title: Cauza C-301/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesverwaltungsgerichts (Germania) la 24 iunie 2014 – Pfotenhilfe-Ungarn e.V./Ministerium für Energiewende, Landwirtschaft, Umwelt und ländliche Räume des Landes Schleswig-Holstein

text:
               8.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 303/25

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesverwaltungsgerichts (Germania) la 24 iunie 2014 – Pfotenhilfe-Ungarn e.V./Ministerium für Energiewende, Landwirtschaft, Umwelt und ländliche Räume des Landes Schleswig-Holstein
   (Cauza C-301/14)
   2014/C 303/32
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesverwaltungsgerichts

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Pfotenhilfe-Ungarn e.V.

      Pârât: Ministerium für Energiewende, Landwirtschaft, Umwelt und ländliche Räume des Landes Schleswig-Holstein

      Intervenient: Der Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht

      Întrebările preliminare

               1)

               Poate fi vorba despre un transport de animale care nu are legătură cu o activitate economică, în sensul articolului 1 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 1/2005 (1), în cazul în care acest transport este efectuat de o asociație de protecție a animalelor recunoscută ca fiind de interes general și are ca obiectiv plasarea câinilor fără stăpân la terți în schimbul unei taxe („taxă simbolică”) a cărei valoare este

                           a)

                           mai mică decât cheltuielile efectuate de asociaţie pentru animal, transport şi plasare sau doar acoperă aceste cheltuieli,

                           b)

                           mai mare decât cheltuielile efectuate, însă câştigul este utilizat pentru a finanţa cheltuielile rămase neacoperite, efectuate pentru plasarea altor animale fără stăpân, cheltuielile pentru animalele fără stăpân sau alte proiecte privind protecţia animalelor?

               2)

               Este vorba despre un operator angrenat în schimburi intracomunitare, în sensul articolului 12 din Directiva 90/425/CEE (2), în cazul în care o asociaţie de protecţie a animalelor recunoscută ca fiind de interes general transportă câini fără stăpân în Germania şi îi plasează la terţi în schimbul unei taxe („taxă simbolică”) a cărei valoare este

                           a)

                           mai mică decât cheltuielile efectuate de asociaţie pentru animal, transport şi plasare sau doar acoperă aceste cheltuieli,

                           b)

                           mai mare decât cheltuielile efectuate, însă câştigul este utilizat pentru a finanţa cheltuielile rămase neacoperite, efectuate pentru plasarea altor animale fără stăpân, cheltuielile pentru animalele fără stăpân sau alte proiecte privind protecţia animalelor?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1/2005 al Consiliului din 22 decembrie 2004 privind protecţia animalelor în timpul transportului (JO L 3, p. 1, Ediţie specială, 03/vol. 62, p. 3).

      (2)  Directiva 90/425/CEE a Consiliului din 26 iunie 1990 privind controalele veterinare și zootehnice aplicabile în schimburile intracomunitare cu anumite animale vii și produse în vederea realizării pieței interne (JO L 224, p. 29, Ediţie specială 03/vol. 08, p. 53).


title: Cauza F-51/09: Acțiune introdusă la 19 mai 2009 — Petrilli/Comisia

text:
               29.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 205/48

         Acțiune introdusă la 19 mai 2009 — Petrilli/Comisia
   (Cauza F-51/09)
   2009/C 205/89
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Alessandro Petrilli (Grottammare) (reprezentanți: J.-L. Lodomez, J. Lodomez, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei autorității împuternicite să facă numiri referitoare la stabilirea locului în care se află reședința principală a reclamantului

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei din 19 februarie 2009 prin care autoritatea împuternicită să facă numiri nu a acceptat stabilirea reședinței principale a reclamantului în Italia;

               —

               obligarea Comisiei la plata de dobânzi corespunzătoare sumelor datorate ca urmare a aplicării retroactive, asupra pensiei sale, a coeficientului corector pentru Italia, precum și sumelor datorate în temeiul indemnizației de reinstalare și al dublării alocației familiale, începând cu 1 iulie 2007, dobânzi calculate pe baza ratei fixate de Banca Centrală Europeană pentru principalele operațiuni de refinanțare, aplicabilă în cursul perioadei în cauză, majorată cu două puncte;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-181/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Finanzgericht Düsseldorf (Germania) la 18 aprilie 2012 — Yvon Welte/Finanzamt Velbert

text:
               16.6.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 174/20

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Finanzgericht Düsseldorf (Germania) la 18 aprilie 2012 — Yvon Welte/Finanzamt Velbert
   (Cauza C-181/12)
   2012/C 174/31
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Finanzgericht Düsseldorf

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Yvon Welte

      Pârât: Finanzamt Velbert

      Întrebarea preliminară

   Articolele 56 și 58 din Tratatul de instituire a Comunității Europene trebuie interpretate în sensul că se opun unui regim al impozitului pe succesiune propriu unui stat membru, care prevede o reducere de numai 2 000 de euro pentru nerezidenții cărora le este transmis, în cadrul succesiunii unui nerezident, un teren situat în acest stat membru, în condițiile în care o reducere de 500 000 de euro s-ar aplica în cazul în care defunctul sau beneficiarul ar avea reședința în statul membru în cauză la momentul decesului?


title: Cauza C-425/07 P: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 23 aprilie 2009 — AEPI Elliniki Etaireia pros Prostasian tis Pnevmatikis Idioktisias AE/Comisia Comunităților Europene (Recurs — Concurență — Respingerea unei plângeri de către Comisie — Disfuncții importante ale pieței comune — Lipsă de interes comunitar)

text:
               20.6.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 141/11

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 23 aprilie 2009 — AEPI Elliniki Etaireia pros Prostasian tis Pnevmatikis Idioktisias AE/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza C-425/07 P) (1)

   (Recurs - Concurență - Respingerea unei plângeri de către Comisie - Disfuncții importante ale pieței comune - Lipsă de interes comunitar)
   2009/C 141/17
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Recurentă: AEPI Elliniki Etaireia pros Prostasian tis Pnevmatikis Idioktisias AE (reprezentant: T. Asprogerakas Grivas, dikigoros)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: F. Castillo de la Torre și T. Christoforou, agenți)

      Obiectul

   Recurs declarat împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a patra) din 12 iulie 2007, AEPI/Comisia (T-229/05), prin care Tribunalul a respins ca nefondată o acțiune având ca obiect anularea Deciziei Comisiei din 18 aprilie 2005, prin care s-a respins plângerea depusă de reclamantă cu privire la o pretinsă încălcare a articolelor 81 și/sau 82 din Tratatul CE de către organismele de gestiune colectivă a drepturilor conexe, ERATO, APOLLON și GRAMMO, care ar fi aplicat tarife nerezonabile pentru remunerarea drepturilor conexe ale cântăreților, ale muzicienilor și ale producătorilor de suporturi materiale de muzică de către posturile de radio și televiziune

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă AEPI Elliniki Etaireia pros Prostasian tis Pnevmatikis Idioktisias AE la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 269, 10.11.2007.


title: Cauza C-280/12: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 28 noiembrie 2013 — Consiliul Uniunii Europene/Fulmen, Fereydoun Mahmoudian, Comisia Europeană (Recurs — Măsuri restrictive adoptate împotriva Republicii Islamice Iran cu scopul de a împiedica proliferarea nucleară — Înghețarea fondurilor — Obligația de a justifica temeinicia măsurii)

text:
               15.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 45/10

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 28 noiembrie 2013 — Consiliul Uniunii Europene/Fulmen, Fereydoun Mahmoudian, Comisia Europeană
   (Cauza C-280/12) (1)

   (Recurs - Măsuri restrictive adoptate împotriva Republicii Islamice Iran cu scopul de a împiedica proliferarea nucleară - Înghețarea fondurilor - Obligația de a justifica temeinicia măsurii)
   2014/C 45/17
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurent: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Bishop și R. Liudvinaviciute-Cordeiro, agenți)

      Celelalte părți din procedură: Fulmen, Fereydoun Mahmoudian (reprezentanți: A. Kronshagen și C. Hirtzberger, avocați), Comisia Europeană (reprezentant: M. Konstantinidis, agent)

      Interveniente în susținerea reclamantului: Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentanți: J. Beeko și A. Robinson, agenți, asistați de S. Lee, barrister), Republica Franceză (reprezentanți: E. Ranaivoson și D. Colas, agenți)

      Obiectul

   Recurs introdus împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 21 martie 2012, Fulmen și Mahmoudian/Consiliul (cauzele conexate T-439/10 și T-440/10), prin care Tribunalul a respins o cerere de anulare a Deciziei 2010/413/PESC a Consiliului din 26 iulie 2010 privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Poziției comune 2007/140/PESC (JO L 195, p. 39), a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 668/2010 din 26 iulie 2010 de punere în aplicare a articolului 7 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 423/2007 privind măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 195, p. 25), precum și a Deciziei 2010/644/PESC a Consiliului din 25 octombrie 2010 de modificare a Deciziei 2010/413/PESC (JO L 281, p. 81) și a Regulamentului (UE) nr. 961/2010 al Consiliului din 25 octombrie 2010 privind măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 423/2007 (JO L 281, p. 1) — Măsuri restrictive specifice adoptate împotriva Republicii Islamice Iran în scopul de a împiedica proliferarea nucleară — Înghețarea fondurilor — Eroare de drept — Eroare de apreciere — Sarcina probei

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Obligă Consiliul Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

               3.

               Republica Franceză, Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord și Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 235, 4.8.2012.


title: Cauza C-516/08: Acțiune introdusă la 25 noiembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Polonă

text:
               7.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/20

         Acțiune introdusă la 25 noiembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Polonă
   (Cauza C-516/08)
   (2009/C 32/33)
   Limba de procedură: polona
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: M. Kaduczak și P. Dejmek, agenți)

      Pârâtă: Republica Polonă
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin neadoptarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2006/70/CE a Comisiei din 1 august 2006 de stabilire a măsurilor de punere în aplicare a Directivei 2005/60/CE a Parlamentului European și a Consiliului în ceea ce privește definiția „persoanelor expuse politic” și criteriile tehnice de aplicare a procedurilor simplificate de precauție privind clientela, precum și de exonerare pe motivul unei activități financiare desfășurate în mod ocazional sau la scară foarte limitată (1) sau, în orice caz, prin necomunicarea acestora Comisiei, Republica Polonă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive;

               —

               obligarea Republicii Polone la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Termenul pentru transpunerea Directivei 2006/70/CE a expirat la 15 decembrie 2007.

      (1)  JO L 214, 4.8.2006, p. 29, Ediție specială 09/vol. 2, p. 241.


title: Cauza T-410/10: Hotărârea Tribunalului din 22 martie 2013 — Bottega Veneta International/OAPI (Forma unei poșete) [ „Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare tridimensionale — Forma unei poșete — Motive absolute de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Lipsa caracterului distinctiv dobândit prin utilizare — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) și alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Neluarea în considerare a unui element care constituie marca solicitată — Norma 9 din Regulamentul (CE) nr. 2868/95” ]

text:
               4.5.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/15

         Hotărârea Tribunalului din 22 martie 2013 — Bottega Veneta International/OAPI (Forma unei poșete)
   (Cauza T-410/10) (1)

   (Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare tridimensionale - Forma unei poșete - Motive absolute de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Lipsa caracterului distinctiv dobândit prin utilizare - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) și alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Neluarea în considerare a unui element care constituie marca solicitată - Norma 9 din Regulamentul (CE) nr. 2868/95)
   2013/C 129/29
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Bottega Veneta International Sàrl (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentanți: P. Roncaglia, G. Lazzeretti, M. Boletto și E. Gavuzzi, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: G. Mannucci, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 16 iunie 2010 (R 1539/2009-1) privind o cerere de înregistrare ca marcă comunitară a unui semn tridimensional constituit din forma unei poșete

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Bottega Veneta International Sàrl la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 301, 6.11.2010.


title: Cauza C-251/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Kecskeméti Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungaria) la 26 mai 2014 – György Balázs/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-alföldi Regionális Vám-és Pénzügyőri Főigazgatósága

text:
               8.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 303/10

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Kecskeméti Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungaria) la 26 mai 2014 – György Balázs/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-alföldi Regionális Vám-és Pénzügyőri Főigazgatósága
   (Cauza C-251/14)
   2014/C 303/14
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Kecskeméti Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: György Balázs

      Pârâtă: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-alföldi Regionális Vám- és Pénzügyőri Főigazgatósága

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 4 alineatul (1) și articolul 5 din Directiva 98/70/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 13 octombrie 1998 privind calitatea benzinei și a motorinei și de modificare a Directivei 93/12/CEE a Consiliului trebuie interpretate în sensul că, în afara cerinţelor de calitate stabilite în legislaţia naţională adoptată în temeiul directivei în cauză, nu pot fi impuse furnizorilor de combustibil, printr-o altă reglementare naţională, cerinţe de calitate prevăzute în cadrul unui standard naţional și care sunt suplimentare în raport cu dispoziţiile directivei menţionate?

               2)

               Articolul 1 punctele 6 și 11 din Directiva 98/34/CE (2) a Parlamentului European și a Consiliului din 22 iunie 1998 de stabilire a unei proceduri pentru furnizarea de informații în domeniul standardelor și reglementărilor tehnice și al normelor referitoare la serviciile societății informaționale trebuie interpretat în sensul că, dacă este în vigoare o reglementare tehnică (în prezenta cauză, un ordin ministerial adoptat în temeiul unei abilitări legislative), aplicarea unui standard naţional adoptat în acelaşi domeniu poate fi doar voluntară, respectiv că legea nu poate stabili aplicarea obligatorie a acestuia?

               3)

               Îndeplineşte criteriul de punere la dispoziţia publicului a standardului naţional, prevăzut la [articolul 1] punctul 6 din Directiva 98/34/CE, un standard care, la data la care ar fi trebuit aplicat potrivit autorităţii administrative, nu era disponibil în limba naţională?

      (1)  JO L 350, p. 58, Ediție specială, 13/vol. 26, p. 3.

      (2)  JO L 204, p. 37, Ediție specială, 13/vol. 23, p. 207.


title: Cauza C-522/06: Acțiune introdusă la data de 22 decembrie 2006 — Comisie/Belgia

text:
               24.2.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 42/16

         Acțiune introdusă la data de 22 decembrie 2006 — Comisie/Belgia
   (Cauza C-522/06)
   (2007/C 42/27)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: A. Alcover San Pedro, B. Stromsky, agenți)

      Pârât: Regatul Belgiei
   Pretențiile reclamantei

               —

               constatarea că, prin omiterea determinării condițiilor de calificare minimă cerute pentru anumiți membri ai personalului care lucrează în domeniul recuperării, reciclării, regenerării și distrugerii substanțelor reglementate, potrivit articolului 16 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 2037/2000 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 iunie 2000 privind substanțele care diminuează stratul de ozon (1), și, în ceea ce privește Regiunea Valonă, prin neluarea tuturor măsurilor preventive realizabile în vederea eliminării și reducerii la minimum a pierderilor de substanțe reglementate, precum și prin neefectuarea controalelor anuale pentru stabilirea prezenței sau absenței acestor pierderi în conformitate cu articolul 17 alineatul (1) din același regulament, Regatul Belgiei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 16 alineatul (5) și articolului 17 alineatul (1) din acest Regulament;

               —

               obligarea Regatului Belgiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   În susținerea acțiunii sale, reclamanta arată că Regatul Belgiei a omis să determine condițiile de calificare minimă care trebuie îndeplinite de personalul care are sarcina recuperării, reciclării, regenerării și distrugerii substanțelor reglementate prevăzute la articolul 2 din Regulament și făcând parte din echipamentele de refrigerare și climatizare, pompele de căldură, sistemele de protecție contra incendiilor și extinctoare — cu excepția, în ceea ce privește extinctoarele pe bază de halon, a Regiunii Bruxelles-Capitală — pe de o parte, iar pe de altă parte, în ceea ce privește Regiunea Valonă, a omis să ia toate măsurile preventive realizabile în vederea eliminării și reducerii la minimum a pierderilor de substanțe reglementate și de a efectua controalele anuale cerute pentru stabilirea eventualei prezențe a unor astfel de pierderi.

      (1)  JO L 244, p. 1.


title: Cauza C-108/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Baranya Megyei Bíróság (Republica Ungară) la 23 martie 2009 — Ker-Optika Bt./ÁNTSZ Dél-dunántúli Regionális Intézete

text:
               20.6.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 141/24

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Baranya Megyei Bíróság (Republica Ungară) la 23 martie 2009 — Ker-Optika Bt./ÁNTSZ Dél-dunántúli Regionális Intézete
   (Cauza C-108/09)
   2009/C 141/43
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Baranya Megyei Bíróság

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Ker-Optika Bt.

      Pârâtă: ÁNTSZ Dél-dunántúli Regionális Intézete

      Întrebările preliminare

               1)

               Comercializarea de lentile de contact reprezintă o consultație medicală care necesită un examen fizic al pacientului, astfel încât aceasta nu intră în domeniul de aplicare al Directivei 2000/31/CEE a Parlamentului European și a Consiliului privind anumite aspecte juridice ale serviciilor societății informaționale, în special ale comerțului electronic, pe piața internă (1)?

               2)

               În cazul în care comercializarea de lentile de contact nu constituie o consultație medicală care necesită un examen fizic al pacientului, articolul 30 din Tratatul CE trebuie interpretat în sensul că reglementarea dintr-un stat membru care prevede că lentilele de contact nu pot fi comercializate decât în magazine specializate în instrumente medicale este contrară prevederilor acestui articol?

               3)

               Legislația maghiară care permite comercializarea lentilelor de contact numai în magazine specializate în instrumente medicale este contrară principiului liberei circulații a mărfurilor prevăzut la articolul 28 CE?

      (1)  Directiva 2000/31/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 8 iunie 2000 privind anumite aspecte juridice ale serviciilor societății informaționale, în special ale comerțului electronic, pe piața internă (directiva privind comerțul electronic) (JO L 178, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 29, p. 257).


title: Cauza T-250/09: Acțiune introdusă la 23 iunie 2009 — Cesea Group/OAPI — Mangini & C. (mangiami)

text:
               15.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 193/31

         Acțiune introdusă la 23 iunie 2009 — Cesea Group/OAPI — Mangini & C. (mangiami)
   (Cauza T-250/09)
   2009/C 193/49
   Limba în care a fost formulată acțiunea: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Cesea Group Srl (Roma, Italia) (reprezentanți: D. De Simone, D. Demarinis, J. Wrede, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Mangini & C. Srl (Sestri Levante, Italia)

      Concluziile reclamantei

               —

               Cesea Group Srl solicită anularea sau, în subsidiar, modificarea și limitarea, în conformitate cu motivele expuse ale acțiunii, a deciziei adoptate la 20 aprilie 2009 și notificate la 24 aprilie 2009 de Camera a doua de recurs a OAPI, ca urmare a introducerii recursului nr. R 982/2008-2 în urma procedurii de anulare nr. 2063 C inițiată de societatea Mangini & C. Srl.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: marca figurativă ce conține termenul „mangiami” (cerere de înregistrare nr. 3 113 933) pentru produse din clasele 29, 30 și 32.

      Titularul mărcii comunitare: reclamanta.

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: Mangini & C. Srl.

      Dreptul asupra mărcii al părții care solicită declararea nulității: înregistrarea în Italia nr. 819 926 a mărcii verbale „MANGINI” pentru produse și servicii din clasele 30 și 42, marca figurativă italiană nr. 668 388 care conține termenul „Mangini” pentru produse și servicii din clasele 30 și 42, marca figurativă italiană nr. 648 507 care conține termenul „Mangini”, pentru produse din clasa 30, înregistrarea internațională nr. 738 072 a mărcii verbale „MANGINI” pentru produse și servicii din clasele 30 și 42, marca verbală „MANGINI” notoriu cunoscută în Italia în sensul articolului 6 bis din Convenția de la Paris pentru „producție de produse de patiserie, cofetărie, cafea, înghețată și produse zaharoase în general, servicii de bar, bufete cu autoservire și restaurant”; și denumirea comercială „MANGINI” utilizată în cadrul normal al mediului de afaceri în Italia pentru „producție de produse de patiserie, cofetărie, cafea, înghețată și produse zaharoase în general, servicii de bar, bufete cu autoservire și restaurant”.

      Decizia diviziei de anulare: respingerea cererii de declarare a nulității.

      Decizia camerei de recurs: anularea deciziei atacate și admiterea parțială a cererii de declarare a nulității.
   Motivele invocate:

               —

               Încălcarea articolului 40 alineatul (6) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95 al Comisiei din 13 decembrie 1995 de punere în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 40/94 al Consiliului privind marca comunitară (1), în măsura în care camera de recurs și-a întemeiat decizia pe examinarea unor documente care nu fuseseră prezentate în fața diviziei de anulare, deși era vorba despre documente indisponibile care nu fuseseră comunicate în termenul acordat de divizia de anulare.

               —

               Ilegalitatea declarării nulității privind produsele din clasa 29, care nu este revendicată de marca internațională a Mangini & C. Srl, și produsele din clasa 30 care nu au legătură cu bomboanele.

      (1)  JO L 303, 15.12.1995, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 189.


title: Cauza T-363/15: Hotărârea Tribunalului din 16 martie 2016 – Työhönvalmennus Valma/OAPI (Forma unei cutii de joc care conține blocuri din lemn) [„Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare tridimensionale — Forma unei cutii de joc care conține blocuri din lemn — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Lipsa caracterului distinctiv dobândit prin utilizare — Articolul 7 alineatul (3) din Regulamentul nr. 207/2009”]

text:
               2.5.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 156/42

         Hotărârea Tribunalului din 16 martie 2016 – Työhönvalmennus Valma/OAPI (Forma unei cutii de joc care conține blocuri din lemn)
   (Cauza T-363/15) (1)

   ([„Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare tridimensionale - Forma unei cutii de joc care conține blocuri din lemn - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Lipsa caracterului distinctiv dobândit prin utilizare - Articolul 7 alineatul (3) din Regulamentul nr. 207/2009”])
   (2016/C 156/55)
   Limba de procedură: finlandeza

      Părțile

      Reclamantă: Työhönvalmennus Valma Oy (Lahti, Finlanda) (reprezentanți: S. Salonen și K. Parviainen, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: M. Rajh, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 4 mai 2015 (cauza R 1690/2014-2), privind o cerere de înregistrare ca marcă comunitară a unui semn tridimensional constituit de forma unei cutii de joc care conține blocuri din lemn

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Työhönvalmennus Valma Oy la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 337, 12.10.2015.


title: Cauza T-464/10: Acțiune introdusă la 27 septembrie 2010 — Fitzpatrick/Comisia

text:
               4.12.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/45

         Acțiune introdusă la 27 septembrie 2010 — Fitzpatrick/Comisia
   (Cauza T-464/10)
   ()
   2010/C 328/73
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Patrick Fitzpatrick (Kileany, Irlanda) (reprezentanți: A. Collins SC, N. Travers, Barrister și D. Barry, Solicitor)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea Deciziei Comisiei notificate cu numărul C(2010) 4761 din 13 iulie 2010 sub forma unei scrisori către Irlanda, și care a fost notificată reclamantului la 16 iulie 2010, de respingerea a unei cereri de capacitate de siguranță privind o propunere de nou trauler oceanic care să înlocuiască MFV Shauna Ann, și de înlocuire a deciziei privind cererea menționată cuprinsă în Decizia 2003/245 a Comisiei din 4 aprilie 2003 privind cererile primite de Comisie de extindere a obiectivelor celui de al patrulea Program de orientare plurianual (POP IV) în scopul îmbunătățirii siguranței, navigației maritime, igienei, calității produselor și condițiilor de muncă pentru navele cu o lungime totală mai mare de 12 metri (JO L 90, p. 48), care a fost anulată, în măsura în care îl privește pe reclamant, prin Hotărârea Tribunalului din 13 iunie 2006, Boyle și alții/Comisia (T-218/03-T-240/03, Rec., p. II-1699), și

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin intermediul prezentei cereri, reclamantul solicită, în temeiul articolului 263 TFUE, anularea Deciziei Comisiei notificate cu numărul C(2010) 4761 din 13 iulie 2010 sub forma unei scrisori către Irlanda, și care a fost notificată reclamantului la 16 iulie 2010, de respingerea a unei cereri de capacitate de siguranță privind o propunere de nou trauler oceanic care să înlocuiască MFV Shauna Ann, și de înlocuire a deciziei privind cererea menționată cuprinsă în Decizia 2003/245 a Comisiei din 4 aprilie 2003 privind cererile primite de Comisie de extindere a obiectivelor celui de al patrulea Program de orientare plurianual (POP IV) în scopul îmbunătățirii siguranței, navigației maritime, igienei, calității produselor și condițiilor de muncă pentru navele cu o lungime totală mai mare de 12 metri (JO L 90, p. 48), care a fost anulată, în măsura în care îl privește pe reclamant, prin Hotărârea Tribunalului din 13 iunie 2006, Boyle și alții/Comisia (T-218/03-T-240/03, Rec., p. II-1699).
   În susținerea cererii sale, reclamantul invocă următoarele motive:

               În primul rând, reclamantul susține că pârâta a acționat fără o bază legală. Articolul 4 alineatul (2) din Decizia 97/413/CE a Consiliului din 26 iunie 1997 privind obiectivele și modalitățile vizând restructurarea, în perioada cuprinsă între 1 ianuarie 1997 și 31 decembrie 2001, a sectorului pescuitului comunitar în vederea realizării unui echilibru durabil între resurse și exploatarea acestora (JO L 175, p. 27) continuă să constituie temeiul legal corespunzător al deciziei atacate și, astfel, Comisia nu a avut o bază legală pentru adoptarea valabilă a deciziei sub forma unei decizii ad hoc.

               În al doilea rând, reclamantul susține că Comisia a încălcat o normă fundamentală de procedură. Reclamantul susține că decizia atacată ar fi trebuit, în temeiul Deciziei 97/413/CE a Consiliului, să fie adoptată potrivit procedurii comitetului de gestionare și că, întrucât a ales să adopte decizia ad hoc, Comisia a acționat cu încălcarea unei norme fundamentale de procedură.

               În al treilea rând, reclamantul susține că prin interpretarea greșită a articolului 4 alineatul (2) din Deciziei 97/413/CE a Consiliului, Comisia și-a depășit competența, în special prin faptul că s-a bazat pe criterii nerelevante și a ignorat definiția „efortului de pescuit” prevăzută de Decizia 97/413/CE și de legislația comunitară privind pescuitul aplicabilă la data depunerii cererii reclamantului pentru tonajul de siguranță în decembrie 2001.

               În plus, se susține că decizia atacată conține o serie de erori vădite în aprecierea cererii reclamantului pentru tonajul de siguranță. În special, reclamantul susține că decizia Comisiei de refuzare a cererii reclamantului pentru acest motiv este neîntemeiată, în condițiile în care utilizarea pentru Shauna Ann a capacității de înlocuire a unui număr de vase mai mici însemna că nu exista o creștere a capacității totale a sectorului polivalent al flotei de pescuit irlandeze la data înregistrării acestei nave.

               În sfârșit, reclamantul susține i-a fost încălcat de către Comisie dreptul său la bună administrare. Se susține că refuzul Comisiei de a evalua pe fond cerea sa constituie o încălcare a obligației care îi revine acesteia în temeiul articolului 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (JO 2010 C 83, p. 389) și, în special, a dreptului său, în temeiul articolului 4 alineatul (2) din Decizia 97/413/CE la o evaluare „echitabilă și într-un termen rezonabil a cererii sale”.


title: Cauza C-536/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Upravno sodišče Republike Slovenije (Slovenia) la 21 decembrie 2009 — Marija Omejc/Republica Slovenia

text:
               13.3.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/28

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Upravno sodišče Republike Slovenije (Slovenia) la 21 decembrie 2009 — Marija Omejc/Republica Slovenia
   (Cauza C-536/09)
   2010/C 63/47
   Limba de procedură: slovena

      Instanța de trimitere

   Upravno sodišče Republike Slovenije

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Marija Omejc

      Pârâtă: Republica Slovenia

      Întrebările preliminare

               1.

               Sintagma „împiedică realizarea controlului la fața locului” trebuie interpretată în cadrul dreptului național care asociază noțiunea de împiedicare cu un comportament intenționat al unei persoane determinate sau cu neglijența acesteia?

               2.

               În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare: sintagma „împiedică realizarea controlului la fața locului” trebuie interpretată în sensul că acoperă, pe lângă actele săvârșite cu intenție sau circumstanțele provocate cu intenție care fac imposibilă realizarea controlului, și orice alt act sau orice altă omisiune care poate fi atribuită neglijenței agricultorului sau reprezentantului acestuia în cazul în care din această cauză nu a fost posibilă realizarea controlului la fața locului în mod integral?

               3.

               În cazul unui răspuns afirmativ la a doua întrebare: pronunțarea unei sancțiuni în temeiul articolului 23 alineatul (2) din Regulamentul 796/2004/CE (1) depinde de informarea agricultorului în mod adecvat cu privire la partea din control care necesită participarea acestuia?

               4.

               În cazul în care responsabilul exploatației agricole nu locuiește pe aceasta, definiția reprezentantului în temeiul articolului 23 alineatul (2) din Regulamentul 796/2004/CE trebuie apreciată în temeiul dreptului național sau al dreptului comunitar?

               5.

               În cazul în care aspectul de la punctul precedent trebuie apreciat din perspectiva dreptului comunitar: dispozițiile articolului 23 alineatul (2) din Regulamentul 796/2004/CE trebuie interpretate în sensul că este considerat reprezentant al agricultorului în cadrul controalelor la fața locului, orice persoană adultă aptă de muncă care locuiește pe exploatația agricolă și căreia îi este încredințată cel puțin o parte din gestiunea acestei exploatații agricole?

               6.

               În cazul în care aspectul care face obiectul întrebării de la punctul 4) trebuie apreciat din perspectiva dreptului comunitar și în cazul în care răspunsul la întrebarea de la punctul 5) este negativ: responsabilul unei exploatații agricole (agricultor în sensul articolului 23 alineatul (2) din Regulamentul 796/2004/CE) care nu locuiește pe exploatație este obligat să numească un reprezentant care în general poate fi contactat în orice moment la exploatația agricolă?

      (1)  Regulamentul (CE) nr.°796/2004 al Comisiei din 21 aprilie 2004 de stabilire a normelor de aplicare a eco-condiționării, a modulării și a sistemului integrat de gestionare și control, prevăzute de Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 al Consiliului din 29 septembrie 2003 de stabilire a normelor comune pentru schemele de sprijin direct în cadrul politicii agricole comune și de stabilire a anumitor scheme de sprijin pentru agricultori (JO L 141, p. 18, Ediție specială 03/vol. 56, p. 210)


title: Cauza T-462/14: Ordonanța Tribunalului din 12 mai 2015 – EEB/Comisia

text:
               13.7.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 228/26

         Ordonanța Tribunalului din 12 mai 2015 – EEB/Comisia
   (Cauza T-462/14) (1)

   (2015/C 228/37)
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei a șaptea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 315, 15.9.2014.


title: Cauza T-29/16: Acțiune introdusă la 25 ianuarie 2016 – Caffè Nero Group/OAPI (CAFFÈ NERO)

text:
               21.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 106/39

         Acțiune introdusă la 25 ianuarie 2016 – Caffè Nero Group/OAPI (CAFFÈ NERO)
   (Cauza T-29/16)
   (2016/C 106/46)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Caffè Nero group Ltd (Londra, Regatul Unit) (reprezentant: L. Cassidy, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Marca în litigiu: marca comunitară verbală „CAFFÈ NERO” – cererea de înregistrare nr. 13 238 019

      Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a OAPI din 4 noiembrie 2015 în cauza R 410/2015-1

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               autorizarea înregistrării mărcii solicitate nr. 13 238 019;

               —

               respingerea motivelor de refuz al cererii de înregistrare a mărcii comunitare în aplicarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (g) și a articolului 7 alineatul (2);

               —

               autorizarea admiterii și a publicării cererii de înregistrare a mărcii comunitare pentru toate produsele și serviciile vizate;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă în cadrul prezentei proceduri.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele(b), (c) și (g) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009.


title: Cauza T-157/16 P: Recurs introdus la 14 aprilie 2016 de Ingrid Fedtke împotriva Ordonanței din 5 februarie 2016 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-107/15, Fedtke/CESE

text:
               30.5.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 191/43

         Recurs introdus la 14 aprilie 2016 de Ingrid Fedtke împotriva Ordonanței din 5 februarie 2016 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-107/15, Fedtke/CESE
   (Cauza T-157/16 P)
   (2016/C 191/57)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: Ingrid Fedtke (Wezembeek-Oppem, Belgia) (reprezentant: M.-A. Lucas, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Comitetul Economic și Social European

      Concluziile

   Recurenta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Ordonanței din 5 februarie 2016 a Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) în cauza F-107/15;

               —

               trimiterea cauzei spre rejudecare Tribunalului Funcției Publice, pentru ca acesta să se pronunțe pe fondul acțiunii;

               —

               pronunțarea asupra cheltuielilor de judecată conform legislației în vigoare.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului, recurenta invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe eroarea de drept și/sau pe insuficiența motivării care ar afecta ordonanța atacată, întrucât Tribunalul Funcției Publice (TFP) a considerat la punctele 19-21 și 25 din ordonanța menționată că, atât în ipoteza unei cereri de reexaminare a unei decizii necontestate în termenul prevăzut, precum și în cea a unei cereri care pune în discuție în mod indirect o astfel de decizie, caracterul nou al unui fapt invocat în sprijinul cererii necesită ca nici reclamanta și nici administrația să nu fi avut sau să nu fi putut avea cunoștință de acesta la momentul adoptării deciziei rămase definitive, și a aplicat acest principiu la punctele 27-32 din ordonanța menționată, în timp ce din jurisprudență reiese că necunoașterea faptului invocat nu este necesară în cazul unei cereri de reexaminare.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe eroarea de drept și/sau pe denaturarea dosarului și pe insuficiența motivării care ar afecta ordonanța atacată, întrucât TFP a considerat, la punctul 32 din ordonanța menționată, pentru motivul că niciun fapt nou și esențial nu justifica o cerere de reexaminare, că procedura precontencioasă nu și-a urmat cursul obișnuit și că concluziile împotriva deciziei din 30 septembrie 2014 și respingerea din 22 aprilie 2015 a reclamației erau inadmisibile, în timp ce caracterul pur confirmativ al acestor decizii presupunea nu doar ca ele să nu fi fost precedate de o reexaminare, dar și ca ele să nu fi conținut niciun element nou și că, așa cum a arătat recurenta, decizia din 30 septembrie 2014 conținea un element nou față de cea din 7 aprilie 2014, astfel cum cea din 22 aprilie 2015 conținea un element nou față de cea din 30 septembrie 2014.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe eroarea de drept și/sau pe denaturarea dosarului și pe absența răspunsului la argumentarea recurentei, care ar afecta ordonanța atacată, întrucât TFP a considerat, la punctul 26 din ordonanța menționată, că caracterul de noutate al faptului invocat în sprijinul cererii de reexaminare presupune ca părțile să nu fi avut sau să nu fi putut avea cunoștință de acesta, că recurenta nu a indicat în cererea sa fapte noi și esențiale care pot justifica prezentarea acesteia, ci, prin referirea la nota șefului său de unitate, s-a prevalat de modificarea statutului deși necunoașterea faptului invocat nu era necesară în speță că recurenta a indicat, astfel cum a afirmat în cererea de reexaminare, că a extins temeiul juridic al acesteia și, cu trimitere la nota șefului său de unitate, că administrația nu a acordat suficientă atenție cerințelor noului statut, care constituiau elemente noi și esențiale.

               4.

               Al patrulea motiv întemeiat pe încălcarea normelor privind probele și a principiului obiectivității, întrucât TFP a considerat la punctul 28 din ordonanța atacată că recurenta nu a furnizat indicații privind data la care administrația a avut sau ar fi putut avea cunoștință despre plecarea colegei sale în concediu de maternitate și pentru creșterea copilului și, la punctul 29 din ordonanța menționată, că nu se putea exclude că acest lucru s-a întâmplat la 7 aprilie 2014, având în vedere durata statutară a acestor concedii, predictibilitatea cu mult timp înainte a datei nașterii și obiceiul de a informa cât de repede posibil serviciul cu privire la o absența de lungă durată, dar a dedus la punctele 30-32 din ordonanța menționată că recurenta nu a arătat că nici ea, nici administrația nu au avut sau nu ar fi putut avea cunoștință la 7 aprilie 2014 despre viitoarea absență a colegei sale, că cererea sa de reexaminare nu este justificată prin niciun fapt nou și esențial și că concluziile sale sunt inadmisibile, deși dovada unui fapt negativ și în privința unui terț este imposibilă, că CESE trebuia să indice data cererii de concediu și că TFP nu putea să se întemeieze nici pe prezumțiile succesive și nici pe o simplă presupunere pentru a inversa sarcina probei și a-și justifica concluziile.


title: Cauza C-103/08: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 1 octombrie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Vorarlberg — Austria) — Arthur Gottwald/Bezirkshauptmannschaft Bregenz (Libera circulație a persoanelor — Cetățenia Uniunii — Articolul 12 CE — Acordarea unei viniete rutiere anuale gratuite persoanelor cu handicap — Dispoziții care limitează acordarea unei astfel de viniete la persoanele cu handicap care au domiciliul sau reședința obișnuită pe teritoriul național)

text:
               21.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/8

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 1 octombrie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Vorarlberg — Austria) — Arthur Gottwald/Bezirkshauptmannschaft Bregenz
   (Cauza C-103/08) (1)

   (Libera circulație a persoanelor - Cetățenia Uniunii - Articolul 12 CE - Acordarea unei viniete rutiere anuale gratuite persoanelor cu handicap - Dispoziții care limitează acordarea unei astfel de viniete la persoanele cu handicap care au domiciliul sau reședința obișnuită pe teritoriul național)
   2009/C 282/13
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Vorarlberg

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Arthur Gottwald

      Pârâtă: Bezirkshauptmannschaft Bregenz

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Vorarlberg (Austria) — Interpretarea articolului 12 din Tratatul CE — Discriminare pe motiv de cetățenie sau naționalitate — Legislație națională care limitează beneficiul unei viniete gratuite de taxă de utilizare a drumurilor, pusă la dispoziția persoanelor cu handicap, numai la persoanele care au domiciliul sau reședința obișnuită pe teritoriul național

      Dispozitivul

   Articolul 12 CE trebuie interpretat în sensul că nu se opune unei reglementări naționale, precum cea în cauză în acțiunea principală, care restrânge acordarea cu titlu gratuit a unei viniete rutiere anuale la persoanele cu handicap care au domiciliul sau reședința obișnuită pe teritoriul statului membru respectiv, inclusiv persoanele care revin în mod regulat în acest stat din motive profesionale sau personale.

      (1)  JO C 142, 7.6.2008.


title: Cauza T-555/11: Hotărârea Tribunalului din 13 noiembrie 2012 — tesa/OAPI — Superquímica (tesa TACK) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative tesa TACK — Marcă națională figurativă anterioară TACK Ceys — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Similitudinea semnelor — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               22.12.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/21

         Hotărârea Tribunalului din 13 noiembrie 2012 — tesa/OAPI — Superquímica (tesa TACK)
   (Cauza T-555/11) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative tesa TACK - Marcă națională figurativă anterioară TACK Ceys - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Similitudinea semnelor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2012/C 399/37
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: tesa SE (Hamburg, Germania) (reprezentanți: F. Schwab, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: A. Folliard-Monguiral și O. Mondéjar Ortuño, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: La Superquímica, SA (L’Hospitalet de Llobregat, Spania) (reprezentant: A. Canela Giménez, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 5 iulie 2011 (cauza R 866/2010-1), referitoare la o procedură de opoziție între La Superquímica, SA și tesa SE

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă tesa SE la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 6, 7.1.2012.


title: Cauza T-372/10: Acțiune introdusă la 3 septembrie 2010 — Bolloré/Comisia

text:
               6.11.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/35

         Acțiune introdusă la 3 septembrie 2010 — Bolloré/Comisia
   (Cauza T-372/10)
   ()
   2010/C 301/60
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Bolloré (Ergué-Gabéric, Franța) (reprezentanți: P. Gassenbach, C. Lemaire și O. de Juvigny, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea articolelor 1 și 2 din Decizia nr. C(2010) 4160 final a Comisiei din 23 iunie 2010 referitoare la o procedură de aplicare a articolului 101 TFUE și a articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/36.212 — Hârtie autocopiativă);

               —

               cu titlu subsidiar, reducerea substanțială a cuantumului amenzii aplicate Bolloré prin articolul 2 din decizie;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin acțiunea formulată, reclamanta solicită, cu titlu principal, anularea Deciziei C(2010) 4160 final a Comisiei din 23 iunie 2010 referitoare la o procedură de aplicare a articolului 101 TFUE și a articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/36.212 — Hârtie autocopiativă) adoptată de Comisie ca urmare a Hotărârii Curții de Justiție pronunțate în cauza C-327/07 P, Bolloré/Comisia, prin care Curtea a statuat că nu a fost respectat dreptul la apărare al Bolloré, în măsura în care Bolloré fusese sancționată nu numai în calitate de societate-mamă a Copigraph, ci și în calitate de coautor direct și personal al încălcării, în timp ce comunicarea privind obiecțiunile viza numai răspunderea sa în calitate de societate-mamă a Copigraph.
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă șase motive, întemeiate pe:

               —

               încălcarea articolelor 6 și 7 din Convenția Europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale (denumită în continuare „CEDO”) și a articolelor 41, 47 și 49 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (denumită în continuare „Carta”), în sensul că sancțiunea aplicată Bolloré a fost pronunțată cu încălcarea principiilor legalității infracțiunilor și pedepselor, securității juridice, caracterului personal al pedepselor și dreptului la un proces echitabil, în măsura în care:

                           —

                           sancțiunea aplicată Bolloré în calitate de societate-mamă ar constitui o încălcare a principiilor legalității infracțiunilor și pedepselor și securității juridice, prevăzute la articolele 6 și 7 din CEDO și la articolele 47 și 49 din Cartă, și a principiului caracterului personal al pedepselor;

                           —

                           audierea Bolloré, la care nu a participat niciunul dintre membrii colegiului Comisiei, ar constitui o încălcare a dreptului la un proces echitabil consacrat la articolul 6 din CEDO și la articolele 41 și 47 din Cartă, întrucât cauza Bolloré nu a fost judecată de „instanța acesteia”;

                           —

                           condițiile privind „readoptarea” deciziei inițiale ar încălca, în privința mai multor aspecte, cerința de imparțialitate care ar fi aferentă dreptului la un proces echitabil, consacrat la articolul 6 din CEDO și la articolele 41 și 47 din Cartă;

               —

               încălcarea articolului 101 TFUE și a articolului 25 din Regulamentul nr. 1/2003 (1) întrucât Comisia ar fi sancționat Bolloré pentru încălcări care ar fi în prezent prescrise;

               —

               încălcarea principiului egalității de tratament prin sancționarea Bolloré în calitate de societate-mamă a Copigraph la momentul situației de fapt;

               —

               încălcarea articolului 101 TFUE, a articolului 6 din CEDO și a articolelor 41 și 47 din Cartă prin notificarea celei de a doua comunicări privind obiecțiunile într-un termen vădit nerezonabil și prin crearea unui obstacol definitiv în calea Bolloré de a se apăra împotriva obiecțiunilor referitoare, pe de o parte, la răspunderea acesteia în calitate de societate-mamă a Copigraph și, pe de altă parte, la propria participare la încălcare;

               —

               cu titlu subsidiar, încălcarea Liniilor directoare din 1998 privind metoda de stabilire a amenzilor (2), a principiilor individualizării pedepselor și proporționalității în materia stabilirii cuantumului amenzii și a cerinței de motivare, precum și

               —

               cu titlu subsidiar, încălcarea Comunicării din 1996 privind neaplicarea de amenzi sau reducerea cuantumului acestora (3) și a principiilor proporționalității și egalității de tratament.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele [101 TFUE] și [102 TFUE] (JO 2003, L 1, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 167, rectificare în Ediție specială, 08/vol. 4, p. 269).

      (2)  Liniile directoare privind metoda de stabilire a amenzilor aplicate în temeiul articolului 15 alineatul (2) din Regulamentul nr. 17 și al articolului 65 alineatul (5) din Tratatul CECO (JO 1998, C 9, p. 3, Ediție specială, 08/vol. 3, p. 69).

      (3)  Comunicarea Comisiei privind neaplicarea de amenzi sau reducerea cuantumului acestora în cauzele având ca obiect înțelegeri (JO 1996, C 207, p. 4).


title: Cauza C-370/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Supreme Court (Irlanda) la 3 august 2012 — Thomas Pringle/Guvernul irlandez, Irlanda și Attorney General

text:
               6.10.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 303/18

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Supreme Court (Irlanda) la 3 august 2012 — Thomas Pringle/Guvernul irlandez, Irlanda și Attorney General
   (Cauza C-370/12)
   2012/C 303/31
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   Supreme Court

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Thomas Pringle

      Pârâți: Guvernul irlandez, Irlanda și Attorney General

      Întrebările preliminare

               1.

               Decizia 2011/199/UE a Consiliului European din 25 martie 2011 (1) este validă:

                           —

                           având în vedere utilizarea procedurii de revizuire simplificate potrivit articolului 48 alineatul (6) TFUE și, în special, modificarea propusă a articolului 136 TFUE implică o extindere a competențelor conferite Uniunii prin tratate?

                           —

                           având în vedere conținutul modificării propuse, în special în cazul în care aceasta implică o încălcare a tratatelor sau a principiilor generale de drept al Uniunii?

               2.

               Având în vedere

                           —

                           articolele 2 TUE și 3 TUE și dispozițiile din partea a treia titlul VIII din TFUE și, în special, articolele 119 TFUE-123 TFUE și articolele 125 TFUE-127 TFUE;

                           —

                           competența exclusivă a Uniunii în materie de politică monetară, astfel cum este prevăzută la articolul 3 alineatul (1) litera (c) TFUE, și în materie de încheiere a acordurilor internaționale care intră în domeniul de aplicare al articolului 3 alineatul (2) TFUE;

                           —

                           competența Uniunii în materie de coordonare a politicii economice în conformitate cu articolul 2 alineatul (3) TFUE și cu partea a treia titlul VIII din TFUE;

                           —

                           atribuțiile și funcțiile instituțiilor Uniunii în temeiul principiilor menționate la articolul 13 TUE;

                           —

                           principiul cooperării loiale prevăzut la articolul 4 alineatul (3) TUE;

                           —

                           principiile generale de drept al Uniunii inclusiv, în special, principiul general al protecției jurisdicționale efective și dreptul la o cale de atac eficientă, astfel cum este prevăzut la articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, precum și principiul general al securității juridice,

                     un stat membru al Uniunii Europene a cărui monedă este euro are dreptul să încheie și să ratifice un acord internațional precum Tratatul privind MES?

               3.

               În cazul în care se constată că Decizia Consiliului European este validă, dreptul unui stat membru a cărui monedă este euro să încheie și să ratifice un acord internațional precum Tratatul privind MES este condiționat de intrarea în vigoare a acestei decizii?

      (1)  Decizia 2011/199/UE a Consiliului European din 25 martie 2011 de modificare a articolului 136 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene cu privire la un mecanism de stabilitate pentru statele membre a căror monedă este euro (JO L 91, p. 1).


title: Cauza T-5/10: Acțiune introdusă la 8 ianuarie 2010 — Comisia/Earthscan

text:
               27.3.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 80/33

         Acțiune introdusă la 8 ianuarie 2010 — Comisia/Earthscan
   (Cauza T-5/10)
   2010/C 80/55
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: A.-M. Rouchaud-Joët, S. Petrova, agenți, asistați de P. Hermant și G. van de Walle de Ghelcke, avocați)

      Pârâtă: Earthscan Ltd (Kent, Regatul Unit)

      Concluziile reclamantei

               —

               Obligarea pârâtei să ramburseze Comisiei suma de 44 903,22 EUR, corespunzătoare unei sume principale de 45 835,44 EUR din care a fost deja plătită suma de 6 486,09 EUR și dobânda până la 30 septembrie 2009 în valoare de 5 556,87 EUR;

               —

               obligarea pârâtei să plătească o dobândă de 3,84 EUR pe zi începând cu 1 octombrie 2009 până la plata integrală a datoriei;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de Comisie.

      Motivele și principalele argumente

   Prin intermediul prezentei acțiuni, care este întemeiată pe o clauză de arbitraj, reclamanta solicită obligarea pârâtei la rambursarea unei părți din avansul plătit de reclamantă și la plata unor penalități, drept consecință a neexecutării contractului Nr. 4.1030/Z/01 035/2001, încheiat între reclamantă și nouă contractanți, printre care se numără și pârâta, pentru crearea, publicarea și distribuirea unui ghid privind energiile regenerabile („Guide for Renewable Energy installations to promote biomass, photovoltaics and solar thermal in the EU”) în cadrul programului ALTENER (1).
   Reclamanta invocă un singur motiv.
   Având în vedere faptul că pârâta nu a executat contractul în ceea ce privește etapele 6 și 7 (paginație, compoziție, imprimare și distribuire), reclamanta susține că reclamanta nu și-a respectat obligațiile contractuale nerambursând partea sa de finanțare anticipată care i-a fost plătită în temeiul contractului. Reclamanta susține că pârâta trebuie în consecință să fie obligată la rambursarea sumei plătite, majorată de penalități astfel cum acestea au fost calculate în contract.

      (1)  Decizia Parlamentului European și a Consiliului nr. 646/2000/EC din 28 februarie 2000 de adoptare a programului multianual pentru promovarea surselor de energie regenerabile în Comunitate (Altener) (1998-2002), JO L 79, p. 1


title: Cauza C-486/06: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 6 decembrie 2007 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Hof van beroep te Antwerpen — Belgia) — BVBA Van Landeghem/Statul belgian (Tariful Vamal Comun — Nomenclatură Combinată — Clasificare tarifară — Pozițiile 8703 și 8704 — Automobile de tip pick-up )

text:
               26.1.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/12

         Hotărârea Curții (Camera a opta) din 6 decembrie 2007 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Hof van beroep te Antwerpen — Belgia) — BVBA Van Landeghem/Statul belgian
   (Cauza C-486/06) (1)

   (Tariful Vamal Comun - Nomenclatură Combinată - Clasificare tarifară - Pozițiile 8703 și 8704 - Automobile de tip „pick-up’)
   (2008/C 22/22)
   Limba de procedură: olandeza
   Instanța de trimitere
   Hof van beroep te Antwerpen
   Părțile din acțiunea principală

      Apelantă: BVBA Van Landeghem

      Intimat: Statul belgian
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Hof van beroep te Antwerpen — Interpretarea Regulamentului nr. 2658/87 al Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful Vamal Comun (JO L 256, p. 1) — Pozițiile 8703 și 8704 — Clasificarea unui vehicul cu motor de tip „pick-up” ce cuprinde o cabină închisă, utilizată ca spațiu pentru pasageri și o benă ce nu depășește 50 de centimetri în înălțime, echipat cu un interior luxos, cu sistem de frânare ABS, motor pe benzină cu capacitate cilindrică de 1-8 litri, cu tracțiune 4 × 4 și jante de mașină sport de lux.
   Dispozitivul
   Automobilele de tip „pick-up” precum cele în discuție în acțiunea principală, care cuprind, pe de o parte, o cabină închisă, utilizată ca spațiu pentru pasageri, în care se găsesc, în spatele scaunului sau banchetei șoferului, scaune pliante sau escamotabile cu centuri de siguranță cu trei puncte de fixare și, pe de altă parte, o benă de încărcare care nu depășește 50 de centimetri în înălțime, nu se poate deschide decât în spate și nu are niciun dispozitiv de ancorare a încărcăturii, automobile care prezintă un interior foarte luxos, cu numeroase opțiuni (în special scaune de piele cu reglaj electric, retrovizoare și ferestre cu comandă electrică, precum și o instalație stereo cu lector pentru compact discuri) și care sunt echipate cu un sistem de frânare ce previne blocarea roților (ABS), motor pe benzină cu capacitate cilindrică de 4-8 litri cu transmisie automată având un consum de carburant foarte ridicat, patru roți motrice, precum și jante „sport” de lux, trebuie clasificate, potrivit aspectului lor general și ansamblului caracteristicilor acestora, la poziția 8703 din Nomenclatura Combinată ce figurează în Anexa I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful Vamal Comun, astfel cum a fost modificată prin Anexele la Regulamentul (CE) nr. 3115/94 al Comisiei din 20 decembrie 1994, la Regulamentul (CE) nr. 3009/95 al Comisiei din 22 decembrie 1995 și la Regulamentul (CE) nr. 1734/96 al Comisiei din 9 septembrie 1996.

      (1)  JO C 20, 27.1.2007.


title: Cauza C-482/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberlandesgericht Innsbruck (Austria) la 7 septembrie 2016 – Georg Stollwitzer/ÖBB Personenverkehr AG

text:
               21.11.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 428/11

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberlandesgericht Innsbruck (Austria) la 7 septembrie 2016 – Georg Stollwitzer/ÖBB Personenverkehr AG
   (Cauza C-482/16)
   (2016/C 428/11)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Oberlandesgericht Innsbruck

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Georg Stollwitzer

      Pârâtă: ÖBB Personenverkehr AG

      Întrebările preliminare

               1)

               Dreptul Uniunii, în stadiul său actual, îndeosebi principiul general al dreptului Uniunii privind egalitatea de tratament, principiul general al interzicerii discriminării de orice fel pe motiv de vârstă în sensul articolului 6 alineatul (3) TUE și al articolului 21 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, interdicția discriminării care rezultă din libera circulație a lucrătorilor prevăzută la articolul 45 TFUE, precum și Directiva 2000/78/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă (1), trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale precum cea în discuție în procedura principală, care pentru a pune capăt unei discriminări în funcție de vârstă, constatată de Curtea de Justiție a Uniunii Europene în Hotărârea Gotthard Starjakob (2) (și anume neluarea în considerare a perioadelor de serviciu anterioare realizate înainte împlinirii vârstei de 18 ani de către agenții ÖBB) (Österreichische Bundesbahnen – Căile Ferate din Austria, denumită în continuare „ÖBB”) ia în considerare perioadele de serviciu realizate înainte de împlinirea vârstei de 18 ani, însă numai în cazul unui număr restrâns al agenților ÖBB discriminați sub imperiul reglementării vechi (și anume, doar pe acelea realizate efectiv în cadrul ÖBB și al altor întreprinderi publice similare de infrastructură feroviară și/sau întreprinderi de transport feroviar din UE, din CEE și din țările afiliate Uniunii Europene prin acorduri de asociere și/sau acorduri de liberă circulație), dar care, în cazul majorității agenților ÖBB discriminați inițial, nu ia în considerare toate celelalte perioade de serviciu realizate înainte de împlinirea vârstei de 18 ani, în special perioade care abilitează agenții ÖBB în cauză să își îndeplinească mai bine atribuțiile, cum ar fi perioadele de serviciu anterioare realizate la alte întreprinderi publice sau private de transport și/sau de infrastructură, care produc, distribuie sau asigură mentenanța infrastructurii utilizate de angajator (material rulant, construcția căii ferate, construcția liniilor de tensiune, instalații electrice și electronice, posturi de manevră, construcția gărilor și altele similare) sau în cadrul unor întreprinderi similare acestora, generând astfel în mod efectiv și definitiv pentru majoritatea absolută a agenților ÖBB discriminați de reglementarea veche un tratament diferențiat pe motive de vârstă?

               2)

               Constituie, printre altele, o încălcare suficient de gravă a dreptului Uniunii, de exemplu a articolului 2 alineatul (1) coroborat cu articolul 1 din Directiva 2000/78/CE, astfel cum au fost interpretate prin mai multe hotărâri ale Curții de Justiție (David Hütter (3), Siegfried Pohl (4), Gotthard Starjakob), conduita unui stat membru care deține în proporție de 100 % o întreprindere de transport feroviar, având în esență calitatea de angajator al [OR 3] agenților acestei întreprinderi, și care din motive pur fiscale încearcă să elimine prin modificări legislative retroactive introduse în anii 2011 și 2015 – care nu țin seama de condițiile stabilite de jurisprudența Curții pentru a angaja răspunderea acestui stat membru în temeiul dreptului Uniunii –, cererile întemeiate pe dreptul Uniunii ale acestor agenți privind dreptul la plata ulterioară a remunerației născut ca urmare a constatării unei discriminări, printre altele pe motive de vârstă, de către Curtea de Justiție a Uniunii Europene prin mai multe hotărâri (David Hütter, Siegfried Pohl, Gotthard Starjakob), precum și prin diferite hotărâri ale instanțelor naționale, printre altele și ale Oberster Gerichtshof (Curtea Supremă a Austriei, cauza 8 ObA 11/15y)?

      (1)  Directiva 2000/78/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă(JO L 303, p. 16, Ediție specială, 05/vol. 6, p. 7).

      (2)  C-417/13, EU:C:2015:38.

      (3)  C-88/08, EU:C:2009:381.

      (4)  C-429/12, EU:C:2014:12.


title: Cauza T-466/08: Hotărârea Tribunalului din 14 aprilie 2011 — Lancôme/OAPI — Focus Magazin Verlag (ACNO FOCUS) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale ACNO FOCUS — Marcă națională verbală anterioară FOCUS — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009] — Utilizare serioasă a mărcii anterioare — Articolul 43 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 40/94 [devenit articolul 42 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 207/2009]” ]

text:
               28.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 160/16

         Hotărârea Tribunalului din 14 aprilie 2011 — Lancôme/OAPI — Focus Magazin Verlag (ACNO FOCUS)
   (Cauza T-466/08) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale ACNO FOCUS - Marcă națională verbală anterioară FOCUS - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009] - Utilizare serioasă a mărcii anterioare - Articolul 43 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 40/94 [devenit articolul 42 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 207/2009])
   2011/C 160/20
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă:: Lancôme parfums et beauté Cie (Paris, Franța) (reprezentanți: A. von Mühlendahl și J. Pagenberg, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: G. Schneider, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Focus Magazin Verlag GmbH (München, Germania) (reprezentanți: R. Schweizer și J. Berlinger, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 29 iulie 2008 (cauza R 1796/2007-1) privind o procedură de opoziție între Focus Magazin Verlag GmbH și Lancôme parfums et beauté Cie

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Lancôme parfums et beauté Cie la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 6, 10.1.2009


title: Cauza C-409/14: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 8 septembrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Debreceni Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Ungaria) – Schenker Nemzetközi Szállítmányozási és Logisztikai Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Észak-alföldi Regionális Vám- és Pénzügyőri Főigazgatósága (Trimitere preliminară — Tariful vamal comun — Nomenclatura combinată — Clasificarea mărfurilor — Interpretarea unei subpoziții din Nomenclatura combinată — Directiva 2008/118/CE — Import de produse accizabile — Procedură vamală suspensivă sau regim vamal suspensiv — Consecințele unei declarații vamale în care se indică o subpoziție incorectă din Nomenclatura combinată — Nereguli în cursul deplasării unor produse accizabile)

text:
               31.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 402/3

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 8 septembrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Debreceni Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Ungaria) – Schenker Nemzetközi Szállítmányozási és Logisztikai Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Észak-alföldi Regionális Vám- és Pénzügyőri Főigazgatósága
   (Cauza C-409/14) (1)

   ((Trimitere preliminară - Tariful vamal comun - Nomenclatura combinată - Clasificarea mărfurilor - Interpretarea unei subpoziții din Nomenclatura combinată - Directiva 2008/118/CE - Import de produse accizabile - Procedură vamală suspensivă sau regim vamal suspensiv - Consecințele unei declarații vamale în care se indică o subpoziție incorectă din Nomenclatura combinată - Nereguli în cursul deplasării unor produse accizabile))
   (2016/C 402/03)
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Debreceni Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Schenker Nemzetközi Szállítmányozási és Logisztikai Kft.

      Pârâtă: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Észak-alföldi Regionális Vám- és Pénzügyőri Főigazgatósága

      Dispozitivul

               1)

               Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful vamal comun, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (UE) nr. 861/2010 al Comisiei din 5 octombrie 2010, trebuie interpretat în sensul că nu se încadrează la poziția 2401 din Nomenclatura combinată care figurează în anexa I la Regulamentul nr. 2658/87, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 861/2010, o marfă cum este cea în discuție în litigiul principal, care constă în tutun pentru fumat, în pofida prezenței unor deșeuri de tutun, întrucât acestea din urmă nu se opun acestei destinații a produsului în cauză. O astfel de marfă se poate încadra însă la poziția 2403 din această nomenclatură, mai precis la subpoziția 2403 10 90 din nomenclatura menționată, atunci când este ambalată în vrac, compactată și în cutii de carton căptușite cu plastic, cu o greutate netă de 30 de kilograme.

               2)

               Noțiunea „procedură vamală suspensivă sau regim vamal suspensiv”, prevăzută la articolul 4 punctul 6 din Directiva 2008/118/CE a Consiliului din 16 decembrie 2008 privind regimul general al accizelor și de abrogare a Directivei 92/12/CEE, trebuie interpretată în sensul că aplicarea în privința unei anumite mărfi a procedurii vamale suspensive sau a regimului vamal suspensiv nu poate fi repusă în discuție în cazul în care capitolul din Tariful vamal comun în care se încadrează această marfă este menționat corect în documentele de însoțire a acesteia, dar subpoziția corespunzătoare este indicată incorect. Într-un astfel de caz, articolul 2 litera (b) și articolul 4 punctul 8 din Directiva 2008/118 trebuie interpretate în sensul că nu a existat un import al mărfii respective și că aceasta nu este supusă accizelor.

               3)

               Într-o situație cum este cea în discuție în litigiul principal, noțiunea „neregulă”, în sensul articolului 38 din Directiva 2008/118, trebuie interpretată în sensul că în sfera sa nu intră o marfă plasată sub o procedură vamală suspensivă sau sub un regim vamal suspensiv însoțită de un document în care se menționează o clasificare tarifară incorectă.

      (1)  JO C 439, 8.12.2014.


title: Cauza C-357/07: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 23 aprilie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) — Regatul Unit) — TNT Post UK Ltd, The Queen/The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs [A șasea directivă TVA — Scutiri — Articolul 13 secțiunea A alineatul (1) litera (a) — Prestații efectuate de serviciile poștale publice]

text:
               20.6.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 141/7

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 23 aprilie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) — Regatul Unit) — TNT Post UK Ltd, The Queen/The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs
   (Cauza C-357/07) (1)

   (A șasea directivă TVA - Scutiri - Articolul 13 secțiunea A alineatul (1) litera (a) - Prestații efectuate de serviciile poștale publice)
   2009/C 141/10
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamante: TNT Post UK Ltd, The Queen

      Pârâtă: The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs
   Cu participarea: Royal Mail Group Ltd

      Obiectul

   Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare — High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) — Interpretarea articolului 13 secțiunea A punctul 1 litera (a) din Directiva 77/388/CEE: A șasea directivă a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun de taxă pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1) — Scutiri în favoarea anumitor activități de interes general — Prestări de servicii efectuate de serviciile poștale publice — Noțiunea de „servicii poștale publice” — Includerea unei societăți comerciale care furnizează servicii poștale

      Dispozitivul

               1)

               Noțiunea „servicii poștale publice” de la articolul 13 secțiunea A alineatul (1) litera (a) din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare trebuie interpretată în sensul că se referă la operatori publici sau privați care se angajează să asigure într-un stat membru totalitatea sau o parte a unui serviciu poștal universal, astfel cum este acesta definit la articolul 3 din Directiva 97/67 a Parlamentului European și a Consiliului din 15 decembrie 1997 privind normele comune pentru dezvoltarea pieței interne a serviciilor poștale ale Comunității și îmbunătățirea calității serviciului, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2002/39/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 10 iunie 2002.

               2)

               Scutirea prevăzută la articolul 13 secțiunea A alineatul (1) litera (a) din A șasea directivă 77/388 se aplică la prestarea de servicii și la livrarea de bunuri accesorii acestora, cu excepția transportului de călători și a serviciilor de telecomunicații, pe care serviciile poștale publice le efectuează ca atare, mai precis în temeiul calității lor de operator care se angajează să asigure într-un stat membru totalitatea sau o parte a unui serviciu poștal universal. Scutirea nu se aplică la prestarea de servicii și nici la livrarea de bunuri accesorii acestora ale căror condiții au fost negociate în mod individual.

      (1)  JO C 247, 20.10.2007.


title: Cauza T-286/10: Hotărârea Tribunalului din 17 octombrie 2012 — Fondation IDIAP/Comisia ( „Clauză compromisorie — Al șaselea program-cadru pentru acțiuni de cercetare, de dezvoltare tehnologică și demonstrative — Contracte referitoare la proiectele Amida, Bacs și Dirac — Costuri eligibile — Model al costurilor suplimentare — Salariul cercetătorilor care beneficiază de contracte de muncă pe durată determinată — Lipsa unor resurse proprii ale contractantului” )

text:
               1.12.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 373/5

         Hotărârea Tribunalului din 17 octombrie 2012 — Fondation IDIAP/Comisia
   (Cauza T-286/10) (1)

   (Clauză compromisorie - Al șaselea program-cadru pentru acțiuni de cercetare, de dezvoltare tehnologică și demonstrative - Contracte referitoare la proiectele Amida, Bacs și Dirac - Costuri eligibile - Model al costurilor suplimentare - Salariul cercetătorilor care beneficiază de contracte de muncă pe durată determinată - Lipsa unor resurse proprii ale contractantului)
   2012/C 373/07
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Fondation de l’Institut de recherche IDIAP (Martigny, Elveția) (reprezentanți: G. Chapus-Rapin și G. Couchepin, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Dintilhac și A. Sauka, agenți)

      Obiectul

   Cerere formulată cu titlu principal în temeiul articolului 272 TFUE, prin care se solicită Tribunalului să declare că anumite costuri expuse de reclamantă în cadrul executării contractului nr. 33812, referitor la proiectul Amida, a contractului nr. 27140, referitor la proiectul Bacs, și a contractului nr. 27787, referitor la proiectul Dirac, încheiate cu Comisia Europeană în cadrul celui de al șaselea program-cadru pentru acțiuni de cercetare, de dezvoltare tehnologică și de demonstrare care contribuie la realizarea Spațiului European de Cercetare și la inovare (2002-2006), instituit prin Decizia nr. 1513/2002/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 27 iunie 2002 (JO L 232, p. 1), pot face obiectul unei rambursări și că, în consecință, reclamanta nu trebuie să ramburseze suma de 98 042,45 euro în temeiul contractului referitor la proiectul Dirac și suma de 251 505,76 euro în temeiul contractului referitor la proiectul Amida, precum și o cerere formulată cu titlu subsidiar în temeiul articolului 263 TFUE, prin care se solicită, pe de o parte, anularea deciziei Comisiei prin care aceasta din urmă a confirmat concluziile unui audit prin care costurile în litigiu au fost declarate neeligibile, și, pe de altă parte, obligarea Comisiei de a dispune realizarea unui audit al proiectelor de către o altă societate decât cea care a realizat auditul inițial.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Fondation de l’Institut de recherche IDIAP să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile efectuate de Comisia Europeană, inclusiv cele aferente procedurii măsurilor provizorii.

      (1)  JO C 221, 14.8.2010.


title: Cauza C-447/10: Ordonanța președintelui Curții (Camera a patra) din 24 octombrie 2012 — Grain Millers, Inc./Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Grain Millers GmbH & Co. KG

text:
               6.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 101/14

         Ordonanța președintelui Curții (Camera a patra) din 24 octombrie 2012 — Grain Millers, Inc./Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Grain Millers GmbH & Co. KG
   (Cauza C-447/10) (1)

   2013/C 101/28
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei a patra a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 301, 6.11.2010.


title: Cauza T-796/14: Acțiune introdusă la 4 decembrie 2014 – Philip Morris/Comisia

text:
               16.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 56/24

         Acțiune introdusă la 4 decembrie 2014 – Philip Morris/Comisia
   (Cauza T-796/14)
   (2015/C 056/35)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Philip Morris Ltd (Richmond, Regatul Unit) (reprezentanți: K. Nordlander și M. Abenhaïm, lawyers)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               declararea faptului că acțiunea în anulare este admisibilă;

               —

               anularea Deciziei Ares (2014) 3142109 a Comisiei Europene din 24 septembrie 2014, în măsura în care prin aceasta se refuză reclamantei acordarea accesului deplin la documentele solicitate, cu excepția datelor personale modificate conținute în acestea;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamanta solicită anularea Deciziei Ares(2014) 3142109 din 24 septembrie 2014 prin care Comisia a refuzat să îi acorde accesul deplin la șase documente interne întocmite în contextul lucrărilor pregătitoare care au condus la adoptarea Directivei 2014/40/UE privind fabricarea, prezentarea și vânzarea produselor din tutun și a produselor conexe (1) (denumită în continuare „decizia atacată”).
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive distincte.

               1.

               Prin intermediul primului motiv se susține că Comisia și-a încălcat obligația de motivare întrucât nu a explicat – pentru fiecare document – ce excepție relevantă din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (denumit în continuare „Regulamentul privind transparența”) a aplicat și pe baza căror împrejurări și considerații de fapt. Întemeindu-se pe aceleași argumente generale formale pentru a susține diferitele motive de refuz (protecția procedurilor judiciare, a consultanței juridice și a procesului decizional), Comisia nu a motivat de ce divulgarea documentelor solicitate ar aduce atingere „în mod concret și efectiv” fiecăruia dintre aceste interese. Mai precis, decizia atacată nu explică dacă justificarea invocată pentru fiecare refuz relevant se referă la „procedura judiciară” sau la „consultanța juridică”.

               2.

               Prin intermediul celui de al doilea motiv se susține că Comisia a încălcat articolul 4 alineatul (2) a doua liniuță din Regulamentul privind transparența întrucât nu a arătat cum ar aduce divulgarea atingere, în fiecare caz, „în mod concret și efectiv”, protecției „consultanței juridice” sau a „procedurilor judiciare”. În ceea ce privește protecția „consultanței juridice”, justificările abstracte ale Comisiei au fost toate respinse în jurisprudență, iar Comisia nu a oferit nicio explicație concretă prin care să arate de ce, în acest caz, divulgarea deplină a documentelor solicitate ar aduce atingere în mod concret și efectiv protecției consultanței juridice. În ceea ce privește „procedurile judiciare”, Comisia a omis din nou să explice, în mod concret, de ce divulgarea ar aduce atingere „în mod concret și efectiv” protecției „procedurilor judiciare”.

               3.

               Prin intermediul celui de al treilea motiv se susține că Comisia a încălcat ambele paragrafe ale articolului 4 alineatul (3) din Regulamentul privind transparența întrucât nu a explicat cum ar aduce divulgarea atingere, în mod concret și efectiv, protecției „procesului decizional”. În ceea ce privește primul paragraf al articolului 4 alineatul (3) din Regulamentul privind transparența, Comisia nu a identificat un „proces decizional” despre care s-ar putea considera că este „în desfășurare” și nu a demonstrat cum ar aduce divulgarea atingere, în mod concret și efectiv, procesului său decizional. În ceea ce privește al doilea paragraf al dispoziției menționate, Comisia nu a arătat că documentele solicitate ar constitui „avize” în sensul paragrafului respectiv și, a fortiori, că riscul ca divulgarea să aducă atingere în mod concret și efectiv procesului decizional ar fi unul grav, în sensul strict al acelui paragraf.

      (1)  Directiva 2014/40/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 3 aprilie 2014 privind apropierea actelor cu putere de lege și a actelor administrative ale statelor membre în ceea ce privește fabricarea, prezentarea și vânzarea produselor din tutun și a produselor conexe și de abrogare a Directivei 2001/37/CE, JO L 127, p. 1.


title: Cauza T-144/16: Acțiune introdusă la 4 aprilie 2016 – Mundipharma/EUIPO – Multipharma (MULTIPHARMA)

text:
               30.5.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 191/40

         Acțiune introdusă la 4 aprilie 2016 – Mundipharma/EUIPO – Multipharma (MULTIPHARMA)
   (Cauza T-144/16)
   (2016/C 191/53)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Mundipharma AG (Basel, Elveţia) (reprezentant: F. Nielsen, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietatea Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Multipharma SA (Luxemburg, Luxemburg)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: marca verbală a Uniunii Europene „MULTIPHARMA” – cererea de înregistrare nr. 9 537 887

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție/procedură de decădere/procedură de declarare a nulității

      Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 22 ianuarie 2016 în cauza R 2950/2014-1

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată, inclusiva a celor efectuate în cursul procedurii de recurs.

      Motivul invocat (Motivele invocate)

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-430/11: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 6 decembrie 2012 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale di Rovigo — Italia) — Procedură penală împotriva Md Sagor (Spațiul de libertate, securitate și justiție — Directiva 2008/115/CE — Standarde și proceduri comune pentru returnarea resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală — Reglementare națională care prevede o pedeapsă cu amenda care poate fi înlocuită cu măsura expulzării sau cu sancțiunea domiciliului forțat)

text:
               26.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 26/13

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 6 decembrie 2012 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale di Rovigo — Italia) — Procedură penală împotriva Md Sagor
   (Cauza C-430/11) (1)

   (Spațiul de libertate, securitate și justiție - Directiva 2008/115/CE - Standarde și proceduri comune pentru returnarea resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală - Reglementare națională care prevede o pedeapsă cu amenda care poate fi înlocuită cu măsura expulzării sau cu sancțiunea domiciliului forțat)
   2013/C 26/23
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale di Rovigo

      Partea din procedura penală principală

   Md Sagor

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Tribunale di Rovigo — Interpretarea articolelor 2, 4, 6, 7, 8, 15 și 16 din Directiva 2008/115/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 2008 privind standardele și procedurile comune aplicabile în statele membre pentru returnarea resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală (JO L 348, p. 98), precum și a articolului 4 alineatul (3) TUE — Legislație națională care prevede o amendă de la 5 000 la 10 000 de euro pentru străinul care a intrat ilegal pe teritoriul național sau a cărui ședere pe respectivul teritoriu este ilegală — Admisibilitatea infracțiunii de ședere ilegală — Admisibilitatea înlocuirii amenzii cu expulzarea imediată pentru o perioadă de cel puțin cinci ani sau cu o pedeapsă privativă de libertate („permanenza domiciliare”) — Obligațiile statelor membre în cursul termenului de transpunere a unei directive

      Dispozitivul

   Directiva 2008/115/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 2008 privind standardele și procedurile comune aplicabile în statele membre pentru returnarea resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală trebuie interpretată în sensul că

               —

               nu se opune unei reglementări a unui stat membru precum cea în discuție în litigiul principal prin care este sancționată șederea ilegală a resortisanților țărilor terțe cu o pedeapsă cu amenda care poate fi înlocuită cu măsura expulzării și

               —

               se opune unei reglementări a unui stat membru care permite sancționarea șederii ilegale a resortisanților țărilor terțe cu sancțiunea domiciliului forțat, fără a garanta că executarea acestei sancțiuni trebuie să înceteze în momentul în care este posibil transportul fizic al persoanei interesate în afara statului membru în cauză.

      (1)  JO C 25, 28.1.2012.


title: Cauza T-17/07: Acțiune introdusă la data de 16 ianuarie 2007 — Torres/OAPI — Bodegas Navarro López (CITA DEL SOL)

text:
               14.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 82/39

         Acțiune introdusă la data de 16 ianuarie 2007 — Torres/OAPI — Bodegas Navarro López (CITA DEL SOL)
   (Cauza T-17/07)
   (2007/C 82/87)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola
   Părțile

      Reclamantă: Miguel Torres S.A. (Barcelona, Spania) (reprezentanți: E. Armijo Chávarri, M. Baz de San Ceferino și A. Castán Pérez-Gómez, abogados)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura în fața camerei de recurs: Bodegas Navarro López, S.L.
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea deciziei camerei întâi de recurs a Oficiului din 26 septembrie 2006 pronunțată în cauza R1407/2005-1, cu obligarea expresă a Oficiului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: Bodegas Navarro López, S.A.

      Marca comunitară vizată: marca verbală „CITA DEL SOL ”pentru produse și servicii din clasele 33 și 39 (cererea nr. 2.712.982)

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: reclamanta

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca verbală comunitară „VIÑA SOL ”(marca nr. 462.523) și mărcile verbale naționale „VIÑA SOL ”pentru produse din clasa 33, eticheta „TORRES VIÑA SOL ”pentru produse din clasa 33, marca verbală națională „SOL ”pentru produse din clasa 33.

      Decizia diviziei de opoziție: respingerea opoziției.

      Decizia camerei de recurs: respingerea recursului.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 (1), întrucât între mărcile în conflict există un risc de confuzie.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO 1994, L 11, p. 1).


title: Cauza T-416/08: Hotărârea Tribunalului din 12 aprilie 2013 — Eesti Autorite Ühing/Comisia ( „Concurență — Înțelegeri — Drepturi de autor privind execuția publică a operelor muzicale prin internet, prin satelit și retransmisia prin cablu — Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE — Împărțirea pieței geografice — Acorduri bilaterale între societățile de gestiune colectivă naționale — Practică concertată care exclude posibilitatea de a acorda autorizații multiteritorii și multirepertoriu — Probă — Prezumția de nevinovăție” )

text:
               1.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 156/30

         Hotărârea Tribunalului din 12 aprilie 2013 — Eesti Autorite Ühing/Comisia
   (Cauza T-416/08) (1)

   (Concurență - Înțelegeri - Drepturi de autor privind execuția publică a operelor muzicale prin internet, prin satelit și retransmisia prin cablu - Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE - Împărțirea pieței geografice - Acorduri bilaterale între societățile de gestiune colectivă naționale - Practică concertată care exclude posibilitatea de a acorda autorizații multiteritorii și multirepertoriu - Probă - Prezumția de nevinovăție)
   2013/C 156/52
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Eesti Autorite Ühing (Tallin, Estonia) (reprezentant: M. Favart, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Castillo de la Torre și A. Biolan, agenți)

      Interveniente în susținerea reclamantei: International Confederation of Societies of Authors and Composers (CISAC) (Neuilly-sur-Seine, Franța) (reprezentanți: J.-F. Bellis și K. Van Hove, avocați) și European Broadcasting Union (EBU) (Grand-Saconnex, Elveția) (reprezentanți: D. Waelbroeck și D. Slater, avocați)

      Obiectul

   Cerere de anulare în parte a Deciziei C(2008) 3435 final a Comisiei din 16 iulie 2008 privind o procedură în conformitate cu articolul 81 [CE] și cu articolul 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/C2/38.698 — CISAC)

      Dispozitivul

               1.

               Anulează articolul 3 din Decizia C(2008) 3435 final a Comisiei din 16 iulie 2008 privind o procedură în conformitate cu articolul 81 [CE] și cu articolul 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/C2/38.698 — CISAC), în măsura în care vizează Eesti Autorite Ühing.

               2.

               Respinge în rest acțiunea.

               3.

               Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 313, 6.12.2008.


title: Cauza C-79/09: Acțiune introdusă la 23 februarie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Țările de Jos

text:
               6.6.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/3

         Acțiune introdusă la 23 februarie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Țările de Jos
   (Cauza C-79/09)
   2009/C 129/05
   Limba de procedură: olandeza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: D. Triantafyllou și W. Roels, agenți)

      Pârâtă: Țările de Jos

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că prin acordarea unei scutiri de la plata TVA în favoarea euroregiunilor pentru punerea la dispoziție de personal în sectoarele sănătății, învățământului și în sectorul socio-cultural, în scopul promovării mobilității muncii, Regatul Țărilor de Jos nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temiul articolului 2 alineatul (1) litera (c), a articolului 13, a articolului 24 alineatul (1) și a articolului 132 din Directiva TVA (1)

               —

               obligarea Țărilor de Jos la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Comisia consideră că punerea la dispoziție de personal în sectoarele sănătății, învățământului și în sectorul socio-cultural trebuie să fie supusă la plata impozitelor potrivit articolelor 2, 9 și 24 din Directive TVA și că nici scutirile de la articolul 132 alineatul (1) literele (b), (c), (g) și (i), nici cele de la articolul 132 alineatul (1) litera (n) nu sunt aplicabile acestor prestări de servicii.

      (1)  Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7).


title: Cauza C-516/10: Ordonanța președintelui Curții din 30 ianuarie 2012 — Comisia Europeană/Republica Austria

text:
               14.4.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 109/8

         Ordonanța președintelui Curții din 30 ianuarie 2012 — Comisia Europeană/Republica Austria
   (Cauza C-516/10) (1)

   2012/C 109/16
   Limba de procedură: germana
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 13, 15.1.2011.