title: Cauza T-124/18: Acțiune introdusă la 27 februarie 2018 – Wendel și alții/Comisia

text:
               30.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 152/45

         Acțiune introdusă la 27 februarie 2018 – Wendel și alții/Comisia
   (Cauza T-124/18)
   (2018/C 152/55)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Wendel GmbH & Co. KG Schuhproduktionen International (Detmold, Germania), Jana shoes GmbH & Co. KG (Detmold), Novi International GmbH & Co. KG (Detmold), shoe.com GmbH & Co. KG (Detmold), Wortmann KG Internationale Schuhproduktionen (Detmold) (reprezentanți: A. Willems, S. De Knop și C. Zimmermann, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               declararea cererii ca fiind admisibilă;

               —

               anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2017/2232 al Comisiei din 4 decembrie 2017 de reinstituire a unei taxe antidumping definitive și de percepere definitivă a taxei provizorii instituite asupra importurilor de anumite tipuri de încălțăminte cu fețe din piele originare din Republica Populară Chineză și Vietnam și produse de anumiți producători-exportatori din Republica Populară Chineză și Vietnam și de punere în aplicare a hotărârii Curții de Justiție în cauzele conexate C-659/13 și C-34/14 (JO 2017, L 319, p. 30) și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe faptul că, întrucât a acționat fără un temei juridic valid, Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2017/2232 (1) al Comisiei încalcă principiul atribuirii competențelor prevăzut la articolul 5 alineatele (1) și (2) TUE și, în orice caz, principiul echilibrului instituțional prevăzut la articolul 13 alineatul (2) TUE.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că, prin neadoptarea măsurilor necesare pe care le impune executarea Hotărârii în cauzele conexate C-659/13 și C-34/14, C&J Clark International, Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2017/2232 al Comisiei încalcă articolul 266 TFUE.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că, prin instituirea unei taxe antidumping asupra importurilor de încălțăminte „care au fost efectuate în perioada de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1472/2006 (2) și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 1294/2009 (3)”, Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2017/2232 al Comisiei încalcă articolul 1 alineatul (1) și articolul 10 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 2016/1036 (4) și principiul securității juridice (neretroactivității).

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat faptul că, prin instituirea unei taxe antidumping fără a efectua o nouă evaluare a interesului Uniunii, Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2017/2232 al Comisiei încalcă articolul 21 din Regulamentul (UE) nr. 2016/1036; în orice caz, ar fi fost vădit eronat să se concluzioneze că instituirea unei taxe antidumping era în interesul Uniunii.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe faptul că, prin adoptarea unui act care depășește ceea ce este necesar pentru a-și atinge obiectivul, Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2017/2232 al Comisiei încalcă articolul 5 alineatele (1) și (4) TUE.

      (1)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2017/2232 al Comisiei din 4 decembrie 2017 de reinstituire a unei taxe antidumping definitive și de percepere definitivă a taxei provizorii instituite asupra importurilor de anumite tipuri de încălțăminte cu fețe din piele originare din Republica Populară Chineză și Vietnam și produse de anumiți producători-exportatori din Republica Populară Chineză și Vietnam și de punere în aplicare a hotărârii Curții de Justiție în cauzele conexate C-659/13 și C-34/14 (JO 2017, L 319, p. 30).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 1472/2006 al Consiliului din 5 octombrie 2006 de instituire a unui drept antidumping definitiv și de percepere definitivă a dreptului provizoriu instituit asupra importurilor de anumite tipuri de încălțăminte cu fețe din piele originare din Republica Populară Chineză și din Vietnam (JO 2006, L 275, p. 1, Ediție specială, 11/vol. 50, p. 3).

      (3)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1294/2009 al Consiliului din 22 decembrie 2009 de instituire a unei taxe antidumping definitive la importurile de anumite tipuri de încălțăminte cu fețe din piele originare din Vietnam și din Republica Populară Chineză, astfel cum a fost extinsă la importurile de anumite tipuri de încălțăminte cu fețe din piele expediate din RAS Macao, indiferent dacă acestea sunt declarate ca originare din RAS Macao sau nu, în urma unei reexaminări în perspectiva expirării măsurilor, în temeiul articolului 11 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 384/96 (JO 2009, L 352, p. 1).

      (4)  Regulamentul (UE) nr. 2016/1036 al Parlamentului European și al Consiliului din 8 iunie 2016 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Uniunii Europene (JO 2016, L 176, p. 21).


title: Cauza T-205/17: Hotărârea Tribunalului din 15 martie 2018 – SSP Europe/EUIPO (SECURE DATA SPACE) [„Marcă a Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative SECURE DATA SPACE — Motiv absolut de refuz — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]

text:
               30.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 152/33

         Hotărârea Tribunalului din 15 martie 2018 – SSP Europe/EUIPO (SECURE DATA SPACE)
   (Cauza T-205/17) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative SECURE DATA SPACE - Motiv absolut de refuz - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”])
   (2018/C 152/40)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: SSP Europe GmbH (München, Germania) (reprezentant: B. Bittner, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: M. Tóhatí și M. Fischer, agenți)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 27 ianuarie 2017 (cauza R 2467/2015-5) privind o cerere de înregistrare a semnului figurativ SECURE DATA SPACE ca marcă a Uniunii Europene

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă SSP Europe GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 161, 22.5.2017.


title: Cauza T-125/18: Acțiune introdusă la 28 februarie 2018 – Associazione – GranoSalus/Comisia

text:
               30.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 152/46

         Acțiune introdusă la 28 februarie 2018 – Associazione – GranoSalus/Comisia
   (Cauza T-125/18)
   (2018/C 152/56)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Associazione Nazionale Granosalus – Liberi – Cerealicoltori & Consumatori (Associazione – GranoSalus) (Foggia, Italia) (reprezentant: G. Dalfino, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2017/2324 al Comisiei din 12 decembrie 2017, publicat în Jurnalul Oficial din 15 decembrie 2017, de reînnoire a aprobării substanței active glifosat, în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1107/2009 al Parlamentului European și al Consiliului privind introducerea pe piață a produselor fitosanitare, și de modificare a anexei la Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 540/2011.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

               1.

               Primul motiv este întemeiat pe încălcarea articolelor 168, 169 şi 191 TFUE coroborate cu articolul 35 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, a Regulamentului (CE) 2009/1107, a Regulamentului (UE) 2016/429 şi a Regulamentului (UE) 2013/1305, modificat prin Regulamentul (UE) 2017/2393, a Directivei 98/83/CE76 şi a Directivei (UE) 2015/1787; pe încălcarea principiului precauţiei, a principiului proporţionalităţii şi a principiilor unei bune administrări, de corectitudine şi de transparenţă administrativă; pe abuzul de putere ca urmare a împrejurării că faptele au fost denaturate, iar investigaţia preliminară şi motivarea sunt insuficiente şi doar aparente; pe lipsa evidentă de logică, pe motive eronate şi pe neaplicarea Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2017/2324.
               În susţinerea acestui motiv, reclamanta invocă

                           —

                           faptul că Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2017/2324 este contrar principiilor şi precauţiilor prevăzute în Regulamentul (CE) nr. 1107/2009 pentru protecţia sănătăţii umane, a consumatorilor, a animalelor şi a mediului înconjurător;

                           —

                           încălcarea principiului precauţiei şi incompatibilitatea cu jurisprudenţa Tribunalului şi a Curţii de Justiţie;

                           —

                           neefectuarea unei investigaţii preliminare cu privire la efectele glifosatului, în special asupra animalelor şi a apelor de suprafaţă, precum şi încălcarea procedurilor prevăzute în Regulamentul (CE) nr. 1107/2009;

                           —

                           nelegalitatea specificaţiilor din Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2017/2324, în măsura în care acestea sunt lăsate la discreţia statelor membre fără să fie fixat niciun standard de referinţă.

               2.

               Al doilea motiv este întemeiat pe nelegalitatea Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2017/2324, ca urmare a încălcării dreptului la sănătate al membrilor GranoSalus şi a incompatibilităţii cu liniile directoare ale PAC prevăzute în Regulamentul (UE) nr. 1305/2013, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (UE) 2017/2393.
               În susţinerea acestui motiv, reclamanta invocă faptul că:

                           —

                           prezenţa glifosatului în bunurile şi produsele de larg consum afectează sănătatea membrilor GranoSalus, a cetăţenilor Uniunii şi a consumatorilor;

                           —

                           utilizarea glifosatului afectează comercializarea produselor membrilor GranoSalus şi aplicarea corespunzătoare a normelor de concurenţă în cadrul Uniunii.


title: Cauza C-68/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Curtea de Apel Bucureşti (România) la data de 2 februarie 2018 – SC Petrotel-Lukoil SA / Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală de Administrare a Marilor Contribuabili, Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală de Soluţionare a Contestaţiilor

text:
               30.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 152/12

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Curtea de Apel Bucureşti (România) la data de 2 februarie 2018 – SC Petrotel-Lukoil SA / Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală de Administrare a Marilor Contribuabili, Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală de Soluţionare a Contestaţiilor
   (Cauza C-68/18)
   (2018/C 152/13)
   Limba de procedură: română

      Instanţa de trimitere

   Curtea de Apel Bucureşti

      Părţile din acţiunea principală

      Reclamantă: SC Petrotel-Lukoil SA

      Pârâte: Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală de Administrare a Marilor Contribuabili, Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală de Soluţionare a Contestaţiilor

      Întrebările preliminare

               1)

               Dacă prevederile articolului 21 [alineatul] (3) din Directiva 2003/96/CE a Consiliului din 27 octombrie 2003 privind restructurarea cadrului comunitar de impozitare a produselor energetice și a electricității (1) se opun prevederilor articolului 175, în vigoare până la data de 31.03.2010, din Codul fiscal – Legea nr. 571/2003 și, respectiv, articolului 20616, în vigoare începând cu data de 01.04.2010, din Codul fiscal – Legea nr. 571/2003, precum și reglementărilor subsecvente.

               2)

               Dacă prevederile articolului 2 [alineatul] (3) din Directiva 2003/96/CE a Consiliului din 27 octombrie 2003 privind restructurarea cadrului comunitar de impozitare a produselor energetice și a electricității se opun prevederilor articolului 175, în vigoare până la data de 31.03.2010, din Codul fiscal – Legea nr. 571/2003 și, respectiv, articolului 20616, în vigoare începând cu data de 01.04.2010, din Codul fiscal – Legea nr. 571/2003, precum și reglementărilor subsecvente.

               3)

               Dacă principiul proporționalității se opune ca statul să ignore faptul că societatea a obținut totuși, ulterior inspecției fiscale, decizia de asimilare a produsului „păcură semifabricat” care a fost asimilat cu produsul „păcură” și, cu ocazia soluționării contestației formulate de contribuabil/societate, să mențină acciza calculată inițial pentru produsul „motorină”.

      (1)  JO 2003 L 283, p. 51, Ediţie specială 09/vol. 2, p. 98.


title: Cauza T-279/17: Hotărârea Tribunalului din 15 martie 2018 – Hermann Bock/EUIPO (Push and Ready) [„Marcă a Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative Push and Ready — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]

text:
               30.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 152/33

         Hotărârea Tribunalului din 15 martie 2018 – Hermann Bock/EUIPO (Push and Ready)
   (Cauza T-279/17) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative Push and Ready - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”])
   (2018/C 152/41)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Hermann Bock GmbH (Verl, Germania) (reprezentanți: S. Maaßen și V. Schoene, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) (reprezentanți: W. Schramek și A. Söder, agenți)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 23 ianuarie 2017 (cauza R 1279/2016-5) privind o cerere de înregistrare a semnului figurativ Push and Ready ca marcă a Uniunii Europene

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Hermann Bock GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 213, 3.7.2017.


title: Cauza T-155/18: Acțiune introdusă la 5 martie 2018 – Sona Nutrition/EUIPO – Solgar Holdings (SOLGAR Since 1947 MultiPlus WHOLEFOOD CONCENTRATE MULTIVITAMIN FORMULA)

text:
               30.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 152/55

         Acțiune introdusă la 5 martie 2018 – Sona Nutrition/EUIPO – Solgar Holdings (SOLGAR Since 1947 MultiPlus WHOLEFOOD CONCENTRATE MULTIVITAMIN FORMULA)
   (Cauza T-155/18)
   (2018/C 152/65)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Sona Nutrition Ltd (Dublin, Irlanda) (reprezentanți: A. von Mühlendahl și H. Hartwig, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Solgar Holdings, Inc. (Ronkonkoma, New York, Statele Unite)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă în culorile verde deschis, maro deschis, bej, maro închis și maro auriu, SOLGAR Since 1947 MultiPlus WHOLEFOOD CONCENTRATE MULTIVITAMIN FORMULA – Cererea de înregistrare nr. 13 781 315

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 20 decembrie 2017 în cauza R 1323/2017-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO și a Solgar Holdings, Inc., în cazul în care ar interveni în această procedură, la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 94 alineatul (1) din Regulamentul 2017/1001;

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul 2017/1001.


title: Cauza C-165/18: Acțiune introdusă la 28 februarie 2018 – Comisia Europeană/Regatul Spaniei

text:
               30.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 152/20

         Acțiune introdusă la 28 februarie 2018 – Comisia Europeană/Regatul Spaniei
   (Cauza C-165/18)
   (2018/C 152/25)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: P. Ondrůšek, E. Sanfrutos Cano și G. von Rintelen, agenți)

      Pârât: Regatul Spaniei

      Concluziile reclamantei

               —

               Declararea faptului că, prin neadoptarea, cel mai târziu până la 18 aprilie 2016, a tuturor actelor cu putere de lege și actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2014/25/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2014 (1), sau, în orice caz, prin nenotificarea actelor respective Comisiei, Regatul Spaniei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 106 alineatul (1) din directiva menționată;

               —

               obligarea Regatului Spaniei, în temeiul articolului 260 alineatul (3) TFUE, la plata unei penalități cu titlu cominatoriu de 123 928,64 EUR pe zi de întârziere, începând de la data pronunțării hotărârii prin care se declară neîndeplinirea obligației de a adopta sau, în orice caz, de a notifica Comisiei actele necesare pentru a se conforma Directivei 2014/25/UE;

               —

               obligarea Regatului Spaniei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Termenul pentru transpunerea Directivei 2014/25/UE a Parlamentului European și a Consiliului a expirat la 18 aprilie 2016.

      (1)  Directiva 2014/25/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2014, privind achizițiile efectuate de entitățile care își desfășoară activitatea în sectoarele apei, energiei, transporturilor și serviciilor poștale și de abrogare a Directivei 2004/17/CΕ (JO 2014, L 94, p. 243).


title: Cauza T-346/17: Hotărârea Tribunalului din 13 martie 2018 – Hotelbeds Spain/EUIPO – Guidigo Europe (Guidego what to do next) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative Guidego what to do next — Marca Uniunii Europene verbală anterioară GUIDIGO — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]

text:
               30.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 152/34

         Hotărârea Tribunalului din 13 martie 2018 – Hotelbeds Spain/EUIPO – Guidigo Europe (Guidego what to do next)
   (Cauza T-346/17) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative Guidego what to do next - Marca Uniunii Europene verbală anterioară GUIDIGO - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”])
   (2018/C 152/42)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Hotelbeds Spain, SL (Palma de Mallorca, Spania (reprezentant: L. Broschat García, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: J. Ivanauskas, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Guidigo Europe (Paris, Franța) (reprezentant: S. Lipovetsky, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 21 martie 2017 (cauza R 449/2016-4) privind o procedură de opoziție între Guidigo Europe și Hotelbeds Spain.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Hotelbeds Spain, SL la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 239, 24.7.2017.


title: Cauza C-69/18: Acțiune introdusă la 1 februarie 2018 – Comisia Europeană/Republica Slovenia

text:
               30.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 152/13

         Acțiune introdusă la 1 februarie 2018 – Comisia Europeană/Republica Slovenia
   (Cauza C-69/18)
   (2018/C 152/14)
   Limba de procedură: slovena

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: H. Støvlbæk, G. von Rintelen și M. Žebre, agenţi)

      Pârâtă: Republica Slovenia

      Concluziile reclamantei

   Comisia solicită Curţii:

               —

               declararea faptului că, prin neadoptarea, până la 17 iunie 2016, a actelor cu putere de lege şi a normelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2014/56/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 aprilie 2014 de modificare a Directivei 2006/43/CE privind auditul legal al situațiilor financiare anuale și al situațiilor financiare consolidate (JO 2014, L 158, p. 196) sau în orice caz prin necomunicarea dispoziţiilor menţionate Comisiei, Republica Slovenia nu şi-a îndeplinit obligaţiile care îi revin în temeiul articolului 2 din această directivă;

               —

               obligarea Republicii Slovenia, potrivit articolului 260 al treilea paragraf TFUE, la plata unei penalităţi cu titlu cominatoriu zilnice de 7 986,60 euro, începând de la data pronunţării hotărârii în prezenta cauză;

               —

               obligarea Republicii Slovenia la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Potrivit articolului 2 din Directiva 2014/56/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 aprilie 2014 de modificare a Directivei 2006/43/CE privind auditul legal al situațiilor financiare anuale și al situațiilor financiare consolidate, Republica Slovenia ar fi trebuit să adopte şi să comunice până la 17 iunie 2016 actele cu putere de lege şi normele administrative necesare pentru a se conforma acestei directive. Întrucât, până la expirarea acestui termen, Republica Slovenia nu a comunicat Comisiei transpunerea tuturor dispoziţiilor directivei menţionate, Comisia a decis să introducă la Curte prezenta acţiune.
   Prin intermediul acţiunii, Comisia solicită Curţii obligarea Republicii Slovenia la plata unei penalităţi cu titlu cominatoriu zilnice de 7 986,60 euro. La calculul acestei sume, Comisia a luat în considerare gravitatea şi durata neîndeplinirii obligaţiilor care îi revin în temeiul dreptului Uniunii, precum şi efectul disuasiv în raport cu capacitatea de plată a statului membru respectiv, în speţă Republica Slovenia.
   Termenul pentru transpunerea directivei a expirat la 17 iunie 2016.


title: Cauza C-181/18 P: Recurs introdus la 5 martie 2018 de Republica Polonă împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera întâi) din 14 decembrie 2017 în cauza T-849/16, PGNiG Supply & Trading/Comisia Europeană

text:
               30.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 152/21

         Recurs introdus la 5 martie 2018 de Republica Polonă împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera întâi) din 14 decembrie 2017 în cauza T-849/16, PGNiG Supply & Trading/Comisia Europeană
   (Cauza C-181/18 P)
   (2018/C 152/26)
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Recurentă: Republica Polonă (reprezentant: B. Majczyna, agent)

      Celelalte părți din procedură: PGNiG Supply & Trading GmbH, Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curții:

               —

               anularea în totalitate a Ordonanței Tribunalului Uniunii Europene (Camera întâi) din 14 decembrie 2017, PGNiG Supply & Trading / Comisia Europeană, T-849/16;

               —

               trimiterea cauzei la Tribunal;

               —

               obligarea fiecărei părți să suporte propriile cheltuieli de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin Ordonanța atacată, Tribunalul a declarat inadmisibilă acțiunea formulată de PGNiG Supply & Trading, prin care se solicita anularea Deciziei C(2016) 6950 final a Comisiei din 28 octombrie 2016 privind reexaminarea condițiilor de derogare a gazoductului OPAL, acordate în temeiul Directivei 2003/55/CE, de la normele referitoare la accesul terților și la reglementarea privind tarifele, considerând că recurenta era lipsită de calitate procesuală activă.
   În opinia Republicii Polone, la punctele 6, 10, 11, și 43 din ordonanța care face obiectului recursului, Tribunalul a efectuat constatări care privesc fondul litigiului în ceea ce privește validitatea deciziei atacate. În consecință, recurenta invocă împotriva ordonanței atacate următoarele motive:
   În cadrul primului motiv, recurenta invocă încălcarea articolului 130 alineatele 1 și 7 din Regulamentul de procedură al Tribunalului și încălcarea dreptului Republicii Polone la o cale de atac eficientă și la un proces echitabil, garantat prin articolul 47 din Cartea drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, precum și atingerea adusă principiului contradictorialității, în măsura în care Tribunalul a procedat, în ordonanța atacată, la constatări de fapt și de drept care privesc fondul litigiului referitor la validitatea deciziei atacate, înainte de a se putea examina fondul cauzei în cadrul procedurii aferente cauzei T-883/16, Republica Polonă/Comisia Europeană.
   În cadrul celui de al doilea motiv, recurenta susține că Tribunalul ar fi săvârșit o eroare la aprecierea juridică a deciziei atacate, considerând că decizia respectivă prevede că 50 % din capacitățile de transport al gazoductului OPAL pe tronsonul dintre Greifswald și Brandov vor fi deschise accesului terților pe calea unei licitații transparente și nediscriminatorii și va permite astfel altor operatori să dobândească respectivele capacități și, pe de altă parte, apreciind că decizia atacată nu introduce o nouă derogare normativă, ci conduce la eliminarea în parte a derogării existente. În opinia Republicii Polone, aprecierea naturii juridice și a efectelor deciziei atacate este eronată, având în vedere că decizia atacată introduce numai în aparență soluții prezentate ca transparente și nediscriminatorii. În realitate ar constitui un mecanism care permite întreprinderilor din grupul Gazprom să exploateze în mod exclusiv cel puțin 90 % din capacitățile de transport al gazoductului Opal vizate de decizia atacată (dintre care 50 % corespund capacităților scutite total de la principiul TPA, iar 40 % sunt capacități de tip DZK, pe care le poate rezerva numai Gazprom).
   În cadrul celui de al treilea motiv, recurenta susține că Tribunalul ar fi încălcat obligația de motivare a ordonanței atacate. Potrivit Republicii Polone, Tribunalul nu a precizat premisele pe baza cărora a efectuat constatări care privesc fondul deciziei atacate. În consecință, este imposibil să se cunoască motivele pentru care Tribunalul a considerat că decizia atacată acordă acces la capacitățile gazoductului Opal unor întreprinderi care nu au legătură cu grupul Gazprom și că decizia menționată va avea un efect favorabil asupra concurenței pe piața gazului natural.


title: Cauza T-158/18: Acțiune introdusă la 6 martie 2018 – Scaloni și Figini/Comisia

text:
               30.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 152/56

         Acțiune introdusă la 6 martie 2018 – Scaloni și Figini/Comisia
   (Cauza T-158/18)
   (2018/C 152/66)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamanți: Mario Scaloni (Ancona, Italia), Ennio Figini (Chiaravalle, Italia) (reprezentant: P. Putti, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanții solicită Tribunalului obligarea Uniunii și/sau a Comisiei, în funcție de interpretarea care va fi dată directivei și regulamentului în discuție, la despăgubirea întregii valori nominale a acțiunilor, astfel cum se expune în cererea introductivă și cum rezultă din documentele anexate, precum și la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamanții afirmă că în urma intrării în vigoare a Directivei 2014/59/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 mai 2014 de instituire a unui cadru pentru redresarea și rezoluția instituțiilor de credit și a firmelor de investiții și de modificare a Directivei 82/891/CEE a Consiliului și a Directivelor 2001/24/CE, 2002/47/CE, 2004/25/CE, 2005/56/CE, 2007/36/CE, 2011/35/UE, 2012/30/UE și 2013/36/UE ale Parlamentului European și ale Consiliului, precum și a Regulamentelor (UE) nr. 1093/2010 și (UE) nr. 648/2012 ale Parlamentului European și ale Consiliului (Text cu relevanță pentru SEE) (1), urmată de Regulamentul (UE) nr. 806/2014 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 iulie 2014 de stabilire a unor norme uniforme și a unei proceduri uniforme de rezoluție a instituțiilor de credit și a anumitor firme de investiții în cadrul unui mecanism unic de rezoluție și al unui fond unic de rezoluție și de modificare a Regulamentului (UE) nr. 1093/2010 (2), statului italian nu i s-a permis să intervină în favoarea unora dintre băncile sale, printre care Banca Marche.
   În susținerea acțiunii, reclamanții invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe repararea prejudiciului rezultat din interpretarea neconformă de către Comisie a Directivei 2014/59/UE și a Regulamentului nr. 806/2014, în ceea ce privește excluderea nelegală a Banca Marche din domeniul de aplicare al dispozițiilor privind ajutoarele de stat și pe încălcarea, în consecință, a principiului egalității și/sau al nediscriminării

                           —

                           În această privință se arată că, pentru ajutoarele în favoarea băncilor din partea diverselor state membre, Comisia a considerat că erau îndeplinite condițiile prevăzute la articolul 107 alineatul (3) litera (b) și că, din acest motiv, ele au fost considerate legitime. Intervențiile programate de Italia trebuiau apreciate în temeiul aceleiași dispoziții, singura care reglementează ajutoarele de stat, iar nu potrivit directivei și regulamentului în discuție. Aceste două texte normative nu privesc ajutoarele și nu ar putea să le privească, având în vedere că este vorba de drept derivat. Ajutoarele în favoarea băncilor italiene trebuiau să fie și acestea autorizate întrucât erau întemeiate pe aceleași motive care, potrivit Comisiei, justificaseră deja pe cele acordate.

                           —

                           În plus, se precizează că, în cazul în care se consideră că este aplicabil dreptul derivat, primul motiv este întemeiat pe faptul că Comisia, prin faptul că nu a autorizat ajutorul, ar fi încălcat principiul egalității.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului ierarhiei dispozițiilor dreptului Uniunii de către legiuitorul european

                           —

                           În această privință, se arată că dacă Tribunalul ar considera că interpretarea Comisiei a fost corectă, încălcarea ar viza actele normative, iar răspunderea ar fi a Uniunii în întregul său.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiilor fundamentale ale ordinii juridice italiene și pe neaplicabilitatea legislației comunitare

                           —

                           În această privință, se arată că dacă Tribunalul ar decide că nici directiva și regulamentul nu au încălcat principiul comunitar al egalității, va trebui să se solicite Corte costituzionale (Curtea Constituțională italiană) verificarea compatibilității normelor constituționale italiene cu principiul egalității. În caz negativ, reglementarea care a încălcat normele menționate nu ar fi fost în măsură să facă parte din ordinea juridică italiană.

      (1)  JO 2014, L 173, p. 190.

      (2)  JO 2014, L 225, p. 1.


title: Cauza C-188/18: Acțiune introdusă la 12 martie 2018 – Comisia Europeană/Republica Slovenia

text:
               30.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 152/22

         Acțiune introdusă la 12 martie 2018 – Comisia Europeană/Republica Slovenia
   (Cauza C-188/18)
   (2018/C 152/27)
   Limba de procedură: slovena

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: P. Ondrůšek, G. von Rintelen și M. Žebre, agenți)

      Pârâtă: Republica Slovenia

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin neadoptarea, cel târziu la 18 aprilie 2016, a tuturor actelor cu putere de lege şi normelor administrative necesare pentru transpunerea Directivei 2014/23/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2014 privind atribuirea contractelor de concesiune (JO L 94, 28.3.2014, p. 1) sau în orice caz prin necomunicarea acestor măsuri Comisiei, Republica Slovenia nu şi-a îndeplinit obligaţiile care îi revin în temeiul articolului 51 din directiva menţionată;

               —

               obligarea Republicii Slovenia, în temeiul articolului 260 al treilea paragraf TFUE, la plata unei penalităţi cu titlu cominatoriu zilnice de 8 992,32 euro începând din ziua pronunţării hotărârii în prezenta cauză;

               —

               obligarea Republicii Slovenia la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În temeiul articolului 51 din Directiva 2014/23/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2014 privind atribuirea contractelor de concesiune, Republica Slovenia trebuia să adopte şi să publice cel târziu la 18 aprilie 2016 actele cu putere de lege şi normele administrative necesare pentru a se conforma acestei directive. Întrucât Republica Slovenia nu a informat Comisia, până la expirarea acestui termen, în legătură cu transpunerea tuturor dispoziţiilor directivei menţionate, aceasta a decis să sesizeze Curtea.
   Prin acţiunea sa, Comisia solicită Curţii să oblige Republica Slovenia la plata unei penalităţi cu titlu cominatoriu zilnice de 8 992,32 euro. La calculul acestei penalităţi, Comisia a ţinut seama de gravitatea şi de durata neîndeplinirii obligaţiilor care îi revin potrivit dreptului Uniunii, precum şi de efectul disuasiv, având în vedere capacitatea de plată a statului membru, în speţă Republica Slovenia.
   Termenul pentru transpunerea directivei a expirat la 18 aprilie 2016.


title: Cauza T-160/18: Acțiune introdusă la 2 martie 2018 – Theodorakidi/EUIPO – Benopoulou (THYREOS VASSILIKI)

text:
               30.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 152/57

         Acțiune introdusă la 2 martie 2018 – Theodorakidi/EUIPO – Benopoulou (THYREOS VASSILIKI)
   (Cauza T-160/18)
   (2018/C 152/67)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamant: Vassiliki Theodorakidi (Veroia, Grecia) (reprezentant: F. Ikonomidou Ikonomou, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Vassiliki Benopoulou (Kifissia, Grecia)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul mărcii în litigiu: reclamantul

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă THYREOS VASSILIKI – marca Uniunii Europene nr. 8 206 963

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 19 decembrie 2017 în cauza R 40/2017-4

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate și, în consecință, respingerea acțiunii în declararea nulității;

               —

               obligarea EUIPO și a celeilalte părți la plata cheltuielilor de judecată, care includ cheltuielile de judecată efectuate în fața Curții, a Camerei de recurs a EUIPO și a Diviziei de anulare.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul 2017/1001;

               —

               Camera de recurs a EUIPO a săvârșit o eroare de drept prin faptul că a reținut că cealaltă parte este „widely known”;

               —

               încălcarea obligației de motivare;

               —

               Camera de recurs a EUIPO a săvârșit o eroare prin faptul că a acceptat că nu ar trebui să existe restricții referitoare la bunurile/serviciile în privința cărora poate fi formulată o cerere de declarare a nulității.


title: Cauza T-542/11 RENV: Hotărârea Tribunalului din 13 martie 2018 – Alouminion tis Ellados/Comisia („Ajutoare de stat — Energie electrică — Decizie prin care ajutorul este declarat nelegal și incompatibil cu piața internă şi se dispune recuperarea acestuia — Tarif preferențial la energie electrică acordat prin contract încheiat cu furnizorul istoric — Rezilierea contractului de către furnizorul istoric — Suspendare judiciară, pe calea procedurii privind măsurile provizorii, a efectelor rezilierii contractului — Anularea deciziei Comisiei de către Tribunal — Anularea Hotărârii Tribunalului de către Curte — Trimiterea cauzei spre rejudecare la Tribunal — Întinderea acţiunii după trimiterea spre rejudecare — Calificarea ordonanţei privind măsurile provizorii la un ajutor nou — Competenţa Comisiei — Protecţie jurisdicţională efectivă — Calificarea tarifului preferenţial drept ajutor de stat — Avantaj — Încredere legitimă — Dreptul la apărare al beneficiarului — Obligaţia de recuperare — Obligaţia de motivare”)

text:
               30.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 152/24

         Hotărârea Tribunalului din 13 martie 2018 – Alouminion tis Ellados/Comisia
   (Cauza T-542/11 RENV) (1)

   ((„Ajutoare de stat - Energie electrică - Decizie prin care ajutorul este declarat nelegal și incompatibil cu piața internă şi se dispune recuperarea acestuia - Tarif preferențial la energie electrică acordat prin contract încheiat cu furnizorul istoric - Rezilierea contractului de către furnizorul istoric - Suspendare judiciară, pe calea procedurii privind măsurile provizorii, a efectelor rezilierii contractului - Anularea deciziei Comisiei de către Tribunal - Anularea Hotărârii Tribunalului de către Curte - Trimiterea cauzei spre rejudecare la Tribunal - Întinderea acţiunii după trimiterea spre rejudecare - Calificarea ordonanţei privind măsurile provizorii la un ajutor nou - Competenţa Comisiei - Protecţie jurisdicţională efectivă - Calificarea tarifului preferenţial drept ajutor de stat - Avantaj - Încredere legitimă - Dreptul la apărare al beneficiarului - Obligaţia de recuperare - Obligaţia de motivare”))
   (2018/C 152/28)
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Alouminion tis Ellados VEAE, fostă Alouminion AE (Atena, Grecia) (reprezentanți: G. Dellis, N. Korogiannakis, E. Chrysafis, D. Diakopoulos și N. Keramidas, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Bouchagiar și É. Gippini Fournier, agenți)

      Intervenientă în susținerea pârâtei: Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI) (Atena, Grecia) (reprezentanţi: E. Bourtzalas, C. Synodinos, A. Oikonomou și H. Tagaras, avocats)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE având ca obiect anularea Deciziei 2012/339/UE a Comisiei din 13 iulie 2011 privind ajutorul de stat SA.26117 – C 2/2010 (ex NN 62/2009) acordat de Grecia în favoarea Aluminium of Greece SA (JO 2012, L 166, p. 83)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acţiunea.

               2)

               Alouminion tis Ellados VEAE suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, şi pe cele efectuate de Comisia Europeană şi de Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI).

      (1)  JO C 370, 17.12.2011.


title: Cauza T-162/18: Acțiune introdusă la 7 martie 2018 – Beko/EUIPO – Acer (ALTUS)

text:
               30.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 152/58

         Acțiune introdusă la 7 martie 2018 – Beko/EUIPO – Acer (ALTUS)
   (Cauza T-162/18)
   (2018/C 152/68)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Beko plc (Watford, Regatul Unit) (reprezentant: G. Tritton, barrister)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Acer, Inc. (Taipei City, Taiwan)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă ALTUS – cererea de înregistrare nr. 6 490 809

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 13 decembrie 2017 în cauza R 1991/2016-5

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate şi trimiterea cauzei EUIPO pentru reexaminarea cererii de suspendare;

               —

               suspendarea procedurii;

               —

               obligarea EUIPO la suportarea propriilor cheltuieli de judecată, precum şi a celor efectuate de reclamantă.

      Motivul invocat

               —

               EUIPO a respins în mod neîntemeiat cererea de suspendare a procedurii de opoziţie până la soluţionarea procedurii slovace. În special, raţionamentul Camerei a cincea de recurs era în mod vădit eronat şi/sau nerezonabil şi/sau a omis să trateze „problema în ansamblul său” şi nu era deci în măsură să evalueze comparativ în mod corect diferitele interese implicate şi/sau echivala cu un abuz de putere.


title: Cauza T-155/16: Ordonanța Tribunalului din 6 martie 2018 – CFA Institute/EUIPO – Bloss și alții (CERTIFIED FINANCIAL ENGINEER CFE)

text:
               30.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 152/59

         Ordonanța Tribunalului din 6 martie 2018 – CFA Institute/EUIPO – Bloss și alții (CERTIFIED FINANCIAL ENGINEER CFE)
   (Cauza T-155/16) (1)

   (2018/C 152/70)
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei a șaptea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 211, 13.6.2016.


title: Cauza T-156/16: Ordonanța Tribunalului din 6 martie 2018 – CFA Institute/EUIPO – Ernst și Häcker (CERTIFIED FINANCIAL MODELER CFM)

text:
               30.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 152/59

         Ordonanța Tribunalului din 6 martie 2018 – CFA Institute/EUIPO – Ernst și Häcker (CERTIFIED FINANCIAL MODELER CFM)
   (Cauza T-156/16) (1)

   (2018/C 152/71)
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei a șaptea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 211, 13.6.2016.


title: Cauza T-641/17: Ordonanța Tribunalului din 28 februarie 2018 – Ferri/BCE

text:
               30.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 152/59

         Ordonanța Tribunalului din 28 februarie 2018 – Ferri/BCE
   (Cauza T-641/17) (1)

   (2018/C 152/72)
   Limba de procedură: italiana
   Președintele Camerei a șaptea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 382, 13.11.2017.


title: Cauza C-72/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado de lo Contencioso-Administrativo n° 1 de Pamplona (Spania) la 5 februarie 2018 – Daniel Ustariz Aróstegui/Departamento de Educación del Gobierno de Navarra

text:
               7.5.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/17

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 1 de Pamplona (Spania) la 5 februarie 2018 – Daniel Ustariz Aróstegui/Departamento de Educación del Gobierno de Navarra
   (Cauza C-72/18)
   (2018/C 161/19)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 1 de Pamplona

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Daniel Ustariz Aróstegui

      Pârât: Departamento de Educación del Gobierno de Navarra

      Întrebarea preliminară

   Clauza 4 din Acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP, aprobat prin Directiva 1999/70/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 (1), trebuie interpretată în sensul că se opune unei reglementări regionale, precum cea atacată din cauza principală, care exclude în mod expres recunoașterea și plata unei anumite prime personalului din cadrul administrațiilor publice din Navarra cu statut de „agent contractual de drept public” – cu contract pe durată determinată – pe motiv că o astfel de primă constituie o remunerație pentru promovarea și dezvoltarea unei cariere profesionale corespunzătoare exclusiv personalului din categoria „funcționar public” – cu contract pe durată nedeterminată?

      (1)  Directiva 1999/70/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 privind acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP (JO L 175, p. 43, Ediţie specială, 05/vol. 5, p. 129).


title: Cauza T-60/17: Hotărârea Tribunalului din 22 martie 2018 – Safe Skies/EUIPO – Travel Sentry (TSA LOCK) („Marcă a Uniunii Europene — Procedură de nulitate — Marcă a Uniunii Europene verbală TSA LOCK — Motive absolute de refuz — Caracter distinctiv — Lipsa caracterului descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) literele (b), (c) și (g) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) literele (b), (c) și (g) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”)

text:
               7.5.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/50

         Hotărârea Tribunalului din 22 martie 2018 – Safe Skies/EUIPO – Travel Sentry (TSA LOCK)
   (Cauza T-60/17) (1)

   ((„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de nulitate - Marcă a Uniunii Europene verbală TSA LOCK - Motive absolute de refuz - Caracter distinctiv - Lipsa caracterului descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) literele (b), (c) și (g) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) literele (b), (c) și (g) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”))
   (2018/C 161/55)
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: Safe Skies LLC (New York, New York, Statele Unite) (reprezentant: V. Schwepler, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: A. Söder, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Travel Sentry, Inc. (Windermere, Florida, Statele Unite) (reprezentanţi: J. L. Gracia Albero și V. Torelli, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 24 noiembrie 2016 (cauza R 233/2016-4) privind o procedură de declarare a nulității între Safe Skies și Travel Sentry

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Safe Skies LLC la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 104, 3.4.2017.


title: Cauza C-84/18 P: Recurs introdus la 6 februarie 2018 de Sophie Montel împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 29 noiembrie 2017 în cauza T-634/16, Montel/Parlamentul

text:
               7.5.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/17

         Recurs introdus la 6 februarie 2018 de Sophie Montel împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 29 noiembrie 2017 în cauza T-634/16, Montel/Parlamentul
   (Cauza C-84/18 P)
   (2018/C 161/20)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: Sophie Montel (reprezentant: G. Sauveur, avocat)

      Celelalte părți din procedură: Parlamentul European, Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile recurentei

               —

               Reformarea hotărârii atacate și prin urmare:

               —

               Anularea deciziei Secretarului General al Parlamentului European din data de 24 iunie 2016, notificată la 6 iulie 2016, prin care se precizează „că un cuantum de 77 276,42 de euro a fost plătit în mod nejustificat în favoarea doamnei Sophie Montel” și prin care se dispune ca ordonatorul competent și contabilul instituției să procedeze la recuperarea acestei sume.

               —

               Anularea ansamblului notei de debit nr. 2016-897 semnate de același director general de finanțe la data de 4 iulie 2016.

               —

               Pronunţarea cu privire la cuantumul care trebuie alocat recurentei pentru repararea prejudiciului moral care a rezultat din acuzațiile nefondate emise înainte de orice concluzie a unei anchete, din atingerea adusă imaginii sale și din tulburările foarte serioase care au avut loc în viața sa personală și politică din cauza deciziei atacate.

               —

               Pronunţarea cu privire la cuantumul care trebuie alocat recurentei cu titlu de cheltuieli de procedură.

               —

               Obligarea Parlamentului European la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

               1.

               Primul motiv întemeiat pe necompetența autorului actului.

                           —

                           Aspectele financiare intră în competența Biroului Parlamentului European, iar nu a Secretarului General

                           —

                           Absența unei delegări a Secretarului General

                           —

                           Excepția de nelegalitate ca urmare a atingerii independenței parlamentarilor și a dreptului la o judecată imparțială

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea principiului electa una via

                           —

                           Președintele Parlamentului a sesizat OLAF și instanțele franceze

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea dreptului la apărare

                           —

                           Încălcarea prezumției de nevinovăție de către Președintele Parlamentului

                           —

                           Administrația Parlamentului este instanță și parte

                           —

                           Variația motivelor invocate de Parlament pe parcursul procedurii

                           —

                           Refuzul din partea Secretarului General de a asculta recurenta

               4.

               Al patrulea motiv întemeiat pe inversarea sarcinii probei

                           —

                           Parlamentul a obligat-o pe recurentă să dovedească inexistența vreunei neîndepliniri a obligațiilor din partea acesteia, deși el nu dispunea de niciun element care să îi permită în mod serios să susțină existența unei neîndepliniri a obligațiilor

               5.

               Al cincilea motiv întemeiat pe insuficiența motivării

                           —

                           Singurul motiv invocat este publicarea unei organigrame, deși aceasta nu dovedește nimic

               6.

               Al șaselea motiv întemeiat pe atingerea principiilor securității juridice și încrederii legitime

                           —

                           Nicio normă nu stabilește lista elementelor care trebuie furnizate și recurenta este, prin urmare, supusă arbitrarității Parlamentului

               7.

               Al șaptelea motiv întemeiat pe atingerea drepturilor civice ale asistenților parlamentari

                           —

                           Parlamentul le interzice asistenților să aibă o activitate politică

               8.

               Al optulea motiv întemeiat pe tratamentul discriminatoriu, pe Fumus persecutionis și pe un abuz de putere

                           —

                           Recurenta a fost supusă acestei proceduri ca urmare a ostilității politice afișate de Președintele Parlamentului European

               9.

               Al nouălea motiv întemeiat pe atingerea independenței deputaților

                           —

                           Activitatea asistentului parlamentar nu se limitează la activitatea legislativă

               10.

               Al zecelea motiv întemeiat pe o eroare de fapt

                           —

                           Parlamentul s-a limitat la a răspunde că actele comunicate de către recurentă nu dovedeau nimic, deși aceste documente dovedeau activitatea asistentului

                           —

                           Parlamentul este incapabil să își dovedească susținerile

               11.

               Al unsprezecelea motiv întemeiat pe încălcarea principiului proporționalității

                           —

                           Organigrama (punctul de plecare al procedurilor lansate de Președintele Parlamentului) a fost publicată în februarie 2015, dar restituirea plății nedatorate datează din august 2014


title: Cauza C-117/18 P: Recurs introdus la 14 februarie 2018 de PGNiG Supply & Trading GmbH împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera întâi) din 14 decembrie în cauza T-849/16, PGNiG Supply & Trading GmbH/Comisia Europeană

text:
               7.5.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/33

         Recurs introdus la 14 februarie 2018 de PGNiG Supply & Trading GmbH împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera întâi) din 14 decembrie în cauza T-849/16, PGNiG Supply & Trading GmbH/Comisia Europeană
   (Cauza C-117/18 P)
   (2018/C 161/37)
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Recurentă: PGNiG Supply & Trading GmbH (reprezentant: M. Jeżewski, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile recurentului

               —

               Anularea ordonanței atacate, pronunțate de Tribunal la 14 decembrie 2017, prin care acțiunea formulată de PGNiG Supply & Trading GmbH în cauza T-849/16 a fost declarată inadmisibilă;

               —

               pronunțarea cu privire la admisibilitate și declararea ca admisibilă a acțiunii în anulare formulată de recurentă în cauza T-849/16, în temeiul articolului 263 TFUE, referitoare la Decizia C(2016) 6950 final a Comisiei din 28 octombrie 2016 privind reexaminarea condițiilor de derogare a gazoductului OPAL, acordate în temeiul Directivei 2003/55/CE, de la normele referitoare la accesul terților și la reglementarea privind tarifele.

      Motivele și principalele argumente

   Încălcarea de către Tribunal a articolului 263 al patrulea paragraf TFUE prin faptul că acesta a considerat în mod greșit că decizia atacată nu o privea pe reclamantă în mod direct și individual și că nu constituia un act normativ, această eroare rezultând dintr-o interpretare greșită a naturii și a efectelor derogării normative din 2016, inclusiv prin nerespectarea articolului 36 alineatul (1) literele (a)-(e) din Directiva 2009/73/CE, prin aceea că Tribunalul a omis să aplice condițiile de derogare pentru o „nouă infrastructură a gazelor naturale” și să examineze respectarea acestora astfel încât să stabilească în mod suficient natura și statutul derogării instituite în temeiul deciziei atacate din 2016 ale derogării normative din 2016, neaplicând alineatul (1) în privința deciziei atacate, care a modificat domeniul de aplicare al derogării normative din 2009. Prin intermediul acestui motiv, reclamanta susține că Tribunalul nu a procedat la o apreciere a naturii derogării normative din 2016. Aceasta l-a condus la o apreciere eronată a efectelor deciziei atacate cu privire la reclamantă.
   Interpretarea eronată a articolului 263 TFUE, întrucât Tribunalul a apreciat că reclamanta nu este afectată direct de decizia atacată. În cadrul acestui motiv, reclamanta arată că Tribunalul a săvârșit o eroare de apreciere afirmând că reclamanta nu este afectată direct de decizia atacată. Abordarea astfel reținută de Tribunal nu este conformă cu jurisprudența actuală, care indică impactul direct al deciziilor Comisiei asupra entităților care nu sunt autorități naționale de reglementare destinatare ale acestor decizii.
   Interpretarea eronată a articolului 263 TFUE, întrucât Tribunalul a apreciat că reclamanta nu este afectată direct de decizia atacată. În cadrul acestui motiv, reclamanta susține că poziția sa pe piață permite în speță individualizarea, în sensul jurisprudenței în materie de admisibilitate a acțiunilor.
   Interpretarea eronată a articolului 263 al patrulea paragraf in fine TFUE, întrucât Tribunalul a apreciat că decizia atacată nu este un act normativ. Prin intermediul acestui motiv, reclamanta arată că decizia atacată constituie un act normativ.


title: Cauza C-86/18: Acțiune introdusă la 7 februarie 2018 – Comisia Europeană/Marele Ducat al Luxemburgului

text:
               7.5.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/19

         Acțiune introdusă la 7 februarie 2018 – Comisia Europeană/Marele Ducat al Luxemburgului
   (Cauza C-86/18)
   (2018/C 161/21)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: P. Ondrůšek, F. Thiran, G. von Rintelen, agenți)

      Pârât: Marele Ducat al Luxemburgului

      Concluziile

               —

               Constatarea faptului că, prin neasigurarea intrării în vigoare, cel târziu la 18 aprilie 2016, a actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2014/23/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2014 privind atribuirea contractelor de concesiune (JO L 94, p. 1) sau, în orice caz, prin necomunicarea acestor dispoziții Comisiei, Marele Ducat al Luxemburgului nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 51 din directiva menționată;

               —

               obligarea Marelui Ducat al Luxemburgului, în conformitate cu articolul 260 alineatul (3) TFUE, la plata unei penalități cu titlu cominatoriu în cuantum de 12 920 de euro pe zi, începând de la data pronunțării hotărârii în prezenta cauză pentru neîndeplinirea obligației de comunicare a măsurilor de transpunere a Directivei 2014/23/UE;

               —

               obligarea Marelui Ducat al Luxemburgului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

               1.

               Statele membre erau obligate, în temeiul articolului 51 alineatul (1) din Directiva 2014/23/UE, să asigure intrarea în vigoare a dispozițiilor necesare pentru a se conforma acestei directive până la data de 18 aprilie 2016. În lipsa comunicării de către Luxemburg a măsurilor de transpunere a directivei, Comisia a decis să sesizeze Curtea de Justiție.

               2.

               În cadrul acțiunii sale, Comisia propune obligarea Luxemburgului la plata unei penalități cu titlu cominatoriu în cuantum de 12 920 de euro pe zi. Cuantumul penalității cu titlu cominatoriu a fost calculat ținând seama de gravitatea și de durata încălcării, precum și de efectul disuasiv în funcție de capacitatea de plată a acestui stat membru.


title: Cauza T-272/17: Hotărârea Tribunalului din 20 martie 2018 – Webgarden/EUIPO (Dating Bracelet) [„Marcă a Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative Dating Bracelet — Motiv absolut de refuz — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001] — Practică anterioară a EUIPO — Egalitate de tratament — Securitate juridică”]

text:
               7.5.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/50

         Hotărârea Tribunalului din 20 martie 2018 – Webgarden/EUIPO (Dating Bracelet)
   (Cauza T-272/17) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative Dating Bracelet - Motiv absolut de refuz - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001] - Practică anterioară a EUIPO - Egalitate de tratament - Securitate juridică”])
   (2018/C 161/56)
   Limba de procedură: maghiara

      Părțile

      Reclamantă: Webgarden Szolgáltató és Kereskedelmi Kft. (Budapesta, Ungaria) (reprezentant: G. Jambrik, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: P. Sipos, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 1 martie 2017 (cauza R 658/2016-5) privind o cerere de înregistrare a semnului figurativ Dating Bracelet ca marcă a Uniunii Europene

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Webgarden Szolgáltató és Kereskedelmi Kft. la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 231, 17.7.2017.


title: Cauza T-165/18: Acțiune introdusă la 8 martie 2018 – Kahimbi Kasagwe/Consiliul

text:
               7.5.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/61

         Acțiune introdusă la 8 martie 2018 – Kahimbi Kasagwe/Consiliul
   (Cauza T-165/18)
   (2018/C 161/73)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Delphin Kahimbi Kasagwe (KInshasa, Republica Democrată Congo) (reprezentanți: T. Bontinck, P. De Wolf, M. Forgeois și A. Guillerme, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei (PESC) 2017/2282 a Consiliului din 11 decembrie 2017 de modificare a Deciziei 2010/788/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Republicii Democratice Congo în măsura în care aceasta menține numele reclamantului la poziția nr. 7 din anexa II la Decizia 2010/788/PESC și la poziția nr. 7 din anexa Ia la Regulamentul (CE) nr. 1183/2005;

               —

               constatarea nelegalității dispozițiilor articolului 3 alineatul (2) litera (b) din Decizia 2010/788/PESC, astfel cum a fost modificată prin Decizia 2016/2231/PESC și ale articolului 2b alineatul (1) litera (b) din Regulamentul 1183/2005/CE;

               —

               obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă patru motive care sunt în esență identice sau similare cu cele invocate în cadrul cauzei T-163/18, Amisi Kumba/Consiliul.


title: Cauza T-246/16: Ordonanța Tribunalului din 9 martie 2018 – Aurora Group Danmark/EUIPO – Retail Distribution (PANZER) („Marcă a Uniunii Europene — Procedură de declarare a nulității — Retragerea cererii de declarare a nulității — Nepronunțare asupra fondului”)

text:
               7.5.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/51

         Ordonanța Tribunalului din 9 martie 2018 – Aurora Group Danmark/EUIPO – Retail Distribution (PANZER)
   (Cauza T-246/16) (1)

   ((„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulității - Retragerea cererii de declarare a nulității - Nepronunțare asupra fondului”))
   (2018/C 161/57)
   Limba de procedură: daneza

      Părțile

      Reclamantă: Aurora Group Danmark A/S (Ballerup, Danemarca) (reprezentant: L. Elmgaard Sørensen, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: inițial D. Gaja, ulterior T. Frydendahl și D. Walicka, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă în faţa Tribunalului: Retail Distribution ApS (Hinnerup, Danemarca) (reprezentant: E. A. Skovbo, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 3 martie 2016 (cauza R 447/2015-1) privind o procedură de declarare a nulității între Retail Distribution și Aurora Group Danmark

      Dispozitivul

               1)

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2)

               Aurora Group Danmark A/S și Retail Distribution ApS suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și, fiecare, jumătate din cheltuielile de judecată efectuate de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO).

      (1)  JO C 279, 1.8.2016.


title: Cauza C-119/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Audiencia Nacional (Spania) la 13 februarie 2018 – Telefónica Móviles España S.A.U./Tribunal Económico -Administrativo Central (TEAC)

text:
               7.5.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/34

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Audiencia Nacional (Spania) la 13 februarie 2018 – Telefónica Móviles España S.A.U./Tribunal Económico -Administrativo Central (TEAC)
   (Cauza C-119/18)
   (2018/C 161/38)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Audiencia Nacional, Sala de lo Contencioso-Administrativo

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Telefónica Móviles España S.A.U.

      Pârât: Tribunal Económico-Administrativo Central (TEAC)

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 6 alineatul (1) din Directiva 2002/20/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind autorizarea rețelelor și serviciilor de comunicații electronice (1) poate fi interpretat în sensul că un stat membru poate impune operatorilor de telecomunicații o contribuție financiară anuală precum cea prevăzută la articolul 5 din Ley 8/2009, de 28 de agosto, de financiación de la Corporación de Radio y Televisión Española [Legea nr. 8/2009 din 28 august 2009 privind finanțarea organismului spaniol de radiodifuziune și televiziune], cu scopul de a contribui la finanțarea [Corporación de Radio y Televisión Española,] luând în considerare impactul pozitiv asupra sectorului comunicațiilor, care rezultă din noua reglementare a sectorului televiziunii și al audiovizualului, în special prin extinderea serviciilor de bandă largă fixă și mobilă, precum și prin eliminarea publicității și prin renunțarea la conținuturile contra cost sau cu acces [condiționat de către Corporación RTVE], având în vedere următoarele împrejurări:

                           —

                           prin această nouă reglementare legală nici nu s a justificat, nici nu s a dovedit că a existat în exercițiul respectiv un astfel de impact pozitiv, direct sau indirect, pentru întreprinderile în cauză;

                           —

                           contribuția respectivă este de 0,9 % din veniturile brute de operare facturate în anul corespunzător și nu [se calculează] prin raportare nici la veniturile rezultate din furnizarea de servicii audiovizuale și din publicitate, nici la creșterile înregistrate de acestea, nici la profitul generat de activitatea respectivă. Toate acestea, în condițiile în care contribuția respectivă reprezintă o cotizație prevăzută la articolul 5 din Legea nr. 8/2008, în forma inițială, și poate să nu fie justificată în ceea ce privește serviciul audiovizual în cauză, [articolul 5] constituind temeiul respingerii cererilor de restituire a plăților nedatorate și de rectificare a taxărilor inverse prezentate de reclamantă prin decizia atacată în prezenta acțiune în contencios administrativ?

               2)

               Având în vedere modalitatea de calcul prevăzută la articolul 5 din Legea nr. 8/2009[,] menționată anterior[,] contribuția respectivă, impusă întreprinderilor de telecomunicații care își desfășoară activitatea în Spania în cel puțin două comunități autonome[,] este proporțională, în sensul articolului 6 alineatul (1) din Directiva 2002/20/CE?

               3)

               În cazul în care nu se cunoaște activitatea concretă desfășurată de [Corporación de Radio y Televisión Española] cu titlu de serviciu universal sau de serviciu public, contribuția respectivă, impusă în conformitate cu articolul 5 din Ley 8/2009, de 28 de agosto, de financiación de la Corporación de Radio y Televisión Española [Legea nr. 8/2009 din 28 august 2009 privind finanțarea organismului spaniol de radiodifuziune și televiziune], este transparentă, în sensul articolului 6 alineatul (1) din Directiva 2002/20/CE și al anexei la aceasta?

      (1)  JO 2002, L 108, p. 21.


title: Cauza C-87/18: Acțiune introdusă la 7 februarie 2018 – Comisia Europeană/Marele Ducat al Luxemburgului

text:
               7.5.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/20

         Acțiune introdusă la 7 februarie 2018 – Comisia Europeană/Marele Ducat al Luxemburgului
   (Cauza C-87/18)
   (2018/C 161/22)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: P. Ondrůšek, F. Thiran, G. von Rintelen, agenți)

      Pârât: Marele Ducat al Luxemburgului

      Concluziile

               —

               Constatarea faptului că, prin neasigurarea intrării în vigoare, cel târziu la 18 aprilie 2016, a actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2014/24/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2014 privind achizițiile publice și de abrogare a Directivei 2004/18/CE (JO L 94, p. 65) sau, în orice caz, prin necomunicarea acestor dispoziții Comisiei, Marele Ducat al Luxemburgului nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 90 alineatul (1) din directiva menționată;

               —

               obligarea Marelui Ducat al Luxemburgului, în conformitate cu articolul 260 alineatul (3) TFUE, la plata unei penalități cu titlu cominatoriu în cuantum de 11 628 de euro pe zi, începând de la data pronunțării hotărârii în prezenta cauză pentru neîndeplinirea obligației de comunicare a măsurilor de transpunere a Directivei 2014/24/UE;

               —

               obligarea Marelui Ducat al Luxemburgului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

               1.

               Statele membre erau obligate, în temeiul articolului 90 alineatul (1) din Directiva 2014/24/UE, să asigure intrarea în vigoare a dispozițiilor necesare pentru a se conforma acestei directive până la data de 18 aprilie 2016. În lipsa comunicării de către Luxemburg a măsurilor de transpunere a directivei, Comisia a decis să sesizeze Curtea de Justiție.

               2.

               În cadrul acțiunii sale, Comisia propune obligarea Luxemburgului la plata unei penalități cu titlu cominatoriu în cuantum de 11 628 de euro pe zi. Cuantumul penalității cu titlu cominatoriu a fost calculat ținând seama de gravitatea și de durata încălcării, precum și de efectul disuasiv în funcție de capacitatea de plată a acestui stat membru.


title: Cauza T-567/17: Ordonanța Tribunalului din 13 martie 2018 – Disney Enterprises/EUIPO – Di Molfetta (DiSNEY FROZEN) („Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Retragerea cererii de înregistrare — Nepronunțare asupra fondului”)

text:
               7.5.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/51

         Ordonanța Tribunalului din 13 martie 2018 – Disney Enterprises/EUIPO – Di Molfetta (DiSNEY FROZEN)
   (Cauza T-567/17) (1)

   ((„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Retragerea cererii de înregistrare - Nepronunțare asupra fondului”))
   (2018/C 161/58)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Disney Enterprises, Inc. (Burbank, California, Statele Unite) (reprezentant: M. Graf, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: E. Markakis și A. Folliard-Monguiral, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO: Fabio Di Molfetta (Bisceglie, Italia)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 12 mai 2017 (cauza R 2342/2016-5) privind o procedură de opoziție între Fabio Di Molfetta și Disney Enterprises, Inc.

      Dispozitivul

               1)

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2)

               Obligă Disney Enterprises, Inc., la plata propriilor cheltuieli de judecată, precum și a celor efectuate de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO).

      (1)  JO C 347, 16.10.2017.


title: Cauza T-166/18: Acțiune introdusă la 8 martie 2018 – Ilunga Luyoyo/Consiliul

text:
               7.5.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/62

         Acțiune introdusă la 8 martie 2018 – Ilunga Luyoyo/Consiliul
   (Cauza T-166/18)
   (2018/C 161/74)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Ferdinand Ilunga Luyoyo (Kinshasa, Republica Democrată Congo) (reprezentanți: T. Bontinck, P. De Wolf, M. Forgeois și A. Guillerme, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei (PESC) 2017/2282 a Consiliului din 11 decembrie 2017 de modificare a Deciziei 2010/788/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Republicii Democratice Congo în măsura în care aceasta menține numele reclamantului la poziția nr. 3 din anexa II la Decizia 2010/788/PESC și la poziția nr. 3 din anexa Ia la Regulamentul (CE) nr. 1183/2005;

               —

               constatarea nelegalității dispozițiilor articolului 3 alineatul (2) litera (b) din Decizia 2010/788/PESC, astfel cum a fost modificată prin Decizia 2016/2231/PESC și ale articolului 2b alineatul (1) litera (b) din Regulamentul 1183/2005/CE;

               —

               obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă patru motive care sunt în esență identice sau similare cu cele invocate în cadrul cauzei T-163/18, Amisi Kumba/Consiliul.


title: Cauza T-46/18: Ordonanța Tribunalului din 8 martie 2018 – Comune di Milano/Consiliul („Declinarea competenței”)

text:
               7.5.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/52

         Ordonanța Tribunalului din 8 martie 2018 – Comune di Milano/Consiliul
   (Cauza T-46/18) (1)

   ((„Declinarea competenței”))
   (2018/C 161/59)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Comune di Milano (Italia) (reprezentanți: F. Sciaudone și M. Condinanzi, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: E. Rebasti, M. Bauer și F. Florindo Gijón, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și prin care se urmărește anularea deciziei Consiliului adoptate în marja celei de a 3579-a ședințe, în formațiunea „Afaceri generale” din 20 noiembrie 2017 privind alegerea noului sediu al Agenției Europene pentru Medicamente (EMA), în măsura în care desemnează Amsterdamul drept nou sediu al EMA

      Dispozitivul

               1)

               Tribunalul își declină competența în favoarea Curții în cauza T-46/18.

               2)

               Cererile de intervenție prezentate de Regatul Țărilor de Jos și de Regione Lombardia se soluționează odată cu fondul.

               3)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.

      (1)  JO C 94, 12.03.2018.


title: Cauza C-120/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Audiencia Nacional (Spania) la 13 februarie 2018 – Orange España S.A.U./Tribunal Económico-Administrativo Central (TEAC)

text:
               7.5.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/35

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Audiencia Nacional (Spania) la 13 februarie 2018 – Orange España S.A.U./Tribunal Económico-Administrativo Central (TEAC)
   (Cauza C-120/18)
   (2018/C 161/39)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Audiencia Nacional, Sala de lo Contencioso-Administrativo

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Orange España S.A.U.

      Pârât: Tribunal Económico-Administrativo Central (TEAC)

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 6 alineatul (1) din Directiva 2002/20/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind autorizarea rețelelor și serviciilor de comunicații electronice (1) poate fi interpretat în sensul că un stat membru poate impune operatorilor de telecomunicații o contribuție financiară anuală precum cea prevăzută la articolul 5 din Ley 8/2009, de 28 de agosto, de financiación de la Corporación de Radio y Televisión Española [Legea nr. 8/2009 din 28 august 2009 privind finanțarea organismului spaniol de radiodifuziune și televiziune], cu scopul de a contribui la finanțarea [Corporación de Radio y Televisión Española,] luând în considerare impactul pozitiv asupra sectorului comunicațiilor, care rezultă din noua reglementare a sectorului televiziunii și al audiovizualului, în special prin extinderea serviciilor de bandă largă fixă și mobilă, precum și prin eliminarea publicității și prin renunțarea la conținuturile contra cost sau cu acces [condiționat de către Corporación RTVE], având în vedere următoarele împrejurări:

                           —

                           prin această nouă reglementare legală nici nu s a justificat, nici nu s a dovedit că a existat în exercițiul respectiv un astfel de impact pozitiv, direct sau indirect, pentru întreprinderile în cauză;

                           —

                           contribuția respectivă este de 0,9 % din veniturile brute de operare facturate în anul corespunzător și nu [se calculează] prin raportare nici la veniturile rezultate din furnizarea de servicii audiovizuale și din publicitate, nici la creșterile înregistrate de acestea, nici la profitul generat de activitatea respectivă. Toate acestea, în condițiile în care contribuția respectivă [OR 13] reprezintă o cotizație prevăzută la articolul 5 din Legea nr. 8/2008, în forma inițială, și poate să nu fie justificată în ceea ce privește serviciul audiovizual în cauză, [articolul 5] constituind temeiul respingerii cererilor de restituire a plăților nedatorate și de rectificare a taxărilor inverse prezentate de reclamantă

               2)

               Având în vedere modalitatea de calcul prevăzută la articolul 5 din Legea nr. 8/2009[,] menționată anterior[,] contribuția respectivă, impusă întreprinderilor de telecomunicații care își desfășoară activitatea în Spania în cel puțin două comunități autonome[,] este proporțională, în sensul articolului 6 alineatul (1) din Directiva 2002/20/CE?

               3)

               În cazul în care nu se cunoaște activitatea concretă desfășurată de [Corporación de Radio y Televisión Española] cu titlu de serviciu universal sau de serviciu public, contribuția respectivă, impusă în conformitate cu articolul 5 din Ley 8/2009, de 28 de agosto, de financiación de la Corporación de Radio y Televisión Española [Legea nr. 8/2009 din 28 august 2009 privind finanțarea organismului spaniol de radiodifuziune și televiziune], este transparentă, în sensul articolului 6 alineatul (1) din Directiva 2002/20/CE și al anexei la aceasta?

      (1)  JO 2002, L 108, p. 21.


title: Cauzele conexate C-52/16 și C-113/16: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 6 martie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Ungaria) – „SEGRO” Kft./Vas Megyei Kormányhivatal Sárvári Járási Földhivatala (C-52/16), Günther Horváth/Vas Megyei Kormányhivatal (C-113/16) (Trimitere preliminară — Articolul 63 TFUE — Libera circulație a capitalurilor — Drepturi de uzufruct asupra unor terenuri agricole — Reglementare națională care rezervă pe viitor posibilitatea dobândirii unor astfel de drepturi numai membrilor de familie apropiați ai proprietarului terenurilor și care desființează, fără prevederea unei despăgubiri, drepturile dobândite anterior de persoane juridice sau de persoane fizice care nu pot face dovada unei legături de rudenie apropiată cu proprietarul respectiv)

text:
               7.5.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/5

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 6 martie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Ungaria) – „SEGRO” Kft./Vas Megyei Kormányhivatal Sárvári Járási Földhivatala (C-52/16), Günther Horváth/Vas Megyei Kormányhivatal (C-113/16)
   (Cauzele conexate C-52/16 și C-113/16) (1)

   ((Trimitere preliminară - Articolul 63 TFUE - Libera circulație a capitalurilor - Drepturi de uzufruct asupra unor terenuri agricole - Reglementare națională care rezervă pe viitor posibilitatea dobândirii unor astfel de drepturi numai membrilor de familie apropiați ai proprietarului terenurilor și care desființează, fără prevederea unei despăgubiri, drepturile dobândite anterior de persoane juridice sau de persoane fizice care nu pot face dovada unei legături de rudenie apropiată cu proprietarul respectiv))
   (2018/C 161/04)
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Părțile din procedura principală

      Reclamante:„SEGRO” Kft. (C-52/16), Günther Horváth (C-113/16)

      Pârâte: Vas Megyei Kormányhivatal Sárvári Járási Földhivatala (C-52/16), Vas Megyei Kormányhivatal (C-113/16)

      Dispozitivul

   Articolul 63 TFUE trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale precum cea în discuție în litigiile principale, în temeiul căreia drepturile de uzufruct constituite anterior asupra unor terenuri agricole, ai căror titulari nu au calitatea de rudă apropiată a proprietarului acestor terenuri, se sting de plin drept și, în consecință, sunt radiate din cărțile funciare.

      (1)  JO C 136, 18.4.2016

      JO C 211, 13.6.2016.


title: Cauza C-121/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Audiencia Nacional (Spania) la 14 februarie 2018 – Vodafone España S.A.U./Tribunal Económico-Administrativo Central (TEAC)

text:
               7.5.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/36

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Audiencia Nacional (Spania) la 14 februarie 2018 – Vodafone España S.A.U./Tribunal Económico-Administrativo Central (TEAC)
   (Cauza C-121/18)
   (2018/C 161/40)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Audiencia Nacional, Sala de lo Contencioso-Administrativo

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Vodafone España S.A.U.

      Pârât: Tribunal Económico-Administrativo Central (TEAC)

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 6 alineatul (1) din Directiva 2002/20/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind autorizarea rețelelor și serviciilor de comunicații electronice (1) poate fi interpretat în sensul că un stat membru poate impune operatorilor de telecomunicații o contribuție financiară anuală precum cea prevăzută la articolul 5 din Ley 8/2009, de 28 de agosto, de financiación de la Corporación de Radio y Televisión Española [Legea nr. 8/2009 din 28 august 2009 privind finanțarea organismului spaniol de radiodifuziune și televiziune], cu scopul de a contribui la finanțarea [Corporación de Radio y Televisión Española,] luând în considerare impactul pozitiv asupra sectorului comunicațiilor, care rezultă din noua reglementare a sectorului televiziunii și al audiovizualului, în special prin extinderea serviciilor de bandă largă fixă și mobilă, precum și prin eliminarea publicității și prin renunțarea la conținuturile contra cost sau cu acces [condiționat de către Corporación RTVE], având în vedere următoarele împrejurări:

                           —

                           prin această nouă reglementare legală nici nu s a justificat, nici nu s a dovedit că a existat în exercițiul respectiv un astfel de impact pozitiv, direct sau indirect, pentru întreprinderile în cauză;

                           —

                           contribuția respectivă este de 0,9 % din veniturile brute de operare facturate în anul corespunzător și nu [se calculează] prin raportare nici la veniturile rezultate din furnizarea de servicii audiovizuale și din publicitate, nici la creșterile înregistrate de acestea, nici la profitul generat de activitatea respectivă. Toate acestea, în condițiile în care contribuția respectivă [OR 13] reprezintă o cotizație prevăzută la articolul 5 din Legea nr. 8/2008, în forma inițială, și poate să nu fie justificată în ceea ce privește serviciul audiovizual în cauză, [articolul 5] constituind temeiul respingerii cererilor de restituire a plăților nedatorate și de rectificare a taxărilor inverse prezentate de reclamantă prin decizia atacată în prezenta acțiune în contencios administrativ?

               2)

               Având în vedere modalitatea de calcul prevăzută la articolul 5 din Legea nr. 8/2009[,] menționată anterior[,] contribuția respectivă, impusă întreprinderilor de telecomunicații care își desfășoară activitatea în Spania în cel puțin două comunități autonome[,] este proporțională, în sensul articolului 6 alineatul (1) din Directiva 2002/20/CE?

               3)

               În cazul în care nu se cunoaște activitatea concretă desfășurată de [Corporación de Radio y Televisión Española] cu titlu de serviciu universal sau de serviciu public, contribuția respectivă, impusă în conformitate cu articolul 5 din Ley 8/2009, de 28 de agosto, de financiación de la Corporación de Radio y Televisión Española [Legea nr. 8/2009 din 28 august 2009 privind finanțarea organismului spaniol de radiodifuziune și televiziune], este transparentă, în sensul articolului 6 alineatul (1) din Directiva 2002/20/CE și al anexei la aceasta?

      (1)  JO 2002, L 108, p. 21.


title: Cauza T-167/18: Acțiune introdusă la 8 martie 2018 – Kanyama/Consiliul

text:
               7.5.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/63

         Acțiune introdusă la 8 martie 2018 – Kanyama/Consiliul
   (Cauza T-167/18)
   (2018/C 161/75)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Célestin Kanyama (Kinshasa, Republica Democrată Congo) (reprezentanți: T. Bontinck, P. De Wolf, M. Forgeois și A. Guillerme, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei (PESC) 2017/2282 a Consiliului din 11 decembrie 2017 de modificare a Deciziei 2010/788/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Republicii Democratice Congo în măsura în care aceasta menține numele reclamantului la poziția nr. 4 din anexa II la Decizia 2010/788/PESC și la poziția nr. 4 din anexa Ia la Regulamentul (CE) nr. 1183/2005;

               —

               constatarea nelegalității dispozițiilor articolului 3 alineatul (2) litera (b) din Decizia 2010/788/PESC, astfel cum a fost modificată prin Decizia 2016/2231/PESC și ale articolului 2b alineatul (1) litera (b) din Regulamentul 1183/2005/CE;

               —

               obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă patru motive care sunt în esență identice sau similare cu cele invocate în cadrul cauzei T-163/18, Amisi Kumba/Consiliul.


title: Cauza C-127/16 P: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 7 martie 2018 – SNCF Mobilités, fostă Société nationale des chemins de fer français (SNCF)/Comisia Europeană, Republica Franceză, Mory SA, în lichidare, Mory Team, în lichidare (Recurs — Ajutoare de stat — Ajutoare puse în aplicare de Republica Franceză în favoarea Sernam — Ajutoare pentru restructurare și recapitalizare, garanții și ștergerea datoriilor Sernam față de SNCF — Decizie prin care aceste ajutoare sunt declarate incompatibile cu piața internă și se dispune recuperarea lor — Vânzare de active în bloc — Noțiunea „vânzare” — Confuzie între obiectul și prețul vânzării de active în bloc — Procedură deschisă și transparentă — Criteriul investitorului privat — Aplicarea acestui principiu la o cesiune de active în bloc — Măsuri compensatorii)

text:
               7.5.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/6

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 7 martie 2018 – SNCF Mobilités, fostă Société nationale des chemins de fer français (SNCF)/Comisia Europeană, Republica Franceză, Mory SA, în lichidare, Mory Team, în lichidare
   (Cauza C-127/16 P) (1)

   ((Recurs - Ajutoare de stat - Ajutoare puse în aplicare de Republica Franceză în favoarea Sernam - Ajutoare pentru restructurare și recapitalizare, garanții și ștergerea datoriilor Sernam față de SNCF - Decizie prin care aceste ajutoare sunt declarate incompatibile cu piața internă și se dispune recuperarea lor - Vânzare de active în bloc - Noțiunea „vânzare” - Confuzie între obiectul și prețul vânzării de active în bloc - Procedură deschisă și transparentă - Criteriul investitorului privat - Aplicarea acestui principiu la o cesiune de active în bloc - Măsuri compensatorii))
   (2018/C 161/05)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: SNCF Mobilités, fostă Société nationale des chemins de fer français (SNCF) (reprezentanți: P. Beurier, O. Billard, G. Fabre și V. Landes, avocați)

      Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: B. Stromsky și T. Maxian Rusche, agenți), Republica Franceză, Mory SA, în lichidare, Mory Team, în lichidare (reprezentanți: B. Vatier și F. Loubières, avocați)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               SNCF Mobilités suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Comisia Europeană, precum și de Mory SA și de Mory Team.

      (1)  JO C 145, 25.4.2016.


title: Cauza C-88/18: Acțiune introdusă la 7 februarie 2018 – Comisia Europeană/Marele Ducat al Luxemburgului

text:
               7.5.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/20

         Acțiune introdusă la 7 februarie 2018 – Comisia Europeană/Marele Ducat al Luxemburgului
   (Cauza C-88/18)
   (2018/C 161/23)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: P. Ondrůšek, F. Thiran, G. von Rintelen, agenți)

      Pârât: Marele Ducat al Luxemburgului

      Concluziile

               —

               Constatarea faptului că, prin neasigurarea intrării în vigoare, cel târziu la 18 aprilie 2016, a actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2014/25/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2014 privind achizițiile efectuate de entitățile care își desfășoară activitatea în sectoarele apei, energiei, transporturilor și serviciilor poștale și de abrogare a Directivei 2004/17/CΕ (JO L 94, p. 243) sau, în orice caz, prin necomunicarea acestor dispoziții Comisiei, Marele Ducat al Luxemburgului nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 106 alineatul (1) din directiva menționată;

               —

               obligarea Marelui Ducat al Luxemburgului, în conformitate cu articolul 260 alineatul (3) TFUE, la plata unei penalități cu titlu cominatoriu în cuantum de 11 628 de euro pe zi, începând de la data pronunțării hotărârii în prezenta cauză pentru neîndeplinirea obligației de comunicare a măsurilor de transpunere a Directivei 2014/25/UE;

               —

               obligarea Marelui Ducat al Luxemburgului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

               1.

               Statele membre erau obligate, în temeiul articolului 106 alineatul (1) din Directiva 2014/25/UE, să asigure intrarea în vigoare a dispozițiilor necesare pentru a se conforma acestei directive până la data de 18 aprilie 2016. În lipsa comunicării de către Luxemburg a măsurilor de transpunere a directivei, Comisia a decis să sesizeze Curtea de Justiție.

               2.

               În cadrul acțiunii sale, Comisia propune obligarea Luxemburgului la plata unei penalități cu titlu cominatoriu în cuantum de 11 628 de euro pe zi. Cuantumul penalității cu titlu cominatoriu a fost calculat ținând seama de gravitatea și de durata încălcării, precum și de efectul disuasiv în funcție de capacitatea de plată a acestui stat membru.


title: Cauza T-109/18: Acțiune introdusă la 22 februarie 2018 – VI/Comisia

text:
               7.5.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/53

         Acțiune introdusă la 22 februarie 2018 – VI/Comisia
   (Cauza T-109/18)
   (2018/C 161/60)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: VI (reprezentanți: G. Pandey și V. Villante, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               cu titlu preliminar, dacă este cazul, declararea articolului 90 din Statutul funcționarilor invalid și inaplicabil în prezenta cauză în temeiul articolului 270 TFUE;

               —

               anularea, în primul rând, a deciziei EPSO din 14 noiembrie 2017 de respingere a reclamației reclamantului introduse la 13 iulie 2017, inclusiv de respingere a cererii de despăgubire a reclamantului cu suma de 50 000 de euro;

               —

               anularea, în al doilea rând, a deciziei EPSO din 19 aprilie 2017 de respingere a cererii sale de reexaminare a deciziei comisiei de evaluare de a nu-l admite la etapa următoare a concursului;

               —

               anularea, în al treilea rând, a deciziei din 6 februarie 2017 din contul EPSO online de a nu include numele reclamantului în proiectul privind lista candidaților selecționați să participe la concursul EPSO/AD/323/16;

               —

               anularea, în al patrulea rând, a anunțului de concurs EPSO/AD/323/16, publicat la 26 mai 2016, și a întregului proiect privind lista aferentă a candidaților selecționași să participe la concursul menționat;

               —

               acordarea sumei de 50 000 de euro reclamantului cu titlu de despăgubiri pentru prejudiciul cauzat de deciziile nelegale contestate menționate și

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv este întemeiat pe o eroare vădită de apreciere a EPSO/a comisiei de evaluare cu privire la experiența profesională a reclamantului, care încalcă anexa III la anunțul de concurs în discuție în care se precizează experiența profesională necesară.

               2.

               Al doilea motiv este întemeiat pe încălcarea articolului 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și a dreptului reclamantului de a fi ascultat, precum și pe încălcarea obligației de motivare și a articolului 296 TFUE.

               3.

               Al treilea motiv este întemeiat pe încălcarea articolelor 1, 2, 3 și 4 din Regulamentul nr. 1/58 (1), pe încălcarea articolului 1 litera (d) și a articolului 28 din statut și a articolului 1 alineatul (1) litera (f) din anexa III la statut, precum și pe încălcarea principiilor egalității de tratament și nediscriminării.

      (1)  Regulamentul nr. 1 de stabilire a regimului lingvistic al Comunității Economice Europene (JO 17, 6.10.1958, p 385, Ediție specială, 01/vol. 1, p. 3).