title: Cauza C-610/10: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 11 decembrie 2012 — Comisia Europeană/Regatul Spaniei [Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Ajutoare de stat — Hotărârea Curții prin care se constată neîndeplinirea obligațiilor — Excepție de inadmisibilitate — Articolul 228 alineatul (2) CE și articolul 260 alineatul (2) TFUE — Neexecutare — Sancțiuni pecuniare]

text:
               9.2.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/5

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 11 decembrie 2012 — Comisia Europeană/Regatul Spaniei
   (Cauza C-610/10) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Ajutoare de stat - Hotărârea Curții prin care se constată neîndeplinirea obligațiilor - Excepție de inadmisibilitate - Articolul 228 alineatul (2) CE și articolul 260 alineatul (2) TFUE - Neexecutare - Sancțiuni pecuniare)
   2013/C 38/03
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: B. Stromsky și C. Urraca Caviedes, agenți)

      Pârât: Regatul Spaniei (reprezentant: N. Díaz Abad, agent)

      Susținut de: Republica Cehă (reprezentanți: M. Smolek, D. Hadroušek și J. Očková, agenți)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Neexecutarea Hotărârii Curții din 2 iulie în cauza C-499/99 (Rec, p. I-6031) — Cerere de stabilire a unor penalități cu titlu cominatoriu

      Dispozitivul

               1.

               Prin neadoptarea, la data la care a expirat termenul acordat în scrisoarea de punere în întârziere complementară emisă la 18 martie 2010 de Comisia Europeană în temeiul articolului 260 alineatul (2) TFUE, a tuturor măsurilor pe care le impune executarea Hotărârii din 2 iulie 2002, Comisia/Spania (C-499/99), referitoare în special la recuperarea de la Industrias Domésticas SA a ajutoarelor care au fost considerate ilegale și incompatibile cu piața comună, potrivit Deciziei 91/1/CEE a Comisiei din 20 decembrie 1989 privind ajutorul de stat acordat în Spania de către guvernul central și mai multe guverne autonome în favoarea MAGEFESA, producător de ustensile de bucătărie din oțel inoxidabil și mici aparate electrice, Regatul Spaniei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul alineatului (1) al aceluiași articol.

               2.

               Obligă Regatul Spaniei la plata către Comisia Europeană, în contul „Resurse proprii ale Uniunii Europene”, a unei penalități cu titlu cominatoriu în cuantum de 50 000 de euro pe zi de întârziere în aplicarea măsurilor necesare pentru a se conforma Hotărârii Comisia/Spania, de la data pronunțării prezentei hotărâri până la cea a executării aceleiași Hotărâri Comisia/Spania.

               3.

               Obligă Regatul Spaniei la plata către Comisia Europeană, în contul „Resurse proprii ale Uniunii Europene”, a sumei forfetare de 20 de milioane de euro.

               4.

               Obligă Regatul Spaniei la plata cheltuielilor de judecată.

               5.

               Republica Cehă suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 72, 5.3.2011.


title: Cauza T-555/10: Hotărârea Tribunalului din 24 mai 2012 — JBF RAK/Consiliul [ „Subvenții — Importuri de anumite tipuri de polietilen tereftalat originare din Iran, Pakistan și Emiratele Arabe Unite — Taxă compensatorie definitivă și colectare definitivă a taxei provizorii — Articolul 11 alineatul (8) articolul 15 alineatul (1) și articolul 30 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 597/2009 — Principiul bunei administrări” ]

text:
               7.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 200/13

         Hotărârea Tribunalului din 24 mai 2012 — JBF RAK/Consiliul
   (Cauza T-555/10) (1)

   (Subvenții - Importuri de anumite tipuri de polietilen tereftalat originare din Iran, Pakistan și Emiratele Arabe Unite - Taxă compensatorie definitivă și colectare definitivă a taxei provizorii - Articolul 11 alineatul (8) articolul 15 alineatul (1) și articolul 30 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 597/2009 - Principiul bunei administrări)
   2012/C 200/26
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: JBF RAK (Ras Al Khaimah, Emiratele Arabe Unite) (reprezentant: B. Servais, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: B. Driessen, agent, asistat de G. Berrisch, avocat, și de N. Chesaites, barrister)

      Intervenientă în susținerea pârâtului: Comisia Europeană (reprezentanți: H. van Vliet, M. França și G. Luengo, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 857/2010 al Consiliului din 27 septembrie 2010 de instituire a unei taxe compensatorii definitive și de colectare definitivă a taxei provizorii instituite la importurile de anumite tipuri de polietilen tereftalat originare din Iran, Pakistan și Emiratele Arabe Unite (JO L 54, p. 10).

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               JBF RAK LLC suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Consiliul Uniunii Europene.

               3.

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 30, 29.1.2011.


title: Cauza C-313/07: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 16 octombrie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Juzgado de lo Mercantil — Spania) — Kirtruna SL, Elisa Vigano/Red Elite de Electrodomésticos SA, Cristina Delgado Fernández de Heredia, Sergio Sabini Celio, Miguel Oliván Bascones, Electro Calbet SA (Politică socială — Directiva 2001/23/CE — Transfer al unei întreprinderi — Menținerea drepturilor lucrătorilor — Procedură de insolvabilitate — Subrogare în contractul de închiriere)

text:
               6.12.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 313/8

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 16 octombrie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Juzgado de lo Mercantil — Spania) — Kirtruna SL, Elisa Vigano/Red Elite de Electrodomésticos SA, Cristina Delgado Fernández de Heredia, Sergio Sabini Celio, Miguel Oliván Bascones, Electro Calbet SA
   (Cauza C-313/07) (1)

   (Politică socială - Directiva 2001/23/CE - Transfer al unei întreprinderi - Menținerea drepturilor lucrătorilor - Procedură de insolvabilitate - Subrogare în contractul de închiriere)
   (2008/C 313/13)
   Limba de procedură: spaniola
   Instanța de trimitere
   Juzgado de lo Mercantil
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamante: Kirtruna SL, Elisa Vigano

      Pârâți: Red Elite de Electrodomésticos SA, Cristina Delgado Fernández de Heredia, Sergio Sabini Celio, Miguel Oliván Bascones, Electro Calbet SA
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Juzgado de lo Mercantil — Interpretarea Directivei 2001/23/CE a Consiliului din 12 martie 2001 privind apropierea legislației statelor membre referitoare la menținerea drepturilor lucrătorilor în cazul transferului de întreprinderi, unități sau părți de întreprinderi sau unități (JO L 82, p. 16, Ediție specială, 05/vol. 6, p. 20)
   Dispozitivul
   Articolul 3 alineatul (1) din Directiva 2001/23/CE a Consiliului din 12 martie 2001 privind apropierea legislației statelor membre referitoare la menținerea drepturilor lucrătorilor în cazul transferului de întreprinderi, unități sau părți de întreprinderi sau unități nu impune, în cazul transferului unei întreprinderi, menținerea contractului de închiriere a unui spațiu comercial încheiat de cedentul întreprinderii cu un terț, cu toate că rezilierea contractului respectiv poate conduce la încetarea contractelor de muncă transferate către cesionar.

      (1)  JO C 211, 8.9.2007.


title: Cauza F-106/06: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 22 ianuarie 2008 — Erbežnik/Parlamentul European

text:
               8.3.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 64/71

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 22 ianuarie 2008 — Erbežnik/Parlamentul European
   (Cauza F-106/06) (1)

   (2008/C 64/117)

      Limba de procedură: slovena

   Președintele Camerei întâi a dispus radierea cauzei ca urmare a unei soluționări amiabile.

      (1)  JO C 281, 18.11.2006, p. 46.


title: Cauza T-321/16: Acțiune introdusă la 24 iunie 2016 – Ansell Healthcare Europe/Comisia

text:
               16.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 296/29

         Acțiune introdusă la 24 iunie 2016 – Ansell Healthcare Europe/Comisia
   (Cauza T-321/16)
   (2016/C 296/38)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Ansell Healthcare Europe NV (Anderlecht, Belgia) (reprezentanți: H. Gilliams și J. Bocken, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Comisiei din 11 ianuarie 2016 privind schema de ajutoare de stat referitoare la scutirea aplicabilă profitului excedentar SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN) pusă în aplicare de Regatul Belgiei;

               —

               în subsidiar, anularea articolelor 2-4 din decizie;

               —

               în orice caz, anularea articolelor 2-4 din această decizie, în măsura în care aceste articole (a) impun recuperarea de la alte entități decât entitățile care au beneficiat de o „decizie fiscală anticipată privind profitul excedentar”, astfel cum este definită în decizie și (b) impun recuperarea unei sume egale cu scutirea fiscală a beneficiarului, fără a permite Belgiei să ia în considerare o ajustare progresivă reală efectuată de o altă administrație fiscală;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv este întemeiat pe o eroare vădită de apreciere, pe un abuz de putere și pe lipsa motivării, în măsura în care Decizia Comisiei din 11 ianuarie 2016 privind schema de ajutoare de stat referitoare la scutirea aplicabilă profitului excedentar SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN) pusă în aplicare de Regatul Belgiei pretinde existența unei scheme de ajutor.

               2.

               Al doilea motiv este întemeiat pe o încălcare a articolului 107 TFUE și a obligației de motivare și pe o eroare vădită de apreciere, în măsura în care decizia atacată califică schema prezumată drept o măsură selectivă.

               3.

               Al treilea motiv este întemeiat pe o încălcare a articolului 107 TFUE și pe o eroare vădită de apreciere, în măsura în care decizia atacată afirmă că schema prezumată conferă un avantaj.

               4.

               Al patrulea motiv este întemeiat pe o încălcare a articolului 107 TFUE, pe o atingere adusă încrederii legitime, pe o eroare vădită de apreciere, pe un abuz de putere și pe lipsa motivării, în măsura în care decizia atacată obligă Belgia să recupereze ajutorul.


title: Cauza C-1/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Verwaltungsgerichts Mainz (Germania) la 3 ianuarie 2011 — Interseroh Scrap and Metal Trading GmbH/Sonderabfall-Management-Gesellschaft Rheinland-Pfalz mbH (SAM)

text:
               26.3.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/3

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Verwaltungsgerichts Mainz (Germania) la 3 ianuarie 2011 — Interseroh Scrap and Metal Trading GmbH/Sonderabfall-Management-Gesellschaft Rheinland-Pfalz mbH (SAM)
   (Cauza C-1/11)
   2011/C 95/04
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Verwaltungsgericht Mainz

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Interseroh Scrap and Metal Trading GmbH

      Pârâtă: Sonderabfall-Management-Gesellschaft Rheinland-Pfalz mbH (SAM)

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 18 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 1013/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 14 iunie 2006 privind transferurile de deșeuri (1) se aplică și persoanelor care participă în procesul de transfer?

               2.

               În cazul în care răspunsul este unul negativ: efectul articolului 18 alineatul (1) din regulamentul menționat este limitat prin aplicarea normelor de drept comunitar primar cu privire la protejarea secretelor comerciale?

               3.

               Dacă răspunsul la prima întrebare este unul afirmativ: articolul 18 alineatul (4) din regulamentul menționat limitează, în vederea protejării secretelor comerciale, obligația persoanelor care organizează transferul de a indica în documentul prevăzut în anexa VII producătorul sau colectorul deșeurilor inclusiv față de destinatarul deșeurilor, potrivit articolului 18 alineatul (1)?

               4.

               Dacă răspunsul la a treia întrebare este unul afirmativ: gradul limitării depinde de o evaluare de la caz la caz (interesele comerciale, pe de o parte, și protecția mediului, pe de altă parte)?

      (1)  JO L 190, p. 1, Ediție specială 15/vol. 16, p. 172.


title: Cauzele conexate C-54/10 P și C-55/10 P: Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 22 iunie 2011 — Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o.o./Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) [Recurs — Marcă comunitară — Refuzul înregistrării semnelor 350 , 250 , 150 , 222 , 333 și 555 ca mărci pentru reviste, cărți și broșuri de jocuri — Regulamentul (CE) nr. 40/94 — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) — Caracter descriptiv — Obligația OAPI de a ține seama de practica sa decizională anterioară]

text:
               19.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 340/4

         Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 22 iunie 2011 — Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o.o./Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   (Cauzele conexate C-54/10 P și C-55/10 P) (1)

   (Recurs - Marcă comunitară - Refuzul înregistrării semnelor „350”, „250”, „150”, „222”, „333” și „555” ca mărci pentru reviste, cărți și broșuri de jocuri - Regulamentul (CE) nr. 40/94 - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) - Caracter descriptiv - Obligația OAPI de a ține seama de practica sa decizională anterioară)
   2011/C 340/07
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Recurentă: Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o.o. (reprezentant: D. Rzążewska, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: D. Botis, agent)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a doua) din 19 decembrie 2009 în cauzele conexate T-64/07-T-66/07, Agencja Wydawnicza Technopol/OAPI, prin care Tribunalul a respins cele trei acțiuni formulate împotriva deciziilor Camerei a patra de recurs a OAPI din 21 decembrie 2006 (cauzele R 1033/2006-4, R 1034/2006-4 și R 1035/2006-4) privind cererile de înregistrare a mărcilor verbale 150, 250 și 350 ca mărci verbale comunitare — Încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) și a articolului 76 din Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO 1994, L 11, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 146), astfel cum a fost înlocuit prin Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, p. 1) — Caracterul descriptiv al mărcilor constituite exclusiv din cifre

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Obligă Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o.o. la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 113, 1.5.2010.


title: Cauza C-155/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Rechtbank ’s-Gravenhage, zittinghoudende te Zwolle-Lelystad (Țările de Jos) la 31 martie 2011 — Bibi Mohammad Imran/Minister van Buitenlandse Zaken

text:
               23.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 219/2

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Rechtbank ’s-Gravenhage, zittinghoudende te Zwolle-Lelystad (Țările de Jos) la 31 martie 2011 — Bibi Mohammad Imran/Minister van Buitenlandse Zaken
   (Cauza C-155/11)
   2011/C 219/02
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Rechtbank’s-Gravenhage

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Bibi Mohammad Imran

      Pârât: Minister van Buitenlandse Zaken

      Întrebările preliminare

               1.

               Permite articolul 7 alineatul (2) din Directiva 2003/86 (1) ca un stat membru să refuze intrarea și șederea unui membru de familie, în sensul articolului 4 din această directivă, al unui resortisant dintr-un stat terț care locuiește în mod legal în acel stat membru numai pentru motivul că membrul de familie respectiv nu a susținut cu succes în străinătate examenul de naturalizare impus de legislația acestui stat membru?

                           1a)

                           Pentru a se răspunde la întrebarea 1, prezintă relevanță faptul că membrul de familie în cauză este mama a opt copii, care locuiesc în mod legal în statul membru respectiv, șapte dintre aceștia fiind minori?

                           1c)

                           Pentru a se răspunde la întrebarea 1, prezintă relevanță faptul că membrul de familie are acces la sistemul de învățământ organizat în țara de reședință în limba statului membru respectiv?

                           1d)

                           Pentru a se răspunde la întrebarea 1, prezintă relevanță faptul că membrul de familie, având în vedere nivelul său de educație și situația sa personală, în special problemele de natură medicală, este în măsură să susțină cu succes acest examen într-un termen scurt?

                           1e)

                           Pentru a se răspunde la întrebarea 1, prezintă relevanță faptul că nu are loc nicio examinare în lumina dispozițiilor articolului 5 alineatul (5) și ale articolului 17 din Directiva 2003/86, precum și a articolului 24 din cartă sau a principiului proporționalității astfel cum este prevăzut de dreptul Uniunii?

                           1f)

                           Pentru a se răspunde la întrebarea 1, prezintă relevanță faptul că cetățenii anumitor state terțe sunt scutiți, exclusiv în baza cetățeniei lor, de obligația de a susține cu succes în străinătate examenul de naturalizare?

      (1)  Directiva 2003/86/CE a Consiliului din 22 septembrie 2003 privind dreptul la reîntregirea familiei (JO L 251, p. 12, Ediție specială, 19/vol. 6, p. 164).


title: Cauza T-175/05: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 30 septembrie 2009 — Akzo Nobel și alții/Comisia ( Concurență — Înțelegeri — Piața acidului monocloracetic — Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE — Acțiune în anulare — Admisibilitate — Împărțirea pieței și stabilirea prețurilor — Imputabilitatea comportamentului ilicit — Amenzi — Obligația de motivare — Gravitatea și durata încălcării — Efect descurajator )

text:
               21.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/36

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 30 septembrie 2009 — Akzo Nobel și alții/Comisia
   (Cauza T-175/05) (1)

   („Concurență - Înțelegeri - Piața acidului monocloracetic - Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE - Acțiune în anulare - Admisibilitate - Împărțirea pieței și stabilirea prețurilor - Imputabilitatea comportamentului ilicit - Amenzi - Obligația de motivare - Gravitatea și durata încălcării - Efect descurajator”)
   2009/C 282/67
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Akzo Nobel NV (Arnhem, Țările de Jos), Akzo Nobel Nederland BV (Arnhem), Akzo Nobel AB (Stockholm, Suedia), Akzo Nobel Chemicals BV (Amersfoort, Țările de Jos), Akzo Nobel Functional Chemicals BV (Amersfoort), Akzo Nobel Base Chemicals AB (Skoghall, Suedia) i Eka Chemicals AB (Bohus, Suedia) (reprezentanți: inițial C. Swaak și A. Käyhkö, ulterior C. Swaak și M. van der Woude, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: inițial P. Hellström și F. Amato, ulterior A. Bouquet și X. Lewis, agenți)

      Obiectul

   Cu titlu principal, cerere de anulare a deciziei C(2004) 4876 final a Comisiei din 19 ianuarie 2005 privind o procedură de aplicare a articolului 81 [CE] și a articolului 53 din Acordul SEE (cauza COMP/E-1/37.773 — AMCA) și, cu titlu subsidiar, reducerea amenzii aplicate reclamantelor.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Akzo Nobel NV, Akzo Nobel Nederland BV, Akzo Nobel AB, Akzo Nobel Chemicals BV, Akzo Nobel Functional Chemicals BV, Akzo Nobel Base Chemicals AB și Eka Chemicals AB la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 171, 9.7.2005.


title: Cauza T-318/08: Acțiune introdusă la 12 august 2008 — Di Mercurio/Comisia Comunităților Europene

text:
               25.10.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 272/35

         Acțiune introdusă la 12 august 2008 — Di Mercurio/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-318/08)
   (2008/C 272/66)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamant: Salvatore Di Mercurio (Pachino, Italia) (reprezentanți: A. Maiorana, avvocato, A. De Matteis, avvocato, A. De Francesco, avvocato)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantului

               —

               Anularea Regulamentului (CE) nr. 530/2008 al Comisiei din 12 iunie 2008, publicat în JO L 155 din 13 iunie 2008;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Motivele și principalele argumente sunt cele invocate în cauza T-313/08 Veromar di Tudisco Alfio & Salvatore S.n.c./Comisia.


title: Cauza C-435/10: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 17 noiembrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Centrale Raad van Beroep — Țările de Jos) — J.C. van Ardennen/Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen (Directiva 80/987/CEE — Protecția lucrătorilor în cazul insolvabilității angajatorului — Indemnizație de insolvabilitate — Plată subordonată condiției înregistrării ca persoană aflată în căutarea unui loc de muncă)

text:
               28.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 25/17

      Hotărârea Curții (Camera a patra) din 17 noiembrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Centrale Raad van Beroep — Țările de Jos) — J.C. van Ardennen/Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen
      (Cauza C-435/10) (1)

      (Directiva 80/987/CEE - Protecția lucrătorilor în cazul insolvabilității angajatorului - Indemnizație de insolvabilitate - Plată subordonată condiției înregistrării ca persoană aflată în căutarea unui loc de muncă)
      (2012/C 25/27)
      Limba de procedură: olandeza

         Instanța de trimitere

      Centrale Raad van Beroep

         Părțile din acțiunea principală

         Reclamant: J.C. van Ardennen

         Pârât: Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen

         Obiectul

      Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Centrale Raad van Beroep — Interpretarea articolelor 4, 5 și 10 din Directiva 80/987/CEE privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la protecția lucrătorilor salariați în cazul insolvabilității angajatorului (L 283, p. 23, Ediție specială, 05/vol. 1, p. 197), astfel cum a fost modificată prin Directiva 2002/74/CE (JO L 270, p. 10, Ediție specială, 05/vol. 6, p. 149) — Domeniul de aplicare al garanției oferite de instituția de garantare — Legislație națională care impune lucrătorilor obligația de a se înregistra de îndată, înainte de a solicita plata creanțelor privind salarii neplătite, ca persoane aflate în căutarea unui loc de muncă

         Dispozitivul

      Articolele 3 și 4 din Directiva 80/987/CEE a Consiliului din 20 octombrie 1980 privind protecția lucrătorilor salariați în cazul insolvabilității angajatorului, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2002/74/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 septembrie 2002, trebuie să fie interpretate în sensul că se opun unei reglementări naționale care condiționează posibilitatea lucrătorilor al căror angajator se află în situație de insolvabilitate de a și exercita integral dreptul la plata creanțelor salariale neachitate, precum cele în cauză în acțiunea principală, de obligația de a se înregistra ca persoane aflate în căutarea unui loc de muncă.

         (1)  JO C 317, 20.11.2010.


title: Cauza T-649/15: Acțiune introdusă la 13 noiembrie 2015 – Toth/Parlamentul

text:
               8.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 48/63

         Acțiune introdusă la 13 noiembrie 2015 – Toth/Parlamentul
   (Cauza T-649/15)
   (2016/C 048/71)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Balazs Toth (Budapesta, Ungaria) (reprezentant: N. Pirc Musar, avocat)

      Pârât: Parlamentul European

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei A(2015)8490 C a Parlamentului European din 16 septembrie 2015 prin care s-a respins cererea de confirmare formulată de reclamantă pentru accesul la anumite documente referitoare la informații cu privire la cheltuielile de deplasare ale unor membri ai Parlamentului European, la indemnizațiile de ședere, la cele pentru cheltuieli generale și la cheltuielile cu angajarea colaboratorilor;

               —

               obligarea Parlamentului European la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă, în temeiul articolelor 134 și 140 din Regulamentul de procedură al Tribunalului, inclusiv cele efectuate de eventualii intervenienți.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 4 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 1049/2001 (1) coroborat cu articolul 8 litera (b) din Regulamentul nr. 45/2001 (2), întrucât datele cu caracter personal solicitate nu sunt protejate potrivit legislației Uniunii.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 4 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 1049/2001 coroborat cu articolul 8 litera (b) din Regulamentul nr. 45/2001, întrucât accesul la informațiile solicitate a fost refuzat în pofida îndeplinirii condițiilor necesare pentru divulgare.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea obligației generale, potrivit articolelor 2 și 4 din Regulamentul nr. 1049/2001 coroborate cu articolul 6 alineatul (3) din Regulamentul nr. 1049/2001, de efectuare a unei examinări pentru fiecare document în parte.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 4 alineatul (6) din Regulamentul nr. 1049/2001, întrucât refuzul de acordare a unui acces parțial la documentele solicitate nu a fost justificat.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe încălcarea obligației de motivare, astfel cum impun articolul 7 alineatul (1) și articolul 8 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1049/2001, întrucât Parlamentul nu a analizat toate argumentele reclamantei.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 45/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2000 privind protecția persoanelor fizice cu privire la prelucrarea datelor cu caracter personal de către instituțiile și organele comunitare și privind libera circulație a acestor date (JO L 8, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 30, p. 142).


title: Cauza T-311/17: Acțiune introdusă la 19 mai 2017 – Stips/Comisia

text:
               17.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 231/49

         Acțiune introdusă la 19 mai 2017 – Stips/Comisia
   (Cauza T-311/17)
   (2017/C 231/63)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Adolf Stips (Besozzo, Italia) (reprezentanți: S. Orlandi și T. Martin, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:
   să declare și să hotărască,

               —

               cu titlu principal, anularea deciziei AAIC din 19 august 2016 de a nu îl reclasifica pe reclamant în gradul AD13 în temeiul exercițiului de reclasificare 2013;

               —

               cu titlu subsidiar, obligarea Comisiei la repararea integrală a prejudiciului, atât material, cât și moral, al reclamantului;

               —

               în orice caz, obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă un motiv unic, întemeiat pe încălcarea articolului 266 TFUE, întrucât Comisia ar fi ignorat motivarea Hotărârii din 19 iulie 2016, Stips/Comisia (F-131/15, EU:F:2016:154) și ar fi executat cu rea-credință această hotărâre, acest lucru aducând atingere autorității absolute de lucru judecat a Tribunalului Funcției Publice.


title: Cauza C-355/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de College van Beroep voor het bedrijfsleven (Țările de Jos) la 6 iulie 2011 — G. Brouwer/Staatssecretaris van Economische Zaken, Landbouw en Innovatie

text:
               24.9.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/8

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de College van Beroep voor het bedrijfsleven (Țările de Jos) la 6 iulie 2011 — G. Brouwer/Staatssecretaris van Economische Zaken, Landbouw en Innovatie
   (Cauza C-355/11)
   2011/C 282/14
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   College van Beroep voor het bedrijfsleven

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: G. Brouwer

      Pârât: Staatssecretaris van Economische Zaken, Landbouw en Innovatie

      Întrebările preliminare

               1.

               Directiva 91/629/CEE (1) trebuie interpretată în sensul că cerințele de reglementare în materie de gestionare în sensul articolului 4 din Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 (2) care rezultă din directivă sunt valabile și pentru vițeii crescuți de un agricultor pentru producerea laptelui?

               2.

               În cazul unui răspuns negativ la această întrebare, împrejurarea că directiva menționată a fost transpusă într-un stat membru prin dispoziții legislative care stabilesc că respectivele cerințe sunt în orice caz aplicabile și acestei categorii de viței reprezintă un motiv de a considera că, în cazul nerespectării acestor cerințe în statul membru respectiv, se impune o reducere sau o excludere (a plăților directe) în temeiul articolului 6 din Regulamentul nr. 1782/2003?

      (1)  Directiva 91/629/CEE a Consiliului din 19 noiembrie 1991 de stabilire a normelor minime privind protecția vițeilor (JO L 340 p. 28, Ediție specială 03/vol. 10, p. 193).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 al Consiliului din 29 septembrie 2003 de stabilire a normelor comune pentru schemele de sprijin direct în cadrul politicii agricole comune și de stabilire a anumitor scheme de sprijin pentru agricultori (JO L 270, p. 1, Ediție specială 03/vol. 49, p. 177, rectificare în JO L 270, 21.10.2003, Ediție specială 03/vol. 76, p. 291, rectificare în JO L 96, 15.4.2009, p. 39).


title: Cauza T-356/11: Acțiune introdusă la 1 iulie 2011 — Restoin/OAPI (EQUIPMENT)

text:
               10.9.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/52

         Acțiune introdusă la 1 iulie 2011 — Restoin/OAPI (EQUIPMENT)
   (Cauza T-356/11)
   2011/C 269/116
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Christian Restoin (Paris, Franța) (reprezentant: A. Alcaraz, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a patra de recurs din 14 aprilie 2011 în cauza R 1430/2010-4;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată efectuate de domnul Christian RESTOIN.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca verbală „EQUIPMENT” pentru produse și servicii din clasele 3, 9, 14, 18, 25 și 35 — cerere de înregistrare nr. 8 722 076.

      Decizia examinatorului: respinge cererea de înregistrare.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009, în măsura în care semnul solicitat are un caracter distinctiv în raport cu percepția publicului relevant și în raport cu produsele și serviciile pentru care înregistrarea este cerută, precum și încălcarea articolului 75 din regulamentul menționat, în măsura în care motivarea camerei de recurs i) nu poate fi globală, întrucât produsele vizate nu sunt suficient de omogene și ii) nu este coerentă.


title: Cauza C-263/13 P: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 24 iunie 2015 – Regatul Spaniei/Comisia Europeană [Recurs — Fondul european de dezvoltare regională (FEDER) — Reducerea contribuției financiare — Metodă de calcul prin extrapolare — Procedură de adoptare a deciziei de către Comisia Europeană — Nerespectarea termenului stabilit — Consecințe]

text:
               24.8.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 279/3

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 24 iunie 2015 – Regatul Spaniei/Comisia Europeană
   (Cauza C-263/13 P) (1)

   ([Recurs - Fondul european de dezvoltare regională (FEDER) - Reducerea contribuției financiare - Metodă de calcul prin extrapolare - Procedură de adoptare a deciziei de către Comisia Europeană - Nerespectarea termenului stabilit - Consecințe])
   (2015/C 279/03)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Recurent: Regatul Spaniei (reprezentant: A. Rubio González, agent)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Baquero Cruz și A. Steiblytė, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Hotărârea Tribunalului Uniunii Europene Spania/Comisia (T-65/10, T-113/10 și T-138/10, EU:T:2013:93).

               2)

               Anulează Deciziile C(2009) 9270 din 30 noiembrie 2009, C(2009) 10678 din 23 decembrie 2009 și C(2010) 337 din 28 ianuarie 2010 ale Comisiei de reducere a contribuției din Fondul european de dezvoltare regională (FEDER) acordate pentru programul operațional „Andaluzia” din cadrul obiectivului nr. 1 (1994-1999) în temeiul Deciziei C(94) 3456 a Comisiei din 9 decembrie 1994, pentru programul operațional „Țara Bascilor” din cadrul obiectivului nr. 2 (1997-1999) în temeiul Deciziei C(1998) 121 a Comisiei din 5 februarie 1998 și, respectiv, pentru programul operațional „Comunitatea Valencia” din cadrul obiectivului nr. 1 (1994-1999) în temeiul Deciziei C(1994) 3043/6 a Comisiei din 25 noiembrie 1994.

               3)

               Obligă Comisia Europeană să suporte cheltuielile de judecată efectuate de Regatul Spaniei și propriile cheltuieli de judecată efectuate atât în cadrul procedurii în primă instanță, cât și în cadrul prezentului recurs.

      (1)  JO C 207, 20.7.2013.


title: Cauza T-481/17: Acțiune introdusă la 2 august 2017 – Fundación Tatiana Pérez de Guzmán el Bueno și SFL/SRB

text:
               25.9.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 318/19

         Acțiune introdusă la 2 august 2017 – Fundación Tatiana Pérez de Guzmán el Bueno și SFL/SRB
   (Cauza T-481/17)
   (2017/C 318/25)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamante: Fundación Tatiana Pérez de Guzmán el Bueno (Madrid, Spania) și SFL – Stiftung für Forschung und Lehre (Zürich, Elveția) (reprezentanți: R. Pelayo Jiménez și A. Muñoz Aranguren, avocați)

      Pârât: Comitetul unic de rezoluție (SRB)

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Comitetului unic de rezoluție din 7 iunie 2017 (SRB/EES/2017/08);

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente sunt cele invocate în cauza T-478/17, Mutualidad de la Abogacía și Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/SRB


title: Cauza T-382/06: Acțiune introdusă la data de 15 decembrie 2006 — Tomkins/Comisie

text:
               24.2.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 42/30

         Acțiune introdusă la data de 15 decembrie 2006 — Tomkins/Comisie
   (Cauza T-382/06)
   (2007/C 42/52)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Tomkins plc (Londra, Marea Britanie) (reprezentanți: T. Soames și S. Jordan, solicitors)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea articolului 1 din Decizia Comisiei din 20 septembrie 2006 (cauza COMP/F-1/38.121 — Racorduri — C(2006) 4180 final) referitoare la o procedură de aplicare a articolului 81 CE și a articolului 53 din acordul SEE, în măsura în care privește reclamanta; sau, în subsidiar:

               —

               amendarea articolului 2 litera (h) din decizia contestată astfel încât să se reducă amenda impusă reclamantei și societății Pegler; și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamanta solicită anularea articolului 1 din Decizia C(2006) 4180 final a Comisiei, din 20 septembrie 2006 în cauza COMP/F-1/38.121 — Racorduri, prin care Comisia a stabilit răspunderea solidară a reclamantei și a societății Pegler Ltd pentru încălcarea articolului 81 CE în cadrul industriei racordurilor din cupru în perioada cuprinsă între 31 decembrie 1988 și 22 martie 2001 și i-a impus plata unei amenzi de 5,25 milioane de euro. În subsidiar, reclamanta solicită amendarea articolului 2 litera (h) din decizia contestată.
   Reclamanta afirmă că articolul 230 CE a fost încălcat de către Comisie pentru următoarele motive:
   În primul rând, se pretinde că regulile privind răspunderea societăților mamă pentru actele filialelor lor au fost încălcate de către Comisie prin stabilirea răspunderii solidare a reclamantei cu una dintre fostele sale filiale Pegler Ltd, pentru conduita acesteia din urmă. În acest sens, reclamanta susține că Comisia a făcut o eroare de drept manifestă prin identificarea greșită a temeiului legal pentru răspunderea societății mamă și prin aplicarea greșită a testului vizând stabilirea răspunderii acționarilor intr-o situație de fapt în care acesta nu ar trebui aplicat. Mai mult, reclamanta susține că o eroare a fost făcută de către Comisie atunci când a considerat presupusul obiect de activitate al reclamantei în sectorul construcțiilor ca fiind relevant pentru a stabili dacă reclamanta era sau nu un simplu investitor financiar care a delegat societății Pegler răspunderea operațională la nivel de subdiviziune economică locală. Și mai mult, faptul că, în această cauză, Comisia s-a liberat de propria sarcina în stabilirea răspunderii acționarilor și a transferat această sarcină acționarilor încalcă principiul prezumției de nevinovăție.
   În al doilea rând, reclamanta pretinde că Comisia a făcut o eroare de fapt manifestă și nu a dovedit în mod adecvat nicio influență decisivă exercitată de către reclamantă asupra conduitei comerciale a societății Pegler. În opinia reclamantei, faptele nu stabilesc răspunderea reclamantei nici (a) în sensul legii corecte, pe care Comisia fie nu a aplicat-o, fie a aplicat-o în mod greșit, nici (b) în sensul legii incorecte așa cum a afirmat Comisia.
   În al treilea rând, reclamanta afirmă că Comisia nu a explicat în mod adecvat de ce probele aduse de reclamantă au fost insuficiente pentru a respinge prezumția de influență decisivă.
   În al patrulea rând, reclamanta afirmă că Comisia a aplicat un standard greșit atunci când a impus o majorare a amenzii în scop disuasiv, aceasta neevaluând corect elementele de probă pentru calculul perioadei în care societatea Pegler a participat la cartel, ajungând în acest fel la o stabilire nefondată și incorectă a duratei infracțiunii.


title: Cauza F-120/07: Acțiune introdusă la 22 octombrie 2007 — Strack/Comisia Comunităților Europene

text:
               22.12.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 315/50

         Acțiune introdusă la 22 octombrie 2007 — Strack/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza F-120/07)
   (2007/C 315/95)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamant: Guido Strack (Köln, Germania) (reprezentant: H. Tettenborn, Rechtsanwalt)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziilor Comisiei Europene din 30 mai 2005, 25 octombrie 2005, 15 martie 2007 și 20 iulie 2007 în măsura în care acestea limitează la 12 numărul zilelor de concediu neefectuate în anul 2004, care pot fi reportate în anul următor și pentru care se calculează, în mod corespunzător, suma compensatorie la data la care reclamantul și-a încetat activitatea;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata unei compensații financiare pentru cele 26,5 zile de concediu anual neefectuat, în temeiul articolului 4 alineatul (2) din Anexa V la Statutul funcționarilor, la care se adaugă, începând cu 1 aprilie 2005, o dobândă superioară cu 2 % pe an față de rata stabilită pentru perioada în cauză de către Banca Centrală Europeană pentru principalele operațiuni de refinanțare;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   În susținerea acțiunii sale, reclamantul invocă încălcarea articolului 4 alineatele (1) și (2) din Anexa V la Statutul funcționarilor și a Comunicării administrative nr. 66-2002 a pârâtei. În temeiul acestor dispoziții, reclamantul ar fi îndreptățit să obțină reportarea în integralitate în 2005 a concediului anual din 2004 neefectuat până la sfârșitul acelui an calendaristic, din motive care au legătură cu serviciul, posibilitate care nu i-a fost recunoscută prin deciziile atacate. Reclamantul susține că nu ar fi putut efectua concediul anual din cauza bolii, care a fost recunoscută ulterior ca boală profesională.
   Reclamantul susține de asemenea că rezultă din cererea accesorie de despăgubiri că pârâta a refuzat în mod nejustificat să efectueze plata compensatorie datorată în temeiul articolului 4 alineatele (1) și (2) din Anexa V la Statutul funcționarilor la data la care reclamantul și-a încetat activitatea.


title: Cauza F-40/13: Acțiune introdusă la 7 mai 2013 — ZZ/Comisia

text:
               20.7.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 207/60

         Acțiune introdusă la 7 mai 2013 — ZZ/Comisia
   (Cauza F-40/13)
   2013/C 207/103
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: ZZ (reprezentanți: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal și D. Abreu Caldas, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei referitoare la transferul drepturilor de pensie ale reclamantei în sistemul de pensii al Uniunii, în conformitate cu articolele 11 și 12 din anexa VIII la Statutul funcționarilor

      Concluziile reclamantului

               —

               Declararea nelegalității articolului 9 din Dispozițiile generale de punere în aplicare a articolului 11 alineatul (2) din anexa VIII la Statutul funcționarilor;

               —

               anularea deciziei din 11 octombrie 2012 prin care s-a confirmat aplicarea parametrilor vizați în Dispozițiile generale de punere în aplicare a articolului 11 alineatul (2) din anexa VIII la statut din 3 martie 2011 pentru transferul drepturilor de pensie ale reclamantei;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-415/11: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 14 martie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado Mercantil n °3 de Barcelona — Spania) — Mohamed Aziz/Caixa d’Estalvis de Catalunya, Tarragona i Manresa (Catalunyacaixa) (Directiva 93/13/CEE — Contracte încheiate cu consumatorii — Contract de împrumut ipotecar — Procedură de executare ipotecară — Competențele instanței naționale de fond — Clauze abuzive — Criterii de apreciere)

text:
               18.5.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 141/5

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 14 martie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado Mercantil no 3 de Barcelona — Spania) — Mohamed Aziz/Caixa d’Estalvis de Catalunya, Tarragona i Manresa (Catalunyacaixa)
   (Cauza C-415/11) (1)

   (Directiva 93/13/CEE - Contracte încheiate cu consumatorii - Contract de împrumut ipotecar - Procedură de executare ipotecară - Competențele instanței naționale de fond - Clauze abuzive - Criterii de apreciere)
   2013/C 141/07
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Juzgado Mercantil no 3 de Barcelona

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Mohamed Aziz

      Pârâtă: Caixa d’Estalvis de Catalunya, Tarragona i Manresa (Catalunyacaixa)

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Juzgado de lo Mercantil — Interpretarea punctului 1 literele (a) și (q) din anexa la Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii (JO L 95, p. 29, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 273) — Clauze potrivit cărora consumatorul care nu și-a îndeplinit obligațiile este obligat să plătească o penalitate într-un cuantum disproporționat de mare — Contract de împrumut cu garanție imobiliară — Dispoziții de drept procesual național în materie de executare silită a bunurilor ipotecate sau gajate prin care se limitează motivele de contestație la executare care pot fi invocate de debitorul executat

      Dispozitivul

               1.

               Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii trebuie interpretată în sensul că se opune reglementării unui stat membru, precum cea în discuție în litigiul principal, care, în condițiile în care nu prevede, în cadrul unei proceduri de executare ipotecară, motive de contestație întemeiate pe caracterul abuziv al unei clauze contractuale care constituie temeiul titlului executoriu, nu permite instanței sesizate cu procedura de fond, competentă să aprecieze caracterul abuziv al unei asemenea clauze, să adopte măsuri provizorii, printre care în special suspendarea procedurii de executare menționate, atunci când adoptarea acestor măsuri este necesară pentru garantarea deplinei eficacități a deciziei sale finale.

               2.

               Articolul 3 alineatul (1) din Directiva 93/13 trebuie interpretat în sensul că:

                           —

                           noțiunea „dezechilibru semnificativ” în detrimentul consumatorului trebuie apreciată prin intermediul unei analize a normelor naționale aplicabile în lipsa unui acord între părți, pentru a evalua dacă și, eventual, în ce măsură contractul îl plasează pe consumator într-o situație juridică mai puțin favorabilă în raport cu cea prevăzută de dreptul național în vigoare. De asemenea, este relevant în acest scop să se procedeze la o examinare a situației juridice în care se găsește consumatorul menționat având în vedere mijloacele de care dispune, potrivit reglementării naționale, pentru a face să înceteze utilizarea clauzelor abuzive;

                           —

                           pentru a ști dacă dezechilibrul este creat „în contradicție cu cerința de bună-credință”, este important să se verifice dacă vânzătorul sau furnizorul, acționând în mod corect și echitabil față de consumator, se putea aștepta în mod rezonabil ca acesta din urmă să accepte clauza în discuție în urma unei negocieri individuale.

                     Articolul 3 alineatul (3) din Directiva 93/13 trebuie interpretat în sensul că anexa la care face trimitere această dispoziție nu conține decât o listă orientativă și neexhaustivă a clauzelor care pot fi considerate abuzive.

      (1)  JO C 331, 12.11.2011.


title: Cauza T-290/17: Acțiune introdusă la 16 mai 2017 – Stavytskyi/Consiliul

text:
               17.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 231/40

         Acțiune introdusă la 16 mai 2017 – Stavytskyi/Consiliul
   (Cauza T-290/17)
   (2017/C 231/49)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Edward Stavytskyi (Belgia) (reprezentanți: M. J. Grayston, solicitor, P. Gjørtler, G. Pandey și D. Rovetta, lawyers)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei (PESC) 2017/381 a Consiliului din 3 martie 2017 de modificare a Deciziei 2014/119/PESC privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina (JO 2017, L 58, p. 34) și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2017/374 al Consiliului din 3 martie 2017 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 208/2014 privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina (JO 2017, L 58, p. 1), în măsura în care aceste acte îl mențin e reclamant pe lista persoanelor și a entităților cărora li se aplică aceste măsuri restrictive;

               —

               obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe faptul că reglementarea privind înscrierea încalcă principiul proporționalității întrucât permite înscrierea unei persoane pentru motivul că face obiectul unei proceduri penale, și că, în consecință, actele contestate se au un temei nelegal.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe faptul că Consiliul a săvârșit o eroare vădită de apreciere întrucât nu dispunea de elemente de fapt suficient de solide pentru a-l include pe reclamant pe listă pentru motivul că făcea obiectul unei proceduri penale inițiate de autoritățile ucrainene pentru deturnare de fonduri publice.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe nemotivare întrucât, în actele contestate, Consiliul a furnizat o motivare insuficientă și stereotipă întrucât s-a limitat să reia textul care figurează în reglementarea privind înscrierea pe listă.

               4.

               Al patrulea motiv întemeiat pe o eroare de temei juridic întrucât măsurile luate de Consiliu nu constituie, în privința reclamantului, acte de politică externă, ci mai degrabă măsuri de cooperare internațională în procedurile penale, care au fost adoptate așadar pe un temei juridic incorect.


title: Cauza C-321/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Krefeld (Germania) la 4 iulie 2014 – Colena AG/Karnevalservice Bastian GmbH

text:
               15.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 315/40

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Krefeld (Germania) la 4 iulie 2014 – Colena AG/Karnevalservice Bastian GmbH
   (Cauza C-321/14)
   2014/C 315/64
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Landgericht Krefeld

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Colena AG

      Pârâtă: Karnevalservice Bastian GmbH

      Întrebările preliminare

               1)

               Regulamentul Uniunii Europene privind produsele cosmetice [Regulamentul (CE) nr. 1223/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind produsele cosmetice] (1) trebuie interpretat în sensul că un produs care nu se încadrează în domeniul acestui regulament trebuie să îndeplinească totuși cerințele acestuia pentru unicul motiv că pe ambalaj se menționează că este vorba despre un „accesoriu cosmetic pentru ochi, supus directivei Uniunii Europene privind produsele cosmetice”?

               2)

               Regulamentul Uniunii Europene privind produsele cosmetice [Regulamentul (CE) nr. 1223/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind produsele cosmetice] trebuie interpretat în sensul că așa-numitele lentile de contact care nu sunt corectoare de vedere și care prezintă motive se încadrează în domeniul de aplicare al acestui regulament?

      (1)  JO L 342, p. 59.


title: Cauza T-136/15: Acțiune introdusă la 20 martie 2015 – Evropaïki Dynamiki/Parlamentul

text:
               13.7.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 228/17

         Acțiune introdusă la 20 martie 2015 – Evropaïki Dynamiki/Parlamentul
   (Cauza T-136/15)
   (2015/C 228/20)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atena, Grecia) (reprezentanți: I. Ampazis și M. Sfyri, avocați)

      Pârât: Parlamentul European

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei din 13 februarie 2015 (302534) a vicepreședintelui Parlamentului European de respingere a cererii confirmative a reclamantei de a avea acces la documentele Parlamentului European privind toate cererile de prețuri din lotul de cerere de ofertă nr. ITS08 – Prestarea unor servicii externe pentru serviciile IT 2008S/149-199622 [în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei] și de confirmare a deciziei secretarului general al Parlamentului din 18 decembrie 2014;

               —

               obligarea Parlamentului la suportarea cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă în legătură cu această acțiune, chiar dacă aceasta este respinsă.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

               1.

               În primul rând, reclamanta susține că Parlamentul nu a efectuat o evaluare individuală a documentelor cerute și a refuzat chiar și accesul parțial la documentele solicitate, încălcând articolul 4 alineatul (6) din Regulamentul nr. 1049/2001 (1).

               2.

               În al doilea rând, reclamanta susține că justificările furnizate de Parlament în materie de protecție a securității publice, a vieții private a persoanelor, a intereselor comerciale ale unei persoane fizice sau juridice și în materia procedurii privind adoptarea actelor ar trebui respinse ca fiind total neîntemeiate.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76).


title: Cauza C-435/05: Hotărârea Curții (camera a patra) din data de 8 februarie 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de către Hoge Raad der Nederlanden — Țările de Jos) — Investrand BV/Staatssecretaris van Financiën (A șasea directivă TVA — Articolul 17 alineat (2) — Drept de deducere — Costuri aferente unor servicii de consultanță obținute în cadrul unei proceduri de arbitraj referitoare la determinarea cuantumului unei creanțe făcând parte din patrimoniul întreprinderii, dar născută anterior înregistrării titularului său ca plătitor de TVA)

text:
               14.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 82/6

         Hotărârea Curții (camera a patra) din data de 8 februarie 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de către Hoge Raad der Nederlanden — Țările de Jos) — Investrand BV/Staatssecretaris van Financiën
   (Cauza C-435/05) (1)

   (A șasea directivă TVA - Articolul 17 alineat (2) - Drept de deducere - Costuri aferente unor servicii de consultanță obținute în cadrul unei proceduri de arbitraj referitoare la determinarea cuantumului unei creanțe făcând parte din patrimoniul întreprinderii, dar născută anterior înregistrării titularului său ca plătitor de TVA)
   (2007/C 82/10)
   Limba de procedură: olandeza
   Instanța de trimitere
   Hoge Raad der Nederlanden
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Investrand BV

      Pârât: Staatssecretaris van Financiën
   Obiectul
   Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare — Hoge Raad der Nederlanden — Interpretarea articolului 17 alineatul (2) din Directiva 77/388/CEE: a șasea Directivă a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — Sistemul comun de taxă pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1) — Servicii plătite de către un contribuabil în vederea determinării cuantumului unei creanțe născute în sarcina sa anterior dobândirii calității de contribuabil — Deducerea taxei — Existența sau nu a necesității unei legături directe și imediate între servicii și activitatea sa în calitate de contribuabil
   Dispozitivul
   Articolul 17 alineatul (2) din a șasea Directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun de taxă pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare, trebuie interpretat în sensul că costurile serviciilor de consultanță la care un contribuabil a recurs în scopul determinării cuantumului unei creanțe făcând parte din patrimoniul întreprinderii sale și aferente unei vânzări de acțiuni anterioară înregistrării sale ca plătitor de TVA, nu prezintă, în absența unor elemente de natură a stabili că serviciile menționate își găsesc cauza exclusivă în activitatea economică desfășurată de către contribuabil în sensul directivei menționate, o legătură directă și imediată cu această activitate și prin urmare nu dau naștere unui drept de deducere a TVA la care sunt supuse.

      (1)  JO C 74, 25.3.2006.


title: Cauza T-282/07: Acțiune introdusă la 24 iulie 2007 — Tailor/OAPI (Buzunar posterior stâng)

text:
               6.10.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 235/15

         Acțiune introdusă la 24 iulie 2007 — Tailor/OAPI (Buzunar posterior stâng)
   (Cauza T-282/07)
   (2007/C 235/28)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: Tom Tailor GmbH (Hamburg, Germania) (reprezentanți: S. O. Gillert, K. Vanden Bossche și F. Schiwek, Rechtsanwälte)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 15 mai 2007 (cauza R 669/2006-1);

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca figurativă „buzunar posterior stâng” pentru bunuri din clasa 25 (cererea de înregistrare nr. 4 287 751).

      Decizia examinatorului: respingerea cererii de înregistrare.

      Decizia camerei de recurs: respingerea recursului.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 (1), întrucât marca a cărei înregistrare s-a solicitat are un caracter suficient de distinctiv.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO 1994, L 11 p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 146).


title: Cauza C-503/06: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 15 mai 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 79/409/CEE — Conservarea păsărilor sălbatice — Derogări de la regimul de protecție a păsărilor sălbatice — Regiunea Liguria)

text:
               5.7.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/8

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 15 mai 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană
   (Cauza C-503/06) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 79/409/CEE - Conservarea păsărilor sălbatice - Derogări de la regimul de protecție a păsărilor sălbatice - Regiunea Liguria)
   (2008/C 171/13)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentant: D. Recchia, agent)

      Pârâtă: Republica Italiană (reprezentanți: I. Braguglia, agent și G. Fiengo, avvocato dello Stato)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de un stat membru — Adoptarea și aplicarea de către Regiunea Liguria a unei legislații referitoare la autorizarea derogărilor de la regimul de protecție a păsărilor sălbatice, care nu respectă condițiile stabilite la articolul 9 din Directiva 79/409/CEE a Consiliului din 2 aprilie 1979 privind conservarea păsărilor sălbatice (JO L 103, p. 1, Ediție specială 15/vol. 1, p. 77)
   Dispozitivul

               1)

               Prin adoptarea și aplicarea de către Regiunea Liguria a unei reglementări prin care autorizează derogările de la regimul de protecție a păsărilor sălbatice, care nu respectă condițiile stabilite la articolul 9 din Directiva 79/409/CE a Consiliului din 2 aprilie 1979 privind conservarea păsărilor sălbatice, Republica Italiană nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acesteia.

               2)

               Obligă Republica Italiană la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a cheltuielilor de judecată din procedura privind măsurile provizorii.

      (1)  JO C 82, 14.4.2007.


title: Cauza T-335/11: Acțiune introdusă la 23 iunie 2011 — Republica Bulgaria/Comisia

text:
               12.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 331/22

         Acțiune introdusă la 23 iunie 2011 — Republica Bulgaria/Comisia
   (Cauza T-335/11)
   2011/C 331/45
   Limba de procedură: bulgara

      Părțile

      Reclamantă: Republica Bulgaria (reprezentanți: Ivanov Tsvetko și Petranova Elina, agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei de punere în aplicare a Comisiei din 15 aprilie 2011 de excludere de la finanțarea din fondurile Uniunii Europene a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul secțiunii Garantare a Fondului european de orientare și garantare agricolă (FEOGA), în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și în cadrul Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) [notificată cu numărul C(2011) 2517]

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei de punere în aplicare a Comisiei din 15 aprilie 2011 de excludere de la finanțarea din fondurile Uniunii Europene a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul secțiunii Garantare a Fondului european de orientare și garantare agricolă (FEOGA), în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și în cadrul Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) [notificată cu numărul C(2011) 2517 (1)], în măsura în care exclude anumite cheltuieli efectuate de Bulgaria, sau, cu titlu subsidiar,

               —

               reducerea corecției de 10 %, aplicată cheltuielilor efectuate în temeiul schemei de plată unică pe suprafață în cadrul FEGA, până la concurența a 5 %, precum și a corecției de 10 % în cadrul FEADR, axa 2 („îmbunătățirea mediului și a spațiului rural”) a programului bulgar de dezvoltare rurală, până la concurența a 5 %, și

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.
   1.   Primul motiv întemeiat pe încălcarea articolului 31 din Regulamentul (CE) nr. 1290/2005
       (2)

   În primul rând, potrivit Republicii Bulgare, Comisia nu a demonstrat că Bulgaria a încălcat reglementarea Uniunii. În decizia atacată, Comisia a propus corecții financiare de 10 % pentru cheltuielile efectuate în temeiul schemei de plată unică pe suprafață și al axei 2 („îmbunătățirea mediului și a spațiului rural”) a programului bulgar de dezvoltare rurală, invocând pretinse deficiențe în funcționarea LPIS-GIS, având drept consecință imposibilitatea de a efectua un control „cheie”, imposibilitate care ar demonstra disfuncționalități serioase ale sistemului de control, care au determinat un risc important de pierderi substanțiale pentru fond. A fost propusă de asemenea o corecție de 5 % pentru suplimentele la plățile directe, invocându-se deficiențele menționate în funcționarea LPIS-GIS. Reclamanta prezintă o serie de date și de elemente factuale care demonstrează că au avut loc controale administrative încrucișate și la fața locului, ceea ce ar contrazice susținerile Comisiei.
   În al doilea rând, reclamanta susține că, în ceea ce privește cuantumurile excluse de la finanțare, Comisia nu a evaluat corect nici natura, nici gravitatea încălcării reglementării aplicabile. În acest context, reclamanta susține că s-a efectuat un control „cheie” chiar mai aprofundat decât cel impus de legislația relevantă și că respectiva concluzie a Comisiei cu privire la lipsa unui astfel de control nu reflectă starea reală a sistemelor de control în Republica Bulgaria.
   În al treilea rând, reclamanta susține că riscul producerii unui prejudiciu pentru bugetul Uniunii nu a fost apreciat corect. Reclamanta invocă teza potrivit căreia Comisia a săvârșit o eroare cu privire la consecințele financiare ale încălcării reglementării Uniunii, întemeindu-se pe raportul final al organismului de conciliere în cauza 10/BG/442, în care se subliniază expres că autoritățile bulgare au controlat toate pășunile permanente la fața locului.
   2.   Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea principiului proporționalității

   Potrivit reclamantei, care se întemeiază pe articolul 31 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1290/2005, precum și pe cerința impusă de Tribunal de a exista o legătură clară între cuantumul corecției și prejudiciul eventual pentru Uniune, procentajul corecției financiare trebuie să fie proporțional cu neregularitățile constatate și cu riscul pentru bugetul Uniunii. Corecțiile impuse în speță depășesc limitele a ceea ce este adecvat și necesar pentru realizarea obiectivului urmărit prin procedura de închidere, motiv pentru care ele trebuie să fie diminuate.
   3.   Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea principiului securității juridice

   Potrivit reclamantei, Comisia a adus atingere principiului securității juridice ca urmare a încălcării orientărilor pe care le-a definit ea însăși în documentul nr. VI/5530/97 (3). Având în vedere faptul că autoritățile bulgare au efectuat un control cheie, Comisia ar fi trebuit ca, întemeindu-se pe documentul citat anterior, să stabilească corecțiile financiare la 5 %, în loc de 10 %, pentru cheltuielile efectuate în temeiul schemei de plată unică pe suprafață și al axei 2 („îmbunătățirea mediului și a spațiului rural”) a programului bulgar de dezvoltare rurală.
   În plus, reclamanta apreciază că dispozițiile invocate de Comisie pentru a evidenția trei reguli despre care afirmă că nu au fost respectate de Republica Bulgaria stabilesc în sarcina statelor membre anumite obligații, diferite de cele care sunt enunțate în comunicarea oficială. Nu numai că două dintre cele trei reguli enunțate nu ar fi prevăzute expres în regulamentele relevante, ci nu ar exista, în plus, criterii de evaluare bine definite cu privire la punerea lor în aplicare. În ceea ce privește a treia regulă, ar lipsi de asemenea criterii de evaluare bine definite cu privire la punerea acesteia în aplicare. Republica Bulgaria susține că a îndeplinit cerințele prevăzute la articolul 26 din Regulamentul nr. 796/2004 (4).
   4.   Al patrulea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 296 alineatul (2) TFUE

   Decizia atacată are ca efect excluderea de la finanțarea Uniunii Europene a cheltuielilor efectuate de Republica Bulgaria, în cuantum de 24 543 106,87 euro. Potrivit reclamantei, având în vedere că decizia atacată îi produce un prejudiciu, obținerea, din partea Comisiei Europene, a unor explicații motivate în mod corespunzător cu privire la motivele impunerii corecțiilor financiare, ar prezenta un interes semnificativ pentru Bulgaria. Potrivit reclamantei, Comisia nu a expus în mod suficient de clar și univoc motivele impunerii corecțiilor financiare și, prin urmare, nu și-a îndeplinit obligația de motivare a deciziei atacate cu privire la reclamantă.

      (1)  JO L 102, p. 33.

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 1290/2005 al Consiliului din 21 iunie 2005 privind finanțarea politicii agricole comune (JO L 209, p. 1, Ediție specială, 14/vol. 1, p. 193).

      (3)  Orientări privind calcularea consecințelor financiare în cadrul pregătirii deciziei de închidere a conturilor FEOGA-Garantare.

      (4)  Regulamentul (CE) nr. 796/2004 al Comisiei din 21 aprilie 2004 de stabilire a normelor de aplicare a eco-condiționării, a modulării și a sistemului integrat de gestionare și control, prevăzute de Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 al Consiliului din 29 septembrie 2003 de stabilire a normelor comune pentru schemele de sprijin direct în cadrul politicii agricole comune și de stabilire a anumitor scheme de sprijin pentru agricultori (JO L 141, p. 18, Ediție specială, 03/vol. 56, p. 210).


title: Cauza C-322/07 P: Recurs introdus la 12 iulie 2007 de Papierfabrik August Koehler AG împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a cincea) pronunțate la 26 aprilie 2007 în cauzele conexate T-109/02 (Bolloré/Comisia), T-118/02 (Arjo Wiggins Appleton/Comisia), T-122/02 (Mitsubishi HiTec Paper Bielefeld/Comisia), T-125/02 (Papierfabrik August Koehler/Comisia), T-126/02 (M-real Zanders/Comisia), T-128/02 (Papeteries Mougeot/Comisia), T-129/02 (Torraspapel/Comisia), T-132/02 (Distribuidora Vizcaína de Papeles/Comisia) și T-136/02 (Papelera Guipuzcoana de Zicuñaga/Comisia

text:
               22.9.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/5

         Recurs introdus la 12 iulie 2007 de Papierfabrik August Koehler AG împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a cincea) pronunțate la 26 aprilie 2007 în cauzele conexate T-109/02 (Bolloré/Comisia), T-118/02 (Arjo Wiggins Appleton/Comisia), T-122/02 (Mitsubishi HiTec Paper Bielefeld/Comisia), T-125/02 (Papierfabrik August Koehler/Comisia), T-126/02 (M-real Zanders/Comisia), T-128/02 (Papeteries Mougeot/Comisia), T-129/02 (Torraspapel/Comisia), T-132/02 (Distribuidora Vizcaína de Papeles/Comisia) și T-136/02 (Papelera Guipuzcoana de Zicuñaga/Comisia
   (Cauza C-322/07 P)
   (2007/C 223/05)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Recurentă: Papierfabrik August Koehler AG (reprezentanți: I. Brinker, S. Hirsbrunner, Rechtsanwälte, J. Schwarze, Universitätsprofessor)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile recurentei

               —

               anularea hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 26 aprilie 2007 (cauza T-125/02), în măsura în care se aplică recurentei;

               —

               anularea Deciziei 2004/337/CE a Comisiei din 20 decembrie 2001 privind o procedură de aplicare a articolului 81 din Tratatul CE și a articolului 53 din Acordul SEE (cauza COMP/E-1/36.212 — Hârtie autocopiativă) (1), în măsura în care se aplică recurentei;
               în subsidiar: reducerea amenzii aplicate recurentei prin articolul 3 din decizie;

               —

               în subsidiar față de capătul de cerere anterior: retrimiterea cauzei la Tribunal pentru a se pronunța în conformitate cu hotărârea Curții;

               —

               în orice situație, obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de recurentă atât la Tribunal, cât și la Curte.

         Motivele și principalele argumente
   Recurenta invocă următoarele motive de recurs: considerațiile Tribunalului cu privire la stabilirea amenzii încalcă principiul egalității de tratament, precum și principiul proporționalității. Sub acest aspect, recurenta critică o încălcare a dreptului comunitar material. Printr-o eroare de drept, Tribunalul a considerat că nu prezintă importanță faptul că recurenta este o întreprindere familială și că nu dispune de un acces direct la piața de capital, în comparație cu alte întreprinderi. În schimb, Tribunalul a considerat în mod eronat că o întreprindere nu poate invoca, în beneficiul său, o nelegalitate săvârșită în favoarea altor întreprinderi. Cu toate acestea, recurenta nu s-a întemeiat pe acest argument. Tribunalul nu a apreciat în mod proporțional diferențele structurale între recurentă și celelalte întreprinderi cărora li se impută încălcarea. În acest fel, au fost încălcate principiul egalității de tratament și principiul proporționalității.
   Mai mult, Tribunalul a considerat în mod greșit că recurenta a participat la încălcare în perioada anterioară lunii octombrie 1993. În legătură cu acest aspect, Tribunalul a examinat probele în mod insuficient, le-a apreciat în mod contradictoriu și le-a denaturat, încălcând prezumția de nevinovăție și dreptul la apărare al recurentei. În această privință, recurenta critică existența unor vicii de procedură. Considerațiile pe baza cărora se întemeiază Tribunalul, potrivit cărora reuniunile oficiale ale asociației AEMCP din perioada cuprinsă între luna ianuarie 1992 și luna septembrie 1993 au servit drept cadru pentru acordurile referitoare la prețuri la nivel european ar fi insuficiente și prin ele însele contradictorii. Tribunalul a săvârșit o eroare suplimentară de drept, întrucât a considerat că recurenta a participat la reuniuni neoficiale, în cadrul cărora s-ar fi discutat cu privire la prețurile la nivel național.

      (1)  JO 2004, L 115, p. 1.


title: Cauza C-341/12: Recurs introdus la 17 iulie 2012 de Mizuno KK împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 8 mai 2012 în cauza T-101/11, Mizuno KK/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

text:
               22.9.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/25

         Recurs introdus la 17 iulie 2012 de Mizuno KK împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 8 mai 2012 în cauza T-101/11, Mizuno KK/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   (Cauza C-341/12)
   2012/C 287/48
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: Mizuno KK (reprezentanți: T. Wessing, T. Raab și H. Lauf, avocați)

      Cealaltă parte în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită:

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului din 8 mai 2012 pronunțate în cauza T-101/11, precum și a Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 15 decembrie 2010 — cauza R 0821/2010-1,

               —

               obligarea celeilalte părți în proces la plata cheltuielilor de judecată efectuate atât în procedura în primă instanță, cât și în recurs.

      Motivele și principalele argumente

   Recursul formulat este îndreptat împotriva Hotărârii din 8 mai 2012 pronunțate în cauza T-101/11, prin care acesta a respins acțiunea formulată de recurentă împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne din 15 decembrie 2010 (cauza R 821/2010-1) pronunțate într-o procedură de opoziție între Golfino AG și Mizuno KK.
   În susținerea recursului, recurenta invocă următoarele motive:

               Constatările Tribunalului privind întinderea protecției și caracterul distinctiv ale unei mărci figurative deja existente care constă în litera „G” și în simbolul „+” ar fi eronate în drept. Tribunalul a plecat în mod greșit de la premisa că respectiva combinație a celor două elemente nu ar avea nicio semnificație.

               Plecând de la acestea, Tribunalul a constatat în mod greșit existența unui risc de confuzie între marca figurativă existentă și marca figurativă solicitată de recurentă, care conține litera „G”, simbolul „+” și simbolul unei săgeți, prin faptul că la aprecierea similitudinii semnelor nu a avut în vedere impresia generală produsă de cele două mărci, ci impresia produsă de fiecare element component.

               Astfel, Tribunalul a prezumat în mod greșit că similitudinea literei „G”, cuprinsă în ambele mărci figurative, este mai importantă decât celelalte elemente componente diferite. Pentru o apreciere mai corectă, Tribunalul nu ar fi trebuit să se bazeze pe litera „G” luată individual, ci numai pe simbolistica generală.

               Deși este adevărat că ambele mărci aflate în conflict au la bază vocala g, totuși punctul central al mărcilor îl constituie neîndoielnic reprezentarea grafică, iar nu cea fonetică. Nu se poate admite așadar existența unui risc de confuzie între cele două mărci.


title: Cauza C-226/07: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 17 iulie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Finanzgericht Düsseldorf — Germania) — Flughafen Köln/Bonn GmbH/Hauptzollamt Köln (Directiva 2003/96/CE — Cadrul comunitar de impozitare a produselor energetice și a electricității — Articolul 14 alineatul (1) litera (a) — Scutirea produselor energetice utilizate pentru producerea de electricitate — Posibilitatea impozitării din motive de protecție a mediului — Efectul direct al scutirii)

text:
               30.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/15

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 17 iulie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Finanzgericht Düsseldorf — Germania) — Flughafen Köln/Bonn GmbH/Hauptzollamt Köln
   (Cauza C-226/07) (1)

   (Directiva 2003/96/CE - Cadrul comunitar de impozitare a produselor energetice și a electricității - Articolul 14 alineatul (1) litera (a) - Scutirea produselor energetice utilizate pentru producerea de electricitate - Posibilitatea impozitării din motive de protecție a mediului - Efectul direct al scutirii)
   (2008/C 223/23)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Finanzgericht Düsseldorf
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Flughafen Köln/Bonn GmbH

      Pârâtă: Hauptzollamt Köln
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Finanzgericht Düsseldorf — Interpretarea articolului 14 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2003/96/CE a Consiliului din 27 octombrie 2003 privind restructurarea cadrului comunitar de impozitare a produselor energetice și a electricității (JO L 283, p. 51, Ediție specială, 09/vol. 2, p. 98) — Efect direct — Reglementare națională care nu scutește de la impozitul pe uleiurile minerale motorina utilizată pentru producerea de electricitate
   Dispozitivul
   Articolul 14 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2003/96/CE a Consiliului din 27 octombrie 2003 privind restructurarea cadrului comunitar de impozitare a produselor energetice și a electricității, în măsura în care se referă la scutirea produselor energetice utilizate pentru producerea de electricitate de la impozitarea prevăzută de această directivă, are efect direct în sensul că poate fi invocat de un particular în fața instanțelor naționale — în ceea ce privește o perioadă în cursul căreia statul membru în cauză nu a transpus în termenul stabilit această directivă în dreptul său național — în cadrul unui litigiu precum acela din acțiunea principală împotriva autorităților vamale ale acestui stat în scopul de a nu se aplica o reglementare națională care ar fi incompatibilă cu această dispoziție și, prin urmare, de a obține restituirea unui impozit contrar acesteia.

      (1)  JO C 155, 7.7.2007.


title: Cauza T-231/14 P: Hotărârea Tribunalului din 16 septembrie 2015 – EMA/Drakeford („Recurs — Funcţie publică — Agenți temporari — Contract pe durată determinată — Decizie de neprelungire — Articolul 8 primul paragraf din RAA — Recalificarea unui contract pe perioadă determinată ca fiind contract pe perioadă nedeterminată — Fond”)

text:
               3.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 363/37

         Hotărârea Tribunalului din 16 septembrie 2015 – EMA/Drakeford
   (Cauza T-231/14 P) (1)

   ((„Recurs - Funcţie publică - Agenți temporari - Contract pe durată determinată - Decizie de neprelungire - Articolul 8 primul paragraf din RAA - Recalificarea unui contract pe perioadă determinată ca fiind contract pe perioadă nedeterminată - Fond”))
   (2015/C 363/45)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: Agenția Europeană pentru Medicamente (EMA) (reprezentanți: T. Jabłoński și N. Rampal Olmedo, agenți, asistați de D. Waelbroeck și A. Duron, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: David Drakeford (Dublin, Irlanda) (reprezentanți: S. Orlandi și T. Martin, avocați)

      Interveniente în susținerea reclamantei: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall și G. Gattinara, agenți), Agenția Europeană pentru Produse Chimice (ECHA) (reprezentanți: M. Heikkilä și E. Maurage, agenți), Agenția Europeană pentru Gestionarea Cooperării Operative la Frontierele Externe ale Statelor Membre ale Uniunii Europene (Frontex) (reprezentanți: H. Caniard și V. Peres de Almeida, agenți), Autoritatea Europeană pentru Siguranța Alimentară (EFSA) (reprezentanți: D. Detken, S. Gabbi și C. Pintado, agenți) și de Centrul European de Prevenire și Control al Bolilor (ECDC) (reprezentanți: J. Mannheim și A. Daume, agenți)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera a treia) din 5 februarie 2014, Drakeford/EMA (F-29/13, RepFP, EU:F:2014:10), prin care se solicită anularea acestei hotărâri.

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Hotărârea Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera a treia) din 5 februarie 2014, Drakeford/EMA (F-29/13, EU:F:2014:10), în măsura în care, în această hotărâre, Tribunalul Funcției Publice și-a exercitat competența de fond în materia financiară în privința perioadei ulterioare pronunțării sale.

               2)

               Respinge în rest recursul.

               3)

               Trimite cauza spre rejudecare Tribunalului Funcției Publice.

               4)

               În privința domnului Drakeford și a Agenției Europene pentru Medicamente (EMA), cererile privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.

               5)

               Comisia Europeană, Agenția Europeană pentru Produse Chimice (ECHA), Agenția Europeană pentru Gestionarea Cooperării Operative la Frontierele Externe ale Statelor Membre ale Uniunii Europene (Frontex), Autoritatea Europeană pentru Siguranța Alimentară (EFSA) și Centrul European de Prevenire și Control al Bolilor (ECDC) suportă propriile cheltuieli de judecată aferente prezentei proceduri.

      (1)  JO C 202, 30.6.2014.


title: Cauza T-450/15: Hotărârea Tribunalului din 27 septembrie 2016 – Satkirit Holdings/EUIPO – Advanced Mailing Solutions (luvoworld) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene luvoworld — Marca Uniunii Europene verbală anterioară luvo — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Similitudinea produselor și a serviciilor — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               7.11.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 410/17

         Hotărârea Tribunalului din 27 septembrie 2016 – Satkirit Holdings/EUIPO – Advanced Mailing Solutions (luvoworld)
   (Cauza T-450/15) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene luvoworld - Marca Uniunii Europene verbală anterioară luvo - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Similitudinea produselor și a serviciilor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2016/C 410/22)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Satkirit Holdings Ltd (Douglas, Insula Man) (reprezentant: M. Vanhegan, barrister)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: E. Sliwinska și J. Crespo Carrillo, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO: Advanced Mailing Solutions Ltd (East Kilbride, Regatul Unit)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 21 mai 2015 (cauza R 1480/2014-2) referitoare la o procedură de opoziție între Advanced Mailing Solutions și Satkirit Holdings.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Satkirit Holdings Ltd la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 320, 28.9.2015.


title: Cauza C-506/09 P: Recurs introdus la 7 decembrie 2009 de Republica Portugheză împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a șaptea) pronunțate la 23 septembrie 2009 în cauza T-385/05, Transnáutica — Transportes e Navegação SA/Comisia

text:
               13.3.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/24

         Recurs introdus la 7 decembrie 2009 de Republica Portugheză împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a șaptea) pronunțate la 23 septembrie 2009 în cauza T-385/05, Transnáutica — Transportes e Navegação SA/Comisia
   (Cauza C-506/09 P)
   2010/C 63/39
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Republica Portugheză (reprezentanți: L. Fernandes, C. Guerra Santos, J. Gomes, P. Rocha, agenți)

      Celelalte părți în proces: Transnáutica — Transportes e Navegação, SA, Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

               —

               Admiterea cererii formulate de autoritățile portugheze de suspendare a judecării prezentului recurs până la pronunțarea Tribunalului, în măsura în care, în cadrul cererii de terță opoziție, trebuie dezbătută nu doar legislația, ci și situația de fapt din cauză;

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului din 23 septembrie 2009, Transnáutica — Transportes e Navegação SA/Comisia (T-385/05) de anulare a Deciziei REM 05/2004 a Comisiei din 6 iulie 2005 prin care s-a respins cererea formulată de Transnáutica de rambursare și de remitere a unor taxe vamale și

               —

               obligarea Transnáutica — Transportes e Navegação, SA la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamanta susține că Tribunalul a concluzionat în mod neîntemeiat că autoritățile vamale portugheze au săvârșit o eroare atunci când au stabilit și au controlat garanția globală utilizată în operațiunile de tranzit în discuție.
   Reclamanta invocă de asemenea că este imposibil să se stabilească vreo legătură de cauzalitate între erorile presupuse a fi săvârșite de autoritățile portugheze și sustragerea ulterioară a mărfurilor de la supravegherea vamală și apreciază că, pronunțându-se în sens diferit, Tribunalul a încălcat dreptul Uniunii Europene.


title: Cauza C-322/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Krefeld (Germania) la 4 iulie 2014 – Jaouad El Majdoub/CarsOnTheWeb.Deutschland GmbH

text:
               15.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 315/40

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Krefeld (Germania) la 4 iulie 2014 – Jaouad El Majdoub/CarsOnTheWeb.Deutschland GmbH
   (Cauza C-322/14)
   2014/C 315/65
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Landgericht Krefeld

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Jaouad El Majdoub

      Pârâtă: CarsOnTheWeb.Deutschland GmbH

      Întrebarea preliminară

   Așa-numitul „click wrapping” îndeplinește cerințele unei comunicări sub formă electronică în sensul articolului 23 alineatul (2) din Regulamentul nr. 44/2001 (1)?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (JO 2001 L 12, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 3, p. 74).


title: Cauza T-667/14: Acțiune introdusă la 12 septembrie 2014 – Slovenia/Comisia

text:
               10.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 395/58

      Acțiune introdusă la 12 septembrie 2014 – Slovenia/Comisia
      (Cauza T-667/14)
      (2014/C 395/71)
      Limba de procedură: slovena

         Părțile

         Reclamantă: Republica Slovenia (reprezentant: L. Bembič, agent)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei de punere în aplicare a Comisiei 2014/458/UE din 9 iulie 2014 de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul secțiunii Garantare a Fondului european de orientare și garantare agricolă (FEOGA), în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și în cadrul Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) [notificată cu numărul C(2014) 4479] (JO L 205, p. 62), în măsura în care se referă la Republica Slovenia și, în special, la următoarele aspecte:

                              —

                              carențe în verificarea parcelelor mici cât privește respectarea definiției unei parcele agricole, motiv pentru care s-a aplicat o corecție forfetară de 5 % asupra plăților directe, în sumă 115 956,46 euro pentru exercițiul 2011 și de 131 260,23 euro pentru exercițiul 2012;

                              —

                              neextrapolarea rezultatelor controalelor atunci când diferența constatată este mai mică de 3 %, motiv pentru care s-a aplicat o corecție punctuală asupra plăților directe în sumă de 1 771,90 euro pentru exercițiul 2010; de 6 376,67 euro pentru exercițiul 2011, precum și de 6 506,76 pentru exercițiul 2012;

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

                  1.

                  Primul motiv întemeiat pe o eroare vădită de apreciere, pe lipsa motivării deciziei și pe încălcarea principiului legalității, în ceea ce privește constatările Comisiei referitoare la carențele în verificarea parcele mici și în definirea parcelelor agricole
                  Reclamanta susține că, în mod eronat, a constatat Comisia că sistemul sloven permite agricultorilor să adauge, la declararea parcelelor, fâșiile lungi și înguste de câmpie care înconjură în principal terenurile arabile, astfel încât devin admisibile suprafețele parcelelor agricole grafice ale unei exploatații, ceea ce ar putea conduce la greșeli la măsurătoare și prin urmare la acceptarea unor parcele care nu ating suprafețele minime pe care trebuie să le aibă o parcelă agricolă în conformitate cu articolul 14 alineatul (4) din Regulamentul nr. 796/2004 (1) sau cu articolul 13 alineatul (9) din Regulamentul nr. 1122/2009 (2).

                  2.

                  Al doilea motiv întemeiat pe lipsa motivării deciziei și pe încălcarea principiului legalității, în ceea ce privește constatările Comisiei referitoare la încălcarea obligației de extrapolare
                  Potrivit reclamantei, Comisia a constatat în mod eronat că, în Republica Slovenia, parcelele agricole care sunt selecționate pentru control ar fi alese la întâmplare și numai în limita de 50 %, că metoda de selecție a parcelelor agricole grafice ale unei exploatații nu ar fi suficient de reprezentativă și de fiabilă astfel cum impune Regulamentul nr. 1122/2009 și că ar fi fost încălcată obligația de extrapolare în sensul considerentului (44) al regulamentului menționat.

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 796/2004 al Comisiei din 21 aprilie 2004 de stabilire a normelor de aplicare a ecocondiționării, a modulării și a sistemului integrat de gestionare și control, prevăzute de Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 al Consiliului din 29 septembrie 2003 de stabilire a normelor comune pentru schemele de sprijin direct în cadrul politicii agricole comune și de stabilire a anumitor scheme de sprijin pentru agricultori, precum și a condiționalității prevăzute de Regulamentul (CE) nr. 479/2008 (JO L 141 p. 18, Ediție specială, 03/vol. 56, p. 210).

         (2)  Regulamentul Consiliului (CE) nr. 1122/2009 din 30 noiembrie 2009 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 73/2009 al Consiliului în ceea ce privește ecocondiționalitatea, modularea și sistemul integrat de administrare și control în cadrul schemelor de ajutor direct pentru agricultori prevăzute de regulamentul respectiv, precum și de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1234/2007 al Consiliului în ceea ce privește ecocondiționalitatea în cadrul schemei de ajutoare prevăzute pentru sectorul vitivinicol (JO L 316, p. 65)


title: Cauza C-11/13: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 19 iunie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundespatentgericht – Germania) – Bayer CropScience AG/Deutsches Patent- und Markenamt [Trimitere preliminară — Dreptul brevetelor — Produse fitosanitare — Certificat suplimentar de protecție — Regulamentul (CE) nr. 1610/96 — Articolele 1 și 3 — Noțiunile „produs” și „substanțe active”  — Agent fitoprotector]

text:
               25.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/8

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 19 iunie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundespatentgericht – Germania) – Bayer CropScience AG/Deutsches Patent- und Markenamt
   (Cauza C-11/13) (1)

   ([Trimitere preliminară - Dreptul brevetelor - Produse fitosanitare - Certificat suplimentar de protecție - Regulamentul (CE) nr. 1610/96 - Articolele 1 și 3 - Noțiunile „produs” și „substanțe active” - Agent fitoprotector])
   2014/C 282/11
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundespatentgericht

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Bayer CropScience AG

      Pârât: Deutsches Patent- und Markenamt

      Dispozitivul

   Noțiunea „produs”, care figurează la articolul 1 punctul 8 și la articolul 3 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1610/96 al Parlamentului European și al Consiliului din 23 iulie 1996 privind crearea unui certificat suplimentar de protecție pentru produsele fitosanitare, precum și noțiunea „substanțe active”, care figurează la articolul 1 punctul 3 din acest regulament, trebuie interpretate în sensul că aceste noțiuni pot include o substanță destinată utilizării ca agent fitoprotector în măsura în care substanța exercită o acțiune toxică, fitotoxică sau fitosanitară proprie.

      (1)  JO C 86, 23.3.2013.