title: Cauza C-577/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Arbeidshof te Antwerpen, Afdeling Hasselt (Belgia) la  29 decembrie 2008 — Rijksdienst voor pensioenen/E. Brouwer

text:
               7.3.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 55/16

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Arbeidshof te Antwerpen, Afdeling Hasselt (Belgia) la 29 decembrie 2008 — Rijksdienst voor pensioenen/E. Brouwer
   (Cauza C-577/08)
   (2009/C 55/25)
   Limba de procedură: olandeza
   Instanța de trimitere
   Arbeidshof te Antwerpen, Afdeling Hasselt
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Rijksdienst voor pensioenen

      Pârât: E. Brouwer
   Întrebarea preliminară
   Decretele regale din 1.12.1969, 18.6.1970, 8.6.1971, 14.9.1972, 31.7.1973, 12.7.1974, 13.2.1975, 28.11.1975, 26.11.1976, 26.9.1977, 31.7.1978, 31.8.1979, 2.12.1980, 13.1.1982, 14.3.1983, 11.1.1984, 30.11.1984, 24.1.1986, 30.12.1986, 6.1.1988, 2.12.1988, 30.11.1989, 10.12.1990, 1.6.1993, 8.12.1993, 19.12.1994 și 10.10.1995, emise în executarea articolului 25 din Decretul regal din 21 decembrie 1967 privind reglementarea generală a sistemului de pensii la retragerea din activitate și de pensii de urmaș pentru lucrătorii salariați care prevede că, la calcularea pensiei la retragerea din activitate a lucrătorilor frontalieri de sex feminin se stabilesc salarii fictive și/sau forfetare care sunt inferioare celor stabilite pentru lucrătorii frontalieri de sex masculin, sunt conforme cu dispozițiile articolului 4 alineatul (1) din Directiva 79/7/CEE (1) din 19 decembrie 1978 privind aplicarea treptată a principiului egalității de tratament între bărbați și femei în domeniul securității sociale?

      (1)  Directiva 79/7/CEE a Consiliului din 19 decembrie 1978 privind aplicarea treptată a principiului egalității de tratament între bărbați și femei în domeniul securității sociale (JO 1979, L 6, p. 24, Ediție specială, 05/vol. 1, p. 192).


title: Cauza T-489/10: Acțiune introdusă la 8 octombrie 2010 — Islamic Republic of Iran Shipping Lines și alții/Consiliul

text:
               29.1.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 30/40

         Acțiune introdusă la 8 octombrie 2010 — Islamic Republic of Iran Shipping Lines și alții/Consiliul
   (Cauza T-489/10)
   ()
   2011/C 30/73
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Islamic Republic of Iran Shipping Lines (Teheran, Iran), Bushehr Shipping Co. Ltd (Valetta, Malta), Cisco Shipping Company Limited (Seul, Coreea de Sud), Hafize Darya Shipping Lines (HDSL) (Teheran, Iran), Irano Misr Shipping Co. (Teheran, Iran), Irinvestship Ltd (Londra, Regatul Unit), IRISL (Malta) Ltd (Sliema, Malta), IRISL Club (Teheran, Iran), IRISL Europe GmbH (Hamburg) (Hamburg, Germania), IRISL Marine Services and Engineering Co. (Teheran, Iran), IRISL Multimodal Transport Company (Teheran, Iran), ISI Maritime Ltd (Malta) (Valletta, Malta), Khazer Shipping Lines (Bandar Anzali) (Gilan, Iran), Leadmarine (Singapore), Marble Shipping Ltd (Malta) (Sliema, Malta), Safiran Payam Darya Shipping Lines (SAPID) (Teheran, Iran), Shipping Computer Services Co. (SCSCOL) (Teheran, Iran), Soroush Saramin Asatir (SSA) (Teheran, Iran), South Way Shipping Agency Co. Ltd (Teheran, Iran), Valfajr 8th Shipping Line Co. (Teheran, Iran) (reprezentanți: F. Randolph, M. Lester, Barristers și M. Taher, Solicitor)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile reclamantelor

               —

               anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 668/2010 al Consiliului din 26 iulie 2010 de punere în aplicare a articolului 7 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 423/2007 privind măsuri restrictive împotriva Iranului (1) și a Deciziei 2010/413/PESC a Consiliului din 26 iulie 2010 privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Poziției comune 2007/140/PESC (2) în măsura în care aceste acte sunt aplicabile reclamantelor;

               —

               obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamante.

      Motivele și principalele argumente

   În speță, reclamantele, societăți de navigație cu sediul în Iran, Regatul Unit, Malta, Germania, Singapore și Coreea de Sud, urmăresc anularea în parte a Regulamentului de punere în aplicare nr. 668/2010 al Consiliului și a Deciziei 2010/413/PESC a Consiliului în măsura în care acestea sunt incluse pe lista persoanelor fizice și juridice, a entităților și a organismelor ale căror fonduri și resurse economice sunt înghețate în conformitate cu această dispoziție.
   În susținerea cererii, reclamantele invocă patru motive.
   În primul rând, reclamantele susțin că măsurile atacate au fost adoptate prin încălcarea dreptului la apărare al reclamantelor și a dreptului acestora la o protecție jurisdicțională efectivă întrucât măsurile nu prevăd o procedură de comunicare către reclamant a dovezilor pe care s-a întemeiat decizia de înghețare a fondurilor acestora sau care să le permită să facă observații pertinente cu privire la aceste dovezi. În plus, reclamantele susțin că atât considerentele regulamentului, cât și ale deciziei cuprind afirmații generale, neîntemeiate și vagi privind comportamentul a doar două dintre reclamante. În privința celorlalte reclamante, nu este prezentată nicio dovadă sau informație în afară de a pretinde o legătură nespecificată cu prima reclamantă. Potrivit reclamantelor, Consiliul nu a furnizat suficiente informații pentru a le da efectiv posibilitatea acestora să își facă cunoscute opiniile drept răspuns, fapt ce nu permite Curții să stabilească dacă decizia Consiliului și aprecierea acestuia au fost fondate și întemeiate pe probe deosebit de convingătoare.
   În al doilea rând, reclamantele susțin că, în speță, Consiliul nu a motivat suficient includerea lor în măsura contestată, încălcându-și obligația de a da o declarație clară privind motivele efective și specifice pentru justificarea deciziei sale, inclusiv motivele individuale și specifice care l-au determinat să considere că reclamantele au sprijinit proliferarea nucleară.
   În al treilea rând, reclamantele afirmă că măsurile atacate constituie o limitare nejustificată și disproporționată a dreptului de proprietate al reclamantului și a libertății de a desfășura activitățile sale comerciale. Măsurile de înghețare a bunurilor au un efect semnificativ și de lungă durată asupra drepturilor lor fundamentale. Reclamantele arată că includerea lor nu are o legătură rațională cu obiectivul regulamentului și al deciziei contestate, întrucât susținerile îndreptate împotriva reclamantelor nu se referă la proliferarea nucleară. În orice caz, Consiliul nu a dovedit nici că o înghețare totală a bunurilor este cea mai puțin constrângătoare modalitate de a realiza un asemenea obiectiv, nici că vătămarea foarte importantă adusă reclamantelor este justificată și proporțională.
   În al patrulea rând, reclamantele susțin că, în speță, Consiliul a săvârșit o eroare vădită de apreciere prin faptul că a stabilit că criteriile de desemnare din regulamentul și din decizia atacate erau îndeplinite în privința reclamantelor. Niciuna dintre susținerile îndreptate împotriva reclamantelor nu privesc proliferarea nucleară sau armamentul. Simpla afirmație că o parte dintre reclamante sunt deținute sau controlate de reprezentanți ai primei reclamante nu este suficientă pentru îndeplinirea criteriilor. În consecință, în opinia reclamantelor, Consiliul nu a evaluat situația reală.

      (1)  JO L 195, p. 25.

      (2)  JO L 195, p. 39.


title: Cauza C-257/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Regeringrätten (Suedia) la 25 mai 2010 — Försäkringskassan/Elisabeth Bergström

text:
               17.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 195/15

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Regeringrätten (Suedia) la 25 mai 2010 — Försäkringskassan/Elisabeth Bergström
   (Cauza C-257/10)
   2010/C 195/22
   Limba de procedură: suedeza

      Instanța de trimitere

   Regeringrätten

      Părțile din acțiunea principală

      Recurent: Försäkringskassan

      Intimată: Elisabeth Bergström

      Întrebările preliminare

               1.

               În temeiul dreptului Uniunii, în special în temeiul Acordului cu Elveția privind libera circulație a persoanelor și al articolului 72 din Regulamentul nr. 1408/71 (1), este posibil ca o perioadă de asigurare pentru o prestație familială sub forma unei prestații pentru îngrijirea copilului în funcție de venit să fie realizată prin încadrare în muncă și asigurare în Elveția?

               2.

               În temeiul dreptului Uniunii, în special în temeiul Acordului cu Elveția privind libera circulație a persoanelor, al articolului 3 alineatul (1) și al articolului 72 din Regulamentul nr. 1408/71, veniturile obținute în Elveția trebuie echivalate cu veniturile obținute pe plan național atunci când se determină dreptul la o prestație familială sub forma unei prestații pentru creșterea copilului în funcție de venit?

      (1)  JO L 149, p. 2, Ediție specială, 05/vol. 1, p. 26.


title: Cauza T-318/10: Ordonanța Tribunalului din 3 mai 2012 — Consorzio del vino nobile di Montepulciano și alții/Comisia

text:
               23.6.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 184/19

         Ordonanța Tribunalului din 3 mai 2012 — Consorzio del vino nobile di Montepulciano și alții/Comisia
   (Cauza T-318/10) (1)

   2012/C 184/38
   Limba de procedură: italiana
   Președintele Camerei a opta a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 260, 25.9.2010.


title: Cauza C-417/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberster Gerichtshof (Austria) la 23 iulie 2013 — ÖBB Personenverkehr AG/Gotthard Starjakob

text:
               9.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 325/10

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberster Gerichtshof (Austria) la 23 iulie 2013 — ÖBB Personenverkehr AG/Gotthard Starjakob
   (Cauza C-417/13)
   2013/C 325/17
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Oberster Gerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Pârâtă și recurentă: ÖBB Personenverkehr AG

      Reclamant și intimat: Gotthard Starjakob

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 21 din Carta drepturilor fundamentale coroborat cu articolul 7 alineatul (1), cu articolul 16 și cu articolul 17 din Directiva 2000/78/CE (1) trebuie interpretat în sensul că:

                           (a)

                           un lucrător pentru care angajatorul a stabilit inițial o dată de referință pentru promovare incorectă în temeiul unui calcul, prevăzut de lege, al perioadelor de vechime în muncă discriminatoriu pe motive de vârstă, are dreptul în orice caz la plata unei diferențe salariale pe baza datei de referință pentru promovare nediscriminatorii,

                           (b)

                           sau în sensul că statul membru are posibilitatea să elimine discriminarea pe motive de vârstă printr-un calcul nediscriminatoriu al perioadelor de vechime în muncă anterioare, chiar și fără compensație financiară (printr-o nouă stabilire a datei de referință pentru promovare, concomitent cu prelungirea perioadei de referință pentru promovare), în special în cazul în care această soluție, neutră din punctul de vedere al remunerației, ar trebui să mențină lichiditatea angajatorului, precum și să evite costuri exagerate legate de noul calcul?

               2.

               În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea 1) litera b):
               legiuitorul poate să introducă un astfel de calcul nediscriminatoriu al perioadelor de vechime în muncă anterioare

                           (a)

                           și retroactiv (în speță prin legea publicată la 27 decembrie 2011, BGBl I 2011/129, retroactiv începând cu 1 ianuarie 2004) sau

                           (b)

                           acesta se aplică numai începând cu data adoptării, respectiv a publicării noilor dispoziții privind calculul sau promovarea?

               3.

               În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea 1) litera b):
               articolul 21 din Carta drepturilor fundamentale coroborat cu articolul 2 alineatele (1) și (2), precum și cu articolul 6 alineatul (1) din Directiva 2000/78/CE trebuie interpretat în sensul că

                           (a)

                           o reglementare legală care prevede o perioadă de promovare mai lungă pentru perioadele de încadrare în muncă de la începutul carierei și care îngreunează astfel promovarea în treapta de salarizare următoare, reprezintă o inegalitate de tratament indirectă pentru motive de vârstă,

                           (b)

                           și, în cazul unui răspuns afirmativ, o astfel de reglementare este adecvată și necesară, ținând seama de experiența profesională redusă de la începutul carierei?

               4.

               În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea 1 litera b):
               articolul 7 alineatul (1) și articolul 8 alineatul (1) coroborate cu articolul 6 alineatul (l) din Directiva 2000/78/CE trebuie interpretate în sensul că menținerea unei reglementări vechi și discriminatorii pe motive de vârstă numai pentru protejarea lucrătorului, în interesul său, ca să nu fie dezavantajat în ceea ce privește veniturile de o reglementare nouă, nediscriminatorie (clauză de garantare a remunerației), este admisibilă sau justificată în vederea respectării drepturilor existente și a încrederii legitime?

               5.

               În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea 1 litera b) și al unui răspuns afirmativ la întrebarea 3 litera b):

                           (a)

                           legiuitorul poate să prevadă o obligație (sau o îndatorire) de cooperare a angajatului în vederea stabilirii perioadelor anterioare de vechime în muncă care trebuie luate în calcul și poate să condiționeze trecerea la noul sistem de calcul și de promovare de îndeplinirea acestei obligații?

                           (b)

                           un lucrător care nu respectă obligația de cooperare rezonabilă în vederea noii stabiliri a datei de referință pentru promovare conform noului sistem de calcul și de promovare nediscriminatoriu și care, prin urmare, nu face uz în mod conștient de reglementarea nediscriminatorie și rămâne în mod voluntar în cadrul vechiului sistem de calcul și de promovare discriminatoriu pe motive de vârstă, poate invoca o discriminare pe motive de vârstă conform vechiului sistem sau faptul că rămâne în cadrul vechiului sistem discriminatoriu numai pentru a putea invoca drepturi pecuniare constituie un abuz de drept?

               6.

               În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea 1 litera a) sau al unui răspuns afirmativ la întrebările 1 litera b) și 2 litera b):
               principiul efectivității din dreptul Uniunii, prevăzut la articolul 47 alineatul (1) din Carta drepturilor fundamentale și la articolul 19 alineatul (1) TUE, impune ca termenul de prescripție a drepturilor întemeiate pe dreptul Uniunii să nu înceapă să curgă înainte de clarificarea evidentă a situației juridice prin pronunțarea unei hotărâri relevante de către Curtea de Justiție a Uniunii Europene?

               7.

               În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea 1 litera a) sau al unui răspuns afirmativ la întrebările 1 litera b) și 2 litera b):
               principiul echivalenței din dreptul Uniunii impune extinderea suspendării termenului de prescripție prevăzute de dreptul național pentru invocarea drepturilor conform unui nou sistem de calcul și de promovare [articolul 53a alineatul (5) din Legea privind căile ferate federale] la invocarea diferențelor salariale rezultate dintr-un sistem vechi care este discriminatoriu pe motive de vârstă?

      (1)  Directiva 2000/78/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă (JO L 303, p. 16, Ediție specială, 05/vol. 6, p. 7).


title: Cauza C-513/12: Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgericht Berlin (Germania) la 13 noiembrie 2012 — Aslihan Nazli Ayalti/Republica Federală Germania

text:
               2.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/6

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgericht Berlin (Germania) la 13 noiembrie 2012 — Aslihan Nazli Ayalti/Republica Federală Germania
   (Cauza C-513/12)
   2013/C 63/10
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Verwaltungsgericht Berlin

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Aslihan Nazli Ayalti

      Pârâtă: Republica Federală Germania

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 41 alineatul (1) din Protocolul adițional din 23 noiembrie 1970 la Acordul de asociere dintre Comunitatea Economică Europeană și Turcia din 12 septembrie 1963 privind realizarea etapei tranzitorii a asocierii (denumit în continuare „protocolul adițional” și/sau articolul 13 din Decizia nr. 1/80 a Consiliului de asociere (denumită în continuare „Decizia nr. 1/80”). din 9 septembrie 1980 privind dezvoltarea asocierii (denumită în continuare „Decizia nr. 1/80”) se opun unei norme de drept național introduse pentru prima dată după intrarea în vigoare a dispozițiilor amintite, care condiționează intrarea pe teritoriul federal a unui membru de familie de naționalitate turcă, beneficiar al statutului conferit de articolul 6 din Decizia nr. 1/80, de dovedirea capacității de a se exprima în limba germană la un nivel elementar?

               2.

               În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare, articolul 7 alineatul (2) primul paragraf din Directiva 2003/86/CE a Consiliului din 22 septembrie 2003 privind dreptul la reîntregirea familiei (1) se opune reglementării de drept național menționate la prima întrebare?

      (1)  JO L 251, p. 12, Ediție specială, 19/vol. 6, p. 164.


title: Cauza T-211/11: Ordonanța Tribunalului din 22 mai 2012 — Timab Industries și CFPR/Comisia

text:
               7.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 200/20

         Ordonanța Tribunalului din 22 mai 2012 — Timab Industries și CFPR/Comisia
   (Cauza T-211/11) (1)

   2012/C 200/42
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei a șasea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 179, 18.6.2011.


title: Cauza T-426/08: Hotărârea Tribunalului din 9 octombrie 2012 — Italia/Comisia ( „FEOGA — Secțiunea «Garantare» — FEGA — Cheltuieli excluse de la finanțare — Fructe și legume — Zahăr — Transformarea citricelor — Lapte — Culturi arabile — Corecție financiară forfetară — Proporționalitate — Obligație de motivare — Lipsa unei erori de apreciere” )

text:
               24.11.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 366/28

         Hotărârea Tribunalului din 9 octombrie 2012 — Italia/Comisia
   (Cauza T-426/08) (1)

   (FEOGA - Secțiunea «Garantare» - FEGA - Cheltuieli excluse de la finanțare - Fructe și legume - Zahăr - Transformarea citricelor - Lapte - Culturi arabile - Corecție financiară forfetară - Proporționalitate - Obligație de motivare - Lipsa unei erori de apreciere)
   2012/C 366/52
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Republica Italiană (reprezentant: P. Gentili, avvocato dello Stato)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: P. Rossi și F. Jimeno Fernández, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei 2008/582/CE a Comisiei din 8 iulie 2008 de excludere de la finanțarea comunitară a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul secțiunii „Garantare” a Fondului european de orientare și garantare agricolă (FEOGA) și în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) (JO L 186, p. 39), în măsura în care prin aceasta se exclud de la finanțarea comunitară cheltuieli în valoare de 174 704 912,66 de euro efectuate de Republica Italiană.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Republica Italiană suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 301, 22.11.2008.


title: Cauza C-299/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Nejvyšším správním soudem (Republica Cehă) la 18 iunie 2012 — GREEN — SWAN PHARMACEUTICALS CR, a.s./Státní zemědělská a potravinářská inspekce

text:
               8.9.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 273/6

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Nejvyšším správním soudem (Republica Cehă) la 18 iunie 2012 — GREEN — SWAN PHARMACEUTICALS CR, a.s./Státní zemědělská a potravinářská inspekce
   (Cauza C-299/12)
   2012/C 273/09
   Limba de procedură: ceha

      Instanța de trimitere

   Nejvyšší správní soud

      Părțile din acțiunea principală

      Recurentă: GREEN — SWAN PHARMACEUTICALS CR, a. s.

      Intimată: Státní zemědělská a potravinářská inspekce

      Întrebările preliminare

               1.

               Următoarea mențiune de sănătate: „preparatul conține de asemenea calciu și vitamina D3, care contribuie la reducerea factorului de risc în privința dezvoltării osteoporozei și a fracturilor”, reprezintă o mențiune privind reducerea riscului de îmbolnăvire, în sensul articolului 2 alineatul (2) punctul 6 din Regulamentul (CE) nr. 1924/2006 (1), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (UE) nr. 116/2010 (2), deși textul acestei mențiuni nu prevede în mod expres că prin consumul preparatului s-ar reduce în mod semnificativ factorul de risc de dezvoltare a bolii menționate?

               2.

               Noțiunea de marcă comercială sau de denumire comercială, în sensul articolului 28 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1924/2006, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (UE) nr. 116/2010, include și comunicarea cu caracter comercial înscrisă pe ambalajul produsului?

               3.

               Dispoziția tranzitorie de la articolul 28 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1924/2006, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (UE) nr. 116/2010, trebuie interpretată în sensul că privește (toate) produsele alimentare care au existat înainte de 1 ianuarie 2005 sau numai produsele alimentare care purtau o marcă comercială sau de o denumire comercială și care existau în această formă anterior datei menționate?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1924/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 20 decembrie 2006 privind mențiunile nutriționale și de sănătate înscrise pe produsele alimentare (JO L 404, p. 9, Ediție specială, 15/vol. 18, p. 244).

      (2)  Regulamentul (UE) nr. 116/2010 al Comisiei din 9 februarie 2010 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 1924/2006 al Parlamentului European și al Consiliului în ceea ce privește lista cu mențiunile nutriționale (Text cu relevanță pentru SEE) (JO L 37, 10.2.2010, p. 16).


title: Cauza T-472/13: Hotărârea Tribunalului din 8 septembrie 2016 – Lundbeck/Comisia („Concurență — Înțelegeri — Piața medicamentelor antidepresive care conțin ingredientul farmaceutic activ citalopram — Noțiunea de restrângere a concurenței prin obiect — Concurență potențială — Medicamente generice — Bariere la intrarea pe piață, rezultate din existența unor brevete — Acorduri încheiate între titularul de brevete și întreprinderile de medicamente generice — Articolul 101 alineatele (1) și (3) TFUE — Erori de drept și de apreciere — Motivare — Dreptul la apărare — Securitate juridică — Amenzi”)

text:
               31.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 402/26

         Hotărârea Tribunalului din 8 septembrie 2016 – Lundbeck/Comisia
   (Cauza T-472/13) (1)

   ((„Concurență - Înțelegeri - Piața medicamentelor antidepresive care conțin ingredientul farmaceutic activ citalopram - Noțiunea de restrângere a concurenței prin obiect - Concurență potențială - Medicamente generice - Bariere la intrarea pe piață, rezultate din existența unor brevete - Acorduri încheiate între titularul de brevete și întreprinderile de medicamente generice - Articolul 101 alineatele (1) și (3) TFUE - Erori de drept și de apreciere - Motivare - Dreptul la apărare - Securitate juridică - Amenzi”))
   (2016/C 402/27)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: H. Lundbeck A/S (Valby, Danemarca) și Lundbeck Ltd (Milton Keynes, Regatul Unit) (reprezentanți: R. Subiotto, QC, și T. Kuhn, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial J. Bourke, F. Castilla Contreras, B. Mongin, T. Vecchi și C. Vollrath, ulterior F. Castilla Contreras, B. Mongin, T. Vecchi, C. Vollrath și T. Christoforou, agenți)

      Intervenientă în susținerea reclamantelor: European Federation of Pharmaceutical Industries and Associations (EFPIA) (Geneva, Elveția) (reprezentanți: F. Carlin, barrister, și M. Healy, solicitor)

      Obiectul

   Cerere de anulare în parte a Deciziei Comisiei C(2013) 3803 final din 19 iunie 2013 privind o procedură întemeiată pe articolul 101 [TFUE] și pe articolul 53 din Acordul privind SEE (cazul AT/39226 – Lundbeck) și cerere de reducere a cuantumului amenzii aplicate reclamantelor prin această decizie

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               H. Lundbeck A/S și Lundbeck Ltd suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană.

               3)

               European Federation of Pharmaceutical Industries and Associations (EFPIA) suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 325, 9.11.2013.


title: Cauza F-34/15: Acțiune introdusă la 24 februarie 2015 – ZZ/SEAE

text:
               1.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 178/25

         Acțiune introdusă la 24 februarie 2015 – ZZ/SEAE
   (Cauza F-34/15)
   (2015/C 178/26)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentanți: J.-N. Louis și N. de Montigny, avocați)

      Pârât: Serviciul European de Acțiune Externă (SEAE)

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei de respingere a plângerii pentru hărțuire morală depuse de reclamant împotriva Chief Operating Officer din cadrul Serviciului European de Acțiune Externă.

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei din 14 aprilie 2014 a Înaltului Reprezentant al Uniunii Europene, vicepreședinte al Comisiei Europene, de respingere a plângerii pentru hărțuire morală depuse de reclamant împotriva Chief Operating Officer din cadrul Serviciului European de Acțiune Externă (SEAE);

               —

               obligarea SEAE la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-172/13: Acțiune introdusă la 21 martie 2013 — Novomatic/OAPI — Simba Toys (AFRICAN SIMBA)

text:
               18.5.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 141/25

         Acțiune introdusă la 21 martie 2013 — Novomatic/OAPI — Simba Toys (AFRICAN SIMBA)
   (Cauza T-172/13)
   2013/C 141/45
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Novomatic AG (Gumpoldskirchen, Austria) (reprezentant: W. Mosing, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Simba Toys GmbH & Co. KG (Fürth-Stadeln, Germania)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) pronunțate la 15 ianuarie 2013 în cauza R 157/2012-4, respingerea în totalitate a opoziției pentru lipsa similitudinii între produse sau semne și admiterea înregistrării cererii de marcă comunitară AFRICAN SIMBA, MC 7 534 175 potrivit cererii;

               —

               obligarea OAPI și, în cazul unei intervenții scrise, a autorului intervenției la suportarea propriilor cheltuieli de judecată și a cheltuielilor pe care reclamanta le-a efectuat în cadrul procedurii în fața OAPI și în prezenta procedură.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta

      Marca comunitară vizată:„AFRICAN SIMBA” pentru produse și servicii din clasele 9, 28 și 41 — cerere de înregistrare a mărcii comunitare nr. 7 534 175

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: Simba Toys GmbH & Co. KG

      Marca sau semnul invocat: marca figurativă națională cuprinzând elementul verbal „Simba”, precum și o înregistrare internațională a mărcii verbale „SIMBA” pentru produse din clasa 28

      Decizia diviziei de opoziție: admite în parte opoziția

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: încălcarea articolului 42 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 207/2009 coroborat cu norma 22 alineatul (2) din Regulamentul nr. 2868/95 și cu articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009


title: Cauza C-619/15 P: Recurs introdus la 19 noiembrie 2015 de Eugenia Mocek, Jadwiga Wenta, KAJMAN Firma Handlowo-Usługowo-Produkcyjna împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) din 30 septembrie 2015 în cauza T 364/13, Eugenia Mocek, Jadwiga Wenta, KAJMAN Firma Handlowo-Usługowo-Produkcyjna/EUIPO

text:
               5.9.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 326/7

         Recurs introdus la 19 noiembrie 2015 de Eugenia Mocek, Jadwiga Wenta, KAJMAN Firma Handlowo-Usługowo-Produkcyjna împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) din 30 septembrie 2015 în cauza T 364/13, Eugenia Mocek, Jadwiga Wenta, KAJMAN Firma Handlowo-Usługowo-Produkcyjna/EUIPO
   (Cauza C-619/15 P)
   (2016/C 326/11)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurente: Eugenia Mocek, Jadwiga Wenta, KAJMAN Firma Handlowo-Usługowo-Produkcyjna (reprezentant: B. Szczepaniak, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)
   Prin Ordonanța din 21 iunie 2016, Curtea (Camera a opta) a respins recursul ca fiind inadmisibil.


title: Cauza C-86/14: Ordonanța Curții (Camera a opta) din 11 decembrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado de lo Social no 1 de Granada – Spania) – Marta León Medialdea/Ayuntamiento de Huetor Vega (Trimitere preliminară — Politica socială — Directiva 1999/70/CE — Acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP — Contracte de muncă pe durată determinată succesive în sectorul public — Clauza 3 punctul 1 — Noțiunea „lucrător pe durată determinată” — Clauza 5 punctul 1 — Măsuri de prevenire a utilizării abuzive a contractelor sau a raporturilor de muncă pe durată determinată succesive — Sancțiuni — Recalificarea raportului de muncă pe durată determinată în contract de muncă pe durată nedeterminată nepermanent — Dreptul la o indemnizație)

text:
               20.4.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 127/3

         Ordonanța Curții (Camera a opta) din 11 decembrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado de lo Social no 1 de Granada – Spania) – Marta León Medialdea/Ayuntamiento de Huetor Vega
   (Cauza C-86/14) (1)

   ((Trimitere preliminară - Politica socială - Directiva 1999/70/CE - Acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP - Contracte de muncă pe durată determinată succesive în sectorul public - Clauza 3 punctul 1 - Noțiunea „lucrător pe durată determinată” - Clauza 5 punctul 1 - Măsuri de prevenire a utilizării abuzive a contractelor sau a raporturilor de muncă pe durată determinată succesive - Sancțiuni - Recalificarea raportului de muncă pe durată determinată în contract de muncă pe durată nedeterminată nepermanent - Dreptul la o indemnizație))
   (2015/C 127/04)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Juzgado de lo Social no 1 de Granada

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Marta León Medialdea

      Pârâtă: Ayuntamiento de Huetor Vega

      Dispozitivul

               1)

               Clauza 2 și clauza 3 punctul 1 din Acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat la 18 martie 1999, care figurează în anexa la Directiva 1999/70/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 privind acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP, trebuie interpretate în sensul că un lucrător precum reclamanta din litigiul principal intră în domeniul de aplicare al acestui acord-cadru în condițiile în care acest lucrător a fost legat de angajatorul său prin contracte de muncă pe durată determinată în sensul acestor clauze.

               2)

               Acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale precum cea în discuție în litigiul principal, care nu cuprinde nicio măsură eficace pentru sancționarea abuzurilor, în sensul clauzei 5 punctul 1 din acest acord cadru, care rezultă din utilizarea contractelor de muncă pe durată determinată succesive în sectorul public, în cazul în care nu există nicio măsură eficace în ordinea juridică internă pentru sancționarea unor astfel de abuzuri.

               3)

               Revine instanței de trimitere obligația de a aprecia, în conformitate cu legislația, cu convențiile colective și/sau cu practicile naționale, de ce natură trebuie să fie indemnizația acordată unui lucrător precum reclamanta din litigiul principal pentru ca această indemnizație să constituie o măsură suficient de eficace pentru a sancționa abuzurile, în sensul clauzei 5 punctul 1 din acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată.
               Revine de asemenea instanței de trimitere, dacă este cazul, obligația de a da dispozițiilor pertinente de drept intern, în cea mai mare măsură posibilă, o interpretare conformă cu dreptul Uniunii.

      (1)  JO C 142, 12.5.2014.


title: Cauza C-386/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Corte suprema di cassazione (Italia) la 27 iunie 2017 – Stefano Liberato/Luminita Luisa Grigorescu

text:
               9.10.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 338/3

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Corte suprema di cassazione (Italia) la 27 iunie 2017 – Stefano Liberato/Luminita Luisa Grigorescu
   (Cauza C-386/17)
   (2017/C 338/03)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Corte suprema di cassazione

      Părțile din procedura principală

      Recurent: Stefano Liberato

      Intimată: Luminita Luisa Grigorescu

      Întrebările preliminare

               1)

               Încălcarea normelor referitoare la litispendență, prevăzute la alineatele (2) și (3) ale articolului 19 din Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 (1), influențează exclusiv stabilirea competenței judiciare, cu consecința aplicării articolului 24 din Regulamentul CE nr. 2201/2003, sau, dimpotrivă, poate constitui un motiv de împiedicare a recunoașterii în statul membru a cărui instanță judecătorească a fost sesizată anterior, a hotărârii pronunțate în statul membru a cărui instanță judecătorească a fost sesizată ulterior, în raport cu ordinea publică procedurală, ținând seama de faptul că articolul 24 din Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 face trimitere numai la normele de stabilire a competenței judiciare prevăzute la articolele 3 14, iar nu la articolul 19 din același regulament?

               2)

               Interpretarea articolului 19 din Regulamentul (CE) nr. 2201/2003, înțeles numai în sensul de criteriu de stabilire a competenței judiciare, este incompatibilă cu noțiunea de litispendență proprie dreptului Uniunii Europene, precum și cu funcția și cu finalitatea acestei dispoziții, prin care se urmărește să se adopte un ansamblu de norme imperative de ordine publică procedurală pentru a garanta crearea unui spațiu comun caracterizat prin încredere și prin loialitate procedurală reciprocă între statele membre, în cadrul căruia să se poată asigura recunoașterea automată și libera circulație a hotărârilor judecătorești?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 al Consiliului din 27 noiembrie 2003 privind competența, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești în materie matrimonială și în materia răspunderii părintești, de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1347/2000 (JO L 338, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 6, p. 183).


title: Cauza T-396/15: Acțiune introdusă la 22 iulie 2015 – Herm. Sprenger/OAPI – web2get (Forma unei scărițe articulate)

text:
               14.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 302/67

         Acțiune introdusă la 22 iulie 2015 – Herm. Sprenger/OAPI – web2get (Forma unei scărițe articulate)
   (Cauza T-396/15)
   (2015/C 302/84)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Herm. Sprenger GmbH & Co. KG (Iserlohn, Germania)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: web2get GmbH & Co. KG (Dülmen, Germania)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Titularul mărcii în litigiu: reclamanta.

      Marca în litigiu: marca comunitară tridimensională (Forma unei scărițe articulate) – Înregistrarea mărcii comunitare nr. 1 599 620.

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de declarare a nulității.

      Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a OAPI din 22 aprilie 2015 în cauza R 520/2015-1.

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               respingerea cererii societății web2get GmbH & Co. KG având ca obiect anularea înregistrării mărcii comunitare nr. 1 599 620 a reclamantei;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea dispozițiilor coroborate ale articolului 52 alineatul (1) litera (a), precum și ale articolului 7 alineatul (1) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea dispozițiilor coroborate ale articolului 52 alineatul (1) litera (a), ale articolului 52 alineatul (2), precum și ale articolului 7 alineatul (3) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (e), (i) și (ii) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 76 alineatul (1) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 77 alineatul (1) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-158/07: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 18 noiembrie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Centrale Raad van Beroep — Țările de Jos) — Jacqueline Förster/Hoofddirectie van de Informatie Beheer Groep (Libera circulație a persoanelor — Student, resortisant al unui stat membru, care se deplasează într-un alt stat membru pentru a urma un curs de formare — Alocație de întreținere pentru persoane aflate la studii — Cetățenia Uniunii — Articolul 12 CE — Securitate juridică)

text:
               10.1.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 6/4

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 18 noiembrie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Centrale Raad van Beroep — Țările de Jos) — Jacqueline Förster/Hoofddirectie van de Informatie Beheer Groep
   (Cauza C-158/07) (1)

   (Libera circulație a persoanelor - Student, resortisant al unui stat membru, care se deplasează într-un alt stat membru pentru a urma un curs de formare - Alocație de întreținere pentru persoane aflate la studii - Cetățenia Uniunii - Articolul 12 CE - Securitate juridică)
   (2009/C 6/06)
   Limba de procedură: olandeza
   Instanța de trimitere
   Centrale Raad van Beroep
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Jacqueline Förster

      Pârâtă: Hoofddirectie van de Informatie Beheer Groep
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Centrale Raad van Beroep — Interpretarea articolului 12 CE, a articolului 7 din Regulamentul (CEE) nr. 1251/70 al Comisiei din 29 iunie 1970 privind dreptul lucrătorilor de a rămâne pe teritoriul unui stat membru după ce au ocupat un loc de muncă (JO L 142, p. 24, Ediție specială, 05/vol. 1, p. 23) și a articolului 3 din Directiva 93/96/CEE a Consiliului din 29 octombrie 1993 privind dreptul de ședere al persoanelor aflate la studii (JO L 317, p. 59) — Student, resortisant al unui stat membru, care se deplasează într-un alt stat membru pentru a urma un curs de formare și care a exercitat în concomitent o activitate salariată în acest din urmă stat membru, însă între timp a încetat să își exercite activitățile profesionale
   Dispozitivul

               1)

               O persoană aflată la studii, într-o situație similară cu cea a reclamantei din acțiunea principală, nu poate invoca articolul 7 din Regulamentul (CEE) nr. 1251/70 al Comisiei din 29 iunie 1970 privind dreptul lucrătorilor de a rămâne pe teritoriul unui stat membru după ce au ocupat un loc de muncă în scopul obținerii unei alocații de întreținere.

               2)

               O persoană, resortisant al unui stat membru aflat într-un alt stat membru în vederea finalizării studiilor, poate invoca articolul 12 primul paragraf CE în vederea obținerii unei alocații de întreținere în măsura în care a avut reședința pentru o anumită perioadă pe teritoriul statului membru gazdă. Articolul 12 primul paragraf CE nu interzice aplicarea, în privința resortisanților altor state membre, a unei condiții privind reședința prealabilă de cinci ani.

               3)

               În împrejurări precum acelea din acțiunea principală, dreptul comunitar, și în special principiul securității juridice, nu interzice aplicarea unei condiții privind reședința care să subordoneze dreptul la o alocație de întreținere aparținând persoanelor aflate la studii, originare din alte state membre, existenței unor perioade de reședință anterioare introducerii acestei condiții.

      (1)  JO C 117, 26.5.2007.


title: Cauza C-23/12: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 17 ianuarie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Augstākās tiesas Senāts — Letonia) — procedură inițiată de Mohamad Zakaria [Regulamentul (CE) nr. 562/2006 — Codul comunitar privind regimul de trecere a frontierelor de către persoane (Codul Frontierelor Schengen) — Pretinsă încălcare a dreptului la respectarea demnității umane — Protecție jurisdicțională efectivă — Dreptul de acces la o instanță judecătorească]

text:
               2.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/6

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 17 ianuarie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Augstākās tiesas Senāts — Letonia) — procedură inițiată de Mohamad Zakaria
   (Cauza C-23/12) (1)

   (Regulamentul (CE) nr. 562/2006 - Codul comunitar privind regimul de trecere a frontierelor de către persoane (Codul Frontierelor Schengen) - Pretinsă încălcare a dreptului la respectarea demnității umane - Protecție jurisdicțională efectivă - Dreptul de acces la o instanță judecătorească)
   2013/C 63/09
   Limba de procedură: letona

      Instanța de trimitere

   Augstākās tiesas Senāts

      Părțile din procedura principală

   procedură inițiată de Mohamad Zakaria

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Augstākās tiesas Senāts — Interpretarea articolului 13 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 562/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 martie 2006 de instituire a unui Cod comunitar privind regimul de trecere a frontierelor de către persoane (Codul Frontierelor Schengen) (JO L 105, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 8, p. 5) — Dreptul la o cale de atac al resortisanților din țări terțe privind refuzul intrării — Acțiune prin care se urmărește să se constate existența unor comportamente care întrunesc elementele constitutive ale unei neregularități procedurale survenite cu ocazia autorizării trecerii frontierei externe — Repararea prejudiciului moral cauzat de astfel de neregularități

      Dispozitivul

   Articolul 13 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 562/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 martie 2006 de instituire a unui Cod comunitar privind regimul de trecere a frontierelor de către persoane (Codul Frontierelor Schengen) nu impune statelor membre obligația să prevadă o cale de atac decât împotriva unor decizii de refuz al intrării pe teritoriul lor.

      (1)  JO C 80, 17.3.2012.


title: Cauza T-259/09: Hotărârea Tribunalului din 16 decembrie 2010 — Comisia/Arci Nuova associazione comitato di Cagliari și Gessa ( „Clauză compromisorie — Convenție încheiată în cadrul susținerii pentru proiectele europene de dezbateri realizate de organizații neguvernamentale pentru 2003 — Acțiune îndreptată împotriva administratorului unei asociații — Necompetență — Neexecutarea convenției — Rambursarea sumelor plătite în avans” )

text:
               5.2.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/13

         Hotărârea Tribunalului din 16 decembrie 2010 — Comisia/Arci Nuova associazione comitato di Cagliari și Gessa
   (Cauza T-259/09) (1)

   (Clauză compromisorie - Convenție încheiată în cadrul susținerii pentru proiectele europene de dezbateri realizate de organizații neguvernamentale pentru 2003 - Acțiune îndreptată împotriva administratorului unei asociații - Necompetență - Neexecutarea convenției - Rambursarea sumelor plătite în avans)
   2011/C 38/22
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. M. Rouchaud-Joët și N. Bambara, agenți, asistați de M. Moretto, avocat)

      Pârâți: Arci Nuova associazione comitato di Cagliari (Cagliari, Italia) (reprezentanți: inițial S. Diana, ulterior P. Aureli, avocați) și Alberto Gessa (Cagliari, Italia)

      Obiectul

   Acțiune formulată în temeiul articolului 238 CE, întemeiată pe o clauză compromisorie prin care se solicită obligarea Arci Nuova associazione comitato di Cagliari, și personal și în solidar, a domnului Gessa la rambursarea avansului plătit de Comisie în cadrul convenției 2003-1550/001-001, majorat cu dobânzi de întârziere.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea în partea care îl privește pe domnul Alberto Gessa.

               2.

               Obligă Arci Nuova associazione comitato di Cagliari la plata către Comisia Europeană a sumei de 15 675 euro în principal, majorată cu dobânzi de întârziere la rata de 7,32 % de la 20 mai 2007 până la plata completă a datoriei.

               3.

               Ogligă Arci Nuova associazione comitato di Cagliari la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 220, 12.9.2009.


title: Cauza T-140/05: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 11 septembrie 2008 — Italia/Comisia

text:
               22.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/62

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 11 septembrie 2008 — Italia/Comisia
   (Cauza T-140/05) (1)

   (2008/C 301/107)

      Limba de procedură: italiana

   Președintele Camerei a doua a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 132, 28.5.2005.


title: Cauza T-279/14: Acțiune introdusă la 30 aprilie 2014 – Sabic Polyolefine/Comisia

text:
               14.7.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/30

         Acțiune introdusă la 30 aprilie 2014 – Sabic Polyolefine/Comisia
   (Cauza T-279/14)
   2014/C 223/35
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Sabic Polyolefine GmbH (Gelsenkirchen, Germania) (reprezentanţi: C. Arhold, N. Wimmer, F. Wesche, L. Petersen şi T. Woltering, avocaţi)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Comisiei Europene din 18 decembrie 2013 de iniţiere a procedurii oficiale de investigare în ceea ce priveşte Autorul de stat SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN) – Sprijin pentru energia electrică produsă din surse regenerabile și reducerea suprataxei pe energia din surse regenerabile pentru utilizatorii mari consumatori de energie,

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe încălcarea articolului 107 alineatul (1) şi a articolului 108 TFEU din cauza clasificării eronate a regimului special de compensare.

                           —

                           Reclamanta susţine că decizia de iniţiere a procedurii încalcă articolul 107 alineatul (1) TFUE şi articolul 108 TFUE, precum şi articolul 13 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 659/1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE (1) deoarece suprataxa EEG prevăzută de Gesetz für den Vorrang erneuerbarer Energien (Legea privind acordarea de prioritate surselor regenerabile de energie, denumită în continuare „EEG”) nu constituia o alocare a unor resurse de stat şi reducerea suprataxei EEG pentru marii consumatori de energie nu reprezenta o renunţare la resurse de stat.

                           —

                           Reclamanta susţin în această privinţă că Comisia şi-a întemeiat analiza pe parametri de delimitare noi, incompatibili cu principiile stabilite de jurisprudenţa anterioară. În special, Comisia a renunţat total la criteriul puterii de dispoziţie concrete de care se bucură autorităţile de stat, care este necesar, potrivit unei jurisprudenţe constante, pentru a se putea face o clasificare în sensul de resurse de stat şi a considerat suficient că legiuitorul naţional ar influenţa fluxurile de plăţi între particulari şi că autorităţile de reglementare ar monitoriza respectarea de către particulari a prevederilor normative.

                           —

                           În plus, Comisia este legată de decizia sa prin care nu a clasificat EEG din 2000 drept un ajutor în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE deoarece nu a existat un transfer de resurse de stat şi prin urmare a săvârşit o eroare de drept atunci când a considerat EEG din 2012 ca fiind o schemă de ajutor nouă şi implementată în mod nelegal.

                           —

                           În plus, Comisia nu a analizat în mod adecvat şi, prin urmare, nu a putut constata că excepţiile pentru întreprinderile mari consumatoare de energie sunt justificate potrivit obiectivului, naturii şi structurii intrinseci ale EEG din 2012 şi nu constituie deci un avantaj selectiv.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 108 alineatul (1) TFUE şi a articolelor 18 şi 19 din Regulamentul nr. 659/1999 ca urmare a omisiunii de a propune măsuri adecvate.

                           —

                           Reclamanta invocă în această privinţă că, la analizarea EEG din 2012, Comisia ar trebui, în orice caz, să fi aplicat procedura pentru ajutoarele existente potrivit articolului 108 alineatul (1) TFUE şi articolelor 17-19 din Regulamentul nr. 659/1999 şi ar fi trebuit, înainte de a iniţia procedura oficială de investigare, să propună Germaniei măsuri adecvate, în loc să expună deţinătorii de cote de piaţă la riscuri economice considerabile din cauza clasificării EEG din 2012 ca fiind un ajutor nou care nu a fost notificat.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea dreptului de a fi ascultat.

                           —

                           Reclamanta mai susţine că, în orice caz, Comisia ar fi trebuit să o asculte înainte de adoptarea unei decizii cu astfel de efecte juridice grave.

               4.

               Al patrulea motiv întemeiat pe motivarea insuficientă.

                           —

                           În final, reclamanta invocă faptul că decizia de iniţiere nu este motivată suficient în punctele esenţiale.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE (JO L 83, p. 1, Ediţie specială, 08/vol. 1, p. 41).


title: Cauza C-439/09: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 13 octombrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Cour d'appel de Paris — Franța) — Pierre Fabre Dermo-Cosmétique SAS/Président de l'Autorité de la Concurrence, Ministre de l'Économie, de l'Industrie et de l'Emploi [Articolul 101 alineatele (1) și (3) TFUE — Regulamentul (CE) nr. 2790/1999 — Articolele 2-4 — Concurență — Practică restrictivă — Rețea de distribuție selectivă — Produse cosmetice și de îngrijire personală — Interdicție generală și absolută de vânzare pe internet — Interdicție impusă de furnizor distribuitorilor autorizați]

text:
               3.12.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 355/3

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 13 octombrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Cour d'appel de Paris — Franța) — Pierre Fabre Dermo-Cosmétique SAS/Président de l'Autorité de la Concurrence, Ministre de l'Économie, de l'Industrie et de l'Emploi
   (Cauza C-439/09) (1)

   (Articolul 101 alineatele (1) și (3) TFUE - Regulamentul (CE) nr. 2790/1999 - Articolele 2-4 - Concurență - Practică restrictivă - Rețea de distribuție selectivă - Produse cosmetice și de îngrijire personală - Interdicție generală și absolută de vânzare pe internet - Interdicție impusă de furnizor distribuitorilor autorizați)
   2011/C 355/04
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour d'appel de Paris

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Pierre Fabre Dermo-Cosmétique SAS

      Pârâți: Président de l'Autorité de la Concurrence, Ministre de l'Économie, de l'Industrie et de l'Emploi
   cu participarea: Ministère public, Comisiei Europene

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Cour d'appel de Paris — Concurență — Interdicție generală și absolută de vânzare pe internet a unor produse cosmetice și de igienă corporală, impusă de furnizor distribuitorilor agreați în cadrul unei rețele de distribuție selectivă — Obligația de a vinde astfel de produse într-un spațiu fizic, în prezența unui farmacist care posedă o diplomă de specialitate — Restrângere gravă a concurenței prin obiect în sensul articolului 81 alineatul (1) CE, care nu poate beneficia de o exceptare pe categorii în temeiul Regulamentului nr. 2790/1999 al Comisiei din 22 decembrie 1999 privind aplicarea articolului 81 alineatul (3) din tratat categoriilor de acorduri verticale și practici concertate (JO L 336, p. 21, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 66) — Posibilitatea de a beneficia de o exceptare individuală în temeiul articolului 81 alineatul (3) CE

      Dispozitivul

   Articolul 101 alineatul (1) TFUE trebuie interpretat în sensul că o clauză contractuală, în cadrul unui sistem de distribuție selectivă, care impune ca vânzările de produse cosmetice și de îngrijire personală să fie efectuate într-un spațiu fizic în prezența obligatorie a unui farmacist care posedă o diplomă de specialitate, având drept consecință interdicția de utilizare a internetului pentru aceste vânzări, constituie o restrângere prin obiect în sensul acestei dispoziții dacă, în urma unei examinări individuale și concrete a cuprinsului și a obiectivului acestei clauze contractuale, precum și a contextului juridic și economic în care aceasta se înscrie, rezultă că, având în vedere proprietățile produselor în cauză, această clauză nu este justificată în mod obiectiv.
   Articolul 4 litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 2790/1999 al Comisiei din 22 decembrie 1999 privind aplicarea articolului 81 alineatul (3) din tratat categoriilor de acorduri verticale și practici concertate trebuie interpretat în sensul că exceptarea pe categorii prevăzută la articolul 2 din regulamentul menționat nu se aplică unui contract de distribuție selectivă care conține o clauză care interzice de facto internetul ca modalitate de comercializare a produselor contractuale. În schimb, un astfel de contract poate beneficia, cu titlu individual, de aplicabilitatea exceptării legale prevăzute la articolul 101 alineatul (3) TFUE dacă sunt îndeplinite condițiile prevăzute de această dispoziție.

      (1)  JO C 24, 30.1.2010.


title: Cauza C-445/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg (Germania) la 9 octombrie 2008 — Kurt Wierer/Land Baden-Württemberg

text:
               7.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/11

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg (Germania) la 9 octombrie 2008 — Kurt Wierer/Land Baden-Württemberg
   (Cauza C-445/08)
   (2009/C 32/19)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Kurt Wierer

      Pârât: Land Baden-Württemberg
   Întrebările preliminare

               1)

               Este incompatibil cu principiile dezvoltate de Curtea Europeană de Justiție în Hotărârile pronunțate la 26 iunie 2008 (C-329/06 și C-343/06, Wiedemann, și C-334/06-C-336/06, Zerche) faptul că, atunci când examinează dacă statul membru care a emis permisul de conducere a respectat, la momentul eliberării acestuia, condiția domiciliului prevăzută la articolul 9 din Directiva 91/439/CEE a Consiliului (1) din 29 iulie 1991, autoritățile naționale competente pentru emiterea permiselor de conducere și instanțele naționale ale statului membru gazdă se întemeiază, în detrimentul posesorului permisului de conducere, pe declarațiile și pe informațiile pe care acesta le-a prezentat în procedura administrativă sau judiciară în temeiul obligației impuse acestuia de dreptul procesual național de a coopera la clarificarea situației de fapt relevante pentru soluționarea litigiului?

               2)

               În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare:
               Este incompatibil cu principiile dezvoltate de Curtea Europeană de Justiție în Hotărârile pronunțate la 26 iunie 2008 (C-329/06 și C-343/06, Wiedemann, și C-334/06-C-336/06, Zerche) faptul că, atunci când examinează dacă statul membru care a emis permisul de conducere a respectat, la momentul eliberării acestuia, condiția domiciliului prevăzută la articolul 9 din Directiva 91/439/CEE, autoritățile naționale competente pentru emiterea permiselor de conducere și instanțele naționale ale statului membru gazdă, în cazul în care există indicii concrete în sensul că, la momentul eliberării permisului de conducere, această condiție nu era îndeplinită, efectuează investigații noi exclusiv în statul membru care a emis permisul, de exemplu la autoritățile de evidență a populației, la locatori sau la angajatori și, în măsura în care faptele constatate cu această ocazie au fost apreciate ca având forță probantă, valorifică aceste fapte izolat sau împreună cu informațiile existente deja și care provin din statul membru care a emis permisul de conducere sau împreună cu informațiile care provin de la însuși posesorul permisului de conducere?

      (1)  JO L 237, p. 1.


title: Cauza T-263/06: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 26 noiembrie 2008 — Grecia/Comisia ( FEOGA — Secțiunea Garantare — Cheltuieli excluse de la finanțarea comunitară — Măsuri de însoțire a dezvoltării rurale — Termenul de 24 de luni — Evaluarea cheltuielilor care urmează a fi excluse — Controale cheie — Principiul ne bis in idem — Extrapolarea constatărilor privind neregulile — Principiul proporționalității )

text:
               24.1.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 19/26

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 26 noiembrie 2008 — Grecia/Comisia
   (Cauza T-263/06) (1)

   („FEOGA - Secțiunea Garantare - Cheltuieli excluse de la finanțarea comunitară - Măsuri de însoțire a dezvoltării rurale - Termenul de 24 de luni - Evaluarea cheltuielilor care urmează a fi excluse - Controale cheie - Principiul ne bis in idem - Extrapolarea constatărilor privind neregulile - Principiul proporționalității’)
   (2009/C 19/47)
   Limba de procedură: greaca
   Părțile

      Reclamantă: Republica Elenă (reprezentanți: I. Chalkias și G. Kanellopoulos, agenți)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: F. Jimeno Fernández și H. Tserepa-Lacombe, agenți, asistați de N. Korogiannakis, avocat)
   Obiectul
   Cerere de anulare a Deciziei 2006/554/CE a Comisiei din 27 iulie 2006 privind excluderea de la finanțarea comunitară a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul Fondului european de orientare și garantare agricolă (FEOGA), secțiunea Garantare (JO L 218, p. 12), în măsura în care exclude anumite cheltuieli efectuate de Republica Elenă în sectorul măsurilor de însoțire a dezvoltării rurale.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Republica Elenă la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 281, 18.11.2006.


title: Cauza T-182/12: Acțiune introdusă la 26 aprilie 2012 — HTTS/Consiliul

text:
               16.6.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 174/29

         Acțiune introdusă la 26 aprilie 2012 — HTTS/Consiliul
   (Cauza T-182/12)
   2012/C 174/47
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: HTTS Hanseatic Trade Trust & Shipping GmbH (Hamburg, Germania) (reprezentanți: J. Kienzle și M. Schlingmann, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Regulamentului (UE) nr. 267/2012 al Consiliului din 23 martie 2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Regulamentului (UE) nr. 961/2010, în măsura în care o privește;

               —

               obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată, în special a cheltuielilor efectuate de aceasta.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea dreptului la apărare

                           —

                           Consiliul a încălcat dreptul reclamantei la protecție jurisdicțională efectivă, în special obligația de motivare, prin faptul că nu a motivat suficient reincluderea sa pe lista persoanelor, organismelor și a entităților supuse măsurilor restrictive în temeiul articolului 23 din regulamentul atacat.

                           —

                           Consiliul a încălcat dreptul reclamantei de a fi ascultată prin faptul că nu i-a oferit posibilitatea de a-și exprima poziția înainte de a fi inclusă din nou pe lista persoanelor vizate de sancțiuni și, astfel, de a determina o nouă apreciere din partea Consiliului.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe lipsa temeiului pentru reincluderea pe lista persoanelor vizate de sancțiuni

                           —

                           Motivele invocate de Consiliu pentru reincluderea reclamantei pe lista persoanelor vizate de sancțiuni nu privesc acest aspect și, pe fond, sunt eronate. În special, reclamanta nu se află sub controlul IRISL.

                           —

                           Reincluderea reclamantei pe lista persoanelor vizate de sancțiuni este determinată de o apreciere vădit eronată a Consiliului cu privire la situația și la activitățile sale.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea dreptului fundamental la respectarea proprietății

                           —

                           Reincluderea reclamantei pe lista persoanelor vizate de sancțiuni reprezintă o atingere nejustificată a dreptului său fundamental la proprietate, întrucât nu a fost în măsură să înțeleagă, din cauza motivării insuficiente a Consiliului, motivele pentru care a fost inclusă pe lista persoanelor vizate de sancțiuni.

                           —

                           Includerea reclamantei pe lista persoanelor vizate de sancțiuni reprezintă o atingere disproporționată a dreptului său de proprietate și este vădit inadecvată pentru îndeplinirea obiectivelor urmărite de regulamentul atacat. În orice caz, includerea ar depăși ceea ce este necesar pentru îndeplinirea acestor obiective.


title: Cauza F-15/11: Acțiune introdusă la 18 februarie 2011 — Mariën/SEAE

text:
               7.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 139/30

         Acțiune introdusă la 18 februarie 2011 — Mariën/SEAE
   (Cauza F-15/11)
   2011/C 139/57
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Peter Mariën (Elsene, Belgia) (reprezentanți: B. Theeuwes și F. Pons, attorneys)

      Pârât: Serviciul European de Acțiune Externă

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei șefului delegației Uniunii Europene în Afghanistan prin care se dispune ca membrii acestei delegații să își părăsească hotelul și să se mute într un complex rezidențial al Uniunii Europene

      Concluziile reclamantului

               —

               anularea deciziei cuprinse în mailul din 11 ianuarie 2011 al reprezentantului special și al șefului delegației Uniunii Europene în Afghanistan prin care se dispune ca reclamantul să se mute într-un complex rezidențial din Kaboul, Afghanistan;

               —

               obligarea SEAE la plata tuturor cheltuielilor aferente măsurilor de cazare provizorie.

               —

               obligarea SEAE la plata către reclamant a unei despăgubiri de 10 000 de euro pentru stresul psihologic și pentru prejudiciul suferit;

               —

               obligarea SEAE la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza F-61/05: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice din 24 aprilie 2008 — Dalmasso/Comisia Comunităților Europene (Funcție publică — Agenți contractuali — Recrutare — Încadrare în grupa de funcții — Cerere de revizuire a încadrării și a remunerației stabilite la momentul recrutării — Fost agent auxiliar angajat ca agent contractual — Articolul 3a și articolul 80 alineatele (2) și (3) din RAA — Atribuții ale diferitelor grupe de funcții — Egalitate de tratament — Acțiune neîntemeiată)

text:
               15.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/68

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice din 24 aprilie 2008 — Dalmasso/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza F-61/05) (1)

   (Funcție publică - Agenți contractuali - Recrutare - Încadrare în grupa de funcții - Cerere de revizuire a încadrării și a remunerației stabilite la momentul recrutării - Fost agent auxiliar angajat ca agent contractual - Articolul 3a și articolul 80 alineatele (2) și (3) din RAA - Atribuții ale diferitelor grupe de funcții - Egalitate de tratament - Acțiune neîntemeiată)
   (2008/C 209/122)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: Raffaele Dalmasso (Schaerbeek, Belgia) (reprezentant: L. Vogel, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: J. Currall și G. Berscheid, agenți)

      Intervenient în susținerea pârâtei: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Arpio Santacruz și I. Sulce, agenți)
   Obiectul
   Funcție publică — Pe de o parte, anularea deciziei Comisiei de respingere a cererii formulate de reclamant, fost agent auxiliar, împotriva deciziei de stabilire a încadrării și a remunerației sale ca agent contractual, precum și, pe de altă parte, o cerere de daune-interese (fosta T-269/05)
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 229, 17.9.2005, p. 30 (cauză înregistrată inițial la Tribunalul de Primă Instanță al Comunităților Europene sub numărul T-269/05 și transferată la Tribunalul Funcției Publice a Uniunii Europene prin Ordonanța din 15.12.2005).


title: Cauza T-545/12: Ordonanța Tribunalului din 11 noiembrie 2013 — Mory și alții/Comisia ( „Acțiune în anulare — Ajutoare de stat — Curierat tradițional și expres — Deciziei de a nu extinde obligația de rambursare a beneficiarului, aflat în reorganizare judiciară, la potențialii cumpărători — Lipsa interesului de a exercita acțiunea — Inadmisibilitate” )

text:
               18.1.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 15/16

         Ordonanța Tribunalului din 11 noiembrie 2013 — Mory și alții/Comisia
   (Cauza T-545/12) (1)

   (Acțiune în anulare - Ajutoare de stat - Curierat tradițional și expres - Deciziei de a nu extinde obligația de rambursare a beneficiarului, aflat în reorganizare judiciară, la potențialii cumpărători - Lipsa interesului de a exercita acțiunea - Inadmisibilitate)
   2014/C 15/23
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamante: Mory SA (Pantin, Franța), Mory Team (Pantin), Superga Invest, fostă Compagnie française superga d’investissement dans le service (CFSIS) (Miraumont, Franța) (reprezentanți: B. Vatiert și F. Loubières, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: T. Maxian Rusche și B. Stromsky, agenți)

      Obiectul

   Decizie de anulare a Deciziei C(2012) 2401 final a Comisiei din 4 aprilie 2012, privind preluarea activelor grupului Sernam în cadrul reorganizării judiciare a acestuia

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2.

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra cererilor de intervenție formulate de Republica Franceză și de Calberson.

               3.

               Mory SA, Mory Team și Superga Invest suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, și pe cele efectuate de Comisia Europeană.

               4.

               Republica Franceză și Calberson, interveniente, suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 71, 9.3.2013.


title: Cauza T-221/07: Ordonanța Tribunalului din 23 aprilie 2013 — Ungaria/Comisia

text:
               15.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/40

         Ordonanța Tribunalului din 23 aprilie 2013 — Ungaria/Comisia
   (Cauza T-221/07) (1)

   2013/C 171/82
   Limba de procedură: maghiara
   Președintele Camerei a șaptea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 199, 25.8.2007.


title: Cauza T-189/10: Hotărârea Tribunalului din 15 iulie 2015 – GEA Group/Comisia („Concurență — Înțelegeri — Piețele europene ale stabilizatorilor termici — Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE și a articolului 53 din Acordul privind SEE — Încălcare comisă de filiale — Amenzi — Răspundere solidară a filialelor și a societății mamă — Depășirea plafonului de 10 % pentru una din filiale — Decizie de readoptare — Reducerea cuantumului amenzii pentru respectiva filială — Imputarea obligației de plată a cuantumului redus al amenzii unei alte filiale și societății mamă — Dreptul la apărare — Dreptul de a fi ascultat — Dreptul de acces la dosar”)

text:
               14.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 302/31

         Hotărârea Tribunalului din 15 iulie 2015 – GEA Group/Comisia
   (Cauza T-189/10) (1)

   ((„Concurență - Înțelegeri - Piețele europene ale stabilizatorilor termici - Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE și a articolului 53 din Acordul privind SEE - Încălcare comisă de filiale - Amenzi - Răspundere solidară a filialelor și a societății mamă - Depășirea plafonului de 10 % pentru una din filiale - Decizie de readoptare - Reducerea cuantumului amenzii pentru respectiva filială - Imputarea obligației de plată a cuantumului redus al amenzii unei alte filiale și societății mamă - Dreptul la apărare - Dreptul de a fi ascultat - Dreptul de acces la dosar”))
   (2015/C 302/40)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: GEA Group AG (Düsseldorf, Germania) (reprezentanți: A. Kallmayer, I. du Mont şi G. Schiffers, avocaţi)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: R. Sauer şi F. Ronkes Agerbeek, agenţi, asistaţi de W. Berg, avocat)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei C(2010) 727 a Comisiei din 8 februarie 2010 de modificare a Deciziei C(2009) 8682 final a Comisiei din 11 noiembrie 2009 privind o procedură în temeiul articolului 81 CE și al articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/38589 – Stabilizatori termici) sau, cu titlu subsidiar, o cerere de reducere a cuantumului amenzilor aplicate reclamantei

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia C(2010) 727 a Comisiei din 8 februarie 2010 de modificare a Deciziei C(2009) 8682 final a Comisiei din 11 noiembrie 2009 privind o procedură în temeiul articolului 81 CE și al articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/38589 – Stabilizatori termici) în măsura în care privește GEA Group AG.

               2)

               Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 179, 3.7.2010.


title: Cauza C-11/15: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 22 iunie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Nejvyšší správní soud – Republica Cehă) – Odvolací finanční ředitelství/Český rozhlas (Trimitere preliminară — A șasea directivă 77/388/CEE — Taxa pe valoarea adăugată — Articolul 2 punctul 1 — Prestări de servicii efectuate cu titlu oneros — Noțiune — Radiodifuziune publică — Finanțare printr-o taxă legală obligatorie)

text:
               29.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 314/3

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 22 iunie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Nejvyšší správní soud – Republica Cehă) – Odvolací finanční ředitelství/Český rozhlas
   (Cauza C-11/15) (1)

   ((Trimitere preliminară - A șasea directivă 77/388/CEE - Taxa pe valoarea adăugată - Articolul 2 punctul 1 - Prestări de servicii efectuate cu titlu oneros - Noțiune - Radiodifuziune publică - Finanțare printr-o taxă legală obligatorie))
   (2016/C 314/04)
   Limba de procedură: ceha

      Instanța de trimitere

   Nejvyšší správní soud

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Odvolací finanční ředitelství

      Pârâtă: Český rozhlas

      Dispozitivul

   Articolul 2 punctul 1 din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri – sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare trebuie interpretat în sensul că o activitate de radiodifuziune publică, precum cea în discuție în litigiul principal, finanțată printr-o taxă legală obligatorie plătită de persoanele care dețin în proprietate sau în posesie un receptor radio și exercitată de o societate de radiodifuziune creată prin lege nu constituie o prestare de servicii „efectuată cu titlu oneros” în sensul acestei dispoziții și, prin urmare, nu intră în domeniul de aplicare al directivei menționate.

      (1)  JO C 138, 27.4.2015.


title: Cauza T-113/04: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 12 decembrie 2007 — Atlantic Container Line și alții/Comisia Comunităților Europene ( Executarea unei hotărâri a Tribunalului — Rambursarea comisioanelor de constituire a unor garanții bancare în scopul de a amâna plata unei amenzi aplicate de Comisie și ulterior anulată de Tribunal — Acțiune în anulare și în despăgubiri — Răspundere extracontractuală a Comunității — Lipsa unei legături directe de cauzalitate între comportamentul ilicit al instituției și prejudiciul invocat )

text:
               8.3.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 64/38

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 12 decembrie 2007 — Atlantic Container Line și alții/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-113/04) (1)

   („Executarea unei hotărâri a Tribunalului - Rambursarea comisioanelor de constituire a unor garanții bancare în scopul de a amâna plata unei amenzi aplicate de Comisie și ulterior anulată de Tribunal - Acțiune în anulare și în despăgubiri - Răspundere extracontractuală a Comunității - Lipsa unei legături directe de cauzalitate între comportamentul ilicit al instituției și prejudiciul invocat’)
   (2008/C 64/62)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamante: Atlantic Container Line AB (Göteborg, Suedia); Transportación Marítima Mexicana SA de CV (Mexico, Mexic); Hanjin Shipping Co. Ltd (Seul, Coreea de Sud); Hyundai Merchant Marine Co. Ltd (Seul); Mediterranean Shipping Co. SA (Geneva, Elveția); Neptune Orient Lines Ltd (Singapore, Singapore); Orient Overseas Container Line (UK) Ltd (Suffolk, Regatul Unit); P & O Nedlloyd Container Line Ltd (Londra, Regatul Unit) și Sea-Land Service, Inc. (Jacksonville, Florida, Statele Unite ale Americii) (reprezentanți: inițial J. Pheasant, M. Levitt și K. Nicholson, ulterior M. Levitt și K. Nicholson, solicitors)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentant: P. Oliver, agent)
   Obiectul
   Pe de o parte, o acțiune în anularea scrisorii Comisiei din 6 ianuarie 2004 prin care se refuză rambursarea comisioanelor de constituire a unor garanții bancare plătite de reclamante ca urmare a amenzilor stabilite prin Decizia 1999/243/CE a Comisiei din 16 septembrie 1998 privind o procedură de aplicare a articolelor 85 și 86 din Tratatul CE [devenite articolele 81 CE și 82 CE] (cauza IV/35.134 — Trans-Atlantic Conference Agreement) (JO 1999, L 95, p. 1), anulată prin hotărârea Tribunalului din 30 septembrie 2003, Atlantic Container Line și alții/Comisia (T-191/98 și T-212/98-T-214/98, Rec., p. II-3275) și, pe de altă parte, o acțiune în despăgubiri urmărind obținerea rambursării acestor comisioane de constituire a unor garanții bancare.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă reclamantele la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 118, 30.4.2004.


title: Cauza T-340/17: Acțiune introdusă la 30 mai 2017 – Japan Airlines/Comisia

text:
               24.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 239/60

         Acțiune introdusă la 30 mai 2017 – Japan Airlines/Comisia
   (Cauza T-340/17)
   (2017/C 239/73)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Japan Airlines Co. Ltd (Tokyo, Japonia) (reprezentanți: J.-F. Bellis și K. Van Hove, avocați, și R. Burton, solicitor)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea în întregime, în ceea ce o privește pe reclamantă, a Deciziei C(2017) 1742 final a Comisiei din 17 martie 2017 privind o procedură întemeiată pe articolul 101 TFUE, pe articolul 53 din Acordul privind SEE și pe articolul 8 din Acordul dintre Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană privind transportul aerian (cazul AT.39258 – Airfreight);

               —

               în subsidiar, în temeiul competenței sale de fond, reducerea amenzii aplicate reclamantei și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă unsprezece motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea de către Comisie a principiului ne bis in idem și a articolului 266 TFUE întrucât a considerat-o pe reclamantă responsabilă pentru aspecte ale încălcării pentru care Comisia a absolvit-o de răspundere prin Decizia din 2010 și, în orice caz, a încălcat termenul de prescripție aplicându-i reclamantei o amendă referitoare la aspectele menţionate și nu a dovedit un interes legitim în constatarea oficială a încălcării referitoare la acele aspecte.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea de către Comisie a principiului nediscriminării prin readoptatarea deciziei atacate, astfel încât reclamanta se află într-o situație net dezavantajoasă față de alți destinatari ai Deciziei din 2010 față de care aceasta din urmă a devenit definitivă şi obligatorie.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea de către Comisie a articolului 101 TFUE și a articolului 53 din Acordul privind SEE și a limitelor competenței sale, precum și a dreptului la apărare al reclamantei atunci când a constatat că reclamanta este responsabilă de o încălcare a rutelor interne SEE și a rutelor dinspre UE spre Elveția într-o perioadă în care Comisia nu dispunea de competența de a pune în aplicare articolul 101 TFUE și articolul 53 din Acordul privind SEE referitor la companiile aeriene care operează numai pe rutele dinspre SEE spre țări terțe, iar comportamentul reclamantei în ceea ce privește rutele dinspre SEE spre țări terțe era, în consecință, legal.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea de către Comisie a articolului 101 TFUE și a articolului 53 din Acordul privind SEE, prin faptul că a considerat că reclamanta participat la o încălcare unică și continuă care includea rute pe care reclamanta nu le-a deservit și pentru care nu avea dreptul legal de a le deservi.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe încălcarea de către Comisie a articolului 101 TFUE și a articolului 53 din Acordul privind SEE, întrucât s-a considerat competentă în ceea ce privește serviciile de transport aerian de mărfuri pe rutele dinspre SEE spre țări terțe, având în vedere că astfel de servicii sunt vândute unor clienți din afara SEE.

               6.

               Al șaselea motiv, întemeiat pe încălcarea de către Comisie a dreptului la apărare al reclamantei, precum și a principiilor nediscriminării și proporționalității, deoarece a aplicat standarde diferite de probă diverșilor transportatori.

               7.

               Al șaptelea motiv, întemeiat pe încălcarea de către Comisie a Orientărilor din 2006 (1) și a principiului proporționalității prin includerea în valoarea relevantă a vânzărilor utilizată ca bază de calcul al amenzii venituri rezultate din elemente ale tarifelor pentru serviciile de transport aerian de mărfuri care nu au legătură cu încălcarea reţinută în decizia atacată.

               8.

               Al optulea motiv, întemeiat pe încălcarea de către Comisie a Orientărilor din 2006 și a principiului încrederii legitime prin includerea în valoarea relevantă a vânzărilor utilizată ca bază de calcul al amenzii venituri rezultate din servicii de transport aerian de mărfuri pe rutele dinspre statele membre SEE spre țări terțe.

               9.

               Al nouălea motiv, întemeiat pe încălcarea de către Comisie a principiului proporționalității prin limitarea la 15 % a reducerii amenzii aplicate reclamantei în temeiul cadrului normativ.

               10.

               Al zecelea motiv, întemeiat pe încălcarea de către Comisie a principiilor nediscriminării și proporționalității, precum și dreptul la apărare al reclamantei, întrucât nu a acordat reclamantei o reducere de 10 % a amenzii ca urmare a participării sale limitate la încălcare, deși o astfel de reducere a fost acordată altor destinatari ai deciziei atacate și ai Deciziei din 2010 care se află într-o situaţie similară din punct de vedere obiectiv cu cea a reclamantei.

               11.

               Al unsprezecelea motiv, întemeiat pe faptul că Tribunalul ar trebui să se întemeieze pe competența sa de fond și să reducă în mod semnificativ cuantumul amenzii.

      (1)  Orientările Comisiei din 2006 privind calcularea amenzilor aplicate în temeiul articolului 23 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 (JO 2006 C 210, p. 2, Ediţie specială, 08/vol. 4, p. 264).


title: Cauza T-259/06: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 16 decembrie 2008 — Torres/OAPI — Navisa Industrial Vinícola Española (MANSO DE VELASCO) ( Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale MANSO DE VELASCO — Marca națională verbală anterioară VELASCO — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 )

text:
               7.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/28

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 16 decembrie 2008 — Torres/OAPI — Navisa Industrial Vinícola Española (MANSO DE VELASCO)
   (Cauza T-259/06) (1)

   („Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale MANSO DE VELASCO - Marca națională verbală anterioară VELASCO - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94’)
   (2009/C 32/51)
   Limba de procedură: spaniola
   Părțile

      Reclamantă: Miguel Torres, SA (Vilafranca del Penedés, Spania) (reprezentanți: E. Armijo Chávarri și A. Castán Pérez-Gómez, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: J. Laporta Insa, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Navisa Industrial Vinícola Española, SA (Montilla, Spania)
   Obiectul
   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 29 iunie 2006 (cauza R 865/2005-1) privind o procedură de opoziție între Navisa Industrial Vinícola Española, SA și Miguel Torres, SA.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Miguel Torres, SA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 29, 2.12.2006.


title: Cauza T-295/11: Hotărârea Tribunalului din 12 septembrie 2012 — Duscholux Ibérica/OAPI — Duschprodukter i Skandinavien (duschy) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Înregistrare internațională care desemnează Comunitatea Europeană — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative duschy — Marca comunitară figurativă anterioară DUSCHO Harmony — Motiv relativ de refuz — Lipsa riscului de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Obligația de motivare — Articolele 75 și 76 din Regulamentul nr. 207/2009” ]

text:
               20.10.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 319/8

         Hotărârea Tribunalului din 12 septembrie 2012 — Duscholux Ibérica/OAPI — Duschprodukter i Skandinavien (duschy)
   (Cauza T-295/11) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Înregistrare internațională care desemnează Comunitatea Europeană - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative duschy - Marca comunitară figurativă anterioară DUSCHO Harmony - Motiv relativ de refuz - Lipsa riscului de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Obligația de motivare - Articolele 75 și 76 din Regulamentul nr. 207/2009)
   2012/C 319/14
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Duscholux Ibérica, SA (Barcelona, Spania) (reprezentant: J. Carbonell Callicó, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Duschprodukter i Skandinavien AB (Hisings Backa, Suedia) (reprezentanți: inițial M. Jonson, ulterior A. Kyhlhammar, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 21 martie 2011 (cauza R 662/2010-1) privind o procedură de opoziție între Duscholux Ibérica, SA și Duschprodukter i Skandinavien AB

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Duscholux Ibérica, SA la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate de Duschprodukter i Skandinavien AB în cadrul procedurii desfășurate în fața camerei de recurs.

      (1)  JO C 238, 13.8.2011.


title: Cauza T-6/10: Hotărârea Tribunalului din 22 mai 2012 — Sviluppo Globale/Comisia [ „Contracte de achiziții publice de servicii — Procedură de cerere de ofertă — Asistență pentru autoritățile administrative vamală și fiscală din Kosovo — Respingerea ofertei unui ofertant — Act care nu poate face obiectul unei căi de atac — Acte confirmativ — Inadmisibilitate — Acces la documente — Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 — Documente privind procedura de cerere de ofertă — Refuzul parțial al accesului — Excepție privind protecția intereselor comerciale ale unui terț — Motivare insuficientă” ]

text:
               30.6.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 194/18

         Hotărârea Tribunalului din 22 mai 2012 — Sviluppo Globale/Comisia
   (Cauza T-6/10) (1)

   (Contracte de achiziții publice de servicii - Procedură de cerere de ofertă - Asistență pentru autoritățile administrative vamală și fiscală din Kosovo - Respingerea ofertei unui ofertant - Act care nu poate face obiectul unei căi de atac - Acte confirmativ - Inadmisibilitate - Acces la documente - Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 - Documente privind procedura de cerere de ofertă - Refuzul parțial al accesului - Excepție privind protecția intereselor comerciale ale unui terț - Motivare insuficientă)
   2012/C 194/28
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Sviluppo Globale GEIE (Roma, Italia) (reprezentanți: F. Sciaudone, R. Sciaudone și A. Neri, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: P. Costa de Oliveira și F. Erlbacher, agenți, asistați de P. Manzini, avocat)

      Obiectul

   Pe de o parte, o cerere de anulare a deciziei Comisiei din 10 noiembrie 2009 de respingere a ofertei depuse de consorțiul din care face parte reclamanta, în cadrul procedurii de cerere de ofertă EuropAid/127843/D/SER/KOS privind prestarea de servicii de asistență pentru autoritățile administrative vamală și fiscală din Kosovo (JO 2009/S 4003683), precum și, pe de altă parte, anularea deciziei Comisiei din 26 noiembrie 2009 prin care se refuză accesul consorțiului la anumite documente privind respectiva procedură de cerere de ofertă

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă în măsura în care este îndreptată împotriva deciziei Comisiei Europene din 10 noiembrie 2009 prin care se respinge oferta prezentată de consorțiul din care face parte reclamanta, în cadrul procedurii de cerere de ofertă EuropAid/127843/D/SER/KOS, privind prestarea de servicii de asistență pentru autoritățile administrative vamală și fiscală din Kosovo.

               2.

               Anulează decizia Comisiei din 26 noiembrie 2009 privind accesul la anumite documente privind această procedură de cerere de ofertă, în măsura în care prin aceasta s-a refuzat accesul, în versiunea divulgată a raportului de evaluare, la notele atribuite de comitetul de evaluare astfel cum figurează la paginile 3-5 din raportul respectiv.

               3.

               Respinge acțiunea pentru restul capetelor de cerere.

               4.

               Respinge cererea reclamantei având ca obiect organizarea unor activități de cercetare judecătorească.

               5.

               Sviluppo Globale GEIE suportă propriile cheltuieli de judecată aferente procedurii din acțiunea principală, precum și trei sferturi din cheltuielile de judecată efectuate de Comisie aferente respectivei proceduri. Comisia suportă un sfert din propriile cheltuieli de judecată aferente procedurii din acțiunea principală.

               6.

               Obligă Sviluppo Globale să suporte totalitatea cheltuielilor de judecată aferente procedurii referitoare la măsurile provizorii în cauza T-6/10 R.

      (1)  JO C 51, 27.2.2010.


title: Cauza T-262/10: Hotărârea Tribunalului din 25 octombrie 2011 — Microban International și Microban (Europe)/Comisia ( „Sănătate publică — Lista aditivilor care pot fi utilizați la fabricarea materialelor și a obiectelor din material plastic destinate să intre în contact cu produsele alimentare — Retragere, de către solicitantul inițial, a cererii de includere a unui aditiv pe listă — Decizie a Comisiei de a nu include substanța 2,4,4’-tricloro-2’-hidroxidifenil eter pe listă — Acțiune în anulare — Admisibilitate — Act normativ — Afectare directă — Inexistența unor măsuri de executare — Temei juridic” )

text:
               3.12.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 355/19

         Hotărârea Tribunalului din 25 octombrie 2011 — Microban International și Microban (Europe)/Comisia
   (Cauza T-262/10) (1)

   (Sănătate publică - Lista aditivilor care pot fi utilizați la fabricarea materialelor și a obiectelor din material plastic destinate să intre în contact cu produsele alimentare - Retragere, de către solicitantul inițial, a cererii de includere a unui aditiv pe listă - Decizie a Comisiei de a nu include substanța 2,4,4’-tricloro-2’-hidroxidifenil eter pe listă - Acțiune în anulare - Admisibilitate - Act normativ - Afectare directă - Inexistența unor măsuri de executare - Temei juridic)
   2011/C 355/33
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Microban International Ltd (Huntersville, Carolina de Nord, Statele Unite) și Microban (Europe) Ltd (Cannock, Regatul Unit) (reprezentant: M. Sánchez Rydelski, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Pignataro și T. Scharf, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei 2010/169/UE a Comisiei din 19 martie 2010 privind neincluderea substanței 2,4,4’-tricloro-2’-hidroxidifenil eter în lista Uniunii de aditivi care se pot utiliza la fabricarea materialelor și obiectelor din material plastic destinate să vină în contact cu produsele alimentare, în temeiul Directivei 2002/72/CE (JO L 75, p. 25)

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Decizia 2010/169/UE a Comisiei din 19 martie 2010 privind neincluderea substanței 2,4,4’-tricloro-2’-hidroxidifenil eter în lista Uniunii de aditivi care se pot utiliza la fabricarea materialelor și obiectelor din material plastic destinate să vină în contact cu produsele alimentare, în temeiul Directivei 2002/72/CE.

               2.

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Microban International Ltd și de Microban (Europe) Ltd.

      (1)  JO C 221, 14.8.2010.


title: Cauza C-48/16: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 17 mai 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Okresný súd Dunajská Streda – Slovacia) – ERGO Poist’ovňa, a.s./Alžbeta Barlíková (Trimitere preliminară — Agenți comerciali independenți — Directiva 86/653/CEE — Comisionul agentului comercial — Articolul 11 — Neexecutare parțială a contractului încheiat între terț și comitent — Consecințe asupra dreptului la comision — Noțiunea „cauză pentru care comitentul este vinovat”)

text:
               24.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 239/11

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 17 mai 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Okresný súd Dunajská Streda – Slovacia) – ERGO Poist’ovňa, a.s./Alžbeta Barlíková
   (Cauza C-48/16) (1)

   ((Trimitere preliminară - Agenți comerciali independenți - Directiva 86/653/CEE - Comisionul agentului comercial - Articolul 11 - Neexecutare parțială a contractului încheiat între terț și comitent - Consecințe asupra dreptului la comision - Noțiunea „cauză pentru care comitentul este vinovat”))
   (2017/C 239/14)
   Limba de procedură: slovaca

      Instanța de trimitere

   Okresný súd Dunajská Streda

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: ERGO Poist’ovňa, a.s.

      Pârâtă: Alžbeta Barlíková

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 11 alineatul (1) prima liniuță din Directiva 86/653/CEE a Consiliului din 18 decembrie 1986 privind coordonarea legislației statelor membre referitoare la agenții comerciali independenți trebuie interpretat în sensul că vizează nu numai cazurile de neexecutare totală a contractului încheiat între comitent și terț, ci și cazurile de neexecutare parțială a acestui contract, precum nerespectarea volumului tranzacțiilor sau a duratei prevăzute de contractul menționat.

               2)

               Articolul 11 alineatele (2) și (3) din Directiva 86/653 trebuie interpretat în sensul că clauza dintr-un contract de agenție comercială potrivit căreia agentul este obligat să ramburseze o cotă proporțională din comisionul său în caz de neexecutare parțială a contractului încheiat între comitent și terț nu constituie o „derogare în detrimentul agentului comercial”, în sensul acestui articol 11 alineatul (3), dacă partea din comision supusă obligației de rambursare este proporțională cu amploarea neexecutării contractului menționat și cu condiția ca această neexecutare să nu fie rezultatul unei cauze pentru care comitentul este vinovat.

               3)

               Articolul 11 alineatul (1) a doua liniuță din Directiva 86/653 trebuie interpretat în sensul că noțiunea „cauze pentru care comitentul este vinovat” nu se referă numai la motivele de drept care au determinat în mod direct încetarea contractului încheiat între comitent și terț, ci vizează toate împrejurările de drept și de fapt pentru care comitentul este vinovat care sunt la originea neexecutării acestui contract.

      (1)  JO C 136, 18.4.2016.