title: Cauza C-281/16: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 19 octombrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Raad van State – Țările de Jos) – Vereniging Hoekschewaards Landschap/Staatssecretaris van Economische Zaken (Trimitere preliminară — Directiva 92/43/CEE — Conservarea habitatelor naturale, precum și a speciilor de faună și floră sălbatică — Decizia de punere în aplicare (UE) 2015/72 — Lista siturilor de importanță comunitară pentru regiunea biogeografică atlantică — Reducerea suprafeței unui sit — Eroare științifică — Validitate)

text:
               11.12.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 424/7

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 19 octombrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Raad van State – Țările de Jos) – Vereniging Hoekschewaards Landschap/Staatssecretaris van Economische Zaken
   (Cauza C-281/16) (1)

   ((Trimitere preliminară - Directiva 92/43/CEE - Conservarea habitatelor naturale, precum și a speciilor de faună și floră sălbatică - Decizia de punere în aplicare (UE) 2015/72 - Lista siturilor de importanță comunitară pentru regiunea biogeografică atlantică - Reducerea suprafeței unui sit - Eroare științifică - Validitate))
   (2017/C 424/09)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Raad van State

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Vereniging Hoekschewaards Landschap

      Pârât: Staatssecretaris van Economische Zaken

      Dispozitivul

   Decizia de punere în aplicare (UE) 2015/72 a Comisiei din 3 decembrie 2014 de adoptare a celei de a opta actualizări a listei siturilor de importanță comunitară pentru regiunea biogeografică atlantică este nevalidă în măsura în care, prin această decizie, situl Haringvliet (NL 1000015) a fost înscris în respectiva listă fără ca Leenheerenpolder să facă parte din acesta.

      (1)  JO C 279, 1.8.2016.


title: Cauza C-525/17 P: Recurs introdus la 30 august 2017 de L’Oréal împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera întâi) din 26 iunie 2017 în cauza T-183/16, L’Oréal/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

text:
               11.12.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 424/19

         Recurs introdus la 30 august 2017 de L’Oréal împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera întâi) din 26 iunie 2017 în cauza T-183/16, L’Oréal/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)
   (Cauza C-525/17 P)
   (2017/C 424/28)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: L’Oréal (reprezentanți: T. de Haan și P. Péters, avocați)

      Celelalte părți din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO), Guinot

      Concluziile recurentei

               —

               Anularea Ordonanței Tribunalului Uniunii Europene din 26 iunie 2017 în cauza T-183/16, EU:T:2017:449;

               —

               trimiterea cauzei spre rejudecare Tribunalului Uniunii Europene și

               —

               soluționarea odată cu fondul a cererii privind cheltuielile de judecată; cu titlu subsidiar, obligarea Oficiului să suporte cheltuielile de judecată ale recurentei aferente atât procedurii de recurs, cât și celei în primă instanță.

      Motivele și principalele argumente

   În opinia recurentei, Tribunalul a denaturat situația de fapt și argumentația pe care a prezentat-o în fața acestuia și a încălcat articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 (1).

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, p. 1).


title: Cauza C-295/16: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 19 octombrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado Contencioso-Administrativo de Murcia – Spania) – Europamur Alimentación SA/Dirección General de Comercio y Protección del Consumidor de la Comunidad Autónoma de la Región de Murcia (Trimitere preliminară — Protecția consumatorilor — Directiva 2005/29/CE — Practici comerciale neloiale ale întreprinderilor față de consumatori — Domeniul de aplicare al acestei directive — Vânzare a unui comerciant angro către comercianți cu amănuntul — Competența Curții — Legislație națională care prevede o interdicție generală a vânzărilor în pierdere — Excepții întemeiate pe criterii care nu sunt prevăzute de directiva menționată)

text:
               11.12.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 424/8

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 19 octombrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado Contencioso-Administrativo de Murcia – Spania) – Europamur Alimentación SA/Dirección General de Comercio y Protección del Consumidor de la Comunidad Autónoma de la Región de Murcia
   (Cauza C-295/16) (1)

   ((Trimitere preliminară - Protecția consumatorilor - Directiva 2005/29/CE - Practici comerciale neloiale ale întreprinderilor față de consumatori - Domeniul de aplicare al acestei directive - Vânzare a unui comerciant angro către comercianți cu amănuntul - Competența Curții - Legislație națională care prevede o interdicție generală a vânzărilor în pierdere - Excepții întemeiate pe criterii care nu sunt prevăzute de directiva menționată))
   (2017/C 424/10)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Juzgado Contencioso-Administrativo de Murcia

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Europamur Alimentación SA

      Pârâtă: Dirección General de Comercio y Protección del Consumidor de la Comunidad Autónoma de la Región de Murcia

      Dispozitivul

   Directiva 2005/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 mai 2005 privind practicile comerciale neloiale ale întreprinderilor de pe piața internă față de consumatori și de modificare a Directivei 84/450/CEE a Consiliului, a Directivelor 97/7/CE, 98/27/CE și 2002/65/CE ale Parlamentului European și ale Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 2006/2004 al Parlamentului European și al Consiliului („Directiva privind practicile comerciale neloiale”) trebuie interpretată în sensul că se opune unei dispoziții naționale precum cea în discuție în litigiul principal, care conține o interdicție generală de a oferi spre vânzare sau de a vinde bunuri în pierdere și care prevede motive de derogare de la această interdicție întemeiate pe criterii care nu figurează în directiva menționată.

      (1)  JO C 305, 22.8.2016.


title: Cauza T-551/16: Hotărârea Tribunalului din 25 octombrie 2017 – Lucaccioni/Comisia („Funcție publică — Funcționari — Expunere la azbest și la alte substanțe — Boală profesională — Articolul 73 din statut — Normele comune privind asigurările de accident și de boli profesionale — Articolul 14 — Articolul 266 TFUE — Abuz de putere — Comisie medicală — Principiul colegialității — Încălcarea mandatului comisiei medicale — Obligația de motivare — Acțiune în despăgubire — Durata procedurii — Prejudiciu moral”)

text:
               11.12.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 424/32

         Hotărârea Tribunalului din 25 octombrie 2017 – Lucaccioni/Comisia
   (Cauza T-551/16) (1)

   ((„Funcție publică - Funcționari - Expunere la azbest și la alte substanțe - Boală profesională - Articolul 73 din statut - Normele comune privind asigurările de accident și de boli profesionale - Articolul 14 - Articolul 266 TFUE - Abuz de putere - Comisie medicală - Principiul colegialității - Încălcarea mandatului comisiei medicale - Obligația de motivare - Acțiune în despăgubire - Durata procedurii - Prejudiciu moral”))
   (2017/C 424/46)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamant: Arnaldo Lucaccioni (San Benedetto del Tronto, Italia) (reprezentanți: inițial M. Velardo, ulterior L. Gialluca, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: T. Bohr și G. Gattinara, agenți, asistați de A. Dal Ferro, avocat)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE și prin care se urmărește, pe de o parte, anularea deciziei Comisiei din 26 iunie 2014 de a nu îi acorda reclamantului decât o majorare de 20 % a indemnizației prevăzute la articolul 14 din Normele comune privind asigurările de accident și de boli profesionale ale funcționarilor Comunităților Europene, ca urmare a cererii formulate de reclamant la 7 iunie 2000, și, pe de altă parte, obținerea unei reparații pentru prejudiciul moral pe care reclamantul pretinde că l-a suferit

      Dispozitivul

               1)

               Anulează decizia Comisiei din 26 iunie 2014 prin care s-a acordat domnului Arnaldo Lucaccioni o majorare de 20 % a indemnizației prevăzute la articolul 14 din Normele comune privind asigurările de accident și de boli profesionale ale funcționarilor Comunităților Europene.

               2)

               Obligă Comisia la plata în favoarea domnului Lucaccioni a unei indemnizații de 5 000 de euro pentru repararea prejudiciului moral ocazionat.

               3)

               Respinge în rest acțiunea.

               4)

               Obligă Comisia la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 279, 24.8.2015 (cauză înregistrată inițial la Tribunalul Funcției Publice a Uniunii Europene sub numărul F-74/15 și transferată la Tribunalul Uniunii Europene la 1.9.2016).


title: Cauza C-303/16: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 19 octombrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Conseil d'État – Franța) – Solar Electric Martinique/Ministre des Finances et des Comptes publics (Trimitere preliminară — A șasea directivă TVA — Directiva 2006/112/CE — Lucrări de construcții — Departamente franceze de peste mări — Aplicabilitate a dispozițiilor determinată de dreptul național — Operațiuni de vânzare și de instalare de echipamente pe imobile — Calificare ca operațiune unică — Necompetență)

text:
               11.12.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 424/8

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 19 octombrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Conseil d'État – Franța) – Solar Electric Martinique/Ministre des Finances et des Comptes publics
   (Cauza C-303/16) (1)

   ((Trimitere preliminară - A șasea directivă TVA - Directiva 2006/112/CE - Lucrări de construcții - Departamente franceze de peste mări - Aplicabilitate a dispozițiilor determinată de dreptul național - Operațiuni de vânzare și de instalare de echipamente pe imobile - Calificare ca operațiune unică - Necompetență))
   (2017/C 424/11)
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Conseil d'État

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Solar Electric Martinique

      Pârât: Ministre des Finances et des Comptes publics

      Dispozitivul

   Curtea de Justiție a Uniunii Europene nu este competentă să răspundă la întrebarea adresată de Conseil d'État (Consiliul de Stat, Franța) prin decizia din 20 mai 2016.

      (1)  JO C 287, 8.8.2016.


title: Cauza T-704/17: Acțiune introdusă la 9 octombrie 2017 – Spania/Comisia

text:
               11.12.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 424/53

         Acțiune introdusă la 9 octombrie 2017 – Spania/Comisia
   (Cauza T-704/17)
   (2017/C 424/77)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamant: Regatul Spaniei (reprezentant: M. García Valdecasas Dorrego, agent)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea anunţului de concurs;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolelor 1 și 2 din Regulamentul nr. 1/58, a articolului 22 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și a articolului 1d din Statutul funcționarilor, prin limitarea regimului de comunicare între EPSO și candidat, care se realizează exclusiv în limbile engleză, franceză și germană, inclusiv în ceea ce privește formularul de candidatură.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolelor 1 și 6 din Regulamentul nr. 1/58, a articolului 22 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și a articolului 1d alineatele (1) şi (6) din Statutul funcționarilor, prin limitarea în mod nejustificat a alegerii celei de a doua limbi la doar trei opţiuni, şi anume limbile engleză, franceză şi germană, cu excluderea celorlalte limbi oficiale ale Uniunii Europene, şi prin limitarea limbii 3, în cadrul opţiunii 1, la limbile engleză, franceză şi germană, cu excluderea celorlalte limbi oficiale ale Uniunii Europene.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că alegerea limbilor engleză, franceză și germană este arbitrară și generează o discriminare întemeiată pe limbă interzisă de articolul 1 din Regulamentul nr. 1/58, de articolul 22 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene şi de articolul 1d alineatele (1) şi (6) din Statutul funcționarilor.


title: Cauza C-533/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Hannover (Germania) la 11 septembrie 2017 – Anja Oehlke și Wolfgang Oehlke/TUIfly GmbH

text:
               11.12.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 424/20

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Hannover (Germania) la 11 septembrie 2017 – Anja Oehlke și Wolfgang Oehlke/TUIfly GmbH
   (Cauza C-533/17)
   (2017/C 424/29)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Amtsgericht Hannover

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Anja Oehlke, Wolfgang Oehlke

      Pârâtă: TUIfly GmbH

      Întrebările preliminare

               1)

               În lumina considerentului (15) al Regulamentului nr. 261/2004 (1), articolul 5 alineatul (3) din Regulamentul nr. 261/2004, trebuie interpretat în sensul că un operator efectiv de transport aerian poate fi exonerat de obligația de plată a unor compensații numai dacă invocă împrejurări excepționale, care au intervenit abia la data zborului, sau împrejurări excepționale care au intervenit deja în ziua precedentă pot deopotrivă să justifice anularea sau întârzierea prelungită a unui zbor efectuat în ziua următoare?

               2)

               În cazul în care împrejurări excepționale care au intervenit deja în ziua precedentă pot justifica de asemenea anularea sau întârzierea prelungită a unui zbor în ziua următoare, articolul 5 alineatul (3) din Regulamentul nr. 261/2004 trebuie interpretat în sensul că, în cadrul măsurilor rezonabile pe care un operator efectiv de transport aerian trebuie să le ia pentru a evita respectivele împrejurări excepționale, acesta trebuie să adopte, în prealabil, măsuri adecvate pentru a preveni o asemenea eventualitate și, în orice caz, să asigure disponibilitatea unui număr adecvat de aeronave de rezervă pe aeroportul său de origine?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 [JO 2004, L 46, Ediție specială, 07/vol.12, p. 218].


title: Cauza T-613/17: Acțiune introdusă la 4 august 2017 – La Guirigaña și alții/BCE și SRB

text:
               11.12.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 424/40

         Acțiune introdusă la 4 august 2017 – La Guirigaña și alții/BCE și SRB
   (Cauza T-613/17)
   (2017/C 424/58)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamanţi: La Guirigaña, S.L. (Madrid, Spania) și alți 7 reclamanți (reprezentant: J. Díaz-Patón Porras, avocat)

      Pârâte: Banca Centrală Europeană și Comitetul unic de rezoluție

      Concluziile

   Reclamanții solicită Tribunalului să considere formulată prezenta acţiune întemeiată pe răspunderea patrimonială a Uniunii Europene pentru acte și omisiuni care pot fi atribuite Băncii Centrale Europene şi să considere introdusă concomitent acţiunea împotriva deciziei Comitetului unic de rezoluție din 7 iunie 2017, iar după îndeplinirea procedurilor legale corespunzătoare, să pronunţe o hotărâre adecvată prin care:

               —

               să declare răspunderea patrimonială a Uniunii Europene în raport cu reclamanții;

               —

               să revoce decizia Comitetului unic de rezoluţie din 7 iunie 2017, lipsind-o de efecte;

               —

               în subsidiar, în cazul în care cererile anterioare nu sunt admise, să dispună despăgubirea reclamanților în sarcina Fondului unic de rezoluţie.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente sunt similare cu cele invocate în cauzele T-478/17, Mutualidad de la Abogacía și Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Comitetul unic de rezoluţie, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán el Bueno și SFL/Comitetul unic de rezoluţie, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde/Comisia și Comitetul unic de rezoluţie, T-483/17, García Suárez și alții/Comisia și Comitetul unic de rezoluţie, T-484/17, Fidesban și alții/Comitetul unic de rezoluţie, T-497/17, Sánchez del Valle și Calatrava Real State 2015/Comisia și Comitetul unic de rezoluţie, și T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda/Comisia și Comitetul unic de rezoluţie.


title: Cauza T-705/17: Acțiune introdusă la 5 octombrie 2017 – Temes Rial și alții/JUR

text:
               11.12.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 424/54

         Acțiune introdusă la 5 octombrie 2017 – Temes Rial și alții/JUR
   (Cauza T-705/17)
   (2017/C 424/78)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamanți: Enrique Manuel Temes Rial (Vilagarcía de Arousa, Spania), Jon Nuñes Baracaldo (Erandio Astraburua, Spania), Maria Luisa Muniente Pallas (Madrid, Spania), Alfonso Velasco Nieto (Madrid) și Gloria María Zarco Martínez (Guarnizo el Astillero, Spania) (reprezentant: P. Rúa Sobrino, avocat)

      Pârât: Comitetul unic de rezoluție

      Concluziile

   Reclamanții solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Comitetului unic de rezoluție (SRB/EES/2017/08) și a evaluării expertului independent pe care se întemeiază aceasta conform articolului 20 alineatul (15) din Regulamentul nr. 806/2014;

               —

               declararea nelegalității și a inaplicabilității articolelor 18 și 29 din Regulamentul (UE) nr. 806/2014;

               —

               obligarea Comitetului unic de rezoluție la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente sunt similare cu cele invocate în cauzele T-478/17, Mutualidad de la Abogacía și Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Comitetul unic de rezoluție, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán el Bueno și SFL/Comitetul unic de rezoluție, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde/Comisia și Comitetul unic de rezoluție, T-483/17, García Suárez și alții/Comisia și Comitetul unic de rezoluție, T-484/17, Fidesban și alții/Comitetul unic de rezoluție, T-497/17, Sánchez del Valle și Calatrava Real State 2015/Comisia și Comitetul unic de rezoluție, și T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda/Comisia și Comitetul unic de rezoluție.


title: Cauza T-707/17: Acțiune introdusă la 11 octombrie 2017 – Euroways/SRB

text:
               11.12.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 424/55

         Acțiune introdusă la 11 octombrie 2017 – Euroways/SRB
   (Cauza T-707/17)
   (2017/C 424/79)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Euroways, SL (Hospitalet de Llobregat, Spania) (reprezentanți: R. Vallina Hoset și C. Iglesias Megías, avocați)

      Pârâtă: Comitetul unic de rezoluție

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               constatarea răspunderii extracontractuale a Comitetului unic de rezoluție [SRB] și obligarea acestuia la repararea prejudiciului suferit de reclamantă care decurge din ansamblul acțiunilor și omisiunilor SRB care au lipsit-o pe reclamantă de toate obligațiunile și titlurile pe care acesta le deținea în cadrul BANCO POPULAR ESPAÑOL S.A.;

               —

               obligarea SRB la plata în favoarea prezentei părți, ca reparare a prejudiciului suferit („suma exigibilă”):

                           —

                           cu titlu principal, rambursarea investițiilor efectuate în valoare de 543 242,11 de euro de acțiuni ale Banco Popular sau

                           —

                           cu titlu subsidiar în raport cu precedentul, o sumă de 44 055,19 de euro;

               —

               majorarea sumei exigibile cu dobânzi compensatorii începând de la 7 iunie 2017 până la pronunțare hotărârii prin care se soluționează prezenta acțiune;

               —

               majorarea sumei exigibile cu dobânzi de întârziere începând de la data pronunțării hotărârii menționate până la plata integrală a sumei exigibile, la rata stabilită de Banca Centrală Europeană pentru operaţiuni principale de refinanţare, majorată cu două puncte;

               —

               obligarea SRB la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente sunt similare cu cele invocate în cauza T-659/17, Vallina Fonseca/SRB.


title: Cauza T-601/16: Hotărârea Tribunalului din 26 octombrie 2017 – Paraskevaidis/Cedefop („Funcție publică — Funcționari — Cedefop — Promovare — Exercițiul de promovare 2015 — Decizie de a nu îl promova pe reclamant la gradul AD 12 — Articolele 44 și 45 din statut — Comparare a meritelor — Obligația de motivare — Respingere implicită a reclamației — Răspundere”)

text:
               11.12.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 424/33

         Hotărârea Tribunalului din 26 octombrie 2017 – Paraskevaidis/Cedefop
   (Cauza T-601/16) (1)

   ((„Funcție publică - Funcționari - Cedefop - Promovare - Exercițiul de promovare 2015 - Decizie de a nu îl promova pe reclamant la gradul AD 12 - Articolele 44 și 45 din statut - Comparare a meritelor - Obligația de motivare - Respingere implicită a reclamației - Răspundere”))
   (2017/C 424/47)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Georges Paraskevaidis (Auderghem, Belgia) (reprezentant: S. Pappas, avocat)

      Pârât: Centrul European pentru Dezvoltarea Formării Profesionale (Cedefop) (reprezentant: M. Fuchs, agent, asistat de A. Duron, avocat)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE prin care se urmăresc, pe de o parte, anularea deciziei directorului Cedefop din 4 noiembrie 2015 de a nu îl promova pe reclamant la gradul AD 12 în temeiul exercițiului de promovare 2015 și, pe de altă parte, repararea prejudiciului suferit ca urmare a acestei decizii

      Dispozitivul

               1)

               Anulează decizia directorului Centrului European pentru Dezvoltarea Formării Profesionale (Cedefop) din 4 noiembrie 2015 de a nu îl promova pe domnul Georges Paraskevaidis la gradul AD 12 în temeiul exercițiului de promovare 2015.

               2)

               Obligă Cedefop să plătească domnului Paraskevaidis suma de 2 000 de euro drept reparare a prejudiciului suferit.

               3)

               Respinge în rest acțiunea.

               4)

               Obligă Cedefop la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 296 du 16.8.2016 (cauză înregistrată inițial la Tribunalul Funcției Publice a Uniunii Europene cu numărul F-31/16 și transferată la Tribunalul Uniunii Europene la 1.9.2016).


title: Cauza C-537/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Berlin (Germania) la 12 septembrie 2017 – Claudia Wegener/Royal Air Maroc SA

text:
               11.12.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 424/21

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Berlin (Germania) la 12 septembrie 2017 – Claudia Wegener/Royal Air Maroc SA
   (Cauza C-537/17)
   (2017/C 424/31)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Landgericht Berlin

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă-apelantă: Claudia Wegener

      Pârâtă-intimată: Royal Air Maroc SA

      Întrebarea preliminară

   Trebuie considerat zbor, în sensul articolului 3 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 (1) al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și a anulării sau a întârzierii prelungite a zborurilor, un transport aerian efectuat de un operator de transport aerian cu întreruperi programate (escale) în afara teritoriului Comunității Europene și cu schimbarea aeronavei?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și a anulării sau a întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogarea a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 (JO L 46, p. 1, Ediție specială, 07/vol. 12, p. 218)


title: Cauza C-383/16: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 19 octombrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de College van Beroep voor het Bedrijfsleven – Țările de Jos) – Vion Livestock BV/Staatssecretaris van Economische Zaken [Trimitere preliminară — Organizarea comună a piețelor — Protecția animalelor în timpul transportului — Restituiri la export — Regulamentul (UE) nr. 817/2010 — Regulamentul (CE) nr. 1/2005 — Obligația de a ține la zi o copie a jurnalului de călătorie până la sosirea animalelor la locul primei descărcări în țara terță de destinație finală — Recuperarea sumelor plătite nejustificat]

text:
               11.12.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 424/9

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 19 octombrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de College van Beroep voor het Bedrijfsleven – Țările de Jos) – Vion Livestock BV/Staatssecretaris van Economische Zaken
   (Cauza C-383/16) (1)

   ([Trimitere preliminară - Organizarea comună a piețelor - Protecția animalelor în timpul transportului - Restituiri la export - Regulamentul (UE) nr. 817/2010 - Regulamentul (CE) nr. 1/2005 - Obligația de a ține la zi o copie a jurnalului de călătorie până la sosirea animalelor la locul primei descărcări în țara terță de destinație finală - Recuperarea sumelor plătite nejustificat])
   (2017/C 424/12)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   College van Beroep voor het Bedrijfsleven

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Vion Livestock BV

      Pârât: Staatssecretaris van Economische Zaken

      Dispozitivul

   Articolul 7 din Regulamentul (UE) nr. 817/2010 al Comisiei din 16 septembrie 2010 de stabilire a normelor de aplicare în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1234/2007 al Consiliului în ceea ce privește cerințele privind bunăstarea animalelor vii din specia bovină în timpul transportului pentru acordarea restituirilor la export coroborat cu articolul 3 alineatele (1) și (2) și cu articolul 2 alineatul (2) din Regulamentul nr. 817/2010, precum și cu punctele 3, 7 și 8 din anexa II la Regulamentul (CE) nr. 1/2005 al Consiliului din 22 decembrie 2004 privind protecția animalelor în timpul transportului și al operațiunilor conexe și de modificare a Directivelor 64/432/CEE și 93/119/CE și a Regulamentului (CE) nr. 1255/97 trebuie interpretat în sensul că rambursarea restituirilor la export în temeiul Regulamentului nr. 817/2010 poate fi solicitată în cazul în care transportatorul de animale din specia bovină nu a ținut la zi o copie a jurnalului de călătorie prevăzut în anexa II la Regulamentul nr. 1/2005 până la locul primei descărcări în țara terță de destinație finală.

      (1)  JO C 371, 10.10.2016


title: Cauza C-563/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Supremo Tribunal Administrativo (Portugalia) la 25 septembrie 2017 – Associação Peço a Palavra și alții/Conselho de Ministros

text:
               11.12.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 424/22

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Supremo Tribunal Administrativo (Portugalia) la 25 septembrie 2017 – Associação Peço a Palavra și alții/Conselho de Ministros
   (Cauza C-563/17)
   (2017/C 424/32)
   Limba de procedură: portugheza

      Instanța de trimitere

   Supremo Tribunal Administrativo

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: Associação Peço a Palavra, João Carlos Constantino Pereira Osório, Maria Clara Marques Pires Sarmento Franco, Sofia da Silva Santos Arauz și Maria João Galhardas Fitas

      Pârât: Conselho de Ministros

      Celelalte părți: PARPÚBLICA – Participações Públicas, SGPS, SA și TAP, SGPS, SA

      Întrebările preliminare

               1)

               Este contrar dreptului Uniunii și, în special, articolelor 49 TFUE și 54 TFUE și principiilor prevăzute de acestea, faptul că, în cadrul procedurii de reprivatizare indirectă a capitalului social al unei societăți cu capital public și care are ca obiect de activitate transportul aerian, documentele care reglementează această procedură prevăd condiția menținerii sediului și a conducerii efective ale respectivei societăți în statul membru în care a fost constituită drept criteriu de selecție a ofertelor de achiziție ale potențialilor investitori și de alegere a ofertelor desemnate câștigătoare?

               2)

               Este contrar dreptului Uniunii și, în special, articolelor 56 TFUE și 57 TFUE și principiilor prevăzute în acestea, precum și principiilor nediscriminării, proporționalității și necesității faptul că, în cadrul procedurii de reprivatizare indirectă a capitalului social al respectivei societăți, documentele care reglementează această procedură prevăd condiția îndeplinirii obligațiilor de serviciu public de către dobânditor drept criteriu de selecție a ofertelor de achiziție ale potențialilor investitori și de alegere a ofertelor desemnate câștigătoare?

               3)

               Este contrar dreptului Uniunii și, în special, articolelor 56 TFUE și 57 TFUE și principiilor prevăzute în acestea faptul că în cadrul procedurii de reprivatizare indirectă a capitalului social al respectivei societăți, documentele care reglementează această procedură prevăd condiția menținerii și a dezvoltării centrului de operațiuni (hub) național actual de către dobânditor drept criteriu de selecție a ofertelor de achiziție ale potențialilor investitori și de alegere a ofertelor desemnate câștigătoare?

               4)

               Ținând seama de activitatea desfășurată de societatea menționată și de faptul că transferul capitalului său social face obiectul procedurii de reprivatizare, trebuie considerat că această activitate constituie un serviciu pe piața internă supus prevederilor Directivei 2006/123/CE (1) dacă este aplicabilă excepția, prevăzută la articolul 2 alineatul (2) litera (d) din directiva menționată, privind serviciile din domeniul transportului? În acest caz, procedura în cauză este supusă de asemenea prevederilor acestei directive?

               5)

               În cazul unui răspuns afirmativ la cea de a patra întrebare, este contrar prevederilor articolelor 16 și 17 din directiva menționată faptul că în cadrul procedurii de reprivatizare indirectă a capitalului social al respectivei societăți, documentele care reglementează această procedură prevăd condiția îndeplinirii de către dobânditor a obligațiilor de serviciu public drept criteriu de selecție a ofertelor de achiziție ale potențialilor investitori și de alegere a ofertelor desemnate câștigătoare?

               6)

               În cazul unui răspuns afirmativ la cea de a patra întrebare, este contrar prevederilor articolelor 16 și 17 din directiva menționată faptul că în cadrul procedurii de reprivatizare indirectă a capitalului social al respectivei societăți, documentele care reglementează această procedură prevăd condiția menținerii și a dezvoltării centrului de operațiuni (hub) național actual de către dobânditor drept criteriu de selecție a ofertelor de achiziție ale potențialilor investitori și de alegere a ofertelor desemnate câștigătoare?

      (1)  Directiva 2006/123/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 decembrie 2006 privind serviciile în cadrul pieței interne (JO 2006, L 376, p. 36, Ediție specială 13/vol. 58, p. 50).


title: Cauza T-718/17: Acțiune introdusă la 19 octombrie 2017 – Italia/Comisia

text:
               11.12.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 424/55

         Acțiune introdusă la 19 octombrie 2017 – Italia/Comisia
   (Cauza T-718/17)
   (2017/C 424/80)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Republica Italiană (reprezentanți: G. Palmieri, agent și P. Gentili, avvocato dello Stato)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea avizului de concursuri generale – Administratori și asistenți în domeniul construcțiilor – EPSO/AD/342/17 (AD 6) – Ingineri în domeniul gestionării clădirilor (inclusiv ingineri în domeniul mediului și al serviciilor) – EPSO/AST/141/17 (AST 3) – Profilul 1. Coordonatori/tehnicieni în domeniul construcției de clădiri — Profilul 2. Coordonatori de clădiri/tehnicieni în domeniul climatizării și al ingineriei electromecanice și electronice — Profilul 3. Asistenți în domeniul securității în muncă/siguranței clădirilor, publicat în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene din 27 iulie 2017, numărul C 242 A;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente sunt cele prezentate în cauza T-695/17, Republica Italiană/Comisiei.


title: Cauza T-640/17: Acțiune introdusă la 20 septembrie 2017 – Escriba Serra și alții/Comisia și SRB

text:
               11.12.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 424/40

         Acțiune introdusă la 20 septembrie 2017 – Escriba Serra și alții/Comisia și SRB
   (Cauza T-640/17)
   (2017/C 424/59)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamanți: Juan Escriba Serra (Girona, Spania) și alți 7 reclamanți (reprezentanți: R. Vallina Hoset și C. Iglesias Megías, avocați)

      Pârâți: Comisia Europeană și Comitetul unic de rezoluție (SRB)

      Concluziile

   Reclamanții solicită Tribunalului:

               —

               în principal și pentru motive de economie procedurală:

                           —

                           anularea (revocarea) în parte a Deciziei SRB/EES/2017/08 a Comitetului unic de rezoluție din 7 iunie 2017 privind adoptarea unei scheme de rezoluție pentru Banco Popular Español, S. A., în măsura în care prin aceasta se decide conversia și deprecierea obligațiunilor subordonate ale Banco Popular și

                           —

                           anularea în parte a Deciziei (UE) 2017/1246 a Comisiei din 7 iunie 2017 de aprobare a schemei de rezoluție pentru Banco Popular Español S. A., în măsura în care prin aceasta se decide conversia obligațiunilor subordonate ale Banco Popular;

               —

               în subsidiar:

                           —

                           anularea în totalitate a Deciziei SRB/EES/2017/08 a Comitetului unic de rezoluție din 7 iunie 2017 privind adoptarea unei scheme de rezoluție pentru Banco Popular Español, S. A. și

                           —

                           anularea în totalitate a Deciziei (UE) 2017/1246 a Comisiei din 7 iunie 2017 de aprobare a schemei de rezoluție pentru Banco Popular Español S. A.;

               —

               dacă este cazul, constatarea inaplicabilității articolelor 15, 18, 20, 21, 22 și/sau 24 din Regulamentul nr. 806/2014, în conformitate cu articolul 277 TFUE și

               —

               obligarea Comitetului unic de rezoluție la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente sunt similare cu cele invocate în cauzele T-478/17, Mutualidad de la Abogacía și Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Comitetul unic de rezoluţie, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán el Bueno și SFL/Comitetul unic de rezoluţie, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde/Comisia și Comitetul unic de rezoluţie, T-483/17, García Suárez și alții/Comisia și Comitetul unic de rezoluţie, T-484/17, Fidesban și alții/Comitetul unic de rezoluţie, T-497/17, Sánchez del Valle și Calatrava Real State 2015/Comisia și Comitetul unic de rezoluţie, și T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda/Comisia și Comitetul unic de rezoluţie.


title: Cauza C-425/16: Hotărârea Curții (Camera a noua) din 19 octombrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberster Gerichtshof – Austria) – Hansruedi Raimund/Michaela Aigner [Trimitere preliminară — Proprietate intelectuală și industrială — Marcă a Uniunii Europene — Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Articolul 96 litera (a) — Acțiune în contrafacere — Articolul 99 alineatul (1) — Prezumție de validitate — Articolul 100 — Cerere reconvențională în nulitate — Relația dintre o acțiune în contrafacere și o cerere reconvențională în nulitate — Autonomie procedurală]

text:
               11.12.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 424/10

         Hotărârea Curții (Camera a noua) din 19 octombrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberster Gerichtshof – Austria) – Hansruedi Raimund/Michaela Aigner
   (Cauza C-425/16) (1)

   ([Trimitere preliminară - Proprietate intelectuală și industrială - Marcă a Uniunii Europene - Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Articolul 96 litera (a) - Acțiune în contrafacere - Articolul 99 alineatul (1) - Prezumție de validitate - Articolul 100 - Cerere reconvențională în nulitate - Relația dintre o acțiune în contrafacere și o cerere reconvențională în nulitate - Autonomie procedurală])
   (2017/C 424/14)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Oberster Gerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Recurent: Hansruedi Raimund

      Intimată: Michaela Aigner

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 99 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca Uniunii Europene trebuie interpretat în sensul că acțiunea în contrafacere introdusă în fața unei instanțe competente în domeniul mărcilor Uniunii Europene, în conformitate cu articolul 96 litera (a) din acest regulament, nu poate fi respinsă pentru o cauză de nulitate absolută, precum cea prevăzută la articolul 52 alineatul (1) litera (b) din regulamentul menționat, fără ca această instanță să fi admis cererea reconvențională în nulitate formulată de pârâtul în această acțiune în contrafacere, în temeiul articolului 100 alineatul (1) din același regulament, și întemeiată pe aceeași cauză de nulitate.

               2)

               Dispozițiile Regulamentului nr. 207/2009 trebuie interpretate în sensul că nu se opun ca instanța competentă în domeniul mărcilor Uniunii Europene să poată respinge acțiunea în contrafacere în sensul articolului 96 litera (a) din acest regulament pentru o cauză de nulitate absolută, precum cea prevăzută la articolul 52 alineatul (1) litera (b) din regulamentul menționat, chiar dacă hotărârea privind cererea reconvențională în nulitate, formulată în conformitate cu articolul 100 alineatul (1) din același regulament și întemeiată pe aceeași cauză de nulitate, nu a devenit definitivă.

      (1)  JO C 402, 31.10.2016.


title: Cauza T-643/17: Acțiune introdusă la 21 septembrie 2017 – Euroways/Comisia și SRB

text:
               11.12.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 424/41

         Acțiune introdusă la 21 septembrie 2017 – Euroways/Comisia și SRB
   (Cauza T-643/17)
   (2017/C 424/60)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Euroways, SL (Hospitalet de Llobregat, Spania) (reprezentanți: R. Vallina Hoset și C. Iglesias Megías, avocați)

      Pârâte: Comisia Europeană și Comitetul unic de rezoluție

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei SRB/EES/2017/08 a Comitetului unic de rezoluție din 7 iunie 2017 privind adoptarea unei scheme de rezoluție cu privire la Banco Popular Español, S.A.;

               —

               anularea Deciziei UE 2017/1246 a Comisiei din 7 iunie 2017 de aprobare a schemei de rezoluție pentru Banco Popular Español S.A.;

               —

               declararea inaplicabilității, în ceea ce o privește, a articolelor 15, 18, 20, 21, 22 și/sau 24 din Regulamentul 806/2014, raportat la articolul 277 TFUE și

               —

               obligarea Comisiei și a Comitetului unic de rezoluție la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente sunt similare celor susținute în cauzele T-478/17, Mutualidad de la Abogacía y Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/SRB, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán el Bueno și SFL/SRB, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde/Comisia și SRB, T-483/17, García Suárez și alții/Comisia și SRB, T-484/17, Fidesban și alții/SRB, T-497/17, Sáchez del Valle și Calatrava Real State 2015/Comisia și SRB, și T-498/17, Pablo Alvarez de Linera Granda/Comisia și SRB.


title: Cauza T-706/16 P: Hotărârea Tribunalului din 26 octombrie 2017 – HB/Comisia („Recurs — Funcție publică — Funcționari — Promovare — Exercițiul de promovare 2014 — Analiză comparativă a meritelor — Discriminare bazată pe sex — Eroare de drept”)

text:
               11.12.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 424/33

         Hotărârea Tribunalului din 26 octombrie 2017 – HB/Comisia
   (Cauza T-706/16 P) (1)

   ((„Recurs - Funcție publică - Funcționari - Promovare - Exercițiul de promovare 2014 - Analiză comparativă a meritelor - Discriminare bazată pe sex - Eroare de drept”))
   (2017/C 424/48)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: HB (reprezentanți: S. Orlandi și T. Martin, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Berardis Kayser și G. Berscheid, agenți)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera a doua) din 21 iulie 2016, HB/Comisia (F-125/15, EU:F:2016:164), având ca obiect anularea acestei hotărâri

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               HB suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de către Comisia Europeană în cadrul prezentei proceduri.

               3)

               Cheltuielile de judecată aferente procedurii în primă instanță rămân repartizate conform punctelor 2 și 3 ale dispozitivului Hotărârii Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera a doua) din 21 iulie 2016, HB/Comisia (F-125/15).

      (1)  JO C 454, 5.12.2016.


title: Cauza C-522/16: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 19 octombrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Hoge Raad der Nederlanden – Țările de Jos) – A/Staatssecretaris van Financiën (Trimitere preliminară — Uniunea vamală și Tariful vamal comun — Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 — Articolul 201 alineatul (3) al doilea paragraf, precum și articolul 221 alineatele (3) și (4) — Regulamentul (CEE) nr. 2777/75 — Regulamentul (CE) nr. 1484/95 — Taxe la import suplimentare — Aranjament artificial destinat evitării taxelor suplimentare datorate — Caracter fals al informațiilor care stau la baza unei declarații vamale — Persoanele care pot fi considerate responsabile pentru datoria vamală — Termen de prescripție)

text:
               11.12.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 424/11

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 19 octombrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Hoge Raad der Nederlanden – Țările de Jos) – A/Staatssecretaris van Financiën
   (Cauza C-522/16) (1)

   ((Trimitere preliminară - Uniunea vamală și Tariful vamal comun - Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 - Articolul 201 alineatul (3) al doilea paragraf, precum și articolul 221 alineatele (3) și (4) - Regulamentul (CEE) nr. 2777/75 - Regulamentul (CE) nr. 1484/95 - Taxe la import suplimentare - Aranjament artificial destinat evitării taxelor suplimentare datorate - Caracter fals al informațiilor care stau la baza unei declarații vamale - Persoanele care pot fi considerate responsabile pentru datoria vamală - Termen de prescripție))
   (2017/C 424/15)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Hoge Raad der Nederlanden

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: A

      Pârât: Staatssecretaris van Financiën

      Dispozitivul

               1)

               În împrejurări precum cele în discuție în litigiul principal, articolul 201 alineatul (3) al doilea paragraf din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului Vamal Comunitar, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 2700/2000 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 noiembrie 2000, trebuie interpretat în sensul că documentele a căror furnizare este impusă de articolul 3 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1484/95 al Comisiei din 28 iunie 1995 de stabilire a normelor de aplicare a sistemului de drepturi de import suplimentare și de stabilire a drepturilor de import suplimentare în sectoarele cărnii de pasăre și ouălor și pentru albumina din ouă și de abrogare a Regulamentului nr. 163/67/CEE, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 684/1999 al Comisiei din 29 martie 1999, constituie informații necesare la întocmirea declarației vamale, în sensul acestei dispoziții.

               2)

               Articolul 201 alineatul (3) al doilea paragraf din Regulamentul nr. 2913/92, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 2700/2000, trebuie interpretat în sensul că intră sub incidența noțiunii „debitor” al datoriei vamale, în sensul acestei dispoziții, persoana fizică ce a contribuit îndeaproape și cu bună știință la conceperea și la crearea artificială a unei structuri de tranzacții comerciale precum cea în discuție în litigiul principal, care a avut ca efect diminuarea cuantumului taxelor la import legal datorate, în condițiile în care aceasta nu a comunicat ea însăși informațiile false care au servit drept bază la întocmirea declarației vamale, atunci când din împrejurări reiese că această persoană știa sau ar fi trebuit să știe în mod normal că operațiunile în cauză ale acestei structuri nu fuseseră realizate în cadrul unor tranzacții comerciale normale, ci numai cu scopul de a beneficia în mod abuziv de avantajele prevăzute de dreptul Uniunii. Împrejurarea că persoana menționată nu a procedat la conceperea și la crearea artificială a acestei structuri decât după obținerea, din partea unor experți în dreptul vamal, a unei asigurări privind legalitatea acesteia nu are nicio relevanță în această privință.

               3)

               Articolul 221 alineatul (4) din Regulamentul nr. 2913/92, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 2700/2000, trebuie interpretat în sensul că, în împrejurări precum cele în discuție în litigiul principal, faptul că datoria vamală la import s a născut, potrivit articolului 201 alineatul (1) din acesta, din punerea în liberă circulație a unor mărfuri supuse unor taxe la import nu este de natură, în sine, să excludă posibilitatea de a comunica debitorului cuantumul taxelor la import datorate pentru astfel de mărfuri, după expirarea termenului prevăzut la articolul 221 alineatul (3) din acest regulament, astfel cum a fost modificat.

      (1)  JO C 86, 20.3.2017.


title: Cauza T-659/17: Acțiune introdusă la 28 septembrie 2017 – Vallina Fonseca/SRB

text:
               11.12.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 424/42

         Acțiune introdusă la 28 septembrie 2017 – Vallina Fonseca/SRB
   (Cauza T-659/17)
   (2017/C 424/61)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamant: José Antonio Vallina Fonseca (Madrid, Spania) (reprezentanți: R. Vallina Hoset și A. Sellés Marco, avocați)

      Pârât: Comitetul unic de rezoluție

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               declararea răspunderii extracontractuale a Comitetului unic de rezoluție și obligarea acestuia la repararea prejudiciului suferit de domnul José Antonio Vallina Fonseca cauzat de ansamblul acțiunilor și omisiunilor SRB care l-au privat pe reclamant de obligațiunile și de titlurile BANCO POPULAR ESPAÑOL, S.A. pe care le deținea;

               —

               obligarea SRB la plata către reclamant a sumei de 50 000 de euro cu titlu de reparare a prejudiciului suferit („suma exigibilă”);

               —

               majorarea sumei exigibile cu dobânzi compensatorii începând din 7 iunie 2017 și până la pronunțarea hotărârii în prezenta cauză;

               —

               majorarea sumei exigibile cu dobânzile de întârziere aferente începând de la pronunțarea hotărârii menționate și până la plata integrală a sumei exigibile, la rata stabilită de Banca Centrală Europeană pentru principalele operațiuni de refinanțare, majorată cu două puncte procentuale.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe faptul că Decizia SRB/EES/2017/08 a Comitetului unic de rezoluție din 7 iunie 2017 privind un dispozitiv de rezoluție în privința Banco Popular Español, S.A. încalcă principiul nemo auditur turpitudinem propriam allegans, precum și articolul 88 din Regulamentul 806/2014, în măsura în care SRB adoptă un act cauzator de prejudicii împotriva Banco Popular și a acționarilor săi din cauza unei crize pe care însuși SRB a declanșat-o.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea de către SRB, la adoptarea deciziei de rezoluție, a obligației de solicitudine, a principiului bunei administrări, a articolului 296 TFUE, a principiului interzicerii arbitrarului și a principiului nemo auditur turpitudinem suam allegans.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolelor 17 și 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, în măsura în care reclamantul a fost obligat să renunțe la proprietatea sa fără a putea fi ascultat anterior sau ulterior.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că SRB a încălcat articolul 17 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și articolul 54 din Tratatul privind Uniunea Europeană, în măsura în care reclamantul a fost privat de proprietatea sa în pofida existenței unor măsuri alternative mai puțin restrictive.


title: Cauza T-721/17: Acțiune introdusă la 17 octombrie 2017 – Topor-Gilka/Consiliul

text:
               11.12.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 424/56

         Acțiune introdusă la 17 octombrie 2017 – Topor-Gilka/Consiliul
   (Cauza T-721/17)
   (2017/C 424/81)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamant: Sergey Topor-Gilka (Moscova, Rusia) (reprezentant: N. Meyer, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei (PESC) 2017/1418 (1) a Consiliului din 4 august 2017;

               —

               cu titlu subsidiar, în orice caz, anularea în parte a Deciziei (PESC) 2017/1418 a Consiliului în măsura în care reclamantul a fost inclus, la punctul 160, în lista persoanelor și a entităților menționate la articolul 1;

               —

               în temeiul articolului 68 alineatul (1) din Regulamentul de procedură al Tribunalului, reunirea prezentei proceduri cu procedura paralelă OOO WO Technopromexport.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe mai multe erori de apreciere

                           —

                           Invocarea Regulamentului (UE) nr. 1351/2014 (2) al Consiliului
                           Acest regulament privește o categorie de persoane căreia reclamantul nu îi aparține și, prin urmare, nu poate constitui temeiul pentru includerea sa în lista în litigiu.

                           —

                           Critica privind încălcarea contractului
                           Consiliul își întemeiază decizia de includere a reclamantului în lista în litigiu, printre altele, pe faptul că acesta a condus negocierile cu Siemens Gas Turbine Technology OOO privind contractul inițial de livrare, ale cărui dispoziții au fost ulterior încălcate. Aprecierea dacă există în realitate o încălcare a contractului este supusă dreptului rus. Părțile la contractul de livrare au sesizat Tribunalul Arbitral din Moscova. Imputarea încălcării contractului înainte de pronunțarea unei decizii de către acest tribunal arbitral reprezintă un temei de fapt insuficient și, prin urmare, inadecvat pentru motivarea Deciziei (PESC) 2017/1418.

                           —

                           Transportul unor turbine de gaz în Crimeea
                           Reclamantului i se impută că este responsabil pentru transferul turbinelor de gaz către Crimeea. Comunicatele de presă publice nu sunt clare și au la bază surse anonime. Revine autorităților competente ale Uniunii să demonstreze caracterul veridic al motivelor invocate, iar nu a întreprinderilor în cauză, care ar trebui să facă dovada negativă că aceste motive nu sunt veridice.

                           —

                           Încălcarea principiilor fundamentale ale dreptului internațional umanitar
                           Potrivit dreptului internațional, Rusia are obligația să restabilească și să mențină ordinea publică în Crimeea, din care face parte în prezent și aprovizionarea cu energie, în condiții de siguranță și în mod constant. În motivarea Deciziei (PESC) 2017/1418 nu sunt luate în considerare nici necesitatea unei asemenea aprovizionări umanitare cu energie, nici normele de drept internațional umanitar.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat încălcarea cerințelor de motivare prevăzute la articolul 296 al doilea paragraf TFUE
               Decizia 2017/1418 încalcă cerințele de motivare prevăzute la articolul 296 al doilea paragraf TFUE. Motivarea expusă la punctul 160 din lista anexată la decizie este în general vagă și insuficient detaliată. Nu sunt descrise motivele concrete pentru care Consiliul, în cadrul aprecierii sale, a decis să aplice reclamantului măsuri restrictive, astfel încât acestea nu îndeplinesc în ansamblu cerințele obligației de motivare prevăzute la articolul 296 al doilea paragraf TFUE.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea dreptului la apărare și la protecție jurisdicțională efectivă
               În măsura în care Consiliul nu a îndeplinit cerința de motivare prevăzută la articolul 296 al doilea paragraf TFUE, a fost încălcat dreptul reclamantului la apărare și la protecție jurisdicțională efectivă întrucât nu i s-au adus la cunoștință motivele esențiale pentru care a fost adăugat în lista în litigiu, astfel încât nu are posibilitatea să formuleze cea mai bună apărare.

      (1)  Decizia (PESC) 2017/1418 a Consiliului din 4 august 2017 de modificare a Deciziei 2014/145/PESC privind măsuri restrictive în raport cu acțiunile care subminează sau amenință integritatea teritorială, suveranitatea și independența Ucrainei (JO 2017, L 203I, p. 5).

      (2)  Regulamentul (UE) nr. 1351/2014 al Consiliului din 18 decembrie 2014 de modificare a Regulamentului (UE) nr. 692/2014 privind măsuri restrictive ca răspuns la anexarea ilegală a Crimeei și Sevastopolului (JO 2014, L 365, p. 46).


title: Cauza C-556/16: Hotărârea Curții (Camera a noua) din 19 octombrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Finanzgericht Hamburg – Germania) – Lutz GmbH/Hauptzollamt Hannover [Trimitere preliminară — Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 — Uniunea vamală — Tariful vamal comun — Clasificare tarifară — Nomenclatura combinată — Poziții tarifare — Subpoziția 6212 20 00 (corsete-chilot) — Note explicative ale Nomenclaturii combinate — Note explicative ale Sistemului armonizat]

text:
               11.12.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 424/12

         Hotărârea Curții (Camera a noua) din 19 octombrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Finanzgericht Hamburg – Germania) – Lutz GmbH/Hauptzollamt Hannover
   (Cauza C-556/16) (1)

   ([Trimitere preliminară - Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 - Uniunea vamală - Tariful vamal comun - Clasificare tarifară - Nomenclatura combinată - Poziții tarifare - Subpoziția 6212 20 00 (corsete-chilot) - Note explicative ale Nomenclaturii combinate - Note explicative ale Sistemului armonizat])
   (2017/C 424/16)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Finanzgericht Hamburg

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Lutz GmbH

      Pârât: Hauptzollamt Hannover

      Dispozitivul

   Nomenclatura combinată care figurează în anexa I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful vamal comun, astfel cum a fost modificată prin Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 927/2012 al Comisiei din 9 octombrie 2012, trebuie interpretată în sensul că un chilot caracterizat printr-o elasticitate redusă în sens orizontal, care nu cuprinde însă elemente neelastice încorporate în acest sens, este susceptibil să fie clasificat la subpoziția 6212 20 00 din Nomenclatura combinată dacă o examinare demonstrează că acesta are o elasticitate orizontală foarte redusă, în vederea susținerii corpului uman pentru a crea un efect de subțiere a siluetei.

      (1)  JO C 38, 6.2.2017.


title: Cauza T-660/17: Acțiune introdusă la 28 septembrie 2017 – Miralla Inversiones/Comisia și JUR

text:
               11.12.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 424/42

         Acțiune introdusă la 28 septembrie 2017 – Miralla Inversiones/Comisia și JUR
   (Cauza T-660/17)
   (2017/C 424/62)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Miralla Inversiones, SL (Madrid, Spania) (reprezentanți: R. Vallina Hoset și A. Lois Perreau de Pinninck, avocați)

      Pârâte: Comisia Europeană și Comitetul unic de rezoluție

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei SRB/EES/2017/08 din 7 iunie 2017 a Comitetului unic de rezoluție referitoare la adoptarea unei scheme de rezoluție în privința Banco Popular Español, S.A.;

               —

               anularea deciziei UE 2017/1246 din 7 iunie 2017 a Comisiei, prin care se aprobă schema de rezoluție a Banco Popular Español, S.A.;

               —

               dacă este cazul, declararea inaplicabilității articolelor 15, 18, 20, 21, 22 și 24 din Regulamentul nr. 806/2014, în conformitate cu articolul 277 TFUE și

               —

               obligarea comitetului și a Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente sunt similare cu cele invocate în cauzele T-478/17, Mutualidad de la Abogacía și Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Comitetul unic de rezoluție, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán el Bueno și SFL/Comitetul unic de rezoluție, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde/Comisia și Comitetul unic de rezoluție, T-483/17, García Suárez și alții/Comisia și Comitetul unic de rezoluție, T-484/17, Fidesban și alții/Comitetul unic de rezoluție, T-497/17, Sánchez del Valle și Calatrava Real State 2015/Comisia și Comitetul unic de rezoluție, și T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda/Comisia și Comitetul unic de rezoluție.


title: Cauza T-722/17: Acțiune introdusă la 17 octombrie 2017 – WO Technopromexport/Consiliul

text:
               11.12.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 424/57

         Acțiune introdusă la 17 octombrie 2017 – WO Technopromexport/Consiliul
   (Cauza T-722/17)
   (2017/C 424/82)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: OOO WO Technopromexport (Moscova, Rusia) (reprezentant: N. Meyer, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei (PESC) 2017/1418 a Consiliului (1) din 4 august 2017;

               —

               în subsidiar, și în orice caz, anularea Deciziei (PESC) 2017/1418 a Consiliului din 4 august 2017 în măsura în care reclamanta a fost inclusă, prin decizia atacată, la poziția 39 în lista persoanelor și a entităților la care se referă articolul 1 din decizia menționată; și

               —

               conexarea prezentei cauze cu cauza paralelă referitoare la domnul Topor-Gilka în conformitate cu articolul 68 alineatul (1) din Regulamentul de procedură al Tribunalului.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe existența mai multor erori de apreciere

                           —

                           Recurgerea la Regulamentul (UE) nr. 1351/2014 (2) al Consiliului
                           Regulamentul menționat privește o categorie de persoane diferită de cea căreia îi aparține reclamanta și nu constituie deci un motiv pentru includerea reclamantei în lista în discuție.

                           —

                           Pretinsa încălcare a contractului
                           Consiliul justifică decizia de adăugare a reclamantei pe lista în discuție pe baza faptului că, printre altele, au fost furnizate turbine de gaz în Crimeea, și că fuseseră încălcate prevederile unui contract inițial de furnizare cu Siemens Gas Turbine Technology OOO. Aprecierea aspectului dacă a existat în realitate o încălcare a contractului trebuie efectuată potrivit dreptului rus. Părțile la contractul de furnizare au inițiat proceduri în fața Curții de Arbitraj din Moscova. Până când Curtea de Arbitraj va fi soluționat cauza, afirmația referitoare la existența unei încălcări a contractului constituie o bază factuală insuficient de solidă și nu reprezintă un temei adecvat pentru Decizia (PESC) 2017/1418.

                           —

                           Transportul de turbine de gaz în Crimeea
                           Se susține că reclamanta a furnizat turbine de gaz în Crimeea. Articolele publicate în presă nu sunt clare și se bazează pe surse anonime. Este sarcina autorității competente a UE să demonstreze că motivele care stau la baza acestei afirmații sunt temeinice; nu este sarcina întreprinderii în cauză să facă dovada contrară, respectiv că acele motive nu sunt temeinice.

                           —

                           Încălcarea principiilor dreptului internațional umanitar
                           Rusia are sarcina potrivit dreptului internațional umanitar să reinstaureze și să mențină ordinea publică în Crimeea, ceea ce presupune actualmente și garantarea unei aprovizionări sigure și constante cu energie. Nu se ține seama de nevoia umanitară de o asemenea aprovizionare cu energie în cuprinsul considerentelor Deciziei (PESC) 2017/1418 și nici de normele dreptului internațional umanitar.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea obligației de motivare potrivit celui de al doilea paragraf al articolului 296 TFUE
               Decizia (PESC) 2017/1418 încalcă obligația de motivare prevăzută de articolul 296 al doilea paragraf TFUE. Motivele prezentate la poziția 39 din anexa la decizie sunt, în mare măsură, vagi și insuficient de detaliate. Ele nu arată rațiunile concrete pentru care Consiliul, în exercitarea puterii sale discreționare, a decis să aplice măsuri restrictive reclamantei și nu sunt deci nicidecum adecvate să îndeplinească obligația de motivare prevăzută de al doilea paragraf al articolului 296 TFUE.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea dreptului la apărare și a dreptului la protecție jurisdicțională efectivă
               Prin neîndeplinirea obligației de motivare potrivit celui de al doilea paragraf al articolului 296 TFUE, Consiliul a încălcat dreptul la apărare al reclamantei și dreptul său la protecție jurisdicțională efectivă, întrucât reclamanta nu are posibilitatea de a formula cea mai bună apărare cu putință în lipsa cunoașterii motivelor principale care au stat la baza adăugării sale în lista în discuție.

      (1)  Decizia (PESC) 2017/1418 a Consiliului din 4 august 2017 de modificare a Deciziei 2014/145/PESC privind măsuri restrictive în raport cu acțiunile care subminează sau amenință integritatea teritorială, suveranitatea și independența Ucrainei (JO 2017 L 203 I, p. 5).

      (2)  Regulamentul (UE) nr. 1351/2014 al Consiliului din 18 decembrie 2014 de modificare a Regulamentului (UE) nr. 692/2014 privind măsuri restrictive ca răspuns la anexarea ilegală a Crimeei și Sevastopolului (JO 2014 L 365, p. 46).


title: Cauza T-661/17: Acțiune introdusă la 29 septembrie 2017 – Fundación Agustín de Betancourt/SRB

text:
               11.12.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 424/43

         Acțiune introdusă la 29 septembrie 2017 – Fundación Agustín de Betancourt/SRB
   (Cauza T-661/17)
   (2017/C 424/63)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Fundación Agustín de Betancourt (Madrid, Spania) (reprezentant: I. Salama Salama, avocat)

      Pârât: Comitetul unic de rezoluție

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               în temeiul articolului 263 TFUE, anularea Deciziei SRB/EES/2017/08 din 7 iunie 2017 a Comitetului unic de rezoluție (SRB) prin care s-a decis adoptarea unei scheme de rezoluție privind Banco Popular Español, S.A.;

               —

               în conformitate cu articolul 340 alineatul (2) TFUE și cu articolul 41 alineatul (3) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, obligarea Comitetului unic de rezoluție să o despăgubească pe reclamantă pentru prejudiciile suferite, cuantumul exact al acestora urmând a fi determinat după primirea tuturor informațiilor solicitate de reprezentantul reclamantei, în special a raportului intermediar întocmit de Deloitte și a celor întocmite de experți independenți în conformitate cu Regulamentul (UE) nr. 806/2014, la care reclamanta solicită să i se acorde accesul;

               —

               în conformitate cu articolele 133 şi 134 din Regulamentul de procedură al Tribunalului, obligarea Comitetului unic de rezoluție la plata cheltuielilor de judecată aferente prezentei proceduri.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente sunt similare cu cele invocate în cauzele T-478/17, Mutualidad de la Abogacía și Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Comitetul unic de rezoluţie, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán el Bueno și SFL/Comitetul unic de rezoluţie, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde/Comisia și Comitetul unic de rezoluţie, T-483/17, García Suárez și alții/Comisia și Comitetul unic de rezoluţie, T-484/17, Fidesban și alții/Comitetul unic de rezoluţie, T-497/17, Sánchez del Valle și Calatrava Real State 2015/Comisia și Comitetul unic de rezoluţie, și T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda/Comisia și Comitetul unic de rezoluţie.


title: Cauza T-243/17: Ordonanța Tribunalului din 18 octombrie 2017 – Ecolab Deutschland și Lysoform Dr. Hans Rosemann/ECHA

text:
               11.12.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 424/59

         Ordonanța Tribunalului din 18 octombrie 2017 – Ecolab Deutschland și Lysoform Dr. Hans Rosemann/ECHA
   (Cauza T-243/17) (1)

   (2017/C 424/83)
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei a cincea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 221, 10.7.2017.


title: Cauza T-662/17: Acțiune introdusă la 28 septembrie 2017 – Link Flexible și alții/JUR

text:
               11.12.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 424/44

         Acțiune introdusă la 28 septembrie 2017 – Link Flexible și alții/JUR
   (Cauza T-662/17)
   (2017/C 424/64)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamanți: Link Flexible Sicav, SA (Madrid, Spania) și alți 20 de reclamanți (reprezentanți: M. Romero Rey și I. Salama Salama, avocați)

      Pârât: Comitetul unic de rezoluție

      Concluziile

   Reclamanții solicită Tribunalului:

               —

               în temeiul articolului 263 TFUE, declararea nulității deciziei JUR/EES/2017/08 din 7 iunie 2017 a Comitetului unic de rezoluție (SRB) prin care s-a decis adoptarea unei scheme de rezoluție în privința Banco Popular Español, S.A.;

               —

               potrivit articolului 340 al doilea paragraf TFUE și articolului 41 alineatul (3) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, obligarea Comitetului unic de rezoluție la despăgubirea reclamanților pentru prejudiciile suferite, al căror cuantum exact va fi stabilit odată ce informațiile complete solicitate vor fi furnizate reclamanților, în special raportul intermediar întocmit de Deloitte și cele efectuate de experți independenți potrivit Regulamentului (UE) nr. 806/2014, la care reclamanții reclamă accesul;

               —

               în conformitate cu articolele 133 și 134 din Regulamentul de procedură al Tribunalului, obligarea Comitetului unic de rezoluție la plata cheltuielilor de judecată aferente prezentei proceduri.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente sunt similare cu cele invocate în cauzele T-478/17, Mutualidad de la Abogacía și Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Comitetul unic de rezoluție, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán el Bueno și SFL/Comitetul unic de rezoluție, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde/Comisia și Comitetul unic de rezoluție, T-483/17, García Suárez și alții/Comisia și Comitetul unic de rezoluție, T-484/17, Fidesban și alții/Comitetul unic de rezoluție, T-497/17, Sánchez del Valle și Calatrava Real State 2015/Comisia și Comitetul unic de rezoluție, și T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda/Comisia și Comitetul unic de rezoluție.


title: Hotărârea Curții din 27 noiembrie 2017 în cauza E-12/16 – Marine Harvest ASA sprijinită de Federația Norvegiană a Industriilor (Norsk Industri)/Autoritatea AELS de Supraveghere sprijinită de Regatul Norvegiei (Acțiune în anularea unei decizii a Autorității AELS de Supraveghere – Ajutor de stat – Pește sau alte produse marine – Domeniul de aplicare material al Acordului privind SEE – Protocolul 9 – Competența de supraveghere)

text:
               5.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 119/9

         HOTĂRÂREA CURȚII
   din 27 noiembrie 2017
   în cauza E-12/16
   Marine Harvest ASA sprijinită de Federația Norvegiană a Industriilor (Norsk Industri)/Autoritatea AELS de Supraveghere sprijinită de Regatul Norvegiei

      (Acțiune în anularea unei decizii a Autorității AELS de Supraveghere – Ajutor de stat – Pește sau alte produse marine – Domeniul de aplicare material al Acordului privind SEE – Protocolul 9 – Competența de supraveghere)

   (2018/C 119/10)
   În cauza E-12/16, Marine Harvest ASA sprijinită de Federația Norvegiană a Industriilor (Norsk Industri)/Autoritatea AELS de Supraveghere sprijinită de Regatul Norvegiei – CERERE de anulare a deciziei Autorității AELS de Supraveghere din 27 iulie 2016 în cauza ESA nr. 79116 și de declarare a faptului că Autoritatea AELS de Supraveghere are competența și obligația de a supraveghea ajutoarele de stat acordate în sectorul pescuitului, Curtea, compusă din președintele Carl Baudenbacher și judecătorii Per Christiansen (judecător raportor) și Páll Hreinsson, a emis la 27 noiembrie 2017 o hotărâre al cărei dispozitiv prevede următoarele:
   Curtea:

               1.

               Respinge cererea ca fiind nefondată.

               2.

               Marine Harvest ASA suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de Autoritatea AELS de Supraveghere.

               3.

               Intervenienții suportă propriile cheltuieli de judecată.


title: Hotărârea Curții din 27 noiembrie 2017 în cauza E-19/16 – Thorbjørn Selstad Thue sprijinit de Federația poliției norvegiene (Politiets Fellesforbund)/Guvernul Norvegiei (Directiva 2003/88/CE – Protecția securității și a sănătății lucrătorilor – Timp de lucru – Călătoria către și/sau dintr-un alt loc de prezență decât cel fix sau obișnuit al angajatului)

text:
               5.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 119/10

         HOTĂRÂREA CURȚII
   din 27 noiembrie 2017
   în cauza E-19/16
   Thorbjørn Selstad Thue sprijinit de Federația poliției norvegiene (Politiets Fellesforbund)/Guvernul Norvegiei

      (Directiva 2003/88/CE – Protecția securității și a sănătății lucrătorilor – Timp de lucru – Călătoria către și/sau dintr-un alt loc de prezență decât cel fix sau obișnuit al angajatului)

   (2018/C 119/11)
   În cauza E-19/16, Thorbjørn Selstad Thue sprijinit de Federația poliției norvegiene (Politiets Fellesforbund)/Guvernul Norvegiei – CERERE înaintată Curții în temeiul articolului 34 din Acordul dintre statele AELS privind instituirea unei Autorități de Supraveghere și a unei Curți de Justiție de către Curtea Supremă din Norvegia (Norges Høyesterett) privind interpretarea articolului 2 din Directiva 2003/88/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 4 noiembrie 2003 privind anumite aspecte ale organizării timpului de lucru, Curtea, compusă din președintele și judecătorul raportor, Carl Baudenbacher, și judecătorii Per Christiansen și Ása Ólafsdóttir (judecător ad hoc), a emis, la 27 noiembrie 2017, o hotărâre al cărei dispozitiv prevede următoarele:

               1.

               Timpul necesar unui lucrător, precum apelantul, pentru a călători, în afara orelor de program, către și/sau dintr-un alt loc de prezență decât cel fix sau obișnuit pentru a-și exercita activitatea sau funcțiile în locul respectiv, la cererea angajatorului, constituie „timp de lucru” în sensul articolului 2 din Directiva 2003/88/CE.

               2.

               Nu este necesară efectuarea unei evaluări a intensității pentru a determina volumul de muncă realizat în timpul călătoriei.

               3.

               Frecvența unor astfel de deplasări este nesemnificativă, cu excepția cazului unui transfer al locului de muncă al lucrătorului la un nou loc de prezență fix sau obișnuit.


               5.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 119/11

         Cerere de aviz consultativ al Curții de Justiție a AELS, înaintată de Borgarting lagmannsrett la 23 noiembrie 2017 în cauza Nye Kystlink AS/Color Group AS și Color Line AS
   (Cauza E-10/17)
   (2018/C 119/12)
   Prin scrisoarea din 23 noiembrie 2017, Borgarting lagmannsrett (Curtea de Apel din Borgarting) a înaintat Curții de Justiție a AELS o cerere, înregistrată la grefa Curții la 24 noiembrie 2017, prin care îi solicita acesteia să emită un aviz consultativ în cauza Nye Kystlink AS/Color Group AS și Color Line AS cu privire la următoarele întrebări:

               1.

               Rezultă din principiul echivalenței prevăzut în dreptul SEE că o normă națională referitoare la prescripție care stabilește un termen de prescripție distinct de un an pentru introducerea unei acțiuni în despăgubiri în urma comiterii unei infracțiuni care a fost stabilită printr-o condamnare penală definitivă trebuie să fie aplicată în mod corespunzător în legătură cu o acțiune în despăgubiri având ca obiect încălcarea articolelor 53 și 54 din Acordul privind SEE, care a fost stabilită de către Autoritatea AELS de Supraveghere printr-o hotărâre definitivă prin care s-a aplicat o amendă?

               2.

               Principiul eficacității prevăzut în dreptul SEE restricționează dreptul statelor SEE de a aplica un termen de prescripție de trei ani pentru introducerea unei acțiuni în despăgubiri având ca obiect încălcarea articolelor 53 și 54 din Acordul privind SEE, în cazul în care acest termen de prescripție este asociat cu o obligație de investigare în sarcina părții vătămate care ar putea duce la expirarea termenului de prescripție înainte ca Autoritatea AELS de Supraveghere să se fi pronunțat într-o cauză întemeiată pe o plângere înaintată de partea vătămată referitoare la încălcarea articolelor 53 și 54 din Acordul privind SEE?

               3.

               Căror elemente ar trebui să li se acorde importanță atunci când se analizează dacă aplicarea termenului de prescripție stabilit la nivel național, astfel cum s-a menționat la întrebarea 2, este compatibilă cu principiul eficacității prevăzut în dreptul SEE în cauze în materie de concurență care au o natură și un domeniu de aplicare similare prezentei cauze?


title: Cauza C-304/16: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 7 februarie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) – Regatul Unit) – The Queen, la cererea: American Express Co./The Lords Commissioners of Her Majesty’s Treasury [Trimitere preliminară — Regulamentul (UE) 2015/751 — Comisioane interbancare pentru tranzacțiile de plată cu cardul — Articolul 1 alineatul (5) — Asimilarea unei scheme tripartite de plată cu cardul cu o schemă cvadripartită de plată cu cardul — Condiții — Emitere de către o schemă tripartită de plată cu cardul a unor instrumente de plată cu cardul „cu un partener de comarcare sau prin intermediul unui agent” — Articolul 2 punctul 18 — Noțiunea „schemă tripartită de plată cu cardul” — Validitate]

text:
               9.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 123/2

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 7 februarie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) – Regatul Unit) – The Queen, la cererea: American Express Co./The Lords Commissioners of Her Majesty’s Treasury
   (Cauza C-304/16) (1)

   ([Trimitere preliminară - Regulamentul (UE) 2015/751 - Comisioane interbancare pentru tranzacțiile de plată cu cardul - Articolul 1 alineatul (5) - Asimilarea unei scheme tripartite de plată cu cardul cu o schemă cvadripartită de plată cu cardul - Condiții - Emitere de către o schemă tripartită de plată cu cardul a unor instrumente de plată cu cardul „cu un partener de comarcare sau prin intermediul unui agent” - Articolul 2 punctul 18 - Noțiunea „schemă tripartită de plată cu cardul” - Validitate])
   (2018/C 123/02)
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: The Queen, la cererea: American Express Co.

      Pârâți: The Lords Commissioners of Her Majesty’s Treasury

      cu participarea: Diners Club International Limited, MasterCard Europe SA

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 1 alineatul (5) din Regulamentul (UE) 2015/751 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2015 privind comisioanele interbancare pentru tranzacțiile de plată cu cardul trebuie interpretat în sensul că, în cadrul unui acord între un partener de comarcare sau un agent, pe de o parte, și o schemă tripartită de plată cu cardul, pe de altă parte, nu este necesar ca acest partener de comarcare sau acest agent să acționeze în calitate de emitent, în sensul articolului 2 punctul 2 din acest regulament, pentru a se aprecia că schema menționată emite instrumente de plată cu cardul împreună cu un partener de comarcare sau prin intermediul unui agent și pentru ca aceasta să fie considerată, prin urmare, drept o schemă cvadripartită de plată cu cardul, în sensul celei dintâi dintre aceste dispoziții.

               2)

               Examinarea celei de a doua întrebări preliminare nu a evidențiat niciun element de natură să afecteze validitatea articolului 1 alineatul (5) și a articolului 2 punctul 18 din Regulamentul 2015/751.

      (1)  JO C 270, 25.7.2016.


title: Cauza C-17/18: Cerere de decizie preliminară formulată de către Tribunalul Mureş (România) la data de 9 ianuarie 2018 – procedură penală împotriva Virgil Mailat, Delia Elena Mailat, Apcom Select SA

text:
               9.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 123/11

         Cerere de decizie preliminară formulată de către Tribunalul Mureş (România) la data de 9 ianuarie 2018 – procedură penală împotriva Virgil Mailat, Delia Elena Mailat, Apcom Select SA
   (Cauza C-17/18)
   (2018/C 123/16)
   Limba de procedură: romana

      Instanţa de trimitere

   Tribunalul Mureş

      Părţile din acţiunea principală

   Virgil Mailat, Delia Elena Mailat, Apcom Select SA

      Întrebările preliminare

               1)

               Încheierea unui contract prin care o societate închiriază unei alte societăți un imobil în care anterior se desfășurau activități specifice alimentației publice într-un restaurant, împreună cu toate mijloacele fixe și obiectele de inventar, societatea chiriașă continuând aceeași activitate de alimentație publică într-un restaurant cu aceeași denumire utilizată anterior reprezintă un transfer al afacerii în sensul articolului 19 și al articolului 29 din Directiva 2006/112/CE (1)?

               2)

               În cazul în care răspunsul la întrebarea 1 este negativ, este operațiunea descrisă un serviciu care se califică drept închiriere de bunuri imobile în sensul articolului 135 alineatul (1) litera (l) din Directiva TVA sau un serviciu complex care nu se califică drept închiriere de bunuri imobile, taxabil prin efectul legii?

      (1)  JO 2006 L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol.3, p. 7


title: Cauza T-118/16: Hotărârea Tribunalului din 20 februarie 2018 – Deutsche Post/EUIPO – bpost (BEPOST) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale BEPOST — Marca Uniunii Europene figurativă anterioare ePost și marca națională verbală anterioară POST — Marca neînregistrată sau semnul utilizat în comerț POST — Motiv relativ de refuz — Lipsa riscului de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001] — Articolul 8 alineatul (4) din Regulamentul nr. 207/2009 (devenit articolul 8 alineatul (4) din Regulamentul 2017/1001) — Lipsa prejudiciului adus renumelui și lipsa diluării — Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009 (devenit articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul 2017/1001) — Elemente de probă prezentate pentru prima dată în fața Tribunalului”]

text:
               9.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 123/16

         Hotărârea Tribunalului din 20 februarie 2018 – Deutsche Post/EUIPO – bpost (BEPOST)
   (Cauza T-118/16) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale BEPOST - Marca Uniunii Europene figurativă anterioare ePost și marca națională verbală anterioară POST - Marca neînregistrată sau semnul utilizat în comerț POST - Motiv relativ de refuz - Lipsa riscului de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001] - Articolul 8 alineatul (4) din Regulamentul nr. 207/2009 (devenit articolul 8 alineatul (4) din Regulamentul 2017/1001) - Lipsa prejudiciului adus renumelui și lipsa diluării - Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009 (devenit articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul 2017/1001) - Elemente de probă prezentate pentru prima dată în fața Tribunalului”])
   (2018/C 123/21)
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: Deutsche Post AG (Bonn, Germania) (reprezentanţi: K. Hamacher și G. Müllejans, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanţi: A. Folliard-Monguiral, G. Sakalaite-Orlovskiene și D. Walicka, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: bpost NV (Bruxelles, Belgia) (reprezentanţi: inițial L. Hubert și K. Ongena, ulterior H. Dhondt și J. Cassiman, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 18 ianuarie 2016 (cauza R 3107/2014-1) privind o procedură de opoziție între Deutsche Post et bpost

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Deutsche Post AG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 165, 10.5.2016.


title: Cauza T-919/16: Ordonanța Tribunalului din 1 februarie 2018 – Collins/Parlamentul („Privilegii și imunități — Membru al Parlamentului European — Decizie de a nu se apăra privilegiile și imunitățile — Acțiune vădit inadmisibilă — Necompetență vădită — Acțiune vădit lipsită de orice temei juridic”)

text:
               9.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 123/21

         Ordonanța Tribunalului din 1 februarie 2018 – Collins/Parlamentul
   (Cauza T-919/16) (1)

   ((„Privilegii și imunități - Membru al Parlamentului European - Decizie de a nu se apăra privilegiile și imunitățile - Acțiune vădit inadmisibilă - Necompetență vădită - Acțiune vădit lipsită de orice temei juridic”))
   (2018/C 123/29)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Jane Maria Collins (Hotham, Regatul Unit) (reprezentant: I. Anderson, solicitor)

      Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: S. Alonso de León și M. Dean, agenți)

      Obiectul

   În primul rând, cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE având ca obiect anularea Deciziei din 25 octombrie 2016 a Parlamentului European de a nu se apăra privilegiile și imunitățile reclamantei, în al doilea rând, cerere întemeiată pe articolul 268 TFUE având ca obiect obținerea reparării prejudiciului pe care aceasta susține că l-ar fi suferit cu această ocazie și, în al treilea rând, cerere prin care se urmărește ca Tribunalul să se pronunțe asupra cererii de apărare a privilegiilor și a imunităților reclamantei

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Doamna Jane Maria Collins suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Parlamentul European.

      (1)  JO C 70, 6.3.2017.


title: Cauza T-436/16: Ordonanța Tribunalului din 7 februarie 2018 – AEIM și Kazenas/Comisia („Acțiune în despăgubire — Prescripție — Lipsa dovedirii prejudiciului — Acțiune vădit nefondată sau vădit inadmisibilă”)

text:
               9.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 123/21

         Ordonanța Tribunalului din 7 februarie 2018 – AEIM și Kazenas/Comisia
   (Cauza T-436/16) (1)

   ((„Acțiune în despăgubire - Prescripție - Lipsa dovedirii prejudiciului - Acțiune vădit nefondată sau vădit inadmisibilă”))
   (2018/C 123/28)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamanți: L’application électronique industrielle moderne (AEIM) (Algrange, Franța) și Philippe Kazenas (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentant: B. Wizel, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial S. Delaude și S. Lejeune, ulterior S. Delaude, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 268 TFUE având ca obiect repararea prejudiciului pe care reclamanții pretind că l-ar fi suferit ca urmare a unor fapte de corupție săvârșite de un agent al Comisiei

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă L’application électronique industrielle moderne (AEIM) și pe domnul Philippe Kazenas la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 371, 10.10.2016.


title: Cauza T-786/16: Acțiune introdusă la 12 decembrie 2017 – PV/Comisia

text:
               9.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 123/22

         Acțiune introdusă la 12 decembrie 2017 – PV/Comisia
   (Cauza T-786/16)
   (2018/C 123/30)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: PV (reprezentant: M. Casado García-Hirschfeld, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               declararea admisibilității și temeiniciei prezentei cereri;

         în consecință:

               —

               anularea deciziilor contestate din 31 mai 2016 și din 5 iulie 2016 cu privire la reținerile din salarii pentru care reclamantul a introdus reclamații în temeiul articolului 90 alineatul (2) din statut, la 29 iulie 2016 (R/492/16) și, respectiv, la 30 iulie 2016 (R/493/16), ambele respinse la data de 28 noiembrie 2016;

               —

               anularea deciziilor contestate din 15 septembrie 2016 și din 11 iulie 2016 cu privire la reținerile din salarii și aducerea la zero a salariului începând cu luna iulie 2016, față de care reclamantul a formulat o reclamație în temeiul articolului 90 alineatul (2) din statut la data de 19 septembrie 2016 (R/496/16), respinsă la data de 17 ianuarie 2017;

               —

               anularea deciziei contestate din 21 septembrie 2016 de informare a reclamantului despre datoria globală în cuantum de 42 704,74 euro față de Comisie, motiv pentru care o reclamație în temeiul articolului 90 alineatul (2) din statut a fost introdusă la data de 8 noiembrie 2016 (R/556/16) și respinsă la data de 17 ianuarie 2017;

               —

               anularea notei de debit contestate nr. 32441709991 din 20 iulie 2017 privind suma de 42 704,74 euro, prin care se solicita plata datoriei contestate în cuantum de 42 704,74 euro, motiv pentru care o reclamație în temeiul articolului 90 alineatul (2) din statut a fost introdusă la data de 31 iulie 2017 (R/346/17) și respinsă la data de 29 noiembrie 2017;

               —

               anularea deciziei de revocare luată de AIPN tripartită la data de 26 iulie 2016 împotriva căreia reclamantul a formulat reclamație în temeiul articolului 90 alineatul (2) din statut la data de 3 octombrie 2016 (R/510/16) și care a fost respinsă la data de 2 februarie 2017, precum și anularea procedurii disciplinare CMS 13/087 sub toate aspectele;

               —

               repararea prejudiciului suferit ca urmare a hărțuirii morale de la DG Ocuparea Forței de Muncă, de la DG Buget şi de la DG Interpretare, împreună, de serviciul medical, de PMO și de DG HR, a căror primă hărţuire datează din luna octombrie 2008;

               —

               anularea tuturor rapoartelor de evaluare din 2014, 2015 și 2016 ale reclamantului din cauza hărțuirii de la DG SCIC;

         și acordarea compensațiilor următoare în baza articolului 340 TFUE:

               —

               obligarea la repararea prejudiciului moral în cuantum de 889 000 de euro și a prejudiciului material în cuantum de 132 828,67 euro al reclamantului generate de aceste decizii contestate, estimate, sub rezerva reevaluării, la suma de 1 021 828,67 euro, care trebuie majorată cu dobânzile de întârziere calculate până la data plății efective;

         în subsidiar, în ceea privește hărțuirea morală suferită și „falsurile intelectuale” folosite, ceea ce face ca asemenea neregularități să nu poată fi tolerate de ordinea juridică a Uniunii:

               —

               anularea tuturor celorlalte reclamații sub formă de rețineri din salarii din perioada martie 2015–iulie 2016, şi anume a celor 12 decizii din 9/2/2015, 30/3/2015, 5/5/2015, 24/6/2015, 1/10/2015, 12/11/2015, 15/1/2016, 22/4/2016, 31/5/2016, 5/7/2016, 15/9/2016 și 11/7/2016, precum și a tuturor respingerilor cererilor de anulare, şi anume deciziile R/1110/14 din 11.3.2015, R/225/15 din 3 iulie 2015, R/292/15 din 23 iulie 2015, R/376/15 din 18 august 2015, R/419/15 din 25 septembrie 2015, R/496/15 din 23 octombrie 2015, R/787/15 și R/788/16 și R/71/16 din 21 martie 2016, R/282/16 din 12 septembrie 2016;

               —

               anularea tuturor deciziilor de respingere care privesc reclamațiile privind procedurile de evaluare, şi anume respingerile R/ll00/14 din 12 martie 2015, R/313/15 din 11 august 2015, R/676/15 din 13 octombrie 2015, R/127/16 şi R/128/16 din 7 iunie 2016 și R/342/16 din 21 septembrie 2016;

               —

               anularea tuturor respingerilor cererilor de asistență – articolul 24 din statut –din 23 octombrie 2014, din 20 ianuarie 2015, din 20 martie 2015, din 30 iulie 2015 (cererea D/322/15), din 15 martie 2016 (cererea D/776/15) și, respectiv, din 18 mai 2016;

               —

               anularea tuturor „avizelor medicale” pentru absenţe nejustificate ale Dr. [X] din 16 şi din 18 iulie 2018, din 8 august 2014, din 4 septembrie 2014, din 4 decembrie 2014, din 4 februarie 2015, din 13 aprilie 2015, din 4 iunie 2015, din 11 august 2015, din 14 octombrie 2015, din 4 decembrie 2015, din 5 februarie 2016, din 22 martie 2016, din 18 aprilie 2016, din 3 iunie 2016, din 30 iunie 2016 şi din 25 iulie 2016;

               —

               anularea „avizelor medicale” din 27 iunie 2014 al Dr. [X] și din 10 octombrie 2014 al Dr. [Y] care l-au trimis pe reclamant în fața hărțuitorilor săi;

               —

               anularea respingerii reclamației administrative R/182/16 din 14 iulie 2016 introdusă la data de 22 martie 2016 referitoare la o absență nejustificată din 16 și din 17 martie 2016 la domiciliul său;

               —

               anularea tuturor scrisorilor de debit, respectiv cele din 10 martie 2015, din 11 mai 2015, din 10 iunie 2015, din 11 august 2015, din 13 noiembrie 2015, din 9 decembrie 2015, din 18 iulie 2016, precum și scrisorile de informare prealabilă cu privire la nota de debit din 21 iunie 2016 și din 21 septembrie 2016;

         și, în orice caz:

               —

               obligarea pârâtei la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolelor 1, 3, 4 și 31 alineatul (1) din Carta drepturilor fundamentale a UE, precum și a articolului 1e punctul 2 și a articolului 12a din Statutul funcționarilor Uniunii Europene (denumit în continuare „statutul”), care consacră interdicția hărțuirii morale.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolelor 21a, 22b și 23 din statut privind interdicția de a comite acte ilicite.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului solicitudinii și al asistenței, cu încălcarea articolului 24 din statut.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 59 și pe interpretarea eronată a articolului 60 din statut.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolelor 41 și 48 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene care privesc tratamentul imparțial, dreptul de a fi ascultat și, respectiv, dreptul la apărare, precum și a articolului 3 din anexa IX la statut privind dreptul de a fi ascultat de către autoritatea împuternicită să facă numiri („AIPN”) înainte de sesizarea Comisiei de disciplină, în conformitate cu jurisprudența Kerstens/Comisia (Hotărârea din 14 februarie 2017, Kerstens/Comisia, T-270/16 P, nepublicată, EU:T:2017:74).

         Reclamantul solicită, de asemenea, acordarea unei compensații în cuantum de 889 000 de euro cu titlu de prejudiciu moral și de 132 828,67 euro cu titlu de prejudiciu material, în conformitate cu articolul 340 TFUE.