title: Cauza T-497/11: Acțiune introdusă la 19 septembrie 2011 — Euro-Information/OAPI (EURO AUTOMATIC PAIEMENT)

text:
               17.12.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 370/25

         Acțiune introdusă la 19 septembrie 2011 — Euro-Information/OAPI (EURO AUTOMATIC PAIEMENT)
   (Cauza T-497/11)
   2011/C 370/42
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Euro-Information — Européenne de traitement de l’information (Strasbourg, Franța) (reprezentant: A. Grolée, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 7 iulie 2011 în cauza R 370/2011-2;

               —

               obligarea Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă în procedura în fața OAPI și în cadrul prezentei acțiuni.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca verbală „EURO AUTOMATIC PAIEMENT” pentru produse și servicii din clasele 9, 35, 36, 37, 38, 42 și 45.

      Decizia examinatorului: respinge cererea.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 207/2009, întrucât marca a cărei înregistrare se solicită nu ar fi descriptivă.


title: Cauza T-572/11: Hotărârea Tribunalului din 16 iulie 2014 – Hassan/Consiliul ( „Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive adoptate împotriva Siriei — Înghețarea fondurilor — Acțiune în anulare — Adaptarea concluziilor — Tardivitate — Obligația de motivare — Dreptul la apărare — Dreptul la protecție jurisdicțională efectivă — Eroare vădită de apreciere — Dreptul de proprietate — Proporționalitate — Cerere de despăgubire” )

text:
               1.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 292/31

         Hotărârea Tribunalului din 16 iulie 2014 – Hassan/Consiliul
   (Cauza T-572/11) (1)

   ((„Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive adoptate împotriva Siriei - Înghețarea fondurilor - Acțiune în anulare - Adaptarea concluziilor - Tardivitate - Obligația de motivare - Dreptul la apărare - Dreptul la protecție jurisdicțională efectivă - Eroare vădită de apreciere - Dreptul de proprietate - Proporționalitate - Cerere de despăgubire”))
   2014/C 292/37
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Samir Hassan (Damasc, Siria) (reprezentanți: É. Morgan de Rivery și E. Lagathu, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: S. Kyriakopoulou și M. Vitsentzatos, agenți)

      Obiectul

   Pe de o parte, cerere de anulare a Deciziei de punere în aplicare 2011/515/PESC a Consiliului din 23 august 2011 privind punerea în aplicare a Deciziei 2011/273/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei (JO L 218, p. 20), a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 843/2011 al Consiliului din 23 august 2011 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 442/2011 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria (JO L 218, p. 1), a Deciziei 2011/782/PESC a Consiliului din 1 decembrie 2011 privind măsuri restrictive împotriva Siriei și de abrogare a Deciziei 2011/273/PESC (JO L 319, p. 56), a Regulamentului (UE) nr. 36/2012 al Consiliului din 18 ianuarie 2012 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria și de abrogare a Regulamentului (UE) nr. 442/2011 (JO L 16, p. 1), a Deciziei 2012/739/PESC a Consiliului din 29 noiembrie 2012 privind măsuri restrictive împotriva Siriei și de abrogare a Deciziei 2011/782/PESC (JO L 330, p. 21), a Deciziei de punere în aplicare 2013/185/PESC a Consiliului din 22 aprilie 2013 de punere în aplicare a Deciziei 2012/739/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei (JO L 111, p. 77), a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 363/2013 al Consiliului din 22 aprilie 2013 privind punerea în aplicare a Regulamentului nr. 36/2012 (JO L 111, p. 1) și a Deciziei 2013/255/PESC a Consiliului din 31 mai 2013 privind măsuri restrictive împotriva Siriei (JO L 147, p. 14), în măsura în care aceste acte îl vizează pe reclamant, și, pe de altă parte, cerere de plata unor despăgubiri cu titlu de reparare a unui prejudiciu pretins suferit.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge ca inadmisibilă cererea de anulare a Deciziei 2012/739/PESC a Consiliului din 29 noiembrie 2012 privind măsuri restrictive împotriva Siriei și de abrogare a Deciziei 2011/782/PESC.

               2)

               Anulează următoarele acte, în măsura în care îl vizează pe domnul Samir Hassan:

                           —

                           Decizia de punere în aplicare 2011/515/PESC Consiliului din 23 august 2011 privind punerea în aplicare a Deciziei 2011/273/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei;

                           —

                           Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 843/2011 al Consiliului din 23 august 2011 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 442/2011 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria;

                           —

                           Decizia 2011/782/PESC a Consiliului din 1 decembrie 2011 privind măsuri restrictive împotriva Siriei și de abrogare a Deciziei 2011/273/PESC;

                           —

                           Regulamentul (UE) nr. 36/2012 al Consiliului din 18 ianuarie 2012 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria și de abrogare a Regulamentului (UE) nr. 442/2011;

                           —

                           Decizia de punere în aplicare 2013/185/PESC a Consiliului din 22 aprilie 2013 de punere în aplicare a Deciziei 2012/739/PESC;

                           —

                           Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 363/2013 al Consiliului din 22 aprilie 2013 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 36/2012;

                           —

                           Decizia 2013/255/PESC a Consiliului din 31 mai 2013 privind măsuri restrictive împotriva Siriei.

               3)

               Menține față de domnul Hassan efectele deciziilor și ale regulamentelor anulate până la data expirării termenului de recurs sau, în cazul în care în acest termen se introduce un recurs, până la eventuala respingere a recursului.

               4)

               Respinge cererea în despăgubire.

               5)

               Consiliul Uniunii Europene suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și jumătate din cheltuielile de judecată efectuate de domnul Hassan în cadrul prezentei proceduri.

               6)

               Domnul Hassan suportă jumătate din propriile cheltuieli de judecată efectuate în cadrul prezentei proceduri. El suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Consiliu în cadrul procedurii de măsuri provizorii.

      (1)  JO C 25, 28.1.2012.


               25.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 334/34

         Acțiune introdusă la 18 iulie 2014 de către Autoritatea AELS de Supraveghere împotriva Islandei
   (Cauza E-15/14)
   (2014/C 334/15)
   La data de 18 iulie 2014, Autoritatea AELS de Supraveghere, reprezentată de Markus Schneider și Janne Tysnes Kaasin, în calitate de agenți ai Autorității AELS de Supraveghere, Rue Belliard 35, 1040 Bruxelles, Belgia, a introdus o acțiune împotriva Islandei la Curtea de Justiție a AELS.
   Autoritatea AELS de Supraveghere solicită Curții de Justiție a AELS:

               1.

               Să declare că Islanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 7 din Acordul privind SEE prin faptul că nu a adoptat, în termenul prevăzut, măsurile necesare pentru transpunerea în ordinea juridică internă a actului menționat la punctul 4d din capitolul XI din anexa II la acord:
               Regulamentul (UE) nr. 1007/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 27 septembrie 2011 privind denumirile fibrelor textile și etichetarea corespunzătoare și marcarea compoziției fibroase a produselor textile și de abrogare a Directivei 73/44/CEE a Consiliului și a Directivelor 96/73/CE și 2008/121/CE ale Parlamentului European și ale Consiliului
               astfel cum a fost modificat prin
               Regulamentul delegat (UE) nr. 286/2012 al Comisiei din 27 ianuarie 2012 de modificare, în vederea includerii unei noi denumiri de fibră textilă, a anexei I și în scopul adaptării la progresul tehnic, a anexelor VIII și IX la Regulamentul (UE) nr. 1007/2011 al Parlamentului European și al Consiliului privind denumirile fibrelor textile și etichetarea corespunzătoare și marcarea compoziției fibroase a produselor textile
               astfel cum a fost adaptat la Acordul privind SEE prin Protocolul 1 la acord.

               2.

               Să dispună ca Islanda să suporte cheltuielile de judecată.

      Situația de fapt și de drept și motivele invocate:

               —

               Prezenta cerere se referă la nerespectarea de către Islanda, în termenul prevăzut, cu două avize motivate emise de Autoritatea AELS de Supraveghere privind nerespectarea de către acest stat a obligației de a transpune în ordinea juridică internă a Regulamentului (UE) nr. 1007/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 27 septembrie 2011 privind denumirile fibrelor textile și etichetarea corespunzătoare și marcarea compoziției fibroase a produselor textile și de abrogare a Directivei 73/44/CEE a Consiliului și a Directivelor 96/73/CE și 2008/121/CE ale Parlamentului European și ale Consiliului, precum și la nerespectarea obligației de a transpune Regulamentul delegat (UE) nr. 286/2012 al Comisiei din 27 ianuarie 2012 de modificare, în vederea includerii unei noi denumiri de fibră textilă, a anexei I și în scopul adaptării la progresul tehnic, a anexelor VIII și IX la Regulamentul (UE) nr. 1007/2011 al Parlamentului European și al Consiliului privind denumirile fibrelor textile și etichetarea corespunzătoare și marcarea compoziției fibroase a produselor textile („actele”), ambele menționate la punctul 4d din capitolul XI din anexa II la Acordul privind Spațiul Economic European, astfel cum a fost adaptat la acord prin Protocolul 1 la acesta.

               —

               Autoritatea AELS de Supraveghere susține că Islanda nu și-a respectat obligațiile care îi revin în temeiul articolului 7 din Acordul privind SEE, prin faptul că nu a adoptat măsurile necesare pentru a transpune actele în ordinea juridică internă în termenul prevăzut.


title: Cauza C-166/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Italia) la 2 aprilie 2010 — Patrizia Banchetti/Ministero dell’Interno

text:
               19.6.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/30

      Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Italia) la 2 aprilie 2010 — Patrizia Banchetti/Ministero dell’Interno
      (Cauza C-166/10)
      (2010/C 161/40)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio

         Părțile din acțiunea principală

         Reclamantă: Patrizia Banchetti

         Pârât: Ministero dell’Interno

         Întrebarea preliminară

      Reglementarea națională (introdusă de Decretul Bersani, Decretul lege nr. 223 din 4 iulie 2006, transformat în Legea nr. 248 din 4 august 2006), respectiv un „sistem național care prevede printre altele:

                  a)

                  existența unei tendințe generale de protejare a titularilor concesiunilor acordate anterior, în urma unei licitații de la care o parte dintre operatori fuseseră excluși în mod nelegal;

                  b)

                  existența unor dispoziții care garantează în fapt menținerea pozițiilor comerciale dobândite (de exemplu interdicția, în ceea ce îi privește pe noii concesionari, de a-și instala ghișeele la mai puțin de o distanță determinată de ghișeele existente);

                  c)

                  cazuri de decădere din beneficiul concesiunii în ipoteza în care concesionarul gestionează în mod direct sau indirect activități transfrontaliere de joc care pot fi asimilate celor care fac obiectul concesiunii”,

            este compatibilă cu articolele 43 și 49 din Tratatul CE?


               8.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/31

         Acțiune introdusă la 10 ianuarie 2014 de către Autoritatea AELS de Supraveghere împotriva Islandei
   (Cauza E-2/14)
   (2014/C 138/08)
   La data de 10 ianuarie 2014, la Curtea de Justiție a AELS a fost introdusă o acțiune împotriva Islandei de către Autoritatea AELS de Supraveghere, reprezentată de Xavier Lewis și Markus Schneider, în calitate de agenți ai Autorității AELS de Supraveghere, Rue Belliard 35, 1040 Bruxelles, Belgia.
   Autoritatea AELS de Supraveghere solicită Curții de Justiție a AELS:

               1.

               Să declare că, prin faptul că nu a adoptat și/sau notificat Autorității AELS de Supraveghere, fără întârziere, în termenul prevăzut, toate măsurile necesare pentru punerea în aplicare a actului menționat la punctul 56v din anexa XIII la Acordul privind Spațiul Economic European (Directiva 2005/35/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 septembrie 2005 privind poluarea cauzată de nave și introducerea unor sancțiuni în caz de încălcare), astfel cum a fost adaptat prin Protocolul 1 la acord și prin Decizia nr. 65/2009 a Comitetului mixt din 29 mai 2009, Islanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul actului menționat anterior și al articolului 7 din acord.

               2.

               Să dispună suportarea cheltuielilor de judecată de către Islanda.

      Situația de fapt și de drept și motivele invocate:

               —

               Cererea se referă la nerespectarea de către Islanda, până la data de 12 august 2013, a avizului motivat emis de Autoritatea AELS de Supraveghere la 12 iunie 2013, referitor la faptul că statul islandez nu a transpus în ordinea sa juridică națională Directiva 2005/35/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 septembrie 2005 privind poluarea cauzată de nave și introducerea unor sancțiuni în caz de încălcare („actul”), după cum se menționează la punctul 56v din anexa XIII la Acordul privind Spațiul Economic European, astfel cum a fost adaptat prin Protocolul 1 la acord și prin Decizia nr. 65/2009 a Comitetului mixt din 29 mai 2009.

               —

               Autoritatea AELS de Supraveghere declară că Islanda nu și-a respectat obligațiile în conformitate cu articolul 16 din act, astfel cum a fost adaptat, și cu articolul 7 din Acordul SEE, prin faptul că nu a adoptat și/sau notificat, în termenul prevăzut, Autoritatea AELS de Supraveghere cu privire la toate măsurile necesare pentru punerea în aplicare a actului.


title: Cauza T-542/11: Hotărârea Tribunalului din 8 octombrie 2014 – Alouminion/Comisia ( „Ajutoare de stat — Aluminium — Tarif preferențial la energie electrică acordat prin contract — Decizie prin care ajutorul este declarat nelegal și incompatibil cu piața internă — Rezilierea contractului — Suspendare judiciară, pe calea procedurii privind măsurile provizorii, a efectelor rezilierii contractului — Ajutor nou” )

text:
               24.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 421/30

         Hotărârea Tribunalului din 8 octombrie 2014 – Alouminion/Comisia
   (Cauza T-542/11) (1)

   ((„Ajutoare de stat - Aluminium - Tarif preferențial la energie electrică acordat prin contract - Decizie prin care ajutorul este declarat nelegal și incompatibil cu piața internă - Rezilierea contractului - Suspendare judiciară, pe calea procedurii privind măsurile provizorii, a efectelor rezilierii contractului - Ajutor nou”))
   2014/C 421/41
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Alouminion AE (Maroussi, Grecia) (reprezentanți: G. Dellis, N. Korogiannakis, E. Chrysafis, D. Diakopoulos și N. Keramidas, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: D. Triantafyllou, É. Gippini Fournier, agenți, asistați de V. Chatzopoulos, avocat)

      Intervenientă în susținerea pârâtei: Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI) (Atena, Grecia) (reprezentanți: E. Bourtzalas, D. Waelbroeck, A. Oikonomou, E. Salaka și C. Synodinos, avocați)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei 2012/339/UE a Comisiei din 13 iulie 2011 privind ajutorul de stat SA.26117 – C 2/2010 (ex NN 62/2009) acordat de Grecia în favoarea Aluminium of Greece SA (JO 2012, L 166, p. 83).

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia 2012/339/UE a Comisiei din 13 iulie 2011 privind ajutorul de stat SA.26117 – C 2/2010 (ex NN 62/2009) acordat de Grecia în favoarea Aluminium of Greece SA.

               2)

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Alouminion AE.

               3)

               Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI) suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 370, 17.12.2011.


title: Cauza T-263/12: Acțiune introdusă la 18 iunie 2012 — Manufacturing Support & Procurement Kala Naft/Consiliul

text:
               25.8.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 258/24

         Acțiune introdusă la 18 iunie 2012 — Manufacturing Support & Procurement Kala Naft/Consiliul
   (Cauza T-263/12)
   2012/C 258/44
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Manufacturing Support & Procurement Kala Naft Co., Tehran (Teheran, Iran) (reprezentanți: F. Esclatine și S. Perrotet, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Regulamentului (UE) nr. 267/2012 al Consiliului din 23 martie 2012;

               —

               obligarea Consiliului la plata integrală a cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă șapte motive, șase dintre acestea fiind în esență similare primelor șase motive invocate în cauza T-509/10, Manufacturing Support & Procurement Kala Naft/Consiliul (1).
   Reclamanta invocă, în plus, un motiv întemeiat pe nelegalitatea regulamentului atacat ca urmare a nelegalității actelor precedente care au fost anulate prin Hotărârea Tribunalului din 25 aprilie 2012, Manufacturing Support & Procurement Kala Naft/Consiliul (T-509/10, nepublicată încă în Repertoriu).

      (1)  JO 2010, C 346, p. 57.


title: Cauza T-114/08 P: Recurs introdus la 6 martie 2008 de Luigi Marcuccio împotriva ordonanței pronunțate la 14 decembrie 2007 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-21/07, Marcuccio/Comisia Comunităților Europene

text:
               26.4.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 107/41

         Recurs introdus la 6 martie 2008 de Luigi Marcuccio împotriva ordonanței pronunțate la 14 decembrie 2007 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-21/07, Marcuccio/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-114/08 P)
   (2008/C 107/69)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Recurent: Luigi Marcuccio (Tricase, Republica Italiană) (reprezentant: G. Cipressa, avvocato)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile recurentului
   În orice caz:

               —

               anularea ordonanței atacate în tot și fără vreo excepție;

               —

               constatarea faptului că acțiunea în primă instanță a fost introdusă intra dies de către recurent;

               —

               constatarea faptului că acțiunea în primă instanță era perfect admisibilă;

         În principal:

               —

               admiterea solicitărilor formulate în acțiunea în primă instanță în tot și fără vreo excepție,

               —

               precum și obligarea intimatei la plata către recurent a tuturor cheltuielilor de judecată suportate de către acesta și aferente atât acțiunii în primă instanță, cât și prezentului recurs;

         Sau, în subsidiar:

               —

               trimiterea prezentei cauze Tribunalului Funcției Publice pentru ca acesta să se pronunțe din nou în complet diferit cu privire la aceasta.

         Motivele și principalele argumente
   Recurentul invocă următoarele motive de recurs:

               1.

               Lipsa absolută de motivare în contextul confuziei între noțiunea de materializare a unui eveniment generator al prejudiciului menționat la al doilea paragraf al articolului 288 (fostul articol 215) din Tratatul CE și noțiunea de prejudiciu;

               2.

               Încălcarea articolului 288 din Tratatul CE, a primului paragraf al articolului 46 din Statutul Curții de Justiție, a articolului 90 din Statutul funcționarilor Comunităților Europene (denumit în continuare „Statutul funcționarilor”), a principiilor securității juridice, al dreptului la protecție jurisdicțională și al dreptului la un proces corect și echitabil;

               3.

               Interpretări și aplicare greșite, false și neraționale ale noțiunii de dată de începere sau dies a quo în determinarea termenului rezonabil pentru exercitarea unei acțiuni în temeiul articolului 288 din Tratatul CE;

               4.

               Lipsa absolută a motivării, inclusiv pentru lipsa absolută a cercetării judecătorești, precum și încălcarea articolului 90 din Statutul funcționarilor și a principiilor generale ale dreptului relevante în contextul analizării termenului de începere a prescripției unei acțiuni în temeiul articolului 288 din Tratatul CE;

               5.

               Lipsa absolută a motivării cu privire la prezumata tardivitate a acțiunii formulate de recurent în temeiul articolului 288 din Tratatul CE;

               6.

               Încălcarea articolelor 235 și 288 din Tratatul CE privind competența instanței comunitare în cadrul unei acțiuni de despăgubire a prejudiciului și îndepărtarea nemotivată, arbitrară și ilogică de la jurisprudența relevantă în materie;

               7.

               Încălcarea normelor privind un proces echitabil, cu referire specială la cele prevăzute de Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale.


title: Cauza T-436/07 P: Hotărârea Tribunalului din 11 decembrie 2009 — Giannopoulos/Consiliul [ Recurs — Funcție publică — Funcționari — Recrutare — Încadrare în grad — Cerere de revizuire a încadrării — Articolul 31 alineatul (2) din statut ]

text:
               13.2.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 37/34

         Hotărârea Tribunalului din 11 decembrie 2009 — Giannopoulos/Consiliul
   (Cauza T-436/07 P) (1)

   („Recurs - Funcție publică - Funcționari - Recrutare - Încadrare în grad - Cerere de revizuire a încadrării - Articolul 31 alineatul (2) din statut”)
   2010/C 37/44
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurent: Nikos Giannopoulos (Wezembeek-Oppem, Belgia) (reprezentanți: S. Rodrigues și C. Bernard-Glanz, avocați)

      Cealaltă parte în proces: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Bauer și I. Šulce, agenți)

      Obiectul

   Recurs introdus împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera a doua) din 20 septembrie 2007, Giannopoulos/Consiliul (F-111/06, nepublicată încă în Repertoriu), prin care se urmărește anularea acestei hotărâri

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Domnul Nikos Giannopoulos și Consiliul Uniunii Europene suportă fiecare propriile cheltuieli de judecată efectuate în cadrul prezentei proceduri.

      (1)  JO C 22, 26.1.2008.


title: Cauza T-151/08: Acțiune introdusă la 21 aprilie 2008 — Victor Guedes Indústria e Comércio/OAPI — Consorci de l'Espai Rural de Gallecs (GALLECS)

text:
               5.7.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/39

         Acțiune introdusă la 21 aprilie 2008 — Victor Guedes Indústria e Comércio/OAPI — Consorci de l'Espai Rural de Gallecs (GALLECS)
   (Cauza T-151/08)
   (2008/C 171/74)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Victor Guedes Indústria e Comércio, SA (Lisabona, Portugalia) (reprezentant: B. Braga da Cruz, lawyer)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Consorci de l'Espai Rural de Gallecs (Barcelona, Spania)
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 16 ianuarie 2008 în cauza R 986/2007-2;

               —

               obligarea OAPI să refuze înregistrarea mărcii comunitare nr. 3 710 597 pentru produsele din clasele 29 și 31; și

               —

               obligarea celeilalte părți în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: Consorci de l'Espai Rural de Gallecs.

      Marca comunitară vizată: marca figurativă „GALLECS” pentru produse din clasele 29 și 31 — cererea nr. 3 710 597.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: reclamanta.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca figurativă națională „GALLO” pentru produse din clasa 29; marca figurativă națională „GALLO AZEITE NOVO” pentru produse din clasa 29; marca figurativă națională „AZEITE GALLO” pentru produse din clasa 29; marca națională „GALLO AZEITE NOVO”, pentru produse din clasa 29; marca figurativă comunitară „GALLO” pentru produse din clasa 29.

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția în totalitate.

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) și a articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 40/94 al Consiliului în măsura în care marca ce se contestă este similară cu mărcile anterioare și utilizarea acesteia ar prejudicia caracterul distinctiv al acestora, având în vedere practicile frecvente din sectorul comercial relevant precum și celelalte împrejurări ale cauzei.


title: Cauza F-36/16: Acțiune introdusă la 12 iulie 2016 – ZZ/Comisia

text:
               12.9.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 335/54

         Acțiune introdusă la 12 iulie 2016 – ZZ/Comisia
   (Cauza F-36/16)
   (2016/C 335/70)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentanți: N. de Montigny și J.-N. Louis, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei de a nu îl promova pe reclamant în gradul AST7 în cadrul exercițiului anual de promovare 2015

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei din 13 noiembrie 2015 având ca obiect publicarea listei cu funcționarii promovați în cadrul exercițiului de promovare 2015 în privința faptului că nu conține numele reclamantului;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza F-7/11: Acțiune introdusă la 2 februarie 2011 — AX/BCE

text:
               21.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 152/33

         Acțiune introdusă la 2 februarie 2011 — AX/BCE
   (Cauza F-7/11)
   2011/C 152/58
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: AX (reprezentanți: L. Levi și M. Vandenbussche, avocați)

      Pârâtă: Banca Centrală Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei BCE de suspendare a reclamantului începând cu data de 5 august 2010 și o cerere de daune interese

      Concluziile reclamantului

   Reclamantul solicită Tribunalului Funcției Publice:

               —

               anularea deciziei BCE din 4 august 2010 de suspendare a reclamantului începând cu data de 5 august 2010;

               —

               în consecință, dispunerea reîncadrării depline a reclamantului în funcția sa, însoțită de publicitatea adecvată pentru restabilirea onoarei sale;

               —

               în orice caz, obligarea BCE la despăgubirea reclamantului pentru prejudiciul moral suferit, evaluat ex aequo et bono la 20 000 de euro;

               —

               obligarea BCE la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-37/16: Acțiune introdusă la 26 ianuarie 2016 – Caffè Nero Group/OAPI (CAFFÈ NERO)

text:
               21.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 106/42

         Acțiune introdusă la 26 ianuarie 2016 – Caffè Nero Group/OAPI (CAFFÈ NERO)
   (Cauza T-37/16)
   (2016/C 106/50)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Caffè Nero Group Ltd (Londra, Regatul Unit) (reprezentant: L. Cassidy, Solicitor)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Marca în litigiu: marca comunitară figurativă care cuprinde elementele verbale „CAFFÈ NERO” – Cererea de înregistrare nr. 13 436 175

      Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a OAPI din 6 noiembrie 2015 în cauza R 954/2015-1

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               admiterea cererii de înregistrare a mărcii comunitare nr. 13 436 175;

               —

               respingerea motivelor de refuz al cererii de înregistrare a mărcii comunitare în temeiul articolului 7 alineatul (1) literele (b), (c) și (g) și al articolului 7 alineatul (2);

               —

               admiterea și publicarea cererii de înregistrare a mărcii comunitare pentru toate produsele și serviciile vizate;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă în cadrul prezentei proceduri.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b), (c) și (g) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-5/12: Hotărârea Tribunalului din 14 iulie 2014 – BSH/OAPI (Wash & Coffee) [ „Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale Wash & Coffee — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Examinarea din oficiu a faptelor — Articolul 76 alineatul (1) din Regulamentul nr. 207/2009” ]

text:
               1.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 292/32

         Hotărârea Tribunalului din 14 iulie 2014 – BSH/OAPI (Wash & Coffee)
   (Cauza T-5/12) (1)

   ([„Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale Wash & Coffee - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Examinarea din oficiu a faptelor - Articolul 76 alineatul (1) din Regulamentul nr. 207/2009”])
   2014/C 292/38
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH (München, Germania) (reprezentant: S. Biagosch, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: G. Schneider, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 7 noiembrie 2011 (cauza R 992/2011-4), privind cererea de înregistrare a semnului verbal Wash & Coffee ca marcă comunitară.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 65, 3.3.2012.


title: Cauza T-550/12: Acțiune introdusă la 21 decembrie 2012 — bachmeier/OAPI (oto-soft)

text:
               23.2.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 55/19

         Acțiune introdusă la 21 decembrie 2012 — bachmeier/OAPI (oto-soft)
   (Cauza T-550/12)
   2013/C 55/34
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: bachmeier GmbH & Co. KG (Ramsau b. Berchtesgaden, Germania) (reprezentant: D. Donath, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei R 1784/2011-1 a Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 18 octombrie 2012;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca verbală „oto-soft” pentru produse și servicii din clasele 1, 7, 8, 10, 44 și 44 — cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 9 836 081

      Decizia examinatorului: respinge cererea

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) din Regulamentul nr. 207/2009


title: Cauza C-426/12: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 2 octombrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Gerechtshof te ’s-Hertogenbosch – Țările de Jos) – X/Voorzitter van het managementteam van het onderdeel Belastingdienst/Z van de rijksbelastingdienst [Trimitere preliminară — Directiva 2003/96/CE — Impozitarea produselor energetice și a electricității — Articolul 2 alineatul (4) litera (b) — Dubla utilizare a produselor energetice — Noţiune]

text:
               24.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 421/3

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 2 octombrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Gerechtshof te ’s-Hertogenbosch – Țările de Jos) – X/Voorzitter van het managementteam van het onderdeel Belastingdienst/Z van de rijksbelastingdienst
   (Cauza C-426/12) (1)

   ([Trimitere preliminară - Directiva 2003/96/CE - Impozitarea produselor energetice și a electricității - Articolul 2 alineatul (4) litera (b) - Dubla utilizare a produselor energetice - Noţiune])
   2014/C 421/04
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Gerechtshof te ’s-Hertogenbosch

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: X

      Pârât: Voorzitter van het managementteam van het onderdeel Belastingdienst/Z van de rijksbelastingdienst

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 2 alineatul (4) litera (b) din Directiva 2003/96/CE a Consiliului din 27 octombrie 2003 privind restructurarea cadrului comunitar de impozitare a produselor energetice și a electricității, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2004/74/CE a Consiliului din 29 aprilie 2004, trebuie interpretat în sensul că faptul de a utiliza, pe de o parte, cărbunele drept combustibil în procesul de producţie a zahărului și, pe de altă parte, dioxidul de carbon generat prin arderea acestui produs energetic pentru a produce îngrăşăminte chimice nu constituie o „dublă utilizare” a produsului energetic respectiv, în sensul acestei dispoziţii.
               În schimb, constituie o astfel de „dublă utilizare” faptul de a utiliza, pe de o parte, cărbunele drept combustibil în procesul de producţie a zahărului și, pe de altă parte, dioxidul de carbon generat prin arderea acestui produs energetic în scopul realizării aceluiaşi proces de producţie dacă este cert că procesul de producţie a zahărului nu se poate realiza fără utilizarea dioxidului de carbon generat prin arderea cărbunelui.

               2)

               Un stat membru este îndreptăţit să reţină, în dreptul său intern, o interpretare mai restrictivă a noțiunii „dublă utilizare” decât cea atribuită acesteia în sensul articolului 2 alineatul (4) litera (b) a doua liniuță din Directiva 2003/96, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2004/74, cu scopul de a impune o taxă pe produse energetice excluse din domeniul de aplicare al acestei directive.

      (1)  JO C 399, 22.12.2012.


title: Cauza C-393/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Nejvyšší správní soud (Republica Cehă) la 5 octombrie 2009 — Bezpečnostní softwarová asociace — Svaz softwarové ochrany/Ministerstvo kultury

text:
               16.1.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 11/14

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Nejvyšší správní soud (Republica Cehă) la 5 octombrie 2009 — Bezpečnostní softwarová asociace — Svaz softwarové ochrany/Ministerstvo kultury
   (Cauza C-393/09)
   2010/C 11/24
   Limba de procedură: ceha

      Instanța de trimitere

   Nejvyšší správní soud

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Bezpečnostní softwarová asociace — Svaz softwarové ochrany

      Pârât: Ministerstvo kultury

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 1 alineatul (2) din Directiva 91/250/CEE (1) a Consiliului din 14 mai 1991 privind protecția juridică a programelor pentru calculator trebuie interpretat în sensul că, în scopul protecției dreptului de autor asupra programului pentru calculator ca operă protejată prin dreptul de autor în conformitate cu respectiva directivă, prin expresia „oricare formă de exprimare a unui program pentru calculator” se înțelege și interfața grafică cu utilizatorul a unui program pentru calculator sau o parte a acesteia?

               2.

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, difuzarea programelor de televiziune, care permite publicului o percepție senzorială a interfeței grafice cu utilizatorul a unui program pentru calculator sau a unei părți a acesteia, desigur fără posibilitatea de a comanda în mod activ acest program, reprezintă o comunicare publică a unei opere protejată prin dreptul de autor, sau a unei părți a acesteia, în sensul articolul 3 alineatul (1) din Directiva 2001/29/CE (2) a Parlamentului European și a Consiliului din 22 mai 2001 privind armonizarea anumitor aspecte ale dreptului de autor și drepturilor conexe în societatea informațională?

      (1)  JO L 122, p. 42, Ediție specială, 17/vol. 1 p. 114.

      (2)  JO L 167, p. 10, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 230.


title: Cauza C-85/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal Supremo (Spania) la 12 februarie 2010 — Telefónica Móviles España S.A./Administración del Estado (Secretaría de Estado de Telecomunicaciones)

text:
               22.5.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 134/17

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal Supremo (Spania) la 12 februarie 2010 — Telefónica Móviles España S.A./Administración del Estado (Secretaría de Estado de Telecomunicaciones)
   (Cauza C-85/10)
   2010/C 134/26
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Tribunal Supremo

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Telefónica Móviles España S.A.

      Pârâtă: Administración del Estado (Secretaría de Estado de Telecomunicaciones)

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 11 alineatul (2) din Directiva 97/13/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 10 aprilie 1997 privind un cadru comun pentru autorizațiile generale și licențele individuale în domeniul serviciilor de telecomunicații (1) […] și, îndeosebi, cerințele de a asigura o utilizare optimă a resurselor rare și de a promova servicii inovatoare, trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări naționale care disociază cuantumul unei redevențe percepute asupra acestui tip de resurse (taxa de rezervare a unei frecvențe din domeniul public radioelectric) de finalitatea specifică ce îi fusese atribuită anterior în mod expres (finanțarea cercetării și formării în materie de telecomunicații, precum și îndeplinirea obligațiilor de serviciu public), fără să îi fie atribuită o altă finalitate?

               2.

               Articolul 11 alineatul (2) citat anterior și, în special, cerințele de a asigura o utilizare optimă a resurselor rare și de a promova servicii inovatoare se opun unei reglementări naționale care crește, fără vreo justificare aparentă și în mod semnificativ, cuantumul taxei pentru un sistem digital DCS-1800, fără să modifice taxa pentru sistemele analoge de primă generație precum TACS?

      (1)  JO L 117, p. 15.


title: Cauza F-91/10: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 13 martie 2013 — AK/Comisia (Funcție publică — Funcționari — Articolul 43 primul paragraf din statut — Întocmire tardivă a rapoartelor asupra evoluției carierei — Prejudiciu moral — Pierderea unei șanse de a fi promovat)

text:
               25.5.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 147/31

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 13 martie 2013 — AK/Comisia
   (Cauza F-91/10) (1)

   (Funcție publică - Funcționari - Articolul 43 primul paragraf din statut - Întocmire tardivă a rapoartelor asupra evoluției carierei - Prejudiciu moral - Pierderea unei șanse de a fi promovat)
   2013/C 147/56
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: AK (Esbo, Finlanda) (reprezentanți: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis și É. Marchal, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Berscheid și J. Baquero Cruz, agenți)

      Obiectul

   Cererea de anulare a deciziei prin care a fost respinsă cererea reclamantei de despăgubire pentru prejudiciul suferit ca urmare a neîntocmirii unor rapoarte asupra evoluției carierei și de deschidere a unei anchete administrative pentru a se stabili fapte de hărțuire, precum și cererea de reparare a prejudiciului suferit

      Dispozitivul

               1.

               Obligă Comisia Europeană la plata către AK a sumei de 15 000 de euro pentru repararea prejudiciului moral.

               2.

               Obligă Comisia Europeană la plata către AK a sumei de 4 000 de euro pentru repararea pierderii unei șanse de a fi promovată la un grad superior gradului A 5 sau echivalent înainte de 1 martie 2008.

               3.

               Respinge în rest acțiunea.

               4.

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligată să suporte cheltuielile de judecată efectuate de AK.

      (1)  JO C 13, 15.1.2011, p. 40.


title: Cauza T-209/10: Hotărârea Tribunalului din 5 iulie 2012 — Deutscher Ring/OAPI (Deutscher Ring Sachversicherungs-AG) [ „Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale Deutscher Ring Sachversicherungs-AG — Motive absolute de refuz — Caracter descriptiv — Caracter distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               11.8.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 243/17

         Hotărârea Tribunalului din 5 iulie 2012 — Deutscher Ring/OAPI (Deutscher Ring Sachversicherungs-AG)
   (Cauza T-209/10) (1)

   (Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale Deutscher Ring Sachversicherungs-AG - Motive absolute de refuz - Caracter descriptiv - Caracter distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2012/C 243/31
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Deutscher Ring Sachversicherungs-AG (Hamburg, Germania) (reprezentant: E. Busse, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: G. Schneider, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Primei camere de recurs a OAPI din 11 martie 2010 (cazul R 1290/2009-1) privind o cerere de înregistrare a mărcii verbale Deutscher Ring Sachversicherungs-AG ca marcă comunitară.

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Decizia Primei camere de recurs a Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 11 martie 2010 (cazul R 1290/2009-1).

               2.

               Obligă OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 179, 3.7.2010.


title: Cauza T-306/08 P: Recurs introdus la 1 august 2008 de Kurt-Wolfgang Braun-Neumann împotriva Ordonanței pronunțate la 23 mai 2008 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-79/07, Braun-Neumann/Parlamentul European

text:
               27.9.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 247/22

         Recurs introdus la 1 august 2008 de Kurt-Wolfgang Braun-Neumann împotriva Ordonanței pronunțate la 23 mai 2008 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-79/07, Braun-Neumann/Parlamentul European
   (Cauza T-306/08 P)
   (2008/C 247/43)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Recurent: Kurt-Wolfgang Braun-Neumann (Lohr am Main, Germania) (reprezentant: P. Ames, Rechtsanwalt)

      Cealaltă parte în proces: Parlamentul European
   Concluziile recurentului

               —

               anularea Ordonanței pronunțate la 23 mai 2008 de Tribunalul Funcției Publice a Uniunii Europene în cauza F-79/07;

               —

               soluționarea litigiului, admiterea acțiunii recurentului precum și obligarea în mod corespunzător a Parlamentului European la plata retroactivă începând cu 1 august 2004 a restului de jumătate de pensie de urmaș după doamna Mandt în valoare de 1 670,84 euro pe lună plus dobânzi corespunzător ratei dobânzii pentru operațiunile de refinanțare marginală a Băncii Centrale Europene, majorate cu 3 %;

               —

               în subsidiar, trimiterea cauzei spre soluționare la Tribunalul Funcției Publice a Uniunii Europene.

         Motivele și principalele argumente
   Recursul este îndreptat împotriva Ordonanței pronunțate la 23 mai 2008 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-79/07, Braun-Neumann/Parlamentul European, prin care acțiunea recurentului a fost respinsă ca inadmisibilă.
   Recurentul invocă în susținerea recursului său faptul că Tribunalul Funcției Publice a comis erori de drept în interpretarea articolului 90 alineatul (2) din Statutul Funcționarilor Comunităților Europene, întrucât interpretarea efectuată de acesta încalcă principii generale ale dreptului comunitar. În opinia recurentului, interpretarea dată de respectiva instanță unei scrisori drept act cauzator de prejudiciu ar fi eronată. În continuare, principiul securității juridice ar fi respectat numai dacă lipsa informării cu privire la căile de atac disponibile ar fi considerată drept prejudiciabilă, în condițiile în care în rest drepturile justițiabilului erau compromise. În sfârșit, interpretarea efectuată de instanța respectivă ar fi neproporțională în privința consecințelor pentru recurent.


title: Cauza C-472/13: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 26 februarie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Bayerisches Verwaltungsgericht München – Germania) – Andre Lawrence Shepherd/Bundesrepublik Deutschland [Trimitere preliminară — Spațiul de libertate, securitate și justiție — Azil — Directiva 2004/83/CE — Articolul 9 alineatul (2) literele (b), (c) și (e) — Standardele minime referitoare la condițiile pe care trebuie să le îndeplinească resortisanții țărilor terțe sau apatrizii pentru a putea beneficia de statutul de refugiat — Condițiile pentru a fi considerat refugiat — Acte de persecuție — Sancționarea penală a unui militar din Statele Unite care a refuzat efectuarea serviciului militar în Irak]

text:
               27.4.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/7

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 26 februarie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Bayerisches Verwaltungsgericht München – Germania) – Andre Lawrence Shepherd/Bundesrepublik Deutschland
   (Cauza C-472/13) (1)

   ([Trimitere preliminară - Spațiul de libertate, securitate și justiție - Azil - Directiva 2004/83/CE - Articolul 9 alineatul (2) literele (b), (c) și (e) - Standardele minime referitoare la condițiile pe care trebuie să le îndeplinească resortisanții țărilor terțe sau apatrizii pentru a putea beneficia de statutul de refugiat - Condițiile pentru a fi considerat refugiat - Acte de persecuție - Sancționarea penală a unui militar din Statele Unite care a refuzat efectuarea serviciului militar în Irak])
   (2015/C 138/08)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bayerisches Verwaltungsgericht München

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Andre Lawrence Shepherd

      Pârâtă: Bundesrepublik Deutschland

      Dispozitivul

               1)

               Dispozițiile articolului 9 alineatul (2) litera (e) din Directiva 2004/83/CE a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind standardele minime referitoare la condițiile pe care trebuie să le îndeplinească resortisanții țărilor terțe sau apatrizii pentru a putea beneficia de statutul de refugiat sau persoanele care, din alte motive, au nevoie de protecție internațională și referitoare la conținutul protecției acordate trebuie interpretate în sensul că:

                           —

                           acoperă întregul personal militar, inclusiv personalul logistic sau tehnic;

                           —

                           vizează situația în care serviciul militar efectuat ar presupune în sine, într-un conflict determinat, comiterea unor crime de război, inclusiv situațiile în care solicitantul statutului de refugiat nu ar participa decât în mod indirect la comiterea unor astfel de crime în condițiile în care ar furniza, prin exercitarea funcțiilor sale, cu o plauzibilitate rezonabilă, un sprijin indispensabil pentru pregătirea sau pentru săvârșirea acestora;

                           —

                           nu vizează în mod exclusiv situațiile în care se dovedește că au fost deja comise crime de război sau că acestea ar fi susceptibile să intre în competența Curții Penale Internaționale, ci și cele în care solicitantul statutului de refugiat este în măsură să dovedească că este foarte probabil ca astfel de crime să fie comise;

                           —

                           aprecierea faptelor care este doar de competența autorităților naționale, sub controlul instanței, în vederea calificării situației serviciului respectiv, trebuie să se întemeieze pe o serie de indicii de natură să dovedească, având în vedere ansamblul împrejurărilor în cauză, în special cele referitoare la faptele relevante privind țara de origine în momentul luării unei decizii privind cererea, precum și la statutul individual și la situația personală a solicitantului, că situația serviciului face plauzibilă săvârșirea crimelor de război invocate;

                           —

                           împrejurările că o intervenție militară a fost angajată în temeiul unui mandat al Consiliului de Securitate al Organizației Națiunilor Unite sau pe baza unui consens al comunității internaționale și că statul sau statele care desfășoară operațiunile pedepsesc crimele de război trebuie să fie luate în considerare în cadrul aprecierii care este în sarcina autorităților naționale și

                           —

                           refuzul efectuării serviciului militar trebuie să constituie unicul motiv care să permită solicitantului statutului de refugiat să evite participarea la crimele de război invocate și, în consecință, în cazul în care acesta s-a abținut să recurgă la o procedură având ca obiect obținerea statutului de obiector de conștiință, o astfel de împrejurare exclude orice protecție în temeiul articolului 9 alineatul (2) litera (e) din Directiva 2004/83, cu excepția situației în care solicitantul menționat dovedește că nicio procedură de o asemenea natură nu i-ar fi fost disponibilă în situația sa concretă.

               2)

               Dispozițiile articolului 9 alineatul (2) literele (b) și (c) din Directiva 2004/83 trebuie interpretate în sensul că, în împrejurări precum cele din cauza principală, nu rezultă că măsurile la care se expune un militar ca urmare a refuzului de a-și efectua serviciul, precum condamnarea la o pedeapsă privativă de libertate sau excluderea din armată, pot fi considerate, ținând seama de exercitarea legitimă, de către statul în cauză, a dreptului său de a menține forțe armate, ca fiind atât de disproporționate sau de discriminatorii încât să se numere printre actele de persecuție prevăzute la dispozițiile respective. Cu toate acestea, este de competența autorităților naționale să verifice acest aspect.

      (1)  JO C 336, 16.11.2013.


title: Cauza T-275/15: Acțiune introdusă la 29 mai 2015 – Hmicho/Consiliul

text:
               7.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 294/71

         Acțiune introdusă la 29 mai 2015 – Hmicho/Consiliul
   (Cauza T-275/15)
   (2015/C 294/86)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Samir Hmicho (Poole, Regatul Unit) (reprezentanți: V. Davies, Solicitor, și T. Eicke, QC)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei 2013/255/PESC a Consiliului din 31 mai 2013 privind măsuri restrictive împotriva Siriei (JO L 147, p. 14) și/sau a Deciziei de punere în aplicare (PESC) 2015/383 a Consiliului din 6 martie 2015 privind punerea în aplicare a Deciziei 2013/255/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei (JO L 64, p. 41) și/sau a Deciziei de punere în aplicare (PESC) 2015/784 a Consiliului din 19 mai 2015 privind punerea în aplicare a Deciziei 2013/255/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei (JO L 124, p. 13), în măsura în care îl privesc pe reclamant;

               —

               anularea Regulamentului (UE) nr. 36/2012 al Consiliului din 18 ianuarie 2012 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria (JO L 16, p. 1) și/sau a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2015/375 al Consiliului din 6 martie 2015 de punere în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 36/2012 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria (JO L 64, p. 10) și/sau a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2015/780 al Consiliului din 19 mai 2015 de punere în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 36/2012 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria (JO L 124, p. 1), în măsura în care îl privesc pe reclamant;

               —

               anularea deciziei Consiliului cuprinse în scrisoarea acestuia din 20 mai 2015, referința SGS15/06024, prin care se confirmă desemnarea reclamantului și „se modific[ă] informațiile privind [reclamantul], astfel cum sunt cuprinse în decizia de punere în aplicare și în regulamentul de punere în aplicare”;

               —

               obligarea Uniunii Europene la plata unor despăgubiri către reclamant;

               —

               obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă două motive.
   1. Primul motiv întemeiat pe inexistența unui temei juridic pentru măsurile restrictive luate împotriva sa și/sau pe o eroare vădită de apreciere, dat fiind că nu există o legătură rațională între el și persoanele către care se urmărește să fie îndreptate măsurile restrictive adoptate de Uniune, în special cei care beneficiază de regimul sirian sau îl susțin pe acesta.
   2. Al doilea motiv întemeiat pe faptul că Deciziile 2013/255/PESC, 2015/383 și 2015/784 ale Consiliului, Regulamentele nr. 36/2012, 2015/375 și 2015/780 ale Consiliului și/sau decizia din 20 mai 2015 reprezintă o încălcare a drepturilor fundamentale ale reclamantului, astfel cum sunt protejate de Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și/sau de Convenția Europeană a Drepturilor Omului, inclusiv dreptul reclamantului la demnitate, dreptul la bună administrare, inclusiv dreptul la apărare, obligația de motivare și prezumția de nevinovăție, dreptul la o cale de atac efectivă și la un proces echitabil, dreptul la respectarea vieții private și de familie, libertatea de a desfășura o activitate comercială și dreptul la proprietate.


title: Cauza C-233/12: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 4 iulie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale di La Spezia — Italia) — Simone Gardella/Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS) ( „Transferul drepturilor de pensie dobândite într-un stat membru — Articolele 45 TFUE și 48 TFUE — Reglementare națională care nu prevede dreptul de a transfera unei organizații internaționale cu sediul în alt stat membru capitalul reprezentând contribuțiile pentru pensie plătite unui organism de securitate socială național — Regula cumulului” )

text:
               24.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 245/4

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 4 iulie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale di La Spezia — Italia) — Simone Gardella/Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)
   (Cauza C-233/12) (1)

   (Transferul drepturilor de pensie dobândite într-un stat membru - Articolele 45 TFUE și 48 TFUE - Reglementare națională care nu prevede dreptul de a transfera unei organizații internaționale cu sediul în alt stat membru capitalul reprezentând contribuțiile pentru pensie plătite unui organism de securitate socială național - Regula cumulului)
   2013/C 245/06
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale di La Spezia

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Simone Gardella

      Pârât: Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Tribunale della Spezia — Interpretarea articolelor 20, 45, 48 și 145-147 TFUE, precum și a articolului 15 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene — Transferul drepturilor de pensie dobândite în diferite state membre — Angajat al unei organizații internaționale care are sediul într-un alt stat membru — Reglementare națională care nu prevede dreptul de transfer la organizația internațională vizată a cotizațiilor pentru pensie plătite unui organism de asigurări sociale național — Refuz al organismului de asigurări sociale vizat de a încheia un acord care să permită un astfel de transfer

      Dispozitivul

               1.

               Articolele 45 TFUE și 48 TFUE trebuie interpretate în sensul că nu se opun unei reglementări a unui stat membru care nu permite resortisanților săi, încadrați în muncă într-o organizație internațională, cum este Oficiul European pentru Brevete, cu sediul pe teritoriul altui stat membru, să transfere în sistemul de asigurări al acestei organizații capitalul reprezentând drepturile de pensie pe care le au dobândit anterior pe teritoriul statului lor membru de origine, în lipsa unui aranjament între acest stat membru și respectiva organizație internațională care să prevadă posibilitatea unui asemenea transfer.

               2.

               În schimb, în cazul în care nu se poate aplica mecanismul de transfer al capitalului reprezentând drepturile de pensie dobândite în prealabil într-un stat membru în sistemul de pensii al unui nou angajator din alt stat membru, articolul 45 TFUE trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări a unui stat membru care nu permite luarea în considerare a perioadelor de încadrare în muncă pe care un resortisant al Uniunii Europene le a realizat în cadrul unei organizații internaționale, cum este Oficiul European pentru Brevete, cu sediul pe teritoriul altui stat membru, în vederea conferirii dreptului la o pensie pentru limită de vârstă.

      (1)  JO C 217, 21.7.2012


title: Cauza C-215/06: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 3 iulie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Irlanda (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Lipsa evaluării efectelor asupra mediului ale anumitor proiecte care intră în domeniul de aplicare al Directivei 85/337/CEE — Regularizare a posteriori)

text:
               11.10.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 260/3

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 3 iulie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Irlanda
   (Cauza C-215/06) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Lipsa evaluării efectelor asupra mediului ale anumitor proiecte care intră în domeniul de aplicare al Directivei 85/337/CEE - Regularizare a posteriori)
   (2008/C 260/03)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: D. Lawunmi și D. Recchia, agenți)

      Pârâtă: Irlanda (reprezentanți: D. O'Hagan, agent, J. Connolly, SC și G. Simons, BL)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Articolele 2, 4 și 5-10 din Directiva 85/337/CEE a Consiliului din 27 iunie 1985 privind evaluarea efectelor anumitor proiecte publice și private asupra mediului (JO L 175, p. 40, Ediție specială, 15/vol. 1, p. 174) — Neadoptarea tuturor măsurilor necesare pentru a asigura că proiectele care intră în domeniul de aplicare al directivei fac obiectul unui studiu privind efectele
   Dispozitivul

               1)

               Prin faptul că nu a luat toate măsurile necesare pentru a asigura:

                           —

                           că, înainte de executarea integrală sau parțială a acestora, proiectele care intră în domeniul de aplicare al Directivei 85/337/CEE a Consiliului din 27 iunie 1985 privind evaluarea efectelor anumitor proiecte publice și private asupra mediului, în versiunea sa anterioară sau ulterioară modificărilor introduse prin Directiva 97/11/CE a Consiliului din 3 martie 1997, fac obiectul unei examinări pentru a stabili dacă trebuie efectuată o evaluare a impactului asupra mediului și, în cazul în care ar putea avea efecte importante asupra mediului, în temeiul naturii, al dimensiunii sau al localizării lor, să fie supuse unei evaluări a efectelor lor, în conformitate cu articolele 5-10 din Directiva 85/337 și

                           —

                           ca acordarea autorizațiilor privind construirea unui parc eolian și privind activitățile conexe la Derrybrien, în comitatul Galway, precum și ca realizarea lucrărilor să fie precedate de o evaluare a efectelor asupra mediului, în conformitate cu articolele 5-10 din Directiva 85/337, în versiunea sa inițială sau ulterioară modificărilor introduse prin Directiva 97/11, Irlanda nu și a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 2, 4 și 5-10 din directiva menționată.

               2)

               Obligă Irlanda la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 178, 29.7.2006.


title: Cauza T-462/09: Acțiune introdusă la 17 noiembrie 2009 — Storck/OAPI — RAI (Ragolizia)

text:
               16.1.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 11/37

         Acțiune introdusă la 17 noiembrie 2009 — Storck/OAPI — RAI (Ragolizia)
   (Cauza T-462/09)
   2010/C 11/68
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: August Storck KG (Berlin, Germania) (reprezentanți: I. Rohr, P. Goldenbaum și T. Melchert, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Radiotelevisione italiana SpA (RAI) (Roma, Italia)

      Concluziile reclamantei

               —

               anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne din 8 septembrie 2009 (R 1779/2008-4);

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată;

               —

               în cazul în care cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs intervine în procedură, obligarea acesteia la plata propriilor cheltuieli de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta

      Marca comunitară vizată: marca verbală „Ragolizia” pentru produse din clasa 30 (cerere de înregistrare nr. 5 201 835)

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: Radiotelevisione italiana SpA (RAI)

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca verbală comunitară nr. 4 771 762„FAVOLIZIA”

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția și refuză înregistrarea

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul

      Motivele invocate: Încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 (1) având în vedere că nu există risc de confuzie între mărcile în litigiu.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 cu privire la marca comunitară (JO, L 78, p. 1).


title: Cauza T-432/15: Acțiune introdusă la 31 iulie 2015 – Inditex/OAPI – Ffauf (ZARA)

text:
               28.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 320/39

         Acțiune introdusă la 31 iulie 2015 – Inditex/OAPI – Ffauf (ZARA)
   (Cauza T-432/15)
   (2015/C 320/57)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Industria de Diseño Textil, SA (Inditex) (Arteixo, Spania) (reprezentanți: G. Macias Bonilla, P. López Ronda, G. Marín Raigal, E. Armero, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Ffauf SA (Luxemburg, Luxemburg)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Titularul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca comunitară verbală „ZARA” – marca comunitară înregistrată sub nr. 732 958

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de decădere

      Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a OAPI din 2 iunie 2015 în cauza R 867/2014-2

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate în ceea ce privește în special decăderea MC nr. 732 958 „ZARA” pentru produsele contestate din clasele 29, 30, 31, 32 și 33;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate în cadrul procedurilor în fața Diviziei de anulare și a Camerei a doua de recurs a OAPI.

      Motivele invocate

               —

               Încălcarea articolului 42 alineatul (2), a articolului 51 alineatul (1) litera (a), a articolului 52 alineatul (2) și a articolului 85 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 22 alineatele (3) și (4) din Regulamentul nr. 2868/95.


title: Cauza C-178/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 24 martie 2016 – Impresa di Costruzioni Ing. E. Mantovani SpA e Guerrato SpA/Provincia autonoma di Bolzano, Agenzia per i procedimenti e la vigilanza in materia di contratti pubblici di lavori servizi e forniture (ACP), Autorità nazionale anticorruzione (ANAC)

text:
               27.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 232/4

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 24 martie 2016 – Impresa di Costruzioni Ing. E. Mantovani SpA e Guerrato SpA/Provincia autonoma di Bolzano, Agenzia per i procedimenti e la vigilanza in materia di contratti pubblici di lavori servizi e forniture (ACP), Autorità nazionale anticorruzione (ANAC)
   (Cauza C-178/16)
   (2016/C 232/05)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Consiglio di Stato

      Părțile din procedura principală

      Apelante: Impresa di Costruzioni Ing. E. Mantovani SpA și Guerrato SpA

      Intimate: Provincia autonoma di Bolzano, Agenzia per i procedimenti e la vigilanza in materia di contratti pubblici di lavori servizi e forniture (ACP), Autorità nazionale anticorruzione (ANAC)

      Întrebările preliminare

   Se opune corectei aplicări a articolului 45 alineatul (2) literele (c) și (g) și a articolului 45 alineatul (3) litera (a) din Directiva 2004/18/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 […] și a principiilor de drept european ale protecției încrederii legitime și securității juridice, egalității de tratament, proporționalității și transparenței, interdicției privind îngreunarea procedurii și deschiderii maxime spre concurență a pieței contractelor de achiziții publice, precum și al caracterului exhaustiv și precis al sancțiunilor o reglementare națională precum cea prevăzută la articolul 38 alineatul 1 litera c) din Decretul legislativ nr. 163 din 12 aprilie 2006 (Codul privind contractele de achiziții publice de lucrări, de servicii și de bunuri de transpunere a Directivelor 2004/17/CE (2) și 2004/18/CE), cu modificările ulterioare, în măsura în care extinde conținutul obligației, prevăzută de dispozițiile amintite, de declarare a inexistenței unor hotărâri definitive de condamnare (inclusiv hotărârile de aplicare a pedepsei la cererea părților) pentru infracțiunile menționate la persoanele care ocupau funcții în cadrul întreprinderilor ofertante și al căror mandat a încetat în anul anterior publicării anunțului de cerere de ofertă și prevede un motiv corelativ de excludere de la procedura de cerere de ofertă, în cazul în care întreprinderea nu dovedește că a existat o distanțare completă și efectivă de conduita sancționată penal a unor astfel de persoane, lăsând la aprecierea autorității contractante evaluarea privind elementele constitutive ale conduitei de distanțare, și permite autorității contractante să introducă în mod efectiv, sub sancțiunea excluderii de la procedura de cerere de ofertă:

               (i)

               sarcini de informare și de declarare referitoare la cauze penale încă nesoluționate prin hotărâre irevocabilă (și, prin urmare, a căror soluționare este, prin definiție, incertă), care nu sunt prevăzute de lege nici măcar cu privire la persoanele în funcție;

               (ii)

               sarcini de distanțare spontană, nedeterminate în ceea ce privește tipul conduitelor care constituie cauze de nepedepsire, momentul de referință (chiar anticipat în raport cu momentul în care hotărârea penală devine irevocabilă) și etapa procedurii în care trebuie îndeplinite;

               (iii)

               sarcini de colaborare loială neprecizate, în afară de trimiterea la condiția generală a bunei credințe?

      (1)  Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii (JO L 134, p. 114, Ediție specială 06/vol. 8, p. 116)

      (2)  Directiva 2004/17/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 de coordonare a procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții în sectoarele apei, energiei, transporturilor și serviciilor poștale (JO L 134, p. 1, Ediție specială 06/vol. 8, p. 3).


title: Cauza T-542/13: Ordonanța Tribunalului din 25 martie 2014 – Țările de Jos/Comisia

text:
               19.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 151/35

         Ordonanța Tribunalului din 25 martie 2014 – Țările de Jos/Comisia
   (Cauza T-542/13) (1)

   2014/C 151/45
   Limba de procedură: neerlandeza
   Președintele Camerei întâi a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 344, 23.11.2013.


title: Cauza T-231/08: Acțiune introdusă la 17 iunie 2008 — Asenbaum Fine Arts/OAPI (WIENER WERKSTÄTTE)

text:
               30.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/49

         Acțiune introdusă la 17 iunie 2008 — Asenbaum Fine Arts/OAPI (WIENER WERKSTÄTTE)
   (Cauza T-231/08)
   (2008/C 223/85)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: Asenbaum Fine Arts (Londra, Regatul Unit) (reprezentant: P. Vögel, Rechtsanwalt)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   Concluziile reclamantei

               —

               Modificarea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne din 10 aprilie 2008 (R 1571/2006-4) în sensul admiterii în totalitate a opoziției reclamantei din 29 noiembrie 2006;
               în subsidiar, anularea deciziei contestate și trimiterea recursului la Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne pentru completarea procedurii;

               —

               obligarea Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a cheltuielilor de judecată aferente procedurii în fața camerei de recurs.

         Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca verbală „WIENER WERKSTÄTTE” pentru produse din clasa 14 (cererea de înregistrare nr. 4 207 783).

      Decizia examinatorului: respinge cererea de întregistrare

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 (1), întrucât marca a cărei înregistrare s-a solicitat nici nu este descriptivă, nici nu este lipsită de caracter distinctiv.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO 1994, L 11, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 146).


title: Cauza F-27/16: Acțiune introdusă la 25 mai 2016 – ZZ/EASA

text:
               16.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 296/45

         Acțiune introdusă la 25 mai 2016 – ZZ/EASA
   (Cauza F-27/16)
   (2016/C 296/56)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentanți: S. Rodrigues și C. Bernard-Glanz, avocați)

      Pârâtă: Agenția Europeană de Siguranță a Aviației (AESA)

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei de transfer al reclamantului pe un nou post în interesul serviciului.

      Concluziile

               —

               Anularea deciziei atacate și, în măsura în care este necesar, a deciziei de respingere a reclamației;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza F-41/09: Acțiune introdusă la 7 aprilie 2009 — Roumimper/Europol

text:
               1.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 180/63

         Acțiune introdusă la 7 aprilie 2009 — Roumimper/Europol
   (Cauza F-41/09)
   2009/C 180/115
   Limba de procedură: olandeza

      Părțile

      Reclamant: Jaques Pierre Roumimper (Zoetermeer, Țările de Jos) (reprezentanți: P. de Casparis și D. Dane, avocați)

      Pârât: Oficiul European de Poliție (Europol)

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei din 12 iunie 2008 prin care reclamantul a fost informat despre imposibilitatea de a i se oferi un post permanent, precum și a deciziei din 7 ianuarie 2009 având ca obiect respingerea reclamației formulate împotriva primei decizii.

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei din 12 iunie 2008 prin care pârâtul a indicat reclamantului că nu poate să îi propună un post permanent, precum și a deciziei pronunțate în urma reclamației sale la 7 ianuarie 2009 prin care motivele pe care reclamantul le-a invocat împotriva deciziei din 12 iunie 2008 sunt considerate nefondate;

               —

               obligarea Europol la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-27/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesverwaltungsgericht (Germania) la 25 ianuarie 2008 — BIOS Naturprodukte GmbH/Saarland

text:
               12.4.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 92/13

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesverwaltungsgericht (Germania) la 25 ianuarie 2008 — BIOS Naturprodukte GmbH/Saarland
   (Cauza C-27/08)
   (2008/C 92/24)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Bundesverwaltungsgericht
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: BIOS Naturprodukte GmbH

      Pârâtă: Saarland
   Întrebările preliminare
   Noțiunea de medicament la care se referă articolul 1 punctul 2 din Directiva 2001/83/CE (1), astfel cum a fost modificată prin Directiva 2004/27/CE (2), trebuie interpretată în sensul că un produs destinat consumului uman și desemnat drept supliment alimentar are funcția de medicament dacă acesta conține substanțe care reprezintă un risc pentru sănătate și sunt lipsite de efect terapeutic în cazul în care sunt utilizate conform indicațiilor care figurează pe ambalaj, având în vedere dozajul scăzut pe care îl conține acest produs, dar care au efect terapeutic dacă sunt utilizate în doze mai ridicate?

      (1)  JO L 311, p. 67, Ediție specială, 13/vol. 33, p. 3.

      (2)  JO L 136, p. 34, Ediție specială, 13/vol. 44, p. 116.


title: Cauza T-381/09: Ordonanța Tribunalului din 24 noiembrie 2010 — RWE Transgas/Comisia ( Acțiune în anulare — Piața internă în sectorul gazelor naturale — Articolul 22 din Directiva 2003/55/CE — Scrisoare a Comisiei prin care se solicită unei autorități de reglementare modificarea deciziei acesteia privind acordarea unei derogări — Act care nu este supus căilor de atac — Inadmisibilitate )

text:
               29.1.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 30/39

         Ordonanța Tribunalului din 24 noiembrie 2010 — RWE Transgas/Comisia
   (Cauza T-381/09) (1)

   (Acțiune în anulare - Piața internă în sectorul gazelor naturale - Articolul 22 din Directiva 2003/55/CE - Scrisoare a Comisiei prin care se solicită unei autorități de reglementare modificarea deciziei acesteia privind acordarea unei derogări - Act care nu este supus căilor de atac - Inadmisibilitate)
   2011/C 30/72
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: RWE Transgas a.s. (Praga, Republica Cehă) (reprezentanți: inițial W. Deselaers, D. Seeliger și S. Einhaus, ulterior W. Deselaers, D. Seeliger, S. Einhaus și T. Weck, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Wilms, O. Beynet și B. Schima, agenți)

      Intervenientă în susținerea reclamantei: Republica Cehă (reprezentant: M. Smolek, agent)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei pretins conținute în scrisoarea Comisiei din 12 iunie 2009 adresată Bundesnetzagentur (autoritatea germană de reglementare) în temeiul articolului 22 alineatul (4) din Directiva 2003/55/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 iunie 2003 privind normele comune pentru piața internă în sectorul gazelor naturale și de abrogare a Directivei 98/30/CE (JO L 176, p. 57, Ediție specială, 12/vol. 2, p. 80

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               RWE Transgas a.s. suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană.

               3.

               Republica Cehă suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 297, 5.12.2009.


title: Cauza C-449/13: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 18 decembrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal d'instance d'Orléans – Franța) – CA Consumer Finance/Ingrid Bakkaus, Charline Bonato, născută Savary, Florian Bonato (Trimitere preliminară — Protecția consumatorilor — Credit de consum — Directiva 2008/48/CE — Obligația de a furniza informații precontractuale — Obligația de verificare a bonității împrumutatului — Sarcina probei — Mijloace de probă)

text:
               23.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 65/9

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 18 decembrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal d'instance d'Orléans – Franța) – CA Consumer Finance/Ingrid Bakkaus, Charline Bonato, născută Savary, Florian Bonato
   (Cauza C-449/13) (1)

   ((Trimitere preliminară - Protecția consumatorilor - Credit de consum - Directiva 2008/48/CE - Obligația de a furniza informații precontractuale - Obligația de verificare a bonității împrumutatului - Sarcina probei - Mijloace de probă))
   (2015/C 065/13)
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Tribunal d'instance d'Orléans

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: CA Consumer Finance

      Pârâți: Ingrid Bakkaus, Charline Bonato, născută Savary, Florian Bonato

      Dispozitivul

               1)

               Dispozițiile Directivei 2008/48/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2008 privind contractele de credit pentru consumatori și de abrogare a Directivei 87/102/CEE a Consiliului trebuie interpretate în sensul că:

                           —

                           pe de o parte, se opun unei reglementări naționale potrivit căreia sarcina probei privind neexecutarea obligațiilor prevăzute la articolele 5 și 8 din Directiva 2008/48 revine consumatorului și,

                           —

                           pe de altă parte, se opun posibilității ca, din cauza unei clauze standard, instanța să fie obligată să considere că consumatorul a recunoscut deplina și corecta executare a obligațiilor precontractuale care îi incumbă creditorului, această clauză determinând astfel o răsturnare a sarcinii probei privind executarea obligațiilor menționate de natură să compromită efectivitatea drepturilor recunoscute de Directiva 2008/48.

               2)

               Articolul 8 alineatul (1) din Directiva 2008/48 trebuie interpretat, pe de o parte, în sensul că nu se opune ca evaluarea bonității consumatorului să fie efectuată doar pe baza informațiilor furnizate de acesta din urmă, cu condiția ca informațiile respective să fie într-un volum suficient și ca simple declarații ale consumatorului să fie însoțite de înscrisuri justificative, și, pe de altă parte, în sensul că nu impune creditorului să efectueze controale sistematice ale informațiilor furnizate de consumator.

               3)

               Articolul 5 alineatul (6) din Directiva 2008/48 trebuie interpretat în sensul că, deși nu se opune ca creditorul să furnizeze explicații corespunzătoare consumatorului înainte de a fi evaluat situația financiară și nevoile acestuia din urmă, este posibil ca evaluarea bonității consumatorului să impună o adaptare a explicațiilor corespunzătoare furnizate, care trebuie comunicate consumatorului în timp util, anterior semnării contractului de credit, fără să dea însă naștere obligației de a întocmi un document specific.

      (1)  JO C 313, 26.10.2013.


title: Cauza C-160/08: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 29 aprilie 2010 — Comisia Europeană/Republica Federală Germania [Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Contracte de achiziții publice de servicii — Articolele 43 CE și 49 CE — Directivele 92/50/CEE și 2004/18/CE — Servicii publice de ambulanță — Transport medical de urgență și transport calificat de bolnavi — Obligația de transparență — Articolul 45 CE — Activități care sunt asociate exercitării autorității publice — Articolul 86 alineatul (2) CE — Servicii de interes economic general]

text:
               19.6.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/4

      Hotărârea Curții (Camera a treia) din 29 aprilie 2010 — Comisia Europeană/Republica Federală Germania
      (Cauza C-160/08) (1)

      (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Contracte de achiziții publice de servicii - Articolele 43 CE și 49 CE - Directivele 92/50/CEE și 2004/18/CE - Servicii publice de ambulanță - Transport medical de urgență și transport calificat de bolnavi - Obligația de transparență - Articolul 45 CE - Activități care sunt asociate exercitării autorității publice - Articolul 86 alineatul (2) CE - Servicii de interes economic general)
      (2010/C 161/05)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: M. Kellerbauer și D. Kukovec, agenți)

         Pârâtă: Republica Federală Germania (reprezentanți: M. Lumma și J. Möller, agenți)

         Intervenient în susținerea pârâtei: Regatul Țărilor de Jos (reprezentanți: C. M. Wissels și Y. de Vries, agenți)

         Obiectul

      Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolelor 43 și 49 CE, a Directivei 92/50/CEE a Consiliului din 18 iunie 1992 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de servicii (JO L 209, p.1, Ediție specială, 06/vol. 2, p. 50) precum și a Directivei 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii (JO L 134, p.114, Ediție specială, 06/vol. 8, p. 116) — Practica autorităților locale care constă în atribuirea directă, fără a deschide proceduri de atribuire a contractelor de achiziții publice și cu încălcarea principiilor transparenței și al nediscriminării, a contractelor și a concesiunilor privind prestarea de servicii de transport de urgență

         Dispozitivul

                  1.

                  Prin nepublicarea de anunțuri privind rezultatele procedurii de atribuire a contractelor, Republica Federală Germania nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 10 din Directiva 92/50/CEE a Consiliului din 18 iunie 1992 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de servicii coroborat cu articolul 16 din această directivă sau, de la 1 februarie 2006, în temeiul articolului 22 din Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii coroborat cu articolul 35 alineatul (4) din această directivă în cadrul atribuirii de contracte de achiziții de servicii publice de transport medical de urgență și de transport calificat de bolnavi potrivit modelului cererii de ofertă în landurile Saxonia Superioară, Renania de Nord-Westfalia, Saxonia Inferioară și Saxonia.

                  2.

                  Respinge acțiunea cu privire la restul motivelor.

                  3.

                  Comisia Europeană, Republica Federală Germania și Regatul Țărilor de Jos suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 209, 15.8.2008.


title: Cauza T-29/07: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 14 mai 2008 — Lactalis Gestion Lait și Lactalis Investissements/Consiliul Uniunii Europene ( Acțiune în anulare — Directiva 2006/112/CE — Abrogarea Primei directive TVA — Anulare parțială — Lipsa afectării individuale — Inadmisibilitate )

text:
               5.7.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/35

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 14 mai 2008 — Lactalis Gestion Lait și Lactalis Investissements/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza T-29/07) (1)

   („Acțiune în anulare - Directiva 2006/112/CE - Abrogarea Primei directive TVA - Anulare parțială - Lipsa afectării individuale - Inadmisibilitate’)
   (2008/C 171/65)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamante: Lactalis Gestion Lait SNC (Laval, Franța) și Lactalis Investissements SNC (Laval) (reprezentant: A. Philippart, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: A.-M. Colaert și M. Iosifidou, agenți)
   Obiectul
   Cerere de anulare a articolului 144 alineatul (1) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7), în măsura în care abrogă primul și al optulea considerent și primul și al treilea paragraf al articolului 1 din Prima directivă 67/227/CEE a Consiliului din 11 aprilie 1967 privind armonizarea legislațiilor statelor membre privind impozitele pe cifra de afaceri (JO 1967, L 71, p. 1301)
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2)

               Nu mai este necesară pronunțarea asupra cererilor de intervenție ale Comisiei și ale Regatului Spaniei.

               3)

               Obligă Lactalis Gestion Lait SNC și Lactalis Investissements SNC la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 69, 24.3.2007.


title: Cauza T-337/15: Acțiune introdusă la 29 iunie 2015 – Bach Flower Remedies/OAPI – Durapharma (RESCUE)

text:
               7.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 294/78

         Acțiune introdusă la 29 iunie 2015 – Bach Flower Remedies/OAPI – Durapharma (RESCUE)
   (Cauza T-337/15)
   (2015/C 294/93)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Bach Flower Remedies Ltd (Wimbledon, Regatul Unit) (reprezentant: I. Fowler, Solicitor)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Durapharma ApS (Stenstrup, Danemarca)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Titularul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca comunitară verbală „RESCUE” – marca comunitară nr. 6 473 755

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de declarare a nulității

      Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a OAPI din 26 martie 2015 în cauza R 2551/2013-1

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată și, în cazul în care cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs intervine în litigiu, a intervenientei.

      Motivul invocat

               —

               Încălcarea articolului 52 alineatul (1) litera (a) coroborat cu articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) și alineatul (3) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-7/12: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 20 iunie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Augstākās tiesas Senāts — Letonia) — Nadežda Riežniece/Latvijas Republikas Zemkopības ministrija, Lauku atbalsta dienests (Politica socială — Directiva 76/207/CEE — Egalitate de tratament între lucrătorii de sex masculin și lucrătorii de sex feminin — Directiva 96/34/CE — Acordul-cadru privind concediul pentru creșterea copilului — Restructurare a posturilor de funcționari din cauza dificultăților economice naționale — Evaluare a unei lucrătoare care a efectuat un concediu pentru creșterea copilului prin comparație cu lucrătorii rămași în activitate — Concediere la finalul concediului pentru creșterea copilului — Discriminare indirectă)

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 225/23

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 20 iunie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Augstākās tiesas Senāts — Letonia) — Nadežda Riežniece/Latvijas Republikas Zemkopības ministrija, Lauku atbalsta dienests
   (Cauza C-7/12) (1)

   (Politica socială - Directiva 76/207/CEE - Egalitate de tratament între lucrătorii de sex masculin și lucrătorii de sex feminin - Directiva 96/34/CE - Acordul-cadru privind concediul pentru creșterea copilului - Restructurare a posturilor de funcționari din cauza dificultăților economice naționale - Evaluare a unei lucrătoare care a efectuat un concediu pentru creșterea copilului prin comparație cu lucrătorii rămași în activitate - Concediere la finalul concediului pentru creșterea copilului - Discriminare indirectă)
   2013/C 225/38
   Limba de procedură: letona

      Instanța de trimitere

   Augstākās tiesas Senāts

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Nadežda Riežniece

      Pârâți: Latvijas Republikas Zemkopības ministrija, Lauku atbalsta dienests

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Augstākās tiesas Senāts — Interpretarea Directivei 76/207/CEE a Consiliului privind punerea în aplicare a principiului egalității de tratament între bărbați și femei în ceea ce privește accesul la încadrarea în muncă, la formarea și la promovarea profesională, precum și condițiile de muncă, (JO L 39, p. 40, Ediție specială, 05/vol. 1, p. 164) și a Directivei 96/34/CE a Consiliului din 3 iunie 1996 privind acordul-cadru referitor la concediul pentru creșterea copilului încheiat de UNICE, CEEP și CES (JO L 145, p. 4, Ediție specială, 05/vol. 3, p. 160) — Concedierea unei femei care s-a aflat în concediu parental cu ocazia revenirii la vechiul loc de muncă — Măsuri adoptate în vederea optimizării numărului de funcționari din cauza dificultăților economice naționale — Evaluarea calificărilor unei femei aflate în concediul parental, în cadrul căreia se ia în considerare ultima evaluare anuală a activității acesteia dinaintea concediul parental, comparată cu cea a altor funcționari care au continuat să își exercite funcțiile.

      Dispozitivul

   Directiva 76/207/CEE a Consiliului din 9 februarie 1976 privind punerea în aplicare a principiului egalității de tratament între bărbați și femei în ceea ce privește accesul la încadrarea în muncă, la formarea și la promovarea profesională, precum și condițiile de muncă, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2002/73/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 septembrie 2002, presupunând că numărul femeilor care efectuează un concediu pentru creșterea copilului este mult mai ridicat decât cel al bărbaților aflați în această situație, împrejurare a cărei verificare este de competența instanței naționale, și Acordul-cadru privind concediul pentru creșterea copilului, încheiat la 14 decembrie 1995, care figurează în anexa la Directiva 96/34/CE a Consiliului din 3 iunie 1996 privind acordul-cadru referitor la concediul pentru creșterea copilului încheiat de UNICE, CEEP și CES, astfel cum a fost modificată prin Directiva 97/75/CE a Consiliului din 15 decembrie 1997, trebuie interpretate în sensul că se opun:

               —

               ca, în vederea evaluării lucrătorilor în cadrul restructurării posturilor de funcționari din cauza dificultăților economice naționale, un lucrător care a efectuat un concediu pentru creșterea copilului să fie evaluat în absența sa pe baza unor principii și a unor criterii de evaluare care îl plasează într-o situație defavorabilă în raport cu lucrătorii care nu au efectuat un asemenea concediu; pentru a verifica faptul că această situație nu se regăsește în speță, instanța națională trebuie să se asigure în special că evaluarea îi privește pe toți lucrătorii care pot fi vizați de restructurarea postului, că aceasta se întemeiază pe criterii strict identice cu cele aplicabile lucrătorilor în activitate și că punerea în aplicare a acestor criterii nu implică prezența fizică a lucrătorilor aflați în concediu pentru creșterea copilului și

               —

               ca o lucrătoare care a fost transferată pe un alt post la finalul concediului pentru creșterea copilului și în urma evaluării respective să fie concediată din cauza restructurării acestui post nou, în măsura în care angajatorul nu era în imposibilitatea de a-i oferi același post sau dacă postul care i-a fost atribuit acesteia nu era echivalent sau similar și nu corespundea contractului sau relației sale de muncă, în special ca urmare a faptului că, la momentul transferului, angajatorul avea cunoștință de faptul că noul post urma să fie restructurat, împrejurare a cărei verificare este de competența instanței naționale.

      (1)  JO C 65, 3.3.2012.


title: Cauza T-361/10 P: Hotărârea Tribunalului din 14 decembrie 2011 — Comisia/Pachtitis ( „Recurs — Funcție publică — Funcționari — Recrutare — Anunț de concurs — Concurs general — Excluderea de la participarea la proba scrisă ca urmare a rezultatului obținut la testele de acces — Repartizarea competențelor între EPSO și comisia de evaluare din cadrul concursului” )

text:
               4.2.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/23

         Hotărârea Tribunalului din 14 decembrie 2011 — Comisia/Pachtitis
   (Cauza T-361/10 P) (1)

   (Recurs - Funcție publică - Funcționari - Recrutare - Anunț de concurs - Concurs general - Excluderea de la participarea la proba scrisă ca urmare a rezultatului obținut la testele de acces - Repartizarea competențelor între EPSO și comisia de evaluare din cadrul concursului)
   2012/C 32/46
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial J. Currall și I. Chatzigiannis, agenți, ulterior J. Currall, asistați de E. Antypas și E. Bourtzalas, avocați)

      Celelalte părți în proces: Dimitrios Pachtitis (reprezentanți: P. Giatagantzidis și K. Kyriazi, avocați), și Autoritatea Europeană pentru Protecția Datelor (AEPD)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera întâi) din 15 iunie 2010, Pachtitis/Comisia (F-35/08, nepublicată încă în Repertoriu), și prin care se urmărește anularea acestei hotărâri.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de domnul Dimitrios Pachtitis în cadrul prezentului recurs.

      (1)  JO C 301, 6.11.2010.