorul, în calitate de călător, cât și co-contractantul său, organizatorul călătoriei, își au sediul în același stat membru, dar destinația turistică nu se află în acest stat membru, ci în străinătate (așa-numitele „cazuri interne neautentice”), consumatorul putând, prin urmare, formula pretenții contractuale împotriva organizatorului călătoriei la instanța de la domiciliul acestuia, în completarea normelor de competență naționale?

         (1)  JO 2012, L 351, p. 1.


title: Cauza C-318/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 13 iulie 2020 – Colt Technology Services SpA, Wind Tre SpA, Telecom Italia SpA, Vodafone Italia SpA/Ministero della Giustizia, Ministero dello sviluppo economico, Ministero dell'Economia e delle Finanze, Procura generale della Repubblica presso la Corte d’appello di Reggio Calabria, Procura della Repubblica presso il Tribunale di Cagliari, Procura della Repubblica presso il Tribunale di Roma, Procura della Repubblica presso il Tribunale di Locri

text:
               19.10.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 348/6

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 13 iulie 2020 – Colt Technology Services SpA, Wind Tre SpA, Telecom Italia SpA, Vodafone Italia SpA/Ministero della Giustizia, Ministero dello sviluppo economico, Ministero dell'Economia e delle Finanze, Procura generale della Repubblica presso la Corte d’appello di Reggio Calabria, Procura della Repubblica presso il Tribunale di Cagliari, Procura della Repubblica presso il Tribunale di Roma, Procura della Repubblica presso il Tribunale di Locri
      (Cauza C-318/20)
      (2020/C 348/08)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Consiglio di Stato

         Părțile din procedura principală

         Apelante: Colt Technology Services SpA, Wind Tre SpA, Telecom Italia SpA, Vodafone Italia SpA

         Intimați: Ministero della Giustizia, Ministero dello sviluppo economico, Ministero dell'economia e delle finanze, Procura Generale della Repubblica presso la Corte d’appello di Reggio Calabria, Procura della Repubblica presso il Tribunale di Cagliari, Procura della Repubblica presso il Tribunale di Roma, Procura della Repubblica presso il Tribunale di Locri

         Întrebarea preliminară

      Principiile generale prevăzute la articolele 18, 26, 102 și următoarele TFUE se opun unei reglementări naționale care prevede modalitățile de calcul al tarifului pentru realizarea de către operatorii de telecomunicații a activităților de interceptare dispuse de autoritatea judiciară fără a impune respectarea principiului rambursării integrale a costurilor?


title: Cauza C-322/20 P: Recurs introdus la 14 iulie 2020 de Wonder Line, SL împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 13 mai 2020 în cauza T-284/19, Wonder Line/EUIPO – DeLonghi Benelux (KENWELL)

text:
               19.10.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 348/6

      Recurs introdus la 14 iulie 2020 de Wonder Line, SL împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 13 mai 2020 în cauza T-284/19, Wonder Line/EUIPO – DeLonghi Benelux (KENWELL)
      (Cauza C-322/20 P)
      (2020/C 348/09)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: Wonder Line, SL (reprezentant: E. Manresa Medina, avocat)

         Cealaltă parte din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)
      Prin Ordonanța din 26 august 2020, vicepreședintele Curții de Justiție a dispus respingerea recursului ca inadmisibil și a obligat recurenta la suportarea propriilor cheltuieli de judecată.


title: Cauza C-368/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landesverwaltungsgericht Steiermark (Austria) la 5 august 2020 – NW/Landespolizeidirektion Steiermark

text:
               19.10.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 348/7

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Landesverwaltungsgericht Steiermark (Austria) la 5 august 2020 – NW/Landespolizeidirektion Steiermark
      (Cauza C-368/20)
      (2020/C 348/11)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Landesverwaltungsgericht Steiermark

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: NW

         Autoritate pârâtă: Landespolizeidirektion Steiermark

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Dreptul Uniunii se opune unei legislații naționale în temeiul căreia, printr-o juxtapunere a unor ordine interne, este realizat un cumul al perioadelor de prelungire și, astfel, are loc o reintroducere a controalelor la frontiere în afara limitelor temporale ale termenului de doi ani prevăzut la articolul 25 și la articolul 29 din Regulamentul (UE) 2016/399 (1) și fără o decizie de punere în aplicare corespunzătoare a Consiliului în temeiul articolului 29 din acest regulament?

                  2)

                  În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare:
                  În special în lumina principiului absenței controlului persoanelor la frontierele interne prevăzut la articolul 22 din Regulamentul 2016/399, dreptul la liberă circulație al cetățenilor Uniunii, consacrat la articolul 21 alineatul (1) TFUE și la articolul 45 alineatul (1) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (2) trebuie interpretat în sensul că acest drept include dreptul de a nu fi supus controlului persoanelor la frontierele interne, sub rezerva condițiilor și a excepțiilor prevăzute de tratate și, în special, de regulamentul menționat?

         (1)  Regulamentul (UE) 2016/399 al Parlamentului European și al Consiliului din 9 martie 2016 cu privire la Codul Uniunii privind regimul de trecere a frontierelor de către persoane (Codul Frontierelor Schengen) (JO 2016, L 77, p. 1).

         (2)  JO 2012, C 326, p. 391.


title: Cauza C-369/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landesverwaltungsgericht Steiermark (Austria) la 5 august 2020 – NW/Bezirkshauptmannschaft Leibnitz

text:
               19.10.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 348/8

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Landesverwaltungsgericht Steiermark (Austria) la 5 august 2020 – NW/Bezirkshauptmannschaft Leibnitz
      (Cauza C-369/20)
      (2020/C 348/12)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Landesverwaltungsgericht Steiermark

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: NW

         Autoritate pârâtă: Bezirkshauptmannschaft Leibnitz

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Dreptul Uniunii se opune unei legislații naționale în temeiul căreia, printr-o juxtapunere a unor ordine interne, este realizat un cumul al perioadelor de prelungire și, astfel, are loc o reintroducere a controalelor la frontiere în afara limitelor temporale ale termenului de doi ani prevăzut la articolul 25 și la articolul 29 din Regulamentul (UE) 2016/399 (1) și fără o decizie de punere în aplicare corespunzătoare a Consiliului în temeiul articolului 29 din acest regulament?

                  2)

                  În special în lumina principiului absenței controlului persoanelor la frontierele interne prevăzut la articolul 22 din Regulamentul 2016/399, dreptul la liberă circulație al cetățenilor Uniunii, consacrat la articolul 21 alineatul (1) TFUE și la articolul 45 alineatul (1) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (2) trebuie interpretat în sensul că acest drept include dreptul de a nu fi supus controlului persoanelor la frontierele interne, sub rezerva condițiilor și a excepțiilor prevăzute de tratate și, în special, de regulamentul menționat?

                  3)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la a doua întrebare:
                  În lumina efectului util al dreptului la liberă circulație, articolul 21 alineatul (1) TFUE și articolul 45 alineatul (1) TFUE trebuie interpretate în sensul că se opun aplicării unei reglementări naționale care impune unei persoane, sub sancțiunea aplicării unei amenzi, să prezinte un pașaport sau o carte de identitate la intrarea pe teritoriu pe la o frontieră internă, chiar și atunci când controlul specific la frontierele interne este contrar dispozițiilor dreptului Uniunii?

         (1)  Regulamentul (UE) 2016/399 al Parlamentului European și al Consiliului din 9 martie 2016 cu privire la Codul Uniunii privind regimul de trecere a frontierelor de către persoane (Codul Frontierelor Schengen) (JO 2016, L 77, p. 1).

         (2)  JO 2012, C 326, p. 391.


title: Cauza C-371/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 7 august 2020 – Peek & Cloppenburg KG, reprezentată de Peek & Cloppenburg Düsseldorf Komplementär B.V./Peek & Cloppenburg KG, reprezentată de Van Graaf Management GmbH

text:
               19.10.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 348/9

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 7 august 2020 – Peek & Cloppenburg KG, reprezentată de Peek & Cloppenburg Düsseldorf Komplementär B.V./Peek & Cloppenburg KG, reprezentată de Van Graaf Management GmbH
      (Cauza C-371/20)
      (2020/C 348/13)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Bundesgerichtshof

         Părțile din procedura principală

         Recurentă: Peek & Cloppenburg KG, reprezentată de asociatul care răspunde în mod personal Peek & Cloppenburg Düsseldorf Komplementär B.V.

         Intimată: Peek & Cloppenburg KG, reprezentată de asociatul care răspunde în mod personal Van Graaf Management GmbH

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Trebuie să se considere că există o „plată” pentru promovarea unui produs în sensul primei teze a punctului 11 din anexa I la Directiva 2005/29/CE (1) numai în cazul în care se furnizează o contraprestație în bani pentru utilizarea conținutului editorial din mass-media pentru a promova un produs sau noțiunea de „plată” cuprinde orice fel de contraprestație, indiferent dacă aceasta constă în bani, în bunuri sau în servicii sau în orice alt element patrimonial?

                  2)

                  Prima teză a punctului 11 din anexa I la Directiva 2005/29/CE presupune ca profesionistul să acorde operatorului mass-media un beneficiu cu valoare pecuniară drept contraprestație pentru utilizarea conținuturilor editoriale și, în cazul unui răspuns afirmativ, trebuie să se considere că există o astfel de contraprestație și în cazul în care operatorul mass-media raportează cu privire la o operațiune de publicitate organizată împreună cu un profesionist, în cazul în care, în schimbul reportajului, profesionistul a pus la dispoziția operatorului mass-media drepturi de imagine, ambele întreprinderi au participat la costurile financiare și administrative ale acțiunii publicitare, iar acțiunea publicitară are ca scop promovarea vânzării produselor ambelor întreprinderi?

         (1)  Directiva 2005/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 mai 2005 privind practicile comerciale neloiale ale întreprinderilor de pe piața internă față de consumatori și de modificare a Directivei 84/450/CEE a Consiliului, a Directivelor 97/7/CE, 98/27/CE și 2002/65/CE ale Parlamentului European și ale Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 2006/2004 al Parlamentului European și al Consiliului („Directiva privind practicile comerciale neloiale”) (JO 2005, L 149, p. 22, Ediție specială, 15/vol. 14, p. 260).


title: Cauza C-375/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal da Relação de Coimbra (Portugalia) la 10 august 2020 – Liberty Seguros, SA/DR

text:
               19.10.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 348/10

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal da Relação de Coimbra (Portugalia) la 10 august 2020 – Liberty Seguros, SA/DR
      (Cauza C-375/20)
      (2020/C 348/14)
      Limba de procedură: portugheza

         Instanța de trimitere

      Tribunal da Relação de Coimbra

         Părțile din procedura principală

         Apelantă: Liberty Seguros, SA

         Intimat: DR

         Intervenienți: Fundo de Garantia Automóvel, VS, FN, JT, Seguradoras Unidas, SA

         Întrebarea preliminară

      Dreptul [Uniunii] și, în special, Directiva 2009/103/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului se opune unei reglementări naționale care permite opozabilitatea, față de terții prejudiciați și față de Fundo de Garantia Automóvel, a nulității unui contract de asigurare de răspundere civilă auto, atunci când nulitatea respectivă rezultă din împrejurarea că titularul poliței de asigurare a utilizat vehiculul asigurat pentru transportul remunerat, clandestin și ilegal de persoane și de mărfuri și a ascuns acest scop societății de asigurare? Răspunsul ar fi identic inclusiv în cazul în care pasagerii ar fi cunoscut caracterul clandestin și ilegal al transportului?

         (1)  Directiva 2009/103/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 septembrie 2009 privind asigurarea de răspundere civilă auto și controlul obligației de asigurare a acestei răspunderi (JO 2009, L 263, p. 11).


title: Cauza C-377/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 29 iulie 2020 – Servizio Elettrico Nazionale SpA și alții/Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato și alții

text:
               19.10.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 348/10

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 29 iulie 2020 – Servizio Elettrico Nazionale SpA și alții/Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato și alții
      (Cauza C-377/20)
      (2020/C 348/15)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Consiglio di Stato

         Părțile din procedura principală

         Reclamante: Servizio Elettrico Nazionale SpA, ENEL SpA, Enel Energia SpA

         Pârâte: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato, ENEL SpA, Servizio Elettrico Nazionale SpA, Eni Gas e Luce SpA, Eni SpA, Gala SpA, Axpo Italia SpA, E.Ja SpA, Green Network SpA, Ass.ne Codici – Centro per i Diritti del Cittadino

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Comportamentele prin care se concretizează exploatarea abuzivă a unei poziții domina[n]te pot fi, în sine, pe deplin legale și pot fi calificate drept „abuzive” numai ca urmare a efectului (potențial) restrictiv pe piața de referință sau aceste elemente trebuie să fie caracterizate și printr-o componentă specifică de antilegalitate, constituită de recurgerea la „metode (sau la alte mijloace) concurențiale diferite” de „mijloacele normale”? În acest din urmă caz, pe baza căror criterii se poate stabili linia de demarcație dintre concurența „normală” și cea „denaturată”?

                  2)

                  Funcția normei care sancționează abuzul este de a maximiza bunăstarea consumatorilor, pe care instanța trebuie să o evalueze (ori riscul de) diminuare a acesteia sau norma care sancționează abaterile concurențiale are rolul de a menține, în sine, structura concurențială a pieței pentru a evita crearea unor concentrări de putere economică considerate, în orice caz, ca fiind dăunătoare pentru colectivitate

                  3)

                  În ipoteza unui abuz de poziție dominantă care constă în încercarea de a împiedica menținerea nivelului concurenței care exista deja sau dezvoltarea sa, întreprinderea dominantă este totuși îndreptățită să dovedească faptul că – în pofida capacității abstracte de a crea un efect restrictiv – comportamentul nu a constitui în concret o abatere? În cazul unui răspuns afirmativ, în vederea aprecierii existenței unui abuz menit să excludă concurenți atipic, articolul 102 TFUE trebuie interpretat în sensul că Autoritatea are obligația să examineze punctual analizele economice prezentate de către parte cu privire la capacitatea concretă a comportamentului incriminat de a exclude concurenții de pe piață

                  4)

                  Abuzul de poziție dominantă trebuie apreciat numai prin efectele sale (chiar și numai potențiale) asupra pieței, fără nicio legătură cu motivul subiectiv al agentului sau demonstrarea unei intenții restrictive constituie un parametru utilizabil (chiar și exclusiv) pentru a aprecia caracterul abuziv al comportamentului întreprinderii dominante sau această demonstrare a elementului subiectiv nu echivalează decât cu răsturnarea sarcinii probei în sarcina întreprinderii dominante (care ar face, în acest stadiu, dovada inexistenței efectului de excludere)?

                  5)

                  În ipoteza unei poziții dominante a mai multor întreprinderi care aparțin aceluiași grup de societăți, apartenența la acest grup este suficientă pentru a prezuma că întreprinderile care nu au avut comportamentul abuziv au participat la încălcare – astfel încât ar fi suficient ca Autoritatea de supraveghere să stabilească un paralelism conștient, chiar dacă necoluziv, al întreprinderilor care își desfășoară activitatea în cadrul grupului dominant la nivel colectiv – sau este în orice caz necesar (precum în cazul interzicerii înțelegerilor) să se facă dovada, chiar indirectă, a unei situații concrete de coordonare și de pregătire între diversele întreprinderi din grupul care deține poziția dominantă, în special pentru [a] demonstra implicarea societății-mamă?


title: Cauza C-379/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Østre Landsret (Danemarca) la 11 august 2020 – B/Udlændingenævnet

text:
               19.10.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 348/11

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Østre Landsret (Danemarca) la 11 august 2020 – B/Udlændingenævnet
      (Cauza C-379/20)
      (2020/C 348/16)
      Limba de procedură: daneza

         Instanța de trimitere

      Østre Landsret

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: B

         Pârâtă: Udlændingenævnet

         Întrebarea preliminară

      Articolul 13 din Decizia nr. 1/80 a Consiliului de asociere din 19 septembrie 1980 (1) privind dezvoltarea asocierii, anexată la Acordul de asociere dintre Comunitatea Economică Europeană și Turcia, semnat la Ankara la 12 septembrie 1963 de Republica Turcia, pe de o parte, precum și de statele membre ale CEE și de Comunitate, pe de altă parte, și care a fost încheiat, aprobat și confirmat în numele Comunității prin Decizia 64/732/CEE a Consiliului din 23 decembrie 1963 (2), se opune introducerii și aplicării unei noi măsuri naționale care condiționează reîntregirea familiei între un resortisant turc activ din punct de vedere economic, care locuiește în mod legal în statul membru în cauză, și copilul acestei persoane, care are vârsta de 15 ani, de motive deosebit de specifice, inclusiv luarea în considerare a unității familiei precum și a interesului superior al copilului, care să pledeze în sprijinul unei astfel de reîntregiri?

         (1)  Decizia nr. 1/80 a Consiliului de asociere din 19 septembrie 1980 privind dezvoltarea asocierii dintre CEE și Turcia (nepublicată).

         (2)  Decizia 64/732/CEE a Consiliului din 23 decembrie 1963 de încheiere a Acordului de asociere dintre Comunitatea Economică Europeană și Turcia (JO 1964, 217, p. 3685, Ediție specială, 11/vol. 1, p. 10).


title: Cauza C-402/20 P: Recurs introdus la 24 august 2020 de Lípidos Santiga, SA împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a patra) din 11 iunie 2020 în cauza T-561/19, Lípidos Santiga/Comisia

text:
               19.10.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 348/12

      Recurs introdus la 24 august 2020 de Lípidos Santiga, SA împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a patra) din 11 iunie 2020 în cauza T-561/19, Lípidos Santiga/Comisia
      (Cauza C-402/20 P)
      (2020/C 348/17)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: Lípidos Santiga, SA (reprezentant: P. Muñiz Fernández, avocat)

         Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

         Concluziile recurentei

      Recurenta solicită Curții:

                  —

                  anularea Ordonanței Tribunalului (Camera a patra) din 11 iunie 2020, Lípidos Santiga/Comisia (cauza T-561/19), notificată recurentei la 12 iunie 2020, în măsura în care aceasta respinge acțiunea ca inadmisibilă;

                  —

                  declararea drept admisibilă a acțiunii introduse de recurentă și trimiterea cauzei Tribunalului pentru judecarea fondului;

                  —

                  obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată efectuate în prezenta procedură, precum și a celor efectuate în cadrul acțiunii în fața Tribunalului.

         Motivele și principalele argumente

      Primul motiv de recurs: Tribunalul a comis o eroare de drept atunci când a considerat că situația recurentei nu este afectată de excluderea de către Uniunea Europeană a biocombustibilului din ulei de palmier de pe piața UE.

                  A.

                  Prin omiterea examinării faptului dacă există o piață a biocombustibilului din ulei de palmier în afara obiectivelor obligatorii ale Directivei RED II (1), Tribunalul nu a făcut o motivare suficientă.

                  B.

                  Tribunalul a comis o eroare de drept atunci când a considerat că dispozițiile atacate nu urmăresc interdicția expresă prevăzută la articolul 26 alineatul (2) din Directiva RED II referitoare la utilizarea biocombustibilului din ulei de palmier.

                  C.

                  Tribunalul a comis o eroare de drept atunci când a considerat, ca o consecință a excepției privind riscul scăzut din perspectiva schimbării indirecte a destinației terenurilor (ILUC), că recurenta nu este direct afectată de dispozițiile atacate.

            Al doilea motiv de recurs: Tribunalul a comis o eroare de drept atunci când a considerat că statele membre au o putere discreționară în ceea ce privește punerea în aplicare a interdicției prevăzute la articolul 26 alineatul (2) din Directiva RED II urmărită de dispozițiile atacate.
      Al treilea motiv de recurs: încadrarea juridică făcută de Tribunal a efectelor asupra situației recurentei rezultate din dispozițiile atacate, precum și interpretarea și aplicarea făcute de Tribunal ale testului afectării directe sunt vădit eronate.

         (1)  Directiva (UE) 2018/2001 a Parlamentului European și a Consiliului din 11 decembrie 2018 privind promovarea utilizării energiei din surse regenerabile (JO 2018, L 328, p. 82).


title: Cauza T-143/19: Ordonanța Tribunalului din 3 iulie 2020 – Solar Ileias Bompaina/Comisia („Acțiune în anulare – Ajutoare de stat – Operatori ai pieței energiei electrice produse din surse regenerabile – Contracte de achiziție de energie electrică – Amendamente legislative cu efect retroactiv constând în limitarea avantajelor tarifare – Plângere depusă la Comisie prin care se invocă existența unui ajutor în favoarea furnizorilor de energie – Decizie prin care ajutorul este declarat compatibil cu piața internă – Calitatea de persoană interesată – Protecția drepturilor procedurale – Inadmisibilitate”)

text:
               19.10.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 348/13

      Ordonanța Tribunalului din 3 iulie 2020 – Solar Ileias Bompaina/Comisia
      (Cauza T-143/19) (1)

      („Acțiune în anulare - Ajutoare de stat - Operatori ai pieței energiei electrice produse din surse regenerabile - Contracte de achiziție de energie electrică - Amendamente legislative cu efect retroactiv constând în limitarea avantajelor tarifare - Plângere depusă la Comisie prin care se invocă existența unui ajutor în favoarea furnizorilor de energie - Decizie prin care ajutorul este declarat compatibil cu piața internă - Calitatea de persoană interesată - Protecția drepturilor procedurale - Inadmisibilitate”)
      (2020/C 348/18)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Solar Ileias Bompaina AE (Atena, Grecia) (reprezentanți: A. Metaxas și A. Bartosch, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: K.-P. Wojcik și K. Herrmann, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se urmărește în esență anularea în parte a Deciziei C(2018) 6777 final a Comisiei din 10 octombrie 2018 privind ajutorul de stat SA.38967 (2014/NN-2) – Grecia – Schema națională de ajutor în favoarea funcționării instalațiilor care folosesc energie din surse regenerabile și a cogenerării de energie termică și electrică cu o eficiență peste medie.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

                  2)

                  Solar Ileias Bompaina AE suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comnisia Europeană.

         (1)  JO C 148, 29.4.2019.


title: Cauza T-562/19: Ordonanța Tribunalului din 2 iulie 2020 – Klein/Comisia [„Acțiune în constatarea abținerii de a acționa – Dispozitive medicale – Articolul 8 alineatele (1) și (2) din Directiva 93/42/CEE – Procedura clauzei de salvgardare – Notificare de către un stat membru a unei decizii de interzicere a introducerii pe piață a unui dispozitiv medical – Absența unei decizii a Comisiei – Termen de introducere a acțiunii – Inadmisibilitate”]

text:
               19.10.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 348/13

      Ordonanța Tribunalului din 2 iulie 2020 – Klein/Comisia
      (Cauza T-562/19) (1)

      („Acțiune în constatarea abținerii de a acționa - Dispozitive medicale - Articolul 8 alineatele (1) și (2) din Directiva 93/42/CEE - Procedura clauzei de salvgardare - Notificare de către un stat membru a unei decizii de interzicere a introducerii pe piață a unui dispozitiv medical - Absența unei decizii a Comisiei - Termen de introducere a acțiunii - Inadmisibilitate”)
      (2020/C 348/19)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamant: Christoph Klein (Großgmain, Austria) (reprezentant: H.-J. Ahlt, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. C. Becker, F. Thiran și G. von Rintelen, agenți)

         Obiectul

      Acțiune întemeiată pe articolul 265 TFUE prin care se urmărește constatarea faptului că Comisia s-a abținut în mod ilegal să acționeze în procedura clauzei de salvgardare introduse la 7 ianuarie 1998 de Republica Federală Germania și să adopte o decizie în conformitate cu Directiva 93/42/CEE a Consiliului din 14 iuinie 1993 privind dispozitivele medicale (JO 1993, L 169, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 11, p. 244), în ceea ce privește dispozitivul Inhaler Broncho Air®.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

                  2)

                  Îl obligă pe domnul Christoph Klein la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 337, 7.10.2019.


title: Cauza T-616/19: Ordonanța Tribunalului din 10 iulie 2020 – Katjes Fassin/EUIPO – Haribo The Netherlands & Belgium (WONDERLAND) [„Acțiune în anulare – Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale WONDERLAND – Marca Benelux verbală anterioară WONDERMIX – Motive relative de refuz – Risc de confuzie – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 – Acțiune vădit nefondată”]

text:
               19.10.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 348/14

      Ordonanța Tribunalului din 10 iulie 2020 – Katjes Fassin/EUIPO – Haribo The Netherlands & Belgium (WONDERLAND)
      (Cauza T-616/19) (1)

      („Acțiune în anulare - Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale WONDERLAND - Marca Benelux verbală anterioară WONDERMIX - Motive relative de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 - Acțiune vădit nefondată”)
      (2020/C 348/20)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Katjes Fassin GmbH & Co. KG (Emmerich am Rhein, Germania) (reprezentanți: T. Schmitz și M. Breuer, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: A. Söder, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă în faţa Tribunalului: Haribo The Netherlands & Belgium BV (Breda, Țările de Jos) (reprezentanți: A. Tiemann și C. Elkemann, avocate)

         Obiectul

      Acţiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 8 iulie 2019 (cauza R 2164/2018-4) privind o procedură de opoziție între Haribo The Netherlands & Belgium și Katjes Fassin

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea ca vădit nefondată.

                  2)

                  Obligă Katjes Fassin GmbH & Co. KG la suportarea propriilor cheltuieli de judecată, precum și a celor efectuate în cadrul prezentei proceduri de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) și de Haribo The Netherlands & Belgium BV.

         (1)  JO C 363, 28.10.2019.


title: Cauza T-627/19: Ordonanța Tribunalului din 14 iulie 2020 – Shindler și alții/Comisia („Acțiune în constatarea abținerii de a acționa și acțiune în anulare – Spațiul de libertate, securitate și justiție – Retragerea Regatului Unit din Uniune – Cereri de adoptare a unei decizii de menținere a cetățeniei europene a anumitor resortisanți ai Regatului Unit și a unei decizii privind diverse măsuri referitoare la drepturile resortisanților Regatului Unit – Luare de poziție a Comisiei – Lipsa invitației de a acționa – Refuz de adoptare a unei decizii de menținere a cetățeniei europene a anumitor resortisanți ai Regatului Unit – Lipsa interesului de a exercita acțiunea – Acțiune vădit inadmisibilă”)

text:
               19.10.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 348/15

      Ordonanța Tribunalului din 14 iulie 2020 – Shindler și alții/Comisia
      (Cauza T-627/19) (1)

      („Acțiune în constatarea abținerii de a acționa și acțiune în anulare - Spațiul de libertate, securitate și justiție - Retragerea Regatului Unit din Uniune - Cereri de adoptare a unei decizii de menținere a cetățeniei europene a anumitor resortisanți ai Regatului Unit și a unei decizii privind diverse măsuri referitoare la drepturile resortisanților Regatului Unit - Luare de poziție a Comisiei - Lipsa invitației de a acționa - Refuz de adoptare a unei decizii de menținere a cetățeniei europene a anumitor resortisanți ai Regatului Unit - Lipsa interesului de a exercita acțiunea - Acțiune vădit inadmisibilă”)
      (2020/C 348/22)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamanți: Harry Shindler (Porto d’Ascoli, Italia) și alți 5 reclamanți ale căror nume figurează în anexă la ordonanță (reprezentant: J. Fouchet, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Erlbacher, C. Giolito și E. Montaguti, agenți)

         Intervenient în susținerea pârâtei: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanţi: M. Bauer și R. Meyer, agenți)

         Obiectul

      În primul rând, o cerere întemeiată pe articolul 265 TFUE prin care se solicită constatarea faptului că Comisia s-a abținut în mod nelegal să adopte, pe de o parte, o decizie de menținere, începând de la retragerea Regatului Unit din Uniune, a cetățeniei europene a anumitor resortisanți ai Regatului Unit, care nu aveau, la acel moment, cetățenia unui stat membru al Uniunii, independent de încheierea sau nu a unui acord de stabilire a condițiilor acestei retrageri, și, pe de altă parte, o decizie privind diverse măsuri referitoare la drepturile acestor resortisanți, în cazul unei asemenea retrageri fără încheierea unui astfel de acord, și, în al doilea rând, o cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea scrisorii Comisiei din 11 septembrie 2019 prin care aceasta a refuzat să adopte o decizie de menținere a cetățeniei europene a resortisanților menționați.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Îi obligă pe domnul Harry Shindler și pe ceilalți reclamanți ale căror nume figurează în anexă la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv cele aferente procedurii de măsuri provizorii.

                  3)

                  Consiliul Uniunii Europene suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 383, 11.11.2019.


title: Cauza T-640/19: Ordonanța Tribunalului din 14 iulie 2020 – Sasol Germany și alții/ECHA [„Acțiune în anulare – REACH – Substanțe care prezintă motive de îngrijorare deosebită – Întocmirea unei liste a substanțelor candidate la o eventuală includere în anexa XIV la Regulamentul (CE) nr. 1907/2006 – Decizie care identifică 4-terț-butilfenolul ca substanță care respectă criteriile prevăzute pentru includerea în listă – Excepție de inadmisibilitate – Act care nu este supus căilor de atac – Act pur de executare – Lipsa interesului de a exercita acțiunea – Inadmisibilitate”]

text:
               19.10.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 348/16

      Ordonanța Tribunalului din 14 iulie 2020 – Sasol Germany și alții/ECHA
      (Cauza T-640/19) (1)

      („Acțiune în anulare - REACH - Substanțe care prezintă motive de îngrijorare deosebită - Întocmirea unei liste a substanțelor candidate la o eventuală includere în anexa XIV la Regulamentul (CE) nr. 1907/2006 - Decizie care identifică 4-terț-butilfenolul ca substanță care respectă criteriile prevăzute pentru includerea în listă - Excepție de inadmisibilitate - Act care nu este supus căilor de atac - Act pur de executare - Lipsa interesului de a exercita acțiunea - Inadmisibilitate”)
      (2020/C 348/23)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamante: Sasol Germany GmbH (Hamburg, Germania), SI Group – Béthune (Béthune, Franța), BASF SE (Ludwigshafen am Rhein, Germania) (reprezentanți: C. Mereu, P. Sellar și S. Saez Moreno, avocați)

         Pârâtă: Agenţia Europeană pentru Produse Chimice (reprezentanți: M. Heikkilä și W. Broere, agenți, asistați de S. Raes, avocat)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea în parte a Deciziei ED/71/2019 a ECHA, în măsura în care include 4-terț-butilfenolul ca substanță care prezintă motive de îngrijorare deosebită în lista substanțelor candidate la o eventuală includere în anexa XIV la Regulamentul (CE) nr. 1907/2006 al Parlamentului și al Consiliului din 18 decembrie 2006 privind înregistrarea, evaluarea, autorizarea și restricționarea substanțelor chimice (REACH), de înființare a Agenției Europene pentru Produse Chimice, de modificare a Directivei 1999/45/CE și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 793/93 al Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 1488/94 al Comisiei, precum și a Directivei 76/769/CEE a Consiliului și a Directivelor 91/155/CEE, 93/67/CEE, 93/105/CE și 2000/21/CE ale Comisiei (JO 2006, L 396, p. 1, rectificare în JO 2007, L 136, p. 3, Ediție specială, 13/vol. 60, p. 3).

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

                  2)

                  Nu mai este necesară pronunțarea cu privire la cererile de intervenție ale Republicii Federale Germania, Regatului Suediei și Comisiei Europene.

                  3)

                  Obligă Sasol Germany GmbH, SI Group – Béthune și BASF SE la suportarea propriilor cheltuieli de judecată, precum și a cheltuielilor de judecată efectuate de Agenţia Europeană pentru Produse Chimice (ECHA), cu excepția celor aferente cererilor de intervenție.

                  4)

                  Sasol Germany GmbH, SI Group – Béthune, BASF SE, Agenţia Europeană pentru Produse Chimice (ECHA), Republica Federală Germania, Regatul Suediei și Comisia Europeană suportă fiecare propriile cheltuieli de judecată aferente cererilor de intervenție.

         (1)  JO C 406, 2.12.2019.


title: Cauza T-715/19: Ordonanța Tribunalului din 17 iulie 2020 – Wagenknecht/Consiliul European („Acțiune în constatarea abținerii de a acționa – Protecția intereselor financiare ale Uniunii – Combaterea fraudei – Reuniune a Consiliului European – Cadrul financiar multianual – Regulamentul financiar – Pretins conflict de interese al reprezentantului Republicii Cehe la o reuniune a Consiliului European – Pretinsă lipsă de acțiune a Consiliului European – Articolul 130 din Regulamentul de procedură – Interesul de a exercita acțiunea – Calitate procesuală activă – Luare de poziție a Consiliului European – Capăt pus abținerii de a acționa – Inadmisibilitate – Articolul 15 alineatul (2) TUE – Acțiune vădit nefondată”)

text:
               19.10.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 348/17

      Ordonanța Tribunalului din 17 iulie 2020 – Wagenknecht/Consiliul European
      (Cauza T-715/19) (1)

      („Acțiune în constatarea abținerii de a acționa - Protecția intereselor financiare ale Uniunii - Combaterea fraudei - Reuniune a Consiliului European - Cadrul financiar multianual - Regulamentul financiar - Pretins conflict de interese al reprezentantului Republicii Cehe la o reuniune a Consiliului European - Pretinsă lipsă de acțiune a Consiliului European - Articolul 130 din Regulamentul de procedură - Interesul de a exercita acțiunea - Calitate procesuală activă - Luare de poziție a Consiliului European - Capăt pus abținerii de a acționa - Inadmisibilitate - Articolul 15 alineatul (2) TUE - Acțiune vădit nefondată”)
      (2020/C 348/24)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: Lukáš Wagenknecht (Pardubice, Republica Cehă) (reprezentant: A. Dolejská, avocată)

         Pârât: Consiliul European (reprezentanți: A. Westerhof Löfflerová, A. Jensen și J. Bauerschmidt, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 265 TFUE prin care se solicită constatarea faptului că Consiliul European s-a abținut în mod nelegal să acționeze la cererea reclamantului în vederea excluderii prim-ministrului Republicii Cehe, domnul Andrej Babiš, de la reuniunea Consiliului European din 20 iunie 2019 și de la reuniunile viitoare privind negocierile referitoare la perspectivele financiare, ca urmare a pretinsului său conflict de interese din perspectiva cerințelor articolului 325 alineatul (1) TFUE și ale articolului 61 alineatul (1) din Regulamentul (UE, Euratom) 2018/1046 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 iulie 2018 privind normele financiare aplicabile bugetului general al Uniunii, de modificare a Regulamentelor (UE) nr. 1296/2013, (UE) nr. 1301/2013, (UE) nr. 1303/2013, (UE) nr. 1304/2013, (UE) nr. 1309/2013, (UE) nr. 1316/2013, (UE) nr. 223/2014, (UE) nr. 283/2014 și a Deciziei nr. 541/2014/UE și de abrogare a Regulamentului (UE, Euratom) nr. 966/2012 (JO 2018, L 193, p. 1).

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea ca inadmisibilă și, în orice caz, vădit nefondată.

                  2)

                  Îl obligă pe domnul Lukáš Wagenknecht la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 54, 17.2.2020.


title: Cauza T-838/19: Ordonanța Tribunalului din 15 iulie 2020 – Koopman International/EUIPO – Tinnus Enterprises și Mystic Products (Instalații pentru distribuția fluidelor) („Acțiune în anulare – Desen sau model industrial comunitar – Procedură de declarare a nulităţii – Desen sau model industrial comunitar înregistrat care reprezintă instalații pentru distribuția fluidelor – Suspendarea procedurii în fața camerei de recurs – Act care nu este supus căilor de atac – Act pregătitor – Inadmisibilitate”)

text:
               19.10.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 348/18

      Ordonanța Tribunalului din 15 iulie 2020 – Koopman International/EUIPO – Tinnus Enterprises și Mystic Products (Instalații pentru distribuția fluidelor)
      (Cauza T-838/19) (1)

      („Acțiune în anulare - Desen sau model industrial comunitar - Procedură de declarare a nulităţii - Desen sau model industrial comunitar înregistrat care reprezintă instalații pentru distribuția fluidelor - Suspendarea procedurii în fața camerei de recurs - Act care nu este supus căilor de atac - Act pregătitor - Inadmisibilitate”)
      (2020/C 348/25)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Koopman International BV (Amsterdam, Țările de Jos) (reprezentanți: G. van den Bergh și B. Brouwer, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă în faţa Tribunalului: Tinnus Enterprises LLC (Plano, Texas, Statele Unite) (reprezentant: A. Odle, avocat)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO: Mystic Products Import & Export, SL (Badalona, Spania)

         Obiectul

      Acţiune formulată împotriva deciziei provizorii a Camerei a treia de recurs a EUIPO din 18 septembrie 2019 (cauza R 1005/2018-3) privind o procedură de declarare a nulității între Mystic Products Import & Export și Koopman International, pe de o parte, și Tinnus Enterprises, pe de altă parte

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

                  2)

                  Obligă Koopman International BV la suportarea propriilor cheltuieli de judecată, precum și a cheltuielilor de judecată efectuate de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) și de Tinnus Enterprises LLC.

         (1)  JO C 45, 10.2.2020.


title: Cauza T-839/19: Ordonanța Tribunalului din 15 iulie 2020 – Koopman International/EUIPO – Tinnus Enterprises și Mystic Products (Instalații pentru distribuția fluidelor) („Acțiune în anulare – Desen sau model industrial comunitar – Procedură de declarare a nulităţii – Desen sau model industrial comunitar înregistrat care reprezintă instalații pentru distribuția fluidelor – Suspendarea procedurii în fața camerei de recurs – Act care nu este supus căilor de atac – Act pregătitor – Inadmisibilitate”)

text:
               19.10.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 348/18

      Ordonanța Tribunalului din 15 iulie 2020 – Koopman International/EUIPO – Tinnus Enterprises și Mystic Products (Instalații pentru distribuția fluidelor)
      (Cauza T-839/19) (1)

      („Acțiune în anulare - Desen sau model industrial comunitar - Procedură de declarare a nulităţii - Desen sau model industrial comunitar înregistrat care reprezintă instalații pentru distribuția fluidelor - Suspendarea procedurii în fața camerei de recurs - Act care nu este supus căilor de atac - Act pregătitor - Inadmisibilitate”)
      (2020/C 348/26)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Koopman International BV (Amsterdam, Țările de Jos) (reprezentanți: G. van den Bergh și B. Brouwer, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă în faţa Tribunalului: Tinnus Enterprises LLC (Plano, Texas, Statele Unite) (reprezentant: A. Odle, avocat)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO: Mystic Products Import & Export, SL (Badalona, Spania)

         Obiectul

      Acţiune formulată împotriva deciziei provizorii a Camerei a treia de recurs a EUIPO din 18 septembrie 2019 (cauza R 1006/2018-3) privind o procedură de declarare a nulității între Mystic Products Import & Export și Koopman International, pe de o parte, și Tinnus Enterprises, pe de altă parte

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

                  2)

                  Obligă Koopman International BV la suportarea propriilor cheltuieli de judecată, precum și a cheltuielilor de judecată efectuate de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) și de Tinnus Enterprises LLC.

         (1)  JO C 45, 10.2.2020.


title: Cauza T-840/19: Ordonanța Tribunalului din 15 iulie 2020 – Koopman International/EUIPO – Tinnus Enterprises și Mystic Products (Instalații pentru distribuția fluidelor) („Acțiune în anulare – Desen sau model industrial comunitar – Procedură de declarare a nulităţii – Desen sau model industrial comunitar înregistrat care reprezintă instalații pentru distribuția fluidelor – Suspendarea procedurii în fața camerei de recurs – Act care nu este supus căilor de atac – Act pregătitor – Inadmisibilitate”)

text:
               19.10.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 348/19

      Ordonanța Tribunalului din 15 iulie 2020 – Koopman International/EUIPO – Tinnus Enterprises și Mystic Products (Instalații pentru distribuția fluidelor)
      (Cauza T-840/19) (1)

      („Acțiune în anulare - Desen sau model industrial comunitar - Procedură de declarare a nulităţii - Desen sau model industrial comunitar înregistrat care reprezintă instalații pentru distribuția fluidelor - Suspendarea procedurii în fața camerei de recurs - Act care nu este supus căilor de atac - Act pregătitor - Inadmisibilitate”)
      (2020/C 348/27)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Koopman International BV (Amsterdam, Țările de Jos) (reprezentanți: G. van den Bergh și B. Brouwer, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă în faţa Tribunalului: Tinnus Enterprises LLC (Plano, Texas, Statele Unite) (reprezentant: A. Odle, avocat)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO: Mystic Products Import & Export, SL (Badalona, Spania)

         Obiectul

      Acţiune formulată împotriva deciziei provizorii a Camerei a treia de recurs a EUIPO din 18 septembrie 2019 (cauza R 1008/2018-3) privind o procedură de declarare a nulității între Mystic Products Import & Export și Koopman International, pe de o parte, și Tinnus Enterprises, pe de altă parte

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

                  2)

                  Obligă Koopman International BV la suportarea propriilor cheltuieli de judecată, precum și a cheltuielilor de judecată efectuate de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) și de Tinnus Enterprises LLC.

         (1)  JO C 45, 10.2.2020.


title: Cauza T-842/19: Ordonanța Tribunalului din 15 iulie 2020 – Koopman International/EUIPO – Tinnus Enterprises și Mystic Products (Instalații pentru distribuția fluidelor) („Acțiune în anulare – Desen sau model industrial comunitar – Procedură de declarare a nulităţii – Desen sau model industrial comunitar înregistrat care reprezintă instalații pentru distribuția fluidelor – Suspendarea procedurii în fața camerei de recurs – Act care nu este supus căilor de atac – Act pregătitor – Inadmisibilitate”)

text:
               19.10.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 348/21

      Ordonanța Tribunalului din 15 iulie 2020 – Koopman International/EUIPO – Tinnus Enterprises și Mystic Products (Instalații pentru distribuția fluidelor)
      (Cauza T-842/19) (1)

      („Acțiune în anulare - Desen sau model industrial comunitar - Procedură de declarare a nulităţii - Desen sau model industrial comunitar înregistrat care reprezintă instalații pentru distribuția fluidelor - Suspendarea procedurii în fața camerei de recurs - Act care nu este supus căilor de atac - Act pregătitor - Inadmisibilitate”)
      (2020/C 348/29)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Koopman International BV (Amsterdam, Țările de Jos) (reprezentanți: G. van den Bergh și B. Brouwer, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă în fața Tribunalului: Tinnus Enterprises LLC (Plano, Texas, Statele Unite) (reprezentant: A. Odle, avocat)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO: Mystic Products Import & Export, SL (Badalona, Spania)

         Obiectul

      Acţiune formulată împotriva deciziei provizorii a Camerei a treia de recurs a EUIPO din 18 septembrie 2019 (cauza R 1010/2018-3) privind o procedură de declarare a nulității între Mystic Products Import & Export și Koopman International, pe de o parte, și Tinnus Enterprises, pe de altă parte

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

                  2)

                  Obligă Koopman International BV la suportarea propriilor cheltuieli de judecată, precum și a cheltuielilor de judecată efectuate de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) și de Tinnus Enterprises LLC.

         (1)  JO C 45, 10.2.2020.


title: Cauza T-377/20 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 22 iulie 2020 – KN/CESE („Măsuri provizorii – Funcție publică – Membru al CESE – Hărțuire – Investigație a OLAF – Decizie a Biroului CESE – Cerere de suspendare a executării – Lipsa urgenței”)

text:
               19.10.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 348/21

      Ordonanța președintelui Tribunalului din 22 iulie 2020 – KN/CESE
      (Cauza T-377/20 R)
      („Măsuri provizorii - Funcție publică - Membru al CESE - Hărțuire - Investigație a OLAF - Decizie a Biroului CESE - Cerere de suspendare a executării - Lipsa urgenței”)
      (2020/C 348/30)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: KN (reprezentanți: M. Casado García-Hirschfeld și M. Aboudi, avocați)

         Pârât: Comitetul Economic și Social European (reprezentanți: M. Pascua Mateo, K. Gambino, X. Chamodraka, I. Pouli și A. Carvajal García-Valdecasas, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolele 278 și 279 TFUE prin care se solicită, pe de o parte, suspendarea executării Deciziei din 9 iuinie 2020 a CESE prin care reclamantul este descărcat, printre altele, de orice activitate de administrare și de gestionare a resurselor umane și, pe de altă parte, suspendarea provizorie a transmiterii acestei decizii instituțiilor Uniunii Europene și anumitor instituții ale statelor membre

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge cererea de măsuri provizorii.

                  2)

                  Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza T-469/20: Acțiune introdusă la 21 iulie 2020 – Țările de Jos/Comisia

text:
               19.10.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 348/22

      Acțiune introdusă la 21 iulie 2020 – Țările de Jos/Comisia
      (Cauza T-469/20)
      (2020/C 348/31)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Părțile

         Reclamant: Koninkrijk der Nederlanden (reprezentanți: M. Bulterman, J. Langer și M. de Ree, agenți)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  Anularea Deciziei C(2020) final 2998 a Comisiei Europene din 12 mai 2020 privind ajutorul de stat SA.54537 (2020/NN) – Țările de Jos, Interzicerea cărbunelui pentru producerea de energie electrică în Țările de Jos;

                  —

                  obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă cinci motive.

                  1.

                  Primul motiv întemeiat pe aplicarea incorectă a articolului 107 alineatul (1) TFUE întrucât Comisia presupune că Vattenfall a primit un avantaj.

                  2.

                  Al doilea motiv întemeiat pe aplicarea incorectă a articolului 107 alineatul (1) TFUE întrucât Comisia efectuează o repartizare incorectă a sarcinii probei.

                  3.

                  Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea obligației de motivare prevăzută la articolul 296 TFUE întrucât Comisia omite să motiveze existența unei îndoieli cu privire la un drept la compensație și să stabilească cuantumul supracompensației primite de Vattenfall, și întrucât decizia este absolut contradictorie.

                  4.

                  Al patrulea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 107 alineatul (3) TFUE întrucât Comisia a declarat compensația acordată Vattenfall ca fiind compatibilă cu piața internă, fără să fie competentă în acest sens.

                  5.

                  Al cincilea motiv întemeiat pe încălcarea principiului securității juridice, întrucât Comisia omite să stabilească dacă compensația acordată Vattenfall trebuie considerată ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE.


title: Cauza T-482/20: Acțiune introdusă la 27 iulie 2020 – LG și alții/Comisia

text:
               19.10.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 348/22

      Acțiune introdusă la 27 iulie 2020 – LG și alții/Comisia
      (Cauza T-482/20)
      (2020/C 348/32)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamanți: LG și cinci alți reclamanți (reprezentanți: A. Sigal și M. Teder, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanții solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea, în temeiul, articolului 263 TFUE, a deciziei tacite a Oficiului European de Luptă Antifraudă (OLAF) din 26 mai 2020, prin care a fost respinsă solicitarea reclamanților referitoare la confidențialitatea comunicațiilor dintre aceștia și consilierul lor juridic exterior, cu excepția cazului în care reclamanții explică contextul și conținutul unor astfel de comunicații confidențiale;

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanții invocă trei motive.

                  1.

                  Primul motiv, prin care se invocă faptul că dreptul reclamanților la confidențialitatea comunicațiilor dintre aceștia și avocatul lor este un drept fundamental, deși necodificat, al dreptului UE, recunoscut de jurisprudența Curții de Justiție. Reclamanții susțin că exercitarea dreptului menționat nu poate fi condiționată de demonstrarea de către aceștia a faptului că comunicațiile lor confidențiale au o legătură substanțială cu însăși investigația în care respectivele informații sunt confidențiale; aceasta ar compromite scopul confidențialității informațiilor dintre avocați și clienți.

                  2.

                  Al doilea motiv, prin care se invocă faptul că dreptul reclamanților la confidențialitatea comunicațiilor dintre aceștia și avocatul lor derivă în mod separat din CEDO și din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, în special din dreptul la respectarea vieții private, în temeiul articolului 8 din CEDO (articolul 7 din Cartă) și din dreptul la o cale de atac, în temeiul articolului 6 din CEDO (articolul 47 din Cartă). Reclamanții susțin că protecția confidențialității comunicațiilor dintre avocați și clienții lor în temeiul CEDO și al Cartei nu depinde de scopul și de conținutul comunicațiilor relevante, ci doar de identitatea participanților.

                  3.

                  Al treilea motiv, prin care se invocă faptul că, chiar dacă dreptul la confidențialitatea comunicațiilor dintre avocați și clienții lor în sensul CEDO și al Cartei poate fi limitat în interes general, astfel de limitări trebuie să îmbrace forma legii. Acestea nu se pot întemeia, în opinia reclamanților, pe o decizie discreționară a unui organ administrativ.


title: Cauza T-519/20: Acțiune introdusă la 13 august 2020 – LP/Parlamentul

text:
               19.10.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 348/23

      Acțiune introdusă la 13 august 2020 – LP/Parlamentul
      (Cauza T-519/20)
      (2020/C 348/33)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Părțile

         Reclamant: LP (reprezentanți: J. Bosquet și G. Op de Beeck, avocați)

         Pârât: Parlamentul European

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  Anularea deciziei de refuz al recrutării reclamantului ca asistent parlamentar acreditat la Parlamentul European a Autorității împuternicite să facă numiri din 22 octombrie 2019 (cea dintâi decizie atacată);

                  —

                  anularea deciziei secretarului-general al Parlamentului European din 14 mai 2020 de respingere a plângerii introduse de reclamant în temeiul articolului 90 alineatul (2) din Statutul funcționarilor împotriva celei dintâi decizii atacate (cea de a doua decizie atacată);

                  —

                  obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă un motiv.
      Unicul motiv: încălcarea articolului 128 alineatul (2) litera (c) din Regimul aplicabil celorlalți agenți ai Uniunii Europene și a articolului 41 alineatele (1) și (2) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

                  —

                  Încălcarea articolului 128 alineatul (2) litera (c) din Regimul aplicabil celorlalți agenți ai Uniunii Europene, întrucât Parlamentul European în mod eronat a interpretat acest articol în sensul că deținerea unui cazier judiciar curat constituie o cerință. Acest articol se referă însă la aprecierea privind funcția, potrivit căreia o mențiune în extrasul de cazier judiciar, este relevantă în cazul în care este de natură să aducă atingere unei caracteristici specifice funcției sau este de natură să aibă un impact asupra exercitării unei activități profesionale. Motivarea deciziilor atacate este contrară articolului sus-menționat, având în vedere că pârâtul confirmă în cea de a doua decizie atacată că nu există o amenințare actuală, reală și suficient de serioasă pentru exercitarea corespunzătoare a funcției, având în vedere că este vorba despre „îndoieli” cu privire la integritatea morală a reclamantului.

                  —

                  Încălcarea articolului 41 alineatele (1) și (2) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și a principiului diligenței conținut de aceasta, întrucât Parlamentul European nu a ținut seama de toate elementele relevante în aprecierea sa din cadrul recrutării reclamantului. Nu s-a luat în considerare legătura de încredere cu membrul Parlamentului European în discuție și faptul că reclamantul este deja asistent parlamentar în cadrul parlamentului unei regiuni a Belgiei. De asemenea, Parlamentul European nu a ținut seama de recunoașterea culpei conținută în plângerea formulată de reclamant întrucât a apreciat că acesta din urmă ar fi lipsit de simțul răspunderii întrucât minimizează infracțiunea înscrisă în extrasul de cazier judiciar. Deciziile atacate sunt deci și nemotivate.


title: Cauza T-532/20: Acțiune introdusă la 21 august 2020 – Phi Group/EUIPO – Gruppo Cadoro (REDELLO)

text:
               19.10.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 348/24

      Acțiune introdusă la 21 august 2020 – Phi Group/EUIPO – Gruppo Cadoro (REDELLO)
      (Cauza T-532/20)
      (2020/C 348/34)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Phi Group GmbH (Zug, Elveția) (reprezentanți: P. Campolini și L. Bidaine, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Gruppo Cadoro GmbH (Eglisau, Elveția)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

         Marca în litigiu: cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale „REDELLO” – cererea de întregistrare nr. 17 929 193

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 22 iunie 2020 în cauza R 2677/2019-4

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  constatarea faptului că opoziția împotriva cererii de înregistrare a mărcii trebuie respinsă în întregime sau, în subsidiar, trimiterea cauzei la EUIPO pentru a trage toate concluziile necesare din hotărârea Tribunalului;

                  —

                  obligarea celeilalte părți la suportarea cheltuielilor de judecată ale procedurii de recurs în fața camerei de recurs;

                  —

                  obligarea EUIPO și, dacă este necesar, a intervenientei, la plata cheltuielilor de judecată în prezenta acțiune.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-535/20: Acțiune introdusă la 26 august 2020 – Müller/EUIPO (TIER SHOP)

text:
               19.10.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 348/25

      Acțiune introdusă la 26 august 2020 – Müller/EUIPO (TIER SHOP)
      (Cauza T-535/20)
      (2020/C 348/35)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Müller GmbH & Co. KG (Ulm, Germania) (reprezentanți: S. Mühlberger, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Marca în litigiu: cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative TIER SHOP – cererea de înregistrare nr. 18 022 495

         Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 29 iunie 2020 în cauza R 2600/2019-5

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate, în măsura în care cererea de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative nr. 18 022 495 a fost respinsă.

         Motivul invocat

                  —

                  Încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-549/20: Acțiune introdusă la 27 august 2020 – Magic Box Int. Toys/EUIPO – KMA Concepts (SUPERZINGS)

text:
               19.10.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 348/25

      Acțiune introdusă la 27 august 2020 – Magic Box Int. Toys/EUIPO – KMA Concepts (SUPERZINGS)
      (Cauza T-549/20)
      (2020/C 348/36)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

         Părțile

         Reclamantă: Magic Box Int. Toys SLU (Sant Cugat del Vallés, Spania) (reprezentant: J.L. Rivas Zurdo, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: KMA Concepts Ltd. (Hong Kong, China)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul mărcii în litigiu: reclamanta

         Marca în litigiu: marca verbală „SUPERZINGS” – marca Uniunii Europene nr. 16 164 204

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

         Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 29 iunie 2020 în cauza R 2511/2019-4

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 60 alineatul (1) litera (a) coroborat cu articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European şi al Consiliului.


title: Cauza T-550/20: Acțiune introdusă la 4 septembrie 2020 – Sharpston/Consiliul și reprezentanții guvernelor statelor membre

text:
               19.10.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 348/26

      Acțiune introdusă la 4 septembrie 2020 – Sharpston/Consiliul și reprezentanții guvernelor statelor membre
      (Cauza T-550/20)
      (2020/C 348/37)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Eleanor Sharpston (Schoenfels, Luxemburg) (reprezentanți: N. Forwood, Barrister-at-Law și J. Flynn, QC)

         Pârâte: Consiliul Uniunii Europene, reprezentanții guvernelor statelor membre

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei din 2 septembrie 2020 a reprezentanților guvernelor statelor membre de numire a trei judecători și a unui avocat general la Curtea de Justiție a Uniunii Europene, în măsura în care prin aceasta domnul Athanasios Rantos este numit avocat general la Curtea de Justiție, cu efect de la 7 septembrie 2020;

                  —

                  obligarea pârâților la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe o eroare de drept în interpretarea articolului 50 alineatul (3) TUE. Reclamanta susține că nici acest articol, nicio o altă prevedere a dreptului primar al Uniunii nu a determinat sau impus încetarea automată a mandatului acesteia de avocat general, care expiră la 6 octombrie 2021. Prin urmare, nu exista niciun post vacant în care domnul Rantos să poată fi numit în mod legitim.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului constituțional al dreptului Uniunii al independenței puterii judiciare. Prin luarea unei poziții cu privire la o chestiune despre care se știa că este contestată și controversată, referitoare la mandatul unui membru în funcție al Curții de Justiție, decizia contestată eludează garanțiile instituite de dreptul primar al Uniunii (în special Titlul I din Statutul Curții de Justiție a Uniunii Europene), cu scopul peremptoriu de a înlătura din funcție acel membru al Curții de Justiție.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe lipsa proporționalității și pe inexistența unor „motive legitime și imperative”. Nici termenii tratatelor, nici funcțiile unui avocat general nu implică vreo legătură continuă cu un stat membru după numirea acestuia. Prin urmare, orice încetare a mandatului său ar fi disproporționată și nu ar fi justificată de „motivele legitime și imperative” pe care le impune jurisprudența pentru o ingerință în mandatul unui membru în funcție al Curții de Justiție.


title: Cauza T-117/19: Ordonanța Tribunalului din 17 iulie 2020 – Kahimbi Kasagwe/Consiliul

text:
               19.10.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 348/27

      Ordonanța Tribunalului din 17 iulie 2020 – Kahimbi Kasagwe/Consiliul
      (Cauza T-117/19) (1)

      (2020/C 348/38)
      Limba de procedură: franceza
      Președintele Camerei a șaptea a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 139, 15.4.2019.


title: Cauza T-350/19: Ordonanța Tribunalului din 8 iulie 2020 – Bontempi și alții/EUIPO – Sand Cph (WhiteSand)

text:
               19.10.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 348/27

      Ordonanța Tribunalului din 8 iulie 2020 – Bontempi și alții/EUIPO – Sand Cph (WhiteSand)
      (Cauza T-350/19) (1)

      (2020/C 348/39)
      Limba de procedură: engleza
      Președintele Camerei a doua a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 255, 29.7.2019.


title: Cauza T-36/20: Ordonanța Tribunalului din 16 iulie 2020 – IF/Parlamentul

text:
               19.10.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 348/27

      Ordonanța Tribunalului din 16 iulie 2020 – IF/Parlamentul
      (Cauza T-36/20) (1)

      (2020/C 348/40)
      Limba de procedură: engleza
      Președintele Camerei întâi a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 114, 6.4.2020.


title: Cauza T-145/20: Ordonanța Tribunalului din 14 iulie 2020 – IV/Comisia

text:
               19.10.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 348/27

      Ordonanța Tribunalului din 14 iulie 2020 – IV/Comisia
      (Cauza T-145/20) (1)

      (2020/C 348/41)
      Limba de procedură: franceza
      Președintele Camerei a treia a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 201, 15.6.2020.


title: Cauza C-743/18: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 1 octombrie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Rēzeknes tiesa – Letonia) – LSEZ SIA „Elme Messer Metalurgs”/Latvijas Investīciju un attīstības aģentūra [Trimitere preliminară – Fonduri structurale – Fondul european de dezvoltare regională (FEDER) – Regulamentul (CE) nr. 1083/2006 – Articolul 2 punctul 7 – Noțiunea de „neregularitate” – Încălcare a unei dispoziții de drept al Uniunii care rezultă dintr-un act sau dintr-o omisiune a unui operator economic – Prejudiciu adus bugetului general al Uniunii Europene – Insolvența partenerului comercial unic al beneficiarului]

text:
               23.11.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/9

      Hotărârea Curții (Camera a treia) din 1 octombrie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Rēzeknes tiesa – Letonia) – LSEZ SIA „Elme Messer Metalurgs”/Latvijas Investīciju un attīstības aģentūra
      (Cauza C-743/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Fonduri structurale - Fondul european de dezvoltare regională (FEDER) - Regulamentul (CE) nr. 1083/2006 - Articolul 2 punctul 7 - Noțiunea de „neregularitate” - Încălcare a unei dispoziții de drept al Uniunii care rezultă dintr-un act sau dintr-o omisiune a unui operator economic - Prejudiciu adus bugetului general al Uniunii Europene - Insolvența partenerului comercial unic al beneficiarului)
      (2020/C 399/11)
      Limba de procedură: letona

         Instanța de trimitere

      Rēzeknes tiesa

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: LSEZ SIA „Elme Messer Metalurgs”

         Pârâtă: Latvijas Investīciju un attīstības aģentūra

         Dispozitivul

      Articolul 2 punctul 7 din Regulamentul (CE) nr. 1083/2006 al Consiliului din 11 iulie 2006 de stabilire a anumitor dispoziții generale privind Fondul european de dezvoltare regională, Fondul social european și Fondul de coeziune și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1260/1999, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (UE) nr. 539/2010 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 iunie 2010, trebuie interpretat în sensul că poate fi considerată drept o „neregularitate” în sensul acestei dispoziții situația în care beneficiarul unei subvenții din Fondul european de dezvoltare regională omite să atingă nivelul cifrei de afaceri prevăzut pentru perioada relevantă în cadrul operațiunii admise spre finanțare din cauza insolvenței sau a întreruperii activităților partenerului său comercial unic.

         (1)  JO C 54, 11.2.2019.


title: Cauza C-777/18: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 23 septembrie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Hongrie) – WO/Vas Megyei Kormányhivatal [Trimitere preliminară – Securitate socială – Asigurare de sănătate – Regulamentul (CE) nr. 883/2004 – Articolul 20 – Tratamente programate – Autorizație prealabilă – Acordare obligatorie – Condiții – Împiedicarea persoanei asigurate de a solicita o autorizație prealabilă – Regulamentul (CE) nr. 987/2009 – Articolul 26 – Suportarea cheltuielilor aferente tratamentelor programate efectuate de persoana asigurată – Modalități de rambursare – Directiva 2011/24/UE – Asistență medicală transfrontalieră – Articolul 8 alineatul (1) – Asistență medicală susceptibilă să fie supusă unei autorizări prealabile – Principiul proporționalității – Articolul 9 alineatul (3) – Prelucrarea cererilor de asistență transfrontalieră – Elemente care trebuie luate în considerare – Termen rezonabil – Libera prestare a serviciilor – Articolul 56 TFUE]

text:
               23.11.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/9

      Hotărârea Curții (Camera a patra) din 23 septembrie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Hongrie) – WO/Vas Megyei Kormányhivatal
      (Cauza C-777/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Securitate socială - Asigurare de sănătate - Regulamentul (CE) nr. 883/2004 - Articolul 20 - Tratamente programate - Autorizație prealabilă - Acordare obligatorie - Condiții - Împiedicarea persoanei asigurate de a solicita o autorizație prealabilă - Regulamentul (CE) nr. 987/2009 - Articolul 26 - Suportarea cheltuielilor aferente tratamentelor programate efectuate de persoana asigurată - Modalități de rambursare - Directiva 2011/24/UE - Asistență medicală transfrontalieră - Articolul 8 alineatul (1) - Asistență medicală susceptibilă să fie supusă unei autorizări prealabile - Principiul proporționalității - Articolul 9 alineatul (3) - Prelucrarea cererilor de asistență transfrontalieră - Elemente care trebuie luate în considerare - Termen rezonabil - Libera prestare a serviciilor - Articolul 56 TFUE)
      (2020/C 399/12)
      Limba de procedură: maghiara

         Instanța de trimitere

      Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: WO

         Pârâte: Vas Megyei Kormányhivatal

         Dispozitivul

                  1)

                  Dispozițiile articolului 20 din Regulamentul nr. 883/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 privind coordonarea sistemelor de securitate socială coroborate cu cele ale articolului 26 din Regulamentul nr. 987/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 septembrie 2009 de stabilire a procedurii de punere în aplicare a Regulamentului nr. 883/2004, referitoare la tratamentele programate, citite în lumina articolului 56 TFUE, trebuie interpretate în sensul că:

                              —

                              tratamentele medicale primite în alt stat membru decât cel în care are reședința persoana asigurată, ca urmare a simplei sale dorințe, pentru motivul că, în opinia sa, aceste tratamente sau tratamentele care prezintă același grad de eficiență nu erau disponibile în statul membru de reședință într-un termen rezonabil din punct de vedere medical, se încadrează în noțiunea de „tratamente programate”, în sensul acestor dispoziții, astfel încât beneficiul unor asemenea tratamente, potrivit condițiilor prevăzute de Regulamentul nr. 883/2004, este, în principiu, supus eliberării unei autorizații din partea instituției competente din statul membru de reședință;

                              —

                              persoana asigurată care a primit tratamentele programate în alt stat membru decât cel de reședință, fără să fi solicitat însă o autorizație din partea instituției competente, conform articolului 20 alineatul (1) din acest regulament, are dreptul la rambursarea, în condițiile prevăzute de regulamentul menționat, a cheltuielilor aferente acestor tratamente, în cazul în care:

                                          —

                                          pe de o parte, între data programării în vederea unei examinări medicale și a unui eventual tratament în alt stat membru și data la care tratamentele vizate i au fost acordate în acel stat membru în care această persoană a trebuit să se deplaseze, ea se afla, pentru motive legate în special de starea sa de sănătate sau de necesitatea de a primi de urgență tratamentele respective în acel stat, într-o situație care o împiedica să solicite din partea instituției competente o astfel de autorizație sau să aștepte decizia acestei instituții cu privire la o astfel de cerere și

                                          —

                                          pe de altă parte, celelalte condiții pentru suportarea prestațiilor în natură, în temeiul articolului 20 alineatul (2) a doua teză din același regulament, sunt de asemenea îndeplinite.

                        Revine instanței de trimitere sarcina de a efectua verificările necesare în această privință.

                  2)

                  Articolul 56 TFUE și articolul 8 alineatul (2) primul paragraf litera (a) din Directiva 2011/24 a Parlamentului European și a Consiliului din 9 martie 2011 privind aplicarea drepturilor pacienților în cadrul asistenței medicale transfrontaliere trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări naționale care exclude, în lipsa unei autorizații prealabile, rambursarea, în limitele acoperirii garantate de sistemul de asigurare de sănătate din statul membru de afiliere, a cheltuielilor aferente consultației medicale efectuate în alt stat membru.
                  Articolul 56 TFUE și articolul 8 alineatul (1) din Directiva 2011/24 trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări naționale care, în cazul în care persoana asigurată este împiedicată să solicite o autorizație sau nu a putut aștepta decizia instituției competente cu privire la cererea prezentată, din motive legate de starea sa de sănătate sau de necesitatea de a primi de urgență îngrijiri spitalicești sau îngrijiri medicale ce necesită utilizarea unor echipamente medicale foarte specializate și costisitoare, deși condițiile unei astfel de rambursări ar fi, pe de altă parte, îndeplinite, exclude, în lipsa unei autorizații prealabile, rambursarea, în limitele acoperirii garantate de sistemul de asigurare de sănătate din statul de afiliere, a cheltuielilor aferente unor astfel de tratamente care i-au fost acordate în alt stat membru.

                  3)

                  Articolul 9 alineatul (3) din Directiva 2011/24 trebuie interpretat în sensul că nu se opune unei reglementări naționale care prevede un termen de 31 de zile pentru eliberarea unei autorizații prealabile pentru suportarea cheltuielilor aferente unei asistențe medicale transfrontaliere și de 23 de zile pentru refuzul acesteia, permițând totodată instituției competente să țină seama de circumstanțele individuale și de urgența situației în cauză.

         (1)  JO C 139, 15.4.2019.


title: Cauza C-395/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Düsseldorf (Germania) la 19 august 2020 – EP, GM/Corendon Airlines Turistik Hava Tasimacilik A.S.

text:
               23.11.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/23

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Düsseldorf (Germania) la 19 august 2020 – EP, GM/Corendon Airlines Turistik Hava Tasimacilik A.S.
      (Cauza C-395/20)
      (2020/C 399/33)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Landgericht Düsseldorf

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți-apelanți: EP, GM

         Pârâtă-intimată: Corendon Airlines Turistik Hava Tasimacilik A.S.

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Situația în care operatorul de transport aerian efectiv amână ora de plecare a unui zbor rezervat în cadrul unui pachet de servicii turistice de la ora prevăzută, 13.20 (ora locală) la ora 16.10 (ora locală) în aceeași zi reprezintă o anulare a unui zbor în sensul articolului 2 litera (l) și al articolului 5 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 (1)?

                  2)

                  Comunicarea cu nouă zile înainte de debutul călătoriei a amânării orei de plecare a unui zbor de la ora 13.20 (ora locală) la ora 16.10 (ora locală) în aceeași zi reprezintă o ofertă de redirecționare în sensul articolului 5 alineatul (1) litera (c) punctul (ii) din Regulamentul nr. 261/2004, iar, în caz afirmativ, aceasta trebuie să corespundă cerințelor prevăzute la articolul 5 alineatul (1) litera (a) și la articolul 8 alineatul (1) din acest regulament?

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentul (CEE) nr. 295/91 din 11 februarie 2004 (JO 2004, L 46, p. 1, Ediție specială, 07/vol. 12, p. 218).


title: Cauza T-510/18: Hotărârea Tribunalului din 23 septembrie 2020 – Kaddour/Consiliul („Politica externă și de securitate comună – Măsuri restrictive luate împotriva Siriei – Înghețarea fondurilor – Eroare de apreciere – Drept de proprietate – Proporționalitate – Atingere adusă reputației – Stabilirea criteriilor de includere”)

text:
               23.11.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/30

      Hotărârea Tribunalului din 23 septembrie 2020 – Kaddour/Consiliul
      (Cauza T-510/18) (1)

      („Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive luate împotriva Siriei - Înghețarea fondurilor - Eroare de apreciere - Drept de proprietate - Proporționalitate - Atingere adusă reputației - Stabilirea criteriilor de includere”)
      (2020/C 399/42)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: Khaled Kaddour (Damasc, Siria) (reprezentanți: V. Davies și V. Wilkinson, solicitors, R. Blakeley, barrister, și M. Lester, QC)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: V. Piessevaux și T. Haas, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea Deciziei (PESC) 2018/778 a Consiliului din 28 mai 2018 de modificare a Deciziei 2013/255/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei (JO 2018, L 131, p. 16) și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2018/774 al Consiliului din 28 mai 2018 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 36/2012 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria (JO 2018, L 131, p. 1), în măsura în care aceste acte îl privesc pe reclamant

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Îl obligă pe domnul Khaled Kaddour să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Consiliul Uniunii Europene.

         (1)  JO C 373, 15.10.2018.


title: Cauza C-235/19: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 8 octombrie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Court of Appeal – Regatul Unit) – United Biscuits (Pensions Trustees) Limited, United Biscuits Pension Investments Limited/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs [Trimitere preliminară – Taxa pe valoarea adăugată (TVA) – Directiva 2006/112/CE – Articolul 135 alineatul (1) litera (a) – Scutirea tranzacțiilor de asigurare – Furnizarea de servicii de gestionare a fondurilor de pensii administratorilor fiduciari de către administratorii de investiții – Excluderea oricărei despăgubiri pentru risc – Sistem de pensii ocupaționale – Practică fiscală națională – Desfășurarea unei activități de asigurare – Entități care dețin o autorizație – Entități care nu dețin o asemenea autorizație – Noțiunea de „tranzacții de asigurare”]

text:
               30.11.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 414/5

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 8 octombrie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Court of Appeal – Regatul Unit) – United Biscuits (Pensions Trustees) Limited, United Biscuits Pension Investments Limited/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs
      (Cauza C-235/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Taxa pe valoarea adăugată (TVA) - Directiva 2006/112/CE - Articolul 135 alineatul (1) litera (a) - Scutirea tranzacțiilor de asigurare - Furnizarea de servicii de gestionare a fondurilor de pensii administratorilor fiduciari de către administratorii de investiții - Excluderea oricărei despăgubiri pentru risc - Sistem de pensii ocupaționale - Practică fiscală națională - Desfășurarea unei activități de asigurare - Entități care dețin o autorizație - Entități care nu dețin o asemenea autorizație - Noțiunea de „tranzacții de asigurare”)
      (2020/C 414/05)
      Limba de procedură: engleza

         Instanța de trimitere

      Court of Appeal

         Părțile din procedura principală

         Apelante: United Biscuits (Pensions Trustees) Limited, United Biscuits Pension Investments Limited

         Intimați: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

         Dispozitivul

      Articolul 135 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie interpretat în sensul că serviciile de gestionare a plasamentelor furnizate în cadrul unui sistem de pensii ocupaționale, cu excluderea oricărei despăgubiri pentru risc, pot fi calificate drept „tranzacții de asigurare”, în sensul acestei dispoziții, și, prin urmare, să intre sub incidența scutirii de taxa pe valoarea adăugată (TVA) prevăzute de dispoziția menționată în favoarea unor astfel de tranzacții.

         (1)  JO C 172, 20.5.2019.