title: Cauza C-367/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundespatentgericht (Germania) la 13 iunie 2017 – S/EA și alții

text:
               4.9.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 293/17

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundespatentgericht (Germania) la 13 iunie 2017 – S/EA și alții
   (Cauza C-367/17)
   (2017/C 293/21)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundespatentgericht

      Părțile din procedura principală

      Solicitantă: S

      Oponente: EA, EB, EC

      Întrebările preliminare

               1)

               În cazul unui cereri de modificare a caietului de sarcini al unei indicații geografice protejate în sensul că felierea și ambalarea produsului [în speță Schwarzwälder Schinken (șuncă de Pădurea Neagră)] pot avea loc doar în aria de producție, depusă la 15 februarie 2017 la autoritatea națională competentă [în speță Deutsches Patent- und Markenamt (Oficiul german pentru brevete și mărci)], decizia trebuie luată în temeiul Regulamentului nr. 510/2006 (1), în vigoare la data depunerii cererii, sau în temeiul Regulamentului nr. 1151/2012 (2), în vigoare la momentul pronunțării deciziei?

               2)

               În cazul în care decizia trebuie luată în temeiul Regulamentului nr. 1151/2012, care este în prezent în vigoare

                           2.1

                                       a)

                                       În contextul asigurării calității produsului, faptul că un transport necorespunzător al produsului în scopul procesării (tăiere și ambalare) în alte arii poate dăuna gustului autentic, calității autentice și conservării constituie o justificare suficientă, specifică produsului, în sensul articolului 7 alineatul (1) litera (e) din Regulamentul nr. 1151/2012, pentru condiția ca felierea și ambalarea să aibă loc doar în aria de producție

                                       b)

                                       În contextul asigurării calității produsului, condițiile prevăzute în caietul de sarcini cu privire la feliere și ambalare, care corespund normelor în vigoare privind igiena produselor alimentare, constituie o justificare suficientă, specifică produsului, în sensul articolului 7 alineatul (1) litera (e) din Regulamentul nr. 1151/2012, pentru condiția ca felierea și ambalarea să aibă loc doar în aria de producție?

                           2.2

                                       a)

                                       O justificare suficientă, specifică produsului, în sensul articolului 7 alineatul (1) litera (e) din Regulamentul nr. 1151/2012, pentru condiția din caietul de sarcini al unei indicații geografice protejate ca felierea și ambalarea să aibă loc doar în aria de producție poate fi regăsită în principiu în aceea că inspecțiile (la producător), care pot fi astfel efectuate în aria de producție [articolul 7 alineatul (1) litera (g) coroborat cu articolul 36 alineatul (3) litera (a) și cu articolul 37 din Regulamentul nr. 1151/2012], sunt efectuate mai des și, în general, sunt mai eficiente decât inspecțiile (privind caracterul abuziv) efectuate în sensul articolului 36 alineatul (3) litera (b) coroborat cu articolul 38 din Regulamentul nr. 1151/2012?

                                       b)

                                       În cazul unui răspuns negativ la întrebarea precedentă:
                                       Este justificată o altă evaluare atunci când este vorba despre un produs pentru care cererea este mare și la nivel supraregional și care este tăiat și ambalat în cantități considerabile în afara ariei de producție, chiar dacă până în prezent nu au putut fi stabilite cazuri concrete de utilizare abuzivă a indicației geografice protejate în sensul articolului 13 din Regulamentul nr. 1151/2012?

                           2.3

                           O justificare suficientă, specifică produsului, în sensul articolului 7 alineatul (1) litera (e) din Regulamentul nr. 1151/2012, pentru condiția prevăzută în caietul de sarcini al unei indicații geografice protejate ca felierea și ambalarea să aibă loc doar în aria de producție poate fi regăsită în faptul că, în caz contrar, nu se poate asigura trasabilitatea produsului procesat?
                           În acest context prezintă relevaţă faptul că:

                                       a)

                                       trasabilitatea produselor alimentare, în special a celor de origine animală, trebuie asigurată în conformitate cu articolul 18 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 178/2002 al Parlamentului European și al Consiliului de stabilire a principiilor și a cerințelor generale ale legislației alimentare, de instituire a Autorității Europene pentru Siguranța Alimentară și de stabilire a procedurilor în domeniul siguranței produselor alimentare (3) coroborat cu Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 931/2011 privind cerințele în materie de trasabilitate a alimentelor de origine animală (4) stabilite în Regulamentul (CE) nr. 178/2002 al Parlamentului European și al Consiliului;

                                       b)

                                       trasabilitatea produsului trebuie asigurată prin participarea procesatorilor la sisteme de securitate private voluntare din punct de vedere legal, dar obligatorii de facto?

                           2.4

                           În cazul unui răspuns afirmativ la una dintre întrebările 2.1, 2.2 sau 2.3:
                           În caietul de sarcini al unei indicații geografice protejate poate sau trebuie să se prevadă – ca o condiție mai puțin restrictivă spre deosebire de un transfer obligatoriu al operațiunilor de feliere și ambalare înapoi în aria de producție – ca procesatorii aflați în afara ariei de producție să se supună unui control efectuat de autoritățile și organismele responsabile pentru controalele din aria de producție, conform caietului de sarcini (articolul 7 alineatul (1) litera (g) din Regulamentul nr. 1151/2012)?

               3)

               În cazul în care decizia trebuie luată în temeiul Regulamentului nr. 510/2006 (a se vedea prima întrebare), instanța de trimitere solicită un răspuns la întrebările adresate la punctul 2 în raport cu prevederile Regulamentului nr. 510/2006, în special cu articolul 4 alineatul (2) litera (e) din acelaşi regulament coroborat cu articolul 8 și cu considerentul (8) al Regulamentului (CE) nr. 1898/2006 al Comisiei de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 510/2006 al Consiliului privind protecția indicațiilor geografice și a denumirilor de origine ale produselor agricole și alimentare (5).

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 510/2006 a Consiliului din 20 martie 2006 privind protecția indicațiilor geografice și a denumirilor de origine ale produselor agricole și alimentar (JO 2006, L 93, p. 12, Ediţie specială, 03/vol. 71, p. 114).

      (2)  Regulamentul (EU) nr. 1151/2012 al Parlamentului European şi al Consiliului din 21 noiembrie 2012 privind sistemele din domeniul calității produselor agricole și alimentare (JO 2012, L 343, p. 1).

      (3)  JO 2002, L 31, p. 1, Ediţie specială, 15/vol. 8, p. 68.

      (4)  JO 2011, L 242, p. 2.

      (5)  JO 2006, L 369, p. 1, Ediţie specială, 03/vol. 80, p. 214.


title: Cauza F-141/14: Acțiune introdusă la 24 decembrie 2014 – ZZ/Comisia

text:
               16.3.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 89/46

         Acțiune introdusă la 24 decembrie 2014 – ZZ/Comisia
   (Cauza F-141/14)
   (2015/C 089/56)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentanți: L. Levi și A. Tymen, avocați)

      Pârâtă: Comisia

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei de respingere a cererii de despăgubiri introduse de reclamant, care a fost victima unui accident grav, ca urmare a greșelii de serviciu săvârșite de comisia însărcinată cu gestionarea dosarului său medical și cerere de acordare a unor daune interese pentru prejudiciile material și moral pretins suferite

      Concluziile reclamantului

               —

               obligarea pârâtei la repararea prejudiciului său material și moral;

               —

               în măsura în care este necesar, anularea deciziei din 24 februarie 2014 de respingerii a cererii sale de despăgubiri din 15 noiembrie 2013;

               —

               în măsura în care este necesar, anularea deciziei din 23 septembrie 2014 de respingerii a reclamației sale din 23 mai 2014, completată prin nota sa din 17 iunie 2014;

               —

               obligarea pârâtei la plata tuturor cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-598/15: Ordonanța Tribunalului din 25 noiembrie 2016 – Stichting Accolade/Comisia [Ajutoare de stat — Vânzarea anumitor terenuri la prețuri pretins mai mici decât prețul pieței — Plângerea unui terț în fața Comisiei — Decizie prin care se constată că măsura în litigiu nu constituie un ajutor — Procedura fazei preliminare de investigare în temeiul articolului 108 alineatul (2) TFUE, al articolului 10 alineatul (1), al articolul 13 alineatul (1) și articolul 4 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 659/1999 privind un ajutor individual pretins ilegal — Acțiune în anulare a unui terț — Admisibilitate — Calitatea procesuală activă — Acțiune prin care se urmărește protecția drepturilor procedurale — Acțiune prin care se repune în discuție temeinicia măsurii în litigiu — Lipsa afectării substanțiale a poziției concurențiale — Inadmisibilitate]

text:
               23.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/34

         Ordonanța Tribunalului din 25 noiembrie 2016 – Stichting Accolade/Comisia
   (Cauza T-598/15) (1)

   ([Ajutoare de stat - Vânzarea anumitor terenuri la prețuri pretins mai mici decât prețul pieței - Plângerea unui terț în fața Comisiei - Decizie prin care se constată că măsura în litigiu nu constituie un ajutor - Procedura fazei preliminare de investigare în temeiul articolului 108 alineatul (2) TFUE, al articolului 10 alineatul (1), al articolul 13 alineatul (1) și articolul 4 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 659/1999 privind un ajutor individual pretins ilegal - Acțiune în anulare a unui terț - Admisibilitate - Calitatea procesuală activă - Acțiune prin care se urmărește protecția drepturilor procedurale - Acțiune prin care se repune în discuție temeinicia măsurii în litigiu - Lipsa afectării substanțiale a poziției concurențiale - Inadmisibilitate])
   (2017/C 022/46)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Părțile

      Reclamantă: Stichting Accolade (Drachten, Țările de Jos) (reprezentanți: H. de Boer și J. Abma, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: P. J. Loewenthal și S. Noë, agenți)

      Obiectul

   Acțiune întemeiată pe articolul 263 TFUE și având ca obiect anularea Deciziei C(2015)4411 final a Comisiei Europene din 30 iunie 2015 privind ajutorul de stat 34676 (2015/NN) – Țările de Jos (vânzarea de terenuri de către Municipalitatea Harlingen la prețuri pretins mai mici decât prețul pieței), în temeiul căreia Comisia a decis că vânzarea terenurilor respective către Ludinga Vastgoed BV nu constituie un ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2)

               Obligă Stichting Accolade la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 406, 7.12.2015


title: Cauza T-230/14: Ordonanța Tribunalului din 9 iunie 2015 – Deutsche Edelstahlwerke/Comisia („Ajutoare de stat — Măsuri adoptate de Germania în favoarea energiei electrice produse din surse regenerabile de energie și a unor întreprinderi mari consumatoare de energie electrică — Decizie de deschidere a procedurii prevăzute la articolul 108 alineatul (2) TFUE — Adoptarea deciziei finale ulterior introducerii acțiunii — Nepronunțare asupra fondului”)

text:
               7.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 294/57

         Ordonanța Tribunalului din 9 iunie 2015 – Deutsche Edelstahlwerke/Comisia
   (Cauza T-230/14) (1)

   ((„Ajutoare de stat - Măsuri adoptate de Germania în favoarea energiei electrice produse din surse regenerabile de energie și a unor întreprinderi mari consumatoare de energie electrică - Decizie de deschidere a procedurii prevăzute la articolul 108 alineatul (2) TFUE - Adoptarea deciziei finale ulterior introducerii acțiunii - Nepronunțare asupra fondului”))
   (2015/C 294/69)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Deutsche Edelstahlwerke GmbH (Witten, Germania) (reprezentanți: S. Altenschmidt și H. Janssen, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: T. Maxian Rusche și R. Sauer, agenți, asistați de A. Luke și de C. Maurer, avocați)

      Obiectul

   Cerere de anulare în parte a Deciziei C(2013) 4424 final a Comisiei din 18 decembrie 2013 de deschidere a procedurii prevăzute la articolul 108 alineatul (2) TFUE cu privire la măsurile puse în aplicare de Republica Federală Germania în favoarea energiei electrice din surse regenerabile și a marilor consumatori de energie [Ajutorul de stat SA. 33995 (2013/C) (ex 2013/NN)]

      Dispozitivul

               1)

               Constată că nu mai este necesară pronunțarea asupra fondului prezentei acțiuni.

               2)

               Constată că nu mai este necesară pronunțarea asupra cererii de intervenție prezentate de Autoritatea de Supraveghere AELS.

               3)

               Deutsche Edelstahlwerke GmbH suportă propriile cheltuieli de judecată și cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

               4)

               Autoritatea de Supraveghere AELS suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 223, 14.7.2014.


title: Cauza C-299/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Berlin (Germania) la 23 mai 2017 – VG Media Gesellschaft zur Verwertung der Urheber- und Leistungsschutzrechte von Medienunternehmen mbH/Google Inc.

text:
               18.9.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 309/21

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Berlin (Germania) la 23 mai 2017 – VG Media Gesellschaft zur Verwertung der Urheber- und Leistungsschutzrechte von Medienunternehmen mbH/Google Inc.
   (Cauza C-299/17)
   (2017/C 309/27)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Landgericht Berlin

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: VG Media Gesellschaft zur Verwertung der Urheber- und Leistungsschutzrechte von Medienunternehmen mbH

      Pârâtă: Google Inc.

      Întrebările preliminare

               1)

               O reglementare națională care interzice exclusiv operatorilor comerciali de motoare de căutare și furnizorilor comerciali de servicii care editează conținuturi, dar nu și altor utilizatori care sunt de asemenea agenți economici, să comunice public publicații de presă sau părți ale acestora (cu excepția unor cuvinte individuale și a unor scurte fragmente de text), reprezintă, potrivit articolului 1 punctele 2 şi 5 din Directiva 98/34/CE (astfel cum a fost modificată prin Directiva 98/48/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 20 iulie 1998 (1)), o reglementare care nu se referă în special la serviciile definite la acest alineat?
               În cazul unui răspuns negativ:

               2)

               O reglementare națională care interzice exclusiv operatorilor comerciali de motoare de căutare și furnizorilor comerciali de servicii care editează conținuturi, dar nu și altor utilizatori care sunt de asemenea agenți economici, să comunice public publicații de presă sau părți ale acestora (cu excepția unor cuvinte individuale și a unor scurte fragmente de text), reprezintă o reglementare tehnică în sensul articolului 1 punctul 11 din Directiva 98/34/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 iunie 1998 de stabilire a unei proceduri pentru furnizarea de informații în domeniul standardelor și reglementărilor tehnice (astfel cum a fost modificată prin Directiva 98/48/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 20 iulie 1998), mai precis o reglementare obligatorie care se referă la prestarea unui serviciu?

      (1)  Directiva 98/34/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 iunie 1998 de stabilire a unei proceduri pentru furnizarea de informații în domeniul standardelor și reglementărilor tehnice, astfel cum a fost modificată prin Directiva 98/48/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 20 iulie 1998 de stabilire a unei proceduri pentru furnizarea de informații în domeniul standardelor și reglementărilor tehnice (JO 1998, L 217, p. 18, Ediţie specială, 13/vol. 23, p. 282).


title: Cauza T-393/10: Acțiune introdusă la 14 septembrie 2010 — Westfälische Drahtindustrie și alții/Comisia

text:
               6.11.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/49

         Acțiune introdusă la 14 septembrie 2010 — Westfälische Drahtindustrie și alții/Comisia
   (Cauza T-393/10)
   ()
   2010/C 301/78
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamante: Westfälische Drahtindustrie GmbH (Hamm, Germania), Westfälische Drahtindustrie Verwaltungsgesellschaft mbH & Co. KG (Hamm), Pampus Industriebeteiligungen GmbH & Co. KG (Iserlohn, Germania) (reprezentant: C. Stadler, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantelor

               —

               Anularea articolului 8 punctul (1) literele (a) și (b) din decizie, în măsura în care prin acesta se constată răspunderea primei și a celei de a doua reclamante, înainte de 12 mai 1997, pentru încălcarea articolului 101 TFUE și, respectiv, a articolului 53 din Acordul privind SEE;

               —

               anularea articolului 2 din decizie, în măsura în care prin acesta se impune în mod indivizibil și solidar o amendă de 15 485 000 de euro primei, celei de a doua și celei de a treia reclamante, o amendă de 30 115 000 de euro primei și celei de a doua reclamante și o amendă de 10 450 000 de euro primei reclamante;

               —

               cu titlu subsidiar, reducerea în mod corespunzător a amenzii impuse reclamantelor la articolul 2 din decizie;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamantele formulează o acțiune împotriva Deciziei C(2010) 4387 final a Comisiei din 30 iunie 2010 în cazul COMP/38344 — Oțel pentru precomprimare. Prin decizia în litigiu s-au aplicat amenzi reclamantelor și altor întreprinderi pentru încălcarea articolului 101 TFUE și a articolului 53 din Acordul privind SEE.
   În susținerea acțiunii lor, reclamantele invocă opt motive.
   Ca prim motiv, reclamantele invocă o încălcare a articolului 25 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 (1), în măsura în care presupunerea că reclamantele ar fi participat la o încălcare unică și continuă este incorectă.
   În cadrul celui de al doilea motiv, cu titlu subsidiar, se invocă o încălcare a articolului 23 alineatul (3) din Regulamentul nr. 1/2003 întrucât s-au încălcat principiile esențiale pentru calcularea amenzii în raport cu durata încălcării stabilită de pârâtă deoarece a fost inclusă și perioada de criză în cadrul înțelegerii.
   În al treilea motiv, reclamantele afirmă că pârâta a încălcat articolul 23 alineatul (3) din Regulamentul nr. 1/2003 în măsura în care, utilizând împotriva reclamantelor datele conținute în cererea de reducere a amenzii, ar fi încălcat principiul încrederii legitime și principiul potrivit căruia actele emise de administrație devin obligatorii pentru aceasta.
   În cadrul celui de-al patrulea motiv, reclamantele invocă o încălcare a articolului 23 alineatul (3) din Regulamentul nr. 1/2003 întrucât pârâta ar fi săvârșit numeroase erori de evaluare în aprecierea gravității infracțiunii.
   În al cincilea motiv invocat de reclamante se menționează o încălcare a articolului 23 din Regulamentul nr. 1/2003 și o încălcare a obligației de motivare în temeiul articolului 296 TFUE și a articolului 41 alineatul (2) litera (c) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene. În această privință, reclamantele semnalează că, atunci când a determinat valoarea amenzilor, pârâta s-ar fi îndepărtat în mod arbitrar de metoda de calcul indicată în decizia atacată.
   Prin intermediul celui de-al șaselea motiv, reclamantele concluzionează că pârâta ar fi încălcat articolul 23 din Regulamentul nr. 1/2003 printr-un abuz de putere și prin nerespectarea principiului proporționalității la calcularea amenzii.
   În cadrul celui de al șaptelea motiv, reclamantele invocă o încălcare a articolului 296 alineatul (2) TFUE și a articolului 41 alineatul (2) litera (c) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, în măsura în care pârâta nu ar fi motivat aspecte esențiale ale deciziei atacate.
   În sfârșit, prin al optulea motiv se susține faptul că pârâta ar fi încălcat dreptul reclamantelor de a fi ascultate în sensul articolului 27 din Regulamentul nr. 1/2003 și al articolului 41 alineatul (2) litera (c) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, în măsura în care recurentele nu au fost ascultate în legătură cu unele aspecte esențiale.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (JO L 1, p.1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 167).


title: Cauza T-430/04: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 1 februarie 2008 — Nomura Principal Investment și Nomura/Comisia Comunităților Europene

text:
               12.4.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 92/45

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 1 februarie 2008 — Nomura Principal Investment și Nomura/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-430/04) (1)

   (2008/C 92/89)

      Limba de procedură: engleza

   Președintele Camerei a cincea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 31, 5.2.2005.


title: Cauza C-23/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Finanzgericht Hamburg (Germania) la 17 ianuarie 2011 — Fleischkontor Moksel GmbH/Hauptzollamt Hamburg-Jonas

text:
               9.4.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 113/4

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Finanzgericht Hamburg (Germania) la 17 ianuarie 2011 — Fleischkontor Moksel GmbH/Hauptzollamt Hamburg-Jonas
   (Cauza C-23/11)
   2011/C 113/06
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Finanzgericht Hamburg

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Fleischkontor Moksel GmbH

      Pârât: Hauptzollamt Hamburg-Jonas

      Întrebările preliminare

               1.

               Titularul unei licențe de export are dreptul la restituire la export numai atunci când este înscris ca exportator la rubrica 2 a declarației de export depuse la biroul vamal competent [articolul 5 alineatul (7) din Regulamentul nr. 800/1999 (1)]?

               2.

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare:
               biroul vamal principal [Hauptzollamt] competent pentru plata restituirii este ținut de rectificarea ulterioară de către biroul vamal de export a înregistrării de la rubrica 2 a declarației de export?

               3.

               În cazul unui răspuns negativ la a doua întrebare:
               Într-un caz precum cel din acțiunea principală, biroul pentru restituiri poate lua în considerare textual înregistrarea de la rubrica 2 a declarației de export și poate respinge cererea de restituire, indicând faptul că solicitantul restituirii nu este exportatorul produselor pentru care se solicită restituirea, sau biroul pentru restituiri este obligat, în cazul în care există o contradicție între datele exportatorului de la rubrica 2 a declarației de export și documentul precedent la care se referă rubrica 40 și/sau titularul licenței de export indicate la rubrica 44, să ceară informații de la solicitantul restituirii și, dacă este cazul, să corecteze din oficiu înregistrarea de la rubrica 2 a declarației de export?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 800/1999 al Comisiei din 15 aprilie 1999 de stabilire a normelor comune de aplicare a sistemului de restituiri la export pentru produsele agricole (JO L 102, p. 11, Ediție specială, 03/vol. 27, p. 187).


title: Cauza C-280/16 P: Recurs introdus la 17 mai 2016 de Società cooperativa Amrita arl și alții împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a opta) din 11 martie 2016 în cauza T-439/15, Amrita și alții/Comisia

text:
               18.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 260/33

         Recurs introdus la 17 mai 2016 de Società cooperativa Amrita arl și alții împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a opta) din 11 martie 2016 în cauza T-439/15, Amrita și alții/Comisia
   (Cauza C-280/16 P)
   (2016/C 260/41)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurente: Soc. coop. Amrita arl, Cesi Marta, Comune Agricola Lunella - Soc. mutua coop. Arl, Rollo Olga, Borrello Claudia, Società agricola Merico Maria Rosa di Consiglia, Marta e Vito Lisi, Marzo Luigi, Stasi Anna Maria, Azienda Agricola Crie di Miggiano Gianluigi, Castriota Maria Grazia, Azienda Agricola di Cagnoni Fiorella, Azienda Agricola Spirdo ss agr., Impresa Agricola Stefania Stamerra, Azienda Agricola Clemente Pezzuto di Pezzuto Francesco, Simone Cosimo Antonio, Masseria Alti Pareti Soc. agr. arl (reprezentanți: L. Paccione, V. Stamerra, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile recurentelor

               —

               anularea ordonanței atacate și trimiterea cauzei spre rejudecare, eventual declarând calitatea procesuală activă a recurentelor;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului, recurentele invocă următoarele motive:

               1.

                  Primul motiv: eroare de drept. Evaluarea greșită a faptelor pertinente. Motivare eronată și insuficientă prin raportare la punctele 12-22 din ordonanța atacată

               Ordonanța atacată se întemeiază pe premisa eronată că recurentele au solicitat anularea Deciziei de punere în aplicare (UE) 2015/789 a Comisiei din 18 mai 2015 privind măsuri de prevenire a introducerii în Uniune și a răspândirii în interiorul acesteia a Xylella fastidiosa (Wells et al.) (JO L 125, p. 36) în integralitate, iar nu, astfel cum au solicitat ele în realitate, doar a părților desemnate în mod specific în cererea introductivă și în memoriul în răspuns la excepția de inadmisibilitate ridicată de Comisie.

               2.

                  Al doilea motiv: eroare de drept. Evaluarea inexactă a faptelor pertinente. Caracterul insuficient, contradictoriu și eronat al motivării

               Ordonanța atacată afirmă în mod greșit că decizia Comisiei ar impune adoptarea de măsuri de punere în executare de către statul italian prin raportare la delimitarea zonei infectate cu Xylella fastidiosa. Această afirmație este dezmințită de împrejurarea necontestată că decizia califică de manieră inderogabilă ca zonă infectată toată provincia administrativă Lecce, ale cărei limite teritoriale sunt deja trasate pe hartă.

               3.

                  Al treilea motiv: nelegalitatea punctului 25, citit în special în coroborare cu punctul 21 din ordonanța atacată: motivare contradictorie, eronată și vădit nefondată

               Motivarea adoptată de Tribunal la punctul 21 din ordonanța atacată afirmă că, pentru evaluarea aspectului dacă un act normativ necesită măsuri de punere în executare, este necesar să facă referire la poziția persoanei care invocă dreptul la o cale de atac. Or, același Tribunal derogă de la acest criteriu de interpretate mai departe la punctul 25 din ordonanță, atunci când răspunde negativ la problema privind calitatea procesuală activă a recurentelor.

               4.

                  Al patrulea motiv: eroare de drept. Evaluarea inexactă a faptelor pertinente. Motivare insuficientă, contradictorie și eronată

               Tribunalul afirmă, pe de o parte, că Ministero delle Politiche Agricole italian ar fi adoptat prin decret măsuri de punere în executare pentru articolele 4, 6 și 7 din decizia Comisiei, iar pe de altă parte se contrazice atunci când ia act de faptul că anumite măsuri din decizia Comisiei nu figurează în decretul menționat.

               5.

                  Al cincilea motiv: eroare de drept. Evaluarea inexactă a faptelor pertinente. Motivare insuficientă, contradictorie și eronată

               Punctul 24 din ordonanța atacată omite să ia în considerare conținutul efectiv al cererii introductive în care recurentele atacă articolul 6 alineatul (4) și articolul 7 alineatul (4) din decizie, în ceea ce privește obligația de efectuare a unor tratamente fitosanitare interzise în agricultura biologică, obligație care face parte din măsura direct executorie care afectează direct societățile recurente, care ar pierde din cauza aplicării sale certificarea biologică de care dispun.

               6.

                  Al șaselea motiv: eroare de drept. Evaluarea inexactă a faptelor pertinente. Motivare insuficientă, contradictorie și eronată

               Punctele 33 și 34 din ordonanța atacată nu țin seama de probele scrise prezentate pe parcursul procedurii referitoare la prejudiciul individual pe care îl suferă reclamantele ca efect al măsurilor atacate.

               7.

                  Al șaptelea motiv: eroare de drept. Nepronunțare asupra problemei prejudiciului direct rezultat din măsurile atacate

               Tribunalul a omis să se pronunțe asupra subzistenței obiective a prejudiciului direct pe care în suferă societățile recurente ca urmare a aplicării măsurilor direct executorii decise de Comisie și atacate în speță.


title: Cauza F-45/06 REV: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice din 20 septembrie 2011 — De Buggenoms și alții/Comisia (Funcție publică — Procedură — Cerere de revizuire — Articolul 119 din Regulamentul de procedură al Tribunalului — Decizie a Tribunalului — Cerere de revizuire privind o ordonanță de radiere ca urmare a unei desistări — Autoritate de lucru judecat — Inexistență — Inadmisibilitate ridicată din oficiu)

text:
               19.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 340/34

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice din 20 septembrie 2011 — De Buggenoms și alții/Comisia
   (Cauza F-45/06 REV)
   (Funcție publică - Procedură - Cerere de revizuire - Articolul 119 din Regulamentul de procedură al Tribunalului - Decizie a Tribunalului - Cerere de revizuire privind o ordonanță de radiere ca urmare a unei desistări - Autoritate de lucru judecat - Inexistență - Inadmisibilitate ridicată din oficiu)
   2011/C 340/68
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamanți: Sandrine De Buggenoms și alții (Hoeilaart, Belgia) (reprezentanți: S. Rodrigues, C. Bernard-Glanz și A. Blot, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall și G. Berscheid, agenți)

      Intervenient în susținerea pârâtei: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Bauer și J. Herrmann, agenți)

      Obiectul

   Acțiune în revizuire introdusă de reclamanți împotriva Ordonanței Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 16 septembrie 2010, în cauza F-45/06.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge cererea de revizuire ca inadmisibilă.

               2.

               Obligă revizuenții să plătească Comisiei Europene cheltuielile de judecată.

               3.

               Consiliul Uniunii Europene, intervenient în procedura de revizuire, suportă propriile cheltuieli de judecată.


title: Cauze conexate F-20/08, F-34/08 și F-75/08: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 29 septembrie 2009 — Aparicio, Simon și alții/Comisia (Funcție publică — Agenți contractuali — Recrutare — Procedură de selecție CAST 27/Relex — Neînscrierea în baza de date — Neutralizare de întrebări — Test de raționament verbal și numeric — Egalitate de tratament)

text:
               30.1.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 24/73

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 29 septembrie 2009 — Aparicio, Simon și alții/Comisia
   (Cauze conexate F-20/08, F-34/08 și F-75/08) (1)

   (Funcție publică - Agenți contractuali - Recrutare - Procedură de selecție CAST 27/Relex - Neînscrierea în baza de date - Neutralizare de întrebări - Test de raționament verbal și numeric - Egalitate de tratament)
   2010/C 24/135
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamanți: Jorge Aparicio (Antiguo Cuscatlan, El Salvador) și alții (reprezentanți: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis și E. Marchal, avocați) (cauza F-20/08)
   și
   Anne Simon, (Nouackhott, Mauritania) (reprezentanți: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal, avocați) (cauza F-34/08)
   și
   Jorge Aparicio, (Antiguo Cuscatlan, El Salvador) și alții (reprezentanți: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal, avocați) (cauza F-75/08)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: J. Currall și B. Eggers, agenți)

      Obiectul

   Anularea deciziei EPSO de a nu înscrie numele reclamanților pe lista candidaților care au reușit la concurs și în baza de date a procedurii de recrutare CAST 27/Relex

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunile F-20/08, F-34/08 și F-75/08.

               2.

               Îl obligă pe domnul Aparicio și pe ceilalți reclamanți ale căror nume figurează în anexă la numerele 1-18 la plata cheltuielilor de judecată în cauza F-20/08 și la plata a 19/46 din cheltuielile de judecată în cauza F-75/08. O obligă pe doamna Simon la plata cheltuielilor de judecată în cauza F-34/08 și la plata a 1/46 din cheltuielile de judecată în cauza F-75/08. Îi obligă pe reclamanții ale căror nume figurează în anexă la numerele 19-40 și 42-46 la plata a 26/46 din cheltuielile de judecată în cauza F-75/08.

      (1)  F-20/08: JO C 92, 12.4.2008, p. 52.
   F-34/08: JO C 116, 9. 5.2008, p. 36

   F-75/0: JO C 285, 8.11.2008, p. 56.


title: Cauza C-128/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 14 martie 2011 — UsedSoft GmbH/Oracle International Corp.

text:
               2.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 194/8

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 14 martie 2011 — UsedSoft GmbH/Oracle International Corp.
   (Cauza C-128/11)
   2011/C 194/11
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesgerichtshof (Germania)

      Părțile din acțiunea principală

      Recurentă: UsedSoft GmbH

      Intimată: Oracle International Corp.

      Întrebările preliminare

               1.

               Persoana care poate invoca o epuizare a dreptului de distribuție a copiei unui program pentru calculator (software) este „dobânditor legal” în sensul articolului 5 alineatul (1) din Directiva 2009/24/CE (1)?

               2.

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare: dreptul de distribuție a copiei unui program pentru calculator se epuizează, în sensul primei părți a articolului 4 alineatul (2) din Directiva 2009/24/CE, în cazul în care dobânditorul a realizat copia cu consimțământul titularului dreptului, prin descărcarea programului de pe internet pe un suport de date?

               3.

               În cazul unui răspuns afirmativ și la a doua întrebare: persoana care a achiziționat o licență de programe pentru calculator „de ocazie” poate de asemenea invoca, pentru realizarea unei copii a programului, în calitate de „dobânditor legal”, în temeiul articolului 5 alineatul (1) și al primei părți a articolului 4 alineatul (2) din Directiva 2009/24/CE, o epuizare a dreptului de distribuție a copiei programului pentru calculator realizate de către primul dobânditor cu consimțământul titularului dreptului, prin descărcarea programului de pe internet pe un suport de date, în cazul în care primul dobânditor a șters copia sa sau nu o mai utilizează?

      (1)  Directiva 2009/24/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2009 privind protecția juridică a programelor pentru calculator (JO L 111, p. 16).


title: Cauza C-164/14 P: Ordonanţa Curţii (Camera a noua) din 24 februarie 2015 – Pesquerias Riveirenses, SL şi alţii/Consiliul Uniunii Europene (Recurs — Politica în domeniul pescuitului — Conservarea resurselor piscicole — Stocuri de peşte care fac obiectul unor negocieri sau acorduri internaţionale — Reunirea componentelor nord şi sud ale stocului de putasu din Atlanticul de Nord-Est în vederea stabilirii TAC — Admisibilitatea acţiunii — Act care nu priveşte în mod direct particularii — Recurs vădit nefondat)

text:
               15.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 198/15

         Ordonanţa Curţii (Camera a noua) din 24 februarie 2015 – Pesquerias Riveirenses, SL şi alţii/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-164/14 P) (1)

   ((Recurs - Politica în domeniul pescuitului - Conservarea resurselor piscicole - Stocuri de peşte care fac obiectul unor negocieri sau acorduri internaţionale - Reunirea componentelor nord şi sud ale stocului de putasu din Atlanticul de Nord-Est în vederea stabilirii TAC - Admisibilitatea acţiunii - Act care nu priveşte în mod direct particularii - Recurs vădit nefondat))
   (2015/C 198/20)
   Limba de procedură: spaniola

      Părţile

      Recurente: Pesquerias Riveirenses, SL, Pesquerias Campo de Marte, SL, Pesquera Anpajo, SL, Arrastreros del Barbanza, SA, Martinez Pardavila e Hijos, SL, Lijo Pesca, SL, Frigorificos Hermanos Vidal, SA, Pesquera Boteira, SL, Francisco Mariño Mos y Otros, CB, Perez Vidal Juan Antonio y Hno, CB, Marina Nalda, SL, Portillo y Otros, SL, Vidiña Pesca, SL, Pesca Hermo, SL, Pescados Oubiña Perez, SL, Manuel Pena Graña, Campo Eder, SL, Pesquera Laga, SL, Pesquera Jalisco, SL, Pesquera Jopitos, SL şi Pesca-Julimar, SL (reprezentant: J. Tojeiro Sierto, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanţi: A. Westerhof Löfflerová şi A. de Gregorio Merino, agenţi)

      Intervenientă în susţinerea celeilaltei părţi din procedură: Comisia Europeană (reprezentanţi: A. Szmytkowska şi I. Galindo Martín, agenţi)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul ca vădit nefondat.

               2)

               Pesquerias Riveirenses SL şi alţii suportă propriile cheltuieli de judecată, precum şi pe cele efectuate de Consiliul Uniunii Europene.

               3)

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 159, 26.5.2014.


title: Cauza T-526/14: Hotărârea Tribunalului din 19 noiembrie 2015 – Matratzen Concord/OAPI – Barranco Rodriguez și Barranco Schnitzler (Matratzen Concord) [„Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale Matratzen Concord — Mărcile naționale verbale anterioare MATRATZEN — Motiv relativ de refuz — Dovada utilizării — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               18.1.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/34

         Hotărârea Tribunalului din 19 noiembrie 2015 – Matratzen Concord/OAPI – Barranco Rodriguez și Barranco Schnitzler (Matratzen Concord)
   (Cauza T-526/14) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale Matratzen Concord - Mărcile naționale verbale anterioare MATRATZEN - Motiv relativ de refuz - Dovada utilizării - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2016/C 016/42)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Matratzen Concord GmbH (Köln, Germania) (reprezentant: I. Selting, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanții: G. Schneider și D. Botis, agenți)

      Celelalte părți din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, interveniente la Tribunal: Mariano Barranco Rodriguez (Sant Just Desvern, Spania) și Pablo Barranco Schnitzler (Sant Just Desvern) (reprezentant: J. Iglesias Monravá, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 9 aprilie 2014 (cauza R 1523/2013-1), privind o procedură de opoziție între, pe de o parte, Mariano Barranco Rodriguez și Pablo Barranco Schnitzler și, pe de altă parte, Matratzen Concord GmbH.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea

               2)

               Obligă Matratzen Concord GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 303, 8.9.2014.


title: Cauza C-174/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Rechtbank Den Haag (Țările de Jos) la 17 aprilie 2015 – Vereniging Openbare Bibliotheken/Stichting Leenrecht, interveniente: Nederlands Uitgeversverbond și alții

text:
               29.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/17

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Rechtbank Den Haag (Țările de Jos) la 17 aprilie 2015 – Vereniging Openbare Bibliotheken/Stichting Leenrecht, interveniente: Nederlands Uitgeversverbond și alții
   (Cauza C-174/15)
   (2015/C 213/27)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Rechtbank Den Haag

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Vereniging Openbare Bibliotheken

      Pârâtă: Stichting Leenrecht

      Interveniente: Nederlands Uitgeversverbond, Stichting LIRA, Stichting Pictoright

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 1 alineatul (1), articolul 2 alineatul (1) litera (b) și articolul 6 alineatul (1) din Directiva 2006/115 (1) trebuie interpretate în sensul că noțiunea „împrumut” în sensul acestor dispoziții include și punerea la dispoziție în scopul utilizării, fără vreun avantaj economic sau comercial direct sau indirect, atunci când aceasta se realizează prin intermediul unor unități accesibile publicului, a unor romane, colecții de povestiri, biografii, reportaje de călătorie, cărți pentru copii și literatură pentru tineret, protejate prin dreptul de autor

                           —

                           efectuată prin plasarea unei copii digitale (reproducerea A) pe serverul unității și permițând utilizatorului să reproducă această copie prin descărcare pe propriul calculator (reproducerea B),

                           —

                           atunci când copia efectuată de utilizator în timpul descărcării (reproducerea B) nu mai poate fi utilizată după expirarea unei perioade limitate și

                           —

                           atunci când alți utilizatori nu pot descărca această copie (reproducerea A) pe calculatorul lor în această perioadă?

               2)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, articolul 6 din Directiva 2006/115 și/sau altă dispoziție din dreptul Uniunii se opun ca statele membre să supună aplicarea limitării dreptului de împrumut prevăzute la articolul 6 din Directiva 2006/115 unei condiții ca respectiva copie a operei puse la dispoziție de unitate (reproducerea A) să fi fost pusă în circulație printr-o primă vânzare sau printr-un prim altfel de transfer al proprietății acestei copii în Uniune de către titularul dreptului sau cu acordul acestuia, în sensul articolului 4 alineatul (2) din Directiva 2001/29 (2)?

               3)

               În cazul unui răspuns negativ la a doua întrebare, articolul 6 din Directiva 2006/115 impune alte condiții cu privire la originea copiei puse la dispoziție de unitate (reproducerea A), de exemplu, ca această copie să fi fost obținută dintr-o sursă legală?

               4)

               În cazul unui răspuns afirmativ la a doua întrebare, articolul 4 alineatul (2) din Directiva 2001/29 trebuie interpretat în sensul că expresia „prima vânzare sau primul altfel de transfer” al unui obiect care este vizat de aceasta include și punerea la dispoziție în scopul utilizării, on line, prin descărcare, pentru o perioadă nelimitată a unei copii digitale a unor romane, colecții de povestiri, biografii, reportaje de călătorie, cărți pentru copii și literatură pentru tineret, protejate prin dreptul de autor?

      (1)  Directiva 2006/115/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 decembrie 2006 privind dreptul de închiriere și de împrumut și anumite drepturi conexe dreptului de autor în domeniul proprietății intelectuale (JO L 376, p. 28-35, Ediție specială, 17/vol. 3 p. 14)

      (2)  Directiva 2001/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 mai 2001 privind armonizarea anumitor aspecte ale dreptului de autor și drepturilor conexe în societatea informațională (JO L 167, p. 10, Ediție specială, 17/vol. 1 p. 230)


title: Cauza C-444/11 P: Recurs introdus la 30 august 2011 de Team Relocations NV și alții împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) pronunțate la 16 iunie 2011 în cauzele conexate T-204/08 și T-212/08, Team Relocations NV și alții/Comisia

text:
               26.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 347/9

         Recurs introdus la 30 august 2011 de Team Relocations NV și alții împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) pronunțate la 16 iunie 2011 în cauzele conexate T-204/08 și T-212/08, Team Relocations NV și alții/Comisia
   (Cauza C-444/11 P)
   2011/C 347/14
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurente: Team Relocations NV, Amertranseuro International Holdings Ltd, Trans Euro Ltd, Team Relocations Ltd

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană

      Concluziile recurentelor

   Recurentele solicită Curții:

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) pronunțate la 16 iunie 2011 în cauzele conexate T-204/08 și T-212/08;

               —

               în cazul în care Curtea decide să aplice articolul 61 primul paragraf a doua teză din statutul acesteia:

                           —

                           anularea articolului 1 din Decizia Comisiei din 11 martie 2008 în cazul COMP/38.543 — Servicii de mutări internaționale, în măsura în care prin acesta se constată că recurentele au încălcat articolul 81 CE și articolul 53 alineatul (1) din Acordul privind SEE, în perioada ianuarie 1997-septembrie 2003;

                           —

                           anularea articolului 2 din aceeași decizie, în măsura în care prin acesta se aplică recurentelor o amendă în valoare de 3,49 milioane de euro;

                           —

                           cu titlu subsidiar, reducerea în mod substanțial a amenzii aplicate recurentelor prin decizia menționată;

                           —

                           cu titlu mai subsidiar, anularea articolului 2 din aceeași decizie, în măsura în care prin acesta Amertranseuro International Holdings Ltd este considerată răspunzătoare în solidar pentru suma de 1 300 000 de euro;

                           —

                           cu titlu încă mai subsidiar, obligarea Comisiei să dezvăluie factorii pe care aceasta i-a luat în considerare pentru a acorda Interdean NV o reducere de 70 % a amenzii care i-ar fi fost aplicată în caz contrar și, ulterior, să acorde Team Relocations posibilitatea de a explica în scris motivele pentru care aceste temeiuri se aplică și situației sale;

               —

               în orice caz, obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată aferente procedurii.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului, recurentele invocă nouă motive.
   Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 101 TFUE și a jurisprudenței Curții referitoare la această dispoziție, denaturarea probelor, încălcarea normelor privind sarcina probei și a obligației de motivare, în măsura în care prin hotărârea atacată se constată răspunderea Team Relocations pentru „încălcarea unică și continuă” la care se face referire în articolul 1 din decizie, în perioada ianuarie 1997-septembrie 2003.
   Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea punctului 13 din Orientările Comisiei privind calcularea amenzilor din anul 2006, încălcarea normelor privind sarcina probei, a principiilor in dubio pro reo și nulla poena sine culpa, în măsura în care în hotărârea atacată se reține că cuantumul de bază al amenzii aplicate recurentelor poate fi calculat pe baza unei cifre de afaceri care nu avea legătură cu presupusa încălcare săvârșită de Team Relocations.
   Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului egalității de tratament și a principiului individualizării sancțiunilor, precum și pe încălcarea jurisprudenței Curții privind aplicarea acestor principii, încălcarea obligației de motivare și a normelor privind sarcina probei, în măsura în care în hotărârea atacată se apreciază că, în ceea ce privește Team Relocations, prin decizie se putea aplica o rată de 17 % la calculul cuantumului de bază al amenzii aplicate acesteia.
   Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea obligației de motivare, a principiului proporționalității și a articolelor 7 și 23 din Regulamentul 1/2003 (1), în măsura în care prin hotărârea atacată se statuează că prin decizie se putea multiplica proporția „valorii vânzărilor” Team Relocations cu numărul anilor în care aceasta a participat la încălcare.
   Al cincilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului patere legem quam ipse fecisti și a obligației de motivare, în măsura în care prin hotărârea atacată se stabilește că aplicarea în privința Team Relocations a unui cuantum suplimentar în valoare de 17 % a fost justificată.
   Al șaselea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 101 TFUE și a jurisprudenței Curții referitoare la această dispoziție, a obligației de motivare și a principiului patere legem quam ipse fecisti, precum și pe denaturarea probelor, în măsura în care în hotărârea atacată se consideră că în decizie s-a apreciat în mod corect că nu existau circumstanțe atenuante care să justifice o reducere substanțială a amenzii aplicate recurentelor.
   Al șaptelea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 101 TFUE, a principiului nediscriminării și a obligației de motivare, în măsura în care prin hotărârea atacată se stabilește răspunderea în solidar a Amertranseuro International Holdings Ltd pentru suma de 1 300 000 de euro.
   Al optulea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului proporționalității și a obligației de motivare, în măsura în care în hotărârea atacată se apreciază că amenda aplicată Team Relocations îndeplinește criteriul proporționalității.
   Al nouălea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului nediscriminării, a obligației de motivare și a principiului patere legem quam ipse fecisti, în măsura în care prin hotărârea atacată se respinge al optulea motiv invocat de Team Relocations și se respinge cererea Team Relocations de a obliga Comisia să dezvăluie motivele pentru care a acordat Interdean o reducere de 70 % a amenzii aplicate acesteia.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (Text cu relevanță pentru SEE) (JO L 1, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 167, rectificare în Ediția specială, 08/vol 4, p. 269).


title: Cauza C-2/06: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 12 februarie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Finanzgericht Hamburg — Germania) — Willy Kempter KG/Hauptzollamt Hamburg-Jonas (Export de bovine — Restituiri la export — Decizie administrativă definitivă — Interpretarea unei hotărâri a Curții — Efectul unei hotărâri preliminare a Curții pronunțată ulterior acestei decizii — Reexaminare și revocare — Limite de timp — Securitate juridică — Principiul cooperării — Articolul 10 CE)

text:
               29.3.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 79/3

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 12 februarie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Finanzgericht Hamburg — Germania) — Willy Kempter KG/Hauptzollamt Hamburg-Jonas
   (Cauza C-2/06) (1)

   (Export de bovine - Restituiri la export - Decizie administrativă definitivă - Interpretarea unei hotărâri a Curții - Efectul unei hotărâri preliminare a Curții pronunțată ulterior acestei decizii - Reexaminare și revocare - Limite de timp - Securitate juridică - Principiul cooperării - Articolul 10 CE)
   (2008/C 79/03)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Finanzgericht Hamburg
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Willy Kempter KG

      Pârât: Hauptzollamt Hamburg-Jonas
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Finanzgericht Hamburg — Interpretarea articolului 10 din Tratatul CE, astfel cum a fost intepretat în hotărârea Curții din 13 ianuarie 2004 în cauza C-453/00, Kühne & Heitz — Reexaminarea și rectificarea, de către un organ administrativ, a deciziei acestuia devenită definitivă, pentru a ține seama de interpretarea dispoziției comunitare aplicabile dată între timp de o hotărâre a Curții, deși destinatarul deciziei nu invocase încălcarea acestei dispoziții în cadrul recursului jurisdicțional inițial și nu a introdus cererea de reexaminare decât după 21 de luni de la pronunțarea acestei hotărâri
   Dispozitivul

               1)

               În cadrul unei proceduri în fața unui organ administrativ care are ca obiect reexaminarea unei decizii administrative devenite definitivă în temeiul unei hotărâri pronunțate de către o instanță de ultim grad, această hotărâre fiind întemeiată pe o interpretare eronată a dreptului comunitar, având în vedere jurisprudența Curții ulterioară acestei hotărâri, dreptul comunitar nu impune condiția să fi fost invocat de către reclamantul din acțiunea principală în cadrul unei căi de atac din dreptul intern pe care a formulat-o împotriva acestei decizii.

               2)

               Dreptul comunitar nu impune nicio limită de timp pentru introducerea unei cereri având ca obiect reexaminarea unei decizii administrative devenite definitivă. Cu toate acestea, statele membre au libertatea să stabilească termene rezonabile de introducere a acțiunilor, în conformitate cu principiile comunitare ale efectivității și echivalenței.

      (1)  JO C 60, 11.3.2006.


title: Cauza C-386/05: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 3 mai 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de Oberster Gerichtshof — Austria) — Color Drack GmbH/Lexx International Vertriebs GmbH (Competență judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială — Regulamentul (CE) nr. 44/2001 — Competențe speciale — Articolul 5 punctul 1 litera (b) prima liniuță — Instanța de la locul de executare a obligației contractuale care formează obiectul cererii — Vânzare de mărfuri — Mărfuri livrate în locuri diferite dintr-un stat membru)

text:
               23.6.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 140/4

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 3 mai 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de Oberster Gerichtshof — Austria) — Color Drack GmbH/Lexx International Vertriebs GmbH
   (Cauza C-386/05) (1)

   (Competență judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială - Regulamentul (CE) nr. 44/2001 - Competențe speciale - Articolul 5 punctul 1 litera (b) prima liniuță - Instanța de la locul de executare a obligației contractuale care formează obiectul cererii - Vânzare de mărfuri - Mărfuri livrate în locuri diferite dintr-un stat membru)
   (2007/C 140/07)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Oberster Gerichtshof
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Color Drack GmbH

      Pârâtă: Lexx International Vertriebs GmbH
   Obiectul
   Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare — Oberster Gerichtshof — Interpretarea articolului 5 punctul 1 litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (JO L 12, p. 1) — Competențe speciale — Loc unde mărfurile au fost livrate, în baza unui contract de vânzare — Pluralitate de locuri de livrare
   Dispozitivul
   Articolul 5 punctul 1 litera (b) prima liniuță din Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială, trebuie interpretat în sensul că această prevedere este aplicabilă în caz de pluralitate de locuri de livrare în cadrul aceluiași stat membru. Într-un asemenea caz, instanța competentă să judece toate cererile întemeiate pe contractul de vânzare de mărfuri este aceea în a cărei rază teritorială se găsește locul livrării principale, care trebuie determinată în funcție de criterii economice. În lipsa unor factori determinanți pentru stabilirea locului livrării principale, reclamantul poate să acționeze în justiție pe pârât în fața instanței de la locul de livrare ales de acesta.

      (1)  JO C 10, 14.1.2006.


title: Cauza C-348/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale di Milano (Italia) la 22 iunie 2016 – Sacko Moussa/Commissione Territoriale per il riconoscimento della Protezione internazionale di Milano

text:
               19.9.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 343/28

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale di Milano (Italia) la 22 iunie 2016 – Sacko Moussa/Commissione Territoriale per il riconoscimento della Protezione internazionale di Milano
   (Cauza C-348/16)
   (2016/C 343/40)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale di Milano

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Sacko Moussa

      Pârâtă: Commissione Territoriale per il riconoscimento della Protezione internazionale di Milano

      Întrebarea preliminară

   Directiva 2013/32/UE (1) (în special articolele 12, 14, 31 și 46) trebuie interpretată în sensul că nu se opune unei proceduri precum cea italiană (articolul 19 alineatul 9 din Decretul legislativ 150 din 2011), în cadrul căreia autorității judiciare sesizate de solicitantul de azil – a cărui cerere, în urma examinării depline și a audierii, a fost respinsă de autoritatea administrativă abilitată să examineze cererile de azil – îi este permis să respingă acțiunea în justiție de plano, fără a trebui să procedeze la o nouă ascultare a solicitantului respectiv, în cazul în care actul de sesizare a instanței este vădit neîntemeiat, iar respingerea de către autoritatea administrativă nu poate fi, așadar, infirmată?

      (1)  Directiva 2013/32/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 iunie 2013 privind procedurile comune de acordare și retragere a protecției internaționale (JO L 180, p. 60).


title: Cauza C-484/08: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 3 iunie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunal Supremo — Spania) — Caja de Ahorros y Monte de Piedad de Madrid/Asociación de Usuarios de Servicios Bancarios (Ausbanc) (Directiva 93/13/CEE — Contracte încheiate cu consumatorii — Clauze care definesc obiectul principal al contractului — Controlul jurisdicțional al caracterului lor abuziv — Excludere — Dispoziții naționale mai stricte pentru a asigura consumatorului un nivel de protecție mai ridicat)

text:
               31.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/6

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 3 iunie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunal Supremo — Spania) — Caja de Ahorros y Monte de Piedad de Madrid/Asociación de Usuarios de Servicios Bancarios (Ausbanc)
   (Cauza C-484/08) (1)

   (Directiva 93/13/CEE - Contracte încheiate cu consumatorii - Clauze care definesc obiectul principal al contractului - Controlul jurisdicțional al caracterului lor abuziv - Excludere - Dispoziții naționale mai stricte pentru a asigura consumatorului un nivel de protecție mai ridicat)
   2010/C 209/07
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Tribunal Supremo

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Caja de Ahorros y Monte de Piedad de Madrid

      Pârâtă: Asociación de Usuarios de Servicios Bancarios (Ausbanc)

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Tribunal Supremo — Interpretarea articolului 2, a articolului 3 alineatul (1) litera (g), a articolului 4 alineatul (1) CE și a articolului 4 alineatul (2) și a articolului 8 din Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii (JO L 95, p. 29, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 273) — Dispoziții naționale mai stricte pentru asigurarea unui nivel de protecție mai ridicată a consumatorului — Controlul clauzelor care definesc obiectul principal al contractului sau caracterul adecvat al prețului și al remunerației față de serviciile sau de bunurile care trebuie furnizate

      Dispozitivul

               1.

               Articolul 4 alineatul (2) și articolul 8 din Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii trebuie interpretate în sensul că nu se opun unei reglementări naționale, precum cea în cauză în acțiunea principală, care autorizează un control jurisdicțional al caracterului abuziv al clauzelor contractuale privind definirea obiectului principal al contractului sau caracterul adecvat al prețului sau remunerației, pe de o parte, față de serviciile sau de bunurile furnizate în schimbul acestora, pe de altă parte, chiar dacă aceste clauze sunt redactate în mod clar și inteligibil.

               2.

               Articolul 2 CE, articolul 3 alineatul (1) litera (g) CE și articolul 4 alineatul (1) CE nu se opun unei interpretări a articolului 4 alineatul (2) și a articolului 8 din Directiva 93/13 potrivit căreia statele membre pot adopta o reglementare națională care autorizează un control jurisdicțional al caracterului abuziv al clauzelor contractuale privind definirea obiectului principal al contractului sau caracterul adecvat al prețului sau al remunerației, pe de o parte, față de serviciile sau de bunurile furnizate în schimbul acestora, pe de altă parte, chiar dacă aceste clauze sunt redactate în mod clar și inteligibil.

      (1)  JO C 19, 24.1.2009


title: Cauza C-123/15: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 30 iunie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesfinanzhof – Germania) – Max-Heinz Feilen/Finanzamt Fulda (Trimitere preliminară — Fiscalitate — Libera circulaţie a capitalurilor — Impozit pe succesiuni — Reglementare a unui stat membru care prevede o reducere a taxelor asupra succesiunii aplicabile succesiunilor care cuprind un patrimoniu care a făcut deja obiectul unei transmisiuni succesorale pentru care au fost percepute astfel de taxe în acest stat membru — Restricţie — Justificare — Coerenţa regimului fiscal)

text:
               12.9.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 335/15

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 30 iunie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesfinanzhof – Germania) – Max-Heinz Feilen/Finanzamt Fulda
   (Cauza C-123/15) (1)

   ((Trimitere preliminară - Fiscalitate - Libera circulaţie a capitalurilor - Impozit pe succesiuni - Reglementare a unui stat membru care prevede o reducere a taxelor asupra succesiunii aplicabile succesiunilor care cuprind un patrimoniu care a făcut deja obiectul unei transmisiuni succesorale pentru care au fost percepute astfel de taxe în acest stat membru - Restricţie - Justificare - Coerenţa regimului fiscal))
   (2016/C 335/19)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesfinanzhof

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Max-Heinz Feilen

      Pârâtă: Finanzamt Fulda

      Dispozitivul

   Articolul 63 alineatul (1) TFUE și articolul 65 TFUE nu se opun unei reglementări a unui stat membru, precum cea în discuție în litigiul principal, care prevede, în cazul unei succesiuni în beneficiul unor persoane care fac parte dintr-o anumită clasă de impunere, o reducere a taxelor asupra succesiunii atunci când succesiunea cuprinde un patrimoniu care, în ultimii zece ani înaintea acesteia, a făcut deja obiectul unei transmisiuni succesorale, cu condiția ca pentru aceasta din urmă să se fi perceput taxele asupra succesiunii în statul membru respectiv.

      (1)  JO C 213, 29.6.2015.


title: Cauza T-418/08: Hotărârea Tribunalului din 12 aprilie 2013 — OSA/Comisia ( „Concurență — Înțelegeri — Drepturi de autor privind execuția publică a operelor muzicale prin internet, prin satelit și retransmisia prin cablu — Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE — Împărțirea pieței geografice — Acorduri bilaterale între societățile de gestiune colectivă naționale — Practică concertată care exclude posibilitatea de a acorda autorizații multiteritorii și multirepertoriu — Probă — Prezumția de nevinovăție” )

text:
               1.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 156/31

         Hotărârea Tribunalului din 12 aprilie 2013 — OSA/Comisia
   (Cauza T-418/08) (1)

   (Concurență - Înțelegeri - Drepturi de autor privind execuția publică a operelor muzicale prin internet, prin satelit și retransmisia prin cablu - Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE - Împărțirea pieței geografice - Acorduri bilaterale între societățile de gestiune colectivă naționale - Practică concertată care exclude posibilitatea de a acorda autorizații multiteritorii și multirepertoriu - Probă - Prezumția de nevinovăție)
   2013/C 156/54
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Ochranný svaz autorský pro práva k dílům hudebním o. s. (OSA) (Praga, Republica Cehă) (reprezentant: M. Favart, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Castillo de la Torre și A. Biolan, agenți)

      Interveniente în susținerea reclamantei: International Confederation of Societies of Authors and Composers (CISAC) (Neuilly-sur-Seine, Franța) (reprezentanți: J.-F. Bellis și K. Van Hove, avocați) și European Broadcasting Union (EBU) (Grand-Saconnex, Elveția) (reprezentanți: D. Waelbroeck, avocat, și D. Slater, solicitor)

      Obiectul

   Cerere de anulare în parte a Deciziei C(2008) 3435 final a Comisiei din 16 iulie 2008 privind o procedură în conformitate cu articolul 81 [CE] și cu articolul 53 din Acordul privind SEE (cauza COMP/C2/38.698 — CISAC)

      Dispozitivul

               1.

               Anulează articolul 3 din Decizia C(2008) 3435 final a Comisiei din 16 iulie 2008 privind o procedură în conformitate cu articolul 81 [CE] și cu articolul 53 din Acordul privind SEE (cauza COMP/C2/38.698 — CISAC), în măsura în care vizează Ochranný svaz autorský pro práva k dílům hudebním o. s. (OSA).

               2.

               Respinge în rest acțiunea.

               3.

               Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 313, 6.12.2008.


title: Cauza C-289/07: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 3 aprilie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Portugheză (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 2004/17/CE — Coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții în sectoarele apei, energiei, transporturilor și serviciilor poștale — Netranspunere în termenul prevăzut)

text:
               24.5.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 128/15

         Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 3 aprilie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Portugheză
   (Cauza C-289/07) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 2004/17/CE - Coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții în sectoarele apei, energiei, transporturilor și serviciilor poștale - Netranspunere în termenul prevăzut)
   (2008/C 128/24)
   Limba de procedură: portugheza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: A. Caeiros și D. Kukovec, agenți)

      Pârâtă: Republica Portugheză (reprezentanți: L. Fernandes și F. Andrade de Sousa, agenți)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Neadoptarea, în termenul prevăzut, a dispozițiilor necesare pentru a se conforma Directivei 2004/17/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 de coordonare a procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții în sectoarele apei, energiei, transporturilor și serviciilor poștale (JO L 134, p. 1, Ediție specială, 06/vol. 8, p. 3)
   Dispozitivul

               1)

               Prin neadoptarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2004/17/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 de coordonare a procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții în sectoarele apei, energiei, transporturilor și serviciilor poștale, Republica Portugheză nu și-a îndeplinit obligația care îi revine în temeiul articolului 71 din această directivă.

               2)

               Obligă Republica Portugheză la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 183, 4.8.2007.


title: Cauza C-103/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Vorarlberg (Austria) la 6 martie 2008 — Arthur Gottwald/Bezirkshauptmannschaft Bregenz

text:
               7.6.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/13

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Vorarlberg (Austria) la 6 martie 2008 — Arthur Gottwald/Bezirkshauptmannschaft Bregenz
   (Cauza C-103/08)
   (2008/C 142/20)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Vorarlberg
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Arthur Gottwald

      Pârât: Bezirkshauptmannschaft Bregenz
   Întrebarea preliminară
   Articolul 12 CE trebuie interpretat în sensul că se opune aplicării unei dispoziții naționale care prevede că acordarea cu titlu gratuit a unei viniete anuale pentru un vehicul în vederea utilizării sale pe drumurile naționale supuse taxelor sau tarifelor de utilizare este limitată la persoanele care suferă de un handicap determinat și care au domiciliul sau reședința obișnuită în statul respectiv?


title: Cauza T-435/08: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 25 iunie 2009 — Tokita Management Service/OAPI — Eminent Food (Tomatoberry)

text:
               15.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 193/33

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 25 iunie 2009 — Tokita Management Service/OAPI — Eminent Food (Tomatoberry)
   (Cauza T-435/08) (1)

   2009/C 193/54

      Limba de procedură: engleza

   Președintele Camerei întâi a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 313, 6.12.2008.


title: Cauza T-217/14: Ordonanța Tribunalului din 30 noiembrie 2015 – Gmina Kosakowo/Comisia („Acţiune în anulare — Înlocuirea actului atacat pe parcursul procesului — Nepronunţare asupra fondului”)

text:
               1.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/53

         Ordonanța Tribunalului din 30 noiembrie 2015 – Gmina Kosakowo/Comisia
   (Cauza T-217/14) (1)

   ((„Acţiune în anulare - Înlocuirea actului atacat pe parcursul procesului - Nepronunţare asupra fondului”))
   (2016/C 038/70)
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamantă: Gmina Kosakowo (Kosakowo, Polonia) (reprezentant: M. Leśny, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: D. Grespan, S. Noë și A. Stobiecka-Kuik, agenți)

      Intervenientă în susținerea reclamantei: Republica Polonă (reprezentanţi: B. Majczyna, agent)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei 2014/883/UE a Comisiei din 11 februarie 2014 privind măsura SA.35388 (13/C) (ex 13/NN şi ex 12/N) – Polonia – Crearea aeroportului din Gdynia-Kosakowo (JO L 357, p. 51).

      Dispozitivul

               1)

               Constată că nu mai este necesar să se pronunţe asupra fondului cauzei.

               2)

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată, precum şi pe cele efectuate de Gmina Kosakowo în procedura principală.

               3)

               Gmina Kosakowo suportă propriile cheltuieli de judecată, precum şi pe cele efectuate de Comisia Europeană în procedura măsurilor provizorii.

               4)

               Republica Polonă suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 202, 30.6.2014.


title: Cauza C-84/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Korkein hallinto-oikeus (Finlanda) la 24 februarie 2011 — Marja-Liisa Susisalo, Olli Tuomaala, Merja Ritala

text:
               14.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 145/9

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Korkein hallinto-oikeus (Finlanda) la 24 februarie 2011 — Marja-Liisa Susisalo, Olli Tuomaala, Merja Ritala
   (Cauza C-84/11)
   2011/C 145/13
   Limba de procedură: finlandeza

      Instanța de trimitere

   Korkein hallinto-oikeus

      Părțile din acțiunea principală

      Recurenți: Marja-Liisa Susisalo, Olli Tuomaala, Merja Ritala

      Celelalte părți: Helsingin yliopiston apteekki, Lääkealan turvallisuus- ja kehittämiskeskus FIMEA

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 49 TFUE, referitor la libertatea de stabilire conform dreptului Uniunii, trebuie interpretat în sensul că se opune aplicării normelor juridice prevăzute de Legea finlandeză privind medicamentele referitoare la acordarea unei autorizații de funcționare pentru o farmacie, întrucât condițiile de înființare a sucursalelor farmaciei Universității din Helsinki derogă, după cum urmează, de la condițiile pentru înființarea sucursalelor farmaciilor:

                           (a)

                           O sucursală a unei farmacii private poate fi înființată pe baza unei autorizații acordate de Autoritatea centrală pentru siguranță și dezvoltare în domeniul medicamentelor în temeiul articolului 52 alineatul (1) din Legea privind medicamentele într-o zonă care, din cauza numărului redus de locuitori, nu îndeplinește condițiile-cadru suficiente pentru existența unei farmacii independente, însă în care, pentru a asigura o aprovizionare cu medicamente, este necesară funcționarea unei farmacii, iar un farmacist privat poate opera un număr maxim de trei sucursale ale unei farmacii pe baza unei autorizații acordate pentru fiecare sucursală. În schimb, o sucursală a farmaciei Universității din Helsinki poate fi înființată pe baza unei autorizații acordate în fiecare caz în parte de Autoritatea centrală pentru siguranță și dezvoltare în domeniul medicamentelor în temeiul articolului 52 alineatul (3) din Legea privind medicamentele, în condițiile în care aprecierea privind autorizația nu este restricționată de norme juridice sau de alte dispoziții naționale, cu excepția reglementării potrivit căreia Universitatea din Helsinki poate administra un număr de maximum 16 sucursale ale farmaciei.

                           (b)

                           Autoritatea centrală pentru siguranță și dezvoltare în domeniul medicamentelor trebuie să țină seama, la determinarea amplasamentului unei sucursale a unei farmacii private, de amplasamentul farmaciei. În ceea ce privește amplasamentul sucursalelor farmaciei Universității din Helsinki, nu există o reglementare similară, iar sucursalele acesteia sunt înființate în diferite locuri din Finlanda.

               2.

               În cazul în care Curtea de Justiție a Uniunii Europene consideră că articolul 49 TFUE se opune, în temeiul răspunsurilor la întrebările de mai sus, reglementării privind autorizația acordată farmaciei Universității din Helsinki de a înființa sucursale, Korkein hallinto-oikeus solicită pronunțarea unei hotărâri preliminare cu privire la următoarele întrebări suplimentare:

                           (a)

                           Restricția privind libertatea de stabilire în temeiul reglementării privind autorizația acordată farmaciei Universității din Helsinki de a înființa sucursale poate fi justificată de motive imperative de interes general, care rezultă din misiunile speciale ale farmaciei Universității din Helsinki referitoare la asigurarea unei aprovizionări cu medicamente și la învățământul farmaceutic și care sunt necesare și corespund principiului proporționalității, în cazul în care se ia în considerare faptul că, în ceea ce privește sucursalele farmaciei Universității din Helsinki, nu sunt prevăzute misiuni speciale similare?

                           (b)

                           Din misiunile speciale descrise mai sus, stabilite prin lege, care revin farmaciei Universității din Helsinki, rezultă că aceasta poate fi considerată întreprindere, în sensul articolului 106 alineatul (2) TFUE, care gestionează servicii de interes economic general, iar în cazul unui răspuns afirmativ, dispoziția menționată din TFUE privind sucursalele farmaciei Universității din Helsinki justifică o excepție de la cerințele stabilite de articolul 49 TFUE și de jurisprudența Curții de Justiție a Uniunii Europene privind o autorizare administrativă prealabilă, în cazul în care se ia în considerare faptul că, în ceea ce privește sucursalele farmaciei Universității din Helsinki, nu sunt prevăzute misiuni speciale similare?


title: Cauza T-366/14: Acțiune introdusă la 28 mai 2014 – August Storck/OAPI (2good)

text:
               4.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 253/48

         Acțiune introdusă la 28 mai 2014 – August Storck/OAPI (2good)
   (Cauza T-366/14)
   2014/C 253/63
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: August Storck KG (Berlin, Germania) (reprezentanți: I. Rohr, A. Richter, P. Goldenbaum și T. Melchert, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 27 februarie 2014 pronunțată în cauza R 996/2013-1 și

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: înregistrarea internațională, care vizează Uniunea Europeană, a mărcii verbale „2good” pentru produse din clasa 30 – înregistrarea internațională nr. 1 1 33  636

      Decizia examinatorului: respinge cererea

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-346/11 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 30 septembrie 2011 — Gollnisch/Parlamentul European ( „Măsuri provizorii — Ridicarea imunității unui membru al Parlamentului European — Cerere de suspendare a executării — Lipsa urgenței” )

text:
               26.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 347/33

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 30 septembrie 2011 — Gollnisch/Parlamentul European
   (Cauza T-346/11 R)
   (Măsuri provizorii - Ridicarea imunității unui membru al Parlamentului European - Cerere de suspendare a executării - Lipsa urgenței)
   2011/C 347/57
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Bruno Gollnisch (Limonest, Franța) (reprezentant: G. Dubois, avocat)

      Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: R. Passos, D. Moore și K. Zejdová, agenți)

      Obiectul

   Cerere de suspendare a executării deciziei Parlamentului European din 10 mai 2011 privind ridicarea imunității reclamantului

      Dispozitivul

               1.

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2.

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza T-379/11 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 15 septembrie 2011 — Hüttenwerke Krupp Mannesmann și alții/Comisia ( „Măsuri provizorii — Mediu — Alocarea cu titlu gratuit a cotelor de emisii de gaze cu efect de seră conform Directivei 2003/87/CE — Stabilirea criteriilor de referință pentru produsele în cauză prin decizia Comisiei — Cerere de măsuri provizorii — Admisibilitate — Urgență” )

text:
               26.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 347/33

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 15 septembrie 2011 — Hüttenwerke Krupp Mannesmann și alții/Comisia
   (Cauza T-379/11 R)
   (Măsuri provizorii - Mediu - Alocarea cu titlu gratuit a cotelor de emisii de gaze cu efect de seră conform Directivei 2003/87/CE - Stabilirea criteriilor de referință pentru produsele în cauză prin decizia Comisiei - Cerere de măsuri provizorii - Admisibilitate - Urgență)
   2011/C 347/59
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamanți: Hüttenwerke Krupp Mannesmann GmbH (Duisburg, Germania), Rogesa — Roheisengesellschaft Saar mbH (Dillingen, Germania), Salzgitter Flachstahl GmbH (Salzgitter, Germania); ThyssenKrupp Steel Europe AG (Duisburg) și voestalpine Stahl GmbH (Linz, Austria) (reprezentanți: S. Altenschmidt și C. Dittrich, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Wilms, K. Mifsud-Bonnici și K. Herrmann, agenți)

      Obiectul

   Cerere de suspendare a executării Deciziei 2011/278/UE a Comisiei din 27 aprilie 2011 de stabilire, pentru întreaga Uniune, a normelor tranzitorii privind alocarea armonizată și cu titlu gratuit a cotelor de emisii în temeiul articolului 10a din Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului (JO L 130, p. 1).

      Dispozitivul

               1.

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2.

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza C-243/10: Acțiune introdusă la 18 mai 2010 — Comisia Europeană/Republica Italiană

text:
               31.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/24

         Acțiune introdusă la 18 mai 2010 — Comisia Europeană/Republica Italiană
   (Cauza C-243/10)
   ()
   2010/C 209/34
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: D. Grespan și B. Stromsky, agenți)

      Pârâtă: Republica Italiană

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin neadoptarea în termenele prevăzute a măsurilor necesare pentru desființarea schemei de ajutoare de stat considerate ilegală și incompatibilă cu piața comună prin Decizia 2008/854/CE a Comisiei din 2 iulie 2008 privind schema de ajutor de stat „Legea regională nr. 9 din 1998 — utilizarea abuzivă a ajutorului N 272/98” C 1/04 (ex NN 158/03 și CP 15/2003) [notificată cu numărul C(2008) 2997] (JO L 302, p. 9), Republica Italiană nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 2, 3 și 4 din această decizie și al Tratatului TFUE;

               —

               obligarea Republicii Italiene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

               1.

               Decizia 2008/854 declară incompatibilă schema de ajutoare rezultată din dispozițiile coroborate ale Deciziei Comitetului regional („Giunta regionale”) al regiunii Sardinia nr. 33/6 din 27 iulie 2000 și ale articolului 2 din Legea regională nr. 9 din 11 martie 1998, întrucât permite acordarea unor ajutoare lipsite de efect stimulativ. În consecință, această decizie prevede recuperarea ajutoarelor acordate în temeiul schemei respective (articolele 2 și 4).

               2.

               Cu toate acestea, din corespondența amplă dintre autoritățile italiene și Comisie în urma notificării Deciziei 2008/854, rezultă că la aproape doi ani după adoptarea acestei decizii autoritățile italiene încă mai trebuie să recupereze ajutoarele ilegale și incompatibile acordate în temeiul schemei, plus dobânzi. Prin urmare, este clar că procedurile naționale puse în aplicare nu au fost în măsură să permită o recuperare „imediată și efectivă” și că, prin urmare, Italia nu a respectat obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 2 și 3 din Decizia 2008/854.

               3.

               De asemenea, rezultă că niciuna dintre informațiile solicitate nu a fost furnizată de autoritățile italiene în termenul prevăzut la articolul 4 alineatul (1) din Decizia 2008/854. Prin urmare se impune constatarea faptului că Italia nu s-a conformat articolului 4 din decizie.


title: Cauza C-440/13: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 11 decembrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia – Italia) – Croce Amica One Italia Srl/Azienda Regionale Emergenza Urgenza (AREU) (Trimitere preliminară — Contracte de achiziții publice de servicii — Directiva 2004/18/CE — Directiva 89/665/CEE — Situația personală a candidatului sau a ofertantului — Atribuirea cu titlu provizoriu a contractului — Anchete penale deschise împotriva reprezentantului legal al ofertantului câștigător — Decizia autorității contractante de a nu atribui definitiv contractul și de a retrage cererea de ofertă — Control jurisdicțional)

text:
               9.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 46/12

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 11 decembrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia – Italia) – Croce Amica One Italia Srl/Azienda Regionale Emergenza Urgenza (AREU)
   (Cauza C-440/13) (1)

   ((Trimitere preliminară - Contracte de achiziții publice de servicii - Directiva 2004/18/CE - Directiva 89/665/CEE - Situația personală a candidatului sau a ofertantului - Atribuirea cu titlu provizoriu a contractului - Anchete penale deschise împotriva reprezentantului legal al ofertantului câștigător - Decizia autorității contractante de a nu atribui definitiv contractul și de a retrage cererea de ofertă - Control jurisdicțional))
   (2015/C 046/15)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Croce Amica One Italia Srl

      Pârât: Azienda Regionale Emergenza Urgenza (AREU)

      cu participarea: Consorzio Lombardia Sanità

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 41 alineatul (1) și articolele 43 și 45 din Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii trebuie interpretate în sensul că, în cazul în care condițiile pentru aplicarea cauzelor de excludere prevăzute la respectivul articol 45 nu sunt îndeplinite, acest din urmă articol nu se opune adoptării de către o autoritate contractantă a unei decizii de renunțare la atribuirea unui contract de achiziții publice pentru care lansase un anunț de participare și de neatribuire definitivă a acestui contract singurului ofertant care rămăsese în cursă și fusese declarat câștigător cu titlu provizoriu.

               2)

               Dreptul Uniunii Europene în materie de contracte de achiziții publice, în special articolul 1 alineatul (1) al treilea paragraf din Directiva 89/665/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1989 privind coordonarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative privind aplicarea procedurilor care vizează căile de atac față de atribuirea contractelor de achiziții publice de produse și a contractelor publice de lucrări, trebuie interpretat în sensul că controlul prevăzut de această dispoziție constituie un control de legalitate a deciziilor adoptate de autoritățile contractante care urmărește să asigure respectarea normelor pertinente ale dreptului Uniunii sau a dispozițiilor naționale de transpunere a acestor norme, fără ca acest control să poată fi limitat la simpla examinare a caracterului arbitrar al deciziilor autorității contractante. Acest lucru nu exclude însă posibilitatea legiuitorului național de a acorda instanțelor naționale competente puterea de a exercita un control de oportunitate.

      (1)  JO C 344, 23.11.2013.


title: Cauza T-153/16: Ordonanța Tribunalului din 10 februarie 2017 – Acerga/Consiliul („Acțiune în anulare — Pescuit — Conservarea resurselor piscicole — Posibilități de pescuit de anumite stocuri și grupuri de stocuri de pește în apele Uniunii și, pentru navele de pescuit din Uniune, în anumite ape din afara Uniunii — Asociere — Lipsa afectării individuale — Act care presupune măsuri de executare — Inadmisibilitate”)

text:
               10.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/36

         Ordonanța Tribunalului din 10 februarie 2017 – Acerga/Consiliul
   (Cauza T-153/16) (1)

   ((„Acțiune în anulare - Pescuit - Conservarea resurselor piscicole - Posibilități de pescuit de anumite stocuri și grupuri de stocuri de pește în apele Uniunii și, pentru navele de pescuit din Uniune, în anumite ape din afara Uniunii - Asociere - Lipsa afectării individuale - Act care presupune măsuri de executare - Inadmisibilitate”))
   (2017/C 112/50)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Asociación de armadores de cerco de Galicia (Acerga) (Sada, Spania) (reprezentant: B. Huarte Melgar, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: A. Westerhof Löfflerová și F. Florindo Gijón, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și vizând anularea în parte a Regulamentului (UE) 2016/72 al Consiliului din 22 ianuarie 2016 de stabilire, pentru anul 2016, a posibilităților de pescuit pentru anumite stocuri de pește și grupuri de stocuri de pește, aplicabile în apele Uniunii și, pentru navele de pescuit din Uniune, în anumite ape din afara Uniunii și de modificare a Regulamentului (UE) 2015/104 (JO 2016, L 22, p. 1).

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2)

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra cererii de intervenție a Comisiei Europene.

               3)

               Obligă Asociación de armadores de cerco de Galicia (Acerga) la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 200, 6.6.2016.


title: Cauza C-178/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Finanzgericht Düsseldorf (Germania) la 11 aprilie 2014 – Vario Tek GmbH/Hauptzollamt Düsseldorf

text:
               14.7.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/2

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Finanzgericht Düsseldorf (Germania) la 11 aprilie 2014 – Vario Tek GmbH/Hauptzollamt Düsseldorf
   (Cauza C-178/14)
   2014/C 223/02
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Finanzgericht Düsseldorf

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Vario Tek GmbH

      Pârât: Hauptzollamt Düsseldorf

      Întrebările preliminare

               1)

               Împrejurarea că o cameră video nu dispune de funcţia de mărire/micşorare exclude clasificarea acesteia la subpoziţia 8 5 25  809 din Nomenclatura Combinată, astfel cum a fost modificată prin Regulamentul (UE) nr. 861/2010 al Comisiei din 5 octombrie 2010 şi prin Regulamentul (UE) nr. 1006/2011 al Comisiei din 27 septembrie 2011 de modificare a anexei I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară şi statistică şi Tariful Vamal Comun (1)?

               2)

               În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare, o cameră video cu înregistrare este capabilă să înregistreze sunetele şi imaginile captate de o cameră în sensul subpoziţiei 8 5 2 58  091 NC numai prin faptul că pe suportul interschimbabil necesar pentru operarea camerei video se pot copia, prin intermediul unui port USB încorporat în cameră, fişiere video sau audio de pe un alt aparat, fără ca imaginile sau sunetele de pe aceste fişiere să poată fi redate doar cu ajutorul camerei video?

      (1)  Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful Vamal Comun (JO L 256, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 4, p. 3), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (UE) nr. 861/2010 al Comisiei din 5 octombrie 2010 şi prin Regulamentul (UE) nr. 1006/2011 al Comisiei din 27 septembrie 2011 de modificare a anexei I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 (JO L 284, p. 1).


title: Cauza T-482/08: Acțiune introdusă la 11 noiembrie 2008 — Atlas Transport/OAPI — Hartmann (ATLAS TRANSPORT)

text:
               7.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/38

         Acțiune introdusă la 11 noiembrie 2008 — Atlas Transport/OAPI — Hartmann (ATLAS TRANSPORT)
   (Cauza T-482/08)
   (2009/C 32/74)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana
   Părțile

      Reclamantă: Atlas Transport GmbH (Düsseldorf, Germania) (reprezentanți: U. Hildebrandt, K. Schmidt-Hern și B. Weichhaus, Rechtsanwälte)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Alfred Hartmann (Leer, Germania)
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 9 septembrie 2008 (cauza R 1858/2007-4);

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de decădere: marca verbală „Atlas Transport” pentru servicii de transport (transport de marfă) din clasa 39 (marca comunitară nr. 545 681)

      Titularul mărcii comunitare: reclamanta

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: A. Hartmann

      Decizia diviziei de anulare: respinge cererea

      Decizia camerei de recurs: admite cererea de declarare a decăderii

      Motivele invocate: încălcarea articolului 15 din Regulamentul (CE) nr. 40/94 (1) și a normelor 22 și 40 din Regulamentul (CE) nr. 2868/95 (2), prin utilizarea unui criteriu eronat pentru evaluarea utilizării importante și prin incorecta apreciere a probelor; incorecta aplicare a principiilor procedurale referitoare la dreptul la audiere, în conformitate cu articolul 73 a doua teză din Regulamentul nr. 40/94, la obligația de motivare, în conformitate cu articolul 73 prima teză din Regulamentul nr. 40/94 și la puterea de apreciere.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO 1994, L 11, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 146).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 2868/95 al Comisiei din 13 decembrie 1995 de punere în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 40/94 al Consiliului privind marca comunitară (JO 1995, L 303, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 189).