title: Cauza C-680/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Upper Tribunal (Regatul Unit) la 22 decembrie 2011 — Anita Chieza/Secretary of State for Work and Pensions

text:
               3.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 65/8

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Upper Tribunal (Regatul Unit) la 22 decembrie 2011 — Anita Chieza/Secretary of State for Work and Pensions
   (Cauza C-680/11)
   2012/C 65/15
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   Upper Tribunal

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Anita Chieza

      Pârât: Secretary of State for Work and Pensions

      Întrebarea preliminară

   Diferența de tratament întemeiată pe criterii de sex din cadrul sistemului de prestații de incapacitate este legată în mod necesar și obiectiv de diferența privind vârsta de pensionare, astfel încât intră în domeniul de aplicare al excepției prevăzute la articolul 7 alineatul (1) litera (a) din Directiva 79/7 (1) în ipoteza în care solicitantul:

               (a)

               este femeie;

               (b)

               se îmbolnăvește înainte de a împlini vârsta de pensionare (care, în cazul unei femei, este de 60 de ani);

               (c)

               primește o indemnizație legală de boală denumită „statutory sick pay” („SSP”) din partea angajatorului său pentru o perioadă de 28 de săptămâni, în cursul căreia aceasta împlinește vârsta de pensionare;

               (d)

               după ce împlinește vârsta de pensionare, solicită prestația de incapacitate pe termen scurt;

               (e)

               îndeplinește condițiile de cotizare pentru a beneficia de prestația de incapacitate pe termen scurt;

               (f)

               nu i se acordă beneficiul prestației de incapacitate pe termen scurt pentru motivul că, din punct de vedere juridic, „perioada sa de incapacitate de muncă” a început după ce a împlinit vârsta de pensionare (întrucât legislația prevede că perioada în care o persoană beneficiază de SSP nu este considerată perioadă de incapacitate de muncă),

         în timp ce un solicitant de sex masculin care se îmbolnăvește cu puțin timp înainte de a împlini vârsta de 60 de ani, primește SSP din partea angajatorului său pentru o perioadă de 28 de săptămâni și solicită beneficiul prestației de incapacitate pe termen scurt la vârsta de 60 de ani va îndeplini în principiu condițiile pentru a beneficia de prestația de incapacitate pe termen scurt, întrucât perioada sa de incapacitate de muncă a început înainte ca acesta să împlinească vârsta de pensionare, dar după ce a împlinit 60 de ani?

      (1)  Directiva 79/7/CEE a Consiliului din 19 decembrie 1978 privind aplicarea treptată a principiului egalității de tratament între bărbați și femei în domeniul securității sociale (JO L 6, p. 24, Ediție specială, 05/vol. 1, p. 192).


title: Cauza T-89/12: Acțiune introdusă la 17 februarie 2012 — Repsol YPF/OAPI — Ajuntament de Roses (R)

text:
               28.4.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 126/19

         Acțiune introdusă la 17 februarie 2012 — Repsol YPF/OAPI — Ajuntament de Roses (R)
   (Cauza T-89/12)
   2012/C 126/39
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Repsol YPF, SA (Madrid, Spania) (reprezentant: J. B. Devaureix, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Ajuntament de Roses [Roses (Girona), Spania]

      Concluziile reclamantei

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               primirea spre judecare a prezentei acțiuni, împreună cu toate documentele și copiile corespunzătoare;

               —

               admiterea administrării dovezilor propuse;

               —

               admiterea prezentei acțiuni și anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a OSPI din 5 decembrie 2011 și, în consecință, admiterea înregistrării mărcii comunitare nr. 7 440 407„R” pentru produsele din clasa 25 solicitate inițial, și pentru produsele din clasa 35 pentru care s-a refuzat înregistrarea mărcii;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: Repsol YPF, SA.

      Marca comunitară vizată: marca figurativă „R” pentru produse și servicii din clasele 25, 35 și 41 (cererea nr. 7440407).

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: Ajuntament de Roses.

      Marca sau semnul invocat: marca figurativă nr. 2593913 pentru produse și servicii din clasele 6, 9, 16, 25 și 35.

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția pentru anumite produse și servicii care fac obiectul opoziției din clasele 25 și 35 și respinge înregistrarea mărcii pentru aceste produse.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: aplicarea eronată a articolului8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 întrucât nu ar exista un risc de confuzie între mărcile în conflict.


title: Cauza C-490/09: Acțiune introdusă la 30 noiembrie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Marele Ducat al Luxemburgului

text:
               13.2.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 37/21

         Acțiune introdusă la 30 noiembrie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Marele Ducat al Luxemburgului
   (Cauza C-490/09)
   2010/C 37/24
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: G. Rozet și E. Traversa, agenți)

      Pârât: Marele Ducat al Luxemburgului

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin menținerea în vigoare în versiunea actuală a articolului 24 din Codul asigurărilor sociale, care exclude rambursarea cheltuielilor cu analize medicale biologice efectuate într-un alt stat membru și nu prevede acoperirea cheltuielilor cu astfel de analize decât prin intermediul unui terț plătitor, precum și a articolului 12 din Statutul Uniunii caselor de asigurări de sănătate, care condiționează rambursarea cheltuielilor cu analize medicale biologice efectuate într-un alt stat membru de respectarea integrală a cerințelor prevăzute de convențiile naționale luxemburgheze, Marele Ducat al Luxemburgului nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului [49] din Tratatul CE;

               —

               obligarea Marelui Ducat al Luxemburgului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În acțiunea formulată, Comisia Europeană susține că, prin menținerea în vigoare a dispozițiilor legale care exclud rambursarea cheltuielilor cu analize medicale biologice efectuate într-un alt stat membru sau care condiționează rambursarea cheltuielilor cu analize medicale biologice efectuate într-un alt stat membru de respectarea integrală a cerințelor prevăzute de legislația luxemburgheză, pârâtul a încălcat principiul liberei prestări a serviciilor, prevăzut la articolul 49 CE.
   Reclamanta evidențiază, cu titlu de exemplu, că autoritățile naționale nu acoperă cheltuielile cu analize și examene medicale decât în cazul în care acestea au fost efectuate în cadrul unui laborator de analiză separat, care respectă integral condițiile prevăzute de legislația națională. Or, în anumite state membre, astfel de analize nu sunt efectuate de un laborator, ci direct de medici.
   Potrivit Comisiei, restricțiile în cauză nu pot fi justificate printr-un motiv imperios de interes general și nici nu reprezintă o măsură indispensabilă și proporționată pentru îndeplinirea obiectivului de protecție a sănătății publice.


title: Cauza C-118/14: Ordonanța președintelui Curții din 8 iulie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Amtsgericht Rüsselsheim – Germania) – Peggy Kieck/Condor Flugdienst GmbH

text:
               17.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 409/31

         Ordonanța președintelui Curții din 8 iulie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Amtsgericht Rüsselsheim – Germania) – Peggy Kieck/Condor Flugdienst GmbH
   (Cauza C-118/14) (1)

   2014/C 409/45
   Limba de procedură: germana
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 184, 16.6.2014.


title: Cauza C-140/06: Ordonanța președintelui Camerei a șasea a Curții din 21 mai 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Cehă

text:
               4.8.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 183/28

         Ordonanța președintelui Camerei a șasea a Curții din 21 mai 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Cehă
   (Cauza C-140/06) (1)

   (2007/C 183/49)

      Limba de procedură: ceha

   Președintele Camerei a șasea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 108, 6.5.2006.


title: Cauza T-230/12: Acțiune introdusă la 23 mai 2012 — Axa Belgium/Comisia

text:
               11.8.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 243/21

         Acțiune introdusă la 23 mai 2012 — Axa Belgium/Comisia
   (Cauza T-230/12)
   2012/C 243/38
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Axa Belgium (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: G. Cleenewerck de Crayencour, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea notelor de debit nr. 7141101047 de 1 590,62 euro din data de 23/03/2012 și nr. 7141101053 de 10 160,88 euro din data de 23/03/2012;

               —

               anularea plății prin compensarea creanțelor și a datoriilor existente ale Comisiei, efectuate prin scrisoarea din 26 martie 2012 adresată S. A. Axa Belgium (scrisoarea cu referințele D (2012) C4 — B.2 — 000212 semnată de domnul B. de la DG Buget);

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea tratatelor și pe o eroare de drept, întrucât Comisia ar fi emis note de debit pentru creanțe nefondate și ar fi efectuat recuperarea pe calea compensării a creanțelor care nu erau certe, lichide și exigibile. Reclamanta arată că Comisia solicită sume care depășesc dreptul comun în cadrul subrogării Comisiei în drepturile funcționarilor săi care sunt victime ale accidentelor ai căror autori sunt asigurați pentru răspunderea civilă de către reclamantă.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului bunei administrări și al încrederii legitime, întrucât Comisia ar fi efectuat o compensare în pofida angajamentului contractual de a nu proceda astfel și a faptului că, de mulți ani, Comisia acceptase să soluționeze dosarele prin negociere, fără să recurgă la compensare și în așteptarea deciziilor care urmează să fie pronunțate de către instanțele belgiene.


title: Cauza T-69/11: Acțiune introdusă la 24 ianuarie 2011 — Truvo Belgium/OAPI — AOL (Truvo)

text:
               19.3.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 89/26

         Acțiune introdusă la 24 ianuarie 2011 — Truvo Belgium/OAPI — AOL (Truvo)
   (Cauza T-69/11)
   2011/C 89/51
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Truvo Belgium (Antwerp, Belgia) (reprezentant: O.F.A.W. van Haperen, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: AOL LLC (Dulles, Statele Unite)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 21 octombrie 2010, în cauza R 956/2009-2; și

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta.

      Marca comunitară vizată: marca figurativă în culori „Truvo”, pentru produse și sericii din clasele 16, 35, 38 și 41 — cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 6288484.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca figurativă comunitară nr. 4756169 „TRUVEO” pentru servicii din clasa 42.

      Decizia diviziei de opoziție: respinge cererea de înregistrare a mărcii comunitare pentru toate serviciile din clasa 38.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: reclamanta consideră că decizia atacată încalcă articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului, și că, pe de altă parte, nu este suficient motivată întrucât camera de recurs a săvârșit o eroare în (i) compararea serviciilor, (ii) compararea semnelor, (iii) aprecierea privind publicul relevant și (iv) aprecierea riscului de confuzie.


title: Cauza C-221/12: Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 14 noiembrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Raad van State van België — Belgia) — Belgacom NV/Interkommunale voor Teledistributie van het Gewest Antwerpen (INTEGAN), Inter-Media, West-Vlaamse Energie- en Teledistributiemaatschappij (WVEM), Provinciale Brabantse Energiemaatschappij CVBA (PBE) (Trimitere preliminară — Articolul 49 TFUE — Libertatea de stabilire — Articolul 56 TFUE — Libera prestare a serviciilor — Principiile egalității de tratament și nediscriminării — Obligația de transparență — Domeniu de aplicare — Convenție încheiată între entități publice dintr-un stat membru și o întreprindere din acest stat membru — Cesionarea de către aceste entități a activității lor de furnizare de servicii de televiziune, precum și, pentru o durată determinată, a dreptului exclusiv de utilizare a rețelelor lor de cablu unei întreprinderi din statul membru respectiv — Posibilitatea unui operator economic din același stat membru de a invoca articolele 49 TFUE și 56 TFUE în fața instanțelor din acest stat membru — Lipsa unei cereri de ofertă — Justificare — Existența unei convenții anterioare — Tranzacție destinată să pună capăt unui litigiu privind interpretarea acestei convenții — Risc de depreciere a activității cesionate)

text:
               11.1.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 9/9

         Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 14 noiembrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Raad van State van België — Belgia) — Belgacom NV/Interkommunale voor Teledistributie van het Gewest Antwerpen (INTEGAN), Inter-Media, West-Vlaamse Energie- en Teledistributiemaatschappij (WVEM), Provinciale Brabantse Energiemaatschappij CVBA (PBE)
   (Cauza C-221/12) (1)

   (Trimitere preliminară - Articolul 49 TFUE - Libertatea de stabilire - Articolul 56 TFUE - Libera prestare a serviciilor - Principiile egalității de tratament și nediscriminării - Obligația de transparență - Domeniu de aplicare - Convenție încheiată între entități publice dintr-un stat membru și o întreprindere din acest stat membru - Cesionarea de către aceste entități a activității lor de furnizare de servicii de televiziune, precum și, pentru o durată determinată, a dreptului exclusiv de utilizare a rețelelor lor de cablu unei întreprinderi din statul membru respectiv - Posibilitatea unui operator economic din același stat membru de a invoca articolele 49 TFUE și 56 TFUE în fața instanțelor din acest stat membru - Lipsa unei cereri de ofertă - Justificare - Existența unei convenții anterioare - Tranzacție destinată să pună capăt unui litigiu privind interpretarea acestei convenții - Risc de depreciere a activității cesionate)
   2014/C 9/12
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Raad van State van

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Belgacom NV

      Pârâte: Interkommunale voor Teledistributie van het Gewest Antwerpen (INTEGAN), Inter-Media, West-Vlaamse Energie- en Teledistributiemaatschappij (WVEM), Provinciale Brabantse Energiemaatschappij CVBA (PBE)

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Raad van State van België — Interpretarea articolelor 49 TFUE și 56 TFUE — Domeniu de aplicare — Principiul transparenței — Convenție încheiată între o entitate publică și o întreprindere din același stat membru, privind cedarea anumitor drepturi ale acestei entități publice către întreprinderea în cauză, fără publicitate sau cerere de ofertă adresată altor întreprinderi.

      Dispozitivul

               1.

               Articolele 49 TFUE și 56 TFUE trebuie interpretate în sensul că un operator economic dintr-un stat membru poate invoca în fața instanțelor din acest stat membru încălcarea obligației de transparență ce rezultă din aceste articole, care ar fi fost săvârșită în cadrul încheierii unei convenții prin care una sau mai multe entități publice din statul membru în cauză fie au atribuit unui operator economic din același stat membru o concesiune de servicii care prezintă un interes transfrontalier cert, fie au acordat unui operator economic dreptul exclusiv de desfășurare a unei activități economice care prezintă un astfel de interes.

               2.

               Articolele 49 TFUE și 56 TFUE trebuie interpretate în sensul că:

                           —

                           voința de a nu încălca anumite drepturi pe care, printr-o convenție preexistentă, entități publice le-au acordat unui operator economic cu privire la utilizarea rețelelor de cablu care le aparțin nu poate justifica să se dea acestei convenții o extindere contrară dreptului Uniunii sub forma unei atribuiri directe a unei concesiuni de servicii sau a unui drept exclusiv de a desfășura o activitate care prezintă un interes transfrontalier cert, chiar dacă aceasta ar fi în vederea soluționării unui litigiu intervenit între părțile în cauză, din motive total independente de voința lor, cu privire la conținutul acestei convenții;

                           —

                           motive de natură economică, precum voința de a evita deprecierea unei activități economice, nu constituie motive imperative de interes general de natură să justifice atribuirea directă a unei concesiuni de servicii privind această activitate sau a unui drept exclusiv de a desfășura activitatea respectivă și care prezintă un interes transfrontalier cert, prin derogare de la principiile egalității de tratament și nediscriminării consacrate de articolele menționate.

      (1)  JO C 243, 11.8.2012.


title: Cauza C-287/08: Ordonanța Curții (Camera a cincea) din 3 octombrie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunale ordinario di Milano — Italia) — Crocefissa Savia, Monica Maria Porcu, Ignazia Randazzo, Daniela Genovese, Mariangela Campanella/Ministero dell'Istruzione, dell'Università e della Ricerca, Direzione Didattica II Circolo — Limbiate, Úfficio Scolastico Regionale per la Lombardia, Direzione Didattica III Circolo — Rozzano, Direzione Didattica IV Circolo — Rho, Istituto Comprensivo — Castano Primo, Istituto Comprensivo A. Manzoni — Rescaldina (Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Lipsă de legătură cu dreptul comunitar — Necompetența vădită a Curții)

text:
               21.3.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 69/15

         Ordonanța Curții (Camera a cincea) din 3 octombrie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunale ordinario di Milano — Italia) — Crocefissa Savia, Monica Maria Porcu, Ignazia Randazzo, Daniela Genovese, Mariangela Campanella/Ministero dell'Istruzione, dell'Università e della Ricerca, Direzione Didattica II Circolo — Limbiate, Úfficio Scolastico Regionale per la Lombardia, Direzione Didattica III Circolo — Rozzano, Direzione Didattica IV Circolo — Rho, Istituto Comprensivo — Castano Primo, Istituto Comprensivo A. Manzoni — Rescaldina
   (Cauza C-287/08) (1)

   (Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare - Lipsă de legătură cu dreptul comunitar - Necompetența vădită a Curții)
   (2009/C 69/26)
   Limba de procedură: italiana
   Instanța de trimitere
   Tribunale ordinario di Milano
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamante: Crocefissa Savia, Monica Maria Porcu, Ignazia Randazzo, Daniela Genovese, Mariangela Campanella

      Pârâte: Ministero dell'Istruzione, dell'Università e della Ricerca, Direzione Didattica II Circolo — Limbiate, Úfficio Scolastico Regionale per la Lombardia, Direzione Didattica III Circolo — Rozzano, Direzione Didattica IV Circolo — Rho, Istituto Comprensivo — Castano Primo, Istituto Comprensivo A. Manzoni — Rescaldina
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Tribunale ordinario di Milano — Interpretarea articolului 6 alineatul (2) UE și a articolului 6 din Convenția europeană a drepturilor omului — Dreptul la un proces echitabil — Legislație națională care are efect retroactiv și care modifică condițiile din contractul de muncă privind salariul
   Dispozitivul
   Curtea de Justiție a Comunităților Europene este vădit necompetentă pentru a răspunde la întrebările adresate de Tribunale ordinario di Milano prin decizia din 16 iunie 2008.

      (1)  JO C 236, 13.9.2008.


title: Cauza T-703/14 R: Ordonanța judecătorului delegat cu luarea măsurilor provizorii din 27 octombrie 2014 – Diktyo Amyntikon Viomichanion Net/Comisia [ „Procedură privind măsurile provizorii — Subvenții — Al Șaptelea program-cadru pentru activități de cercetare, de dezvoltare tehnologică și demonstrative (2007-2013) — Notă de debit adresată unui cocontractant — Cerere de suspendare a executării — Cauză care nu poate face obiectul adoptării de măsuri provizorii” ]

text:
               26.1.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 26/35

         Ordonanța judecătorului delegat cu luarea măsurilor provizorii din 27 octombrie 2014 – Diktyo Amyntikon Viomichanion Net/Comisia
   (Cauza T-703/14 R)
   ([„Procedură privind măsurile provizorii - Subvenții - Al Șaptelea program-cadru pentru activități de cercetare, de dezvoltare tehnologică și demonstrative (2007-2013) - Notă de debit adresată unui cocontractant - Cerere de suspendare a executării - Cauză care nu poate face obiectul adoptării de măsuri provizorii”])
   (2015/C 026/45)
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Diktyo Amyntikon Viomichanion Net AEVE (Kaisariani, Grecia) (reprezentant: K. Damis, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: R. Lyal și M. Konstantinidis, agenți)

      Obiectul

   Cerere de suspendare a executării unei note de debit adresate reclamantei în cadrul unui acord de subvenționare și a oricărui alt act conex

      Dispozitivul

               1)

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza C-411/16 P: Ordonanța Curții (Camera a zecea) din 7 iunie 2017 – Holistic Innovation Institute, SLU/Comisia Europeană [Recurs — Articolul 181 din Regulamentul de procedură al Curții — Proiecte finanțate de Uniunea Europeană în domeniul cercetării — Al șaptelea program-cadru pentru cercetare și dezvoltare tehnologică (2007-2013) — Proiectul eDIGIREGION — Decizie a Comisiei Europene de a refuza participarea reclamantei — Acțiune în anulare și în răspundere]

text:
               31.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 249/13

         Ordonanța Curții (Camera a zecea) din 7 iunie 2017 – Holistic Innovation Institute, SLU/Comisia Europeană
   (Cauza C-411/16 P) (1)

   ([Recurs - Articolul 181 din Regulamentul de procedură al Curții - Proiecte finanțate de Uniunea Europeană în domeniul cercetării - Al șaptelea program-cadru pentru cercetare și dezvoltare tehnologică (2007-2013) - Proiectul eDIGIREGION - Decizie a Comisiei Europene de a refuza participarea reclamantei - Acțiune în anulare și în răspundere])
   (2017/C 249/19)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Recurentă: Holistic Innovation Institute, SLU (reprezentant: J.J. Marín López, abogado)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: R. Lyal, agent, și J. Rivas Andrés, avocat)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Holistic Innovation Institute, SLU la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 364, 3.10.2016.


title: Cauza C-103/14: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 12 noiembrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Vilniaus apygardos administracinis teismas – Lituania) – Bronius Jakutis, Kretingalės kooperatinė ŽŪB/Nacionalinė mokėjimo agentūra prie Žemės ūkio ministerijos, Lietuvos valstybė [Trimitere preliminară — Agricultură — Regulamentul (CE) nr. 73/2009 — Articolul 7 alineatul (1), articolul 10 alineatul (1), articolul 121 și articolul 132 alineatul (2) — Acte de executare a acestui regulament — Validitate, în temeiul Tratatului FUE, a Actului de aderare din 2003, precum și a principiilor nediscriminării, securității juridice, protecției încrederii legitime și bunei administrări — Modularea plăților directe acordate agricultorilor — Reducerea cuantumurilor — Nivelul plăților directe aplicabil în statele membre ale Comunității Europene în componența sa la 30 aprilie 2004 și în statele membre care au aderat la aceasta la 1 mai 2004 — Lipsa publicării și a motivării]

text:
               18.1.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/5

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 12 noiembrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Vilniaus apygardos administracinis teismas – Lituania) – Bronius Jakutis, Kretingalės kooperatinė ŽŪB/Nacionalinė mokėjimo agentūra prie Žemės ūkio ministerijos, Lietuvos valstybė
   (Cauza C-103/14) (1)

   ([Trimitere preliminară - Agricultură - Regulamentul (CE) nr. 73/2009 - Articolul 7 alineatul (1), articolul 10 alineatul (1), articolul 121 și articolul 132 alineatul (2) - Acte de executare a acestui regulament - Validitate, în temeiul Tratatului FUE, a Actului de aderare din 2003, precum și a principiilor nediscriminării, securității juridice, protecției încrederii legitime și bunei administrări - Modularea plăților directe acordate agricultorilor - Reducerea cuantumurilor - Nivelul plăților directe aplicabil în statele membre ale Comunității Europene în componența sa la 30 aprilie 2004 și în statele membre care au aderat la aceasta la 1 mai 2004 - Lipsa publicării și a motivării])
   (2016/C 016/05)
   Limba de procedură: lituaniana

      Instanța de trimitere

   Vilniaus apygardos administracinis teismas

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Bronius Jakutis, Kretingalės kooperatinė ŽŪB

      Pârâte: Nacionalinė mokėjimo agentūra prie Žemės ūkio ministerijos, Lietuvos valstybė

      cu participarea: Lietuvos Respublikos Vyriausybė, Lietuvos Respublikos žemės ūkio ministerija

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 7 alineatul (1), articolul 10 alineatul (1) și articolul 121 din Regulamentul (CE) nr. 73/2009 al Consiliului din 19 ianuarie 2009 de stabilire a unor norme comune pentru sistemele de ajutor direct pentru agricultori în cadrul politicii agricole comune și de instituire a anumitor sisteme de ajutor pentru agricultori, de modificare a Regulamentelor (CE) nr. 1290/2005, (CE) nr. 247/2006, (CE) nr. 378/2007 și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1782/2003 trebuie interpretate în sensul că noțiunea „nivelul plăților directe aplicabil în statele membre, altele decât noile state membre” trebuie înțeleasă în sensul că nivelul menționat era, pentru anul 2012, egal cu 90 % din nivelul totalității plăților directe și că noțiunea „nivelul plăților directe din noile state membre” trebuie înțeleasă în sensul că acest din urmă nivel era, pentru anul 2012, egal cu cel din statele membre ale Comunității Europene în compunerea sa la 30 aprilie 2004.

               2)

               Decizia de punere în aplicare C(2012) 4391 final a Comisiei din 2 iulie 2012 de autorizare a efectuării de plăți naționale directe complementare în Lituania pentru anul 2012 este nevalidă, în timp ce examinarea întrebărilor preliminare nu a revelat niciun element de natură să afecteze validitatea articolului 10 alineatul (1) in fine și a articolului 132 alineatul (2) ultimul paragraf in fine din Regulamentul nr. 73/2009.

               3)

               Examinarea întrebărilor menționate nu a revelat niciun element de natură să afecteze validitatea articolului 132 alineatul (2) ultimul paragraf din Regulamentul nr. 73/2009, în redactarea care rezultă din rectificarea publicată în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene din 18 februarie 2010.

               4)

               Termenul „dydis”, utilizat în versiunea în limba lituaniană a articolului 1c alineatul (2) ultimul paragraf din Regulamentul (CE) nr. 1259/1999 al Consiliului din 17 mai 1999 de stabilire a normelor comune pentru schemele de sprijin direct în cadrul politicii agricole comune, care a fost inserat în regulament prin Actul privind condițiile de aderare la Uniunea Europeană a Republicii Cehe, a Republicii Estonia, a Republicii Cipru, a Republicii Letonia, a Republicii Lituania, a Republicii Ungare, a Republicii Malta, a Republicii Polone, a Republicii Slovenia și a Republicii Slovace și adaptările tratatelor care stau la baza Uniunii Europene, are aceeași semnificație ca termenul „lygis”, utilizat în versiunea în limba lituaniană a articolului 132 alineatul (2) ultimul paragraf din Regulamentul nr. 73/2009.

      (1)  JO C 142, 12.5.2014.


title: Cauza F-55/15: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 11 noiembrie 2015 – HA/Comisia

text:
               21.12.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 429/30

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 11 noiembrie 2015 – HA/Comisia
   (Cauza F-55/15) (1)

   (2015/C 429/41)
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei a doua a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 213, 29.6.2015, p. 45.


title: Cauza F-105/06: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 27 septembrie 2011 — Lübking și alții/Comisia (Funcție publică — Funcționari — Promovare — Exercițiul de promovare 2005 — Noua structură a carierelor — Prelungirea carierie prin introducerea unor grade noi fără echivalent în vechiul statut — Aplicarea articolului 45 din statut, a anexei XIII la statut, precum și a DGA applicabile începând cu 2005 — Principiul egalității de tratament — Efect retroactiv al deciziilor de promovare la o dată anterioră datei de 1 mai 2004 — Măsuri tranzitorii — Acțiune vădit inadmisibilă sau vădit nefondată)

text:
               19.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 340/38

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 27 septembrie 2011 — Lübking și alții/Comisia
   (Cauza F-105/06) (1)

   (Funcție publică - Funcționari - Promovare - Exercițiul de promovare 2005 - Noua structură a carierelor - Prelungirea carierie prin introducerea unor grade noi fără echivalent în vechiul statut - Aplicarea articolului 45 din statut, a anexei XIII la statut, precum și a DGA applicabile începând cu 2005 - Principiul egalității de tratament - Efect retroactiv al deciziilor de promovare la o dată anterioră datei de 1 mai 2004 - Măsuri tranzitorii - Acțiune vădit inadmisibilă sau vădit nefondată)
   2011/C 340/78
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamanți: Johannes Lübking și alții (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: B. Cortese și C. Cortese, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall și G. Berscheid, agenți)

      Intervenient în susținerea pârâtei: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: inițial M. Simm și B. Driessen, ulterior M. Bauer, J. Monteiro și K. Zieleśkiewicz, agenți)

      Obiectul

   Anularea deciziei Comisiei publicate în Informations administratives (Informații administrative) nr. 85 2005 din 23 noiembrie 2005, în măsura în care a prevăzut promovarea reclamanților la gradul A*9, iar nu la gradul A*10, în cadrul exercițiului de promovare 2005

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Atât reclamanții, cât și Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

               3.

               Consiliul Uniunii Europene, în calitate de intervenient, suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 281,18.11.2006, p. 45.


title: Cauza C-312/15 P: Ordonanța Curții (Camera a noua) din 10 martie 2016 – SolarWorld AG/Solsonica SpA, Comisia Europeană [Recurs — Articolul 181 din Regulamentul de procedură al Curții — Recurs vădit nefondat — Regulamentul (UE) nr. 513/2013 — Dumping — Importuri de module fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin și componentele lor cheie (și anume celule și plachete) originare sau expediate din China — Taxă antidumping provizorie — Taxă antidumping definitivă — Nepronunțare asupra fondului — Pierderea interesului de a exercita acțiunea]

text:
               6.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 200/3

         Ordonanța Curții (Camera a noua) din 10 martie 2016 – SolarWorld AG/Solsonica SpA, Comisia Europeană
   (Cauza C-312/15 P) (1)

   ([Recurs - Articolul 181 din Regulamentul de procedură al Curții - Recurs vădit nefondat - Regulamentul (UE) nr. 513/2013 - Dumping - Importuri de module fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin și componentele lor cheie (și anume celule și plachete) originare sau expediate din China - Taxă antidumping provizorie - Taxă antidumping definitivă - Nepronunțare asupra fondului - Pierderea interesului de a exercita acțiunea])
   (2016/C 200/03)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: SolarWorld AG (reprezentanți: L. Ruessmann, avocat, J. Beck, solicitor)

      Celelalte părți din procedură: Solsonica SpA, Comisia Europeană (reprezentanți: J.-F. Brakeland, T. Maxian Rusche și A. Stobiecka-Kuik, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă SolarWorld AG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 302, 14.9.2015.


title: Cauza T-44/13 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 25 aprilie 2013 — AbbVie/EMA [ „Măsuri provizorii — Acces la documente — Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 — Documente deținute de EMA care conțin informații prezentate de o întreprindere în cadrul cererii sale de autorizație de introducere pe piață a unui medicament — Decizie de a permite unui terț accesul la documente — Cerere de suspendare a executării — Urgență — Fumus boni juris — Evaluare comparativă a intereselor” ]

text:
               29.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 189/24

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 25 aprilie 2013 — AbbVie/EMA
   (Cauza T-44/13 R)
   (Măsuri provizorii - Acces la documente - Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 - Documente deținute de EMA care conțin informații prezentate de o întreprindere în cadrul cererii sale de autorizație de introducere pe piață a unui medicament - Decizie de a permite unui terț accesul la documente - Cerere de suspendare a executării - Urgență - Fumus boni juris - Evaluare comparativă a intereselor)
   2013/C 189/51
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: AbbVie, Inc. (Wilmington, Delaware, Statele Unite) și AbbVie Ltd (Maidenhead, Regatul Unit) (reprezentanți: P. Bogaert, G. Berrisch, avocați, B. Kelly, G. Castle, solicitors, D. Anderson, QC, și D. Scannell, barrister)

      Pârâtă: Agenția Europeană pentru Medicamente (EMA) (reprezentanți: T. Jablonski, N. Rampal Olmedo și A. Spina, agenți)

      Obiectul

   Cerere având ca obiect, în esență, suspendarea executării Deciziei EMA/748792/2012 a EMA din 14 ianuarie 2013 prin care s-a permis unui terț, în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76), accesul la anumite documente care conțin informații prezentate în cadrul unei cereri de autorizație de introducere pe piață a medicamentului Humira destinat tratamentului sindromului Crohn

      Dispozitivul

               1.

               Suspendă executarea Deciziei EMA/748792/2012 a Agenției Europene pentru Medicamente (EMA) din 14 ianuarie 2013 prin care s-a permis unui terț, în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei, accesul la rapoartele studiilor clinice M02-404, M04-691 și M05-769, prezentate în cadrul unei cereri de autorizație de introducere pe piață a medicamentului Humira destinat tratamentului sindromului Crohn.

               2.

               Somează EMA să nu divulge conținutul documentelor menționate la punctul 1 din prezentul dispozitiv.

               3.

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza F-28/08: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 15 iulie 2008 — Pouzol/Curtea de Conturi a Comunităților Europene (Funcție publică — Funcționari — Pensii — Transferul drepturilor de pensie dobândite anterior intrării în serviciul Comunităților — Decizii de confirmare — Inadmisibilitate)

text:
               11.10.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 260/20

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 15 iulie 2008 — Pouzol/Curtea de Conturi a Comunităților Europene
   (Cauza F-28/08) (1)

   (Funcție publică - Funcționari - Pensii - Transferul drepturilor de pensie dobândite anterior intrării în serviciul Comunităților - Decizii de confirmare - Inadmisibilitate)
   (2008/C 260/37)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant:
      Michel Pouzol (Combaillaux, Franța) (reprezentanți: D. Grisay, I. Andoulsi și D. Piccininno, avocats)

      Pârâtă:
      Curtea de Conturi a Comunităților Europene (reprezentanți: T. Kennedy, J.-M. Stenier și G. Corstens, agenți)
   Obiectul
   Anularea Deciziei Curții de Conturi din 29 noiembrie 2007, precum și a propunerilor făcute reclamantului la 10 mai 2007 privind transferul drepturilor de pensie dobândite în Franța — Cerere de daune interese
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2)

               Obligă pe domnul Pouzol la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 116, 9.5.2008, p. 35.


title: Hotărârea Curții din 20 martie 2013 în cauza E-3/12 – Statul norvegian, reprezentat de Ministerul Muncii/Stig Arne Jonsson [Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 – Securitatea socială a lucrătorilor migranți – Indemnizații de șomaj – Reședința pe teritoriul unui alt stat din SEE – Condiția prezenței efective în statul ultimului loc de muncă pentru a beneficia de indemnizații de șomaj]

text:
               26.9.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 277/9

         HOTĂRÂREA CURȚII
   din 20 martie 2013
   în cauza E-3/12
   Statul norvegian, reprezentat de Ministerul Muncii/Stig Arne Jonsson
   [Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 – Securitatea socială a lucrătorilor migranți – Indemnizații de șomaj – Reședința pe teritoriul unui alt stat din SEE – Condiția prezenței efective în statul ultimului loc de muncă pentru a beneficia de indemnizații de șomaj]
   2013/C 277/07
   În cauza E-3/12, statul norvegian, reprezentat de Ministerul Muncii/Stig Arne Jonsson – CERERE adresată Curții în temeiul articolului 34 din Acordul dintre statele AELS privind instituirea unei Autorități de Supraveghere și a unei Curți de Justiție de către Borgarting lagmannsrett („Curtea de Apel”) privind normele referitoare la libera circulație a lucrătorilor în Spațiul Economic European, Curtea, compusă din Per Christiansen, președinte în exercițiu, Páll Hreinsson (judecător-raportor) și Martin Ospelt (ad hoc), judecători, a pronunțat, la 20 martie 2013, hotărârea al cărei dispozitiv prevede următoarele:

               1.

               Articolul 71 alineatul (1) litera (b) punctul (i) din Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 nu permite condiționarea de către legislația națională a dreptului la plata indemnizațiilor de șomaj de prezența efectivă în statul din SEE în cauză. O astfel de dispoziție nu poate fi invocată cu privire la persoanele menționate la articolul 71 alineatul (1) litera (b) punctul (i) din regulamentul respectiv.

                           (a)

                           Pentru răspunsul la această întrebare nu este relevant dacă persoana aflată în șomaj locuiește într-o țară din apropierea statului în care a avut ultimul loc de muncă.

                           (b)

                           Mai mult, în situații precum cea în care se află pârâtul din acțiunea principală, faptul că o persoană aflată în șomaj se înregistrează ca persoană aflată în căutarea unui loc de muncă și cere indemnizație de șomaj în statul său de reședință nu este relevant pentru aplicarea articolului 71 alineatul (1) litera (b) punctul (i).


title: Cauza C-427/07: Acțiune introdusă la 14 septembrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Irlanda

text:
               10.11.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/36

         Acțiune introdusă la 14 septembrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Irlanda
   (Cauza C-427/07)
   (2007/C 269/62)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: D. Recchia și D. Lawunmi, agenți)

      Pârâtă: Irlanda
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, întrucât nu a adoptat, în conformitate cu articolul 2 alineatul (1) și cu articolul 4 alineatele (2), (3) și (4) din Directiva 85/337/CEE (1) a Consiliului privind evaluarea efectelor anumitor proiecte publice și private asupra mediului, astfel cum a fost modificată prin Directiva 97/11/CE a Consiliului, toate măsurile pentru a asigura că, înaintea acordării autorizației, proiectele de construcție de drumuri, incluse la punctul 10 litera (e) din anexa II la Directiva 85/337/CEE care ar putea avea efecte importante asupra mediului, sunt supuse unei cereri de autorizare și unei evaluări a efectele lor în conformitate cu articolele 5-10 din directivă, Irlanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul Directivei 85/337/CEE a Consiliului;

               —

               constatarea faptului că, întrucât nu a adoptat actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma articolului 3 alineatele (1), (3), (4), (5) (6) și (7) și articolului 4 alineatele (1), (2), (3), (4), (5) și (6) din Directiva 2003/35/CE (2) a Parlamentului European și a Consiliului din 26 mai 2003 de instituire a participării publicului la elaborarea anumitor planuri și programe privind mediul și de modificare a Directivelor 85/337/CEE și 96/61/CE ale Consiliului în ceea ce privește participarea publicului și accesul la justiție, sau, în orice caz, întrucât nu a comunicat aceste acte Comisiei în mod corespunzător, Irlanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 6 din această directivă;

               —

               obligarea Irlandei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Transpunerea Directivei 85/337/CEE
   Comisia consideră că Irlanda nu a transpus complet Directiva 85/337/CEE întrucât nu a adoptat măsuri în vederea îndeplinirii rezultatelor vizate de articolul 2 alineatul (1) și de articolul 4 în privința proiectelor private de drumuri. Comisia consideră că proiectele private de drumuri (propuse de inițiatori particulari de proiecte) intră în domeniul de aplicare a Directivei 85/337/CEE. Mai mult, nu există nicio bază pentru prezumția că aceste proiecte nu vor avea efecte importante asupra mediului. Neincluderea proiectelor de drumuri propuse de inițiatori particulari de proiecte constituie o încălcare a obligațiilor care îi revin Irlandei în temeiul articolelor din directivă menționate anterior.
   Transpunerea Directivei 2003/35/CE
   Comisia susține că Irlanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 6 din Directiva 2003/35/CE de a adopta și de a informa Comisia cu privire la toate măsurile naționale necesare pentru a se conforma articolelor 3 și 4 din directivă. Mai exact, articolul 3 alineatele (1), (3), (4), (5) și (6) din directivă prevede anumite modificări ale câtorva articole din Directiva 85/337/CEE. Irlanda nu contestă faptul că transpunerea trebuie făcută prin modificarea atât a legislației irlandeze privind amenajarea teritoriului cât și a celei privind alte sisteme de autorizare. Irlanda nu a comunicat nicio modificare a legislației privind amenajarea teritoriului în termenul stabilit în avizul motivat suplimentar și, în orice caz, nu a comunicat încă legislația care reglementează toate celelalte sisteme de autorizare. Articolul 3 alineatul (7) și articolul 4 alineatul (4) din directivă impun nu numai sisteme ale căilor de atac împotriva procesului decizional, ci și sisteme care asigură garanții specifice. În măsura în care Irlanda susține că sistemul său existent al căilor de atac judiciare îndeplinește cerințele articolului 3 alineatul (7) și ale articolului 4 alineatul (4), aceasta nu a furnizat informații suficiente pentru a respecta cerințele celei de a doua teze din primul paragraf al articolului 6 din directivă.

      (1)  JO L 175, p. 40.

      (2)  JO L 156, p. 17.


title: Cauza T-429/05: Hotărârea Tribunalului din 3 martie 2010 — Artegodan/Comisia ( Răspundere extracontractuală — Medicamente de uz uman — Decizie care impune retragerea autorizațiilor de introducere pe piață — Anularea deciziei printr-o hotărâre a Tribunalului — Încălcare suficient de gravă a unei norme de drept care conferă drepturi particularilor )

text:
               17.4.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 100/36

         Hotărârea Tribunalului din 3 martie 2010 — Artegodan/Comisia
   (Cauza T-429/05) (1)

   („Răspundere extracontractuală - Medicamente de uz uman - Decizie care impune retragerea autorizațiilor de introducere pe piață - Anularea deciziei printr-o hotărâre a Tribunalului - Încălcare suficient de gravă a unei norme de drept care conferă drepturi particularilor”)
   2010/C 100/55
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Artegodan GmbH (Lüchow, Germania) (reprezentanți: inițial U. Doepner, ulterior A. Lensing-Kramer și în final U. Reese și A. Sandrock, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: B. Stromsky și M. Heller, agenți)

      Intervenientă în susținerea reclamantei: Republica Federală Germania (reprezentanți: M. Lumma și U. Forsthoff, agenți)

      Obiectul

   Acțiune în despăgubiri în temeiul articolelor 235 CE și 288 al doilea paragraf CE, care urmărește repararea prejudiciul pretins suferit de reclamantă prin adoptarea Deciziei C(2000) 453 a Comisiei din 9 martie 2000 privind retragerea autorizațiilor de introducere pe piață a medicamentelor de uz uman care conțin amfepramonă

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Artegodan GmbH suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană.

               3.

               Republica Federală Germania suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 48, 25.2.2006.


title: Cauza F-26/11: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 18 noiembrie 2011 — AC/Consiliul

text:
               12.5.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/40

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 18 noiembrie 2011 — AC/Consiliul
   (Cauza F-26/11) (1)

   2012/C 138/103
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei a treia a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 179, 18.6.2011, p. 21.


title: Cauza C-270/07: Acțiune introdusă la 6 iunie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Federală Germania

text:
               25.8.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 199/20

         Acțiune introdusă la 6 iunie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Federală Germania
   (Cauza C-270/07)
   (2007/C 199/31)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: F. Erlbacher și A. Szmytkowska)

      Pârâtă: Republica Federală Germania
   Concluziile reclamantei

               —

               constatarea faptului că Republica Federală Germania nu și-a îndeplinit, respectiv continuă să nu își îndeplinească obligațiile care îi revin potrivit articolului 1 și articolului 5 alineatele (3) și (4) din Directiva 85/73 (1), iar, după 1 ianuarie 2007, nici pe cele care îi revin potrivit articolului 27 alineatele (2), (4) și (10) din Regulamentul nr. 882/2004 (2), întrucât articolul 4 din legea de punere în aplicare a normelor referitoare la igiena cărnii și a cărnii de pasăre adoptată de landul Schleswig-Holstein nu respectă aceste prevederi comunitare;

               —

               obligarea Republicii Federale Germania la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Potrivit articolului 1 alineatul (1) din Directiva 85/73/CEE, statele membre iau măsuri pentru perceperea unei taxe pentru cheltuielile ocazionate de inspecțiile și controalele cărnii în sensul diferitelor directive. Anexele directivei stabilesc modalitățile de calcul și de colectare a acestei taxe comunitare, care se substituie oricărei alte taxe sanitare, percepute pentru inspecții și controale de autoritățile naționale, regionale sau locale din statele membre. Articolul 5 alineatul (1) din directiva amintită prevede că taxele comunitare se stabilesc astfel încât să acopere costurile suportate de autoritatea competentă cu titlu de cheltuieli pentru efectuarea controalelor și inspecțiilor. Potrivit alineatului (3) al acestui articol, statele membre sunt autorizate să perceapă o sumă mai mare, cu condiția ca taxa globală percepută să nu fie mai mare decât costul real al cheltuielilor de inspecție. În hotărârea din cauzele conexate C-284/00 și C-288/00, Stratmann și alții, Curte s-a pronunțat deja în sensul că din formularea și finalitatea Directivelor 85/73 și 64/433 rezultă că taxa comunitară cuprinde costurile pentru inspecțiile bacteriologice. Înlocuirea Directivei 85/73 cu Regulamentul nr. 882/2004, începând de la 1 ianuarie 2007, nu a schimbat situația juridică în prezenta cauză.
   Comisia consideră că dispozițiile legii de punere în aplicare adoptate de landul Schleswig-Holstein, care instituie perceperea unei taxe pentru inspecția bacteriologică, în plus față de taxa globală pentru inspecția cărnii, încalcă prevederile dreptului comunitar și nu respectă interpretarea dată acestor prevederi de către Curtea de Justiție în cauza Stratmann și alții.
   Mai întâi, se solicită să se constate că inspecțiile bacteriologice sunt incluse în inspecțiile și controalele sanitar-veterinare în sensul Regulamentului nr. 854/2004, iar costurile acestor trebuie acoperite din taxa comunitară. Deși statele membre au posibilitatea de a percepe o taxa mai mare decât taxele prevăzute în anexa Directivei 85/73/CEE, cu condiția ca taxa globală percepută să nu depășească costul real al cheltuielilor de inspecție, totuși, orice majorare decisă de un stat membru trebuie să privească suma globală însăși. Taxa specială care depășește taxa comunitară trebuie să acopere toate costurile reale efectuate. Costurile mai mari nu pot justifica o dispoziție de drept intern care prevede că, pentru inspecțiile bacteriologice, costurile trebuie plătite în plus față de taxa globală. Aceasta nu ar reprezenta de fapt o majorare generală a cuantumului global al taxei comunitare care cuprinde toate costurile efectuate.
   O prevedere de natura celei din legea de punere în aplicare adoptată de landul Schleswig-Holstein contravine și efectului util al dispozițiilor relevante ale dreptului comunitar. Într-adevăr, aceste dispoziții armonizate au drept scop ca, în domeniul finanțării inspecțiilor și controalelor sanitar-veterinare ale cărnii proaspete, să elimine denaturarea concurenței care s-ar putea produce ca urmare a diferențelor în materie existente între statele membre. Curtea de Justiție a considerat, la rândul său, că acest obiectiv este pus în pericol dacă anumite măsuri de inspecție prevăzute de dreptul comunitar nu sunt incluse în sistemul de finanțare armonizat la nivel comunitar, putând face obiectul unor taxe naționale specifice.

      (1)  JO L 32, p. 14.

      (2)  JO L 165, p. 1.


title: Cauza T-330/15: Hotărârea Tribunalului din 15 decembrie 2016 – Keil/EUIPO – NaturaFit Diätetische Lebensmittelproduktion (BasenCitrate) [„Marca Uniunii Europene — Procedură de declarare a nulității — Marca Uniunii Europene verbală BasenCitrate — Motiv absolut de refuz — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               6.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/30

         Hotărârea Tribunalului din 15 decembrie 2016 – Keil/EUIPO – NaturaFit Diätetische Lebensmittelproduktion (BasenCitrate)
   (Cauza T-330/15) (1)

   ([„Marca Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulității - Marca Uniunii Europene verbală BasenCitrate - Motiv absolut de refuz - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2017/C 038/40)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamant: Rudolf Keil (Grevenbroich, Germania) (reprezentant: J. Sachs, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: S. Hanne, D. Walicka și A. Schifko, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: NaturaFit Diätetische Lebensmittelproduktions GmbH (Röttenbach, Germania) (reprezentant: N. Reber, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 15 aprilie 2015 (cauza R 1541/2014-1) privind o procedură de declarare a nulității între NaturaFit Diätetische Lebensmittelproduktions GmbH și domnul Keil.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Îl obligă pe domnul Rudolf Keil la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 279, 24.8.2015.


title: Cauza C-142/10 P: Recurs introdus la 17 martie 2010 de Francisco împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a patra) pronunțate la 11 februarie 2010 în cauza T-3/10, Pérez Guerra/BNP Paribas și Spania

text:
               4.12.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/10

         Recurs introdus la 17 martie 2010 de Francisco împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a patra) pronunțate la 11 februarie 2010 în cauza T-3/10, Pérez Guerra/BNP Paribas și Spania
   (Cauza C-142/10 P)
   ()
   2010/C 328/16
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Recurent: Francisco Pérez Guerra (reprezentant: G. Soriano Bel, avocat)

      Celelalte părți în proces: BNP Paribas și Regatul Spaniei
   Prin Ordonanța din 24 septembrie 2010, Curtea (Camera a opta) a respins recursul.


title: Cauza C-286/11 P: Recurs introdus la 7 iunie 2011 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) pronunțate la 24 martie 2011 în cauza T-382/06, Tomkins plc/Comisia Europeană

text:
               13.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 238/9

         Recurs introdus la 7 iunie 2011 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) pronunțate la 24 martie 2011 în cauza T-382/06, Tomkins plc/Comisia Europeană
   (Cauza C-286/11 P)
   2011/C 238/14
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Castillo de la Torre, V. Bottka, R. Sauer, agenți)

      Cealaltă parte în proces: Tomkins plc

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curții:

               —

               anularea hotărârii atacate;

               —

               respingerea în totalitate a acțiunii formulate la Tribunal;

               —

               obligarea reclamantei din prima instanță la plata tuturor cheltuielilor de judecată efectuate în prezenta cauză, precum și a celor efectuate în prima instanță.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului, Comisia invocă următoarele cinci motive.
   Prin intermediul primului motiv, Comisia arată că prin anularea unei părți din durata stabilită în decizie, pe baza unor elemente care nu au fost niciodată invocate de Tomkins, Tribunalul s-a pronunțat în mod clar ultra petita. Jurisprudența Curții nu permite excepții de la regula stabilită prin Hotărârea AssiDomän, C-310/97 P, pentru motivul că doi reclamanți aparțineau aceleiași întreprinderi. În Hotărârea ArcelorMittal Luxembourg (cauzele conexate C-201/09 P și C-216/09 P) Curtea a clarificat recent că o acțiune introdusă de o entitate aparținând unui grup nu afectează situația juridică a altor entități aparținând aceleiași întreprinderi.
   Prin intermediul celui de al doilea motiv, Comisia susține că Tribunalul a săvârșit o eroare și prin faptul că a constatat că cererile formulate de Pegler (filiala, în cauza T-386/06) și respectiv, de Tomkins (societatea-mamă, în cauza T-382/06) aveau „același obiect”. Deși perioada contestată de Tomkins era mult mai scurtă decât cea contestată de Pegler în altă cauză, aceeași reducere în ceea ce privește durata a fost acordată ambelor întreprinderi. Cu toate acestea, Pegler nu numai că a contestat o perioadă mult mai îndelungată, ci, totodată, și-a întemeiat acțiunea pe motive diferite și chiar opuse celor invocate de Tomkins. Prin contestarea perioadei inițiale, Pegler urmărea să se disculpe și să învinuiască Tomkins, în timp ce obiectivul urmărit de Tomkins era destul de limitat, și anume, contestarea probelor referitoare la primele 38 de zile (care nici măcar nu ar fi influențat durata luată în considerare la stabilirea amenzii).
   În plus, aprecierea Tribunalului se întemeiază pe premisa faptică incorectă în sensul că Tomkins ar fi susținut că „dacă decizia atacată trebuie anulată în ceea ce privește Pegler, atunci este de asemenea necesară anularea deciziei menționate în privința sa” (punctul 42 din hotărârea atacată). Tomkins nu a formulat un astfel de motiv nici în cererea introductivă, nici în memoriul în replică (la acel moment invocarea motivului ar fi fost, în orice caz, tardivă). Aceasta constituie o denaturare a motivului invocat de reclamantă, fapt care este în sine suficient pentru anularea hotărârii atacate.
   Al treilea motiv se întemeiază pe ignorarea împrejurării că Tomkins făcea parte dintr-o întreprindere care a recunoscut că a săvârșit o încălcare. Tribunalul a săvârșit o eroare de drept, întrucât a redus răspunderea unei entități (societatea-mamă Tomkins) în cadrul „întreprinderii Tomkins” pentru motivul că durata a fost redusă în privința unei alte entități din această întreprindere, filiala Pegler. Cu toate acestea, reducerea răspunderii Pegler s-a întemeiat pe statutul de „societate inactivă” a acesteia și nu pe faptul că grupul în discuție nu a participat la încălcare. În opinia Comisiei, faptul că această filială anume (Pegler) din cadrul grupului nu ar fi fost destinatara potrivită în interiorul grupului, pentru o anumită perioadă, privește numai filiala menționată și nu exonerează întreaga „întreprindere”. Acest aspect se dovedește a fi cu deosebire adevărat în condițiile în care nici Tribunalul (și nici Tomkins însăși) nu au contestat că întreprinderea condusă de Tomkins a participat la încălcare în cea mai mare parte a perioadei relevante.
   Comisia își întemeiază al patrulea motiv pe lipsa motivării și pe existența unor contradicții în cuprinsul hotărârii atacate. Al patrulea motiv este invocat cu titlu subsidiar față de primul motiv, susținându-se că se impune anularea hotărârii atacate chiar și în cazul în care Tribunalul nu a acționat ultra petita, întrucât aceasta nu cuprinde o motivare suficientă și clară cu privire la anularea în parte (lipsa motivării). Hotărârea Tribunalului nu este clară cel puțin sub două aspecte importante.

               —

               În primul rând, Tribunalul consideră că trebuie să se aplice o excepție de la jurisprudența care rezultă din Hotărârea AssiDomän, însă condițiile unei astfel de îndepărtări de la această jurisprudență sunt neclare și contradictorii.

               —

               A doua incoerență sau al doilea aspect neclar în motivarea Tribunalului constă în faptul că la punctul 57 din hotărârea atacată, referitor la coeficientul de multiplicare în scop de descurajare, se solicită Comisiei, „conform articolului 266 TFUE, [să ia] măsurile necesare ca urmare a acestei erori și a răspunderii solidare la plata amenzii în ceea ce o privește pe reclamantă”. Cu toate acestea, la punctul 59, Tribunalul își exercită competența de fond în ceea ce privește amenda și stabilește cuantumul amenzii aplicabile Tomkins. În dispozitivul hotărârii atacate se reiterează cuantumul final al amenzii, fără nicio mențiune cu privire la necesitatea unei modificări ulterioare a acestuia. Independent de sensul exact al punctului 57, Comisia subliniază că anularea coeficientului de multiplicare în scop de descurajare în cauza Pegler/Comisia, T-386/06, nu ar trebui să aibă vreo consecință asupra coeficientului de multiplicare în ceea ce privește Tomkins.

         În sfârșit, prin intermediul celui de al cincilea motiv se arată că Tribunalul a încălcat principe du contradictoire (principiul contradictorialității) și dreptul la un proces echitabil, întrucât nu a acordat Comisiei posibilitatea de a prezenta observații cu privire la intenția sa de a reduce amenda aplicată Tomkins pe baza motivelor invocate de Pegler în altă cauză.


title: Cauza C-65/12: Hotărârea Curții (Camera intâi) din 6 februarie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Hoge Raad der Nederlanden — Țările de Jos) — Leidseplein Beheer BV, H.J.M. de Vries/Red Bull GmbH, Red Bull Nederland BV (Trimitere preliminară — Mărci — Directiva 89/104/CEE — Drepturi conferite de marcă — Marcă de renume — Protecție extinsă la produse sau servicii care nu sunt similare — Utilizarea de către un terț, fără un motiv întemeiat, a unui semn identic sau similar cu marca de renume — Noțiunea „motiv întemeiat” )

text:
               29.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 93/4

         Hotărârea Curții (Camera intâi) din 6 februarie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Hoge Raad der Nederlanden — Țările de Jos) — Leidseplein Beheer BV, H.J.M. de Vries/Red Bull GmbH, Red Bull Nederland BV
   (Cauza C-65/12) (1)

   (Trimitere preliminară - Mărci - Directiva 89/104/CEE - Drepturi conferite de marcă - Marcă de renume - Protecție extinsă la produse sau servicii care nu sunt similare - Utilizarea de către un terț, fără un motiv întemeiat, a unui semn identic sau similar cu marca de renume - Noțiunea „motiv întemeiat”)
   2014/C 93/05
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Hoge Raad der Nederlanden

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Leidseplein Beheer BV, H.J.M. de Vries

      Pârâte: Red Bull GmbH, Red Bull Nederland BV

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Hoge Raad der Nederlanden — Interpretarea articolului 5 alineatul (2) din Prima directivă 89/104/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1988 de apropiere a legislațiilor statelor membre cu privire la mărci (JO 1989, L 40, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 92) — Drepturi conferite de marcă — Marcă de renume — Protecție extinsă la produse sau servicii care nu sunt similare — Utilizare de către u terț, fără un motiv întemeiat, a unui semn identic sau similar cu marca de renume care îi permite să obțină foloase necuvenite din caracterul distinctiv sau renumele mărcii ori aduce atingere acestora — Noțiunea de motiv întemeiat

      Dispozitivul

   Articolul 5 alineatul (2) din Prima directivă 89/104/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1988 de apropiere a legislațiilor statelor membre cu privire la mărci trebuie interpretat în sensul că titularul unei mărci de renume poate fi obligat, pe baza unui „motiv întemeiat” în sensul acestei dispoziții, să tolereze utilizarea de către un terț a unui semn similar cu această marcă pentru un produs identic cu cel pentru care a fost înregistrată marca respectivă atunci când se dovedește că acest semn a fost utilizat anterior înregistrării mărcii și că utilizarea sa pentru produsul identic este de bună-credință. Pentru a aprecia dacă aceasta este situația, instanța națională trebuie să țină seama în special:

               —

               de răspândirea și de reputația semnului respectiv în rândul publicului vizat;

               —

               de gradul de proximitate între produsele și serviciile pentru care a fost utilizat inițial acest semn și produsul pentru care a fost înregistrată marca de renume și

               —

               de relevanța economică și comercială a utilizării pentru acest produs a semnului similar cu această marcă.

      (1)  JO C 126, 28.4.2012.


title: Cauza C-327/09: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 14 aprilie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bayerischer Verwaltungsgerichtshof — Germania) — Mensch und Natur AG/Freistaat Bayern [Articolul 249 al patrulea paragraf CE — Acte ale instituțiilor — Decizie a Comisiei adresată unui particular — Regulamentul (CE) nr. 258/97 — Aliment sau ingredient alimentar nou — Decizia 2000/196/CE — „Stevia rebaudiana Bertoni: plante și frunze uscate” — Refuzul autorizării introducerii pe piață — Efecte în privința altei persoane decât destinatarul]

text:
               18.6.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 179/4

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 14 aprilie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bayerischer Verwaltungsgerichtshof — Germania) — Mensch und Natur AG/Freistaat Bayern
   (Cauza C-327/09) (1)

   (Articolul 249 al patrulea paragraf CE - Acte ale instituțiilor - Decizie a Comisiei adresată unui particular - Regulamentul (CE) nr. 258/97 - Aliment sau ingredient alimentar nou - Decizia 2000/196/CE - „Stevia rebaudiana Bertoni: plante și frunze uscate” - Refuzul autorizării introducerii pe piață - Efecte în privința altei persoane decât destinatarul)
   2011/C 179/04
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bayerischer Verwaltungsgerichtshof

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Mensch und Natur AG

      Pârât: Freistaat Bayern

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Bayerischer Verwaltungsgerichtshof — Interpretarea articolului 249 al patrulea paragraf CE și a Deciziei 2000/196/CE a Comisiei din 22 februarie 2000 privind refuzul autorizării introducerii pe piață a „Stevia rebaudiana Bertoni: plante și frunze uscate” în calitate de nou aliment sau de nou ingredient alimentar conform Regulamentului (CE) nr. 258/97 al Parlamentului European și al Consiliului (JO L 61, p. 14, Ediție specială 13/vol. 20, p. 245) — Decizie a Comisiei adresată unui particular — Efect față de o altă persoană decât destinatarul

      Dispozitivul

   O decizie a Comisiei adoptată în temeiul articolului 7 din Regulamentul nr. 258/97 al Parlamentului European și al Consiliului din 27 ianuarie 1997 privind alimentele și ingredientele alimentare noi și prin care se refuză introducerea pe piața Uniunii a unui aliment sau a unui ingredient alimentar nu este obligatorie pentru alte persoane decât persoana sau persoanele pe care această decizie le desemnează drept destinatari. În schimb, autoritățile competente ale unui stat membru au obligația de a verifica dacă un produs comercializat pe teritoriul acestui stat membru și ale cărui caracteristici par similare celor ale produsului care a făcut deja obiectul acestei decizii a Comisiei constituie un aliment sau un ingredient alimentar nou, în sensul articolului 1 alineatul (2) din acest regulament, și, dacă este cazul, acestea trebuie să impună persoanei vizate obligația de a se conforma dispozițiilor regulamentului menționat.

      (1)  JO C 282, 21.11.2009.


title: Cauza C-228/16 P: Recurs introdus la 22 aprilie 2016 de Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI) împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a patra) din 9 februarie 2016 în cauza T-639/14, Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI)/Comisia Europeană

text:
               13.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/39

      Recurs introdus la 22 aprilie 2016 de Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI) împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a patra) din 9 februarie 2016 în cauza T-639/14, Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI)/Comisia Europeană
      (Cauza C-228/16 P)
      (2016/C 211/50)
      Limba de procedură: greaca

         Părțile

         Recurentă: Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI) (reprezentanți: Efthymios Bourtzalas, Anargiros Oikonomou, Efstathia Salaka, Charalampos Synodinos, Charisios Tagaras, Denis Waelbroeck)

         Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

         Concluziile recurentei

                  —

                  anularea ordonanței atacate;

                  —

                  trimiterea cauzei de către Curte Tribunalului pentru a se pronunța asupra concluziilor recurentei prin care se urmărește anularea actului atacat din 12 iunie 2014;

                  —

                  obligarea intimatei la plata în totalitate a cheltuielilor de judecată aferente procedurii în primă instanță, precum și prezentului recurs.

         Motivele și principalele argumente

      Recurenta susține că ordonanța atacată este viciată de erori de drept importante și trebuie anulată pentru următoarele motive:

                  1)

                  eroare vădită de drept și nemotivare în ceea ce privește aprecierea potrivit căreia cauza T-639/14 a rămas lipsită de obiect, în măsura în care această apreciere se bazează pe pretinsa „înlocuire” a actului atacat cu actul Comisiei din 25 martie 2015;

                  2)

                  încălcarea principiilor bunei administrări, securității juridice și protecției jurisdicționale efective prin aprecierea că actul din 25 martie 2015 a înlocuit actul atacat;

                  3)

                  eroare vădită de drept în ceea ce privește interpretarea și aplicarea principiului legalității actelor instituțiilor Uniunii Europene;

                  4)

                  denaturarea situației de fapt și încălcarea dreptului de a fi ascultat în ceea ce privește constatarea că motivarea actului atacat „nu se referă în niciun mod la caracterul statal al eventualului ajutor sub formă de hotărâre arbitrală” și aprecierea vădit greșită prin faptul că s-a reținut că erorile de drept din actul atacat invocate de DEI „vor fi în mod necesar examinate în […] cauza T-352/15”;

                  5)

                  denaturarea motivării DEI referitoare la criteriile pe baza cărora ar fi trebuit să se statueze cu privire la anulare în prezenta cauză în ceea ce privește plângerea din 2012 și eroare vădită de drept în ceea ce privește aprecierea că plângerea din 2012 a fost respinsă „implicit” prin actul Comisiei din 25 martie 2015 și

                  6)

                  eroare de drept și apreciere vădit greșită în măsura în care s-a statuat că fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.


title: Cauza T-50/16: Ordonanța Tribunalului din 21 octombrie 2016 – Ungaria/Comisia

text:
               19.12.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 475/25

         Ordonanța Tribunalului din 21 octombrie 2016 – Ungaria/Comisia
   (Cauza T-50/16) (1)

   (2016/C 475/38)
   Limba de procedură: maghiara
   Președintele Camerei a doua a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 145, 25.4.2016.


title: Cauza T-430/13 P: Recurs introdus la 19 august 2013 de Comitetul Economic și Social European (CESE) împotriva Hotărârii din 26 iunie 2013 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-21/12, Achab/CESE

text:
               9.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 325/38

         Recurs introdus la 19 august 2013 de Comitetul Economic și Social European (CESE) împotriva Hotărârii din 26 iunie 2013 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-21/12, Achab/CESE
   (Cauza T-430/13 P)
   2013/C 325/63
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurent: Comitetul Economic și Social European (CESE) (reprezentanți: M. Arsène, agent, asistat de D. Waelbroeck și de A. Duron, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Mohammed Achab (Bruxelles, Belgia)

      Concluziile

   Recurentul solicită Tribunalului:

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului Funcției Publice pronunțate în cauza F-21/12, în măsura în care anulează Decizia CESE din 9 iunie 2011 privind restituirea indemnizației de expatriere plătite domnului Achab începând cu 1 iulie 2010 și obligă CESE să suporte propriile cheltuieli de judecată și jumătate din cheltuielile de judecată efectuate de recurent în primă instanță;

               —

               admiterea concluziilor prezentate de recurent în recurs, și anume respingerea acțiunii ca total nefondată;

               —

               obligarea intimatului la plata cheltuielilor de judecată aferente prezentei cauze, precum și a celor efectuate în fața Tribunalului Funcției Publice.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului, recurentul invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe erori de drept întrucât TFP ar fi considerat în mod greșit că nu erau îndeplinite condițiile referitoare la restituirea plății nedatorate.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe o eroare de drept întrucât hotărârea atacată ar contribui la îmbogățirea fără justă cauză a reclamantului din prima instanță.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe o eroare vădită de apreciere, întrucât TFP a considerat în mod greșit că CESE nu efectuase niciodată o comunicare către personalul său pentru a atrage atenția acestuia cu privire la consecințele unei naturalizări.

               4.

               Al patrulea motiv întemeiat pe o eroare de drept întrucât Tribunalul ar fi încălcat principiul potrivit căruia dispozițiile financiare sunt de strictă aplicare și principiul potrivit căruia dispozițiile care instituie excepții trebuie interpretate limitativ și restrictiv.

               5.

               Al cincilea motiv întemeiat pe o eroare de drept în ceea ce privește repartizarea cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-354/12 P: Ordonanța Curții (Camera a zecea) din 11 aprilie 2013 — Asa sp. zoo/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) [Recurs — Articolul 181 din Regulamentul de procedură — Marcă comunitară — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Motiv relativ de refuz — Marca verbală FEMIFERAL — Opoziție a titularului mărcii verbale și figurative anterioare feminatal]

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 225/47

         Ordonanța Curții (Camera a zecea) din 11 aprilie 2013 — Asa sp. zoo/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   (Cauza C-354/12 P) (1)

   (Recurs - Articolul 181 din Regulamentul de procedură - Marcă comunitară - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Motiv relativ de refuz - Marca verbală FEMIFERAL - Opoziție a titularului mărcii verbale și figurative anterioare feminatal)
   2013/C 225/82
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Recurentă: Asa sp. z o.o (reprezentant: M. Chimiak, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: D. Walicka, agent)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 25 mai 2012 Asa/OAPI — Merck (FEMIFERAL) (T-110/11), prin care Tribunalul a respins ca nefondată acțiunea formulată de Asa sp. zoo, solicitanta mărcii verbale „FEMIFERAL”, de anulare a Deciziei R 0182/2010-1 a Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (OAPI) din 19 noiembrie 2010, prin care a fost anulată decizia diviziei de opoziție de respingere a opoziției formulate de titularul mărcii verbale naționale „Feminatal” și a mărcii figurative naționale care cuprinde elementul verbal „feminatal” pentru produse din clasa 5 — Încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (versiune codificată) (JO L 78, p. 1)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Obligă Asa sp. z o.o. la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 295, 29.9.2012


title: Cauza C-360/06: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 2 octombrie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Finanzgericht Hamburg — Germania) — Heinrich Bauer Verlag Beteiligungs GmbH/Finanzamt für Großunternehmen in Hamburg (Libertatea de stabilire — Legislație fiscală — Impozit pe profit — Evaluarea părților necotate în societăți de capitaluri)

text:
               22.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/5

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 2 octombrie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Finanzgericht Hamburg — Germania) — Heinrich Bauer Verlag Beteiligungs GmbH/Finanzamt für Großunternehmen in Hamburg
   (Cauza C-360/06) (1)

   (Libertatea de stabilire - Legislație fiscală - Impozit pe profit - Evaluarea părților necotate în societăți de capitaluri)
   (2008/C 301/09)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Finanzgericht Hamburg
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Heinrich Bauer Verlag Beteiligungs GmbH

      Pârâtă: Finanzamt für Großunternehmen in Hamburg

      În prezența: Heinrich Bauer Verlag KG
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Finanzgericht Hamburg — Interpretarea articolului 52 din Tratatul CE (devenit, după modificare, articolul 43 CE) și a articolului 58 din Tratatul CE (devenit articolul 48 CE) — Diferență de evaluare dintre o participare într-o societate de persoane națională și o participare într-o societate de persoane stabilită într-un alt stat membru sau într-un stat terț
   Dispozitivul
   În lipsa unei justificări valabile, articolul 52 din Tratatul CEE (devenit articolul 52 din Tratatul CE, acesta însuși devenit, după modificare, articolul 43 CE) și articolul 58 din Tratatul CEE (devenit articolul 58 din Tratatul CE, acesta însuși devenit articolul 48 CE) se opun aplicării unei legislații fiscale a unui stat membru, în măsura în care, în cadrul evaluării părților sociale necotate ale unei societăți de capitaluri în împrejurări precum cele din acțiunea principală, aceasta are ca efect atribuirea unei valori mai ridicate participării acestei societăți la capitalul unei societăți de persoane stabilite într-un alt stat membru decât participării acesteia într-o societate de persoane stabilită în statul membru respectiv, cu condiția totuși ca o astfel de participație să fie de natură să îi confere o influență certă asupra deciziilor societății de persoane stabilite într-un alt stat membru și să îi permită să stabilească activitățile acesteia.

      (1)  JO C 310, 16.12.2006.


title: Cauza F-20/15: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 16 iulie 2015 – FG/Comisia Europeană (Funcție publică — Funcționari — Reforma statutului — Regulamentul nr. 1023/2013 — Posturi tip — Norme tranzitorii privind încadrarea în posturile tip — Articolul 30 alineatul (2) din anexa XIII la statut — Drept la promovare la gradul superior — Exercițiul de promovare 2014 — Administrator care nu are „responsabilități deosebite” — Posibilitate de promovare plafonată la gradul AD 12 — Neincludere a numelui acestui administrator pe lista funcționarilor de grad AD 12 promovabili — Posibilitate de a solicita aplicarea articolului 30 alineatul (2) din anexa XIII la statut — Termenul limită de 31 decembrie 2015 — Admisibilitatea acțiunii — Noțiunea de act care lezează — Modificare a dosarului individual informatizat al funcționarului — Informații administrative — Difuzare prin intermediul rețelei intranet a instituției — Nerespectarea cerințelor aferente procedurii precontencioase — Articolul 81 din Regulamentul de procedură)

text:
               24.8.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 279/53

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 16 iulie 2015 – FG/Comisia Europeană
   (Cauza F-20/15) (1)

   ((Funcție publică - Funcționari - Reforma statutului - Regulamentul nr. 1023/2013 - Posturi tip - Norme tranzitorii privind încadrarea în posturile tip - Articolul 30 alineatul (2) din anexa XIII la statut - Drept la promovare la gradul superior - Exercițiul de promovare 2014 - Administrator care nu are „responsabilități deosebite” - Posibilitate de promovare plafonată la gradul AD 12 - Neincludere a numelui acestui administrator pe lista funcționarilor de grad AD 12 promovabili - Posibilitate de a solicita aplicarea articolului 30 alineatul (2) din anexa XIII la statut - Termenul limită de 31 decembrie 2015 - Admisibilitatea acțiunii - Noțiunea de act care lezează - Modificare a dosarului individual informatizat al funcționarului - Informații administrative - Difuzare prin intermediul rețelei intranet a instituției - Nerespectarea cerințelor aferente procedurii precontencioase - Articolul 81 din Regulamentul de procedură))
   (2015/C 279/67)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: FG (reprezentant: M. Velardo, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: T. S. Bohr și C. Ehrbar, agenți, B. Wägenbaur, avocat)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei de a nu îl include pe reclamant pe lista funcționarilor propuși pentru promovare la gradul AD 13 în cadrul exercițiului de promovare 2014.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca vădit inadmisibilă.

               2)

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 127, 20.4.2015, p. 41.


title: Cauza C-139/09: Ordonanța președintelui Curții din 11 ianuarie 2010 — Comisia Europeană/Regatul Belgiei

text:
               13.3.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/44

         Ordonanța președintelui Curții din 11 ianuarie 2010 — Comisia Europeană/Regatul Belgiei
   (Cauza C-139/09) (1)

   2010/C 63/75

      Limba de procedură: franceza

   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 141, 20.6.2009.


title: Cauza T-254/17: Acțiune introdusă la 28 aprilie 2017 – Intermarché Casino Achats/Comisia

text:
               17.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 231/29

         Acțiune introdusă la 28 aprilie 2017 – Intermarché Casino Achats/Comisia
   (Cauza T-254/17)
   (2017/C 231/37)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Intermarché Casino Achats (Paris, Franța) (reprezentanți: Y. Utzschneider și J. Jourdan, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               declararea inaplicabilității în speță, în temeiul articolului 277 TFUE, a articolului 20 din Regulamentul nr. 1/2003;

               —

               anularea, în temeiul articolelor 263 și 277 TFUE, a Deciziei C(2017) 1056 a Comisiei Europene din 9 februarie 2017;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata totalității cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe nelegalitatea Deciziei Comisiei Europene din 9 februarie 2017 prin care reclamanta este obligată să se supună unei inspecții în temeiul articolului 20 alineatele (1) și (4) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (JO 2003 L 1, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 167) (denumită în continuare „decizia atacată”). În opinia reclamantei, decizia atacată ar fi nelegală întrucât s-ar întemeia pe dispoziții contrare cartei drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (denumită în continuare „carta”) și Convenției europene pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale (denumită în continuare „CEDO”). În această privință, ea susține că:

                           —

                           articolul 20 din Regulamentul nr. 1/2003 ar încălca dreptul la o cale de atac efectivă garantat de articolul 47 din cartă și de articolul 6 din CEDO, în măsura în care acesta nu prevede căi de atac efective împotriva desfășurării operațiunilor de inspecție ale Comisiei;

                           —

                           articolul 20 din Regulamentul nr. 1/2003 ar încălca principiul egalității armelor, garantat de articolul 47 din cartă și de articolul 6 din CEDO, în măsura în care acesta nu prevede accesul la înscrisurile care stau la baza deciziei de inspecție a Comisiei și nici comunicarea acestora.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe un viciu de motivare de care ar fi afectată decizia atacată în măsura în care aceasta din urmă ar fi insuficient motivată contrar cerințelor articolului 20 alineatul (4) din Regulamentul nr. 1/2003. Astfel, reclamanta consideră că decizia atacată nu explică în niciun fel cum ar fi ea vizată de o eventuală încălcare și nici nu indică precis perioada vizată în care sunt suspectate încălcări ale dreptului concurenței. Această încălcare a obligației de motivare ar fi cu atât mai prejudiciabilă cu cât decizia atacată nu cuprinde înscrisurile pe care se sprijină.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe nelegalitatea deciziei atacate în măsura în care aceasta ar fi fost adoptată de Comisie fără ca aceasta din urmă să dispună de indicii suficient de serioase care să permită să se bănuiască o încălcare a normelor de concurență și, prin urmare, să justifice o inspecție în localurile reclamantei.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe nelegalitatea deciziei atacate în măsura în care aceasta nu ar respecta dreptul fundamental la inviolabilitatea domiciliului prevăzut la articolul 7 din cartă și la articolul 8 din CEDO ca urmare a caracterului disproporționat al măsurii de inspecție pe care o dispune și a absenței unor garanții suficiente împotriva abuzurilor.


title: Cauza C-49/11: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 5 iulie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Oberlandesgericht Wien — Austria) — Content Services Ltd/Bundesarbeitskammer (Trimitere preliminară — Directiva 97/7/CE — Protecția consumatorilor — Contracte la distanță — Informarea consumatorului — Informații furnizate sau primite — Suport durabil — Noțiune — Hiperlink pe site-ul internet al furnizorului — Dreptul de retractare)

text:
               22.9.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/8

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 5 iulie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Oberlandesgericht Wien — Austria) — Content Services Ltd/Bundesarbeitskammer
   (Cauza C-49/11) (1)

   (Trimitere preliminară - Directiva 97/7/CE - Protecția consumatorilor - Contracte la distanță - Informarea consumatorului - Informații furnizate sau primite - Suport durabil - Noțiune - Hiperlink pe site-ul internet al furnizorului - Dreptul de retractare)
   2012/C 287/12
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Oberlandesgericht Wien

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Content Services Ltd

      Pârâtă: Bundesarbeitskammer

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Oberlandesgericht Wien — Interpretarea articolului 5 alineatul (1) din Directiva 97/7/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 20 mai 1997 privind protecția consumatorilor cu privire la contractele la distanță (JO L 144, p. 19, Ediție specială, 15/vol. 4, p. 160) — Informații privind contractul, puse la dispoziția consumatorului printr-o legătură hipertext (hyperlink) care îndrumă către site-ul internet al furnizorului — Dreptul consumatorului de primi aceste informații pe un suport durabil — Interpretarea noțiunii „suport durabil”

      Dispozitivul

   Articolul 5 alineatul (1) din Directiva 97/7/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 20 mai 1997 privind protecția consumatorilor cu privire la contractele la distanță trebuie interpretat în sensul că o practică comercială care constă în a nu face accesibile informațiile prevăzute de această dispoziție decât printr-un hiperlink pe site-ul internet al întreprinderii în discuție nu îndeplinește cerințele dispoziției menționate, deoarece aceste informații nu sunt nici „furnizate” de această întreprindere, nici „primite” de consumator, în sensul aceleiași dispoziții, și că un site internet cum este cel în cauză în acțiunea principală nu poate fi considerat „suport durabil”, în sensul articolului 5 alineatul (1) sus-menționat.

      (1)  JO C 145, 14.5.2011.


title: Cauza T-384/15: Acțiune introdusă la 13 iulie 2015 – EDF Luminus/Parlamentul

text:
               12.10.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 337/24

         Acțiune introdusă la 13 iulie 2015 – EDF Luminus/Parlamentul
   (Cauza T-384/15)
   (2015/C 337/24)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: EDF Luminus (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: D. Verhoeven și O. Vanden Berghe, avocați)

      Pârât: Parlamentul European

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               declararea acțiunii ca fiind admisibilă și întemeiată;

               —

               în consecință, obligarea Parlamentului European:

               —

               la plata către EDF Luminus a sumei de 4 39  672,95 de euro;

               —

               la plata către EDF Luminus a dobânzilor contractuale asupra acestei sume, de la data exigibilității facturilor;

               —

               la plata cheltuielilor de judecată aferente procedurii.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă un motiv unic întemeiat pe o încălcare a dispozițiilor legale și contractuale aplicabile, precum și a principiului egalității și nediscriminării, întrucât Parlamentul a refuzat să îi ramburseze contribuțiile privind electricitatea pe care le-a plătit Regiunii Bruxelles–Capitale. Reclamanta arată că contribuțiile în litigiu trebuie să fie repercutate asupra Parlamentului, întrucât acestea au fost generate de furnizarea de electricitate Parlamentului.


title: Cauza C-287/13 P: Recurs introdus la 27 mai 2013 de Bilbaína de Alquitranes, SA, Cindu Chemicals BV, Deza, a.s., Industrial Química del Nalón, SA, Koppers Denmark A/S, Koppers UK Ltd, Rütgers Germany GmbH, Rütgers Belgium NV, Rütgers Poland Sp. z o.o. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea extinsă) din 7 martie 2013 în cauza T-93/10, Bilbaina de Alquitranes și alții/Agenția Europeană pentru Produse Chimice (ECHA)

text:
               31.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/15

         Recurs introdus la 27 mai 2013 de Bilbaína de Alquitranes, SA, Cindu Chemicals BV, Deza, a.s., Industrial Química del Nalón, SA, Koppers Denmark A/S, Koppers UK Ltd, Rütgers Germany GmbH, Rütgers Belgium NV, Rütgers Poland Sp. z o.o. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea extinsă) din 7 martie 2013 în cauza T-93/10, Bilbaina de Alquitranes și alții/Agenția Europeană pentru Produse Chimice (ECHA)
   (Cauza C-287/13 P)
   2013/C 252/23
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurente: Bilbaína de Alquitranes, SA, Cindu Chemicals BV, Deza, a.s., Industrial Química del Nalón, SA, Koppers Denmark A/S, Koppers UK Ltd, Rütgers Germany GmbH, Rütgers Belgium NV, Rütgers Poland Sp. z o.o. (reprezentant: K. Van Maldegem, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Agenția Europeană pentru Produse Chimice (ECHA)

      Concluziile recurentelor

   Recurentele solicită:

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului din cauza T-93/10 și

               —

               anularea Deciziei ED/68/2009 a Agenției Europene pentru Produse Chimice (denumită în continuare „decizia atacată”) prin care smoala de gudron de cărbune la temperatură înaltă, numărul CAS 65996-93-2 (denumită în continuare „CTPHT”), a fost identificată drept substanță care trebuie inclusă în lista substanțelor candidate conform articolului 59 din Regulamentul (CE) nr. 1907/2006 (REACH) (1) sau

               —

               în subsidiar, trimiterea cauzei Tribunalului pentru a se pronunța asupra cererii de anulare a reclamantelor și

               —

               obligarea intimatei la plata tuturor cheltuielilor de judecată aferente acestei proceduri (inclusiv cheltuielile de judecată efectuate în procedura de pe rolul Tribunalului).

      Motivele și principalele argumente

   Recurentele susțin că, prin respingerea cererii lor de anulare în parte a deciziei atacate, Tribunalul a încălcat dreptul comunitar. Mai ales, recurentele arată că Tribunalul a săvârșit o serie de erori la interpretarea cadrului juridic astfel cum este aplicabil situației recurentelor. Prin urmare, Tribunalul a comis o serie de erori de drept, în special:

               —

               atunci când a constatat că în cauză era vorba despre elemente factuale și tehnice complexe și că decizia de identificare a CTPHT ca având proprietăți PBT și vPvB, pe baza constituenților săi prezenți în concentrație de cel puțin 0,1 %, nu era viciată de o eroare vădită;

               —

               că acești constituenți nu trebuie să fie identificați individual ca având proprietăți PBT sau vPvB într-o decizie separată a ECHA întemeiată pe o evaluare aprofundată în acest scop și

               —

               că nu s-a încălcat principiul egalității de tratament.

         Pentru aceste motive, recurentele solicită anularea hotărârii pronunțate de Tribunal în cauza T-93/10, precum și a deciziei atacate.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1907/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2006 privind înregistrarea, evaluarea, autorizarea și restricționarea substanțelor chimice (REACH), de înființare a Agenției Europene pentru Produse Chimice, de modificare a Directivei 1999/45/CE și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 793/93 al Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 1488/94 al Comisiei, precum și a Directivei 76/769/CEE a Consiliului și a Directivelor 91/155/CEE, 93/67/CEE, 93/105/CE și 2000/21/CE ale Comisiei (JO L 396, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 60, p. 3, rectificare în JO 2009, L 36, p. 84).


title: Cauza F-10/15: Acțiune introdusă la 23 ianuarie 2015 – ZZ și alții/Comisia

text:
               16.3.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 89/48

         Acțiune introdusă la 23 ianuarie 2015 – ZZ și alții/Comisia
   (Cauza F-10/15)
   (2015/C 089/59)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamanți: ZZ și alții (reprezentanți: J.-N. Louis, R. Metz, N. de Montigny, D. Verbeke și T. Van Lysebeth, avocați)

      Pârâtă: Comisia

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziilor de stabilire a drepturilor reclamanților la rambursarea cheltuielilor de călătorie anuale în temeiul articolului 8 din anexa VII la Statutul funcționarilor, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 1023/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 22 octombrie 2013 de modificare a Statutului funcționarilor și a RAA

      Concluziile reclamanților

               —

               Anularea fișelor de remunerație din luna iunie 2014 ale reclamanților, în măsura în care acestea aplică pentru prima dată articolul 8 din anexa VII la Statut, în versiunea acestuia în vigoare începând cu 1 ianuarie 2014, pentru a stabili cheltuielile lor de călătorie;

               —

               în măsura în care este necesar, anularea deciziilor-tip din data de 15 octombrie 2014, de respingere a reclamației lor;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.