title: Cauza C-673/15 P: Recurs introdus la 15 decembrie 2015 de The Tea Board împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 2 octombrie 2015 în cauza T-624/13, The Tea Board/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

text:
               21.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 106/11

         Recurs introdus la 15 decembrie 2015 de The Tea Board împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 2 octombrie 2015 în cauza T-624/13, The Tea Board/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   (Cauza C-673/15 P)
   (2016/C 106/15)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: The Tea Board (reprezentanți: M. C. Maier, A. Nordemann, Rechtsanwälte)

      Celelalte părți din procedură: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Delta Lingerie

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curții:

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului din 2 octombrie 2015 în cauza T-624/13, în măsura în care Tribunalul a respins acțiunea cu privire la următoarele servicii din clasele 35 și 38 acoperite de marca a cărei înregistrare a fost solicitată:

                  Servicii de consultanță de afaceri pentru crearea și exploatarea de puncte de vânzare cu amănuntul și de grupuri comerciale pentru vânzare cu amănuntul și publicitate; servicii de promoție de vânzări (pentru terți), publicitate, gestionarea afacerilor comerciale, administrare comercială, publicitate online prin intermediul unei rețele informatice, distribuția de materiale publicitare (foi volante, prospecte, ziare gratuite, eșantioane), servicii de abonament la ziare pentru terți; informații sau solicitări de informații în domeniul afacerilor; organizare de evenimente, de expoziții în scopuri comerciale sau de publicitate, departament de publicitate, închiriere de spații publicitare, publicitate radiofonică și televizată, susținere financiară acordată domeniului publicitar. (clasa 35)

                  Telecomunicații, transmisie de mesaje și de imagini asistată de calculator, servicii de teledifuzare interactivă referitoare la prezentarea de produse, comunicare prin terminale de calculator, comunicare (transmisie) prin rețeaua informatică mondială, deschis și închis. (clasa 38)

               —

               dacă este necesar, trimiterea cauzei spre rejudecare Tribunalului,

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

               1.

               Prin intermediul recursului se solicită anularea în parte a Hotărârii Tribunalului din 2 octombrie 2015 în cauza T-624/13, în măsura în care Tribunalul a respins acțiunea cu privire la serviciile din clasele 35 și 38 acoperite de marca contestată.

               2.

               Recursul este întemeiat pe două motive: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din RMC (1) și încălcarea articolului 8 alineatul (5) din RMC.

               3.

               Recurenta consideră că funcția esențială a unei mărci comunitare colective în sensul articolului 66 alineatul (2) din RMC, compusă dintr-o indicație care servește la desemnarea provenienței geografice a produselor vizate, nu este aceea de a servi ca indicație a originii comerciale, ci doar de a garanta originea colectivă a produselor sau a serviciilor oferite și vândute sub marca respectivă, mai precis faptul că produsele provin de la o întreprindere care se află în regiunea geografică adoptată ca marcă comunitară colectivă și care are dreptul de a utiliza marca comunitară colectivă.

               4.

               În consecință, în opinia recurentei, este necesar să se concluzioneze că, în cadrul articolului 8 alineatul (1) litera (b) din RMC, proveniența geografică trebuie luată în considerare ca un factor relevant – în aprecierea similitudinii produselor și/sau a serviciilor în cauză și/sau în efectuarea unei aprecieri globale a riscului de confuzie.

               5.

               Prin urmare, atunci când se compară produse și/sau servicii ale unei mărci comunitare colective anterioare în sensul articolului 66 alineatul (2) din RMC, compusă dintr-o indicație geografică, cu cele ale unei mărci comunitare individuale, în opinia recurentei nu este determinant aspectul dacă produsele și serviciile în discuție sunt similare în ceea ce privește natura, scopul, utilizatorii finali și/sau canalele de distribuție ale acestora. Trebuie mai degrabă să se stabilească dacă produsele și/sau serviciile în cauză pot avea aceeași proveniență geografică.

               6.

               Interpretarea dată de recurentă articolului 66 alineatul (2) din RMC rezultă din:

                           1)

                           logica internă a Regulamentului nr. 207/2009, în special din faptul că:

                                       i.

                                       articolul 66 alineatul (2) din RMC constituie o excepție în cadrul Regulamentului nr. 207/2009 întrucât, potrivit articolului 7 alineatul (1) litera (c) din RMC, se respinge înregistrarea mărcilor care sunt compuse exclusiv din semne sau indicații ce pot să servească, în comerț, pentru a desemna proveniența geografică a produsului sau a prestării serviciului,

                                       ii.

                                       conform articolului 67 alineatul (2) din RMC, regulamentul de utilizare a unei mărci comunitare colective compuse dintr-o indicație geografică trebuie să autorizeze orice persoană ale cărei produse sau servicii provin din zona geografică respectivă să devină membră a asociației care este titular al mărcii și, în consecință, o marcă comunitară colectivă compusă dintr-o indicație geografică nu poate niciodată să deosebească produsele sau serviciile membrilor asociației care este titular al mărcii de cele ale altor întreprinderi;

                           2)

                           o interpretare a acestei prevederi în lumina Regulamentului nr. 1151/2012 (2) și a Acordului TRIPS, potrivit căreia indicațiile geografice ar trebui să se bucure de un nivel de protecție ridicat, iar prezentările unui produs care indică sau sugerează că produsul respectiv provine dintr-o altă zonă geografică decât adevăratul loc de origine, astfel încât creează publicului o impresie greșită cu privire la proveniența geografică a produsului, ar trebui interzise.

               7.

               În opinia recurentei, calitățile stabilite de Tribunal în legătură cu DARJEELING pot fi transpuse, de asemenea, asupra unor servicii cum ar fi consultanța de afaceri sau serviciile de telecomunicații și pot accentua atractivitatea mărcii contestate în această privință. În continuare, recurenta arată că Tribunalul nu a prezentat în hotărârea sa niciun motiv întemeiat care să justifice de ce calitățile asociate mărcii DARJEELING nu pot fi transpuse asupra unor servicii care fac parte din clasele 35 și 38, fapt care constituie în sine o eroare de drept.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului privind marca comunitară (JO L 78, p. 1).

      (2)  Regulamentul (UE) nr. 1151/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 21 noiembrie 2012 privind sistemele din domeniul calității produselor agricole și alimentare (JO L 343, p. 1).


title: Cauza C-523/04: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 24 aprilie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Țărilor de Jos (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încheierea de către un stat membru a unui acord bilateral cu Statele Unite ale Americii privind transportul aerian — Dreptul de stabilire — Dreptul derivat care reglementează piața internă a transportului aerian — Competența externă a Comunității)

text:
               28.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 96/6

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 24 aprilie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Țărilor de Jos
   (Cauza C-523/04) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Încheierea de către un stat membru a unui acord bilateral cu Statele Unite ale Americii privind transportul aerian - Dreptul de stabilire - Dreptul derivat care reglementează piața internă a transportului aerian - Competența externă a Comunității)
   (2007/C 96/09)
   Limba de procedură: olandeza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: M. Huttunen și W. Wils, agenți)

      Pârât: Regatul Țărilor de Jos (reprezentanți: H.G. Sevenster și D.J.M. de Grave, agenți)

      Intervenientă în interesul pârâtului: Republica Franceză (reprezentanți: G. de Bergues și A. Hare, agenți)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolelor 5 și 52 din Tratatul CE, devenite articolele 10 CE și 43 CE — Încălcarea Regulamentelor (CEE) nr. 2409/92 al Consiliului din 23 iulie 1992 privind tarifele serviciilor aeriene pentru transportul de pasageri și de marfă (JO L 240, p. 15) și nr. 2299/89 al Consiliului din 24 iulie 1989 de stabilire a unui cod de conduită pentru sistemele informatizate de rezervare (JO L 220, p. 1), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CEE) nr. 3089/93 al Consiliului din 29 octombrie 1993 (JO L 278, p. 1) — Acord bilateral numit „open sky ”cu Statele Unite — Revizuire — Restricții în calea liberei prestări a serviciilor
   Dispozitivul

               1)

               Prin asumarea sau menținerea în vigoare, în ciuda renegocierii acordului privind transportul aerian, încheiat între Regatul Țărilor de Jos și Statele Unite ale Americii la 3 aprilie 1957, a unor angajamente internaționale cu Statele Unite ale Americii:

                           —

                           privind tarifele aeriene practicate de operatorii de transport desemnați de Statele Unite ale Americii pe rute intracomunitare,

                           —

                           privind sistemele informatizate de rezervare propuse spre utilizare sau utilizate pe teritoriul olandez și

                           —

                           care recunosc Statelor Unite ale Americii dreptul de a revoca, de a suspenda sau de a limita drepturile de trafic în cazurile în care operatorii de transport aerian desemnați de Regatul Țărilor de Jos nu se află în proprietatea acestuia din urmă sau a unor resortisanți olandezi,

                     Regatul Țărilor de Jos nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 5 din Tratatul CE (devenit articolul 10 CE) și 52 din Tratatul CE (devenit, în urma modificării, articolul 43 CE), precum și în temeiul Regulamentelor (CEE) nr. 2409/92 al Consiliului din 23 iulie 1992 privind tarifele serviciilor aeriene pentru transportul de pasageri și de marfă și nr. 2299/89 al Consiliului din 24 iulie 1989 de stabilire a unui cod de conduită pentru sistemele informatizate de rezervare.

               1)

               Obligă Regatul Țărilor de Jos la plata cheltuielilor de judecată.

               2)

               Republica Franceză suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 57, 5.3.2005.


title: Cauza T-381/08: Acțiune introdusă la 15 septembrie 2008 — DAI — Sociedade de Desenvolvimento Agro-Industrial SA/Comisia Comunităților Europene

text:
               6.12.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 313/36

         Acțiune introdusă la 15 septembrie 2008 — DAI — Sociedade de Desenvolvimento Agro-Industrial SA/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-381/08)
   (2008/C 313/65)
   Limba de procedură: portugheza
   Părțile

      Reclamantă: DAI — Sociedade de Desenvolvimento Agro-Industrial SA (Coruche, Portugalia) (reprezentanți: J. da Cruz Vilaça, L. Romão și A. Mestre, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea admisibilității acțiunii;

               —

               admiterea acțiunii și anularea în parte a Deciziei 2008/445/CE a Comisiei din 11 iunie 2008 de stabilire a sumelor corespunzătoare fiecărui stat membru din ajutorul de restructurare retroactiv pentru producătorii și întreprinderile care au întreprins restructurări în anii de comercializare 2006/2007 și 2007/2008 în cadrul regimului temporar de restructurare a industriei zahărului în Comunitatea Europeană [notificată cu numărul C(2008) 2557] (1), mai precis partea referitoare la suma atribuită Portugaliei din ajutorul de restructurare pentru producătorii și întreprinderile care au întreprins restructurări în anii de comercializare 2006/2007 și 2007/2008;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Încălcarea articolului 1 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 1261/2007 (2) și a articolului 16a din Regulamentul (CE) nr. 1264/2007 (3).
   Încălcarea principiilor egalității, al securității juridice și al neretroactivității legilor.

      (1)  JO L 156, p. 20.

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 1261/2007 al Consiliului din 9 octombrie 2007 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 320/2006 de instituire a unui regim temporar de restructurare a industriei zahărului în Comunitate (JO L 283, p. 8).

      (3)  Regulamentul (CE) nr. 1264/2007 al Comisiei din 26 octombrie 2007 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 968/2006 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 320/2006 al Consiliului de instituire a unui regim temporar de restructurare a industriei zahărului în Comunitatea Europeană (JO L 283, p. 16).


title: Cauza C-265/14 P: Recurs introdus la 2 iunie 2014 de Cemex S.A.B. de C.V. și alții, împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 14 martie 2014 în cauza T-292/11, Cemex și alții/Comisia

text:
               4.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 253/19

         Recurs introdus la 2 iunie 2014 de Cemex S.A.B. de C.V. și alții, împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 14 martie 2014 în cauza T-292/11, Cemex și alții/Comisia
   (Cauza C-265/14 P)
   2014/C 253/26
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Recurente: Cemex S.A.B. de C.V., New Sunward Holding BV, Cemex España, S.A.,Cemex Deutschland AG, Cemex UK, Cemex Czech Operations s.r.o., Cemex France Gestion și Cemex Austria AG (reprezentanți: J. Folguera Crespo, P. Vidal Martínez, H. González Durántez și B. Martínez Corral, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile recurentelor

               —

               Anularea Hotărârii Tribunalului din 14 martie 2014;

               —

               pronunțarea pe fondul acțiunii în anulare formulate la Tribunal și anularea deciziei în litigiu;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor efectuate de Cemex și de filialele sale, atât în primă instanță în fața Tribunalului, cât și în cadrul prezentei proceduri.

      Motivele și principalele argumente

   1 —   Eroarea în aprecierea motivării deciziei în litigiu

   Recurentele arată că Tribunalul a săvârșit o eroare în aprecierea motivării deciziei de solicitare de informații în litigiu, care este redactată în termeni foarte generali. Tribunalul nu a ținut seama, în analiza sa, nici de împrejurările speței, nici de conținutul deciziei atacate, și nu a examinat proporționalitatea în funcție de posibilitățile materiale ale Comisiei și de împrejurările tehnice sau de termen în care decizia în litigiu a fost adoptată.
   2 —   Eroarea în aprecierea necesității informațiilor

   Tribunalul a săvârșit de asemenea o eroare în aprecierea necesității informațiilor solicitate în decizia în litigiu, din moment ce o parte din aceste informații era deja cunoscută de Comisie sau fără legătură cu obiectul investigației.
   3 —   Eroarea în motivarea hotărârii atacate și în aprecierea unei încălcări a articolului 18 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003
       (1)
      în legătură cu natura informațiilor solicitate

   Recurentele arată de asemenea că hotărârea atacată este afectată de o eroare de motivare, întrucât Tribunalul nu s-a pronunțat cu privire la unele dintre argumentele lor privind natura informațiilor solicitate, care presupuneau emiterea unor judecăți de valoare cu privire la anumite ipoteze pentru a putea răspunde la acestea. În plus, Tribunalul a săvârșit o eroare de apreciere atunci când a concluzionat în sensul lipsei încălcării articolului 18 alineatul (3) din Regulamentul nr. 1/2003 din moment ce decizia în litigiu impunea să se răspundă la întrebări care nu priveau fapte și care nu aveau nicio legătură cu datele de fapt.
   4 —   Eroarea în aprecierea cerinței proporționalității

   Recurentele susțin că Tribunalul a săvârșit o eroare atunci când a respins acțiunea lor prin care se urmărea anularea în parte a deciziei de solicitare de informații în litigiu, în măsura în care Tribunalul a considerat că, prin adoptarea acestei decizii și prin stabilirea termenului de răspuns aferent, Comisia nu ar fi acționat în mod impropriu sau disproporționat. Pe de altă parte, recurentele susțin că Tribunalul a săvârșit o eroare atunci când a considerat că solicitarea de informații a Comisiei era justificată, deși răspunsul recurentelor presupunea o sarcină de lucru foarte semnificativă.
   5 —   Eroarea în aprecierea unei încălcări a articolul 3 din Regulamentul nr. 1
       (2)

   Tribunalul a săvârșit o eroare atunci când a stabilit că, prin notificarea deciziei în litigiu exclusiv în limba spaniolă, Comisia nu a încălcat articolul 3 din Regulamentul nr. 1.
   6 —   Eroarea în aprecierea unei încălcări a principiului bunei administrări

   În cele din urmă, recurentele susțin că Tribunalul a săvârșit o eroare atunci când nu a stabilit că comportamentul Comisiei, pe care Tribunalul l-a calificat drept criticabil, nu a presupus totuși o încălcare a principiului bunei administrări.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele [101 TFUE] și [102 TFUE] (JO L 1, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 167).

      (2)  Regulamentul nr. 1 de stabilire a regimului lingvistic al Comunității Economice Europene (JO 1958, 17, p. 8, Ediție specială, 01/vol. 1, p. 3).


title: Cauza F-84/11: Acțiune introdusă la 29 august 2011 — ZZ și alții/Curtea de Justiție

text:
               19.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 340/42

         Acțiune introdusă la 29 august 2011 — ZZ și alții/Curtea de Justiție
   (Cauza F-84/11)
   2011/C 340/87
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamanți: ZZ și alții (reprezentanți: D. Abreu Caldas, S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis și É. Marchal, avocați)

      Pârâtă: Curtea de Justiție a Uniunii Europene

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei Curții de Justiție de respingere a cererii reclamanților de acordare a indemnizației pentru serviciu continuu sau în schimburi, prevăzută la articolul 1 din Regulamentul (CECO, CEE, Euratom) nr. 300/1976 al Consiliului din 9 februarie 1976, de stabilire a categoriilor de beneficiari care au dreptul la indemnizații pentru muncă neîntreruptă sau în schimburi, a condițiilor de acordare și a cuantumului acestor indemnizații (JO L 38, p. 1, Ediție specială, 01/vol. 8, p. 190) și cerere de daune-interese

      Concluziile reclamanților

               —

               Anularea deciziei AIPN din 17 mai 2011 de respingere a reclamației reclamanților din 17 ianuarie 2011 prin care s-a solicitat, pe de o parte, acordarea unei indemnizații de serviciu în schimburi, prevăzută la articolul 1 din Regulamentul nr. 300/76 al Consiliului din 11 decembrie 2006, modificat în ultimul rând prin Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1873/2006 al Consiliului din 11 decembrie 2006, și, pe de altă parte, acordarea unei despăgubiri pentru daunele produse ca urmare a lipsei răspunsului AIPN la prima și noua lor cerere adresată în termenul prevăzut de statut și a neindicării căilor de atac în răspunsul care cuprinde refuzul explicit al acestora, care a determinat pierderea șansei de a obține câștig de cauză în justiție;

               —

               obligarea Curții de Justiție la plata către fiecare reclamant a unei sume de 10 700,76 euro, cu titlu de reparare a prejudiciului material și moral suferit de aceștia, precum și a unei sume de 3 000 de euro, cu titlu de prejudiciu moral;

               —

               obligarea Curții de Justiție la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-377/10: Acțiune introdusă la 6 septembrie 2010 — Preparados Alimenticios/OAPI — Rila Feinkost-Importe (Jambo Afrika)

text:
               6.11.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/39

         Acțiune introdusă la 6 septembrie 2010 — Preparados Alimenticios/OAPI — Rila Feinkost-Importe (Jambo Afrika)
   (Cauza T-377/10)
   ()
   2010/C 301/64
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Preparados Alimenticios, SA (Barcelona, Spania) (reprezentant: D. Pellisé Urquiza, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Rila Feinkost-Importe GmbH & Co. KG (Stemwede-Levern, Germania)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 9 iunie 2010 în cauza R 1144/2009-1;

               —

               declararea prezentei acțiuni ca fiind admisibilă și întemeiată și

               —

               constatarea faptului că trebuie respinsă cererea de înregistrare a mărcii comunitare contestate.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Marca comunitară vizată: marca verbală „Jambo Afrika” pentru produse din clasele 29, 30 și 33.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: reclamanta.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: înregistrările ca mărci spaniole nr. 2573221, nr. 2573219 și nr. 2573216 ale mărcii figurative „JUMBO” pentru produse din clasele 29 și 30, înregistrarea ca marcă comunitară nr. 2217404 a mărcii figurative „JUMBO CUBE” pentru produse din clasa 29, înregistrarea ca marcă comunitară nr. 2412823 a mărcii figurative „JUMBO MARINADE” pentru produse din clasele 29 și 30, înregistrarea ca marcă comunitară nr. 2413391 a mărcii figurative „JUMBO NOKKOS” pentru produse din clasele 29 și 30; înregistrările ca mărci comunitare nr. 2413581, nr. 2423275, nr. 2970754, nr. 3246139, nr. 3754462 și nr. 4088761 a mărcii figurative „JUMBO” pentru produse din clasele 29 și 30.

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția pentru o parte dintre produsele în cauză.

      Decizia camerei de recurs: Respinge opoziția în întregime.

      Motivele invocate: Încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului, întrucât camera de recurs a exclus în mod greșit posibilitatea existenței unui risc de confuzie.


title: Cauza C-185/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Varhoven administrativen sad (Bulgaria) la 14 aprilie 2014 – „EasyPay” AD, „Finance Engineering” AD/Ministerski savet na Republika Balgaria, Natsionalen osiguritelen institut

text:
               24.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 194/17

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Varhoven administrativen sad (Bulgaria) la 14 aprilie 2014 – „EasyPay” AD, „Finance Engineering” AD/Ministerski savet na Republika Balgaria, Natsionalen osiguritelen institut
   (Cauza C-185/14)
   2014/C 194/21
   Limba de procedură: bulgara

      Instanța de trimitere

   Varhoven administrativen sad

      Părțile din procedura principală

      Reclamante:„EasyPay” AD, „Finance Engineering” AD

      Pârâte: Ministerski savet na Republika Bulgaria, Natsionalen osiguritelen institut

      Întrebările preliminare

               1)

               Trebuie să se considere că un serviciu poștal, cum este serviciul de virament poștal prin care expeditorul, în speță statul, trimite sume de bani către destinatari, persoane care au dreptul la prestații sociale, nu intră în domeniul de aplicare al Directivei 97/67/CE (1) astfel cum a fost modificată prin Directiva 2002/39/CE (2) și prin Directiva 2008/6/CE (3), și, în consecință, intră sub incidența articolelor 106 și 107 TFUE?

               2)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, articolele 106 și 107 TFUE trebuie interpretate în sensul că nu permit o restrângere a liberei concurențe privind prestarea de servicii poștale similare celui din prezenta cauză, atunci când această restrângere este întemeiată pe cerințe imperative privind garantarea unui drept constituțional al cetățenilor și privind politica socială a statului și când în același timp, pe baza naturii sale, serviciul poate fi calificat ca fiind de interes economic general, întrucât remunerația obținută de furnizorul serviciului reprezintă o compensație care nu depășește suma prevăzută la articolul 2 alineatul (1) litera (a) din Decizia C(2011) 9380 a Comisiei Europene din 20 decembrie 2011?

      (1)  Directiva 97/67/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 decembrie 1997 privind normele comune pentru dezvoltarea pieței interne a serviciilor poștale ale Comunității și îmbunătățirea calității serviciului, JO L 15, p. 14, Ediție specială, 06/vol. 3, p. 12.

      (2)  Directiva 2002/39/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 10 iunie 2002 de modificare a Directivei 97/67/CE privind continuarea deschiderii spre concurență a serviciilor poștale ale Comunității, JO L 176, p. 21, Ediție specială, 06/vol. 4, p. 178.

      (3)  Directiva 2008/6/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 20 februarie 2008 de modificare a Directivei 97/67/CE cu privire la realizarea integrală a pieței interne a serviciilor poștale ale Comunității (JO L 52, p. 3).


title: Cauza T-38/14: Acțiune introdusă la 14 ianuarie 2014 – Kafetzakis și alții/Republica Elenă și alții

text:
               1.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 292/45

         Acțiune introdusă la 14 ianuarie 2014 – Kafetzakis și alții/Republica Elenă și alții
   (Cauza T-38/14)
   2014/C 292/55
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamanți: Georgios Kafetzakis (Atena, Grecia) și alți 102 reclamanți (reprezentant: Christos Papadimitriou, avocat)

      Pârâte: Republica Elenă, Parlamentul European, Consiliul European, Consiliul Uniunii Europene, Comisia Europeană, Banca Centrală Europeană, Eurogrup

      Concluziile

   Reclamanții solicită Tribunalului:

               —

               constatarea abținerii pârâtelor de a adopta actele normative necesare pentru excluderea expresă a obligațiunilor care le-au fost acordate forțat reclamanților de Republica Elenă cu ocazia concedierii lor de la fosta societate Olympiaki Aeroporia ca urmare a unei decizii a Comisiei Europene;

               —

               acordarea în beneficiul reclamanților și al tuturor angajaților concediați de fosta societate Olympiaki Aeroporia, prin intermediul unui act al Uniunii – directivă, regulament sau orice alt text normativ comunitar – care beneficiază de efect direct, a posibilității de a recupera 100 % din valoarea obligațiunilor care le-au fost acordate cu titlu de despăgubire cu ocazia concedierii/plecării din societatea Olympiaki Aeroporia;

               —

               obligarea reclamantelor, prin intermediul unui act al Uniunii – directivă, regulament sau orice alt text normativ comunitar – care beneficiază de efect direct, să plătească câte o despăgubire de 3 00  000 euro fiecărui reclamant cu titlu de reparație pentru suferințele și pentru supărările pe care le-au trăit, precum și pentru încălcarea vădită a drepturilor fundamentale ale acestora și pentru încetarea prematură a vieții lor profesionale.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanții invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv: demersurile normative și de altă natură care au determinat Grecia să oblige deținătorii de obligațiuni de stat, care țin de dreptul elen, să participe la planul PSI sunt veritabile acte de drept al Uniunii.

               2.

               Al doilea motiv: măsurile luate de guvernul elen pentru a face față datoriei statului elen au fost impuse, în substanță, de instituțiile Uniunii Europene, în special de BCE și de Comisia Europeană.

               3.

               Al treilea motiv: pârâții s-au abținut să legifereze și să excludă în mod expres obligațiunile statului elen care au fost acordate forțat reclamanților de acesta din urmă cu titlu de despăgubire, în temeiul unor acte ale Consiliului de Miniștri, prin intermediul cărora au fost precizate condițiile de aplicare a planului PSI în Grecia.

               4.

               Al patrulea motiv: faptul de a asimila lucrătorii concediați de fosta societate Olympiaki Aeroporia unor simpli deținători de obligațiuni ale statului elen, faptul că nu au fost excluși, împreună cu despăgubirile lor, din planul PSI le-a cauzat un prejudiciu direct, personal, grav și i-a privat de drepturile lor fundamentale.

               5.

               Al cincilea motiv: toate măsurile legislative care au fost luate de guvernul elen au fost adoptate la recomandarea și, mai exact, ca urmare a deciziei Eurogrupului, a Consiliului ECOFIN, a BCE și a Comisiei Europene.


title: Cauza C-470/03: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 17 aprilie 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de Tampereen käräjäoikeus — Finlanda) — AGM-COS.MET Srl/Suomen valtio, Tarmo Lehtinen (Directiva 98/37/CE — Măsuri cu efect echivalent — Echipamente tehnice prezumate a fi conforme cu Directiva 98/37/CE — Critici exprimate public de către un funcționar al statului)

text:
               28.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 96/2

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 17 aprilie 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de Tampereen käräjäoikeus — Finlanda) — AGM-COS.MET Srl/Suomen valtio, Tarmo Lehtinen
   (Cauza C-470/03) (1)

   (Directiva 98/37/CE - Măsuri cu efect echivalent - Echipamente tehnice prezumate a fi conforme cu Directiva 98/37/CE - Critici exprimate public de către un funcționar al statului)
   (2007/C 96/02)
   Limba de procedură: finlandeza
   Instanța de trimitere
   Tampereen käräjäoikeus
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: AGM-COS.MET Srl

      Pârâți: Suomen valtio, Tarmo Lehtinen
   Obiectul
   Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare — Tampereen käräjäoikeus — Interpretarea articolului 28 CE și a Directivei 98/37/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 iunie 1998 privind apropierea legislațiilor statelor membre în domeniul echipamentelor tehnice (JO L 207, p. 1) — Măsuri cu efect echivalent — Critică a elevatoarelor pentru vehicule importate din alt stat membru exprimată public de către un funcționar al statului — Echipamente tehnice neconforme cu un standard armonizat — Răspunderea statului pentru faptele unui funcționar
   Dispozitivul

               1)

               Sunt imputabile statului declarațiile unui funcționar care, în considerarea formei și circumstanțelor acestora, creează destinatarilor impresia că este vorba de luări de poziție oficiale ale statului, și nu de opinii personale ale funcționarului. Elementul determinant pentru ca declarațiile unui funcționar să fie imputabile statului constă în problema de a ști dacă destinatarii acestor declarații pot, în mod rezonabil, să presupună, în contextul existent, că este vorba de o poziție pe care funcționarul o are prin autoritatea funcției sale. În măsura în care sunt imputabile statului, declarațiile unui funcționar care prezintă un echipament tehnic certificat conform cu directiva drept contrar standardului armonizat la care se raportează și periculos reprezintă deci o încălcare a articolului 4 alineatul (1) din Directiva 98/37/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 iunie 1998 privind apropierea legislațiilor statelor membre în domeniul echipamentelor tehnice.

               2)

               În circumstanțe precum cele în discuție în acțiunea principală, încălcarea articolului 4 alineatul (1) din Directiva 98/37/CE prin comportamentul unui funcționar, în măsura în care este imputabil statului membru căruia îi aparține acesta, nu poate fi justificată nici prin obiectivul protecției sănătății, nici în baza libertății de exprimare a funcționarilor.

               3)

               Articolul 4 alineatul (1) din Directiva 98/37 trebuie interpretat în sensul că, pe de o parte, conferă drepturi particularilor și, pe de altă parte, că nu lasă statelor membre nicio marjă de apreciere, în speță, în ceea ce privește echipamentele tehnice conforme sau prezumate a fi conforme cu respectiva directivă. Nerespectarea acestei dispoziții rezultând din declarațiile unui funcționar al unui stat membru, în măsura în care sunt imputabile acestui stat, constituie o încălcare suficient de caracterizată a dreptului comunitar pentru a fi angajată răspunderea statului respectiv care nu și-a îndeplinit această obligație.

               4)

               Dreptul comunitar nu se opune ca dreptul intern al unui stat membru să prevadă condiții specifice în ceea ce privește repararea prejudiciilor, altele decât cele cauzate persoanelor sau bunurilor, dacă acestea sunt concepute astfel încât să nu facă practic imposibilă sau excesiv de dificilă obținerea reparării prejudiciului rezultat dintr-o încălcare a dreptului comunitar.

               5)

               În caz de încălcare a dreptului comunitar, acesta nu se opune posibilității de a angaja și răspunderea unui funcționar, suplimentar față de cea a statului membru, însă nu impune acest lucru.

      (1)  JO C 35, 7.2.2004.


title: Cauza C-340/07: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 6 martie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Marele Ducat al Luxemburgului (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 2002/73/CE — Egalitate de tratament între bărbați și femei — Accesul la încadrarea în muncă, la formarea și la promovarea profesională — Condiții de muncă — Netranspunere în termenul prevăzut)

text:
               26.4.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 107/9

         Hotărârea Curții (Camera a opta) din 6 martie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Marele Ducat al Luxemburgului
   (Cauza C-340/07) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 2002/73/CE - Egalitate de tratament între bărbați și femei - Accesul la încadrarea în muncă, la formarea și la promovarea profesională - Condiții de muncă - Netranspunere în termenul prevăzut)
   (2008/C 107/14)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: G. Rozet și M. van Beek, agenți)

      Pârât: Marele Ducat al Luxemburgului (reprezentant: C. Schiltz, agent)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Neadoptarea, în termenul prevăzut, a tuturor actelor necesare pentru a se conforma Directivei 2002/73/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 septembrie 2002 de modificare a Directivei 76/207/CEE a Consiliului privind punerea în aplicare a principiului egalității de tratament între bărbați și femei în ceea ce privește accesul la încadrarea în muncă, la formarea și la promovarea profesională, precum și condițiile de muncă (JO L 269, p. 15, Ediție specială, 05/vol. 6, p. 143)
   Dispozitivul

               1)

               Prin neadoptarea, în termenul prevăzut, a actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2002/73/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 septembrie 2002 de modificare a Directivei 76/207/CEE a Consiliului privind punerea în aplicare a principiului egalității de tratament între bărbați și femei în ceea ce privește accesul la încadrarea în muncă, la formarea și la promovarea profesională, precum și condițiile de muncă, Marele Ducat al Luxemburgului nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 2 alineatul (1) primul paragraf din această directivă.

               2)

               Obligă Marele Ducat al Luxemburgului la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 211, 8.9.2007.


title: Cauza C-100/15 P: Recurs introdus la 26 februarie 2015 de Netherlands Maritime Technology Association, fostă Scheepsbouw Nederland împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 9 decembrie 2014 în cauza T-140/13, Netherlands Maritime Technology Association/Comisia Europeană

text:
               20.4.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 127/15

         Recurs introdus la 26 februarie 2015 de Netherlands Maritime Technology Association, fostă Scheepsbouw Nederland împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 9 decembrie 2014 în cauza T-140/13, Netherlands Maritime Technology Association/Comisia Europeană
   (Cauza C-100/15 P)
   (2015/C 127/21)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Netherlands Maritime Technology Association, fostă Scheepsbouw Nederland (reprezentanți: K. Struckmann, avocat, G. Forwood, barrister)

      Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană, Regatul Spaniei

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curții:

               —

               Anularea hotărârii atacate în măsura în care a respins cererea recurentei de anulare a deciziei;

               —

               anularea deciziei atacate sau, cu titlu subsidiar, trimiterea cauzei spre rejudecare la Tribunal pentru a se pronunța conform hotărârii Curții în ceea ce privește problemele de drept;

               —

               în orice caz, obligarea recurentei la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a cheltuielilor de judecată efectuate în procedura în fața Tribunalului.

      Motivele și principalele argumente

   Recurenta susține că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept în stabilirea aspectului dacă examinarea preliminară a Comisiei era suficientă și completă, în special:

               —

               În măsura în care nu a luat în considerare în mod corespunzător toate argumentele pe care s-a bazat recurenta în primă instanță;

               —

               în măsura în care a săvârșit o eroare vădită de apreciere și

               —

               în măsura în care a motivat propria decizie în mod insuficient și contradictoriu.

         Principalele argumente pot fi rezumate după cum urmează:

               —

               În ceea ce privește primul motiv, Tribunalul a interpretat eronat argumentele recurentei în ceea ce privește structura complexă a noului sistem fiscal spaniol în materie de leasing, auto-implementarea și selectivitatea sa și, prin urmare, nu a verificat dacă decizia a analizat în mod corespunzător funcționarea sistemului în ansamblul său și împreună cu alte prevederi din dreptul fiscal și din dreptul societăților.

               —

               în ceea ce privește al doilea motiv, Tribunalul a săvârșit o eroare vădită în interpretarea deciziei atacate, care l-a determinat să concluzioneze, în mod eronat, că decizia respectivă apreciase în mod suficient domeniul beneficiarilor noului sistem fiscal spaniol în materie de leasing.

               —

               în ceea ce privește al treilea motiv, Tribunalul nu a motivat suficient și coerent motivul pentru care a decis că, în mod legal, în decizia atacată nu s-a considerat că grupurile de interese economice sunt potențiali beneficiari ai noului sistem fiscal spaniol în materie de leasing sau nu a fost definit un cadru al examinării efectelor măsurii. În plus, Tribunalul nu a oferit suficiente motive care să explice de ce decizia atacată a motivat în mod suficient în ce mod noul sistem fiscal spaniol în materie de leasing era parte integrantă din sistemul general.


title: Cauza T-344/06: Hotărârea Tribunalului din 27 septembrie 2012 — Total/Comisia ( „Concurență — Înțelegeri — Piața olandeză a bitumului rutier — Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE — Imputabilitatea comportamentului ilicit — Amenzi — Gravitatea și durata încălcării” )

text:
               17.11.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 355/14

         Hotărârea Tribunalului din 27 septembrie 2012 — Total/Comisia
   (Cauza T-344/06) (1)

   (Concurență - Înțelegeri - Piața olandeză a bitumului rutier - Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE - Imputabilitatea comportamentului ilicit - Amenzi - Gravitatea și durata încălcării)
   2012/C 355/24
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Total SA (Courbevoie, Franța) (reprezentanți: inițial A. Lamothe, L. Godfroid și A. Gosset-Grainville, ulterior A. Lamothe, L. Godfroid și O. Prost, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Bouquet și F. Castillo de la Torre, agenți)

      Obiectul

   Cu titlu principal, o cerere de anulare a Deciziei C(2006) 4090 final a Comisiei din 13 septembrie 2006 privind o procedură de aplicare a articolului 81 [CE] [cazul COMP/F/38.456 — Bitum (Țările de Jos)] și, cu titlu subsidiar, o cerere de reducere a cuantumului amenzii aplicate reclamantei prin decizia menționată

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Total SA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 20, 27.1.2007.


title: Cauza T-317/14: Hotărârea Tribunalului din 24 septembrie 2015 – Klement/OAPI – Bullerjan (Forma unui cuptor) („Marcă comunitară — Procedură de decădere — Marcă comunitară tridimensională — Forma unui cuptor — Utilizarea serioasă a mărcii — Articolul 15 alineatul (1) litera (a) și articolul 51 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr.o 207/2009 — Natura utilizării mărcii — Formă care diferă prin elemente care nu alterează caracterul distinctiv”)

text:
               23.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 389/49

         Hotărârea Tribunalului din 24 septembrie 2015 – Klement/OAPI – Bullerjan (Forma unui cuptor)
   (Cauza T-317/14) (1)

   ((„Marcă comunitară - Procedură de decădere - Marcă comunitară tridimensională - Forma unui cuptor - Utilizarea serioasă a mărcii - Articolul 15 alineatul (1) litera (a) și articolul 51 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr.o 207/2009 - Natura utilizării mărcii - Formă care diferă prin elemente care nu alterează caracterul distinctiv”))
   (2015/C 389/53)
   Limba de procedură: germana

      Părţile

      Reclamant: Toni Klement (Dippoldiswalde, Germania) (reprezentanţi: J. Weiser şi A. Grohmann, avocaţi)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne (mărci, desene şi modele industriale) (reprezentanţi: iniţial D. Walicka, ulterior A. Poch, D. Botis şi A. Schifko, agenţi)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Bullerjan GmbH (Isernhagen-Kirchhorst, Germania)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 27 februarie 2014 (cauza R 1656/2013-1) privind o procedură de decădere între domnul Toni Klement și Bullerjan GmbH.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă pe domnul Toni Klement la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 261, 11.8.2014.


title: Cauza C-443/09: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 19 aprilie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunale Ordinario di Cosenza — Italia) — CCIAA di Cosenza/Grillo Star Srl, în faliment [Directiva 2008/7/CE — Impozitarea indirectă a majorării de capital — Articolul 5 alineatul (1) litera (c) și articolul 6 alineatul (1) litera (e) — Domeniu de aplicare — Taxa anuală către camerele locale de comerț, industrie, artizanat și agricultură]

text:
               9.6.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 165/2

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 19 aprilie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunale Ordinario di Cosenza — Italia) — CCIAA di Cosenza/Grillo Star Srl, în faliment
   (Cauza C-443/09) (1)

   (Directiva 2008/7/CE - Impozitarea indirectă a majorării de capital - Articolul 5 alineatul (1) litera (c) și articolul 6 alineatul (1) litera (e) - Domeniu de aplicare - Taxa anuală către camerele locale de comerț, industrie, artizanat și agricultură)
   2012/C 165/02
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale Ordinario di Cosenza

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: CCIAA di Cosenza

      Pârâtă: Grillo Star Srl, în faliment

      Obiectul

   Interpretarea articolului 5 litera (c) și a articolului 6 litera (e) din Directiva 2008/7/CE a Consiliului din 12 februarie 2008 privind impozitarea indirectă a majorării de capital — Impunerea unei taxe anuale pentru înscrierea în registrul comerțului ținut de camerele de comerț locale — Taxă anuală stabilită în mod forfetar — Noțiunea „taxe datorate sub forma unor onorarii sau speze”.

      Dispozitivul

   Articolul 5 alineatul (1) litera (c) din Directiva 2008/7/CE a Consiliului din 12 februarie 2008 privind impozitarea indirectă a majorării de capital trebuie interpretat în sensul că nu se opune unei taxe, precum cea în discuție în acțiunea principală, datorată anual de orice întreprindere ca urmare a înregistrării sale în registrul întreprinderilor, chiar dacă o astfel de înregistrare are un efect constitutiv pentru societățile de capital și chiar dacă această taxă este datorată de societățile respective și pentru perioada în care nu exercită decât activități preparatorii în vederea exploatării unei întreprinderi.

      (1)  JO C 51, 27.2.2010.


title: Cauze conexate C-458/14 și C-67/15: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 14 iulie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia, Tribunale Amministrativo Regionale per la Sardegna – Italia) – Promoimpresa srl (C-458/14)/Consorzio dei comuni della Sponda Bresciana del Lago di Garda e del Lago di Idro, Regione Lombardia et Mario Melis și alții (C-67/15)/Comune di Loiri Porto San Paolo, Provincia di Olbia Tempio (Trimitere preliminară — Contracte de achiziții publice și libertatea de stabilire — Articolul 49 TFUE — Directiva 2006/123/CE — Articolul 12 — Concesiuni ale unor bunuri aparținând domeniului maritim, lacustru și fluvial care au interes economic — Prelungire automată — Lipsa unei proceduri de cerere de ofertă)

text:
               12.9.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 335/6

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 14 iulie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia, Tribunale Amministrativo Regionale per la Sardegna – Italia) – Promoimpresa srl (C-458/14)/Consorzio dei comuni della Sponda Bresciana del Lago di Garda e del Lago di Idro, Regione Lombardia et Mario Melis și alții (C-67/15)/Comune di Loiri Porto San Paolo, Provincia di Olbia Tempio
   (Cauze conexate C-458/14 și C-67/15) (1)

   ((Trimitere preliminară - Contracte de achiziții publice și libertatea de stabilire - Articolul 49 TFUE - Directiva 2006/123/CE - Articolul 12 - Concesiuni ale unor bunuri aparținând domeniului maritim, lacustru și fluvial care au interes economic - Prelungire automată - Lipsa unei proceduri de cerere de ofertă))
   (2016/C 335/06)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia, Tribunale Amministrativo Regionale per la Sardegna

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Promoimpresa srl (C-458/14) și Mario Melis și alții (C-67/15)

      Pârâți: Consorzio dei comuni della Sponda Bresciana del Lago di Garda e del Lago di Idro, Regione Lombardia (C-458/14), Comune di Loiri Porto San Paolo, Provincia di Olbia Tempio (C-67/15)

      cu participarea: Alessandro Piredda și alții

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 12 alineatele (1) și (2) din Directiva 2006/123/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 decembrie 2006 privind serviciile în cadrul pieței interne trebuie interpretat în sensul că se opune unei măsuri naționale precum cea în discuție în litigiul principal, care prevede prelungirea automată a autorizațiilor existente referitoare la domeniul maritim și lacustru destinate exercitării de activități turistico recreative, în lipsa oricărei proceduri de selecție între candidații potențiali.

               2)

               Articolul 49 TFUE trebuie interpretat în sensul că se opune unei legislații naționale precum cea în discuție în litigiile principale, care permite o prelungire automată a concesiunilor existente cu privire la bunuri din domeniul public, destinate exercitării de activități turistico recreative, în măsura în care aceste concesiuni prezintă un interes transfrontalier cert.

      (1)  JO C 448 du 15.12.2014

      JO C 146 du 04.05.2015


title: Cauza C-402/14: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 17 decembrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Dioikitiko Efeteio Athinon – Grecia) – Viamar – Elliniki Aftokiniton kai Genikon Epicheiriseon AE/Elliniko Dimosio [Trimitere preliminară — Libera circulație a mărfurilor — Dispoziții fiscale — Impozite interne — Taxe vamale cu caracter fiscal — Taxe cu efect echivalent — Formalități legate de trecerea frontierei — Articolul 30 TFUE — Articolul 110 TFUE — Directiva 92/12/CEE — Articolul 3 alineatul (3) — Directiva 2008/118/CE — Articolul 1 alineatul (3) — Netranspunere în dreptul național — Efect direct — Perceperea unei taxe asupra autovehiculelor la momentul importului lor pe teritoriul unui stat membru — Taxă legată de înmatricularea și de eventuala punere în circulație a vehiculului — Refuzul rambursării taxei în cazul neînmatriculării vehiculului]

text:
               22.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 68/15

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 17 decembrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Dioikitiko Efeteio Athinon – Grecia) – Viamar – Elliniki Aftokiniton kai Genikon Epicheiriseon AE/Elliniko Dimosio
   (Cauza C-402/14) (1)

   ([Trimitere preliminară - Libera circulație a mărfurilor - Dispoziții fiscale - Impozite interne - Taxe vamale cu caracter fiscal - Taxe cu efect echivalent - Formalități legate de trecerea frontierei - Articolul 30 TFUE - Articolul 110 TFUE - Directiva 92/12/CEE - Articolul 3 alineatul (3) - Directiva 2008/118/CE - Articolul 1 alineatul (3) - Netranspunere în dreptul național - Efect direct - Perceperea unei taxe asupra autovehiculelor la momentul importului lor pe teritoriul unui stat membru - Taxă legată de înmatricularea și de eventuala punere în circulație a vehiculului - Refuzul rambursării taxei în cazul neînmatriculării vehiculului])
   (2016/C 068/18)
   Limba de procedură: greaca

      Instanța de trimitere

   Dioikitiko Efeteio Athinon

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Viamar – Elliniki Aftokiniton kai Genikon Epicheiriseon AE

      Pârât: Elliniko Dimosio

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 1 alineatul (3) din Directiva 2008/118/CE a Consiliului din 16 decembrie 2008 privind regimul general al accizelor și de abrogare a Directivei 92/12/CEE trebuie interpretat în sensul că îndeplinește condițiile pentru a produce un efect direct care permite particularilor să îl invoce în fața unei instanțe naționale într-un litigiu dintre aceștia și un stat membru.

               2)

               Articolul 30 TFUE trebuie interpretat în sensul că se opune unei practici a unui stat membru, cum este cea în discuție în litigiul principal, în temeiul căreia taxa de înmatriculare percepută la momentul importului de autovehicule provenite din alte state membre nu este rambursată, în condițiile în care vehiculele în cauză, care nu au fost niciodată înmatriculate în acest stat membru, au fost reexportate către un alt stat membru.

      (1)  JO C 380, 27.10.2014.


title: Cauza F-83/10: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 5 iunie 2012 — Giannakouris/Comisia (Funcție publică — Funcționari — Remunerație — Alocații familiale — Alocație școlară — Condiții de acordare — Deducerea unei alocații de aceeași natură primite din altă parte)

text:
               21.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 217/30

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 5 iunie 2012 — Giannakouris/Comisia
   (Cauza F-83/10) (1)

   (Funcție publică - Funcționari - Remunerație - Alocații familiale - Alocație școlară - Condiții de acordare - Deducerea unei alocații de aceeași natură primite din altă parte)
   2012/C 217/64
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamant: Konstantinos Giannakouris (Roodt-sur-Syre, Luxemburg) (reprezentant: V. Christianos, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: D. Martin, agent, asistat de E. Bourtzalas și E. Antypas, avocați)

      Obiectul

   Anularea deciziei Comisiei de reducere a alocației școlare acordate reclamantului pentru motivul că fiica acestuia primește un ajutor financiar acordat de un stat membru sub forma unei burse și a unui împrumut.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Domnul Giannakouris este obligat să suporte cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 13, 15.1.2011, p. 38.


title: Cauza C-140/11: Ordonanța președintelui Camerei întâi a Curții din 29 iunie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Corte suprema di cassazione — Italia) — Procuratore generale della Repubblica presso la Corte Suprema di Cassazione/Demba Ngagne

text:
               27.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/29

         Ordonanța președintelui Camerei întâi a Curții din 29 iunie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Corte suprema di cassazione — Italia) — Procuratore generale della Repubblica presso la Corte Suprema di Cassazione/Demba Ngagne
   (Cauza C-140/11) (1)

   2011/C 252/69
   Limba de procedură: italiana
   Președintele Camerei întâi a Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 152, 21.5.2011.


title: Cauza C-152/10: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 16 iunie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Højesteret — Danemarca) — Unomedical A/S/Skatteministeriet [Tariful vamal comun — Clasificare tarifară — Nomenclatura combinată — Saci de drenaj pentru dializă din plastic destinați exclusiv utilizării cu dializoare (rinichi artificiali) — Saci de drenaj urinar din plastic destinați exclusiv utilizării cu catetere — Pozițiile 9018 și 3926 — Noțiunile „părți” și „accesorii” — Alte articole din material plastic]

text:
               6.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 232/8

         Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 16 iunie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Højesteret — Danemarca) — Unomedical A/S/Skatteministeriet
   (Cauza C-152/10) (1)

   (Tariful vamal comun - Clasificare tarifară - Nomenclatura combinată - Saci de drenaj pentru dializă din plastic destinați exclusiv utilizării cu dializoare (rinichi artificiali) - Saci de drenaj urinar din plastic destinați exclusiv utilizării cu catetere - Pozițiile 9018 și 3926 - Noțiunile „părți” și „accesorii” - Alte articole din material plastic)
   2011/C 232/13
   Limba de procedură: daneza

      Instanța de trimitere

   Højesteret

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Unomedical A/S

      Pârât: Skatteministeriet

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Højesteret — Interpretarea anexei I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful Vamal Comun (JO L 256, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 4, p. 3) — Saci de colectare din plastic destinați exclusiv utilizării împreună cu rinichi artificiali — Încadrare la poziția 9010 90 30 sau la poziția 3926 90 99 — Saci de colectare din plastic destinați exclusiv utilizării împreună cu catetere — Încadrare la poziția 9018 39 00 sau la poziția 3926 90 99 — Noțiunea „părți și accesorii”

      Dispozitivul

   Nomenclatura combinată care figurează în anexa I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful vamal comun, în versiunile sale aplicabile acțiunii principale, trebuie interpretată în sensul că sacul de drenaj pentru dializă, fabricat din material plastic, special conceput pentru a fi utilizat cu un dializor (rinichi artificial) și care nu poate fi folosit decât în acest mod, trebuia, între luna mai a anului 2001 și luna decembrie a anului 2003, să fie clasificat la subpoziția 3926 90 99 din această nomenclatură ca „materiale plastice și articole din material plastic”, iar sacul de drenaj urinar, fabricat din material plastic, special conceput pentru a fi utilizat cu un cateter și care nu poate, din acest motiv, să fie utilizat decât în acest mod, trebuia, pentru aceeași perioadă, să fie clasificat la subpoziția 3926 90 99 din nomenclatura menționată ca „materiale plastice și articole din material plastic”.

      (1)  JO C 148, 5.6.2010.


title: Cauza F-130/05: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 13 decembrie 2007 — Soares/Comisia Comunităților Europene (Funcție publică — Funcționari — Reconstituirea carierei — Lipsa raportului de evaluare — Analiză comparativă a meritelor — Cerere în temeiul articolului 90 alineatul (1) din Statutul funcționarilor — Admisibilitatea acțiunii — Fapt nou și esențial)

text:
               26.1.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/53

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 13 decembrie 2007 — Soares/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza F-130/05) (1)

   (Funcție publică - Funcționari - Reconstituirea carierei - Lipsa raportului de evaluare - Analiză comparativă a meritelor - Cerere în temeiul articolului 90 alineatul (1) din Statutul funcționarilor - Admisibilitatea acțiunii - Fapt nou și esențial)
   (2008/C 22/99)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: Carlos Alberto Soares (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis și É. Marchal, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: C. Berardis-Kayser și K. Herrmann)
   Obiectul
   Anularea deciziei AIPN din 19 septembrie 2005 de respingere a reclamației formulate de reclamant prin care se solicită o revizuire favorabilă a carierei sale.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 60, 11.3.2006, p. 57.


title: Cauza T-158/15: Acțiune introdusă la 1 aprilie 2015 – Abertis Infraestructuras și Abertis Telecom Satélites/Comisia

text:
               1.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 178/21

         Acțiune introdusă la 1 aprilie 2015 – Abertis Infraestructuras și Abertis Telecom Satélites/Comisia
   (Cauza T-158/15)
   (2015/C 178/21)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamante: Abertis Infraestructuras, SA (Barcelona, Spania), Abertis Telecom Satélites, SA (Madrid, Spania) (reprezentanți: J. Buendía Sierra, M. Maragall de Gispert, M. Santa María Fernández, J. Panero Rivas și A. Balcells Cartagena, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               admiterea motivelor de anulare invocate prin această cerere;

               —

               anularea articolului 1 din decizie în măsura în care declară că noua interpretare administrativă a articolului 12 TRLIS adoptată de administrația spaniolă trebuie să fie considerată un ajutor de stat incompatibil cu piața internă;

               —

               anularea articolului 4.1 din decizie în măsura în care se impune Regatului Spaniei să pună capăt practicii considerate a fi o schemă de ajutoare astfel cum este descrisă la articolul 1;

               —

               anularea articolului 4 alineatele (2), (3), (4) și (5) din decizie în măsura în care se impune Regatului Spaniei recuperarea sumelor considerate de către Comisie drept un ajutor de stat;

               —

               cu titlu subsidiar, limitarea întinderii obligației de recuperare impuse Regatului Spaniei prin articolul 4.2 din decizie în aceleași condiții ca în prima și în a doua decizie,

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate în această procedură.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente sunt similare cu cele invocate în cauzele T-826/14, Spania/Comisia, și T-12/15, Banco Santander și Santusa/Comisia.
   Se invocă în special o eroare de drept referitoare la calificarea juridică a măsurii drept ajutor de stat, la identificarea beneficiarului ajutorului și la caracterizarea interpretării administrative drept un ajutor distinct de cel evaluat în deciziile Comisiei, precum și la încălcarea principiilor încrederii legitime, estoppel și securității juridice.


title: Cauza C-190/07: Ordonanța președintelui Curții din 20 noiembrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană

text:
               23.2.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 51/39

         Ordonanța președintelui Curții din 20 noiembrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană
   (Cauza C-190/07) (1)

   (2008/C 51/67)

      Limba de procedură: italiana

   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 129, 9.6.2007.


title: Cauza C-156/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Finanzgericht München (Germania) la 17 martie 2016 – Tigers GmbH/Hauptzollamt Landshut

text:
               13.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/29

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Finanzgericht München (Germania) la 17 martie 2016 – Tigers GmbH/Hauptzollamt Landshut
      (Cauza C-156/16)
      (2016/C 211/37)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Finanzgericht München

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Tigers GmbH

         Pârâtă: Hauptzollamt Landshut

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Potrivit articolului 1 alineatul (3) din Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 412/2013 (1) al Consiliului din 13 mai 2013 de instituire a unei taxe antidumping definitive și de percepere definitivă a taxei provizorii instituite la importurile de articole de masă și articole de bucătărie din ceramică originare din Republica Populară Chineză, este permis ca, pentru instituirea unei taxe antidumping definitive pentru prima dată, factura comercială valabilă să fie prezentată ulterior, atunci când sunt îndeplinite toate celelalte condiții necesare pentru aplicarea unui nivel individual al taxei antidumping?

                  2)

                  În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare:
                  Articolul 78 din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 (2) al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului vamal comunitar, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 2700/2000 (3) al Parlamentului European și al Consiliului din 16 noiembrie 2000 se opune ipotezei în care, în cadrul procedurii de verificare, autoritatea vamală respinge cererea de restituire a unei taxe antidumping, motivând că declarantul a prezentat o factură comercială corespunzătoare abia după depunerea declarației vamale?

         (1)  JO L 131, p. 1.

         (2)  JO L 302, p. 1, Ediție specială 2/vol. 5, p. 58.

         (3)  Regulamentul (CE) nr. 2700/2000 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 noiembrie 2000 de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 2913/92 de instituire a Codului Vamal Comunitar (JO L 311, p/17, Ediție specială 2/vol. 13, p. 12)


title: Cauza C-207/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Audiencia provincial de Tarragona, Sección cuarta (Spania) la 14 aprilie 2016 – Ministerio Fiscal

text:
               11.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 251/7

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Audiencia provincial de Tarragona, Sección cuarta (Spania) la 14 aprilie 2016 – Ministerio Fiscal
   (Cauza C-207/16)
   (2016/C 251/09)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Audiencia provincial de Tarragona, Sección cuarta (Spania)

      Partea din procedura principală

   Ministerio Fiscal

      Întrebările preliminare

               1)

               Caracterul suficient de grav al infracțiunilor, drept criteriu care justifică ingerința în drepturile fundamentale consacrate la articolele 7 și 8 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (1), poate fi identificat luând în considerare exclusiv pedeapsa care poate fi impusă cu privire la infracțiunea anchetată sau este necesar, în plus, să se identifice, în cadrul comportamentului infracțional, anumite grade de afectare a intereselor juridice individuale și/sau colective?

               2)

               După caz, în situația în care determinarea gravității infracțiunii doar în funcție de pedeapsa aplicabilă ar fi conformă cu principiile constitutive ale Uniunii, aplicate de Curte în Hotărârea din 8 aprilie 2014 [cauzele conexate C-293/12, Digital Rights Ireland, și C-594/12, Seitlinger și alții] ca standarde de control strict al directivei (2), care ar trebui să fie acest prag minim al gravității? Acesta ar fi compatibil cu o prevedere generală privind o limită de 3 ani de închisoare?

      (1)  Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (JO C 326, p. 391).

      (2)  Directiva 2006/24/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 martie 2006 privind păstrarea datelor generate sau prelucrate în legătură cu furnizarea serviciilor de comunicații electronice accesibile publicului sau de rețele de comunicații și de modificare a Directivei 2002/58/CE (JO L 105, p. 54, Ediție specială, 13/vol. 53, p. 51).


title: Cauza T-400/13: Hotărârea Tribunalului din 23 septembrie 2015 – L'Oréal/OAPI – Cosmetica Cabinas (AINHOA) [„Marcă comunitară — Procedură de declarare a nulității — Marca comunitară verbală AINHOA — Mărcile comunitară și internațională figurative anterioare NOA — Motive relative de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) și alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               23.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 389/34

         Hotărârea Tribunalului din 23 septembrie 2015 – L'Oréal/OAPI – Cosmetica Cabinas (AINHOA)
   (Cauza T-400/13) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de declarare a nulității - Marca comunitară verbală AINHOA - Mărcile comunitară și internațională figurative anterioare NOA - Motive relative de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) și alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2015/C 389/35)
   Limba de procedură: spaniola

      Părţile

      Reclamantă: L'Oréal (Paris, Franța) (reprezentanţi: M. H. Granado Carpenter și M. L. Polo Carreño, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne (mărci, desene şi modele industriale) (reprezentanţi: O. Mondéjar Ortuño și A. Schifko, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Cosmetica Cabinas, SL (El Masnou, Spania) (reprezentanţi: L. Montoya Terán și J.-B. Devaureix, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 6 iunie 2013 (cauza R 1643/2012-1), privind o procedură de declarare a nulității între L’Oréal și Cosmetica Cabinas, SL.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă L’Oréal la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 298, 12.10.2013.


title: Cauza C-384/12: Ordonanța președintelui Curții din 11 decembrie 2012 (cerere de decizie preliminară formulată de Landgericht Rostock — Germania) — Procedură penală împotriva lui Per Harald Lökkevik, cu participarea: Staatsanwaltschaft Rostock

text:
               2.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/16

         Ordonanța președintelui Curții din 11 decembrie 2012 (cerere de decizie preliminară formulată de Landgericht Rostock — Germania) — Procedură penală împotriva lui Per Harald Lökkevik, cu participarea: Staatsanwaltschaft Rostock
   (Cauza C-384/12) (1)

   2013/C 63/31
   Limba de procedură: germana
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 343, 10.11.2012.


title: Cauza T-177/17: Acțiune introdusă la 15 martie 2017 – EKETA/Comisia

text:
               15.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 151/41

         Acțiune introdusă la 15 martie 2017 – EKETA/Comisia
   (Cauza T-177/17)
   (2017/C 151/53)
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Ethniko Kentro Erevnas kai Technologikis Anaptyxis (EKETA) (Tesalonic, Grecia) (reprezentanți: V.Christianos și S. Paliou, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               constatarea faptului că cererea Comisiei Europene către EKETA de a restitui suma de 211 185,95 EUR corespunzătoare plății primite de aceasta pentru proiectul ASK-IT, cerere formulată în nota de debit 3241615292/29.11.2016, este nefondată în ceea ce privește suma de 143 910,77 EUR;

               —

               constatarea faptului că suma de 143 910,77 EUR constituie costuri eligibile și că EKETA nu este obligată să restituie respectiva sumă Comisiei Europene și

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă.

      Motivele și principalele argumente

               1.

               Prin intermediul prezentei acțiuni, Ethniko Kentro Erevnas kai Technologikis Anaptyxis (denumită în continuare „EKETA”) contestă creanțele pe care Comisia le-a menționat în nota de debit 3241615292/29.11.2016 în ceea ce privește participarea la proiectul ASK-IT. Prin nota de debit menționată, Comisia a solicitat ca EKETA să restituie o parte din plata primită pentru proiectul ASK-IT, într-un cuantum de 211 185,95 EUR. Cererea a urmat unui control la fața locului efectuat de Comisia Europeană la instalațiile reclamantei.

               2.

               În acest context, reclamanta solicită ca Tribunalul, în temeiul articolului 272 TFUE, să constate că, din cuantumul menționat în nota de debit, suma de 143 910,77 EUR constituie costuri eligibile și că EKETA nu este obligată să restituie această sumă Comisiei.

               3.

               EKETA susține că cuantumul menționat de 143 910,77 EUR este constituit din costuri eligibile de personal, costuri de subcontractare și costuri indirecte, pe care Comisia le-a respins în mod nelegal ca fiind costuri neeligibile. Caracterul eligibil al costurilor reclamantei este confirmat informațiile pe care le-a comunicat Comisiei Europene cu ocazia controlului la fața locului, în corespondența ulterioară, precum și în fața Tribunalului.


title: Cauza C-65/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale di Bari (Italia) la 12 februarie 2015 – Procedură penală împotriva Vito Santoro

text:
               27.4.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/38

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale di Bari (Italia) la 12 februarie 2015 – Procedură penală împotriva Vito Santoro
   (Cauza C-65/15)
   (2015/C 138/51)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale di Bari

      Partea din procedura principală

   Vito Santoro

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 49 și următoarele și articolul 56 și următoarele TFUE, astfel cum au fost interpretate de Curtea de Justiție a Uniunii Europene în Hotărârea pronunțată la 16 februarie 2012 [în cauzele conexate C-72/10 și C-77/10], trebuie să fie interpretate în sensul că se opun organizării unei proceduri de cerere de oferte cu privire la concesiuni cu o durată mai mică decât cea a concesiunilor acordate anterior, în condițiile în care procedura de cerere de oferte menționată este organizată în scopul declarat de remediere a consecințelor derivate din nelegalitatea excluderii unui anumit număr de operatori din cadrul procedurilor de cerere de oferte anterioare?

               2)

               Articolul 49 și următoarele și articolul 56 și următoarele TFUE, astfel cum au fost interpretate de Curtea de Justiție a Uniunii Europene în hotărârea menționată, trebuie să fie interpretate în sensul că se opun posibilității ca cerința unei alinieri temporale a scadențelor concesiunilor să constituie o justificare adecvată pentru o durată a concesiunilor care fac obiectul procedurii de cerere de oferte mai redusă decât cea a concesiunilor atribuite în trecut?

               3)

               Articolul 49 și următoarele și articolul 56 și următoarele TFUE, astfel cum au fost interpretate de Curtea de Justiție a Uniunii Europene în hotărârea menționată, trebuie să fie interpretate în sensul că se opun unei dispoziții prin care se impune cedarea cu titlu gratuit a utilizării bunurilor materiale și imateriale deținute în proprietate care constituie rețeaua de gestiune și de colectare a jocurilor în caz de încetare a activității din cauza expirării duratei concesiunii sau ca efect al unor decizii de decădere sau de revocare?


title: Cauza T-513/13: Hotărârea Tribunalului din 6 martie 2015 – Braun Melsungen/OAPI (SafeSet) [„Marcă comunitară — Cererea de înregistrare a mărcii comunitare verbale SafeSet — Motiv absolut de refuz — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Obligația de motivare — Articolul 75 prima teză din Regulamentul nr. 207/2009 — Examinarea din oficiu a faptelor — Articolul 76 alineatul (1) din Regulamentul nr. 207/2009”]

text:
               27.4.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/47

         Hotărârea Tribunalului din 6 martie 2015 – Braun Melsungen/OAPI (SafeSet)
   (Cauza T-513/13) (1)

   ([„Marcă comunitară - Cererea de înregistrare a mărcii comunitare verbale SafeSet - Motiv absolut de refuz - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Obligația de motivare - Articolul 75 prima teză din Regulamentul nr. 207/2009 - Examinarea din oficiu a faptelor - Articolul 76 alineatul (1) din Regulamentul nr. 207/2009”])
   (2015/C 138/61)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: B. Braun Melsungen AG (Melsungen, Germania) (reprezentant: M.-C. Seiler, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: G. Schneider, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 27 iunie 2013 (cauza R 1598/2012-1) privind o cerere de înregistrare a semnului verbal SafeSet ca marcă comunitară

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă B. Braun Melsungen AG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 336, 16.11.2013.


title: Cauza C-245/06 P: Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 9 martie 2007 — Saiwa SpA/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Barilla G. e R. Fratelli SpA (Recurs — Marcă comunitară — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 — Risc de confuzie — Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare figurative ce conține elementele verbale SELEZIONE ORO și Barilla — Opoziția titularului mărcii naționale și internaționale ORO, precum și al mărcii naționale ORO SAIWA — Recurs vădit inadmisibil în parte și vădit neîntemeiat în parte)

text:
               28.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 96/25

         Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 9 martie 2007 — Saiwa SpA/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Barilla G. e R. Fratelli SpA
   (Cauza C-245/06 P) (1)

   (Recurs - Marcă comunitară - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 - Risc de confuzie - Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare figurative ce conține elementele verbale „SELEZIONE ORO ’și „Barilla’ - Opoziția titularului mărcii naționale și internaționale ORO, precum și al mărcii naționale ORO SAIWA - Recurs vădit inadmisibil în parte și vădit neîntemeiat în parte)
   (2007/C 96/44)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamantă: Saiwa SpA (reprezentanți: G. Sena, P. Tarchini, J.-P. Karsenty, M. Karsenty-Ricard, avocats)

      Alte părți în procedură: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: O. Montalto și L. Rampini, agenți), Barilla G. e R. Fratelli SpA, anterior Barilla Alimentare SpA (reprezentant: A. Vanzetti, avvocato)
   Obiectul
   Recurs formulat împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera întâi) din 5 aprilie 2006, Saiwa SpA/OAPI (T-344/03), prin care Tribunalul a respins o acțiune în anulare formulată de către persoana care a solicitat înregistrarea mărcii verbale naționale și internaționale „ORO ”și a mărcii verbale naționale „ORO SAIWA ”pentru produse din clasa 30, împotriva deciziei R 480/2002-4 a Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (OAPI) din 18 iulie 2003 de respingere a recursului formulat împotriva deciziei diviziei de opoziție care refuză opoziția introdusă împotriva cererii de înregistrare a unei mărci figurative ce conține mențiunile „SELEZIONE ORO ”și „Barilla ”pentru produse din clasa 30 — Similitudine între mărci — Încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO L 11, p. 1)
   Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Saiwa SpA la plata cheltuielilor de judecată.

               3)

               Barilla G. e R. Fratelli SpA suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 178, 29.7.2006.


title: Cauza T-387/04: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 30 aprilie 2007 — EnBW Energie Baden-Württemberg/Comisia Comunităților Europene ( Acțiune în anulare — Directiva 2003/87/CE — Sistemul de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră — Planul național de alocare a cotelor de emisie al Germaniei — Ajutoare de stat — Existența interesului în cauză — Inadmisibilitate )

text:
               23.6.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 140/23

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 30 aprilie 2007 — EnBW Energie Baden-Württemberg/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-387/04) (1)

   („Acțiune în anulare - Directiva 2003/87/CE - Sistemul de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră - Planul național de alocare a cotelor de emisie al Germaniei - Ajutoare de stat - Existența interesului în cauză - Inadmisibilitate’)
   (2007/C 140/39)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: EnBW Energie Baden-Württemberg (Karlsruhe, Germania) (reprezentanți: C.-D. Ehlermann, M. Seyfarth, A. Gutermuth și M. Wissmann, avocats)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: U. Wölker, M. Niejahr și T. Scharf, agenți)

      Intervenientă în interesul pârâtei: Republica Federală Germania (reprezentanți: W.-D. Plessing și U. Forsthoff, agenți, asistați de D. Sellner și U. Karpenstein, avocats)
   Obiectul
   Cerere de anulare a deciziei Comisiei C(2004)2515/2 final din 7 iulie 2004 referitoare la planul național de alocare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră notificat de către Republica Federală Germania în conformitate cu Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 octombrie 2003 de stabilire a unui sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în cadrul Comunității și de modificare a Directivei 96/61/CE a Consiliului (JO L 275, p. 32).
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2)

               Obligă reclamanta să suporte propriile cheltuieli de judecată precum și cele efectuate de pârâtă.

               3)

               Obligă intervenienta să suporte propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 6, 8.1.2005.


title: Cauza F-78/07: Acțiune introdusă la 27 iulie 2007 — Boudova și alții/Comisia Comunităților Europene

text:
               20.10.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 247/42

         Acțiune introdusă la 27 iulie 2007 — Boudova și alții/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza F-78/07)
   (2007/C 247/70)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamanți: Stanislava Boudova (Luxemburg, Luxemburg) și alții (reprezentant: M.-A. Lucas, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamanților

               —

               anularea deciziei implicite a Comisiei din 23 septembrie 2006, confirmată prin scrisoarea din 26 septembrie 2006 a directorului general al Oficiului pentru Publicații al Comunităților Europene (OPOCE) de respingere a cererii din 23 mai 2006 a reclamanților, al cărei obiect era:

                           —

                           revizuirea încadrării acestora stabilite la gradul B*3 prin decizia de a-i recruta în calitate de funcționari stagiari și reîncadrarea lor în gradul B*6, la data la care a intrat în vigoare această decizie,

                           —

                           reconstituirea pe această bază a carierei lor între data angajării în muncă în calitate de funcționari stagiari și data deciziei ce trebuia adoptată,

                           —

                           plata diferenței dintre remunerația la care ar fi trebuit să aibă dreptul în această perioadă dacă ar fi fost încadrați în gradul B*6 și cea de care au beneficiat ca urmare a încadrării lor în gradul B*3;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamanții arată că au fost angajați de Comisie în calitate de agenți auxiliari, înainte de intrarea în vigoare la 1 mai 2004 a Regulamentului (CE, Euratom) nr. 723/2004 al Consiliului din 22 martie 2004 de modificare a Statutului funcționarilor Comunităților Europene, precum și a Regimului aplicabil celorlalți agenți (1), pe posturi de corectori în cadrul OPOCE, în perspectiva extinderii și a ocupării respectivelor posturi prin concursuri generale.
   După ce participaseră cu succes la concursurile generale publicate pentru gradul B5/B4 înainte de 1 mai în vederea ocupării acestor posturi, reclamanții au fost recrutați ca funcționari stagiari pe baza listelor de rezervă publicate după această dată. Încadrarea lor a fost stabilită la gradul B*3, în temeiul articolului 12 alineatul (3) din anexa XIII la Statutul funcționarilor Comunităților Europene (denumit în continuare „statut”).
   Reclamanții susțin că acțiunea lor este admisibilă din cauza unui fapt nou substanțial deși nu au depus în termenul statutar reclamație împotriva deciziilor de stabilire a încadrării lor în grad,. Este vorba despre decizia Biroului Parlamentului European din 13 februarie 2006 de a reîncadra agenții temporari numiți funcționari, pe bază de concursuri externe, după 1 mai 2004, în gradul în care ar fi fost încadrați dacă ar fi fost recrutați ca funcționari înainte de această dată.
   Reclamanții se consideră discriminați prin reîncadrarea acestor funcționari ai Parlamentului European și consideră că ar trebui să beneficieze de același tratament, în măsura în care susțin că în realitate au fost angajați în calitate de agenți temporari și nu auxiliari. Într-adevăr, potrivit acestora, contractele lor se încadrau în articolul 2 din Regimul aplicabil celorlalți agenți (RAA) și nu în articolul 3a din acest regim, dat fiind că trebuiau să ocupe posturi provizoriu vacante și nu să înlocuiască funcționari sau agenți temporari împiedicați în mod provizoriu să își exercite funcțiile. În subsidiar, reclamanții susțin că, și dacă se presupune că ar fi fost angajați în calitate de agenți auxiliari, situația lor ar fi fost în orice caz analogă celei a agenților temporari.
   În sprijinul acțiunii lor, reclamanții invocă un motiv unic, întemeiat pe încălcarea articolului 5 alineatele (3) și (4) și a articolului 12 alineatul (3) din anexa XIII la statut, interpretate în lumina principiului egalității de tratament. În particular, articolul 5 alineatul (4) din anexa XIII la statut ar trebui să fie interpretat în sensul că este aplicabil agenților temporari numiți funcționari pe bază de concurs extern, ceea ce ar împiedica stabilirea încadrării în grad a acestei categorii pe baza articolului 12 alineatul (3) din anexa XIII la statut.

      (1)  JO L 124, 27.4.2004, p. 1.


               8.3.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 64/3

         (2008/C 64/02)
   Ultima publicație a Curții de Justiție în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

         JO C 51, 23.2.2008

   Publicații anterioare

      JO C 37, 9.2.2008

      JO C 22, 26.1.2008

      JO C 8, 12.1.2008

      JO C 315, 22.12.2007

      JO C 297, 8.12.2007

      JO C 283, 24.11.2007

   Aceste texte sunt disponibile pe:

               EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Cauza F-109/12: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 5 decembrie 2012 — Scheidemann/Parlamentul European (Funcție publică — Funcționari — Transfer interinstituțional în cursul exercițiului de promovare în cadrul căruia funcționarul era promovabil în instituția sa de origine — Cerere de a beneficia de o promovare retroactivă — Decizie explicită de respingere intervenită după decizia implicită — Termen de contestare — Tardivitate — Inadmisibilitate vădită)

text:
               16.2.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 46/32

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 5 decembrie 2012 — Scheidemann/Parlamentul European
   (Cauza F-109/12)
   (Funcție publică - Funcționari - Transfer interinstituțional în cursul exercițiului de promovare în cadrul căruia funcționarul era promovabil în instituția sa de origine - Cerere de a beneficia de o promovare retroactivă - Decizie explicită de respingere intervenită după decizia implicită - Termen de contestare - Tardivitate - Inadmisibilitate vădită)
   2013/C 46/65
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Sabine Scheidemann (Berlin, Germania) (reprezentanți: S. Rodrigues și A. Blot, avocați)

      Pârât: Parlamentul European

      Obiectul

   Funcție publică — Cerere de anulare a deciziei Parlamentului de respingere a cererii reclamantei de a fi promovată retroactiv de la 1 ianuarie 2010

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea ca vădit inadmisibilă.

               2.

               Doamna Scheidemann suportă propriile cheltuieli de judecată.


title: Cauza T-490/15: Ordonanța Tribunalului din 9 martie 2016 – SGP Rechtsanwälte/OAPI – StoryDOCKS (tolino) („Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Revocarea deciziei atacate — Litigiu rămas fără obiect — Nepronunțare asupra fondului”)

text:
               2.5.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 156/47

         Ordonanța Tribunalului din 9 martie 2016 – SGP Rechtsanwälte/OAPI – StoryDOCKS (tolino)
   (Cauza T-490/15) (1)

   ((„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Revocarea deciziei atacate - Litigiu rămas fără obiect - Nepronunțare asupra fondului”))
   (2016/C 156/64)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: SGP Rechtsanwälte Hero, Langbein, Zwecker PartGmbB (München, Germania) (reprezentant: K. Köklü, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Schifko, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă în faţa Tribunalului: StoryDOCKS GmbH (Hamburg, Germania) (reprezentanți: R. Graef și C. Rauda, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 11 iunie 2015 (cauza R 2042/2014-1), privind o procedură de opoziție între Verlag Friedrich Oetinger GmbH, devenită StoryDOCKS GmbH, și PF&P Rechtsanwälte, devenită SGP Rechtsanwälte Hero, Langbein, Zwecker PartGmbB

      Dispozitivul

               1)

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2)

               Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) suportă propriile cheltuieli de judecată și pe cele efectuate de SGP Rechtsanwälte Hero, Langbein, Zwecker PartGmbB et StoryDOCKS GmbH.

      (1)  JO C 337, 12.10.2015.


title: Cauza C-352/16: Ordonanța președintelui Curții din 26 ianuarie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Audiencia Provincial de Navarra – Spania) – Instituto de Religiosas Oblatas del Santísimo Redentor/Joaquín Taberna Carvajal

text:
               10.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/32

         Ordonanța președintelui Curții din 26 ianuarie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Audiencia Provincial de Navarra – Spania) – Instituto de Religiosas Oblatas del Santísimo Redentor/Joaquín Taberna Carvajal
   (Cauza C-352/16) (1)

   (2017/C 112/44)
   Limba de procedură: spaniola
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 326, 5.9.2016


title: Cauza T-189/05: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 14 februarie 2008 — Unisor SA/OAPI — Corus UK (GALVALLOY) ( Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale GALVALLOY — Marcă națională verbală anterioară GALVALLIA — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 )

text:
               29.3.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 79/27

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 14 februarie 2008 — Unisor SA/OAPI — Corus UK (GALVALLOY)
   (Cauza T-189/05) (1)

   („Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale GALVALLOY - Marcă națională verbală anterioară GALVALLIA - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94’)
   (2008/C 79/52)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Unisor SA (Puteaux, Franța) (reprezentanți: P. de Candé și J. Blanchard, avocats)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Corus UK Ltd (Londra, Regatul Unit) (reprezentant: S. Malynicz, barrister)
   Obiectul
   Recurs formulat împotriva deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 10 februarie 2005 (cauza R 411/2004-1) privind o procedură de opoziție între Unisor SA și Corus UK Ltd.
   Dispozitivul

               1)

               Anulează decizia Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 10 februarie 2005 (cauza R 411/2004-1).

               2)

               OAPI suportă propriile cheltuieli de judecată de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Unisor SA.

               3)

               Corus UK Ltd suportă propriile cheltuieli de judecată de judecată.

      (1)  JO C 182, 23.7.2005.


title: Cauza T-54/03: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 8 iulie 2008 — Lafarge/Comisia Comunităților Europene ( Concurență — Înțelegeri — Piața plăcilor din ipsos — Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE — Imputare — Efect de descurajare — Recidivă — Amendă — Orientările privind calcularea amenzilor )

text:
               15.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/41

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 8 iulie 2008 — Lafarge/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-54/03) (1)

   („Concurență - Înțelegeri - Piața plăcilor din ipsos - Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE - Imputare - Efect de descurajare - Recidivă - Amendă - Orientările privind calcularea amenzilor’)
   (2008/C 209/70)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Lafarge SA (Paris, Franța) (reprezentanți: inițial H. Lesguillons, J. C. Bermond, N. Jalabert-Doury, A. Winckler, F. Brunet și I. Simic, ulterior N. Jalabert-Doury, A. Winckler și F. Brunet, avocats)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: inițial F. Castillo de la Torre și C. Ingen-Housz, ulterior F. Castillo de la Torre și F. Arbault, agenți)

      Intervenient în susținerea pârâtei: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: S. Marquardt și E. Karlsson, agenți)
   Obiectul
   Cerere de anulare a Deciziei 2005/471/CE a Comisiei din 27 noiembrie 2002 privind o procedură de aplicare a articolului 81 [CE] împotriva BPB plc, a Gebrüder Knauf Westdeutsche Gipswerke KG, a Société Lafarge SA și a Gyproc Benelux NV (Cauza COMP/E-1/37.152 — Plăci din ipsos) (JO 2005, L 166, p. 8), sau, cu titlu subsidiar, o cerere de anulare sau de reducere a amenzii aplicate reclamantei.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Lafarge SA la plata propriilor cheltuieli de judecată, precum și a celor efectuate de către Comisie.

               3)

               Consiliul suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 101, 26.4.2003.