title: Cauza T-785/14: Acțiune introdusă la 29 noiembrie 2014 – El Corte Inglés/OAPI – STD Tekstil (MOTORTOWN)

text:
               2.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 34/41

         Acțiune introdusă la 29 noiembrie 2014 – El Corte Inglés/OAPI – STD Tekstil (MOTORTOWN)
   (Cauza T-785/14)
   (2015/C 034/49)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: El Corte Inglés, SA (Madrid, Spania) (reprezentanți: J. L. Rivas Zurdo, avocat, și M. Toro Gordillo, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: STD Tekstil Limited Sirketi (Istanbul, Turcia)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Solicitantul: reclamanta

      Marca în litigiu: marca comunitară figurativă care cuprinde elementul verbal „MOTORTOWN”, cererea de înregistrare nr. 1 0 3 51  931

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de opoziție

      Decizia atacată: decizia Camerei a doua de recurs a OAPI din 8 septembrie 2014 în cauza R 1960/2013-2

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate în măsura în care prin respingerea căii de atac a reclamantei s-a confirmat decizia diviziei de opoziție de admitere în parte a opoziției nr. B 1 9 51  774 și de respingere în parte a cererii de înregistrare a mărcii comunitare figurative nr. 1 0 3 51  931„MOTORTOWN”; și

               —

               obligarea la plata cheltuielilor de judecată a părții sau a părților care solicită respingerea acțiunii.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-102/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale di Firenze (Italia) la 13 martie 2009 — Camar Srl/Presidente del Consiglio dei Ministri

text:
               6.6.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/7

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale di Firenze (Italia) la 13 martie 2009 — Camar Srl/Presidente del Consiglio dei Ministri
   (Cauza C-102/09)
   2009/C 129/12
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale di Firenze

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Camar Srl

      Pârât: Presidente del Consiglio dei Ministri

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 14 din Prima convenție de la Yaoundé se opune introducerii de către un stat membru a unei taxe interne pe bananele originare din Somalia, care, în fapt, nu se aplică bananelor naționale (a căror producție era complet inexistentă sau nesemnificativă) și care nu se aplică niciunui alt tip de fructe naționale?
               În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea precedentă:

               2)

               Protocolul „Banane” anexat la Convenția de la Lomé în vigoare la acea dată se opunea perceperii unei taxe incompatibile cu articolul 14 din Prima convenție de la Yaoundé pentru importurile în Italia de banane somaleze efectuate în 1990, având în vedere dispozițiile coroborate ale protocolului menționat și ale protocoalelor analoage anexate la precedentele convenții de la Lomé, precum și ale articolului 5 din A doua convenție de la Yaoundé?
               În cazul unui răspuns negativ:

               3)

               Trebuie să se considere că protocoalele referitoare la banane anexate la Convențiile de la Lomé se opun creșterilor ulterioare datei de 1 aprilie 1976 ale unei taxe precum taxa italiană de consum pe bananele originare din Somalia, independent de efectul concret al acestor creșteri asupra exporturilor bananelor menționate?


title: Cauza C-553/09: Ordonanța președintelui Curții din 21 aprilie 2010 — BCS SpA/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Deere & Company, Deere & Company

text:
               17.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 195/16

         Ordonanța președintelui Curții din 21 aprilie 2010 — BCS SpA/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Deere & Company, Deere & Company
   (Cauza C-553/09) (1)

   2010/C 195/25

      Limba de procedură: engleza

   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 51, 27.2.2010.


title: Cauza C-586/11 P: Ordonanța Curții (Camera a opta) din 9 iulie 2013 — Regione Puglia/Republica Italiană, Comisia Europeană (Recurs — Articolul 181 din Regulamentul de procedură al Curții — FEDR — Decizie prin care se reduce contribuția financiară — Articolul 263 al patrulea paragraf TFUE — Entitate regională — Act care privește direct această entitate — Inadmisibilitate)

text:
               19.10.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 304/2

         Ordonanța Curții (Camera a opta) din 9 iulie 2013 — Regione Puglia/Republica Italiană, Comisia Europeană
   (Cauza C-586/11 P) (1)

   (Recurs - Articolul 181 din Regulamentul de procedură al Curții - FEDR - Decizie prin care se reduce contribuția financiară - Articolul 263 al patrulea paragraf TFUE - Entitate regională - Act care privește direct această entitate - Inadmisibilitate)
   2013/C 304/03
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurentă: Regione Puglia (reprezentanți: F. Brunelli și A. Aloia, avvocati)

      Celelalte părți din procedură: Republica Italiană (reprezentanți: G. Palmieri, agent, asistat de P. Gentili, avvocato dello Stato), Comisia Europeană (reprezentanți: L. Prete și A. Steiblytė, agenți)

      Obiectul

   Recurs fomulat împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera întâi) din 14 septembrie 2011, Regione Puglia/Comisia (T-84/10), prin care Tribunalul a respins o cerere de anulare în parte a Deciziei Comisiei C(2009) 10350 din 22 decembrie 2009 de reducere a contribuției financiare din partea Fondului european de dezvoltare regională (FEDR), acordate în temeiul Deciziei Comisiei C(2000) 2349 din 8 august 2000 de aprobare a programului operațional POR Puglia, pentru perioada 2000-2006, în cadrul obiectivului nr. 1 — Lipsa procedurii orale — Articolul 263 al patrulea paragraf TFUE — Lipsa afectării directe — Inadmisibilitate — Motivare insuficientă

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Obligă Regione Puglia la plata cheltuielilor de judecată.

               3.

               Republica Italiană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 25, 28.1.2012.


title: Cauza T-275/13: Acțiune introdusă la 23 mai 2013 — Italia/Comisia

text:
               20.7.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 207/49

         Acțiune introdusă la 23 mai 2013 — Italia/Comisia
   (Cauza T-275/13)
   2013/C 207/81
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Republica Italiană (reprezentanți: P. Gentili, avvocato dello Stato, G. Palmieri, agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea anunțului de concurs general EPSO/AD/249/13 pentru constituirea a două liste de rezervă cu 37 și cu 27 de locuri pentru ocuparea unor posturi vacante de administratori (AD 7) în sectoarele macroeconomiei și economiei financiare;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prezenta acțiune are ca obiect anunțul de concurs general EPSO/AD/249/13 pentru constituirea a două liste de rezervă cu 37 și cu 27 de locuri pentru ocuparea unor posturi vacante de administratori (AD 7) în sectoarele macroeconomiei și economiei financiare.
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă șapte motive.

               1.

               Primul motiv se întemeiază pe încălcarea articolelor 263, 264 și 266 TFUE

                           —

                           Comisia a încălcat autoritatea Hotărârii Curții în cauza C-566/10 P prin care sunt declarate nelegale anunțurile care limitează numai la engleză, franceză și germană limbile pe care concurenții la concursurile generale ale Uniunii le pot indica drept limba a doua.

               2.

               Al doilea motiv se întemeiază pe încălcarea articolului 342 TFUE și a articolelor 1 și 6 din Regulamentul nr. 1/58

                           —

                           În această privință, se arată că, prin limitarea la trei a limbilor care pot fi alese drept limba a doua de către concurenții la concursurile generale ale Uniunii, Comisia a dictat de fapt un nou regulament lingvistic al instituțiilor, încălcând competența exclusivă a Consiliului în această materie.

               3.

               Al treilea motiv se întemeiază pe încălcarea articolului 12 CE (actualul articol 18 TFUE), a articolului 22 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, a articolului 6 al treilea paragraf TUE, a articolului 1 alineatele (2) și (3) din anexa III la Statutul funcționarilor, a articolelor 1 și 6 din Regulamentul nr. 1/58, a articolului 1d alineatele (1) și (6), a articolului 27 alineatul (2) și a articolului 28 litera (f) din Statutul funcționarilor

                           —

                           Se arată în această privință că restricția lingvistică adusă de Comisie este discriminatorie întrucât normele citate interzic faptul de a impune cetățenilor europeni și funcționarilor din instituții restricții lingvistice neprevăzute cu caracter general și obiectiv de regulamentele interne ale instituțiilor menționate la articolul 6 din Regulamentul nr. 1/58 și până acum neadoptate și interzic introducerea unor astfel de limitări în lipsa unui interes al serviciului specific și motivat.

               4.

               Al patrulea motiv se întemeiază pe încălcarea articolului 6 alineatul (3) TUE în măsura în care acesta prevede principiul protecției încrederii legitime ca drept fundamental ce rezultă din tradițiile constituționale comune statelor membre.

                           —

                           În această privință, se arată că Comisia a încălcat încrederea cetățenilor în posibilitatea de a alege drept limba a doua orice limbă a Uniunii, astfel cum s-a întâmplat în mod constant până în anul 2007 și cum a fost confirmat cu autoritate de către Curtea de Justiție în cauza C-566/10 P.

               5.

               Al cincilea motiv se întemeiază pe abuz de putere și pe încălcarea normelor esențiale inerente naturii și finalității anunțurilor de concurs.

                           —

                           În această privință, se arată că, prin restrângerea anticipată și generalizată la trei a limbilor care pot fi alese drept limba a doua, Comisia a anticipat de fapt din faza anunțului și a cerințelor de admitere verificarea competențelor lingvistice ale candidaților, care ar trebui să se efectueze însă în cadrul concursului. În acest mod, cunoștințele lingvistice devin determinante în raport cu cunoștințele profesionale.

               6.

               Al șaselea motiv se întemeiază pe încălcarea articolului 18 și a articolului 24 alineatul (4) TFUE, a articolului 22 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, a articolului 2 din Regulamentul nr. 1/58 și a articolului 1d alineatele (1) și (6) din Statutul funcționarilor.

                           —

                           În această privință, se arată că, prin aceea că a prevăzut că cererile de participare trebuie trimise în mod obligatoriu în engleză, franceză sau germană și că în aceeași limbă EPSO trimite candidaților comunicările inerente desfășurării concursului, a fost încălcat dreptul cetățenilor europeni de a dialoga cu instituțiile europene în propria limbă și a fost introdusă o ulterioară discriminare în defavoarea celor care nu au cunoștințe aprofundate ale uneia dintre cele trei limbi.

               7.

               Al șaptelea motiv se întemeiază pe încălcarea articolelor 1 și 6 din Regulamentul nr. 1/58, a articolului 1d alineatele (1) și (6) și a articolului 28 litera (f), a articolului 1 alineatul (1) litera (f) din anexa III la Statutul funcționarilor și a articolului 296 alineatul (2) TFUE (nemotivare), precum și încălcarea principiului proporționalității. Denaturarea faptelor.

                           —

                           În această privință, se arată că, Comisia a motivat restricția privind cele trei limbi prin cerința că noii recrutați ar trebui să fie imediat în măsură să comunice în interiorul instituțiilor. Această motivare denaturează faptele întrucât nu rezultă că cele trei limbi în discuție sunt cele mai utilizate pentru comunicare între grupuri lingvistice în interiorul instituțiilor și este disproporționată în raport cu restrângerea unui drept fundamental precum cel de a nu suferi discriminări lingvistice.


title: Cauza T-714/15: Ordonanța Tribunalului din 14 septembrie 2016 – Makhlouf/Consiliul

text:
               7.11.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 410/36

         Ordonanța Tribunalului din 14 septembrie 2016 – Makhlouf/Consiliul
   (Cauza T-714/15) (1)

   (2016/C 410/65)
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei șaptea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 59, 15.2.2016.


title: Cauza C-179/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 25 martie 2016 – F. Hoffmann-La Roche AG, La Roche SpA, Novartis AG, Novartis Farma SpA/Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato

text:
               20.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 222/4

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 25 martie 2016 – F. Hoffmann-La Roche AG, La Roche SpA, Novartis AG, Novartis Farma SpA/Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato
   (Cauza C-179/16)
   (2016/C 222/05)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Consiglio di Stato

      Părțile din procedura principală

      Apelante: F. Hoffmann-La Roche AG, La Roche SpA, Novartis AG, Novartis Farma SpA

      Intimată: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato

      Întrebările preliminare

               1)

               Interpretarea corectă a articolului 101 TFUE permite să se considere că sunt concurenți părțile unui acord de licență atunci când întreprinderea licențiată își desfășoară activitatea pe piața relevantă în cauză numai în temeiul acordului respectiv? Într-o astfel de situație, eventualele restrângeri ale concurenței de către licențiator în privința licențiatului, chiar dacă nu sunt prevăzute expres în acordul de licență, sunt excluse din domeniul de aplicare al articolului 101 alineatul (1) TFUE și, dacă este cazul, în ce limite sau intră, indiferent de situație, în domeniul de aplicare al excepției legale prevăzute la articolul 101 alineatul (3) TFUE?

               2)

               Articolul 101 TFUE permite autorității naționale pentru protecția concurenței să definească piața relevantă independent de conținutul autorizațiilor de introducere pe piață (AIP) a medicamentelor, acordate de autoritățile de reglementare competente în domeniul farmaceutic (AIFA [Agenzia Italiana del Farmaco – Agenția Italiană pentru Medicamente] și EMA [Agenția Europeană pentru Medicamente]), sau, dimpotrivă, trebuie să se considere că, pentru medicamentele autorizate, piața relevantă din punct de vedere juridic în sensul articolului 101 TFUE este delimitată și stabilită în primul rând de autoritatea de reglementare corespunzătoare, cu caracter obligatoriu inclusiv pentru autoritatea națională pentru protecția concurenței?

               3)

               Având în vedere de asemenea prevederile Directivei 2001/83/CE (1), și în special cele ale articolului [5] privind autorizarea introducerii pe piață a medicamentelor, articolul 101 TFUE permite să se considere că un medicament utilizat off-label și un medicament care dispune de AIP cu privire la aceleași indicații terapeutice sunt substituibile și, prin urmare, să fie incluse în cadrul aceleiași piețe relevante?

               4)

               În sensul articolului 101 TFUE, pentru delimitarea pieței relevante, este necesar să se verifice, pe lângă substituibilitatea substanțială a produselor farmaceutice la nivelul cererii, dacă oferta acestora pe piață a avut sau nu a avut loc în conformitate cu cadrul normativ privind comercializarea medicamentelor?

               5)

               Se poate considera totuși că operează o restrângere a concurenței prin obiect o practică concertată prin care se urmărește să se sublinieze că un medicament este mai puțin sigur sau mai puțin eficient, în cazul în care o astfel de eficacitate sau de siguranță mai scăzută, deși nu este susținută de dovezi științifice certe, nu poate, indiferent de situație, având în vedere stadiul cunoștințelor științifice disponibile la data faptelor, nici să fie exclusă în mod incontestabil?

      (1)  Directiva 2001/83/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 noiembrie 2001 de instituire a unui cod comunitar cu privire la medicamentele de uz uman (JO L 311, p. 67, Ediție specială 13/vol. 33, p. 3)


title: Cauza F-13/09: Acțiune introdusă la 19 februarie 2009 – Peláez Jimeno/Parlamentul European

text:
               18.4.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 90/40

         Acțiune introdusă la 19 februarie 2009 – Peláez Jimeno/Parlamentul European
   (Cauza F-13/09)
   2009/C 90/65
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Josefina Peláez Jimeno (Relegem – Asse, Belgia) (reprezentant: M. Casado García-Hirschfeld, avocat)

      Pârât: Parlamentul European

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei AIPN de încadrare a reclamantei în calitate de funcționar stagiar într-un grad și într-o treaptă inferioare celor pe care le avea în calitate de agent temporar.

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei AIPN din 8 februarie 2008 de încadrare a reclamantei în noua categorie „AST” gradul 1, treapta 5, în calitate de funcționar stagiar și confirmată prin decizia de respingere a reclamației emisă de secretarul general al Parlamentului European la 12 noiembrie 2008;

               —

               obligarea Parlamentului European la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-469/15: Ordonanța Tribunalului din 14 septembrie 2016 – Bena Properties/Consiliul

text:
               7.11.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 410/34

         Ordonanța Tribunalului din 14 septembrie 2016 – Bena Properties/Consiliul
   (Cauza T-469/15) (1)

   (2016/C 410/55)
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei a șaptea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 337, 12.10.2015.


title: Cauza C-432/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Superior de Justicia de Cataluña (Spania) la 2 august 2016 – Carolina Minayo Luque/Quitxalla Stars, S.L. și Fondo de Garantia Salarial

text:
               7.11.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 410/2

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Superior de Justicia de Cataluña (Spania) la 2 august 2016 – Carolina Minayo Luque/Quitxalla Stars, S.L. și Fondo de Garantia Salarial
   (Cauza C-432/16)
   (2016/C 410/02)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Tribunal Superior de Justicia de Cataluña

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Carolina Minayo Luque

      Pârâte: Quitxalla Stars, S.L. și Fondo de Garantia Salarial

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 10 punctul 1 din Directiva 92/85/CEE (1) trebuie interpretat în sensul că situația „cazurilor speciale care nu au legătură cu starea lor, admise de legislațiile și/sau practicile naționale”, ca excepție de la interdicția concedierii lucrătoarelor gravide, care au născut de curând sau care alăptează, reprezintă o situație care nu este similară cu „unul sau mai multe motive, fără legătură cu persoana lucrătorului” la care face referire articolul 1 alineatul (1) litera (a) din Directiva 98/59/CE din 20 iulie 1998, ci este mai restrânsă?

               2)

               În cazul concedierii colective, pentru a examina existența cazurilor speciale, care justifică concedierea lucrătoarelor gravide, care au născut de curând sau care alăptează, conform articolului 10 punctul 1 din Directiva 92/85, este necesar ca lucrătoarea afectată să nu poată fi reîncadrată pe alt post sau este suficient să se facă dovada unor cauze economice, tehnice sau de producție care afectează locul său de muncă?

               3)

               Este conformă cu articolul 10 punctul 1 din Directiva 92/85/CEE din 19 octombrie 1992, care interzice concedierea lucrătoarelor gravide, care au născut de curând sau care alăptează, o legislație precum cea spaniolă, care transpune interdicția respectivă stabilind o garanție în temeiul căreia, în cazul în care nu se face dovada cauzelor care justifică concedierea, se constată nulitatea acesteia (protecție reparatorie), fără să prevadă o interdicție a concedierii (protecție preventivă)?

               4)

               O legislație precum cea spaniolă, care nu prevede în favoarea lucrătoarelor gravide, care au născut de curând sau care alăptează, o prioritate la menținerea locului de muncă în cadrul întreprinderii în cazul concedierii colective, este conformă cu articolul 10 punctul 1 din Directiva 92/85/CEE din 19 octombrie 1992?

               5)

               O legislație națională care consideră că este suficientă o notificare de concediere precum cea din prezenta cauză, care nu face nicio referire la existența unei situații speciale, în plus față de cele pe care se întemeiază concedierea colectivă, care afectează lucrătoarea gravidă prin decizia de încetare colectivă, este conformă cu articolul 10 punctul 2 din Directiva 92/85?

      (1)  Directiva 92/85/CEE a Consiliului din 19 octombrie 1992 privind introducerea de măsuri pentru promovarea îmbunătățirii securității și a sănătății la locul de muncă în cazul lucrătoarelor gravide, care au născut de curând sau care alăptează [a zecea directivă specială în sensul articolului 16 alineatul (1) din Directiva 89/391/CEE] (JO 1992, L 348, p. 1, Ediţie specială, 05/vol. 3, p. 3).


title: Cauza C-320/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal de grande instance de Lille (Franța) la 6 iunie 2016 – Procedură penală împotriva Uber France SAS

text:
               16.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 296/22

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal de grande instance de Lille (Franța) la 6 iunie 2016 – Procedură penală împotriva Uber France SAS
   (Cauza C-320/16)
   (2016/C 296/29)
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Tribunal de grande instance de Lille

      Partea din procedura principală

   Uber France SAS

      Întrebarea preliminară

   Articolul L3124-13 din Codul transporturilor, rezultat din Legea nr. 2014-1104 din 1 octombrie 2014 privind taxiurile și autovehiculele de transport cu șofer constituie o reglementare tehnică nouă, neimplicită, referitoare la unul sau la mai multe servicii ale societății informaționale în sensul Directivei 98/34/CE din 22 iunie 1998 (1), care făcea obligatorie o notificare prealabilă a acestui text către Comisia Europeană în temeiul articolului 8 din această directivă; sau intră sub incidența Directivei 2006/123/CE din 12 decembrie 2006 privind serviciile (2), care exclude transporturile la articolul 2 alineatul (2) litera (d)?
   În cazul unui răspuns afirmativ la prima parte a întrebării, nerespectarea obligației de comunicare prevăzute la articolul 8 din directivă determină inopozabilitatea articolului L. 3124-13 din Codul transporturilor față de justițiabili?

      (1)  Directiva 98/34/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 iunie 1998 de stabilire a unei proceduri pentru furnizarea de informații în domeniul standardelor și reglementărilor tehnice (JO L 204, p. 37, Ediție specială, 13/vol. 23, p. 207).

      (2)  Directiva 2006/123/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 decembrie 2006 privind serviciile în cadrul pieței interne (JO L 376, p. 36, Ediție specială, 13/vol. 58, p. 50).


title: Cauza T-492/11: Acțiune introdusă la 21 septembrie 2011 — „Rauscher” Consumer Products/OAPI (reprezentarea unui tampon)

text:
               3.12.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 355/20

         Acțiune introdusă la 21 septembrie 2011 — „Rauscher” Consumer Products/OAPI (reprezentarea unui tampon)
   (Cauza T-492/11)
   2011/C 355/36
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă:„Rauscher” Consumer Products GmbH (Viena, Austria) (reprezentant: M. Stütz, Rechtsanwalt)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei R 2168/2010-1 a Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (OAPI) din 20 iulie 2011;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca figurativă reprezentând un tampon pentru produse din clasele 3 și 5

      Decizia examinatorului: respinge cererea de înregistrare

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009, întrucât marca vizată are caracter distinctiv


title: Cauza T-486/14: Acțiune introdusă la 25 iunie 2014 – Stavytskyi/Consiliul

text:
               8.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 303/45

         Acțiune introdusă la 25 iunie 2014 – Stavytskyi/Consiliul
   (Cauza T-486/14)
   2014/C 303/53
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Edward Stavytskyi (Belgia) (reprezentanți: J. Grayston, solicitor, P. Gjørtler, G. Pandey, D. Rovetta și M. Gambardella, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei de punere în aplicare 2014/216/PESC a Consiliului din 14 aprilie 2014 privind punerea în aplicare a Deciziei 2014/119/PESC privind măsuri restrictive îndreptate împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina (JO L 111, p. 91), precum și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 381/2014 al Consiliului din 14 aprilie 2014 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 208/2014 privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina (JO L 111, p. 33), în măsura în care, prin aceste acte atacate, numele figurantului a fost înscris în lista persoanelor, entităților și organismelor cărora li se aplică aceste măsuri restrictive;

               —

               obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă șase motive privind încălcarea unor norme fundamentale de procedură, precum și încălcarea tratatelor și a normelor juridice privind aplicarea acestora, și anume motive întemeiate pe încălcarea dreptului de a fi ascultat, încălcarea obligației de notificare, motivarea insuficientă, încălcarea dreptului de apărare, existența unei baze juridice eronate și a unei erori vădite de apreciere.
   Reclamantul constată că Consiliul nu a procedat la audierea sa, fapt care nu era justificat de nicio indicație în sens contrar. Pe de altă parte, Consiliul nu a notificat actele atacate și, în orice caz, aceste acte nu cuprind o motivare suficientă. Cererile de acces la informații și la documente nu au primit răspuns din partea Consiliului. Prin aceste omisiuni, Consiliul a încălcat dreptul la apărare al reclamantului, care a fost privat de posibilitatea de a-și susține în mod util argumentele împotriva constatărilor Consiliului, dat fiind că acestea nu i-au fost dezvăluite. În plus, măsurile luate de Consiliu nu constituie acte de politică externă, ci mai curând măsuri de cooperare internațională în cadrul unor proceduri penale, care au fost adoptate, așadar, potrivit unei baze juridice eronate. În sfârșit, măsurile luate de Consiliu au fost adoptate fără luarea în considerare în mod corespunzător a faptelor relevante și a jurisprudenței Curții Europene a Drepturilor Omului referitoare la procedura penală în Ucraina, în special în ceea ce privește actele de urmărire penală împotriva unor foști agenți ai guvernului.


title: Cauza C-200/15: Acțiune introdusă la 29 aprilie 2015 – Comisia Europeană/Republica Portugheză

text:
               22.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 205/25

         Acțiune introdusă la 29 aprilie 2015 – Comisia Europeană/Republica Portugheză
   (Cauza C-200/15)
   (2015/C 205/33)
   Limba de procedură: portugheza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: M. Wasmeier și P. Guerra e Andrade, agenți)

      Pârâtă: Republica Portugheză

      Concluziile reclamantei

               —

               Declarararea faptului că, prin aplicarea, pentru a stabili valoarea impozabilă a vehiculelor introduse pe teritoriul portughez provenite din alt stat membru, a unui sistem de calcul al deprecierii vehiculelor care nu ține seama de valoarea reală a acestora și, în special, nu ține seama de deprecierea suferită de vehiculele menționate în primul an de utilizare, nici de vreo altă depreciere în cazul vehiculelor de mai mult de cinci ani, Republica Portugheză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 110 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene;

               —

               obligarea Republicii Portugheze la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Comisia consideră că prevederile articolului 11 din Codul portughez privind impozitarea vehiculelor sunt discriminatorii în ceea ce privește autovehiculele admise în Portugalia, și anume vehiculele de ocazie care pentru care există o înmatriculare definitivă eliberată într-un alt stat membru, care sunt introduse pe piața portugheză. Astfel, contrar situației vehiculelor de ocazie care au fost introduse pe piață pentru prima dată în Portugalia, vehiculele admise provenite din alte state membre sunt supuse unei cote de impozitare care nu reflectă în mod corespunzător deprecierea vehiculului. În special, reducerea cotei de impozitare este aplicabilă numai după un an de utilizare și, începând cu cinci ani de utilizare, reducerea nu poate depăși 52 %.


title: Cauza T-81/12: Hotărârea Tribunalului din 12 februarie 2014 — Beco/Comisia [ „Dumping — Importul unor elemente de fixare din oțel inoxidabil provenite din China și din Taiwan — Cerere de rambursare a taxelor percepute — Articolul 11 alineatul (8) al doilea paragraf din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 — Securitate juridică” ]

text:
               29.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 93/22

         Hotărârea Tribunalului din 12 februarie 2014 — Beco/Comisia
   (Cauza T-81/12) (1)

   (Dumping - Importul unor elemente de fixare din oțel inoxidabil provenite din China și din Taiwan - Cerere de rambursare a taxelor percepute - Articolul 11 alineatul (8) al doilea paragraf din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 - Securitate juridică)
   2014/C 93/37
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Beco Metallteile-Handels GmbH (Spaichingen, Germania) (reprezentant: T. Pfeiffer, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: H. van Vliet și T. Maxian Rusche, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei C(2011) 9112 final a Comisiei din 13 decembrie 2011 privind o cerere de rambursare a unor taxe antidumping achitate pentru importul de elemente de fixare din oțel inoxidabil provenite din Republica Populară Chineză și din Taiwan

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Decizia C(2011) 9112 final a Comisiei din 13 decembrie 2011 privind o cerere de rambursare a unor taxe antidumping achitate pentru importul de elemente de fixare din oțel inoxidabil provenite din Republica Populară Chineză și din Taiwan.

               2.

               Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 118, 21.4.2012.


title: Cauza F-45/15: Acțiune introdusă la 19 martie 2015 – ZZ/Europol

text:
               8.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 190/34

         Acțiune introdusă la 19 martie 2015 – ZZ/Europol
   (Cauza F-45/15)
   (2015/C 190/39)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: J-J. Ghosez, avocat)

      Pârât: Oficiul European de Poliție (Europol)

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei implicite a pârâtului de a nu da curs cererii reclamantului de a i se acorda un contract pe perioadă nedeterminată

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei implicite de respingere adoptate de reclamant la 31 mai 2014 și a deciziei de respingere a reclamației reclamantului din 22 decembrie 2014 prin care i se refuză, în ambele documente, acordarea unui contract pe perioadă nedeterminată;

               —

               în consecință și cu titlu principal, declararea faptului că reclamantului i se va propune un contract pe perioadă nedeterminată de către Europol la sfârșitul contractului în curs;

               —

               ca ultim subsidiar, dacă s-ar dovedi că nu trebuia luat în considerare decât contractul încheiat sub incidența Regimului aplicabil celorlalți agenți ai Uniunii Europene (RAA), declararea faptului că reclamantului îi va fi propus un al doilea contract pe perioadă determinată sub incidența RAA de către Europol la sfârșitul contractului în curs;

               —

               obligarea pârâtului la plata tuturor cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-539/15: Hotărârea Tribunalului din 28 septembrie 2016 – LLR-G5 Ltd/EUIPO – Glycan Finance (SILICIUM ORGANIQUE G5 LLR-G5) [„Marcă a Uniunii europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii figurative a Uniunii Europene SILICIUM ORGANIQUE G5 LLR-G5 — Mărci internaționale verbale anterioare Silicium Organique G5- Glycan 5-Si-Glycan-5-Si-G5 și Silicium Organique G5 — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               7.11.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 410/19

         Hotărârea Tribunalului din 28 septembrie 2016 – LLR-G5 Ltd/EUIPO – Glycan Finance (SILICIUM ORGANIQUE G5 LLR-G5)
   (Cauza T-539/15) (1)

   ([„Marcă a Uniunii europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii figurative a Uniunii Europene SILICIUM ORGANIQUE G5 LLR-G5 - Mărci internaționale verbale anterioare Silicium Organique G5- Glycan 5-Si-Glycan-5-Si-G5 și Silicium Organique G5 - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2016/C 410/25)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: LLR-G5 Ltd (Castlebar, Irlanda) (reprezentanți: A. von Mühlendahl, H. Hartwig, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO: Glycan Finance Corp. Ltd (Sheffield, Regatul Unit)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 11 iunie 2015 (cauza R 291/2014-1) privind o procedură de opoziție între Glycan Finance Corp. și LLR-G5

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă LLR-G5 Ltd la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 381, 16.11.2015.


title: Cauza T-331/16: Acțiune introdusă la 28 iunie 2016 – Hello Media/EUIPO — Hola (#hello media group)

text:
               16.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 296/32

         Acțiune introdusă la 28 iunie 2016 – Hello Media/EUIPO — Hola (#hello media group)
   (Cauza T-331/16)
   (2016/C 296/41)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Hello Media, SL (Madrid, Spania) (reprezentant: A. Alejos Cutuli, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Hola, SL (Madrid, Spania)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă care cuprinde elementele verbale „#hello media group” –cererea de înregistrare nr. 12 441 317

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 21/04/2016 în cauza R 2012/2015-2

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               respingerea opoziției B 2 336 371 împotriva cererii de înregistrare a unei mărci a Uniunii Europene nr. 12 441 317;

               —

               dispunerea admiterii înregistrării mărcii Uniunii Europene nr. 12 441 317 „#hello media group” (cu desen);

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-261/14 P: Recurs introdus la 25 aprilie 2014 de Robert Walton împotriva Ordonanței din 27 februarie 2014 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-32/13, Walton/Comisia

text:
               21.7.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 235/25

         Recurs introdus la 25 aprilie 2014 de Robert Walton împotriva Ordonanței din 27 februarie 2014 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-32/13, Walton/Comisia
   (Cauza T-261/14 P)
   2014/C 235/34
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurent: Robert Walton (Oxford, Regatul Unit) (reprezentant: F. Moyse, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile

   Recurentul solicită Tribunalului:

               —

               anularea Ordonanței Tribunalului Funcției Publice din 27 februarie 2014 în cauza F-32/13, Walton/Comisia;

               —

               trimiterea cauzei la Tribunalul Funcției Publice pentru a examina cel de la treilea motiv invocat în cererea de sesizare a instanței și pentru a statua cu privire la celelalte două motive în conformitate cu hotărârea pronunțată în recurs;

               —

               obligarea intimatei la plata cheltuielilor de judecată aferente recursului și procedurii în primă instanță.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului, recurentul invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 36 din Statutul Curții de Justiție a Uniunii Europene în măsura în care Tribunalul Funcției Publice a Uniunii Europene nu şi-ar fi motivat decizia şi ar fi omis să se pronunţe cu privire la un motiv invocat în primă instanţă.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului autorității de lucru judecat în măsura în care Tribunalul Funcției Publice ar fi dat o calificare juridică eronată obiectelor şi cauzelor deciziilor şi hotărârilor vizate în raport cu obiectul cererii introductive în primă instanţă.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea dreptului la un proces echitabil.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea dreptului la apărare şi a încrederii legitime care a determinat o eroare scuzabilă din partea recurentului.


title: Cauza C-536/07: Acțiune introdusă la 30 noiembrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Federală Germania

text:
               23.2.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 51/33

         Acțiune introdusă la 30 noiembrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Federală Germania
   (Cauza C-536/07)
   (2008/C 51/56)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: D. Kukovec și R. Sauer, agenți)

      Pârâtă: Republica Federală Germania
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că Republica Federală Germania și-a încălcat obligațiile care îi revin în temeiul articolului 7 coroborat cu articolul 11 din Directiva 93/37/CEE a Consiliului din 14 iunie 1993 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări (1) prin faptul că orașul Köln a încheiat un contract cu societatea imobiliară Köln Messe 15 bis 18 GbR (actualmente societatea imobiliară Köln Messe 8-11) la 6 august 2004 fără a organiza o procedură de atribuire cu cerere de ofertă la nivel european potrivit dispozițiilor menționate;

               —

               obligarea Republicii Federale Germania la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Articolul 7 din Directiva 93/37/CEE a Consiliului din 14 iunie 1993 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări (denumită în continuare „directiva”) impune autorităților contractante să urmeze o anumită procedură pentru atribuirea contractelor de achiziții publice de lucrări. În această privință, procedura de negociere se aplică numai în cazuri de excepție și numai în condiții bine determinate, în timp ce ca regulă generală se aplică procedura deschisă sau restrânsă. Pentru ca în domeniul achizițiilor publice să existe o concurență efectivă este necesar ca procedurile de atribuire preconizate de regulă să fie făcute publice în întreaga Comunitate. Articolul 11 din directivă cuprinde dispozițiile relevante privind publicarea anunțurilor.
   Cererea privește atribuirea unui contract de achiziții publice de lucrări de către orașul Köln unei societății de investiții private fără organizarea procedurii necesare, în special fără publicarea unui anunț. Obiectul contractului de achiziții publice ar fi fost construirea a patru hale de expoziție pentru a fi utilizate de KölnMesse GmbH, o întreprindere privată, al cărei acționar majoritar este orașul Köln. Potrivit contractului de lucrări contestat, societatea de investiții avea obligația de a construi noile hale de expoziție și localurile aferente potrivit unor specificații detaliate. Orașul urma să închirieze clădirile pentru o perioadă determinată de 30 de ani contra unei chirii totale de peste 600 de milioane EUR. În cadrul unui contract de subînchiriere, acesta, la rândul lui, închiria mai departe clădirile respective întreprinderii KölnMesse GmbH, organizatoare a târgului de expoziții.
   În opinia Comisiei este în discuție un contract de achiziții publice de lucrări care potrivit directivei ar fi trebuit atribuit printr-o procedură concurențială în cadrul unei cereri de ofertă la nivel european. În primul rând, orașul Köln ca persoană juridică de drept public ar fi autoritate contractantă în sensul directivei. Acesta ar fi astfel obligat ca pentru contractele care intră în domeniul de aplicare al directivei să respecte prevederile acestei directive privind procedurile de atribuire. În al doilea rând, Comisia susține că, în pofida faptului că este desemnat drept „contract de închiriere” și a prevederilor aparent preferențiale de acordare a unui drept de uz (contra cost), ca urmare a motivelor prezentate în continuare contractul respectiv trebuie calificat drept contract de achiziții publice de lucrări în sensul articolului 1 litera (a) din directivă.
   Potrivit definiției din dreptul comunitar, un contract de achiziții publice de lucrări include și contracte care au ca obiect acordarea posibilității de utilizare a unei clădiri neconstruite încă, dar descrisă foarte precis de autoritatea contractantă în specificațiile acesteia. Potrivit jurisprudenței Curții clasificarea unui contract în cazul în care prezintă elemente distincte trebuie făcută în funcție de obiectul principal al contractului, iar desemnarea contractului în discuție drept „contract de închiriere” și simpla clasificare a acestuia drept contract de închiriere potrivit dreptului german sunt irelevante pentru aprecierea acestuia din punct de vedere al directivei.
   În ceea ce privește contractul în discuție, din contextul economic și din circumstanțele încheierii acestuia rezultă că părțile, la încheierea contractului principal, au avut în vedere în primul rând construirea halelor de expoziție potrivit specificațiilor detaliate furnizate de orașul Köln. Elementul cheie al contractului ar fi finanțarea unor servicii de lucrări, contraprestația fiind extinsă în timp. Din punct de vedere economic contractul ar avea același rezultat ca și un contract de lucrări pentru servicii de construcții.
   Din punct de vedere al dispozițiilor directivei nu este relevant dacă autoritatea contractantă devine proprietara clădirii ce urmează a fi construită sau nu, respectiv dacă aceasta intenționează să utilizeze ea însăși clădirea construită sau dacă intenționează să o pună la dispoziția publicului sau a unor anumiți terți.
   Dreptul de utilizare ar fi în speță o simplă consecință a împrejurării că terenul construcției (și potrivit dreptului german în mod necesar și clădirea construită) este proprietatea constructorului privat. Împrejurarea că viitorul utilizator al halelor de expoziție urmează a fi KölnMesse GmbH nu schimbă cu nimic faptul că orașul Köln este singurul partener de contract al societății de investiții și prin urmare numai acestuia îi este datorată prestația societății de investiții.
   Întrucât nu există nicio circumstanță aparentă care să justifice atribuirea directă a contractului fără publicarea unui anunț, Comisia trebuie să considere că, prin încheierea contractului în discuție de către orașul Köln, în calitate de autoritate contractantă, fără publicarea anterioară a unui anunț, Republica Federală Germania nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul directivei.

      (1)  JO L 199, p. 54.


title: Cauza T-176/15: Acțiune introdusă la 10 aprilie 2015 – Golparvar/Consiliul

text:
               6.7.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 221/22

         Acțiune introdusă la 10 aprilie 2015 – Golparvar/Consiliul
   (Cauza T-176/15)
   (2015/C 221/32)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Gholam Hossein Golparvar (Teheran, Iran) (reprezentant: M. Taher, Solicitor, T. de la Mare și R. Blakeley, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei (PESC) 2015/236 a Consiliului din 12 februarie 2015 de modificare a Deciziei 2010/413/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului, în măsura în care se aplică reclamantului;

               —

               anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2015/230 al Consiliului din 12 februarie 2015 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 267/2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului, în măsura în care se aplică reclamantului;

               —

               obligarea Consiliului la plata către reclamant a sumei de 50  000 de euro cu titlu de despăgubiri și

               —

               obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă opt motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe o eroare vădită de apreciere

                           —

                           Ca urmare a pensionării sale complete (care nu este contestată), reclamantul nu îndeplinește niciun criteriu pentru înscrierea pe listă, iar motivarea Consiliului (prin care nu se contestă pensionarea sa) este eronată în fapt, astfel încât Consiliul a săvârșit o eroare vădită de apreciere prin reînscrierea pe listă a reclamantului.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea drepturilor procedurale și a dreptului la apărare ale reclamantului

                           —

                           Consiliul a încălcat drepturile procedurale și dreptul la apărare ale reclamantului prin faptul că nu a luat în considerare observațiile și probele prezentate de reclamant care dovedesc retragerea acestuia de pe piața muncii.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 266 TFUE

                           —

                           Consiliul a urmărit reînscrierea reclamantului pe listă pe baza metodologiei substanțial identice și pe baza acelorași probe ca cele la care a recurs la stabilirea listei inițiale, care a fost anulată de Tribunal.

               4.

               Al patrulea motiv întemeiat pe încălcarea principiului res iudicata

                           —

                           Reînscrierea pe listă a reclamantului reprezintă un abuz procedural și încalcă principiile res iudicata și sau securității juridice și/sau puterii de lucru judecat.

               5.

               Al cincilea motiv întemeiat pe o încălcare, inter alia, a principiului efectivității și a dreptului la protecție jurisdicțională efectivă

                           —

                           Reînscrierea reclamantului pe listă încalcă principiul efectivității, dreptul la protecție jurisdicțională efectivă, drepturile sale prevăzute la articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (denumită în continuare „carta”) și/sau la articolele 6 și 13 din Convenția pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale (denumită în continuare „CEDO”).

               6.

               Al șaselea motiv întemeiat pe o încălcare a dreptului la bună administrare

                           —

                           Reînscrierea reclamantului pe listă reprezintă un abuz de putere și/sau încalcă dreptul său la bună administrare, astfel cum este protejat acesta prin articolul 41 din cartă.

               7.

               Al șaptelea motiv întemeiat pe încălcarea drepturilor reclamantului rezultate din articolele 7 și 17 din cartă și/sau din articolul 8 din CEDO și din articolul 1 din Protocolul nr. 1 la CEDO și/sau a principiului proporționalității.

                           —

                           Reînscrierea reclamantului pe listă încalcă dreptul său fundamental la respectarea reputației sale și a bunurilor sale, precum și principiul proporționalității.

               8.

               Al optulea motiv întemeiat pe nelegalitatea reînscrierii reclamantului pe listă

                           —

                           Reînscrierea reclamantului pe listă este în orice caz bazată pe legalitatea prezumată a măsurilor restrictive impuse în privința Islamic Republic of Iran Shipping Lines (IRISL), dar astfel de măsuri impuse IRISL sunt nelegale (pentru motivele invocate de IRISL, la care se face trimitere), consecința fiind că măsurile luate împotriva reclamantului trebuie anulate.


title: Cauza T-92/10: Hotărârea Tribunalului din 9 decembrie 2014 – Ferriera Valsabbia şi Valsabbia Investimenti/Comisia ( „Concurență — Înțelegeri — Piața fier-betonului în bare sau în rulouri — Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 65 CO, după expirarea Tratatului CECO, în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1/2003 — Stabilirea prețurilor și a termenelor de plată — Limitarea sau controlul producției sau al vânzărilor — Abuz de putere — Dreptul la apărare — Încălcare unică și continuă — Amenzi — Stabilirea cuantumului de plecare — Circumstanțe atenuante — Durata procedurii administrative” )

text:
               2.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 34/26

         Hotărârea Tribunalului din 9 decembrie 2014 – Ferriera Valsabbia şi Valsabbia Investimenti/Comisia
   (Cauza T-92/10) (1)

   ((„Concurență - Înțelegeri - Piața fier-betonului în bare sau în rulouri - Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 65 CO, după expirarea Tratatului CECO, în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1/2003 - Stabilirea prețurilor și a termenelor de plată - Limitarea sau controlul producției sau al vânzărilor - Abuz de putere - Dreptul la apărare - Încălcare unică și continuă - Amenzi - Stabilirea cuantumului de plecare - Circumstanțe atenuante - Durata procedurii administrative”))
   (2015/C 034/29)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Ferriera Valsabbia SpA (Odolo, Italia) şi Valsabbia Investimenti SpA (Odolo) (reprezentanți: D. Fosselard, S. Amoruso şi L. Vitolo, avocaţi)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: iniţial R. Sauer şi B. Gencarelli, ulterior R. Sauer şi R. Striani, agenţi, asistaţi de P. Manzini, avocat)

      Obiectul

   În principal, cerere de anulare a Deciziei C (2009) 7492 final a Comisiei din 30 septembrie 2009 referitoare la o procedură de aplicare a articolului 65 CO (cazul COMP/37.956 – Fier beton armat, readoptare), astfel cum a fost modificată de Decizia C(2009) 9912 final a Comisiei din 8 decembrie 2009, în măsura în care constată o încălcare de către reclamante a articolului 65 CO și le aplică în solidar o amendă de 10,25 milioane de euro sau, în subsidiar, cerere de reducere a cuantumului acestei amenzi.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Ferriera Valsabbia SpA şi Valsabbia Investimenti SpA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 113, 1.5.2010.


title: Cauza T-201/14: Acțiune introdusă la 26 martie 2014 – The Body Shop International/OAPI – Spa Monopole (SPA WISDOM)

text:
               21.7.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 235/19

         Acțiune introdusă la 26 martie 2014 – The Body Shop International/OAPI – Spa Monopole (SPA WISDOM)
   (Cauza T-201/14)
   2014/C 235/26
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: The Body Shop International plc (Littlehampton, Regatul Unit) (reprezentanţi: I. Vernimme, H. Viaene, S. Vandewynckel şi D. Gillet, avocaţi)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV (Spa, Belgia)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 16 ianuarie 2014 adoptate în cauza R 1516/2012-4;

               —

               obligarea pârâtului și, dacă este necesar, a intervenientului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta.

      Marca comunitară vizată: marca verbală „SPA WISDOM” pentru produse din clasa 3 – cererea de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 8 900 748.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Marca sau semnul invocat: mărcile Benelux nr. 389 230, 499 046 și 372 307 pentru marca verbală „SPA” și marca Benelux nr. 693 395 pentru marca verbală „LES THERMES DE SPA”.

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) și a articolului 8 alineatul (5) din [Regulamentul privind marca comunitară].


title: Cauza T-7/10: Acțiune introdusă la 7 ianuarie 2010 — Diagnostiko kai Therapeftiko Kentro Athinon Ygeia /OAPI

text:
               27.3.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 80/33

         Acțiune introdusă la 7 ianuarie 2010 — Diagnostiko kai Therapeftiko Kentro Athinon „Ygeia”/OAPI
   (Cauza T-7/10)
   2010/C 80/56
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Diagnostiko kai Therapeftiko Kentro Athinon „Ygeia AE” (Atena, Grecia) (reprezentanți: K. Alexiou și S. Foteas, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile reclamantei

               —

               Admiterea acțiunii;

               —

               anularea deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne în cauza R 190/2009-2;

               —

               înregistrarea semnului verbal „ygeia” ca marcă comunitară, care indică legătura societății reclamante cu serviciile prestate;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: semnul verbal „ygeia” pentru serviciile din clasa 44, servicii medicale — cererea de înregistrare nr. 7129001

      Decizia examinatorului: respinge cererea de înregistrare

      Decizia camerei de recurs: confirmă decizia examinatorului și respinge cererea de înregistrare
   Motivele invocate:
   Acțiunea are ca obiect anularea deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne în cauza R 190/2009-2.
   Prin intermediul primului motiv de anulare, reclamanta susține că decizia atacată a atribuit în mod eronat semnului un caracter pur descriptiv, deși acesta prezintă o funcție distinctivă în abstract.
   Prin intermediul celui de al doilea motiv de anulare, reclamanta susține că prin decizia atacată s-a respins în mod eronat argumentul potrivit căruia semnul are o funcție distinctivă datorită utilizării căreia îi este destinat. Potrivit reclamantei, chiar dacă se admite caracterul descriptiv în abstract al semnului verbal, există o utilizare care poate dovedi că acesta prezintă o funcție distinctivă și care elimină motivul întemeiat pe inadmisibilitatea cererii de înregistrare.


title: Cauza T-197/14: Hotărârea Tribunalului din 21 mai 2015 – La Zaragozana/OAPI – Charles Cooper (GREEN’S) [„Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative GREEN’S — Marca națională verbală anterioară AMBAR GREEN — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009”]

text:
               6.7.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 221/13

         Hotărârea Tribunalului din 21 mai 2015 – La Zaragozana/OAPI – Charles Cooper (GREEN’S)
   (Cauza T-197/14) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative GREEN’S - Marca națională verbală anterioară AMBAR GREEN - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009”])
   (2015/C 221/17)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: La Zaragozana, SA (Zaragoza, Spania) (reprezentant: L. Broschat García, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: J. García Murillo și A. Folliard-Monguiral, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Charles Cooper Ltd (Leeds, Regatul Unit) (reprezentanți: H. Granado Carpenter și L. Polo Carreño, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a OAPI din 21 ianuarie 2014 (cauza R 1284/2012-5) privind o procedură de opoziție între La Zaragozana, SA și Charles Cooper Ltd

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Zaragozana, SA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 235, 21.7.2014.


title: Cauza C-99/13: Ordonanța președintelui Curții din 15 iulie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour constitutionnelle — Belgia) — Guy Kleynen/Conseil des ministres

text:
               19.10.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 304/8

         Ordonanța președintelui Curții din 15 iulie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour constitutionnelle — Belgia) — Guy Kleynen/Conseil des ministres
   (Cauza C-99/13) (1)

   2013/C 304/16
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 141, 18.5.2013.


title: Cauza C-511/12: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Central Administrativo Norte (Portugalia) la 12 noiembrie 2012 — Joaquim Fernando Macedo Maia, și alții/Fundo de Garantia Salarial, IP

text:
               26.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 26/32

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Central Administrativo Norte (Portugalia) la 12 noiembrie 2012 — Joaquim Fernando Macedo Maia, și alții/Fundo de Garantia Salarial, IP
   (Cauza C-511/12)
   2013/C 26/60
   Limba de procedură: portugheza

      Instanța de trimitere

   Tribunal Central Administrativo Norte

      Părțile din procedura principală

      Recurenți: Joaquim Fernando Macedo Maia, António Pereira Teixeira, António Joaquim Moreira David, Joaquim Albino Moreira David

      Intimat: Fundo de Garantia Salarial, IP

      Întrebarea preliminară

   Dreptul Uniunii în domeniul specific al garantării creanțelor salariale în cazul insolvabilității angajatorului — în special, articolele 4 și 10 din Directiva 80/987/CEE (1) — trebuie interpretat în sensul că se opune unei dispoziții de drept național care garantează numai creanțele devenite exigibile în cadrul celor șase luni anterioare exercitării acțiunii în insolvența angajatorului, chiar și în cazul în care lucrătorii au formulat o acțiune împotriva acestuia la instanța pentru litigii de muncă având ca obiect stabilirea pe cale judecătorească a sumei datorate și executarea silită a acesteia?

      (1)  Directiva 80/987/CEE a Consiliului din 20 octombrie 1980 privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la protecția lucrătorilor salariați în cazul insolvabilității angajatorului (JO L 283, p. 23, Ediție specială, 05/vol. 1, p. 197),.


title: Cauza T-84/06: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 13 octombrie 2008 — Azivo Algemeen Ziekenfonds De Volharding/Comisia

text:
               20.12.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 327/41

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 13 octombrie 2008 — Azivo Algemeen Ziekenfonds De Volharding/Comisia
   (Cauza T-84/06) (1)

   (2008/C 327/73)

      Limba de procedură: olandeza

   Președintele Camerei a treia a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 108, 6.5.2006.


title: Cauza C-433/12 P: Ordonanța Curții din 7 martie 2013 — Luigi Marcuccio/Curtea de Justiție a Uniunii Europene [Recurs — Acțiune în răspundere extracontractuală — Refuzul Grefei de a da curs scrisorilor trimise de reclamant primului avocat general al Curții — Articolul 256 alineatul (2) TFUE — Cerere de inițiere a unei proceduri de reexaminare cu privire la anumite decizii prin care s-a finalizat judecata, pronunțate de Tribunal în cauze care fac obiectul recursului]

text:
               4.5.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/5

         Ordonanța Curții din 7 martie 2013 — Luigi Marcuccio/Curtea de Justiție a Uniunii Europene
   (Cauza C-433/12 P) (1)

   (Recurs - Acțiune în răspundere extracontractuală - Refuzul Grefei de a da curs scrisorilor trimise de reclamant primului avocat general al Curții - Articolul 256 alineatul (2) TFUE - Cerere de inițiere a unei proceduri de reexaminare cu privire la anumite decizii prin care s-a finalizat judecata, pronunțate de Tribunal în cauze care fac obiectul recursului)
   2013/C 129/10
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurent: Luigi Marcuccio (reprezentant: G. Cipressa, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Curtea de Justiție a Uniunii Europene

      Obiectul

   Recurs introdus împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a doua) din 3 iulie 2012, Marcuccio/Curtea de Justiție (T-27/12), prin care Tribunalul a respins o acțiune în răspundere prin care se solicita repararea prejudiciului pe care reclamantul pretinde că l-a suferit ca urmare a refuzului Grefei de a da curs memoriilor trimise de reclamant primului avocat general al Curții de Justiție, prin care solicita inițierea unei proceduri de reexaminare cu privire la deciziile prin care s-a finalizat judecata, pronunțate de Tribunal în cauzele T-278/07 P, T-114/08 P, T-32/09 P și T-166/09 P

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Domnul Luigi Marcuccio suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 355, 17.11.2012.


title: Cauza T-450/08: Acțiune introdusă la 6 octombrie 2008 — Coverpla/OAPI — Heinz-Glas (desene sau modele industriale)

text:
               10.1.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 6/34

         Acțiune introdusă la 6 octombrie 2008 — Coverpla/OAPI — Heinz-Glas (desene sau modele industriale)
   (Cauza T-450/08)
   (2009/C 6/69)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Coverpla (Nisa, Franța) (reprezentanți: P. Greffe și M. Chaminade, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Heinz-Glas GmbH (Kleintettau, Germania)
   Concluziile reclamantei

               —

               annulation de la décision de la troisième chambre de recours du 7 juillet 2008, affaire R 1411/2007-3, en ce qu'elle a rejeté le recours de la requérante et considéré le modèle communautaire „Tour” no 29178-0002 nul,

               —

               validité du modèle communautaire „Tour” no 29178-0002 en classe 09-01.

         Motivele și principalele argumente

      Desenul sau modelul industrial comunitar înregistrat care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: desenul sau modelul industrial comunitar nr. 29178-0002 pentru „flacoane”.

      Titularul desenului sau al modelului industrial comunitar: reclamanta.

      Partea care solicită declararea nulității desenului sau al modelului industrial comunitar: Heinz-Glas GmbH.

      Dreptul asupra desenului sau modelului industrial al părții care solicită declararea nulității: Un flacon neînregistrat, denumit „Empire” având nr. F 3990.

      Decizia diviziei de anulare: declară nulitatea desenului sau al modelului comunitar.

      Decizia camerei de recurs: Respinge recursul.

      Motivele invocate: Desenul sau modelul comunitar ar poseda caracterul de noutate necesar, documentele prezentate de Heinz-Glas GmbH pentru a dovedi că ar fi divulgat public un model de flacon identic anterior desenului sau modelului comunitar nu ar avea forță probantă.


title: Cauza F-26/10: Acțiune introdusă la 6 mai 2010 — Costa/Comisia

text:
               3.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 179/58

         Acțiune introdusă la 6 mai 2010 — Costa/Comisia
   (Cauza F-26/10)
   2010/C 179/100
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Antonino Costa (Thionville, Franța) (reprezentanți: L. Levi și M. Vandenbussche, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei de excludere a reclamantului din cadrul exercițiului de promovare 2009 și obligarea pârâtei la plata unei sume cu titlu de reparare a prejudiciului moral

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei AIPN de excludere a reclamantului din cadrul exercițiului de promovare 2009, în legătură cu care acesta a luat cunoștință la 22 noiembrie 2009;

               —

               în măsura în care este necesar, anularea deciziei din 27 ianuarie 2010 de respingere a reclamației;

               —

               în consecință, obligarea pârâtei la reluarea în mod legal a exercițiului de promovare 2009, cu includerea reclamantului;

               —

               obligarea pârâtei la plata sumei de 25 000 euro cu titlu de reparare a prejudiciului moral;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-142/14 P: Recurs introdus la 24 martie 2014 de The Sunrider Corporation împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 23 ianuarie 2014 în cauza T-221/12, The Sunrider Corporation/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

text:
               7.7.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 212/11

         Recurs introdus la 24 martie 2014 de The Sunrider Corporation împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 23 ianuarie 2014 în cauza T-221/12, The Sunrider Corporation/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   (Cauza C-142/14 P)
   2014/C 212/12
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: The Sunrider Corporation (reprezentanți: N. Dontas și K. Markakis, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Tribunalului:

               —

               declararea prezentului recurs ca fiind admisibil;

               —

               anularea în parte a hotărârii atacate pronunțate de Tribunalul Uniunii Europene (Camera a treia) la 23 ianuarie 2014 în cauza T-221/12, în măsura în care prin aceasta s-a respins al doilea motiv [încălcarea articolului 75 a doua teză și a articolului 76 alineatul (1) a doua teză din RMC nr. 207/2009 (1)] și al treilea motiv [încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din RMC nr. 207/2009] invocate în acțiunea recurentei din 25 mai 2012;

               —

               trimiterea cauzei la Tribunal spre rejudecare în ceea ce privește al doilea și al treilea motiv invocate în acțiunea recurentei din 25 mai 2012 și pentru o nouă aplicare a articolului 8 alineatul (1) litera (b) din RMC nr. 207/2009;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată efectuate de recurentă în prezenta procedură de recurs în fața Curții de Justiție a Uniunii Europene;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată efectuate de recurentă în procedura în primă instanță în fața Tribunalului și

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor care au fost efectuate în mod necesar de recurentă în procedurile administrative subiacente în fața Camerei a patra de recurs a OAPI în cauza R 2401/2010-4.

      Motivele și principalele argumente

   PRIMUL MOTIV DE APEL: Tribunalul a încălcat articolul 1 alineatul (2) din Directiva 2001/83/CE (2) și articolul 2 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 726/2004 (3) în ceea ce privește definiția și domeniul de aplicare al termenului „medical”. Tribunalul și-a depășit competența prin crearea unor noi definiții legale, și anume produse „de uz medical în sensul larg al termenului”, și a ignorat definițiile legale relevante care fuseseră adoptate de legiuitorul UE.
   AL DOILEA MOTIV DE APEL: Tribunalul a încălcat dreptul recurentei de a fi ascultată, bazându-se în mod nejustificat pe un „fapt notoriu” care era crucial pentru soluționarea litigiului. Tribunalul a încălcat dreptul recurentei de a fi ascultată prin faptul că a considerat, la punctul 77 din hotărârea atacată, că un anumit fapt intra sub incidența noțiunii „fapt notoriu”, fără a-și întemeia aprecierea prin referirea la vreun element de probă din dosarul cauzei și fără a justifica în vreun fel motivul pentru care acel fapt a fost calificat din punct de vedere juridic ca fiind „notoriu”.
   AL TREILEA MOTIV DE APEL: Tribunalul a încălcat articolul 8 alineatul (1) litera (b) din RMC nr. 207/2009, întrucât (a) a efectuat o examinare și o apreciere limitate a similitudinii dintre suplimentele nutritive pe bază de plante și doar produsele menționate în mod expres în titlul clasei 32, fără a examina in concreto dacă există vreo similitudine între suplimentele nutritive pe bază de plante și celelalte produse care intră în categoria produselor din clasa 32, (b) a denaturat conținutul deciziei atacate și a substituit propria apreciere și motivare celei a camerei de recurs cu privire la „publicul relevant” și (c) a săvârșit o eroare de drept la examinarea și la aprecierea factorilor/criteriilor individuale de similitudine a produselor în discuție, în special cu privire la (i) interpretarea și aplicarea termenului „medical” ca fiind destinația principală a suplimentelor nutritive pe bază de plante, (ii) cerința legală ca „o mare parte” dintre fabricanții produselor în discuție să fie aceiași, (iii) criteriile/standardele legale utilizate pentru compararea produselor, (iv) respingerea celui de la doilea motiv al acțiunii ca inoperant, (v) neexaminarea factorului „substituibilitate” și (vi) neexaminarea naturii produselor comparate.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, p. 1).

      (2)  Directiva 2001/83/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 noiembrie 2001 de instituire a unui cod comunitar cu privire la medicamentele de uz uman (JO L 311, p.67, Ediție specială, 13/vol. 33, p. 3).

      (3)  Regulamentul (CE) nr. 726/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 31 martie 2004 de stabilire a procedurilor comunitare privind autorizarea și supravegherea medicamentelor de uz uman și veterinar și de instituire a unei Agenții Europene pentru Medicamente (JO L 136, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 44, p. 83).


               16.1.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 11/1

         2010/C 11/01
   Ultima publicație a Curții de Justiție în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

         JO C 312, 19.12.2009

      Publicații anterioare

      JO C 297, 5.12.2009

      JO C 282, 21.11.2009

      JO C 267, 7.11.2009

      JO C 256, 24.10.2009

      JO C 244, 10.10.2009

      JO C 233, 26.9.2009

   Aceste texte sunt disponibile pe:
   EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Cauza C-493/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesfinanzgericht – Außenstelle Linz (Austria) la 6 noiembrie 2014 – Dilly’s Wellnesshotel GmbH

text:
               9.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 46/21

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesfinanzgericht – Außenstelle Linz (Austria) la 6 noiembrie 2014 – Dilly’s Wellnesshotel GmbH
   (Cauza C-493/14)
   (2015/C 046/26)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesfinanzgericht – Außenstelle Linz

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Dilly’s Wellnesshotel GmbH

      Administrația vizată: Finanzamt Linz

      Întrebările preliminare

               1)

               Este contrar dreptului Uniunii ca o reglementare în materia ajutoarelor să utilizeze procedura specială prevăzută la articolul 25 din Regulamentul general de exceptare pe categorii de ajutoare (1) (denumit în continuare „regulamentul”) pentru a fi exceptată de la obligația de notificare prevăzută la articolul 108 alineatul (3) TFUE, în condițiile în care nu sunt respectate diferite obligații din capitolul I din regulament și, în plus, nu se face trimitere la regulament?

               2)

               Este contrar dreptului Uniunii ca o reglementare în materia ajutoarelor să se bazeze pe procedura specială prevăzută la articolul 25 din regulament, aplicabilă ajutoarelor pentru protecția mediului, în condițiile în care nu sunt îndeplinite unele obligații prevăzute în capitolul II din acesta, și anume promovarea unor măsuri pentru protecția mediului și/sau a unor măsuri privind economisirea energiei potrivit articolului 17 punctul 1 din regulament?

               3)

               Dreptul Uniunii se opune unei reglementări naționale care nu cuprinde nicio limitare în timp și nici nu face referire la perioada indicată în notificarea exceptării, astfel încât limitarea la 10 ani a perioadei de reducere a impozitelor energetice, impusă la articolul 25 alineatul (3) din regulament, rezultă numai din notificarea exceptării?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 800/2008 al Comisiei din 6 august 2008 de declarare a anumitor categorii de ajutoare compatibile cu piața comună în aplicarea articolelor 87 și 88 din tratat (Regulament general de exceptare pe categorii de ajutoare), JO L 214, p. 3.


title: Cauza C-458/07: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 12 martie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Portugheză (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Telecomunicații — Directiva 2002/22/CE — Serviciu universal — Obligația de a pune la dispoziția utilizatorilor finali a unei liste complete a abonaților telefonici și a unui serviciu de informații telefonice complete)

text:
               16.5.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 113/8

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 12 martie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Portugheză
   (Cauza C-458/07) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Telecomunicații - Directiva 2002/22/CE - Serviciu universal - Obligația de a pune la dispoziția utilizatorilor finali a unei liste complete a abonaților telefonici și a unui serviciu de informații telefonice complete)
   2009/C 113/15
   Limba de procedură: portugheza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: G. Braun și P. Guerra e Andrade, agenți)

      Pârâtă: Republica Portugheză (reprezentanți: L. Inez Fernandes, agent și L. Morais, avocat)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolului 5 alineatele (1) și (2) și a articolului 25 alineatele (1) și (3) din Directiva 2002/22/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind serviciul universal și drepturile utilizatorilor cu privire la rețelele și serviciile electronice de comunicații (directiva privind serviciul universal) (JO L 108, p. 51, Ediție specială, 13/vol. 35, p. 213) — Neincluderea anumitor abonați în lista generală a abonaților telefonici

      Dispozitivul

               1)

               Prin lipsa garantării în practică a punerii la dispoziția tuturor utilizatorilor finali a cel puțin unei liste complete a abonaților telefonici și a cel puțin unui serviciu de informații telefonice complete, conform dispozițiilor articolului 5 alineatele (1) și (2) și ale articolului 25 alineatele (1) și (3) din Directiva 2002/22/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind serviciul universal și drepturile utilizatorilor cu privire la rețelele și serviciile electronice de comunicații (directiva privind serviciul universal), Republica Portugheză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive.

               2)

               Obligă Republica Portugheză la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 297, 8.12.2007.


title: Cauza T-383/15: Ordonanța Tribunalului din 20 aprilie 2016 – Dima/EUIPO (Forma unei cutii cubice deschise) [„Marcă a Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a unei mărcii a Uniunii Europene tridimensionale — Forma unei cutii cubice deschise — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Acțiune vădit nefondată”]

text:
               20.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 222/21

         Ordonanța Tribunalului din 20 aprilie 2016 – Dima/EUIPO (Forma unei cutii cubice deschise)
   (Cauza T-383/15) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a unei mărcii a Uniunii Europene tridimensionale - Forma unei cutii cubice deschise - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Acțiune vădit nefondată”])
   (2016/C 222/26)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Dima Verwaltungs GmbH (Hamburg, Germania) (reprezentant: T. Kerkhoff, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietatea Intelectuală (EUIPO) (reprezentanți: A. Schifko, agenți)

      Obiectul

   Acțiune împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 27 martie 2015 (cauza R 2568/2014-5) privind o cerere de înregistrare a unui semn tridimensional constituit din forma unei cutii cubice deschise ca marcă a Uniunii Europene

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Dima Verwaltungs GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 328, 5.10.2015.


title: Cauza T-5/11: Acțiune introdusă la 7 ianuarie 2011 — Export Development Bank of Iran/Consiliul

text:
               5.3.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 72/23

         Acțiune introdusă la 7 ianuarie 2011 — Export Development Bank of Iran/Consiliul
   (Cauza T-5/11)
   2011/C 72/39
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Export Development Bank of Iran (reprezentant: J. M. Thouvenin, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile reclamantei

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei 2010/644/PESC din 25 octombrie 2010, în măsura în care aceasta se referă la reclamantă;

               —

               anularea deciziei cuprinse în scrisoarea Consiliului adresată reclamantei la 28 octombrie 2010;

               —

               declararea Deciziei 2010/413/PESC ca fiind inaplicabilă reclamantei;

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente invocate de reclamantă sunt identice sau similare în esență cu cele invocate în cauza T-4/11, Export Development Bank of Iran/Consiliul.


title: Cauza T-361/16: Acțiune introdusă la 4 iulie 2016 – TBWA\London/EUIPO (MEDIA ARTS LAB)

text:
               29.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 314/31

         Acțiune introdusă la 4 iulie 2016 – TBWA\London/EUIPO (MEDIA ARTS LAB)
   (Cauza T-361/16)
   (2016/C 314/43)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: TBWA\London Ltd (Londra, Regatul Unit) (reprezentant: D. Farnsworth, Solicitor)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Marca în litigiu: marca verbală a Uniunii Europene „MEDIA ARTS LAB” – cererea de înregistrare nr. 13 238 308

      Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 19 aprilie 2016 în cauza R 958/2015-2

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate, în măsura în care a confirmat concluzia examinatorului potrivit căreia marca a cărei înregistrare s-a solicitat era descriptivă și lipsită de caracter distinctiv pentru produsele și serviciile pentru care a fost considerată ca fiind descriptivă și lipsită de caracter distinctiv;

               —

               autorizarea publicării mărcii Uniunii Europene care face obiectul cererii de înregistrare nr. 13 238 308 și

               —

               obligarea EUIPO la plata propriilor cheltuieli de judecată, precum și a celor ale reclamantei.

      Motivele invocate

               —

               Oficiul nu a ținut seama în mod corespunzător de serviciile pentru care a fost depusă cererea de înregistrare;

               —

               Oficiul nu a examinat în mod corespunzător, în ansamblul său, marca a cărei înregistrare s-a solicitat. Mai curând, acesta a divizat marca în părți, utilizând definiții pentru MEDIA ARTS și pentru MEDIA LAB, și a precizat că aceste părți sunt descriptive. El nu a abordat problema efectului mărcii în ansamblul său;

               —

               Oficiul nu a acceptat că marca este considerabil mai puţin descriptivă decât cea din decizia PIPELINE pe care se întemeiază;

               —

               În pofida (și cu încălcarea) principiului egalității de tratament, Oficiul nu a urmat practica sa anterioară de acceptare a mărcilor care conțin termenul MEDIA pentru servicii de publicitate în combinație cu alte locații „neobișnuite”.


title: Cauza T-469/09: Hotărârea Tribunalului din 2 februarie 2012 — Grecia/Comisia ( „FEOGA — Secțiunea «Garantare» — Cheltuieli excluse de la finanțarea comunitară — Sectorul prelucrării tomatelor și sectorul stocării orezului — Controale principale — Sistem integrat de gestiune și de control referitor la anumite sisteme de ajutoare comunitare — Principiul proporționalității” )

text:
               17.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 80/16

         Hotărârea Tribunalului din 2 februarie 2012 — Grecia/Comisia
   (Cauza T-469/09) (1)

   (FEOGA - Secțiunea «Garantare» - Cheltuieli excluse de la finanțarea comunitară - Sectorul prelucrării tomatelor și sectorul stocării orezului - Controale principale - Sistem integrat de gestiune și de control referitor la anumite sisteme de ajutoare comunitare - Principiul proporționalității)
   2012/C 80/25
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Republica Elenă (reprezentanți: I. K. Chalkias și S. Papaïoannou, agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: P. Rossi și A. Markoulli, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei 2009/721/CE a Comisiei din 24 septembrie 2009 de excludere de la finanțarea comunitară a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul secțiunii Garantare a Fondului european de orientare și garantare agricolă (FEOGA), în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și în cadrul Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) (JO L 257, p. 28).

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea

               2.

               Obligă Republica Elenă la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 24, 30.1.2010.


title: Cauza T-628/11: Acțiune introdusă la 5 decembrie 2011 — Biogas Nord/Comisia

text:
               18.2.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 49/27

         Acțiune introdusă la 5 decembrie 2011 — Biogas Nord/Comisia
   (Cauza T-628/11)
   2012/C 49/49
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Biogas Nord AG (Bielefeld, Germania) (reprezentant: C. Birkemeyer, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei Comisiei din 26 ianuarie 2011 [referința K(2011) 275] privind ajutorul de stat C 7/2010 (ex CP 250/2009 și NN 5/2010) acordat de Germania prin clauza de redresare prevăzută de Legea privind impozitul pe profit („KStG, Sanierungsklausel”);

               —

               obligarea Comisiei la plata către reclamantă a cheltuielilor de judecată, în temeiul articolului 87 alineatul (2) din Regulamentul de procedură al Tribunalului.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe respectarea principiului creditorului privat
               În cadrul primului motiv, reclamanta susține că prevederea cuprinsă în articolul 8c alineatul 1a din Legea germană privind impozitul pe profit (Körperschaftssteuergesetz, denumită în continuare „KStG”) nu constituie un ajutor în sensul articolului 107 și următoarelor TFUE, întrucât întreprinderile beneficiare realizează o contraprestație echivalentă, ceea ce justifică comparația cu comportamentul unui creditor privat care operează într-o economie de piață.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe lipsa caracterului selectiv
               În această privință, reclamanta susține că articolul 8c alineatul 1a din KStG nu este un ajutor în sensul articolelor 107 și 108 TFUE întrucât dispoziția menționată nu are ca efect să confere avantaje în mod selectiv.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe protecția încrederii legitime
               În cadrul celui de al treilea motiv al acțiunii, reclamanta susține că întreprinderile care au luat decizii referitoare la patrimoniul lor înainte de a lua cunoștință de procedura inițiată de Comisie în temeiul articolului 108 alineatul (2) TFUE au dreptul de a obține protecția încrederii lor legitime față de decizia atacată.


title: Cauza C-119/11: Acțiune introdusă la 4 martie 2011 — Comisia Europeană/Republica Franceză

text:
               14.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 145/16

         Acțiune introdusă la 4 martie 2011 — Comisia Europeană/Republica Franceză
   (Cauza C-119/11)
   2011/C 145/22
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Dintilhac și C. Soulay, agenți)

      Pârâtă: Republica Franceză

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin aplicarea, începând cu 1 ianuarie 2007, a cotei de TVA de 2,10 % pentru veniturile realizate din biletele de intrare la primele reprezentații ale unor concerte care se desfășoară în localuri în care în mod facultativ se oferă consumație în timpul spectacolului, Republica Franceză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 99 și 110 din Directiva TVA (1);

               —

               obligarea Republicii Franceze la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin prezenta acțiune, Comisia impută pârâtei aplicarea, începând cu 1 ianuarie 2007, a unei cote de TVA de 2,10 % pentru veniturile realizate din biletele de intrare la primele reprezentații ale unor concerte care se desfășoară în localuri în care în mod facultativ se oferă consumație în timpul spectacolului, în locul cotei anterioare de 5,5 %.
   Reclamanta invocă faptul că, în temeiul articolului 110 din Directiva TVA, statele membre care, la 1 ianuarie 1991, aplicau cote reduse de TVA inferioare valorii minime de 5 %, pot continua să aplice cotele reduse respective. Totuși, acest articol nu poate autoriza statele membre să introducă noi derogări sau să extindă domeniul de aplicare al derogărilor existente la 1 ianuarie 1991, după ce au redus domeniul de aplicare ulterior acestei date. Or, tocmai aceasta este situația în speță, întrucât pârâta a redus, începând cu 1 ianuarie 1997, domeniul de aplicare al derogării care exista la 1 ianuarie 1991 în materie de cotă redusă de TVA și a exclus în mod expres de la acest beneficiu veniturile din primele reprezentații provenite din vânzarea de bilete „care dau exclusiv dreptul de acces la concerte care se desfășoară în localuri în care în mod facultativ se oferă consumație în timpul spectacolului”. Așadar, prin extinderea domeniului de aplicare al unei derogări de la directivă, Republica Franceză ar încălca obiectivele acesteia din urmă.

      (1)  Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7).


title: Cauza T-255/08: Acțiune introdusă la 16 iunie 2008 — Montero Padilla/OAPI — Padilla Requena (JOSE PADILLA)

text:
               15.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/65

         Acțiune introdusă la 16 iunie 2008 — Montero Padilla/OAPI — Padilla Requena (JOSE PADILLA)
   (Cauza T-255/08)
   (2008/C 209/115)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola
   Părțile

      Reclamantă: Eugenia Montero Padilla (Madrid, Spania) (reprezentanți: G. Aguillaume Gandasegui și P. Linde Puelles, abogados)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: José María Padilla Requena
   Concluziile reclamantei
   Anularea Deciziei OAPI din 1 martie 2008 și respingerea cererii de înregistrare a mărcii comunitare „JOSE PADILLA” pentru clasele 9, 25 și 41.
   Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: José María Padilla Requena

      Marca comunitară vizată: marca verbală „JOSE PADILLA” (cererea de înregistrare nr. 2.844.066) pentru produse și servicii din clasele 9, 25 și 41.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: reclamanta.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca verbală spaniolă „JOSE PADILLA”, pentru produse și servicii din clasa 41.

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția.

      Decizia camerei de recurs: respinge acțiunea.

      Motivele invocate: aplicarea greșită a articolului 4, a articolului 7 alineatul (1) literele (a), (b), (c) și (f), precum și a articolului 8 alineatele (1) și (5) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 privind marca comunitară.


title: Cauza C-13/08: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 22 decembrie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bundesgerichtshof — Germania) — Procedură inițiată de Erich Stamm, Anneliese Hauser (Acordul dintre Comunitatea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte, și Confederația Elvețiană, pe de altă parte, privind libera circulație a persoanelor — Egalitate de tratament — Lucrători frontalieri care desfășoară o activitate independentă — Contract de arendare — Structură agrară)

text:
               21.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/21

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 22 decembrie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bundesgerichtshof — Germania) — Procedură inițiată de Erich Stamm, Anneliese Hauser
   (Cauza C-13/08) (1)

   (Acordul dintre Comunitatea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte, și Confederația Elvețiană, pe de altă parte, privind libera circulație a persoanelor - Egalitate de tratament - Lucrători frontalieri care desfășoară o activitate independentă - Contract de arendare - Structură agrară)
   (2009/C 44/35)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Bundesgerichtshof
   Părțile din acțiunea principală
   Erich Stamm, Anneliese Hauser

      Cu participarea: Regierungspräsidium Freiburg
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Bundesgerichtshof — Interpretarea articolului 12 alineatul (1), a articolului 13 alineatul (1) și a articolului 15 alineatul (1) din anexa I la Acordul între Comunitatea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte, și Confederația Elvețiană, pe de altă parte, privind libera circulație a persoanelor, semnat la Luxemburg la 21 iunie 1999 (JO 2002, L 114, p. 6) — Aplicabilitatea principiului egalității de tratament lucrătorilor frontalieri care desfășoară o activitate independentă — Fermier de cetățenie elvețiană cu reședința în Elveția care a încheiat un contract de arendare a unei ferme având ca obiect o exploatație agricolă situată în Germania
   Dispozitivul
   În temeiul articolului 15 alineatul (1) din anexa I la Acordul dintre Comunitatea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte, și Confederația Elvețiană, pe de altă parte, privind libera circulație a persoanelor, semnat la Luxemburg la 21 iunie 1999, o parte contractantă trebuie să acorde „lucrătorilor frontalieri care desfășoară o activitate independentă”, în sensul articolului 13 din această anexă, ai celeilalte părți contractante, în ceea ce privește accesul la o activitate independentă și exercitarea acesteia în statul gazdă, un tratament care nu este mai puțin favorabil decât cel care este acordat de acesta din urmă propriilor resortisanți.

      (1)  JO C 92, 12.4.2008.