title: Cauza C-136/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Supremo Tribunal de Justiça (Portugalia) – Sociedade Metropolitana de Desenvolvimento SA/Banco Santander Totta SA

text:
               10.5.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 165/11

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Supremo Tribunal de Justiça (Portugalia) – Sociedade Metropolitana de Desenvolvimento SA/Banco Santander Totta SA
   (Cauza C-136/16)
   (2016/C 165/13)
   Limba de procedură: portugheza

      Instanța de trimitere

   Supremo Tribunal de Justiça

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Sociedade Metropolitana de Desenvolvimento SA

      Pârâtă: Banco Santander Totta SA

      Întrebările preliminare

               1)

               Într-un litigiu între două întreprinderi cu sediul într-un stat membru, cu privire la anumite contracte, existența în cuprinsul acestora a unor clauze atributive de competență în favoarea altui stat membru constituie un element de extraneitate suficient pentru a determina aplicarea Regulamentului (CE) nr. 44/2001 (1) și a Regulamentului (UE) nr. 1215/2012 (2), în vederea stabilirii competenței internaționale, sau trebuie să existe și alte elemente de extraneitate?

               2)

               Convenția atributivă de competență poate să nu fie aplicată dacă alegerea instanțelor dintr-un alt stat membru decât cel în care îşi au sediul părțile cauzează inconveniente majore uneia dintre acestea, fără ca cealaltă parte să aibă un interes demn de protecție și care să justifice alegerea respectivă?
               În cazul în care se concluzionează că sunt necesare alte elemente de extraneitate pe lângă acordul privind competența:

               3)

               Contractele swap încheiate între SMD și Banco Santander Totta prezintă suficiente elemente de extraneitate pentru a permite aplicarea Regulamentului (CE) nr. 44/2001 și a Regulamentului (UE) nr. 1215/2012, în vederea stabilirii competenței internaționale pentru soluționarea litigiilor care au ca obiect aceste contracte, atunci când:

                           a)

                           este vorba despre entități care îşi au sediul într-un stat membru, Portugalia şi care au încheiat în acest stat două contracte swap formate dintr-un ISDA Master Agreement și două „confirmări”, negociate de regiunea autonomă Madeira în calitate de reprezentant al SMD;

                           b)

                           în cadrul acestei negocieri, regiunea autonomă Madeira, asistată de Banca BPI, S.A. și de o societate de avocatură, a solicitat mai multor bănci internaționale, printre care și JP Morgan, să prezinte propuneri;

                           c)

                           Banco Santander Totta, S.A este deținută integral de Banco Santander, care are sediul social în Spania;

                           d)

                           Banco Santander Totta, S.A. a acționat în calitate de bancă internațională cu filiale în mai multe state membre, sub marca unică Santander;

                           e)

                           Banco Santander Totta, S.A. a fost considerată în cuprinsul ISDA Master Agreement ca Multibranch Party, care poate efectua și primi plăți în orice tranzacție, prin intermediul filialelor sale din Londra și din Luxembourg;

                           f)

                           conform ISDA Master Agreement încheiat, părțile pot, în anumite cazuri, să își transfere drepturile și obligațiile către alte reprezentanțe sau filiale;

                           g)

                           părțile din contractele swap au desemnat ca lege aplicabilă legea engleză și au încheiat convenții atributive de competență în temeiul cărora competența exclusivă și integrală revenea instanțelor engleze;

                           h)

                           contractele au fost redactate în limba engleză, iar terminologia și noțiunile utilizate sunt anglosaxone;

                           i)

                           contractele swap au fost încheiate pentru a acoperi riscul modificării ratei dobânzii din două contracte de finanțare, ambele redactate în engleză și încheiate cu entități străine (una cu sediul în Olanda și cealaltă cu sediul în Italia), iar unul dintre contractele de finanțare prevede că plățile trebuie să fie efectuate de debitori în contul deschis la HSBC Bank plc, din Londra, la datele stabilite în funcție de fusul orar al Londrei, cu aplicarea legii engleze și a competenței instanțelor engleze;

                           j)

                           Banco Santander Totta, S.A. a acționat ca intermediar pe piața internațională, încheind contracte simetrice de acoperire pe piața internațională?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (JO 2001, L 12, p. 1; Ediție specială, 19/vol. 3, p. 74).

      (2)  Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 12 decembrie 2012 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (JO L 351, p. 1).


title: Cauza T-454/11: Hotărârea Tribunalului din 19 aprilie 2013 — Luna/OAPI — Asteris (Al bustan) [ „Marcă comunitară — Procedură de declarare a nulității — Marca comunitară figurativă Al bustan — Marca națională figurativă anterioară ALBUSTAN — Utilizare serioasă a mărcii anterioare — Articolul 57 alineatele (2) și (3) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               1.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 156/40

         Hotărârea Tribunalului din 19 aprilie 2013 — Luna/OAPI — Asteris (Al bustan)
   (Cauza T-454/11) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de declarare a nulității - Marca comunitară figurativă Al bustan - Marca națională figurativă anterioară ALBUSTAN - Utilizare serioasă a mărcii anterioare - Articolul 57 alineatele (2) și (3) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2013/C 156/74
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Luna International Ltd (Londra, Regatul Unit) (reprezentant: S. Malynicz, barrister)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: J. Crespo Carrillo, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Asteris Industrial and Commercial Company SA (Atena, Grecia)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 20 mai 2011 (cauza R 1358/2008-2) privind o procedură de declarare a nulității între Asteris Industrial and Commercial Company SA și Luna International Ltd.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Luna International Ltd la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 319, 29.10.2011.


title: Cauza T-421/10: Hotărârea Tribunalului din 5 octombrie 2011 — Cooperativa Vitivinícola Arousana/OAPI — Sotelo Ares (ROSALIA DE CASTRO) [ Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale ROSALIA DE CASTRO — Marca națională verbală anterioară ROSALIA — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Similitudinea produselor — Aprecierea similitudinii semnelor pe plan conceptual — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 ]

text:
               19.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 340/19

         Hotărârea Tribunalului din 5 octombrie 2011 — Cooperativa Vitivinícola Arousana/OAPI — Sotelo Ares (ROSALIA DE CASTRO)
   (Cauza T-421/10) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale ROSALIA DE CASTRO - Marca națională verbală anterioară ROSALIA - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Similitudinea produselor - Aprecierea similitudinii semnelor pe plan conceptual - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2011/C 340/39
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Cooperativa Vitivinícola Arousana, S. Coop. Galega (Meaño, Spania) (reprezentant: E. Sánchez-Quiñones González, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: J. Crespo Carrillo, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: María Constantina Sotelo Ares (Cambados, Spania) (reprezentant: C. Lema Devesa, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 19 iulie 2010 (cauza R 1804/2008-4) privind o procedură de opoziție între Maria Constantina Sotelo Ares și Cooperativa Vitivinícola Arousana, S. Coop. Galega

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Cooperativa Vitivinícola Arousana, S. Coop. Galega la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 301, 6.11.2010.


title: Cauza T-403/15: Acțiune introdusă la 22 iulie 2015 – JYSK/Comisia

text:
               21.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 311/58

         Acțiune introdusă la 22 iulie 2015 – JYSK/Comisia
   (Cauza T-403/15)
   (2015/C 311/63)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: JYSK sp. z o.o. (Radomsko, Polonia) (reprezentant: H. Sønderby Christensen, lawyer)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Comisiei C(2015) 3228 final din 11 mai 2015 privind o contribuţie financiară din partea Fondului European de Dezvoltare Regională (FEDER) pentru proiectul major „Centrul European de Servicii Partajate – Sisteme logistice inteligente”, care face parte din programul operațional „Economie inovatoare” pentru asistență din partea FEDER, în cadrul obiectivului Convergență în Polonia.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă șase motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe faptul că JYSK a îndeplinit cerințele stabilite de guvernul polonez și finalitățile Programului operațional „Economie inovatoare” 2007-2013 (PO EI), precum și ale dreptului Uniunii.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că proiectul este conform cu PO EI și cu dreptul Uniunii.

                           —

                           Reclamanta susține că, în decizia sa, Comisia nu contestă conformitatea criteriilor stabilite în Submăsura 4.5.2. (anexa 2) cu PO EI și cu dreptul Uniunii. De asemenea, reclamanta susține că Comisia nu contestă conformitatea proiectului cu criteriile stabilite și/sau faptul că JYSK avea dreptul la un scor de 60,5 puncte.

               3.

               Al treilea motiv, privind esența acestei acțiuni.

                           —

                           Reclamanta susține că această acțiune nu are nimic de a face – în realitate – cu JYSK – întrucât toate părțile – inclusiv Comisia – sunt de acord cu faptul că JYSK a îndeplinit de fapt criteriile stabilite. Potrivit reclamantei, această acțiune constă prin urmare într-un diferend între administrația poloneză, pe de o parte, și Comisie, pe de altă parte, privind o problemă de legalitate. JYSK nu ar trebui să fie o victimă a acestuia.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că reprezentantul Comisiei a confirmat că administrația poloneză respectă dreptul Uniunii și PO EI.

                           —

                           Potrivit reclamantei, este clar că Comisia a fost de acord cu toate cerințele stabilite și a că a acceptat atât PO EI, cât și punerea în aplicare concretă.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia încalcă repartizarea competențelor între Comisie și administrația poloneză și principiile subsidiarității și proporționalității.

                           —

                           Reclamanta susține că Comisia nu are dreptul să refuze o susținere națională pentru motive a căror apreciere revine administrației poloneze – ca urmare a experienței precise în domeniu a acesteia din urmă. De asemenea, potrivit reclamantei, Comisia nu are dreptul să își întemeieze refuzul pe motive despre care avea cunoștință la data cererii JYSK. Se presupune că „Tabloul de bord” (Submăsura 4.5.2.) exprimă exact obiectivele și finalitățile PO EI, ambele fiind cunoscute de reprezentantul Comisiei din comitetul de supraveghere la data cererii JYSK. Corecta înțelegere/interpretare a PO EI, susține reclamanta, trebuie să ia în considerare cunoștințele specifice ale administrației poloneze privind locurile de muncă și competențele lucrătorilor din Radomsko, iar Comisia nu poate eluda în toate detaliile aprecierea administrației poloneze în cadrul punerii în aplicare a programului și nu este corect să se considere orice intenție sau „obiectiv” al PO EI drept decisiv, cum procedează Comisia. Potrivit reclamantei, corecta înțelegere a PO EI și a dreptului Uniunii trebuie să se întemeieze pe faptul că anumite dispoziții prezintă o importanță mai mare decât altele – astfel cum arată tabloul de bord (Submăsura 4.5.2.).

               6.

               Al șaselea motiv, întemeiat pe argumentele Comisiei.

                           —

                           Reclamanta susține că niciunul dintre cele trei argumente principale nu era în vigoare și/sau decisiv în sensul pretins de Comisie și potrivit accepțiunii la care aceasta se referă la data cererii JYSK (iulie 2008). Potrivit reclamantei, acestea nu pot fi prin urmare relevante în această cauză și, în măsura în care Tribunalul le consideră relevante, nu erau decisive.


title: Cauza C-343/10: Acțiune introdusă la 7 iulie 2010 — Comisia Europeană/Regatul Spaniei

text:
               28.8.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 234/29

         Acțiune introdusă la 7 iulie 2010 — Comisia Europeană/Regatul Spaniei
   (Cauza C-343/10)
   ()
   2010/C 234/47
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentant: S. Pardo Quintillán, agent)

      Pârât: Regatul Spaniei

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că Regatul Spaniei, întrucât nu a asigurat

                           —

                           colectarea apelor reziduale ale aglomerărilor cu EL (echivalent-locuitor) mai mare de 15 000 din Valle de Güimar, Noreste (Valle Guerra), Valle de la Orotava, Arenys de Mar, Alcossebre și Cariño, în conformitate cu articolul 3 din Directiva 91/271/CEE (1) și

                           —

                           tratarea apelor urbane reziduale ale aglomerărilor cu EL mai mare de 15 000 din Arroyo de la Miel, Arroyo de la Víbora, Estepota (San Pedro de Alcántara), Alhaurín el Grande, Coín, Barbate, Chipiona, Isla Cristina, Matalascañas, Nerja, Tarifa, Torrox Costa, Vejer de la Frontera, Gijón-Este, Llanes, Valle de Güimar, Noreste (Valle Guerra), Los Llanos de Aridane, Arenys de Mar, Pineda de Mar, Ceuta, Alcossebre, Benicarló, Elx (Arenales), Peñíscola, Teulada Moraira (Rada Moraira), Vinaròs, A Coruña, Cariño, Tui, Vigo, Aguiño Carreira-Ribeira, Baiona, Noia, Santiago, Viveiro și Irán (Hondarribia) în conformitate cu articolul 4 alineatele (1), (3) și, după caz, (4) din directivă,

                     nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul dispozițiilor menționate din Directiva 91/271/CEE;

               —

               obligarea Regatului Spaniei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În conformitate cu articolul 3 alineatul (1) și cu articolul 4 alineatul (1) din Directiva 91/271/CEE, aglomerările cu EL mai mare de 15 000 trebuiau să dispună de sisteme de colectare și să supună apele urbane reziduale unei tratări secundare sau echivalente cel mai târziu la 31 decembrie 2000.
   În conformitate cu articolul 3 alineatul (2) din directivă, sistemele de colectare a apelor urbane reziduale trebuie să respecte condițiile prevăzute de Anexa I, punctul A.
   În ceea ce privește obligațiile de tratare a apelor urbane reziduale, articolul 4 alineatul (1) din directivă impune statelor membre obligația de a se asigura că apele urbane reziduale care intră în sistemele de colectare, înainte de a fi evacuate, fac obiectul unei tratări secundare sau echivalente.
   În conformitate cu articolul 4 alineatul (3), evacuările din stațiile de epurare trebuie să respecte condițiile din Anexa I punctul B. La rândul său, Anexa I punctul B face trimitere la condițiile care figurează în tabelul 1 al acestei anexe. În final, procedurile de control prevăzute de Anexa I punctul D permit să se verifice dacă evacuările din stațiile de epurare a apelor urbane reziduale respectă condițiile din Anexa I punctul B.
   Regatul Spaniei nu a asigurat respectarea cerințelor prevăzute de Directivă, în ceea ce privește cele 38 de aglomerări în discuție.

      (1)  Directiva 91/271/CEE a Consiliului din 21 mai 1991 privind tratarea apelor urbane reziduale (JO L 135, p. 40, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 43).


title: Cauza C-465/14: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 27 octombrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Centrale Raad van Beroep – Țările de Jos) – Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank/F. Wieland, H. Rothwangl (Trimitere preliminară — Articolele 18 și 45 TFUE — Securitatea socială a lucrătorilor migranți — Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 — Articolele 3 și 94 — Regulamentul (CE) nr. 859/2003 — Articolul 2 alineatele (1) și (2) — Asigurare pentru limită de vârstă și asigurare pentru deces — Foști navigatori resortisanți ai unui stat terț devenit membru al Uniunii Europene în 1995 — Excludere de la dreptul la prestații pentru limită de vârstă)

text:
               9.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 6/4

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 27 octombrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Centrale Raad van Beroep – Țările de Jos) – Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank/F. Wieland, H. Rothwangl
   (Cauza C-465/14) (1)

   ((Trimitere preliminară - Articolele 18 și 45 TFUE - Securitatea socială a lucrătorilor migranți - Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 - Articolele 3 și 94 - Regulamentul (CE) nr. 859/2003 - Articolul 2 alineatele (1) și (2) - Asigurare pentru limită de vârstă și asigurare pentru deces - Foști navigatori resortisanți ai unui stat terț devenit membru al Uniunii Europene în 1995 - Excludere de la dreptul la prestații pentru limită de vârstă))
   (2017/C 006/04)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Centrale Raad van Beroep

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank

      Pârâți: F. Wieland, H. Rothwangl

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 94 alineatele (1) și (2) din Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 al Consiliului din 14 iunie 1971 de aplicare a regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați, cu lucrătorii care desfășoară activități independente și cu membrii familiilor acestora care se deplasează în cadrul Comunității, în versiunea modificată și actualizată prin Regulamentul (CE) nr. 118/97 al Consiliului din 2 decembrie 1996, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 647/2005 al Parlamentului European și al Consiliului din 13 aprilie 2005, trebuie interpretat în sensul că nu se opune unei reglementări a unui stat membru care nu ia în considerare, pentru stabilirea drepturilor la prestații pentru limită de vârstă, o perioadă de asigurare pretins realizată în conformitate cu propria legislație de către un lucrător străin în cazul în care statul al cărui resortisant este acest lucrător a aderat la Uniunea Europeană ulterior realizării acestei perioade.

               2)

               Articolele 18 și 45 TFUE trebuie interpretate în sensul că nu se opun legislației unui stat membru, precum cea în discuție în litigiile principale, în temeiul căreia un navigator care a făcut parte, o perioadă determinată, din echipajul unei nave care are portul de origine pe teritoriul acestui stat membru și care locuia la bordul acestei nave este exclus de la asigurarea pentru limită de vârstă pentru această perioadă pentru motivul că nu era resortisant al unui stat membru în perioada respectivă.

               3)

               Articolul 2 alineatele (1) și (2) din Regulamentul nr. 859/2003 al Consiliului din 14 mai 2003 de extindere a dispozițiilor Regulamentului (CEE) nr. 1408/71 și Regulamentului (CEE) nr. 574/72 la resortisanții unor țări terțe care nu fac obiectul dispozițiilor respective exclusiv pe motive de cetățenie trebuie interpretat în sensul că nu se opune reglementării unui stat membru potrivit căreia o perioadă de încadrare în muncă realizată în temeiul legislației acestui stat membru de către un lucrător salariat care nu era resortisant al unui stat membru în această perioadă, dar care, în momentul în care solicită plata unei pensii pentru limită de vârstă, intră în domeniul de aplicare al articolului 1 din acest regulament, nu este luată în considerare de statul membru menționat pentru stabilirea drepturilor la pensie ale lucrătorului respectiv.

      (1)  JO C 448, 15.12.2014.


title: Cauza T-196/13: Hotărârea Tribunalului din 16 iulie 2014 – Nanu-Nana Joachim Hoepp/OAPI – Stal-Florez Botero (la nana) [ „Marcă comunitară — Procedură de declarare a nulității — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative «la nana»  — Marca națională verbală anterioară NANA — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Lipsa utilizării serioase a mărcii anterioare — Articolul 57 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 207/2009” ]

text:
               1.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 292/43

         Hotărârea Tribunalului din 16 iulie 2014 – Nanu-Nana Joachim Hoepp/OAPI – Stal-Florez Botero (la nana)
   (Cauza T-196/13) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de declarare a nulității - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative «la nana» - Marca națională verbală anterioară NANA - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Lipsa utilizării serioase a mărcii anterioare - Articolul 57 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 207/2009”])
   2014/C 292/52
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: Nanu-Nana Joachim Hoepp GmbH & Co. KG (Brême, Germania) (reprezentant: T. Boddien, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne (mărci, desene şi modele industriale) (reprezentant: A. Pohlmann, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Lina M. Stal-Florez Botero (Maarsen, Țările de Jos)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 29 ianuarie 2013 (cauza R 300/2012-1) privind o procedură de declarare a nulității între Nanu-Nana Joachim Hoepp GmbH & Co. KG și Lina M. Stal-Florez Botero.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Nanu-Nana Joachim Hoepp GmbH & Co. KG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 171, 15.6.2013.


title: Cauza C-122/08: Acțiune introdusă la 19 martie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord

text:
               9.5.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 116/18

         Acțiune introdusă la 19 martie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord
   (Cauza C-122/08)
   (2008/C 116/32)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentant: M. Wilderspin, agent)

      Pârât: Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea că, prin neadoptarea actelor cu putere de lege și a normelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2004/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 (1) privind dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora sau, în orice caz, prin faptul că nu le-a comunicat Comisiei, Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive;

               —

               obligarea Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Termenul de transpunere a directivei a expirat la 30 aprilie 2006.

      (1)  JO L 158, p. 77, Ediție specială, 05/vol. 7, p. 56.


title: Cauza C-287/11 P: Recurs introdus la 6 iunie 2011 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) pronunțate la 24 martie 2011 în cauza T-385/06, Aalberts Industries NV, Comap SA, fostă Aquatis France SAS, Simplex Armaturen + Fittings GmbH & Co. KG/Comisia Europeană

text:
               13.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 238/10

         Recurs introdus la 6 iunie 2011 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) pronunțate la 24 martie 2011 în cauza T-385/06, Aalberts Industries NV, Comap SA, fostă Aquatis France SAS, Simplex Armaturen + Fittings GmbH & Co. KG/Comisia Europeană
   (Cauza C-287/11 P)
   2011/C 238/15
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Castillo de la Torre, V. Bottka, R. Sauer, agenți)

      Celelalte părți în proces: Aalberts Industries NV, Comap SA, formerly Aquatis France SAS, Simplex Armaturen + Fittings GmbH & Co. KG

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curții:

               —

               anularea hotărârii atacate;

               —

               respingerea în totalitate a acțiunii formulate la Tribunal;

               —

               obligarea celor trei reclamante din prima instanță la plata tuturor cheltuielilor de judecată efectuate în prezenta cauză, precum și a celor efectuate în prima instanță.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului, Comisia invocă următoarele trei motive.
   Prin intermediul primului motiv, se susține că Tribunalul a încălcat diverse norme privind sarcina probei și norme procedurale privind probele, a denaturat anumite elemente de probă și nu și-a motivat constatările de fapt. Deși Tribunalul amintește jurisprudența privind necesitatea de a lua în considerare ansamblul probelor, aprecierile ulterioare dovedesc o abordare foarte fragmentară potrivit căreia sunt privite în mod izolat și sunt respinse în mod individual. Acest fapt afectează analiza contactelor individuale, care sunt considerate în decizie drept manifestări ale participării întreprinderilor controlate de Aalberts la încălcarea continuă. Tribunalul examinează probele referitoare la participarea filialelor Simplex și Aquatis la încălcarea continuă în mod izolat, cu toate că acestea țin de una și aceeași întreprindere (Aalberts). În plus și în ceea ce privește aceste contacte, Tribunalul denaturează anumite dovezi-cheie sau cel puțin nu își motivează suficient concluziile referitoare la forța probantă a anumitor probe.
   Al doilea motiv este invocat cu titlu subsidiar față de primul motiv, susținându-se că, chiar și în cazul în care constatările sale de fapt ar trebui să fie confirmate, Tribunalul a anulat în mod greșit decizia în totalitate, având în vedere că acesta a constatat numai o eroare parțială în cuprinsul deciziei. Hotărârea atacată este afectată de cel puțin două erori.

               —

               În primul rând, Tribunalul a anulat decizia Comisiei în temeiul faptului că Aquatis nu a avut cunoștință de existența înțelegerii în aceeași măsură ca și ceilalți participanți la reuniunile FNAS desfășurate în Franța. Cu toate acestea, potrivit unei jurisprudențe constante, gradul diferit de conștientizare a înțelegerii de către un participant nu trebuie să conducă la anularea totală a încălcării unice și continue ci poate să conducă, cel mult, la o anulare în parte a unei încălcări și, eventual, la o reducere a amenzii aplicate.

               —

               În al doilea rând, anulând în totalitate decizia în privința Aalberts și a celor două filiale ale acesteia într-o situație în care o anulare în parte ar fi constituit soluția cea mai adecvată în lumina jurisprudenței, Tribunalul și-a depășit competențele.

         În sfârșit, cel de al treilea motiv este invocat de asemenea cu titlu subsidiar, în cazul în care Curtea respinge primul și al doilea motiv, referindu-se la calculul amenzii aplicate Simplex și Aquatis pentru prima parte a perioadei în eventualitatea în care constatarea unei încălcări în cea de a doua parte a perioadei ar fi anulată în totalitate. Comisia susține că anularea articolului 2 litera (b) punctul 2 din decizie nu este motivată și că, dacă Tribunalul s-a bazat pe așa-numitul plafon de 10 % în temeiul articolului 23 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1/2003 (1), acesta s-a pronunțat ultra petita și a încălcat principiul contradictorialității și, prin urmare, dreptul la un proces echitabil, întrucât acest aspect nu a fost dezbătut în fața primei instanțe.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (JO 2003, L 1, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 167)


title: Cauza C-498/12: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale di Tivoli (Italia) la 7 noiembrie 2012 — Antonella Pedone/Maria Adele Corrao

text:
               26.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 26/26

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale di Tivoli (Italia) la 7 noiembrie 2012 — Antonella Pedone/Maria Adele Corrao
   (Cauza C-498/12)
   2013/C 26/50
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale di Tivoli

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Antonella Pedone

      Pârâtă: Maria Adele Corrao

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 130 din DPR nr. 115 din 30 mai 2002 privind acordarea asistenței juridice gratuite în dreptul italian — în măsura în care impune ca sumele care trebuie să fie plătite apărătorului, asistentului magistratului și expertului părții sunt reduse la jumătate — este conform cu articolul 47 al treilea paragraf din Cartea drepturilor fundamentale a Uniunii Europene care prevede că asistența juridică gratuită se acordă celor care nu dispun de resurse suficiente, în măsura în care aceasta este necesară pentru a asigura accesul efectiv la justiție?

               2.

               Articolul 130 din DPR nr. 115 din 30 mai 2002 privind acordarea asistenței juridice gratuite în dreptul italian — în măsura în care impune ca sumele care trebuie să fie plătite apărătorului, asistentului magistratului și expertului părții sunt reduse la jumătate — este conform cu articolul 6 din Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului, astfel cum a fost transpus în dreptul comunitar prin articolul 52 alineatul (3) din Cartea drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și prin articolul 6 [TUE]?


title: Cauza C-7/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Raad van State (Țările de Jos) la 8 ianuarie 2010 — Staatssecretaris van Justitie/T. Kahveci

text:
               13.3.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/37

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Raad van State (Țările de Jos) la 8 ianuarie 2010 — Staatssecretaris van Justitie/T. Kahveci
   (Cauza C-7/10)
   2010/C 63/58
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Raad van State

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Staatssecretaris van Justitie

      Pârât: T. Kahveci

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 7 din Decizia nr. 1/80 [din 19 septembrie 1980 privind dezvoltarea asocierii, adoptată de Consiliul de asociere, instituit prin Acordul de asociere dintre Comunitatea Economică Europeană și Turcia], trebuie interpretat în sensul că membrii familiei unui lucrător turc care este încadrat pe piața legală a muncii dintr-un stat membru, nu se pot prevala de această dispoziție după ce lucrătorul a dobândit cetățenia statului membru gazdă, dar păstrat în același timp cetățenia turcă?

               2.

               Pentru a se răspunde la prima întrebare este important momentul de la care lucrătorul turc în discuție dobândește cetățenia statului membru gazdă?


title: Cauza T-219/11: Acțiune introdusă la 15 aprilie 2011 — Otero González/OAPI — Apli-Agipa (AGIPA)

text:
               2.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 194/16

         Acțiune introdusă la 15 aprilie 2011 — Otero González/OAPI — Apli-Agipa (AGIPA)
   (Cauza T-219/11)
   2011/C 194/25
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

      Părțile

      Reclamant: José Luis Otero González (Barcelona, Spania) (reprezentant: S. Correa, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Apli-Agipa SAS (Dormans, Franța)

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei Camerei a doua de recurs din 14 februarie 2011 adoptate în cauza R 0556/2010-2 în ceea ce privește admiterea în parte a cererii de înregistrare pentru următoarele produse: „fotografii, adezivi pentru papetărie sau menaj, pensule, mașini de scris și articole de birou (cu excepția mobilierului), material didactic sau pentru învățământ (cu excepția aparatelor), materiale plastice pentru ambalaj (neincluse în alte clase), caractere tipografice, forme de tipar”;

               —

               respingerea cererii de înregistrare nr. 5.676.721 a mărcii comunitare „AGIPA” în ceea ce privește toate produsele menționate în clasa 16;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: APLI-AGIPA S.A.S.

      Marca comunitară vizată: marca verbală „AGIPA” (cererea de înregistrare nr. 5.676.721) pentru produse din clasa 16.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: reclamantul.

      Marca sau semnul invocat: marca verbală spaniolă „AGIPA” (nr. 2.216.879) și marca figurativă spaniolă care conține elementul verbal „a — agipa” (nr. 1.269.511), ambele înregistrate pentru produse din clasa 16.

      Decizia diviziei de opoziție: admite în parte opoziția.

      Decizia camerei de recurs: admite în parte calea de atac.

      Motivele invocate: aplicarea și interpretarea eronate ale articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-40/10: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 24 noiembrie 2010 — Comisia Europeană/Consiliul Uniunii Europene [Acțiune în anulare — Regulamentul (UE, Euratom) nr. 1296/2009 — Ajustare anuală a remunerațiilor și a pensiilor funcționarilor și ale celorlalți agenți ai Uniunii Europene — Metodă de ajustare — Articolul 65 din Statutul funcționarilor — Articolul 1 și articolele 3-7 din anexa XI la statut — Clauză de exceptare — Articolul 10 din anexa XI la statut — Putere de apreciere a Consiliului — Ajustare diferită de cea propusă de Comisie — Clauză de reexaminare care permite ajustarea intermediară a remunerațiilor]

text:
               29.1.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 30/10

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 24 noiembrie 2010 — Comisia Europeană/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-40/10) (1)

   (Acțiune în anulare - Regulamentul (UE, Euratom) nr. 1296/2009 - Ajustare anuală a remunerațiilor și a pensiilor funcționarilor și ale celorlalți agenți ai Uniunii Europene - Metodă de ajustare - Articolul 65 din Statutul funcționarilor - Articolul 1 și articolele 3-7 din anexa XI la statut - Clauză de exceptare - Articolul 10 din anexa XI la statut - Putere de apreciere a Consiliului - Ajustare diferită de cea propusă de Comisie - Clauză de reexaminare care permite ajustarea intermediară a remunerațiilor)
   2011/C 30/15
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall, G. Berscheid și J.-P. Keppenne, agenți)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Bauer și D. Waelbroeck, agenți)

      Intervenient în susținerea reclamantei: Parlamentul European (reprezentanți: S. Seyr și M. A. Neergaard, agenți)

      Intervenienți în susținerea pârâtului: Regatul Danemarcei (reprezentant: B. Weis Fogh, agent), Republica Federală Germania (reprezentanți: J. Möller și B. Klein, agenți), Republica Elenă (reprezentanți: A. Samoni-Rantou și S. Chala, agenți), Republica Lituania (reprezentanți: D. Kriaučiūnas și R. Krasuckaitė, agenți), Republica Austria (reprezentant: E. Riedl, agent), Republica Polonă (reprezentant: M. Szpunar, agent), Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentanți: S. Behzadi-Spencer și M. L. Seeboruth, agenți)

      Obiectul

   Acțiune în anulare — Regulamentului (UE, Euratom) nr. 1296/2009 al Consiliului din 23 decembrie 2009 de ajustare, începând cu 1 iulie 2009, a remunerațiilor și pensiilor funcționarilor și ale celorlalți agenți ai Uniunii Europene, precum și a coeficienților corectori aferenți (JO L 348, p. 10) — Nerespectarea metodei de ajustare anuală a salariilor și pensiilor pentru o perioadă de referință — Încălcarea articolului 65 din Statutul funcționarilor precum și a articolelor 1 și 3-7 din anexa XI la statut — Putere de apreciere a Consiliului — Protecția încrederii legitime și principiul „patere legem quam ipse fecisti” — Clauză de reexaminare care permite ajustarea intermediară a remunerațiilor

      Dispozitivul

               1.

               Anulează articolul 2 și articolele 4-18 din Regulamentul (UE, Euratom) nr. 1296/2009 al Consiliului din 23 decembrie 2009 de ajustare, începând cu 1 iulie 2009, a remunerațiilor și pensiilor funcționarilor și ale celorlalți agenți ai Uniunii Europene, precum și a coeficienților corectori aferenți.

               2.

               Menține efectele articolului 2 și ale articolelor 4-17 din Regulamentul nr. 1296/2009 până la intrarea în vigoare a unui nou regulament care urmează a fi adoptat de Consiliul Uniunii Europene pentru a asigura executarea prezentei hotărâri.

               3.

               Obligă Consiliul Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

               4.

               Regatul Danemarcei, Republica Federală Germania, Republica Elenă, Republica Lituania, Republica Austria, Republica Polonă, Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord, precum și Parlamentul European suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 51, 27.2.2010.


title: Cauza T-378/09: Acțiune introdusă la 30 septembrie 2009 — SPAR/OAPI — SPA Group Europe (SPA GROUP)

text:
               21.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/58

         Acțiune introdusă la 30 septembrie 2009 — SPAR/OAPI — SPA Group Europe (SPA GROUP)
   (Cauza T-378/09)
   2009/C 282/109
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: SPAR Handelsgesellschaft mbH (Schenefeld, Germania) (reprezentanți: R. Kaase și J. C. Plate, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: SPA Group Europe Ltd & Co. KG (Nürnberg, Germania)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 16 iulie 2009 în cauza R 123/2008-1, ca urmare a incompatibilității sale cu articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 (1);

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate în cadrul procedurii de opoziție și de recurs în fața OAPI.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: SPA Group Europe Ltd & Co. KG.

      Marca comunitară vizată: marca verbală „SPA GROUP” pentru produse și servicii din clasele 16, 35, 41 și 44 (cererea de înregistrare nr. 4 038 171).

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: reclamanta.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca figurativă germană „SPAR” pentru produse și servicii din clasele 1-36 și 38-41 (nr. 30 108 039.9) și marca figurativă germană „SPAR” pentru servicii din clasele 35, 36 și 39 (nr. 30 404 087.8).

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția.

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94 întrucât există un risc de confuzie între cele două mărci în conflict.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO L 11, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 146).


title: Cauza C-435/08: Acțiune introdusă la 30 septembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Polonă

text:
               22.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/28

         Acțiune introdusă la 30 septembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Polonă
   (Cauza C-435/08)
   (2008/C 301/43)
   Limba de procedură: poloneza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: K. Simonsson și M. Owsiany-Hornung, în calitate de agenți)

      Pârâtă: Republica Polonă
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, pe de o parte, prin excluderea tuturor ambarcațiunilor de agrement din domeniul de aplicare al Deciziei ministrului Infrastructurilor din 13 decembrie 2002 privind unele dispoziții speciale în materie de securitate a navigației navelor maritime, prin care au fost transpuse în dreptul național anumite dispoziții Directiva 2002/59/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 27 iunie 2002 de instituire a unui sistem comunitar de monitorizare și informare privind traficul navelor maritime și de abrogare a Directivei 93/75/CEE a Consiliului (1) și că, pe de altă parte, prin adoptarea dispozițiilor menționate la alineatul 3.3 din Decizia ministrului infrastructurilor din 12 mai 2003 privind notificarea informațiilor de către proprietarul unei nave care transportă mărfuri periculoase sau poluante, prin care a fost transpus în dreptul național articolul 13 din Directiva 2002/59, dispoziții care autorizează proprietarii navelor care pleacă din porturile poloneze, în cazul în care portul de destinație sau locul de ancorare nu sunt cunoscute în momentul plecării din port, să notifice informațiile generale privind nava și încărcătura acesteia (menționate la punctul 3 din anexa I la Directiva 2002/59) numai în momentul în care ruta navei este stabilită, Republica Polonă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 2 și 13 din această directivă;

               —

               obligarea Republicii Polone la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Republica Polonă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 2 și 13 din Directiva 2002/59/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 27 iunie 2002 de instituire a unui sistem comunitar de monitorizare și informare privind traficul navelor maritime și de abrogare a Directivei 93/75/CEE a Consiliului.
   Republica Polonă nu a transpus corect articolul 2 din Directiva 2002/59, care exclude din domeniul său de aplicare „vasele de pescuit, ambarcațiunile tradiționale și cele de agrement cu o lungime mai mică de 45 de metri”.
   Alineatul 2.1 punctul 2 din Decizia ministrului Infrastructurilor din 13 decembrie 2002 privind unele dispoziții speciale în materie de securitate a navigației navelor maritime, prin care au fost transpuse în dreptul național anumite dispoziții din directiva respectivă, depășește în această privință dispozițiile din directivă excluzând din domeniul său de aplicare toate ambarcațiunile de agrement. Comisia consideră că o astfel de limitare a domeniului de aplicare al directivei este contrară dispozițiilor din articolul 2 din directivă.
   De asemenea, Republica Polonă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 13 din Directiva 2002/59. Articolul 13 alineatul (1) din această directivă prevede că „[o]peratorul, agentul sau căpitanul navei, indiferent de mărimea acesteia, care transportă mărfuri periculoase sau poluante și care părăsește un port dintr-un stat membru notifică, cel târziu în momentul plecării, informațiile prevăzute în anexa I punctul 3 autorității competente desemnate de acel stat membru”.
   Alineatul 3.1 din Decizia ministrului Infrastructurilor din 12 mai 2003 privind notificarea informațiilor de către proprietarul unei nave care transportă mărfuri periculoase sau poluante impune o obligație asemănătoare. Cu toate acestea, alineatul 3.3 din aceeași decizie prevede că, „în cazul în care portul de destinație sau locul de ancorare nu sunt cunoscute în momentul plecării din port, informațiile […] sunt notificate cel mai târziu în momentul în care ruta navei este stabilită”.
   Prin urmare, această posibilitate nu este limitată la situația specială menționată la articolul 13 alineatul (2) din directivă (navă care vine dintr-un port situat în afara Comunității și care se îndreaptă spre un port al unui stat membru sau un loc de ancoraj situat în apele teritoriale ale unui stat membru). În opinia Comisiei, această derogare referitoare la momentul notificării informațiilor este contrară articolului 13 din directivă.

      (1)  JO L 208, p. 10, Ediție specială, 07/vol. 9, p. 161.


title: Cauza C-169/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Supremo (Spania) la 3 aprilie 2017 – Asociación Nacional de Productores de Ganado Porcino/Administración del Estado

text:
               19.6.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 195/14

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Supremo (Spania) la 3 aprilie 2017 – Asociación Nacional de Productores de Ganado Porcino/Administración del Estado
   (Cauza C-169/17)
   (2017/C 195/19)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Tribunal Supremo

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Asociación Nacional de Productores de Ganado Porcino

      Pârâtă: Administración del Estado

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolele 34 și 35 TFUE trebuie interpretate în sensul că se opun unei dispoziții naționale precum articolul 8 alineatul 1 din Decretul regal nr. 4/2014 din 10 ianuarie 2014 de aprobare a standardului de calitate pentru carnea, jambonul, spata și fileul de porc iberic, care condiționează utilizarea termenului „ibérico” pentru produsele preparate sau comercializate în Spania de mărirea, de către crescătorii de porci din rasa iberică care practică sisteme de creștere intensivă („de cebo”), a suprafeței totale minime de spațiu liber per animal viu de peste 110 kg la 2 m2, cu toate că – în acest caz – obiectivul măsurii respective este îmbunătățirea calității produselor vizate de dispoziția menționată?

               2)

               Articolul 3 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2008/120/CE a Consiliului din 18 decembrie 2008 de stabilire a normelor minime de protecție a porcilor (1) coroborat cu articolul 12 din aceeași directivă trebuie interpretat în sensul că se opune unei dispoziții naționale precum articolul 8 alineatul 1 din Decretul regal nr. 4/2014 din 10 ianuarie 2014 de aprobare a standardului de calitate pentru carnea, jambonul, spata și fileul de porc iberic, care condiționează utilizarea termenului „ibérico” pentru produsele preparate sau comercializate în Spania de mărirea, de către crescătorii de porci din rasa iberică care practică sisteme de creștere intensivă („de cebo”), a suprafeței totale minime de spațiu liber per animal viu de peste 110 kg la 2 m2, cu toate că obiectivul dispoziției naționale este de a îmbunătăți calitatea produselor, iar nu în mod special de a spori protecția porcilor?
               În cazul unui răspuns negativ la întrebarea anterioară, articolul 12 din Directiva [2008/120/CE] coroborat cu articolele 34 și 35 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene trebuie interpretat în sensul că se opune ca o dispoziție națională precum articolul 8 alineatul 1 din Decretul regal nr. 4/2012 să prevadă în sarcina producătorilor din alte state membre, în vederea îmbunătățirii calității produselor preparate sau comercializate în Spania – iar nu a protecției porcilor –, obligația de a îndeplini aceleași condiții de creștere a animalelor precum cele impuse producătorilor spanioli, pentru ca produsele obținute din porcii lor să beneficieze de denumirile comerciale prevăzute de decretul regal respectiv?

               3)

               Articolele 34 și 35 TFUE trebuie interpretate în sensul că se opun unei dispoziții naționale precum articolul 8 alineatul 2 din Decretul regal nr. 4/2014 din 10 ianuarie 2014 de aprobare a standardului de calitate pentru carnea, jambonul, spata și fileul de porc iberic, care prevede o vârstă minimă de sacrificare de 10 luni în cazul porcilor din care se prepară produse din categoria „de cebo”, în vederea îmbunătățirii calității produselor respective?

      (1)
         JO 2009, L 47, p. 5.


title: Cauza T-392/11: Hotărârea Tribunalului din 16 mai 2013 — Iran Transfo/Consiliul ( „Politică externă și de securitate comună — Măsuri restrictive luate împotriva Iranului în scopul de a împiedica proliferarea nucleară — Înghețarea fondurilor — Obligația de motivare — Eroare vădită de apreciere” )

text:
               29.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 189/20

         Hotărârea Tribunalului din 16 mai 2013 — Iran Transfo/Consiliul
   (Cauza T-392/11) (1)

   (Politică externă și de securitate comună - Măsuri restrictive luate împotriva Iranului în scopul de a împiedica proliferarea nucleară - Înghețarea fondurilor - Obligația de motivare - Eroare vădită de apreciere)
   2013/C 189/40
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Iran Transfo (Teheran, Iran) (reprezentant: K. Kleinschmidt, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Bishop și J.-P. Hix, agenți)

      Intervenientă în susținerea pârâtului: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Erlbacher și T. Scharf, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei 2011/299/PESC a Consiliului din 23 mai 2011 de modificare a Deciziei 2010/413/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 136, p. 65, Rectificare în JO L 164, p. 19), în măsura în care această decizie o privește pe reclamantă

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Decizia 2011/299/PESC a Consiliului din 23 mai 2011 de modificare a Deciziei 2010/413/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului, în ceea ce privește Iran Transfo.

               2.

               Efectele Deciziei 2011/299, în ceea ce privește Iran Transfo, sunt menținute pentru o perioadă care nu poate să depășească două luni și zece zile de la data pronunțării prezentei hotărâri.

               3.

               Consiliul Uniunii Europene suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile efectuate de Iran Transfo.

               4.

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 290, 1.10.2011.


title: Cauza C-506/09 P: Hotărârea Curții (Camera intâi) din 22 martie 2012 — Republica Portugheză/Transnáutica — Transportes e Navegação, SA, Comisia Europeană [Recurs — Uniune vamală — Regulamentele (CEE) nr. 2913/92 și (CEE) nr. 2454/93 — Remiterea taxelor la import — Încărcături de tutun și de alcool etilic nedenaturat destinate unor țări terțe — Fraudă comisă de un angajat al societății supuse plății]

text:
               5.5.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 133/2

         Hotărârea Curții (Camera intâi) din 22 martie 2012 — Republica Portugheză/Transnáutica — Transportes e Navegação, SA, Comisia Europeană
   (Cauza C-506/09 P) (1)

   (Recurs - Uniune vamală - Regulamentele (CEE) nr. 2913/92 și (CEE) nr. 2454/93 - Remiterea taxelor la import - Încărcături de tutun și de alcool etilic nedenaturat destinate unor țări terțe - Fraudă comisă de un angajat al societății supuse plății)
   2012/C 133/03
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Republica Portugheză (reprezentant: L. Inez Fernandes, agent)

      Celelalte părți în proces: Transnáutica — Transportes e Navegação, SA (reprezentant: M. López Garrido, avocat), Comisia Europeană (reprezentanți: R. Lyal și L. Bouyon, agenți)

      Intervenientă în susținerea reclamantei: Regatul Spaniei (reprezentant: M. Muñoz Pérez, agent)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a șaptea) din 23 septembrie 2009, Transnáutica/Comisia (T-385/05) prin care Tribunalul a anulat Decizia Comisiei (REM 05/2004) din 6 iulie 2005 prin care autoritățile portugheze erau încunoștiințate că remiterea taxelor la import către reclamantă nu este justificată pentru un anumit cuantum și că rambursarea taxelor la import către reclamantă nu este justificată pentru un alt cuantum, întrucât săvârșirea unei fraude de către unul dintre angajații săi fără cunoștința acesteia nu constituie o situație specială susceptibilă să justifice remiterea și rambursarea către reclamantă a taxelor la import

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Obligă Republica Portugheză la plata cheltuielilor de judecată.

               3.

               Regatul Spaniei suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 63, 13.3.2010.


title: Cauza T-632/11: Hotărârea Tribunalului din 6 noiembrie 2014 – Grecia/Comisia [ „FEOGA — Secțiunea Garantare — FEGA şi FEADR — Cheltuieli excluse de la finanțare — Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 — Regim de drepturi la plată unică — Cooperare loială — Echitate — Proporţionalitate — Rezervă naţională — Criterii de atribuire — Corecţie financiară forfetară — Risc pentru fond — Regulamentul (CE) nr. 1493/1999 — Sectorul vitivinicol — Regimuri de distilare şi de plăţi pentru utilizarea anumitor musturi — Ajutoare pentru restructurarea și reconversia podgoriilor” ]

text:
               15.12.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 448/17

         Hotărârea Tribunalului din 6 noiembrie 2014 – Grecia/Comisia
   (Cauza T-632/11) (1)

   ([„FEOGA - Secțiunea Garantare - FEGA şi FEADR - Cheltuieli excluse de la finanțare - Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 - Regim de drepturi la plată unică - Cooperare loială - Echitate - Proporţionalitate - Rezervă naţională - Criterii de atribuire - Corecţie financiară forfetară - Risc pentru fond - Regulamentul (CE) nr. 1493/1999 - Sectorul vitivinicol - Regimuri de distilare şi de plăţi pentru utilizarea anumitor musturi - Ajutoare pentru restructurarea și reconversia podgoriilor”])
   (2014/C 448/22)
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Republica Elenă (reprezentanți: I. Chalkias și S. Papaïoannou, agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: D. Triantafyllou și A. Marcoulli, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei de punere în aplicare 2011/689/UE a Comisiei din 14 octombrie 2011 de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul secțiunii Garantare a Fondului european de orientare și garantare agricolă (FEOGA), în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și în cadrul Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) (JO L 270, p. 33), în măsura în care privește Republica Elenă

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia de punere în aplicare 2011/689/UE a Comisiei din 14 octombrie 2011 de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul secțiunii Garantare a Fondului european de orientare și garantare agricolă (FEOGA), în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și în cadrul Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) în măsura în care aceasta impune Republicii Elene o corecție forfetară privind acordarea de drepturi din rezerva națională noilor agricultori.

               2)

               Respinge în rest acțiunea.

               3)

               Comisia Europeană și Republica Elenă suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 39, 11.2.2012.


title: Cauza T-517/13: Acțiune introdusă la 19 septembrie 2013 — Éditions Quo Vadis/OAPI — Gómez Hernández ( „QUO VADIS” )

text:
               30.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 352/19

         Acțiune introdusă la 19 septembrie 2013 — Éditions Quo Vadis/OAPI — Gómez Hernández („QUO VADIS”)
   (Cauza T-517/13)
   2013/C 352/35
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Éditions Quo Vadis (Carquefou, Franța) (reprezentant: F. Valentin, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Francisco Gómez Hernández (Jacarilla, Spania)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 10 iulie 2013, pronunțată în cauza R 1166/2012-4.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Marca comunitară vizată: marca verbală „QUO VADIS” pentru produse și servicii din clasele 29, 33 și 35 — cererea de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 8 871 758.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: reclamanta.

      Marca sau semnul invocat: marca franceză nr. 92 422 947 pentru marca verbală „QUO VADIS” pentru produse și servicii din clasele 9, 38 și 42 și marca franceză nr. 1 257 750 pentru marca verbală „QUO VADIS” pentru produse din clasa 16.

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția pentru o parte din produsele și serviciile contestate.

      Decizia camerei de recurs: anulează decizia atacată și respinge opoziția.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009 privind marca comunitară.


title: Cauza T-139/11: Acțiune introdusă la 11 martie 2011 — Gnango/Consiliul

text:
               30.4.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 130/23

         Acțiune introdusă la 11 martie 2011 — Gnango/Consiliul
   (Cauza T-139/11)
   2011/C 130/44
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Loba Emmanuel Patrice Gnango (Abidjan, Côte d’Ivoire) (reprezentant: G. Collard, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluzii

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               constatarea faptului că, în ceea ce îl privește pe reclamant, domnul Loba Emmanuel Patrice Gnango, Regulamentul (UE) nr. 25/2011 al Consiliului din 14 ianuarie 2011 și Decizia 2011/18/PESC a Consiliului din 14 ianuarie 2011, publicate la 15 ianuarie 2011 în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene, nu sunt întemeiate în fapt,

               —

               în consecință,

                           —

                           anularea Regulamentului (UE) nr. 25/2011 al Consiliului din 14 ianuarie 2011 și a Deciziei 2011/18/PESC a Consiliului din 14 ianuarie 2011;

                           —

                           în subsidiar, să dispună ca numele domnului Loba Emmanuel Patrice Gnango să fie eliminat de pe listele anexate la regulamentul menționat și la respectiva decizie.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente invocate de reclamant sunt în esență identice sau similare cu cele invocate în cauza T-137/11, Guiai Bi Poin/Consiliul.


title: Cauza C-131/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Krajową Izbę Odwoławczą (Polonia) la 1 martie 2016 – Archus sp. z o.o., Gama Jacek Lipik/Polskiemu Górnictwu Naftowemu i Gazownictwu S.A.

text:
               13.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/26

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Krajową Izbę Odwoławczą (Polonia) la 1 martie 2016 – Archus sp. z o.o., Gama Jacek Lipik/Polskiemu Górnictwu Naftowemu i Gazownictwu S.A.
      (Cauza C-131/16)
      (2016/C 211/33)
      Limba de procedură: polona

         Instanța de trimitere

      Krajowa Izba Odwoławcza

         Părțile din procedura principală

         Reclamanţi: Archus sp. z o.o., Gama Jacek Lipik

         Pârâtă: Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo S.A.

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 10 din Directiva 2004/17/CΕ a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 de coordonare a procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții în sectoarele apei, energiei, transporturilor și serviciilor poștale (1) trebuie interpretat în sensul că autoritatea contractantă poate fi obligată să invite ofertanții care nu au depus „declarațiile sau documentele” solicitate de aceasta, menite să ateste că bunurile, serviciile sau lucrările îndeplinesc cerințele definite de autoritatea contractantă (în care noțiunea „declarații sau documente” include și mostre ale obiectului contractului), sau ofertanții care au depus „declarații sau documente” afectate de erori să prezinte „declarațiile sau documentele” (mostrele) care lipsesc sau care corectează erorile într-un anumit termen suplimentar, fără să impună interdicția ca „declarațiile sau documentele” (mostrele) completate să nu poată modifica oferta?

                  2)

                  Articolul 10 din Directiva 2004/17/CΕ a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 de coordonare a procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții în sectoarele apei, energiei, transporturilor și serviciilor poștale trebuie interpretat în sensul că autoritatea contractantă poate reține garanția depusă de operatorul economic, atunci când acesta nu s-a supus solicitării de completare a „declarațiilor sau documentelor” (mostrelor) formulate de autoritatea contractantă și nu a prezentat „declarațiile sau documentele” (mostrele) solicitate de aceasta, menite să ateste că bunurile, serviciile sau lucrările îndeplinesc cerințele definite de autoritatea contractantă, atunci când o asemenea completare ar modifica conținutul ofertei sau atunci când operatorul economic nu a fost de acord ca autoritatea contractantă să modifice oferta, fapt care a condus la imposibilitatea de a selecta oferta sa drept oferta cea mai avantajoasă?

                  3)

                  Articolul 1 alineatul (3) din Directiva 92/13/CEE a Consiliului din 25 februarie 1992 privind coordonarea actelor cu putere de lege și actelor administrative referitoare la aplicarea normelor comunitare cu privire la procedurile de achiziții publice ale entităților care desfășoară activități în sectoarele apei, energiei, transporturilor și telecomunicațiilor, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2007/66/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 decembrie 2007 de modificare a Directivelor 89/665/CEE și 92/13/CEE ale Consiliului în ceea ce privește ameliorarea eficacității căilor de atac în materie de atribuire a contractelor de achiziții publice trebuie interpretat în sensul că noțiunea „un anumit contract” din sintagma „vreun interes în obținerea unui anumit contract” se referă la „o anumită procedură de atribuire a unui contract de achiziții publice” (în speță, comunicată prin anunțul din 3 iunie 2015) sau la „un anumit obiect al contractului de achiziții publice” (în speță, serviciul de digitalizare a documentelor din arhiva autorității contractante), indiferent dacă, în urma admiterii contestației, autoritatea contractantă va fi obligată să anuleze procedura curentă de achiziții publice și să inițieze o altă procedură de achiziții publice?

         (1)  JO L 134, p. 1, Ediţie specială, 06/vol. 8, p. 3.


title: Cauza C-363/11: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 19 decembrie 2012 (cerere de decizie preliminară formulată de Elegktiko Synedrio — Grecia) — Epitropos tou Elegktikou Synedriou sto Ypourgeio Politsmou kai Tourismou/Ypourgeio Politismou kai Tourismou — Ypiresia Dimosionomikou Elenchou (Trimitere preliminară — Noțiunea „instanță dintr-un stat membru” în sensul articolului 267 TFUE — Procedură destinată să se finalizeze printr-o decizie cu caracter jurisdicțional — Decizie a Curții de Conturi naționale privind o autorizare a priori a unor cheltuieli din bugetul de stat — Inadmisibilitate)

text:
               16.2.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 46/7

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 19 decembrie 2012 (cerere de decizie preliminară formulată de Elegktiko Synedrio — Grecia) — Epitropos tou Elegktikou Synedriou sto Ypourgeio Politsmou kai Tourismou/Ypourgeio Politismou kai Tourismou — Ypiresia Dimosionomikou Elenchou
   (Cauza C-363/11) (1)

   (Trimitere preliminară - Noțiunea „instanță dintr-un stat membru” în sensul articolului 267 TFUE - Procedură destinată să se finalizeze printr-o decizie cu caracter jurisdicțional - Decizie a Curții de Conturi naționale privind o autorizare a priori a unor cheltuieli din bugetul de stat - Inadmisibilitate)
   2013/C 46/13
   Limba de procedură: greaca

      Instanța de trimitere

   Elegktiko Synedrio

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Epitropos tou Elegktikou Synedriou sto Ypourgeio Politsmou kai Tourismou

      Pârâtă: Ypourgeio Politismou kai Tourismou — Ypiresia Dimosionomikou Elenchou

      Cu participarea: Konstantinos Antonopoulos

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Elegktiko Synedrio — Interpretarea clauzei 4 alineatul (1) din anexa la Directiva 1999/70/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 privind Acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP (JO L 175, p. 43, Ediție specială, 05/vol. 5, p. 129) și a articolului 153 TFUE — Condiții de muncă și, respectiv, de încadrare în muncă — Noțiune — Condiții de remunerare pentru timpul consacrat activităților sindicale, în temeiul concediului sindical — Includere

      Dispozitivul

   Cererea de decizie preliminară formulată de Elegktiko Synedrio (Grecia) prin decizia din 1 iulie 2011 este inadmisibilă.

      (1)  JO C 269, 10.9.2011.


title: Cauza T-569/11: Hotărârea Tribunalului din 16 septembrie 2013 — Gitana/OAPI — Teddy (GITANA) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cererea de marcă comunitară figurativă GITANA — Marca comunitară figurativă anterioară KiTANA — Dovada utilizării serioase a mărcii anterioare — Articolul 42 alineatele (2) și (3) din Regulamentul (CE) nr. 272/2009 — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Identitatea sau similitudinea produselor — Similitudinea semnelor — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 — Refuz parțial de înregistrare” ]

text:
               16.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 336/20

         Hotărârea Tribunalului din 16 septembrie 2013 — Gitana/OAPI — Teddy (GITANA)
   (Cauza T-569/11) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cererea de marcă comunitară figurativă GITANA - Marca comunitară figurativă anterioară KiTANA - Dovada utilizării serioase a mărcii anterioare - Articolul 42 alineatele (2) și (3) din Regulamentul (CE) nr. 272/2009 - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Identitatea sau similitudinea produselor - Similitudinea semnelor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 - Refuz parțial de înregistrare)
   2013/C 336/40
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Gitana SA (Pregny-Chambésy, Elveția) (reprezentant: F. Benech, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: P. Geroulakos, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Teddy SpA (Rimini, Italia) (reprezentant: S. Rizzo, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 4 august 2011 (cauza R 1825/2007-1) privind o procedură de opoziție între Rosenruist — Gestão e serviços, Lda și Gitana SA.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Gitana SA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 6, 7.1.2012


title: Cauza T-323/12: Acțiune introdusă la 19 iulie 2012 — Knauf Insulation Technology/OAPI — Saint Gobain Cristaleria (ECOSE)

text:
               29.9.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 295/26

         Acțiune introdusă la 19 iulie 2012 — Knauf Insulation Technology/OAPI — Saint Gobain Cristaleria (ECOSE)
   (Cauza T-323/12)
   2012/C 295/46
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Knauf Insulation Technology (Visé, Belgia) (reprezentant: K. Manhaeve, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Saint Gobain Cristaleria, SL (Madrid, Spania)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a cincea de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 17 aprilie 2012 în cauza R 259/2011-5, în măsura în care prin aceasta s-a admis opoziția formulată de partea adversă împotriva cererii de înregistrare a mărcii comunitare pentru o parte dintre produsele și serviciile solicitate;

               —

               obligarea pârâtului și, dacă este cazul, a părții adverse în solidar la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta.

      Marca comunitară vizată: marca verbală „ECOSE” pentru produse și servicii din clasele 1, 2, 3, 16, 17, 19, 20 și 40 — cererea de înregistrare a mărcii comunitare W00993849.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca sau semnul invocat: marca verbală „ECOSEC FACHADAS”, înregistrată ca marcă spaniolă cu nr. 2556409 pentru produse din clasele 17 și 19.

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția pentru o parte dintre produsele care fac obiectul opoziției.

      Decizia camerei de recurs: anulează în parte decizia atacată, respinge calea de atac și confirmă decizia atacată în rest.
   Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului.


title: Cauza T-610/13: Acțiune introdusă la 21 noiembrie 2013 — Ecolab USA/OAPI (GREASECUTTER)

text:
               25.1.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 24/33

         Acțiune introdusă la 21 noiembrie 2013 — Ecolab USA/OAPI (GREASECUTTER)
   (Cauza T-610/13)
   2014/C 24/62
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Ecolab USA (St. Paul, Statele Unite) (reprezentanți: G. Hasselblatt și V. Töbelmann, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 5 septembrie 2013 (cauza R 1704/2012-2) în măsura în care respinge înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană nr. 1103198, GREASECUTTER;

               —

               obligarea pârâtului la suportarea propriilor cheltuieli de judecată, precum și la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca verbală „GREASECUTTER” pentru produse din clasele 3 și 5 — înregistrarea internațională nr. W 1103198.

      Decizia examinatorului: respinge protecția înregistrării internaționale care desemnează Uniunea Europeană.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului.


title: Cauza T-123/12: Hotărârea Tribunalului din 11 decembrie 2013 — Smartbook/OAPI (SMARTBOOK) [ „Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale SMARTBOOK — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               1.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 31/10

         Hotărârea Tribunalului din 11 decembrie 2013 — Smartbook/OAPI (SMARTBOOK)
   (Cauza T-123/12) (1)

   (Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale SMARTBOOK - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2014/C 31/16
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Smartbook AG (Offenburg, Germania) (reprezentanți: C. Milbradt, A. Schwarz și F. Reiling, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: D. Walicka, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Qualcomm, Inc. (Dover, Delaware, Statele Unite) (reprezentanți: A. Renck, A. Leister și V. von Bomhard, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 15 decembrie 2011 (cauza R 799/2011-2), privind cererea de înregistrare a semnului verbal SMARTBOOK ca marcă comunitară

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Smartbook AG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 157, 2.6.2012.


title: Cauza F-39/13: Acțiune introdusă la 29 aprilie 2013 — ZZ/Comisia

text:
               20.7.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 207/60

         Acțiune introdusă la 29 aprilie 2013 — ZZ/Comisia
   (Cauza F-39/13)
   2013/C 207/102
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentanți: D. Abreu Caldas, A. Coolen, J.-N. Louis, É. Marchal și S. Orlandi, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei de stabilire a bonificației drepturilor de pensie dobândite înainte de intrarea în serviciul Comisiei în temeiul noilor dispoziții generale de punere în aplicare a articolului 11 alineatul (2) din Anexa VIII din Statutul din 3 martie 2011 și a deciziei de respingere a reclamației.

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei de respingere a reclamației sale din 24 ianuarie 2013 prin care solicita aplicarea dispozițiilor generale de punere în aplicare și a ratelor de actualizare aflate în vigoare la momentul la care a formulat cererea de transfer a drepturilor de pensie;

               —

               anularea decizie din 11 iulie 2012 a PMO, prin care au fost aplicate valorile de actualizare rezultate din noile dispoziții de punere în aplicare;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-372/12: Hotărârea Tribunalului din 4 februarie 2015 – El Corte Inglés/OAPI – Apro Tech (APRO) [ „Marca comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative APRO — Marca națională figurativă anterioară B-PRO by Boomerang, marca comunitară verbală anterioară PRO MOUNTAIN și cereri de înregistrare a mărcilor comunitare figurativă și verbală anterioare B-PRO by Boomerang și PRO OUTDOOR — Lipsa riscului de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               16.3.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 89/18

         Hotărârea Tribunalului din 4 februarie 2015 – El Corte Inglés/OAPI – Apro Tech (APRO)
   (Cauza T-372/12) (1)

   ([„Marca comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative APRO - Marca națională figurativă anterioară B-PRO by Boomerang, marca comunitară verbală anterioară PRO MOUNTAIN și cereri de înregistrare a mărcilor comunitare figurativă și verbală anterioare B-PRO by Boomerang și PRO OUTDOOR - Lipsa riscului de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2015/C 089/19)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: El Corte Inglés, SA (Madrid, Spania) (reprezentanți: E. Seijo Veiguela, J. Rivas Zurdo și I. Munilla Muñoz, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: P. Geroulakos, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Apro Tech Co., Ltd (Tachia, Taiwan)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 25 mai 2012 (cauza R 196/2011 2), privind o procedură de opoziție dintre El Corte Inglés, SA et Apro Tech Co. Ltd.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă El Corte Inglés, SA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 331, 27.10.2012.


title: Cauza T-269/07: Acțiune introdusă la 19 iulie 2007 — Mediterráneo Algodón/Consiliul Uniunii Europene și Comisia Comunităților Europene

text:
               22.9.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/13

         Acțiune introdusă la 19 iulie 2007 — Mediterráneo Algodón/Consiliul Uniunii Europene și Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-269/07)
   (2007/C 223/20)
   Limba de procedură: spaniola
   Părțile

      Reclamantă: Mediterráneo Algodón, SA (Sevilla, Spania) (reprezentant: L. Ortiz Blanco, abogado)

      Pârâte: Consiliul Uniunii Europene și Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               pronunțarea unei hotărâri prin care, în aprecierea prezentei acțiuni în despăgubiri, în temeiul prevederilor articolului 288 CE, să se declare dreptul reclamantei de a fi despăgubită financiar de către Consiliu și Comisie, în solidar, cu suma totală de trei milioane două sute șaptezeci și trei de mii o sută patruzeci și șapte euro (3 273 147 EUR) și

               —

               obligarea instituțiilor pârâte la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Motivele și principalele argumente sunt cele invocate deja în cauza T-217/07, Las Palmeras/Consiliul și Comisia.


title: Cauza C-366/12: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 13 martie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesfinanzhof – Germania) – Finanzamt Dortmund-West/Klinikum Dortmund gGmbH (Trimitere preliminară  — A șasea directivă TVA  — Scutiri  — Articolul 13 secțiunea A alineatul (1) litera (b)  — Livrare de bunuri  — Furnizarea de medicamente citostatice în cadrul îngrijirilor medicale ambulatorii  — Prestații furnizate de persoane impozabile diferite  — Articolul 13 secțiunea A alineatul (1) litera (c)  — Prestarea de îngrijiri medicale  — Medicamente prescrise de un medic care își desfășoară activitatea cu titlu independent în cadrul unui spital  — Operațiuni conexe  — Prestații accesorii prestării de îngrijiri medicale  — Operațiuni indisociabile din punct de vedere material și economic)

text:
               5.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 135/4

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 13 martie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesfinanzhof – Germania) – Finanzamt Dortmund-West/Klinikum Dortmund gGmbH
   (Cauza C-366/12) (1)

   ((Trimitere preliminară - A șasea directivă TVA - Scutiri - Articolul 13 secțiunea A alineatul (1) litera (b) - Livrare de bunuri - Furnizarea de medicamente citostatice în cadrul îngrijirilor medicale ambulatorii - Prestații furnizate de persoane impozabile diferite - Articolul 13 secțiunea A alineatul (1) litera (c) - Prestarea de îngrijiri medicale - Medicamente prescrise de un medic care își desfășoară activitatea cu titlu independent în cadrul unui spital - Operațiuni conexe - Prestații accesorii prestării de îngrijiri medicale - Operațiuni indisociabile din punct de vedere material și economic))
   2014/C 135/04
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesfinanzhof

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Finanzamt Dortmund-West

      Pârâtă: Klinikum Dortmund gGmbH

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară – Bundesfinanzhof – Interpretarea articolului 13 A alineatul (1) litera (b) din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri (JO L 145, p. 1) – Noțiunea de operațiuni strâns legate de spitalizare și de îngrijirile medicale – Operațiune care nu constituie o prestație în sensul articolului 6 din directivă – Operațiune realizată de o persoană impozabilă, alta decât cea care furnizează serviciile de spitalizare sau îngrijirile medicale – Operațiune strâns legată de unele îngrijiri medicale care nu sunt scutite de impozit

      Dispozitivul

   O livrare de bunuri precum medicamentele citostatice în discuție în litigiul principal, prescrise în cadrul unui tratament ambulatoriu împotriva cancerului efectuat de medici care își desfășoară activitatea cu titlu independent într-un spital, nu poate fi scutită de taxa pe valoarea adăugată în temeiul articolului 13 secțiunea A alineatul (1) litera (c) din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri – sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2005/92/CE a Consiliului din 12 decembrie 2005, cu excepția cazului în care această livrare și prestarea îngrijirilor medicale principale sunt, din punct de vedere material și economic, indisociabile, aspect a cărui verificare este de competența instanței de trimitere.

      (1)  JO C 366, 24.11.2012.


title: Cauza C-36/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Consiglio di Stato — Sezione Seconda (Italia) la 24 ianuarie 2011 — Pioneer Hi-Bred Italia Srl/Ministero delle Politiche Agricole Alimentari e Forestali

text:
               19.3.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 89/12

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Consiglio di Stato — Sezione Seconda (Italia) la 24 ianuarie 2011 — Pioneer Hi-Bred Italia Srl/Ministero delle Politiche Agricole Alimentari e Forestali
   (Cauza C-36/11)
   2011/C 89/22
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Consiglio di Stato — Sezione Seconda

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Pioneer Hi-Bred Italia Srl

      Pârât: Ministero delle Politiche Agricole Alimentari e Forestali

      Întrebarea preliminară

   În cazul în care statul membru a prevăzut condiționarea acordării autorizației pentru culturile de OMG-uri, chiar dacă acestea sunt înscrise în Catalogul european comun, de unele măsuri cu caracter general adecvate pentru asigurarea coexistenței acestora cu culturile convenționale sau ecologice, articolul 26a din Directiva 2001/18/CE (1), interpretat în lumina Recomandării 2003/556/CE (2) și a Recomandării ulterioare 2010/200/1 (3), trebuie interpretat în sensul că, în perioada anterioară adoptării măsurilor cu caracter general: a) autorizația trebuie acordată, întrucât are ca obiect OMG-uri înscrise în Catalogul european comun; b) sau examinarea cererii de autorizare trebuie suspendată până la adoptarea măsurilor cu caracter general; c) sau autorizația trebuie acordată, cu condiția adoptării măsurilor adecvate pentru evitarea, în fiecare caz concret, a contactului, inclusiv accidental, al culturilor modificate genetic autorizate cu culturile convenționale sau ecologice învecinate?

      (1)  JO L 106, p. 1, Ediție specială, 15/vol. 7, p. 75.

      (2)  JO L 189, p. 36.

      (3)  JO C 200, p. 1.


title: Cauza C-302/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 17 iunie 2011 — Rosanna Valenza/Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato

text:
               27.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/20

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 17 iunie 2011 — Rosanna Valenza/Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato
   (Cauza C-302/11)
   2011/C 252/39
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Consiglio di Stato

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Rosanna Valenza

      Pârâtă: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato

      Întrebările preliminare

               1.

               Prevederea clauzei 4 alineatul (4) din anexa la Directiva 1999/70/CE (1), potrivit căreia „[c]ondițiile de vechime corespunzătoare unor condiții de încadrare speciale sunt aceleași pentru lucrătorii cu contract pe durată determinată și pentru cei cu contract pe durată nedeterminată, cu excepția situației în care condițiile de vechime diferite sunt justificate de motive obiective”, coroborată cu clauza 5, astfel cum a fost interpretată de Curtea de Justiție CE, potrivit căreia sunt legale reglementările italiene care interzic, în sectorul public, transformarea contractului de muncă temporar în contract de muncă pe durată nedeterminată, se opune unei legislații naționale de stabilizare a lucrătorilor temporari (articolul 1 alineatul 519 din Legea nr. 296/2006) care a permis angajarea directă pe durată nedeterminată a lucrătorilor angajați deja pe durată determinată, prin derogare de la regula concursului public, dar cu anularea vechimii acumulate în perioada de muncă pe durată determinată sau, în schimb, pierderea vechimii, prevăzută de legiuitorul național, se încadrează în derogarea din „motive obiective”, din necesitatea de a se evita titularizarea lucrătorilor temporari în detrimentul lucrătorilor titularizați deja, care s-ar produce dacă lucrătorii temporari și-ar păstra vechimea anterioară?

               2.

               Prevederea menționată a clauzei 4 alineatul (4) din anexa la Directiva 1999/70/CE, potrivit căreia „Condițiile de vechime corespunzătoare unor condiții de încadrare speciale sunt aceleași pentru lucrătorii cu contract pe durată determinată și pentru cei cu contract pe durată nedeterminată, cu excepția situației în care condițiile de vechime diferite sunt justificate de motive obiective”, coroborată cu clauza 5, astfel cum a fost interpretată de Curtea de Justiție, potrivit căreia sunt legale reglementările italiene care interzic, în sectorul public, transformarea contractului de muncă temporar în contract de muncă pe durată nedeterminată, se opune unei legislații naționale care, fără a aduce atingere acumulării vechimii în timpul desfășurării raportului de muncă temporar, stabilește încetarea contractului temporar și încheierea unui nou contract pe durată nedeterminată, diferit de cel anterior și fără păstrarea vechimii precedente (articolul 1 alineatul 519 din Legea nr. 296/2006)?

      (1)  JO L 175, p. 43, Ediție specială, 05/vol. 5, p. 129.


title: Cauza T-88/16: Acțiune introdusă la 26 februarie 2016 – Opko Ireland Global Holdings/EUIPO – Teva Pharmaceutical Industries (ALPHAREN)

text:
               18.4.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 136/41

         Acțiune introdusă la 26 februarie 2016 – Opko Ireland Global Holdings/EUIPO – Teva Pharmaceutical Industries (ALPHAREN)
   (Cauza T-88/16)
   (2016/C 136/57)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Opko Ireland Global Holdings Ltd (Dublin, Irlanda) (reprezentanți: S. Malynicz, Barrister, A. Smith și D. Meale, Solicitors)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Teva Pharmaceutical Industries Ltd (Ierusalim, Israel)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca verbală a Uniunii Europene „ALPHAREN” – cererea de înregistrare nr. 4 320 297

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 16 decembrie 2015 în cauza R 2387/2014-5

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la suportarea propriilor cheltuieli de judecată, precum și a celor efectuate de reclamantă.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 1d alineatul (2) din Regulamentul nr. 216/96, întrucât doi membri ai camerei care a adoptat decizia camerei de recurs din 2014 (și decizia de decădere adoptată de camera de recurs în iunie 2015) erau și membri ai camerei care a adoptat decizia atacată;

               —

               încălcarea articolului 50 din Regulamentul de punere în aplicare, întrucât s-a ținut seama de probe care nu fuseseră prezentate în fața EUIPO la prima audiere în procedura de opoziție;

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009, întrucât sarcina probei existenței unor similitudini între produsele în cauză nu a fost impusă părții care a formulat opoziția;

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009, întrucât camera de recurs a săvârșit o eroare în identificarea publicului relevant și, în general, în aprecierea riscului de confuzie.


title: Cauza T-311/09 P: Ordonanța Tribunalului din 13 decembrie 2011 — Marcuccio/Comisia ( „Recurs — Funcție publică — Funcționari — Securitate socială — Rambursarea cheltuielilor medicale — Decizie a Comisiei prin care se refuză rambursarea 100 % a anumitor cheltuieli medicale efectuate de reclamant — Denaturare — Obligația de motivare — Cercetare judecătorească — Act cauzator de prejudicii — Autoritate de lucru judecat — Litispendență — Act de confirmare” )

text:
               18.2.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 49/23

         Ordonanța Tribunalului din 13 decembrie 2011 — Marcuccio/Comisia
   (Cauza T-311/09 P) (1)

   (Recurs - Funcție publică - Funcționari - Securitate socială - Rambursarea cheltuielilor medicale - Decizie a Comisiei prin care se refuză rambursarea 100 % a anumitor cheltuieli medicale efectuate de reclamant - Denaturare - Obligația de motivare - Cercetare judecătorească - Act cauzator de prejudicii - Autoritate de lucru judecat - Litispendență - Act de confirmare)
   2012/C 49/41
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurent: Luigi Marcuccio (Tricase, Italia) (reprezentant: G. Cipressa, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall și C. Berardis-Kayser, agenți, asistați de A. Dal Ferro, avocat)

      Obiectul

   Recurs introdus împotriva Ordonanței Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera întâi) din 20 mai 2009, Marcuccio/Comisia (F-73/08, nepublicată în Repertoriu), prin care se urmărește anularea acestei ordonanțe

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Domnul Luigi Marcuccio suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană în cadrul prezentei proceduri.

      (1)  JO C 233, 26.9.2009.


title: Cauza C-527/10: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 5 iulie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Legfelsőbb Bíróság — Ungaria) — ERSTE Bank Hungary Nyrt/Magyar Állam, B.C.L. Trading GmbH, ERSTE Befektetési Zrt [Cooperare judiciară în materie civilă — Proceduri de insolvență — Regulamentul (CE) nr. 1346/2000 — Articolul 5 alineatul (1) — Aplicare în timp — Acțiune reală introdusă într un stat care nu este membru al Uniunii Europene — Procedură de insolvență deschisă împotriva debitorului într un alt stat membru — Primul stat devenit membru al Uniunii Europene — Aplicabilitate]

text:
               22.9.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/4

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 5 iulie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Legfelsőbb Bíróság — Ungaria) — ERSTE Bank Hungary Nyrt/Magyar Állam, B.C.L. Trading GmbH, ERSTE Befektetési Zrt
   (Cauza C-527/10) (1)

   (Cooperare judiciară în materie civilă - Proceduri de insolvență - Regulamentul (CE) nr. 1346/2000 - Articolul 5 alineatul (1) - Aplicare în timp - Acțiune reală introdusă într un stat care nu este membru al Uniunii Europene - Procedură de insolvență deschisă împotriva debitorului într un alt stat membru - Primul stat devenit membru al Uniunii Europene - Aplicabilitate)
   2012/C 287/06
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Legfelsőbb Bíróság

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: ERSTE Bank Hungary Nyrt

      Pârâte: Magyar Állam, B.C.L. Trading GmbH, ERSTE Befektetési Zrt

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Legfelsőbb Bíróság — Interpretarea articolului 5 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1346/2000 al Consiliului din 29 mai 2000 privind procedurile de insolvență (JO L 160, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 1, p. 143) — Acțiune reală introdusă în statul membru pe teritoriul căruia se află obiectul dreptului real în cauză împotriva unei pârâte care are sediul social într-un alt stat membru și împotriva căreia s-a deschis o procedură de insolvență în acest al doilea stat înainte de aderarea primului stat la Uniunea Europeană — Aplicarea în timp a articolului 5 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1346/2000

      Dispozitivul

   Articolul 5 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1346/2000 al Consiliului din 29 mai 2000 privind procedurile de insolvență trebuie interpretat în sensul că această dispoziție este aplicabilă, în împrejurări precum cele din acțiunea principală, chiar și procedurilor de insolvență deschise înainte de aderarea Republicii Ungare la Uniunea Europeană, în cazul în care la 1 mai 2004 bunurile debitorului care făceau obiectul dreptului real în cauză se aflau pe teritoriul statului menționat, ceea ce revine instanței de trimitere să verifice.

      (1)  JO C 30, 29.1.2011.


title: Cauza T-572/11 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 17 februarie 2012 — Hassan/Consiliul ( „Procedură privind măsurile provizorii — Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive împotriva Siriei — Înghețarea fondurilor și a resurselor economice — Cerere de măsuri provizorii — Lipsa urgenței — Evaluare comparativă a intereselor” )

text:
               14.4.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 109/13

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 17 februarie 2012 — Hassan/Consiliul
   (Cauza T-572/11 R)
   (Procedură privind măsurile provizorii - Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive împotriva Siriei - Înghețarea fondurilor și a resurselor economice - Cerere de măsuri provizorii - Lipsa urgenței - Evaluare comparativă a intereselor)
   2012/C 109/29
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Samir Hassan (Damasc, Siria) (reprezentanți: É. Morgan de Rivery și M. Lagathu, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: S. Kyriakopoulou și M. Vitsentzatos, agenți)

      Obiectul

   Cerere de măsuri provizorii, în special, cerere de suspendare a executării Deciziei de punere în aplicare 2011/515/PESC a Consiliului din 23 august 2011 privind punerea în aplicare a Deciziei 2011/273/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei (JO L 218, p. 20) și a Regulamentului de punere în aplicare nr. 843/2011 al Consiliului din 23 august 2011 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 442/2011 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria (JO L 218, p. 1), în măsura în care aceste texte îl privesc pe reclamant

      Dispozitivul

               1.

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2.

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.