title: Cauza T-140/16: Hotărârea Tribunalului din 7 martie 2018 – Le Pen/Parlamentul („Reglementare privind cheltuielile și indemnizațiile deputaților din Parlamentul European — Indemnizație pentru asistență parlamentară — Recuperarea sumelor plătite în mod nejustificat — Competența secretarului general — Sarcina probei — Obligație de motivare — Abuz de putere — Eroare de fapt — Egalitate de tratament”)

text:
               23.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/42

         Hotărârea Tribunalului din 7 martie 2018 – Le Pen/Parlamentul
   (Cauza T-140/16) (1)

   ((„Reglementare privind cheltuielile și indemnizațiile deputaților din Parlamentul European - Indemnizație pentru asistență parlamentară - Recuperarea sumelor plătite în mod nejustificat - Competența secretarului general - Sarcina probei - Obligație de motivare - Abuz de putere - Eroare de fapt - Egalitate de tratament”))
   (2018/C 142/55)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Jean-Marie Le Pen (Saint-Cloud, Franța) (reprezentanți: inițial M. Ceccaldi și J.-P. Le Moigne, ulterior M. Ceccaldi, în final F. Wagner, avocați)

      Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: S. Seyr și G. Corstens, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se urmărește anularea deciziei Secretarului General al Parlamentului din 29 ianuarie 2016 de recuperare de la reclamant a unei sume de 320 026,23 de euro plătite în mod nejustificat pentru asistență parlamentară și a notei de debit aferente acesteia din 4 februarie 2016

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Îl obligă pe domnul Jean-Marie Le Pen la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor aferente procedurilor de măsuri provizorii.

      (1)  JO C 191, 30.5.2016.


title: Cauza C-44/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Spania) la 24 ianuarie 2018 – Cobra Servicios Auxiliares, S.A./FOGASA, Jesús Valiño López și Incatema, S.L.

text:
               23.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/27

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Spania) la 24 ianuarie 2018 – Cobra Servicios Auxiliares, S.A./FOGASA, Jesús Valiño López și Incatema, S.L.
   (Cauza C-44/18)
   (2018/C 142/37)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Tribunal Superior de Justicia de Galicia

      Părțile din procedura principală

      Apelantă: Cobra Servicios Auxiliares, S.A.

      Intimați: FOGASA, Jesús Valiño López și Incatema, S.L.

      Întrebările preliminare

               1)

               Clauza 4 din Acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, care figurează în anexa la Directiva 1999/70 (1) trebuie interpretată în sensul că se opune unei reglementări naționale care, în aceeași situație de fapt (încetarea acordului de subcontractare de drept privat dintre angajator și o societate terță, la solicitarea acesteia din urmă) prevede o indemnizație mai mică pentru încetarea unui contract pe durată determinată de prestări servicii, cu o perioadă de valabilitate egală cu durata acordului de subcontractare, decât pentru încetarea contractelor pe durată nedeterminată ale unor lucrători comparabili, în urma concedierii colective din motive legate de producție care țin de întreprindere, rezultate din încetarea acordului de subcontractare menționat?

               2)

               În cazul unui răspuns afirmativ, trebuie să se interpreteze că diferența de tratament în ceea ce privește indemnizația aferentă încetării contractului din aceleași motive de fapt, chiar dacă potrivit unei alte încadrări juridice, între lucrătorii cu contract pe durată determinată și lucrătorii cu contract pe durată nedeterminată comparabili, constituie o discriminare interzisă de articolul 21 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, fiind contrară principiilor egalității de tratament și nediscriminării, prevăzute la articolele 20 și 21 din cartă, care fac parte din principiile generale de drept al Uniunii?

      (1)  Directiva 1999/70/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 privind acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP (JO L 175, p. 43, Ediție specială 05/vol. 5, p. 129).


title: Cauza T-64/18: Acțiune introdusă la 6 februarie 2018 – Alfamicro/Comisia

text:
               23.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/52

         Acțiune introdusă la 6 februarie 2018 – Alfamicro/Comisia
   (Cauza T-64/18)
   (2018/C 142/70)
   Limba de procedură: portugheza

      Părțile

      Reclamantă: Alfamicro – Sistema de Computadores – Sociedade Unipessoal, Lda (Cascais, Portugalia) (reprezentanți: G. Gentil Anastácio și D. Pirra Xarepe, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               declararea, pe de o parte, a nulității absolute a Deciziei Comisiei C(2017) 8839 final din 13 decembrie 2017 privind recuperarea unei creanțe, în măsura în care se referă la nota de debit nr. 3241507078, și, pe de altă parte, nulitatea relativă a deciziei menționate în ceea ce privește partea restantă.

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă următoarele motive.

               1.

               În ceea ce privește cererea privind declararea nulității absolute, reclamanta susține că, contrar dispozițiilor articolului 19 TUE și ale articolului 272 TFUE, Comisia încalcă competența judiciară întrucât înlocuiește Hotărârea Tribunalului din 14 noiembrie 2017 (cauza T-831/14), în care se stabilește creanța Uniunii privind o anumită obligație, cu o decizie diferită — care constituie titlu executoriu — privind aceeași obligație.

               2.

               În ceea ce privește cererea privind declararea nulității relative, reclamanta invocă:

                           —

                           lipsa motivării, întrucât Comisia s-a mărginit să afirme că s-au constatat erori cu caracter sistemic în cadrul controalelor de audit financiar efectuate cu privire la convenția care face obiectul deciziei atacate, fără a explica în ce constau erorile respective;

                           —

                           încălcarea legii, întrucât, prin extrapolarea automată a concluziilor unui audit financiar efectuat în cadrul unui raport contractual la alte raporturi contractuale, Comisia a încălcat articolul 135 alineatul (5) al doilea paragraf din Regulamentul nr. 966/2012 (1), precum și un principiu fundamental al contractelor administrative în general și al contractelor publice în particular, și anume cel al intangibilității clauzei remuneratorii.

      (1)  Regulamentul (UE, Euratom) nr. 966/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 25 octombrie 2012 privind normele financiare aplicabile bugetului general al Uniunii și de abrogare a Regulamentului (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului (JO 2012, L 298, p. 1).


title: Cauza C-266/16: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 27 februarie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) – Regatul Unit) – The Queen, la cererea: Western Sahara Campaign UK/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs, Secretary of State for Environment, Food and Rural Affairs [Trimitere preliminară — Acord de parteneriat între Comunitatea Europeană și Regatul Maroc în domeniul pescuitului — Protocolul de stabilire a posibilităților de pescuit prevăzute de acest acord — Acte de încheiere a acordului și a protocolului — Regulamente prin care se alocă posibilitățile de pescuit stabilite prin protocol între statele membre — Competență judiciară — Interpretare — Validitate în raport cu articolul 3 alineatul (5) TUE și cu dreptul internațional — Aplicabilitatea acordului și a protocolului menționat pe teritoriul Saharei Occidentale și al apelor adiacente]

text:
               23.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/3

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 27 februarie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) – Regatul Unit) – The Queen, la cererea: Western Sahara Campaign UK/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs, Secretary of State for Environment, Food and Rural Affairs
   (Cauza C-266/16) (1)

   ([Trimitere preliminară - Acord de parteneriat între Comunitatea Europeană și Regatul Maroc în domeniul pescuitului - Protocolul de stabilire a posibilităților de pescuit prevăzute de acest acord - Acte de încheiere a acordului și a protocolului - Regulamente prin care se alocă posibilitățile de pescuit stabilite prin protocol între statele membre - Competență judiciară - Interpretare - Validitate în raport cu articolul 3 alineatul (5) TUE și cu dreptul internațional - Aplicabilitatea acordului și a protocolului menționat pe teritoriul Saharei Occidentale și al apelor adiacente])
   (2018/C 142/03)
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: The Queen, la cererea: Western Sahara Campaign UK

      Pârâți: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs, Secretary of State for Environment, Food and Rural Affairs

      cu participarea: Confédération marocaine de l’agriculture et du développement rural (Comader)

      Dispozitivul

   Întrucât nici Acordul de parteneriat în domeniul pescuitului între Comunitatea Europeană și Regatul Maroc, nici Protocolul între Uniunea Europeană și Regatul Maroc de stabilire a posibilităților de pescuit și a contribuției financiare prevăzute de acordul de parteneriat în domeniul pescuitului între Uniunea Europeană și Regatul Maroc nu sunt aplicabile apelor adiacente teritoriului Saharei Occidentale, examinarea primei întrebări preliminare nu a evidențiat niciun element de natură să afecteze validitatea Regulamentului (CE) nr. 764/2006 al Consiliului din 22 mai 2006 privind încheierea acestui acord, a Deciziei 2013/785/UE a Consiliului din 16 decembrie 2013 privind încheierea acestui protocol și a Regulamentului (UE) nr. 1270/2013 al Consiliului din 15 noiembrie 2013 privind alocarea posibilităților de pescuit în temeiul protocolului menționat, în raport cu articolul 3 alineatul (5) TUE.

      (1)  JO C 260, 18.7.2016


title: Cauza C-46/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 25 ianuarie 2018 – Caseificio Sociale San Rocco Soc. coop. arl și alții/Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Regione Veneto

text:
               23.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/28

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 25 ianuarie 2018 – Caseificio Sociale San Rocco Soc. coop. arl și alții/Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Regione Veneto
   (Cauza C-46/18)
   (2018/C 142/38)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Consiglio di Stato

      Părțile din procedura principală

      Apelanți: Caseificio Sociale San Rocco Soc. coop. arl, S.s. Franco e Maurizio Artuso, Sebastiano Bolzon, Claudio Matteazzi, Roberto Tellatin

      Intimate: Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Regione Veneto

      Întrebările preliminare

               1)

               Într-o situație precum cea descrisă și care face obiectul litigiului principal, dreptul Uniunii Europene trebuie interpretat în sensul că neconformitatea unei dispoziții legislative a unui stat membru cu articolul 2 alineatul (2) al treilea paragraf din Regulamentul (CEE) nr. 3950/92 (1) determină, drept consecință, inexistența obligației producătorilor de a plăti prelevarea suplimentară atunci când sunt îndeplinite condițiile stabilite de același regulament?

               2)

               Într-o situație precum cea descrisă și care face obiectul litigiului principal, dreptul Uniunii Europene și, în special, principiul general al protecției încrederii legitime trebuie interpretate în sensul că nu poate fi protejată încrederea unor entități care au respectat o obligație prevăzută de un stat membru și care au beneficiat de efectele legate de respectarea obligației menționate, în cazul în care a rezultat că această obligație este contrară dreptului Uniunii Europene?

               3)

               Într-o situație precum cea descrisă și care face obiectul litigiului principal, articolul 9 din Regulamentul (CE) nr. 1392/2001 din 9 iulie 2001 (2) și noțiunea „categorie prioritară” în sensul dreptului Uniunii se opun unei dispoziții a unui stat membru, cum este articolul 2 alineatul 3 din Decretul lege nr. 157/2004 adoptat de Republica Italiană, care prevede modalități diferențiate de restituire a prelevării suplimentare excedentare, făcând distincție, în ceea ce privește perioadele și modalitățile de restituire, între producătorii care au avut încredere în obligația de respectare a unei dispoziții naționale despre care s a constatat că este contrară dreptului Uniunii și producătorii care nu au respectat această dispoziție?

      (1)  Regulamentul Consiliului din 28 decembrie 1992 de instituire a unei prelevări suplimentare în sectorul laptelui și al produselor lactate (JO 1992, L 405, p. 1).

      (2)  Regulamentul nr. 1392/2001 al Comisiei de stabilire a modalităților de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 3950/92 al Consiliului de 1992 de instituire a unei prelevări suplimentare în sectorul laptelui și al produselor lactate (JO 2001, L 187, p. 19).


title: Cauza C-297/16: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 1 martie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Curtea de Apel Bucureşti – România) – Colegiul Medicilor Veterinari din România (CMVRO)/Autoritatea Naţională Sanitară Veterinară şi pentru Siguranţa Alimentelor (Trimitere preliminară — Directiva 2006/123/CE — Servicii în cadrul pieței interne — Reglementare națională care rezervă doar medicilor veterinari dreptul de a vinde cu amănuntul și de a utiliza produsele biologice, antiparazitarele și medicamentele de uz veterinar — Libertatea de stabilire — Cerința deținerii în exclusivitate de către medici veterinari a capitalului unităților care vând cu amănuntul medicamente de uz veterinar — Protecția sănătății publice — Proporționalitate)

text:
               23.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/4

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 1 martie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Curtea de Apel Bucureşti – România) – Colegiul Medicilor Veterinari din România (CMVRO)/Autoritatea Naţională Sanitară Veterinară şi pentru Siguranţa Alimentelor
   (Cauza C-297/16) (1)

   ((Trimitere preliminară - Directiva 2006/123/CE - Servicii în cadrul pieței interne - Reglementare națională care rezervă doar medicilor veterinari dreptul de a vinde cu amănuntul și de a utiliza produsele biologice, antiparazitarele și medicamentele de uz veterinar - Libertatea de stabilire - Cerința deținerii în exclusivitate de către medici veterinari a capitalului unităților care vând cu amănuntul medicamente de uz veterinar - Protecția sănătății publice - Proporționalitate))
   (2018/C 142/04)
   Limba de procedură: româna

      Instanța de trimitere

   Curtea de Apel Bucureşti

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Colegiul Medicilor Veterinari din România (CMVRO)

      Pârâtă: Autoritatea Naţională Sanitară Veterinară şi pentru Siguranţa Alimentelor

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 15 din Directiva 2006/123/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 decembrie 2006 privind serviciile în cadrul pieței interne trebuie interpretat în sensul că nu se opune unei reglementări naționale precum cea în discuție în litigiul principal, care prevede, în favoarea medicilor veterinari, o exclusivitate a comercializării cu amănuntul și a utilizării produselor biologice, a antiparazitarelor de uz special și a medicamentelor de uz veterinar.

               2)

               Articolul 15 din Directiva 2006/123 trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale precum cea în discuție în litigiul principal, care impune deținerea în exclusivitate de către unul sau mai mulți medici veterinari a capitalului social al unităților care comercializează cu amănuntul medicamente de uz veterinar.

      (1)  JO C 314, 29.8.2016.


title: Cauza T-462/16: Hotărârea Tribunalului din 9 martie 2018 – Portugalia/Comisia [„FEGA — Cheltuieli excluse de la finanțare — Ajutoare pe suprafață — Cheltuieli efectuate de Portugalia — Încredere legitimă — Articolul 41 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 73/2009 — Articolul 31 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1290/2005 — Proporționalitate”]

text:
               23.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/44

         Hotărârea Tribunalului din 9 martie 2018 – Portugalia/Comisia
   (Cauza T-462/16) (1)

   ([„FEGA - Cheltuieli excluse de la finanțare - Ajutoare pe suprafață - Cheltuieli efectuate de Portugalia - Încredere legitimă - Articolul 41 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 73/2009 - Articolul 31 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1290/2005 - Proporționalitate”])
   (2018/C 142/57)
   Limba de procedură: portugheza

      Părțile

      Reclamantă: Republica Portugheză (reprezentanți: L. Inez Fernandes, M. Figueiredo, J. Saraiva de Almeida și P. Estêvão, agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentant: A. Sauka, agent, asistat de M. Marques Mendes și A. Dias Henriques, avocați)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea Deciziei de punere în aplicare (UE) 2016/1059 a Comisiei din 20 iunie 2016 de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și al Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) (JO 2016, L 173, p. 59), în ceea ce privește Republica Portugheză.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Republica Portugheză la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 392, 24.10.2016.


title: Cauza T-624/16: Hotărârea Tribunalului din 7 martie 2018 – Gollnisch/Parlamentul („Norme privind cheltuielile și indemnizațiile deputaților în Parlamentul European — Indemnizație pentru asistență parlamentară — Recuperarea sumelor plătite în mod nejustificat — Competența Secretarului General — Electa una via — Dreptul la apărare — Sarcina probei — Obligația de motivare — Încredere legitimă — Drepturi politice — Egalitate de tratament — Abuz de putere — Independența deputaților — Eroare de fapt — Proporționalitate”)

text:
               23.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/44

         Hotărârea Tribunalului din 7 martie 2018 – Gollnisch/Parlamentul
   (Cauza T-624/16) (1)

   ((„Norme privind cheltuielile și indemnizațiile deputaților în Parlamentul European - Indemnizație pentru asistență parlamentară - Recuperarea sumelor plătite în mod nejustificat - Competența Secretarului General - Electa una via - Dreptul la apărare - Sarcina probei - Obligația de motivare - Încredere legitimă - Drepturi politice - Egalitate de tratament - Abuz de putere - Independența deputaților - Eroare de fapt - Proporționalitate”))
   (2018/C 142/58)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Bruno Gollnisch (Villiers-le-Mahieu, Franța) (reprezentanți: inițial N. Fakiroff, ulterior F. Wagner, avocați)

      Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: G. Corstens și S. Seyr, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se urmărește anularea deciziei Secretarului General al Parlamentului din 1 iulie 2016 privind recuperarea de la reclamant a unei sume de 275 984,23 euro plătite în mod nejustificat cu titlu de asistență parlamentară și a notei de debit aferente acesteia din 5 iulie 2016

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Domnul Bruno Gollnisch suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Parlamentul European, inclusiv pe cele aferente procedurii de măsuri provizorii.

      (1)  JO C 383, 17.10.2016.


title: Cauza C-76/17: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 1 martie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Înalta Curte de Casaţie și Justiţie – România) – SC Petrotel-Lukoil SA, Maria Magdalena Georgescu/Ministerul Economiei, Ministerul Energiei, Ministerul Finanţelor Publice (Trimitere preliminară — Taxă cu efect echivalent taxelor vamale — Articolul 30 TFUE — Impozit intern — Articolul 110 TFUE — Taxă aplicată produselor petroliere exportate — Nerepercutarea taxei asupra consumatorului — Sarcina taxei suportată de contribuabil — Rambursarea sumelor plătite de contribuabil)

text:
               23.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/13

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 1 martie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Înalta Curte de Casaţie și Justiţie – România) – SC Petrotel-Lukoil SA, Maria Magdalena Georgescu/Ministerul Economiei, Ministerul Energiei, Ministerul Finanţelor Publice
   (Cauza C-76/17) (1)

   ((Trimitere preliminară - Taxă cu efect echivalent taxelor vamale - Articolul 30 TFUE - Impozit intern - Articolul 110 TFUE - Taxă aplicată produselor petroliere exportate - Nerepercutarea taxei asupra consumatorului - Sarcina taxei suportată de contribuabil - Rambursarea sumelor plătite de contribuabil))
   (2018/C 142/18)
   Limba de procedură: româna

      Instanța de trimitere

   Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie

      Părțile din procedura principală

      Recurente: SC Petrotel-Lukoil SA, Maria Magdalena Georgescu

      Intimați: Ministerul Economiei, Ministerul Energiei, Ministerul Finanţelor Publice

      Dispozitivul

   Dreptul Uniunii, în particular articolul 30 TFUE, trebuie interpretat în sensul că contribuabilul care a suportat efectiv sarcina unei taxe cu efect echivalent contrare acestui articol trebuie să poată obține rambursarea sumelor plătite cu acest titlu, chiar și într-o situație în care mecanismul de plată a taxei a fost conceput, în legislația națională, astfel încât această taxă să fie repercutată asupra consumatorului.

      (1)  JO C 151, 15.5.2017


title: Cauza T-629/16: Hotărârea Tribunalului din 1 martie 2018 – Shoe Branding Europe/EUIPO – adidas (Poziție a două benzi paralele pe încălțăminte) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a unei mărci figurative a Uniunii Europene constând în două benzi paralele aplicate pe încălțăminte — Marcă figurativă anterioară a Uniunii Europene reprezentând trei benzi paralele aplicată pe încălțăminte — Motiv relativ de refuz — Atingere adusă renumelui — Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]

text:
               23.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/45

         Hotărârea Tribunalului din 1 martie 2018 – Shoe Branding Europe/EUIPO – adidas (Poziție a două benzi paralele pe încălțăminte)
   (Cauza T-629/16) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a unei mărci figurative a Uniunii Europene constând în două benzi paralele aplicate pe încălțăminte - Marcă figurativă anterioară a Uniunii Europene reprezentând trei benzi paralele aplicată pe încălțăminte - Motiv relativ de refuz - Atingere adusă renumelui - Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”])
   (2018/C 142/59)
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: Shoe Branding Europe BVBA (Oudenaarde, Belgia) (reprezentant: J. Løje, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanţi: A. Lukošiūtė și A. Söder, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: adidas AG (Herzogenaurach, Germania) (reprezentanţi: I. Fowler și I. Junkar, solicitors)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 8 iunie 2016 (cauza R 597/2016-2) privind o procedură de opoziție între adidas și Shoe Branding Europe

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Shoe Branding Europe BVBA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 402, 31.10.2016.


title: Cauza C-117/17: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 28 februarie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche – Italia) – Comune di Castelbellino/Regione Marche și alții [Trimitere preliminară — Mediu — Directiva 2011/92/UE — Articolul 4 alineatele (2) și (3) și anexele I-III — Evaluarea efectelor asupra mediului — Autorizarea efectuării unor lucrări într-o instalație de producere a energiei electrice pe bază de biogaz fără examinarea preliminară a necesității de a efectua o evaluare a efectelor asupra mediului — Anulare — Regularizare a posteriori a autorizării pe baza unor noi dispoziții de drept național fără analiza preliminară a necesității de a efectua o evaluare a efectelor asupra mediului]

text:
               23.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/14

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 28 februarie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche – Italia) – Comune di Castelbellino/Regione Marche și alții
   (Cauza C-117/17) (1)

   ([Trimitere preliminară - Mediu - Directiva 2011/92/UE - Articolul 4 alineatele (2) și (3) și anexele I-III - Evaluarea efectelor asupra mediului - Autorizarea efectuării unor lucrări într-o instalație de producere a energiei electrice pe bază de biogaz fără examinarea preliminară a necesității de a efectua o evaluare a efectelor asupra mediului - Anulare - Regularizare a posteriori a autorizării pe baza unor noi dispoziții de drept național fără analiza preliminară a necesității de a efectua o evaluare a efectelor asupra mediului])
   (2018/C 142/19)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Comune di Castelbellino

      Pârâte: Regione Marche, Ministero per i beni e le attività culturali, Ministero dell'Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Regione Marche Servizio Infrastrutture Trasporti Energia – P. F. Rete Elettrica Regionale, Provincia di Ancona
   cu participarea: Società Agricola 4 C S.S.

      Dispozitivul

   Atunci când un proiect de creștere a capacității unei instalații de producere a energiei electrice precum cel în discuție în litigiul principal nu a făcut obiectul unei analize preliminare privind necesitatea efectuării unei evaluări a efectelor asupra mediului în aplicarea unor dispoziții naționale declarate ulterior incompatibile sub acest aspect cu Directiva 2011/92 a Parlamentului European și a Consiliului din 13 decembrie 2011 privind evaluarea efectelor anumitor proiecte publice și private asupra mediului, dreptul Uniunii impune ca statele membre să înlăture consecințele ilicite ale acestei încălcări și nu se opune ca această instalație să fie supusă, după realizarea proiectului respectiv, unei noi proceduri de examinare de către autoritățile competente în vederea verificării conformității sale cu cerințele acestei directive și, eventual, în vederea supunerii sale unei evaluări a efectelor asupra mediului, cu condiția ca normele naționale care permit această regularizare să nu ofere persoanelor interesate ocazia să eludeze sau să nu aplice normele dreptului Uniunii. Este de asemenea necesar să fie luate în considerare efectele asupra mediului intervenite de la realizarea proiectului. Autoritățile menționate pot considera, pe baza dispozițiilor naționale în vigoare la data la care sunt chemate să se pronunțe, că o asemenea evaluare a efectelor asupra mediului nu se impune, în măsura în care aceste dispoziții sunt compatibile cu directiva respectivă.

      (1)  JO C 221, 10.7.2017.


title: Cauza T-81/18: Acțiune introdusă la 9 februarie 2018 – Barata/Parlamentul

text:
               23.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/53

         Acțiune introdusă la 9 februarie 2018 – Barata/Parlamentul
   (Cauza T-81/18)
   (2018/C 142/71)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Joao Miguel Barata (Evere, Belgia) (reprezentanți: G. Pandey, D. Rovetta și V. Villante, avocați)

      Pârât: Parlamentul European

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               cu titlu introductiv, dacă este cazul, declararea nevalidității și a inaplicabilității articolului 90 din Statutul funcționarilor în prezenta procedură, în temeiul articolului 277 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene;

               —

               anularea, în primul rând, a deciziei Parlamentului European din 30 octombrie 2017 prin care se respinge reclamația introdusă de reclamant la 19 iunie 2017 în temeiul articolului 90 alineatul (2) din Statutul funcționarilor Uniunii Europene;

               —

               anularea, în al doilea rând, a deciziilor directorului pentru dezvoltarea resurselor umane din 20 martie 2017 de a nu îl include pe reclamant în proiectul de listă a funcționarilor selecționați pentru programul de formare din cadrul procedurii de certificare din 2016 și de a-i respinge cererea de revizuire formulată în temeiul articolului 90 alineatul (1) din Statutul funcționarilor

               —

               anularea, în al treilea rând, a deciziei Parlamentului European din 14 februarie 2017, prin care i-au fost notificate reclamantului rezultatele sale și care nu l-a inclus în lista funcționarilor selecționați pentru procedura de certificare din 2016.

               —

               anularea, în al patrulea rând, a deciziei Parlamentului European din 8 decembrie 2017, prin care reclamantul a fost informat că era clasat pe poziția 36 din 87 de candidaturi pentru procedura de certificare din 2016, cu rezultatul că numele său nu apare în proiectul de listă relevant;

               —

               anularea, în al cincilea rând, a deciziei Parlamentului European din 21 decembrie 2016, prin care se refuză revizuirea evaluării și a notării reclamantului și prin care acesta este exclus de la procedura de certificare menționată;

               —

               anularea, în al șaselea rând, a anunțului de concurs intern 2016/014 al Parlamentului European din 7 octombrie 2016;

               —

               anularea, în sfârșit, în integralitatea sa, a proiectului de listă a funcționarilor Parlamentului European selecționați să participe la programul de formare susmenționat; […]

               —

               acordarea de despăgubiri reclamantului în cuantum de 50 000 de euro;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe o eroare vădită de apreciere și pe o încălcare a obligației de motivare, pe încălcarea articolului 25 din Statutul funcționarilor, pe o eroare vădită de apreciere a faptelor și a documentelor relevante și pe încălcarea articolului 296 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului protecției jurisdicționale efective, pe încălcarea articolului 41 din Carta Drepturilor Fundamentale a Uniunii Europene, precum și pe excepția de nelegalitate și de inaplicabilitate referitoare la pretinsa nelegalitate și inaplicabilitate a articolului 90 din Statutul funcționarilor.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe necompetență, pe încălcarea anunțului de concurs și a articolului 30 din Statutul funcționarilor coroborat cu anexa III la statutul respectiv, precum și a obligației de bună administrare.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea obligației de bună administrare în sensul articolului 41 din cartă, pe o eroare vădită de apreciere și pe încălcarea principiilor egalității.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolelor 1, 2, 3 și 4 din Regulamentul nr. 1/58 (1), pe încălcarea articolelor 1d și 28 din Statutul funcționarilor și pe nerespectarea articolului 1 alineatul (1) litera (f) din anexa II la statutul respectiv, precum și pe încălcarea principiilor egalității de tratament și nediscriminării.

      (1)  Regulamentul nr. 1 din 15 aprilie 1958 de stabilire a regimului lingvistic al Comunității Economice Europene (JO 1958, L 17, p. 385, Ediție specială, 01/vol. 1, p. 3).


title: Cauza C-289/17: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 28 februarie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Tartu Maakohus – Estonia) – Collect Inkasso OÜ și alții/Rain Aint și alții [„Trimitere preliminară — Cooperare judiciară în materie civilă și comercială — Regulamentul (CE) nr. 805/2004 — Titlu executoriu european pentru creanțele necontestate — Condiții de certificare — Standarde minime aplicabile procedurilor privind creanțele necontestate — Drepturile debitorului — Lipsa menționării adresei instituției căreia îi poate fi adresată o contestație a creanței sau la care poate fi introdusă o cale de atac împotriva hotărârii”]

text:
               23.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/15

         Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 28 februarie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Tartu Maakohus – Estonia) – Collect Inkasso OÜ și alții/Rain Aint și alții
   (Cauza C-289/17) (1)

   ([„Trimitere preliminară - Cooperare judiciară în materie civilă și comercială - Regulamentul (CE) nr. 805/2004 - Titlu executoriu european pentru creanțele necontestate - Condiții de certificare - Standarde minime aplicabile procedurilor privind creanțele necontestate - Drepturile debitorului - Lipsa menționării adresei instituției căreia îi poate fi adresată o contestație a creanței sau la care poate fi introdusă o cale de atac împotriva hotărârii”])
   (2018/C 142/20)
   Limba de procedură: estona

      Instanța de trimitere

   Tartu Maakohus

      Părțile din procedura principală

      Creditori: Collect Inkasso OÜ, ITM Inkasso OÜ, Bigbank AS

      Debitori: Rain Aint, Lauri Palm, Raiko Oikimus, Egle Noor, Artjom Konjarov

      Dispozitivul

   Articolul 17 litera (a) și articolul 18 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 805/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 21 aprilie 2004 privind crearea unui titlu executoriu european pentru creanțele necontestate trebuie interpretate în sensul că o hotărâre judecătorească pronunțată fără ca debitorul să fi fost informat în legătură cu adresa instanței căreia îi trebuie adresat răspunsul, în fața căreia trebuie să se prezinte sau, dacă este cazul, la care poate fi introdusă o cale de atac împotriva acestei hotărâri nu poate fi certificată ca titlu executoriu european.

      (1)  JO C 249, 31.7.2017.


title: Cauza C-53/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italia) la 29 ianuarie 2018 – Antonio Pasquale Mastromartino/Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)

text:
               23.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/30

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italia) la 29 ianuarie 2018 – Antonio Pasquale Mastromartino/Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)
   (Cauza C-53/18)
   (2018/C 142/40)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Antonio Pasquale Mastromartino

      Pârâtă: Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)

      Întrebările preliminare

               1)

                  Profesia de agent afiliat (tied agent) este cuprinsă în armonizarea prevăzută de Directiva 2004/39/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 aprilie 2004
                   (1)
                  , și sub ce aspecte?

               2)

                  Aplicarea corectă a Directivei 2004/39/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 aprilie 2004, în special a articolelor 8, 23 și 51 din aceasta, precum și a principiilor și a normelor tratatelor cu privire la nediscriminare, la proporționalitate, la libertatea de prestare a serviciilor și la dreptul de stabilire se opune unei reglementări naționale precum cea care poate fi desprinsă din articolul 55 alineatul 2 din Decretul legislativ nr. 58 din 24 februarie 1998 (Textul unic al dispozițiilor privind intermedierea financiară, în temeiul articolelor 8 și 21 din Legea nr. 52 din 6 februarie 1996), cu modificările ulterioare, precum și din articolul 111 alineatul 2 din Decizia Commissione Nazionale per le Società e la Borsa – Consob nr. 16190 din 29 octombrie 2007 (Regulamentul privind normele de punere în aplicare a Decretului legislativ nr. 58 din 24 februarie 1998 privind intermediarii), care:

                           a)

                              permite împiedicarea „în mod discreționar” a exercitării activității unui „agent afiliat” (consultant autorizat pentru oferte în afara sediului – fost consilier financiar) în raport cu fapte care nu implică pierderea reputației, astfel cum este definită de dreptul intern, și care, în același timp, nu privesc respectarea normelor de transpunere a directivei;

                           b)

                              permite împiedicarea „în mod discreționar” și pentru o perioadă de până la un an a exercitării activității unui „agent afiliat” (consultant autorizat pentru oferte în afara sediului – fost consilier financiar), în cadrul unei proceduri prin care se urmărește evitarea unui„strepitus”care decurge din inculparea într-un proces penal a cărui durată este de regulă mult mai mare de un an?

      (1)  Directiva 2004/39/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 aprilie 2004 privind piețele instrumentelor financiare, de modificare a Directivelor 85/611/CEE și 93/6/CEE ale Consiliului și a Directivei 2000/12/CE a Parlamentului European și a Consiliului și de abrogare a Directivei 93/22/CEE a Consiliului (JO L 145, p. 1, Ediţie specială, 06/vol. 8, p. 247).


title: Cauza C-387/16: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 28 februarie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas – Lituania) – Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos/Nidera BV [Trimitere preliminară — Fiscalitate — Taxa pe valoarea adăugată (TVA) — Directiva 2006/112/CE — Deducerea taxei achitate în amonte — Articolul 183 — Rambursarea excedentului de TVA — Rambursare cu întârziere — Cuantumul dobânzilor de întârziere datorate în temeiul dreptului național — Reducerea acestui cuantum pentru motive care nu pot fi imputate persoanei impozabile — Admisibilitate — Neutralitate fiscală — Securitate juridică]

text:
               23.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/6

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 28 februarie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas – Lituania) – Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos/Nidera BV
   (Cauza C-387/16) (1)

   ([Trimitere preliminară - Fiscalitate - Taxa pe valoarea adăugată (TVA) - Directiva 2006/112/CE - Deducerea taxei achitate în amonte - Articolul 183 - Rambursarea excedentului de TVA - Rambursare cu întârziere - Cuantumul dobânzilor de întârziere datorate în temeiul dreptului național - Reducerea acestui cuantum pentru motive care nu pot fi imputate persoanei impozabile - Admisibilitate - Neutralitate fiscală - Securitate juridică])
   (2018/C 142/07)
   Limba de procedură: lituaniana

      Instanța de trimitere

   Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

      Pârâtă: Nidera BV

      cu participarea: Vilniaus apskrities valstybinė mokesčių inspekcija

      Dispozitivul

   Articolul 183 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie interpretat, în lumina principiului neutralității fiscale, în sensul că se opune reducerii cuantumului dobânzilor datorate în mod normal în temeiul dreptului național la un excedent de taxă pe valoarea adăugată care nu a fost rambursat în termen, pentru motive legate de împrejurări care nu pot fi imputate persoanei impozabile, precum ponderea cuantumului acestor dobânzi în raport cu cuantumul excedentului de taxă pe valoarea adăugată, durata și cauzele nerambursării și pierderile suferite efectiv de persoana impozabilă.

      (1)  JO C 343, 19.9.2016


title: Cauza T-665/16: Hotărârea Tribunalului din 8 martie 2018 – Cinkciarz.pl/EUIPO (€$) [„Marcă a Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a mărcii figurative a Uniunii Europene €$ — Motive absolute de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001] — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul 2017/1001] — Obligația de motivare — Articolul 75 din Regulamentul nr. 207/2009 (devenit articolul 94 din Regulamentul 2017/1001)”]

text:
               23.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/46

         Hotărârea Tribunalului din 8 martie 2018 – Cinkciarz.pl/EUIPO (€$)
   (Cauza T-665/16) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii figurative a Uniunii Europene €$ - Motive absolute de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001] - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul 2017/1001] - Obligația de motivare - Articolul 75 din Regulamentul nr. 207/2009 (devenit articolul 94 din Regulamentul 2017/1001)”])
   (2018/C 142/60)
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamantă: Cinkciarz.pl sp. z o.o. (Zielona Góra, Polonia) (reprezentanți: E. Skrzydło-Tefelska și K. Gajek, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: D. Walicka, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 14 iulie 2016 (cauza R 2086/2015-5), privind o cerere de înregistrare a semnului €$ ca marcă a Uniunii Europene.

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia Camerei a cincea de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 14 iulie 2016 (cauza R 2086/2015-5)

               2)

               Obligă EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 402, 31.10.2016.


title: Cauzele conexate C-412/16 P și C-413/16 P: Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 1 martie 2018 – Ice Mountain Ibiza, SL/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) [„Recurs — Marcă a Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a mărcilor figurative ocean beach club ibiza și ocean ibiza — Mărci naționale figurative anterioare OC ocean club și OC ocean club Ibiza — Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) — Motive relative de refuz — Risc de confuzie”]

text:
               23.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/6

         Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 1 martie 2018 – Ice Mountain Ibiza, SL/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)
   (Cauzele conexate C-412/16 P și C-413/16 P) (1)

   ([„Recurs - Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcilor figurative ocean beach club ibiza și ocean ibiza - Mărci naționale figurative anterioare OC ocean club și OC ocean club Ibiza - Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) - Motive relative de refuz - Risc de confuzie”])
   (2018/C 142/08)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Recurentă: Ice Mountain Ibiza, SL (reprezentanți: J. L. Gracia Albero și F. Miazzetto, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) (reprezentanți: S. Palmero Cabezas și D. Botis, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunile.

               2)

               Obligă Ice Mountain Ibiza, SL la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 46, 13.2. 2017.


title: Cauza C-119/17: Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 22 februarie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunalul Sibiu – România) – Liviu Petru Lupean, Oana Andreea Lupean/SC OTP BAAK Nyrt., prin OTP BANK SA, prin Sucursala SIBIU, SC OTP BAAK Nyrt., prin OTP BANK SA [Trimitere preliminară — Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții — Protecția consumatorilor — Directiva 93/13/CEE — Clauze abuzive în contractele încheiate cu consumatorii — Articolul 3 alineatul (1), articolul 4 alineatele (1) și (2) și articolul 5 — Aprecierea caracterului abuziv al clauzelor contractuale — Contract de credit încheiat într-o monedă străină — Risc de schimb valutar în sarcina exclusivă a consumatorului — Dezechilibru semnificativ între drepturile și obligațiile părților care decurg din contract — Obiectul principal al contractului de împrumut]

text:
               23.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/16

         Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 22 februarie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunalul Sibiu – România) – Liviu Petru Lupean, Oana Andreea Lupean/SC OTP BAAK Nyrt., prin OTP BANK SA, prin Sucursala SIBIU, SC OTP BAAK Nyrt., prin OTP BANK SA
   (Cauza C-119/17) (1)

   ([Trimitere preliminară - Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții - Protecția consumatorilor - Directiva 93/13/CEE - Clauze abuzive în contractele încheiate cu consumatorii - Articolul 3 alineatul (1), articolul 4 alineatele (1) și (2) și articolul 5 - Aprecierea caracterului abuziv al clauzelor contractuale - Contract de credit încheiat într-o monedă străină - Risc de schimb valutar în sarcina exclusivă a consumatorului - Dezechilibru semnificativ între drepturile și obligațiile părților care decurg din contract - Obiectul principal al contractului de împrumut])
   (2018/C 142/21)
   Limba de procedură: româna

      Instanța de trimitere

   Tribunalul Sibiu

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Liviu Petru Lupean, Oana Andreea Lupean

      Pârâte: SC OTP BAAK Nyrt., prin OTP BANK SA, prin Sucursala SIBIU, SC OTP BAAK Nyrt., prin OTP BANK SA

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 4 alineatul (2) din Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii trebuie să fie interpretat în sensul că intră în sfera noțiunii „obiect principal al contractului”, în sensul acestei dispoziții, o clauză inserată într-un contract de credit încheiat în monedă străină între un profesionist și un consumator fără să fi făcut obiectul unei negocieri individuale, precum cea în discuție în litigiul principal, potrivit căreia creditul trebuie restituit în aceeași monedă, având în vedere că această clauză stabilește o prestație esențială care caracterizează acest contract.

               2)

               Articolele 3-5 din Directiva 93/13 trebuie interpretate în sensul că clauza unui contract de credit, precum cea în discuție în litigiul principal, în temeiul căreia întregul risc de schimb valutar este transferat asupra împrumutatului și care nu este redactată în mod transparent, astfel încât împrumutatul nu poate evalua, pe baza unor criterii clare și inteligibile, consecințele economice ale încheierii acestui contract, este susceptibilă să fie considerată drept abuzivă de către instanța națională cu ocazia examinării acestei clauze, atunci când se constată că, în contradicție cu cerința de bună-credință, aceasta creează un dezechilibru semnificativ între drepturile și obligațiile părților care decurg din contract, în detrimentul consumatorului. În această privință, revine instanței de trimitere sarcina să evalueze, având în vedere ansamblul circumstanțelor din cauza principală și ținând seama în special de expertiza și de cunoștințele profesionistului în ceea ce privește posibilele variații ale cursurilor de schimb valutar și riscurile inerente contractării unui împrumut în monedă străină, în primul rând, posibila nerespectare a cerinței de bună-credință și, în al doilea rând, existența unui eventual dezechilibru semnificativ, în sensul articolului 3 alineatul (1) din Directiva 93/13.

      (1)  JO C 178, 6.6.2017.


title: Cauza C-418/16 P: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 28 februarie 2018 – mobile.de GmbH, fostă mobile.international GmbH/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO), Rezon OOD [Recurs — Marcă a Uniunii Europene — Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Articolul 15 alineatul (1) — Articolul 57 alineatele (2) și (3) — Articolul 64 — Articolul 76 alineatul (2) — Regulamentul (CE) nr. 2868/95 — Norma 22 alineatul (2) — Norma 40 alineatul (6) — Procedură de declarare a nulității — Cereri de declarare a nulității întemeiate pe o marcă națională anterioară — Utilizare serioasă a mărcii anterioare — Probă — Respingerea cererilor — Luare în considerare de către camera de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) a unor probe noi — Anularea deciziilor diviziei de anulare a EUIPO — Trimitere — Consecințe]

text:
               23.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/7

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 28 februarie 2018 – mobile.de GmbH, fostă mobile.international GmbH/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO), Rezon OOD
   (Cauza C-418/16 P) (1)

   ([Recurs - Marcă a Uniunii Europene - Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Articolul 15 alineatul (1) - Articolul 57 alineatele (2) și (3) - Articolul 64 - Articolul 76 alineatul (2) - Regulamentul (CE) nr. 2868/95 - Norma 22 alineatul (2) - Norma 40 alineatul (6) - Procedură de declarare a nulității - Cereri de declarare a nulității întemeiate pe o marcă națională anterioară - Utilizare serioasă a mărcii anterioare - Probă - Respingerea cererilor - Luare în considerare de către camera de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) a unor probe noi - Anularea deciziilor diviziei de anulare a EUIPO - Trimitere - Consecințe])
   (2018/C 142/09)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: mobile.de GmbH, fostă mobile.international GmbH (reprezentant: T. Lührig, Rechtsanwalt)

      Celelalte părți din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) (reprezentant: M. Fischer, agent), Rezon OOD (reprezentant: P. Kanchev, advokat)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă mobile.de GmbH la plata cheltuielilor de judecată efectuate de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) și de Rezon OOD.

      (1)  JO C 419, 14.11.2016.


title: Cauza T-106/18: Acțiune introdusă la 20 februarie 2018 – Laverana/EUIPO – Agroecopark (VERA GREEN)

text:
               23.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/58

         Acțiune introdusă la 20 februarie 2018 – Laverana/EUIPO – Agroecopark (VERA GREEN)
   (Cauza T-106/18)
   (2018/C 142/75)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Laverana GmbH & Co.KG (Wennigsen, Germania) (reprezentanți: J. Wachinger, M. Zöbisch și R. Drozdz, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Agroecopark (Majadahonda, Spania)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală VERA GREEN – Cererea de înregistrare nr. 15 068 646

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 18 decembrie 2017 în cauza R 982/2017-5

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 2017/1001.


title: Cauza C-126/17: Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 22 februarie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Fővárosi Törvényszék – Ungaria) – ERSTE Bank Hungary Zrt/Orsolya Czakó [Trimitere preliminară — Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții — Protecția consumatorilor — Directiva 93/13/CEE — Clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii — Articolul 4 alineatul (2), articolul 5 și articolul 6 alineatul (1) — Clauze care definesc obiectul principal al contractului — Contract de împrumut încheiat în monedă străină — Conținutul noțiunii „exprimate în mod clar și inteligibil” — Nevaliditate parțială sau totală a contractului]

text:
               23.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/17

         Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 22 februarie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Fővárosi Törvényszék – Ungaria) – ERSTE Bank Hungary Zrt/Orsolya Czakó
   (Cauza C-126/17) (1)

   ([Trimitere preliminară - Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții - Protecția consumatorilor - Directiva 93/13/CEE - Clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii - Articolul 4 alineatul (2), articolul 5 și articolul 6 alineatul (1) - Clauze care definesc obiectul principal al contractului - Contract de împrumut încheiat în monedă străină - Conținutul noțiunii „exprimate în mod clar și inteligibil” - Nevaliditate parțială sau totală a contractului])
   (2018/C 142/22)
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Fővárosi Törvényszék

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: ERSTE Bank Hungary Zrt

      Pârâtă: Orsolya Czakó

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 4 alineatul (2) și articolul 5 din Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii trebuie interpretate în sensul că îndeplinesc cerința potrivit căreia clauzele contractuale trebuie exprimate în mod clar și inteligibil, în sensul acestor dispoziții, clauzele unui contract de credit încheiat între un consumator și o instituție bancară, dintr-un stat membru, atunci când suma de bani care va fi pusă la dispoziția acestui consumator, exprimată în monedă străină ca monedă de cont, definită în raport cu moneda de plată, este clar indicată. În măsura în care stabilirea acestei sume depinde de cursul de schimb în vigoare la data deblocării fondurilor, cerința respectivă impune ca metodele de calcul al sumei împrumutate efectiv, precum și cursul de schimb aplicabil să fie transparente, astfel încât un consumator mediu, normal informat și suficient de atent și avizat să poată evalua pe baza unor criterii precise și inteligibile consecințele economice care îl privesc și care rezultă din acest contract, dintre care în special costul total al împrumutului său.

               2)

               Articolul 6 alineatul (1) din Directiva 93/13 trebuie interpretat în sensul că, în ipoteza în care o instanță națională ar constata caracterul abuziv al clauzelor unui contract de împrumut încheiat între un consumator și o instituție bancară, precum cele în discuție în litigiul principal, această dispoziție nu se opune ca instanța respectivă să declare nevaliditatea în ansamblu a contractului dacă acesta nu poate continua să existe după eliminarea clauzelor menționate.

      (1)  JO C 221, 10.7.2017.


title: Cauza C-518/16: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 28 februarie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Sofiyski gradski sad – Bulgaria) – „ZPT” AD/Narodno sabranie na Republika Bulgaria, Varhoven administrativen sad, Natsionalna agentsia za prihodite [Trimitere preliminară — Ajutoare de stat — Regulamentul (CE) nr. 1998/2006 — Articolul 35 TFUE — Ajutor de minimis sub forma unui avantaj fiscal — Legislație națională de excludere de la beneficiul acestui avantaj fiscal a investițiilor în fabricarea de produse destinate exportului]

text:
               23.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/7

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 28 februarie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Sofiyski gradski sad – Bulgaria) – „ZPT” AD/Narodno sabranie na Republika Bulgaria, Varhoven administrativen sad, Natsionalna agentsia za prihodite
   (Cauza C-518/16) (1)

   ([Trimitere preliminară - Ajutoare de stat - Regulamentul (CE) nr. 1998/2006 - Articolul 35 TFUE - Ajutor de minimis sub forma unui avantaj fiscal - Legislație națională de excludere de la beneficiul acestui avantaj fiscal a investițiilor în fabricarea de produse destinate exportului])
   (2018/C 142/10)
   Limba de procedură: bulgara

      Instanța de trimitere

   Sofiyski gradski sad

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă:„ZPT” AD

      Pârâte: Narodno sabranie na Republika Bulgaria, Varhoven administrativen sad, Natsionalna agentsia za prihodite

      Dispozitivul

               1)

               Analiza celei de a treia părți a celei de a treia întrebări nu a revelat niciun element de natură să afecteze validitatea articolului 1 alineatul (1) litera (d) din Regulamentul (CE) nr. 1998/2006 al Comisiei din 15 decembrie 2006 privind aplicarea articolelor [107 și 108 TFUE] ajutoarelor de minimis.

               2)

               Articolul 1 alineatul (1) litera (d) din Regulamentul nr. 1998/2006 trebuie interpretat în sensul că nu se opune unor dispoziții de drept național, precum cele în discuție în litigiul principal, care exclud de la beneficiul unui avantaj fiscal care constituie un ajutor de minimis investițiile în active afectate unor activități legate de export.

      (1)  JO C 462, 12.12.2016.


title: Cauza T-855/16: Hotărârea Tribunalului din 7 martie 2018 – Fertisac/ECHA („REACH — Redevență datorată pentru înregistrarea unei substanțe — Reducere acordată IMM-urilor — Verificare de către ECHA a declarației privind dimensiunea întreprinderii — Decizie prin care se impune o taxă administrativă — Recomandarea 2003/361/CE — Depășirea plafoanelor financiare — Noțiunea «întreprindere afiliată»”)

text:
               23.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/48

         Hotărârea Tribunalului din 7 martie 2018 – Fertisac/ECHA
   (Cauza T-855/16) (1)

   ((„REACH - Redevență datorată pentru înregistrarea unei substanțe - Reducere acordată IMM-urilor - Verificare de către ECHA a declarației privind dimensiunea întreprinderii - Decizie prin care se impune o taxă administrativă - Recomandarea 2003/361/CE - Depășirea plafoanelor financiare - Noțiunea «întreprindere afiliată»”))
   (2018/C 142/63)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Fertisac, SL (Atarfe, Spania) (reprezentant: J. Gomez Rodriguez, avocat)

      Pârâtă: Agenția Europeană pentru Produse Chimice (ECHA) (reprezentanți: E. Maurage, J.-P. Trnka și M. Heikkilä, agenți, asistați de C. Garcia Molyneux și de L. Tosoni, avocați)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE având ca obiect anularea deciziei SME(2016) 5150 a ECHA din 15 noiembrie 2016, prin care se constată că reclamanta nu îndeplinește condițiile pentru a beneficia de reducerea redevenței prevăzută pentru întreprinderile mijlocii și prin care i se impune plata unei taxe administrative, precum și a facturilor nr. 10060160 și nr. 10060161 emise de ECHA și anexate la decizia SME(2016) 5150

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Fertisac, SL la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor aferente procedurii de măsuri provizorii.

      (1)  JO C 30, 30.1.2017.


title: Cauzele conexate C-523/16 și C-536/16: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 28 februarie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio – Italia) – MA.T.I. SUD SpA/Centostazioni SpA (C-523/16), Duemme SGR SpA/Associazione Cassa Nazionale di Previdenza e Assistenza in favore dei Ragionieri e Periti Commerciali (CNPR) (C-536/16) (Trimitere preliminară — Achiziții publice — Directiva 2004/18/CE — Articolul 51 — Îndreptarea neregularităților ofertelor — Directiva 2004/17/CE — Clarificarea ofertelor — Legislație națională care condiționează îndreptarea de către ofertanți a neregularităților documentației care trebuie transmisă de plata unei sancțiuni pecuniare — Principii referitoare la atribuirea contractelor de achiziții publice — Principiul egalității de tratament — Principiul proporționalității)

text:
               23.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/8

         Hotărârea Curții (Camera a opta) din 28 februarie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio – Italia) – MA.T.I. SUD SpA/Centostazioni SpA (C-523/16), Duemme SGR SpA/Associazione Cassa Nazionale di Previdenza e Assistenza in favore dei Ragionieri e Periti Commerciali (CNPR) (C-536/16)
   (Cauzele conexate C-523/16 și C-536/16) (1)

   ((Trimitere preliminară - Achiziții publice - Directiva 2004/18/CE - Articolul 51 - Îndreptarea neregularităților ofertelor - Directiva 2004/17/CE - Clarificarea ofertelor - Legislație națională care condiționează îndreptarea de către ofertanți a neregularităților documentației care trebuie transmisă de plata unei sancțiuni pecuniare - Principii referitoare la atribuirea contractelor de achiziții publice - Principiul egalității de tratament - Principiul proporționalității))
   (2018/C 142/11)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: MA.T.I. SUD SpA (C-523/16), Duemme SGR SpA (C-536/16)

      cu participarea: China Taiping Insurance Co. Ltd (C-523/16)

      Pârâte: Centostazioni SpA (C-523/16), Associazione Cassa Nazionale di Previdenza e Assistenza in favore dei Ragionieri e Periti Commerciali (CNPR) (C-536/16)

      Dispozitivul

   Dreptul Uniunii, în special articolul 51 din Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii, principiile referitoare la atribuirea contractelor de achiziții publice, printre care se numără principiile egalității de tratament și transparenței prevăzute la articolul 10 din Directiva 2004/17/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 de coordonare a procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții în sectoarele apei, energiei, transporturilor și serviciilor poștale și la articolul 2 din Directiva 2004/18, precum și principiul proporționalității trebuie interpretate în sensul că nu se opun, în principiu, unei reglementări naționale care instituie un mecanism de asistență la întocmirea dosarului în temeiul căruia, în cadrul unei proceduri de atribuire a unui contract de achiziție publică, autoritatea contractantă poate invita orice ofertant a cărui ofertă este afectată de neregularități esențiale, în sensul reglementării menționate, să îndrepte neregularitățile ofertei sub rezerva plății unei sancțiuni pecuniare, în măsura în care cuantumul acestei sancțiuni continuă să se conformeze principiului proporționalității, aspect care trebuie să fie stabilit de instanța de trimitere.
   În schimb, aceleași dispoziții și principii trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări naționale care instituie un mecanism de asistență la întocmirea dosarului în temeiul căruia autoritatea contractantă poate solicita unui ofertant, cu plata de către acesta din urmă a unei sancțiuni pecuniare, să remedieze lipsa unui document care, potrivit dispozițiilor exprese ale documentelor achiziției, trebuie să conducă la excluderea sa ori să elimine neregularitățile care afectează oferta sa într-un mod în care corectările sau modificările efectuate ar fi asemănătoare prezentării unei oferte noi.

      (1)  JO C 22, 23.1.2017.


title: Cauza C-60/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tallinna Ringkonnakohus (Estonia) la 31 ianuarie 2018 – AS Tallinna Vesi/Keskkonnaamet

text:
               23.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/32

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tallinna Ringkonnakohus (Estonia) la 31 ianuarie 2018 – AS Tallinna Vesi/Keskkonnaamet
   (Cauza C-60/18)
   (2018/C 142/42)
   Limba de procedură: estona

      Instanța de trimitere

   Tallinna Ringkonnakohus

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: AS Tallinna Vesi

      Pârâtă: Keskkonnaamet

      Cealaltă parte din procedură: Keskkonnaministeerium

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 6 alineatul (4) din Directiva 2008/98/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 19 noiembrie 2008 privind deșeurile și de abrogare a anumitor directive (1) trebuie interpretat în sensul că este compatibil cu această dispoziție un act juridic național care prevede că, în lipsa unor criterii stabilite la nivelul Uniunii pentru încetarea statutului de deșeu în raport cu un anumit tip de deșeuri, încetarea acestui statut depinde de stabilirea printr-un act juridic național a unor asemenea criterii, de aplicabilitate generală, pentru un anumit tip de deșeuri?

               2)

               În lipsa stabilirii la nivelul Uniunii Europene a unor criterii pentru încetarea statutului de deșeu, în raport cu un anumit tip de deșeuri, articolul 6 alineatul (4) prima teză din Directiva 2008/98/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 19 noiembrie 2008 privind deșeurile și de abrogare a anumitor directive acordă deținătorului deșeurilor dreptul să solicite autorității competente sau unei instanțe dintr-un stat membru să constate încetarea statutului de deșeu în conformitate cu jurisprudența aplicabilă a Curții de Justiție a Uniunii Europene, indiferent dacă, pentru un anumit tip de deșeuri, există criterii de aplicabilitate generală stabilite printr-un act juridic național?

      (1)  JO 2008, L 312, p. 3.


title: Cauza T-117/18: Acțiune introdusă la 20 februarie 2018 – Agencja Wydawnicza Technopol/EUIPO (200 PANORAMICZNYCH)

text:
               23.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/58

         Acțiune introdusă la 20 februarie 2018 – Agencja Wydawnicza Technopol/EUIPO (200 PANORAMICZNYCH)
   (Cauza T-117/18)
   (2018/C 142/76)
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamantă: Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o. o. (Częstochowa, Polonia) (reprezentant: C. Rogula, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Date privind procedura în fața EUIPO

      Marca în litigiu în cauză: Marca Uniunii Europene verbală „200 PANORAMICZNYCH” – cerere de înregistrare nr. 15 299 688

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 15.12.2017 în cauza R 2194/20165

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               modificarea deciziei Camerei a cincea de recurs și admiterea căii de atac formulate de reclamantă, precum și înregistrarea mărcii „200 PANORAMICZNYCH”, dat fiind că: semnul verbal „200 PANORAMICZNYCH” nu îndeplinește condițiile stabilite la articolul 7 alineatul (1) în special literele (b) și (c) din Regulamentul privind marca comunitară și, în consecință, nu există niciun motiv de refuz al înregistrării mărcii;

         și/sau

               —

               conform articolului 7 alineatul (3) din Regulamentul privind marca comunitară, semnul verbal „200 PANORAMICZNYCH” a dobândit un caracter distinctiv prin utilizare (caracter distinctiv secundar) și, în consecință, nu există niciun motiv de refuz al înregistrării mărcii și, în special, niciuna dintre condițiile vizate la articolul 7 alineatul (1) literele (b), (c) și (d) nu este aplicabilă;

         cu titlu subsidiar

               —

               anularea deciziei Camerei a cincea de recurs și obligarea Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (denumit în continuare „EUIPO”) să reexamineze cererea de înregistrare a mărcii Uniunii Europene în vederea înregistrării semnului verbal „200 PANORAMICZNYCH”, cerere de înregistrare numărul 015299688, în special pentru a evita neregularitățile care apar în prezent, considerând că: semnul verbal „200 PANORAMICZNYCH” nu îndeplinește condițiile stabilite la articolul 7 alineatul (1) în special literele (b) și (c) din Regulamentul privind marca comunitară și, în consecință, nu există niciun motiv absolut de refuz al înregistrării;

         și/sau

               —

               conform articolului 7 alineatul (3) din Regulamentul privind marca comunitară, semnul verbal „200 PANORAMICZNYCH” a dobândit un caracter distinctiv prin utilizare (caracter distinctiv secundar) și, în consecință, nu există niciun motiv de refuz al înregistrării mărcii și, în special, niciuna dintre condițiile vizate la articolul 7 alineatul (1) literele (b), (c) și (d) nu este aplicabilă;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               Încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b), (c) și (d) din Regulamentul 2017/1001.


title: Cauza C-74/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Korkein hallinto-oikeus (Finlanda) la 5 februarie 2018 – A Ltd

text:
               23.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/32

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Korkein hallinto-oikeus (Finlanda) la 5 februarie 2018 – A Ltd
   (Cauza C-74/18)
   (2018/C 142/43)
   Limba de procedură: finlandeza

      Instanța de trimitere

   Korkein hallinto-oikeus

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: A Ltd

      Cealaltă parte: Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö

      Întrebările preliminare

               1)

               În interpretarea articolului 157 alineatul (1) primul paragraf și alineatul (3) coroborat cu articolul 13 punctul 13 și punctul 14 litera (b) din Directiva 2009/138/CE (1), este considerat stat membru în drept să perceapă impozitul pe primele de asigurare statul în care este stabilită societatea (persoană juridică) titulară a asigurării sau statul în care este stabilită societatea care face obiectul achiziției de întreprinderi, dacă societatea de asigurări care are sediul social în Marea Britanie și nu are nicio unitate în Finlanda oferă o asigurare pentru acoperirea riscurilor în legătură cu achiziția unei întreprinderi

                           —

                           unei societăți care are calitatea de cumpărător în achiziția de întreprindere și nu este stabilită în Finlanda, societatea-țintă a achiziției menționate fiind stabilită în Finlanda,

                           —

                           unei societăți care are calitatea de cumpărător în achiziția de întreprindere și este stabilită în Finlanda, societatea-țintă a achiziției respective nefiind stabilită în Finlanda,

                           —

                           unei societăți care are calitatea de vânzător în achiziția de întreprindere și nu este stabilită în Finlanda, societatea-țintă a achiziției respective fiind stabilită în Finlanda,

                           —

                           unei societăți care are calitatea de vânzător în achiziția de întreprindere și este stabilită în Finlanda, societatea-țintă a achiziției respective nefiind stabilită în Finlanda?

               2)

               Are relevanță în cauză faptul că asigurarea acoperă doar obligațiile fiscale ale societății-țintă născute înainte de perfectarea achiziției de întreprindere?

               3)

               Are relevanță în cauză dacă obiectul achiziției de întreprindere îl constituie acțiunile sau o ramură de activitate a societății-țintă?

               4)

               În situația în care obiectul achiziției de întreprindere sunt acțiunile societății-țintă, are relevanță faptul că asigurările pe care vânzătorul le-a dat cumpărătorului se referă doar la dreptul de proprietate al vânzătorului asupra acțiunilor vândute și nu vizează în niciun fel creanțele terților?

      (1)  Directiva 2009/138/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 25 noiembrie 2009 privind accesul la activitate și desfășurarea activității de asigurare și de reasigurare (Solvabilitate II) (JO 2009, L 335, p. 1).


title: Cauza C-577/16: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 28 februarie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Verwaltungsgericht Berlin – Germania) – Trinseo Deutschland Anlagengesellschaft mbH/Bundesrepublik Deutschland [Trimitere preliminară — Mediu — Sistemul de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în cadrul Uniunii Europene — Directiva 2003/87/CE — Domeniu de aplicare — Articolul 2 alineatul (1) — Anexa I — Activități supuse sistemului de comercializare — Producerea de polimeri — Utilizarea căldurii furnizate de o instalație terță — Cerere de alocare cu titlu gratuit a cotelor de emisie — Perioada 2013-2020]

text:
               23.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/9

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 28 februarie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Verwaltungsgericht Berlin – Germania) – Trinseo Deutschland Anlagengesellschaft mbH/Bundesrepublik Deutschland
   (Cauza C-577/16) (1)

   ([Trimitere preliminară - Mediu - Sistemul de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în cadrul Uniunii Europene - Directiva 2003/87/CE - Domeniu de aplicare - Articolul 2 alineatul (1) - Anexa I - Activități supuse sistemului de comercializare - Producerea de polimeri - Utilizarea căldurii furnizate de o instalație terță - Cerere de alocare cu titlu gratuit a cotelor de emisie - Perioada 2013-2020])
   (2018/C 142/13)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Verwaltungsgericht Berlin

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Trinseo Deutschland Anlagengesellschaft mbH

      Pârâtă: Bundesrepublik Deutschland

      Dispozitivul

   Articolul 2 alineatul (1) din Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 octombrie 2003 de stabilire a unui sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în cadrul Comunității și de modificare a Directivei 96/61/CE a Consiliului, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2009/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2009, trebuie interpretat în sensul că o instalație de producere a polimerilor, în special policarbonat, precum cea în discuție în litigiul principal, care își procură căldura necesară pentru această producție de la o instalație terță, nu intră sub incidența sistemului de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră instituit prin această directivă, având în vedere că ea nu generează emisii directe de CO2.

      (1)  JO C 63, 27.2.2017.


title: Cauza T-118/18: Acțiune introdusă la 20 februarie 2018 – Agencja Wydawnicza Technopol/EUIPO (300 PANORAMICZNYCH)

text:
               23.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/59

         Acțiune introdusă la 20 februarie 2018 – Agencja Wydawnicza Technopol/EUIPO (300 PANORAMICZNYCH)
   (Cauza T-118/18)
   (2018/C 142/77)
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamantă: Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o. o. (Częstochowa, Polonia) (reprezentant: C. Rogula, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Date privind procedura în fața EUIPO

      Marca în litigiu în cauză: Marca Uniunii Europene verbală „300 PANORAMICZNYCH” – cerere de înregistrare nr. 15 299 696

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 15.12.2017 în cauza R 2195/20165

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               modificarea deciziei Camerei a cincea de recurs și admiterea căii de atac formulate de reclamantă, precum și înregistrarea mărcii „300 PANORAMICZNYCH”, dat fiind că: semnul verbal „300 PANORAMICZNYCH” nu îndeplinește condițiile stabilite la articolul 7 alineatul (1) în special literele (b) și (c) din Regulamentul privind marca comunitară și, în consecință, nu există niciun motiv de refuz al înregistrării mărcii;

         și/sau

               —

               conform articolului 7 alineatul (3) din Regulamentul privind marca comunitară, semnul verbal „300 PANORAMICZNYCH” a dobândit un caracter distinctiv prin utilizare (caracter distinctiv secundar) și, în consecință, nu există niciun motiv de refuz al înregistrării mărcii și, în special, niciuna dintre condițiile vizate la articolul 7 alineatul (1) literele (b), (c) și (d) nu este aplicabilă;

         cu titlu subsidiar

               —

               anularea deciziei Camerei a cincea de recurs și obligarea Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (denumit în continuare „EUIPO”) să reexamineze cererea de înregistrare a mărcii Uniunii Europene în vederea înregistrării semnului verbal „300 PANORAMICZNYCH”, cerere de înregistrare numărul 015299696, în special pentru a evita neregularitățile care apar în prezent, considerând că: semnul verbal „300 PANORAMICZNYCH” nu îndeplinește condițiile stabilite la articolul 7 alineatul (1) în special literele (b) și (c) din Regulamentul privind marca comunitară și, în consecință, nu există niciun motiv absolut de refuz al înregistrării;

         și/sau

               —

               conform articolului 7 alineatul (3) din Regulamentul privind marca comunitară, semnul verbal „300 PANORAMICZNYCH” a dobândit un caracter distinctiv prin utilizare (caracter distinctiv secundar) și, în consecință, nu există niciun motiv de refuz al înregistrării mărcii și, în special, niciuna dintre condițiile vizate la articolul 7 alineatul (1) literele (b), (c) și (d) nu este aplicabilă;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               Încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b), (c) și (d) din Regulamentul 2017/1001.


title: Cauzele conexate C-142/17 și C-143/17: Ordonanța Curții (Camera a zecea) din 7 februarie 2018 (cereri de decizie preliminară formulate de Corte suprema di cassazione – Italia) – Manuela Maturi și alții/Fondazione Teatro dell'Opera di Roma, Fondazione Teatro dell’Opera di Roma/Manuela Maturi și alții (C-142/17), Catia Passeri/Fondazione Teatro dell’Opera di Roma (C-143/17) (Trimitere preliminară — Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții — Politica socială — Egalitate de tratament între bărbați și femei în materie de încadrare în muncă și de muncă — Directiva 2006/54/CE — Reglementare națională care prevede posibilitatea temporară a lucrătorilor din domeniul spectacolului care au atins vârsta de pensionare de a continua exercitarea activității până la vârsta prevăzută anterior pentru dreptul la pensie, stabilită la 47 de ani pentru femei și la 52 de ani pentru bărbați)

text:
               23.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/18

         Ordonanța Curții (Camera a zecea) din 7 februarie 2018 (cereri de decizie preliminară formulate de Corte suprema di cassazione – Italia) – Manuela Maturi și alții/Fondazione Teatro dell'Opera di Roma, Fondazione Teatro dell’Opera di Roma/Manuela Maturi și alții (C-142/17), Catia Passeri/Fondazione Teatro dell’Opera di Roma (C-143/17)
   (Cauzele conexate C-142/17 și C-143/17) (1)

   ((Trimitere preliminară - Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții - Politica socială - Egalitate de tratament între bărbați și femei în materie de încadrare în muncă și de muncă - Directiva 2006/54/CE - Reglementare națională care prevede posibilitatea temporară a lucrătorilor din domeniul spectacolului care au atins vârsta de pensionare de a continua exercitarea activității până la vârsta prevăzută anterior pentru dreptul la pensie, stabilită la 47 de ani pentru femei și la 52 de ani pentru bărbați))
   (2018/C 142/23)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Corte suprema di cassazione

      Părțile din procedura principală

      Recurente: Manuela Maturi, Laura Di Segni, Isabella Lo Balbo, Maria Badini, Loredana Barbanera, Fondazione Teatro dell'Opera di Roma (C-142/17), Catia Passeri (C-143/17)

      Intimați: Fondazione Teatro dell'Opera di Roma, Manuela Maturi, Laura Di Segni, Isabella Lo Balbo, Maria Badini, Loredana Barbanera, Luca Troiano, Mauro Murri (C-142/17), Fondazione Teatro dell'Opera di Roma (C-143/17)

      Dispozitivul

   Articolul 14 alineatul (1) litera (c) din Directiva 2006/54/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 iulie 2006 privind punerea în aplicare a principiului egalității de șanse și al egalității de tratament între bărbați și femei în materie de încadrare în muncă și de muncă trebuie interpretat în sensul că o reglementare națională, precum cea prevăzută la articolul 3 alineatul 7 din Decretul lege nr. 64/2010 din 30 aprilie 2010, devenită Legea nr. 100 din 29 iunie 2010, în versiunea în vigoare la data faptelor în discuție în litigiile principale, în virtutea căreia lucrătorii încadrați în calitate de dansatori, care au atins vârsta de pensionare, stabilită prin această reglementare la 45 de ani, atât pentru femei cât și pentru bărbați, au facultatea de a exercita, pe o perioadă tranzitorie de doi ani, opțiunea care le permite continuarea activității lor profesionale până la limita de vârstă pentru menținerea în activitate prevăzută de reglementarea anterior în vigoare, stabilită la 47 de ani pentru femei și la 52 de ani pentru bărbați, instituie o discriminare directă pe criterii de sex, interzisă de această directivă.

      (1)  JO C 249, 31.7.2017.


title: Cauza T-103/17: Hotărârea Tribunalului din 9 martie 2018 – Recordati Orphan Drugs/EUIPO – Laboratorios Normon (NORMOSANG) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale NORMOSANG — Marca națională verbală anterioară NORMON — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001] — Norma 19 alineatul (2) litera (a) punctul (ii) și norma 20 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95 [devenite articolul 7 alineatul (2) litera (a) punctul (ii) și articolul 8 alineatele (1) și (7) din Regulamentul delegat (UE) 2017/1430]”]

text:
               23.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/49

         Hotărârea Tribunalului din 9 martie 2018 – Recordati Orphan Drugs/EUIPO – Laboratorios Normon (NORMOSANG)
   (Cauza T-103/17) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale NORMOSANG - Marca națională verbală anterioară NORMON - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001] - Norma 19 alineatul (2) litera (a) punctul (ii) și norma 20 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95 [devenite articolul 7 alineatul (2) litera (a) punctul (ii) și articolul 8 alineatele (1) și (7) din Regulamentul delegat (UE) 2017/1430]”])
   (2018/C 142/65)
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: Recordati Orphan Drugs (Puteaux, Franța) (reprezentant: J. Quirin, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: A. Lukošiūtė, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Laboratorios Normon, SA (Tres Cantos, Spania) (reprezentant: I. Gonzalez-Mogena Gonzalez, avocat).

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 22 noiembrie 2016 (cauza 831/2016-5) privind o procedură de opoziție între Laboratorios Normon și Recordati Orphan Drugs.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Recordati Orphan Drugs la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 121, 18.4.2017.


title: Cauza C-233/17 P: Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 22 februarie 2018 – GX/Comisia (Recurs — Articolul 181 din Regulamentul de procedură — Funcție publică — Concursul general EPSO/AD/248/13 — Decizie de a nu înscrie recurentul pe lista de rezervă)

text:
               23.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/18

         Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 22 februarie 2018 – GX/Comisia
   (Cauza C-233/17 P) (1)

   ((Recurs - Articolul 181 din Regulamentul de procedură - Funcție publică - Concursul general EPSO/AD/248/13 - Decizie de a nu înscrie recurentul pe lista de rezervă))
   (2018/C 142/24)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurent: GX (reprezentant: G.-M. Enache, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Gattinara și P. Mihaylova, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă GX să plătească, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 221, 10.7.2017.


title: Cauza T-119/18: Acțiune introdusă la 20 februarie 2018 – Agencja Wydawnicza Technopol/EUIPO (400 PANORAMICZNYCH)

text:
               23.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/60

         Acțiune introdusă la 20 februarie 2018 – Agencja Wydawnicza Technopol/EUIPO (400 PANORAMICZNYCH)
   (Cauza T-119/18)
   (2018/C 142/78)
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamantă: Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o. o. (Częstochowa, Polonia) (reprezentant: C. Rogula, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Date privind procedura în fața EUIPO

      Marca în litigiu în cauză: Marca Uniunii Europene verbală „400 PANORAMICZNYCH” – cerere de înregistrare nr. 15 299 704

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 15.12.2017 în cauza R 2200/20165

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               modificarea deciziei Camerei a cincea de recurs și admiterea căii de atac formulate de reclamantă, precum și înregistrarea mărcii „400 PANORAMICZNYCH”, dat fiind că: semnul verbal „400 PANORAMICZNYCH” nu îndeplinește condițiile stabilite la articolul 7 alineatul (1) în special literele (b) și (c) din Regulamentul privind marca comunitară și, în consecință, nu există niciun motiv de refuz al înregistrării mărcii;

         și/sau

               —

               conform articolului 7 alineatul (3) din Regulamentul privind marca comunitară, semnul verbal „400 PANORAMICZNYCH” a dobândit un caracter distinctiv prin utilizare (caracter distinctiv secundar) și, în consecință, nu există niciun motiv de refuz al înregistrării mărcii și, în special, niciuna dintre condițiile vizate la articolul 7 alineatul (1) literele (b), (c) și (d) nu este aplicabilă;

         cu titlu subsidiar

               —

               anularea deciziei Camerei a cincea de recurs și obligarea Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (denumit în continuare „EUIPO”) să reexamineze cererea de înregistrare a mărcii Uniunii Europene în vederea înregistrării semnului verbal „400 PANORAMICZNYCH”, cerere de înregistrare numărul 015299704, în special pentru a evita neregularitățile care apar în prezent, considerând că: semnul verbal „400 PANORAMICZNYCH” nu îndeplinește condițiile stabilite la articolul 7 alineatul (1) în special literele (b) și (c) din Regulamentul privind marca comunitară și, în consecință, nu există niciun motiv absolut de refuz al înregistrării;

         și/sau

               —

               conform articolului 7 alineatul (3) din Regulamentul privind marca comunitară, semnul verbal „400 PANORAMICZNYCH” a dobândit un caracter distinctiv prin utilizare (caracter distinctiv secundar) și, în consecință, nu există niciun motiv de refuz al înregistrării mărcii și, în special, niciuna dintre condițiile vizate la articolul 7 alineatul (1) literele (b), (c) și (d) nu este aplicabilă;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               Încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b), (c) și (d) din Regulamentul 2017/1001.


title: Cauza C-91/18: Acțiune introdusă la 8 februarie 2018 – Comisia Europeană/Republica Elenă

text:
               23.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/34

         Acțiune introdusă la 8 februarie 2018 – Comisia Europeană/Republica Elenă
   (Cauza C-91/18)
   (2018/C 142/45)
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Kyratsou și F. Tomat, agenți)

      Pârâtă: Republica Elenă

      Concluziile reclamantei

               —

               Declararea faptului că, prin adoptarea și menținerea unei legislații care supune

                           i.

                           produsul tsipouro/tsikoudià [rachiu din tescovină de viță-de-vie] fabricat de „distilatori permanenți” la o rată a accizei mai mică de 50 % din rata națională normală a accizei, în condițiile în care băuturile alcoolice importate din alte state membre sunt supuse unei rate normale a accizei, Republica Elenă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul dispozițiilor coroborate ale articolelor 19 și 21 și ale articolului 23 alineatul (2) din Directiva 92/83/CEE (1), precum și ale articolului 110 TFUE, și

                           ii.

                           produsul tsipouro/tsikoudià [rachiu din tescovină de viță-de-vie] fabricat de „distilatori ocazionali” la o rată a accizei ulterior redusă, în condițiile în care băuturile alcoolice importate din alte state membre sunt supuse unei rate normale a accizei, Republica Elenă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul dispozițiilor coroborate ale articolelor 19 și 21 și ale articolului 22 alineatul (1) din Directiva 92/83/CEE și ale articolului 3 alineatul (1) din Directiva 92/84/CEE (2), precum și ale articolului 110 TFUE.

               —

               obligarea Republicii Elene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   La 24 septembrie 2015, Comisia a adresat Republicii Elene un aviz motivat în care indica faptul că, în primul rând, prin supunerea produsului tsipouro/tsikoudià fabricat de „distilatori permanenți” la o rată a accizei mai mică de 50 % din rata națională normală a accizei, în condițiile în care băuturile alcoolice importate din alte state membre sunt supuse unei rate normale a accizei, Republica Elenă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul dispozițiilor coroborate ale articolelor 19 și 21 și ale articolului 23 alineatul (2) din Directiva 92/83/CEE, precum și ale articolului 110 TFUE și că, în al doilea rând, prin supunerea produsului tsipouro/tsikoudià fabricat de „distilatori ocazionali” la o rată a accizei ulterior redusă, în condițiile în care băuturile alcoolice importate din alte state membre sunt supuse unei rate normale a accizei, Republica Elenă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul dispozițiilor coroborate ale articolelor 19 și 21 și ale articolului 22 alineatul (1) din Directiva 92/83/CEE și ale articolului 3 alineatul (1) din Directiva 92/84/CEE, precum și ale articolului 110 TFUE.
   Dispozițiile dreptului Uniunii privind armonizarea structurilor accizelor la alcool și băuturi alcoolice nu prevăd aplicarea unei rate reduse a accizei produsului tsipouro/tsikoudià. În plus, aplicarea unei accize ulterior reduse produsului tsipouro/tsikoudià fabricat de mici distilatori „ocazionali” nu este conformă cu dispozițiile aplicabile ale Directivei 92/83/CEE coroborate cu dispozițiile Directivei 92/84/CEE în materie. Legislația elenă în vigoare încalcă, prin urmare, aceste directive în această măsură. În același timp, aceasta încalcă articolul 110 alineatul (1) TFUE în măsura în care impune o taxare mai oneroasă a produselor alcoolice importate similare cu produsul tsipouro/tsikoudià, precum și articolul 110 alineatul (2) TFUE în măsura în care protejează în mod indirect produsul tsipouro/tsikoudià față de alte băuturi alcoolice importate în principal din alte state membre și care se află într-un raport de concurență cu acest produs local.

      (1)  Directiva 92/83/CEE a Consiliului din 19 octombrie 1992 privind armonizarea structurilor accizelor la alcool și băuturi alcoolice (JO 1992, L 316, p. 21, Ediție specială, 09/vol. 1, p. 152).

      (2)  Directive 92/84/CEE a Consiliului din 19 octombrie 1992 privind apropierea ratelor accizelor la alcool și băuturi alcoolice (JO 1992, L 316, p. 29, Ediție specială, 09/vol. 1, p. 159).


title: Cauza C-336/17 P: Ordonanța Curții (Camera a opta) din 8 februarie 2018 – HB și alții/Comisia Europeană [Recurs — Articolul 181 din Regulamentul de procedură al Curții — Drept instituțional — Inițiativa cetățenească europeană „Ethics for Animals and Kids” — Protecția animalelor fără stăpân — Efecte psihologice asupra adulților și asupra copiilor — Refuz de înregistrare a inițiativei din cauza lipsei vădite de competență a Comisiei Europene în materie — Regulamentul (UE) nr. 211/2011 — Articolul 4 alineatul (2) litera (b) — Articolul 4 alineatul (3)]

text:
               23.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/19

         Ordonanța Curții (Camera a opta) din 8 februarie 2018 – HB și alții/Comisia Europeană
   (Cauza C-336/17 P) (1)

   ([Recurs - Articolul 181 din Regulamentul de procedură al Curții - Drept instituțional - Inițiativa cetățenească europeană „Ethics for Animals and Kids” - Protecția animalelor fără stăpân - Efecte psihologice asupra adulților și asupra copiilor - Refuz de înregistrare a inițiativei din cauza lipsei vădite de competență a Comisiei Europene în materie - Regulamentul (UE) nr. 211/2011 - Articolul 4 alineatul (2) litera (b) - Articolul 4 alineatul (3)])
   (2018/C 142/25)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurenți: HB, Robert Coates Smith, Hans Joachim Richter, Carmen Arsene, Magdalena Anna Kuropatwinska, Christos Yiapanis, Nathalie Louise Klinge (reprezentant: P. Brockmann, Rechtsanwalt)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentant: H. Krämer, agent)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               HB, Robert Coates Smith, Hans Joachim Richter, Carmen Arsene, Magdalena Anna Kuropatwinska, Christos Yiapanis și Nathalie Louise Klinge, pe de o parte, precum și Comisia Europeană, pe de altă parte, își suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 283, 28.08.2017.