               22.2.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 67/16

         Acțiune introdusă la 21 decembrie 2017 de către Autoritatea AELS de Supraveghere împotriva Islandei
   (Cauza E-17/17)
   (2018/C 67/16)
   La data de 21 decembrie 2017, Autoritatea AELS de Supraveghere, reprezentată de Carsten Zatschler, Catherine Howdle și Ingibjörg Ólöf Vilhjálmsdóttir, în calitate de agenți ai Autorității AELS de Supraveghere, 35 Rue Belliard, 1040 Bruxelles, Belgia, a introdus o acțiune împotriva Islandei la Curtea de Justiție a AELS.
   Autoritatea AELS de Supraveghere solicită Curții de Justiție a AELS:

               1.

               să declare că, deoarece nu a adoptat măsurile necesare pentru transpunerea actului menționat la punctul 8 din anexa V la Acordul privind Spațiul Economic European (Directiva 2014/54/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 aprilie 2014 privind măsurile de facilitare a exercitării drepturilor conferite lucrătorilor în contextul liberei circulații a lucrătorilor), astfel cum a fost adaptat la acord prin Protocolul 1 la acesta și, în orice caz, deoarece nu a informat Autoritatea AELS de Supraveghere cu privire la măsurile pe care le-a adoptat pentru a pune în aplicare actul, Islanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul actului respectiv și al articolului 7 din acord;

               2.

               să dispună suportarea cheltuielilor de judecată de către Islanda.

         Situația de fapt și de drept și motivele invocate:

               —

               Autoritatea AELS de Supraveghere a emis, la 18 ianuarie 2017, un aviz motivat în care susținea că, deoarece nu a adoptat măsurile necesare pentru a asigura transpunerea actului menționat la punctul 8 din anexa V la Acordul privind Spațiul Economic European (Directiva 2014/54/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 aprilie 2014 privind măsurile de facilitare a exercitării drepturilor conferite lucrătorilor în contextul liberei circulații a lucrătorilor) și/sau deoarece nu a informat Autoritatea AELS de Supraveghere cu privire la măsurile adoptate, Islanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul actului și al articolului 7 din Acordul privind SEE. În temeiul articolului 31 al doilea paragraf din Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea de Justiție (SCA), Autoritatea AELS de Supraveghere a solicitat Islandei să ia măsurile necesare pentru a se conforma avizului motivat în termen de două luni de la data notificării, adică până cel târziu la 18 martie 2017.

               —

               Guvernul Islandei a răspuns avizului motivat al autorității la 13 februarie 2017. În răspunsul transmis, guvernul Islandei a făcut referire la răspunsul său la scrisoarea de punere în întârziere și a afirmat că obiectivul său este să înainteze Parlamentului, înainte de 1 aprilie 2017, proiectul de lege de transpunere a actului menționat în legislația islandeză.

               —

               Autoritatea nu a mai primit alte informații privind transpunerea până la primirea formularului 1 din 30 noiembrie 2017. În acest formular, guvernul Islandei a indicat că actul a fost transpus pe deplin în legislația islandeză. Deși în formular nu se indica data punerii în aplicare, guvernul Islandei a atașat la formularul 1 o copie a unei măsuri care, conform afirmațiilor guvernului, era o măsură de punere în aplicare din data de 30 octombrie 2014: Legea islandeză nr. 105/2014 privind exercitarea liberă a dreptului la încadrarea în muncă și la ședere în Spațiul Economic European (denumită în continuare „Legea nr. 105/2014”).

               —

               Prin e-mailul din 4 decembrie 2017, Autoritatea AELS de Supraveghere a cerut Ministerului Afacerilor Sociale din Islanda să explice dacă, având în vedere răspunsurile la scrisoarea de punere în întârziere și la avizul motivat, notificarea Legii nr. 105/2014 drept măsură de punere în aplicare a fost o greșeală. Ministerul a răspuns prin e-mail, la 7 decembrie 2017, afirmând că, în opinia sa, Legea nr. 105/2014 transpune pe deplin directiva și oferind o explicație referitoare la seria de răspunsuri anterioare: „s-a considerat că este mai transparent să se includă o clauză specială în Legea nr. 105/2014, care să precizeze faptul că actul transpune directiva”, clauză care ar urma să fie adăugată prin intermediul propunerii legislative din aprilie 2017.

               —

               La 19 decembrie 2017, după ce a evaluat dacă s-ar putea considera că măsurile notificate la momentul respectiv transpun actul, Autoritatea AELS de Supraveghere a hotărât să sesizeze Curtea în temeiul articolului 31 al doilea paragraf din SCA.


               22.2.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 67/12

         Acțiune introdusă la 21 decembrie 2017 de către Autoritatea AELS de Supraveghere împotriva Islandei
   (Cauza E-13/17)
   (2018/C 67/12)
   La data de 21 decembrie 2017, Autoritatea AELS de Supraveghere, reprezentată de Carsten Zatschler, Catherine Howdle și Ingibjörg Ólöf Vilhjálmsdóttir, în calitate de agenți ai Autorității AELS de Supraveghere, 35 Rue Belliard, 1040 Bruxelles, Belgia, a introdus o acțiune împotriva Islandei la Curtea de Justiție a AELS.
   Autoritatea AELS de Supraveghere solicită Curții de Justiție a AELS:

               1.

               să declare că Islanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 7 din Acordul privind SEE deoarece nu a transpus în ordinea sa juridică internă actul menționat la punctul 31bbe din anexa IX la acordul respectiv [Regulamentul delegat (UE) 2015/514 al Comisiei din 18 decembrie 2014 privind informațiile care trebuie furnizate de către autoritățile competente Autorității Europene pentru Valori Mobiliare și Piețe în temeiul articolului 67 alineatul (3) din Directiva 2011/61/UE a Parlamentului European și a Consiliului], astfel cum a fost adaptat prin Protocolul 1 la Acordul privind SEE;

               2.

               să dispună suportarea cheltuielilor de judecată de către Islanda.

         Situația de fapt și de drept și motivele invocate

               —

               Cererea se referă la nerespectarea de către Islanda, până la data de 12 septembrie 2017, a avizului motivat emis de Autoritatea AELS de Supraveghere la 12 iulie 2017 referitor la faptul că acest stat nu a transpus în ordinea sa juridică Regulamentul delegat (UE) 2015/514 al Comisiei din 18 decembrie 2014 privind informațiile care trebuie furnizate de către autoritățile competente Autorității Europene pentru Valori Mobiliare și Piețe în temeiul articolului 67 alineatul (3) din Directiva 2011/61/UE a Parlamentului European și a Consiliului, menționat la punctul 31bbe din anexa IX la Acordul privind Spațiul Economic European și astfel cum a fost adaptat la acord prin Protocolul 1 la acesta („actul”).

               —

               Autoritatea AELS de Supraveghere susține că, prin faptul că nu a adoptat, în termenul prevăzut, măsurile necesare pentru transpunerea actului menționat, Islanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 7 din Acordul privind SEE.


title: Cauza C-336/16: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 22 februarie 2018 – Comisia Europeană/Republica Polonă [Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 2008/50/CE — Calitatea aerului înconjurător — Articolul 13 alineatul (1) — Articolul 22 alineatul (3) — Anexa XI — Concentrații de particule PM10 în aerul înconjurător — Depășiri ale valorilor-limită în anumite zone și aglomerări — Articolul 23 alineatul (1) — Planuri privind calitatea aerului — Perioadă de depășire „cât mai scurtă cu putință” — Lipsa unor acțiuni potrivite în programele de protecție a calității aerului înconjurător — Transpunere incorectă]

text:
               16.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 134/6

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 22 februarie 2018 – Comisia Europeană/Republica Polonă
   (Cauza C-336/16) (1)

   ([Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 2008/50/CE - Calitatea aerului înconjurător - Articolul 13 alineatul (1) - Articolul 22 alineatul (3) - Anexa XI - Concentrații de particule PM10 în aerul înconjurător - Depășiri ale valorilor-limită în anumite zone și aglomerări - Articolul 23 alineatul (1) - Planuri privind calitatea aerului - Perioadă de depășire „cât mai scurtă cu putință” - Lipsa unor acțiuni potrivite în programele de protecție a calității aerului înconjurător - Transpunere incorectă])
   (2018/C 134/07)
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: K. Herrmann, K. Petersen și E. Manhaeve, agenți)

      Pârâtă: Republica Polonă (reprezentanți: B. Majczyna, D. Krawczyk și K. Majcher, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Republica Polonă:

                           —

                           întrucât a depășit, începând din anul 2007 și până în anul 2015 inclusiv, valorile-limită zilnice aplicabile concentrațiilor de particule PM10 în 35 de zone de evaluare și de gestionare a calității aerului și valorile-limită anuale aplicabile concentrațiilor de particule PM10 în 9 zone de evaluare și de gestionare a calității aerului;

                           —

                           întrucât nu a adoptat, în planurile privind calitatea aerului, măsuri potrivite care să asigure ca perioada de depășire a valorilor-limită aplicabile concentrațiilor de particule PM10 în aerul înconjurător să fie cât mai scurtă cu putință;

                           —

                           întrucât a depășit valorile-limită zilnice aplicabile concentrațiilor de particule PM10 în aerul înconjurător majorate cu marja de toleranță între 1 ianuarie 2010 și 10 iunie 2011 în zonele Radom, Pruszków-Żyrardów și Kędzierzyn-Koźle, precum și între 1 ianuarie 2011 și 10 iunie 2011 în zona Ostrów-Kępno și

                           —

                           întrucât nu a transpus corect articolul 23 alineatul (1) al doilea paragraf din Directiva 2008/50/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 mai 2008 privind calitatea aerului înconjurător și un aer mai curat pentru Europa,

                     nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul dispozițiilor articolului 13 alineatul (1) din Directiva 2008/50 coroborate cu dispozițiile anexei XI la această directivă, ale articolului 23 alineatul (1) al doilea paragraf din directiva menționată și, respectiv, al dispozițiilor articolului 22 alineatul (3) din Directiva 2008/50 coroborate cu dispozițiile anexei XI la această directivă.

               2)

               Obligă Republica Polonă la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 343, 19.9.2016.


title: Cauza T-138/18: Acțiune introdusă la 28 februarie 2018 – De Esteban Alonso/Comisia

text:
               4.6.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 190/30

         Acțiune introdusă la 28 februarie 2018 – De Esteban Alonso/Comisia
   (Cauza T-138/18)
   (2018/C 190/53)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Fernando De Esteban Alonso (Saint-Martin-de-Seignanx, Franța) (reprezentant: C. Huglo, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               obligarea OLAF la depunerea în mod complet și integral a notei din 19 martie 2003, întocmită în cauza Franchet și Byk/Comisia (T-48/05), la Tribunalul Uniunii Europene;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata sumei de 1 102 291,68 euro (un milion o sută două mii două sute nouăzeci și unu de euro și șaizeci și opt de cenți) pentru repararea prejudiciilor suferite, sub rezerva modificării acestei sume, repartizată astfel:

                           —

                           cu titlu de prejudiciu moral suferit ca urmare a faptului că nu a fost ascultat niciodată cu privire la faptele care au motivat începerea urmăririi penale împotriva sa, suma de 60 000 de euro;

                           —

                           cu titlu de prejudicii suferite din cauza comportamentului ilegal, nejustificat și disproporționat al Comisiei Europene prin continuarea unor proceduri fără temei și în lipsa elementului material:

                                       —

                                       suma de 39 293,38 euro cu titlu de prejudiciu material reprezentând onorariul avocatului;

                                       —

                                       suma de 872,74 euro cu titlu de prejudiciu material reprezentând cheltuieli de deplasare;

                                       —

                                       suma de 500 000 de euro cu titlu de prejudiciu moral reprezentând atingerea incontestabilă adusă reputației și onoarei sale;

                                       —

                                       suma de 500 000 de euro pentru repararea prejudiciului fizic și moral cauzat de degradarea stării sale de sănătate;

                                       —

                                       suma de 2 125,56 euro pentru repararea prejudiciului material reprezentând cheltuieli pentru analize și cheltuieli medicale.

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata sumei de 3 000 de euro cu titlu de cheltuieli nerambursabile, precum și a tuturor cheltuielilor de judecată, sub rezerva modificării acestei sume.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă un motiv unic, întemeiat pe nelegalitatea comportamentului Comisiei Europene și pe erorile grave pe care aceasta din urmă le-ar fi săvârșit, în sensul că aceasta nu ar fi respectat, în primul rând, principiul bunei administrări, în al doilea rând, obligația de solicitudine și, în al treilea rând, principiul dreptului la apărare cu încălcarea articolelor 41 și 48 din Carta drepturilor fundamentale.


title: Cauza C-194/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovenia) la 19 martie 2018 – Jadran Dodič/BANKA KOPER, ALTA INVEST

text:
               4.6.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 190/10

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovenia) la 19 martie 2018 – Jadran Dodič/BANKA KOPER, ALTA INVEST
   (Cauza C-194/18)
   (2018/C 190/13)
   Limba de procedură: slovena

      Instanța de trimitere

   Vrhovno sodišče Republike Slovenije

      Părțile din procedura principală

      Recurent: Jadran Dodič

      Intimate: BANKA KOPER, ALTA INVEST

      Întrebările preliminare

               1)

               Dispozițiile articolului 1 alineatul (1) din Directiva 2001/23/CE a Consiliului trebuie interpretate în sensul că trebuie să fie calificat drept transfer juridic al unei întreprinderi sau al unei părți de întreprindere inclusiv un transfer precum cel realizat în împrejurările din prezenta cauză, care a avut ca obiect instrumentele financiare și celelalte active patrimoniale ale clienților (în concret, valorile mobiliare), conturile aferente titlurilor de creanță necorporale ale clienților și alte servicii financiare și accesorii, precum și arhiva, având în vedere faptul că, după încetarea activității de intermediere bursieră de către prima intimată, atribuirea prestării acestor servicii celei de a doua intimate depindea, în final, de decizia beneficiarilor (clienților)?

               2)

               În împrejurările descrise, este determinant numărul de clienți în beneficiul cărora, în urma încetării activității de intermediere bursieră de către prima intimată, a doua intimată prestează în prezent serviciile menționate?

               3)

               Împrejurarea că prima intimată își continuă activitatea cu beneficiarii în calitate de societate de consultanță financiară subordonată și, în cadrul acestei funcții, cooperează cu a doua intimată, influențează în vreo măsură constatarea existenței unui transferul al unei întreprinderi sau al unei unități?


title: Cauza T-25/17: Hotărârea Tribunalului din 19 aprilie 2018 – Bernhard Rintisch/EUIPO – Compagnie laitière européenne (PROTICURD) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană — Marca verbală PROTICURD — Mărcile naționale verbale anterioare PROTI și PROTIPLUS — Marca națională figurativă anterioară Proti Power — Motiv relativ de refuz — Obligația de motivare — Articolul 75 din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 94 din Regulamentul (UE) 2017/1001] — Utilizare serioasă a mărcilor anterioare — Articolul 42 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 47 alineatele (2) și (3) din Regulamentul 2017/1001] — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul 2017/1001] — Lipsa similitudinii produselor — Lipsa riscului de confuzie”]

text:
               4.6.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 190/26

         Hotărârea Tribunalului din 19 aprilie 2018 – Bernhard Rintisch/EUIPO – Compagnie laitière européenne (PROTICURD)
   (Cauza T-25/17) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană - Marca verbală PROTICURD - Mărcile naționale verbale anterioare PROTI și PROTIPLUS - Marca națională figurativă anterioară Proti Power - Motiv relativ de refuz - Obligația de motivare - Articolul 75 din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 94 din Regulamentul (UE) 2017/1001] - Utilizare serioasă a mărcilor anterioare - Articolul 42 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 47 alineatele (2) și (3) din Regulamentul 2017/1001] - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul 2017/1001] - Lipsa similitudinii produselor - Lipsa riscului de confuzie”])
   (2018/C 190/46)
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamant: Bernhard Rintisch (Bottrop, Germania) (reprezentant: A. Dreyer, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: A. Schifko, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Compagnie laitière européenne SA (Condé-sur-Vire, Franța)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 8 noiembrie 2016 (cauza R 247/2016-4) privind o procedură de opoziție între domnul Rintisch și Compagnie laitière européenne

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Domnul Bernhard Rintisch este obligat la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 63, 27.2.2017


201805250201897572018/C 200/221952017CJC20020180611RO01ROINFO_JUDICIAL20180417171821Cauzele conexate C-195/17, C-197/17-C-203/17, C-226/17, C-228/17, C-254/17, C-274/17, C-275/17, C-278/17-C-286/17 și C-290/17-C-292/17: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 17 aprilie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Amtsgericht Hannover, Amtsgericht Düsseldorf – Germania) – Helga Krüsemann și alții (C-195/17), Thomas Neufeldt și alții (C-197/17), Ivan Wallmann (C-198/17), Rita Hoffmeyer (C-199/17), Rudolf Meyer (C-199/17), Susanne de Winder (C-200/17), Holger Schlosser (C-201/17), Nicole Schlosser (C-201/17), Peter Rebbe și alții (C-202), Eberhard Schmeer (C-203/17), Brigitte Wittmann (C-226/17), Reinhard Wittmann (C-228/17), Regina Lorenz (C-254/17), Prisca Sprecher (C-254/17), Margarethe Yüce șia lții (C-274/17), Friedemann Schoen (C-275/17), Brigitta Schoen (C-275/17), Susanne Meyer și alții (C-278/17), Thomas Kiehl (C-279/17), Ralph Eßer (C-280/17), Thomas Schmidt (C-281/17), Werner Ansorge (C-282/17), Herbert Blesgen (C-283/17), Simone Künnecke și alții (C-284/17), Marta Gentile (C-285/17), Marcel Gentile (C-285/17), Gabriele Ossenbeck (C-286/17), Angelina Fell și alții (C-290/17), Helga Jordan-Grompe și alții (C-291/17), EUflight.de GmbH (C-292/17)/TUIfly GmbH [Trimitere preliminară — Transport — Norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și a anulării sau a întârzierii prelungite a zborurilor — Regulamentul (CE) nr. 261/2004 — Articolul 5 alineatul (3) — Articolul 7 alineatul (1) — Drept la despăgubiri — Scutire — Noțiunea „împrejurări excepționale” — „Grevă spontană”]
 ---documentbreak--- C2002018RO1710120180417RO0022171182Hotărârea Curții (Camera a treia) din 17 aprilie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Amtsgericht Hannover, Amtsgericht Düsseldorf – Germania) – Helga Krüsemann și alții (C-195/17), Thomas Neufeldt și alții (C-197/17), Ivan Wallmann (C-198/17), Rita Hoffmeyer (C-199/17), Rudolf Meyer (C-199/17), Susanne de Winder (C-200/17), Holger Schlosser (C-201/17), Nicole Schlosser (C-201/17), Peter Rebbe și alții (C-202), Eberhard Schmeer (C-203/17), Brigitte Wittmann (C-226/17), Reinhard Wittmann (C-228/17), Regina Lorenz (C-254/17), Prisca Sprecher (C-254/17), Margarethe Yüce șia lții (C-274/17), Friedemann Schoen (C-275/17), Brigitta Schoen (C-275/17), Susanne Meyer și alții (C-278/17), Thomas Kiehl (C-279/17), Ralph Eßer (C-280/17), Thomas Schmidt (C-281/17), Werner Ansorge (C-282/17), Herbert Blesgen (C-283/17), Simone Künnecke și alții (C-284/17), Marta Gentile (C-285/17), Marcel Gentile (C-285/17), Gabriele Ossenbeck (C-286/17), Angelina Fell și alții (C-290/17), Helga Jordan-Grompe și alții (C-291/17), EUflight.de GmbH (C-292/17)/TUIfly GmbH
   (Cauzele conexate C-195/17, C-197/17-C-203/17, C-226/17, C-228/17, C-254/17, C-274/17, C-275/17, C-278/17-C-286/17 și C-290/17-C-292/17) (
         1
      )
   „[Trimitere preliminară — Transport — Norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și a anulării sau a întârzierii prelungite a zborurilor — Regulamentul (CE) nr. 261/2004 — Articolul 5 alineatul (3) — Articolul 7 alineatul (1) — Drept la despăgubiri — Scutire — Noțiunea „împrejurări excepționale” — „Grevă spontană”]”2018/C 200/22Limba de procedură: germana
      Instanța de trimitere

   Amtsgericht Hannover, Amtsgericht Düsseldorf

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: Helga Krüsemann și alții (C-195/17), Thomas Neufeldt și alții (C-197/17), Ivan Wallmann (C-198/17), Rita Hoffmeyer (C-199/17), Rudolf Meyer (C-199/17), Susanne de Winder (C-200/17), Holger Schlosser (C-201/17), Nicole Schlosser (C-201/17), Peter Rebbe și alții (C-202/17), Eberhard Schmeer (C-203/17), Brigitte Wittmann (C-226/17), Reinhard Wittmann (C-228/17), Regina Lorenz (C-254/17), Prisca Sprecher (C-254/17), Margarethe Yüce și alții (C-274/17), Friedemann Schoen (C-275/17), Brigitta Schoen (C-275/17), Susanne Meyer și alții (C-278/17), Thomas Kiehl (C-279/17), Ralph Eßer (C-280/17), Thomas Schmidt (C-281/17), Werner Ansorge (C-282/17), Herbert Blesgen (C-283/17), Simone Künnecke și alții (C-284/17), Marta Gentile (C-285/17), Marcel Gentile (C-285/17), Gabriele Ossenbeck (C-286/17), Angelina Fell și alții (C-290/17), Helga Jordan-Grompe și alții (C-291/17), EUflight.de GmbH (C-292/17)

      Pârâtă: TUIfly GmbH

      Dispozitivul

   Articolul 5 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91, citit în lumina considerentului (14) al acestuia, trebuie să fie interpretat în sensul că absența spontană a unei părți semnificative a personalului navigant („grevă spontană”), precum cea în discuție în cauzele principale, care își are originea în anunțul-surpriză al unui operator efectiv de transport aerian cu privire la o restructurare a întreprinderii, ca urmare a unui apel care nu a fost lansat de reprezentanții lucrătorilor întreprinderii, ci în mod spontan chiar de către lucrătorii care au intrat în concediu medical, nu se încadrează în sfera noțiunii „împrejurări excepționale” în sensul acestei dispoziții.
   (
         1
      )	JO C 221, 10.7.2017

      JO C 231, 17.7.2017

      JO C 239, 24.7.2017

      JO C 283, 28.8.2017

      JO C 249, 31.7.2017


201806150351954872018/C 231/172352018CJC23120180702RO01ROINFO_JUDICIAL20180328141411Cauza C-235/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Naczelny Sąd Administracyjny (Polonia) la 28 martie 2018 – Vega International Car Transport and Logistic – Trading GmbH
 ---documentbreak--- C2312018RO1410120180328RO0017141141Cerere de decizie preliminară introdusă de Naczelny Sąd Administracyjny (Polonia) la 28 martie 2018 – Vega International Car Transport and Logistic – Trading GmbH
   (Cauza C-235/18)2018/C 231/17Limba de procedură: polona
      Instanța de trimitere

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Părțile din procedura principală

      Recurentă: Vega International Car Transport and Logistic – Trading GmbH

      Intimat: Dyrektor Izby Skarbowej w Warszawie (în prezent Dyrektor Izby Administracji Skarbowej w Warszawie)

      Întrebarea preliminară

   În noțiunea menționată la articolul 135 alineatul (1) litera (b) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (
         1
      ) sunt incluse și activitățile ce constau în punerea la dispoziție a cardurilor de carburant precum și negocierea, finanțarea și plata achizițiilor de carburant prin intermediul acestor carduri, sau astfel de activități complexe pot fi considerate ca fiind operațiuni în lanț al căror obiectiv principal îl constituie livrarea de carburant?
   (
         1
      )	JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7.


201806150621955132018/C 231/572912018TC23120180702RO01ROINFO_JUDICIAL20180507454511Cauza T-291/18: Acțiune introdusă la 7 mai 2018 – Biedermann Technologies/EUIPO (Compliant Constructs)
 ---documentbreak--- C2312018RO4510120180507RO0057451451Acțiune introdusă la 7 mai 2018 – Biedermann Technologies/EUIPO (Compliant Constructs)
   (Cauza T-291/18)2018/C 231/57Limba de procedură: germana
      Părțile

      Reclamantă: Biedermann Technologies GmbH & Co. KG (Donaueschingen, Germania) (reprezentant: A. Jacob, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „Compliant Constructs” – cererea de înregistrare nr. 16 125 461.

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 5 martie 2018 în cauza R 1626/2017-4.

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

            —

            anularea deciziei atacate și dispunerea înregistrării;

            —

            obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

            —

            încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (UE) nr. 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

            —

            încălcarea articolului 7 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


201806150691955302018/C 231/31232017TC23120180702RO01ROINFO_JUDICIAL20180516252622Cauza T-23/17: Hotărârea Tribunalului din 16 mai 2018 – Barnett/CESE („Funcție publică — Funcționari — Pensie pentru limită de vârstă — Pensionare anticipată fără reducerea drepturilor de pensie — Măsură prevăzută anterior la articolul 9 alineatul (2) din anexa VIII la statut — Interesul serviciului — Executarea unei hotărâri de anulare pronunțate de Tribunalul Funcției Publice — Răspundere”)
 ---documentbreak--- C2312018RO2520120180516RO0031252262Hotărârea Tribunalului din 16 mai 2018 – Barnett/CESE
   (Cauza T-23/17) (
         1
      )
   „(„Funcție publică — Funcționari — Pensie pentru limită de vârstă — Pensionare anticipată fără reducerea drepturilor de pensie — Măsură prevăzută anterior la articolul 9 alineatul (2) din anexa VIII la statut — Interesul serviciului — Executarea unei hotărâri de anulare pronunțate de Tribunalul Funcției Publice — Răspundere”)”2018/C 231/31Limba de procedură: franceza
      Părțile

      Reclamantă: Inge Barnett (Roskilde, Danemarca) (reprezentanți: S. Orlandi și T. Martin, avocați)

      Pârât: Comitetul Economic și Social European (reprezentanți: M. Pascua Mateo, K. Gambino, X. Chamodraka, A. Carvajal și L. Camarena Januzec, agenți, asistați de M. Troncoso Ferrer și F. M. Hislaire, avocați)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE și prin care se urmărește, cu titlu principal, anularea deciziei CESE din 21 martie 2016, adoptată în executarea Hotărârii din 22 septembrie 2015, Barnett/CESE (F-20/14, EU:F:2015:107), prin care s-a refuzat pensionarea anticipată a reclamantei fără reducerea drepturilor de pensie și, cu titlu subsidiar, obținerea reparării prejudiciului pe care l-ar fi suferit

      Dispozitivul

            1)

            Respinge acțiunea.

            2)

            Doamna Inge Barnett este obligată la plata cheltuielilor de judecată.

      (
         1
      )	JO C 104, 3.04.2017.


201808030842050892018/C 294/683802018TC29420180820RO01ROINFO_JUDICIAL20180625545521Cauza T-380/18: Acțiune introdusă la 25 iunie 2018 – Intas Pharmaceuticals/EUIPO – Laboratorios Indas (INTAS)
 ---documentbreak--- C2942018RO5410120180625RO0068541552Acțiune introdusă la 25 iunie 2018 – Intas Pharmaceuticals/EUIPO – Laboratorios Indas (INTAS)
   (Cauza T-380/18)2018/C 294/68Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza
      Părțile

      Reclamantă: Intas Pharmaceuticals Ltd (Ahmedabad, India) (reprezentant: M. Edenborough, QC)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Laboratorios Indas, SA (Pozuelo de Alarcón, Spania)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta în fața Tribunalului

      Marca în litigiu: cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale INTAS – cererea de înregistrare nr. 14 153 811

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 16 aprilie 2018 în cauza R 815/2017-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

            —

            anularea deciziei atacate;

            —

            în subsidiar, reformarea deciziei atacate astfel încât opoziția să fie trimisă diviziei de opoziție pentru a reevalua opoziția;

            —

            obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă în cadrul prezentei acțiuni și a cheltuielilor de judecată în fața camerei de recurs;

            —

            în subsidiar, dacă cealaltă parte în fața camerei de recurs intervine, obligarea EUIPO și a intervenientei în solidar la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă în cadrul prezentei acțiuni și a cheltuielilor de judecată în fața camerei de recurs.

      Motivul invocat

            —

            încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


201808030132050022018/C 294/213412018CJC29420180820RO01ROINFO_JUDICIAL20180524161611Cauza C-341/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Raad van State (Țările de Jos) la 24 mai 2018 – Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid/J. și alții
 ---documentbreak--- C2942018RO1610120180524RO0021161161Cerere de decizie preliminară introdusă de Raad van State (Țările de Jos) la 24 mai 2018 – Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid/J. și alții
   (Cauza C-341/18)2018/C 294/21Limba de procedură: neerlandeza
      Instanța de trimitere

   Raad van State

      Părțile din procedura principală

      Apelant: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

      Intimați: J. și alții

      Alte părți: C. și H. și alții

      Întrebările preliminare

   Articolul 11 alineatul (1) din Regulamentul 2016/399 (
         1
      ) al Parlamentului European și al Consiliului din [9] martie 2016 cu privire la Codul Uniunii privind regimul de trecere a frontierelor de către persoane (Codul Frontierelor Schengen) trebuie interpretat în sensul că un resortisant al unei țări terțe care a intrat anterior în spațiul Schengen, de exemplu, printr-un aeroport internațional, iese din spațiul Schengen, în sensul Codului Frontierelor Schengen, odată ce se îmbarcă în calitate de navigator pe o navă aflată deja într-un port maritim care constituie o frontieră externă, indiferent dacă și, în caz afirmativ, când va părăsi portul maritim cu acea navă? Sau, pentru a putea fi vorba despre o ieșire, trebuie să se stabilească mai întâi că navigatorul va părăsi portul maritim la bordul navei maritime în cauză și, în caz afirmativ, se aplică un termen limită în care trebuie să aibă loc părăsirea portului și, în acest caz, în ce moment trebuie aplicată ștampila de ieșire? Sau un alt moment trebuie considerat drept „ieșire”, în aceleași condiții sau în condiții diferite?
   (
         1
      )	Regulamentul (UE) 2016/399 al Parlamentului European și al Consiliului din 9 martie 2016 cu privire la Codul Uniunii privind regimul de trecere a frontierelor de către persoane (Codul Frontierelor Schengen) (JO 2016, L 77, p. 1).


201808030642050832018/C 294/693832018TC29420180820RO01ROINFO_JUDICIAL20180626555621Cauza T-383/18: Acțiune introdusă la 26 iunie 2018 – Sta*Ware EDV Beratung/EUIPO – Accelerate IT Consulting (businessNavi)
 ---documentbreak--- C2942018RO5510120180626RO0069551562Acțiune introdusă la 26 iunie 2018 – Sta*Ware EDV Beratung/EUIPO – Accelerate IT Consulting (businessNavi)
   (Cauza T-383/18)2018/C 294/69Limba în care a fost formulată acțiunea: germana
      Părțile

      Reclamantă: Sta*Ware EDV Beratung GmbH (Starnberg, Germania) (reprezentanți: M. Bölling și M. Graf, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Accelerate IT Consulting GmbH (Ahlen, Germania)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă businessNavi – cererea de înregistrare nr. 9155698
   Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 2 mai 2018 în cauza R 434/2017-5

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

            —

            anularea deciziei atacate, în măsura în care prin aceasta s-a anulat decizia diviziei de anulare din 16 februarie 2017 (Nulitate nr. 12 336 C) și a declarat că se menține în registru marca Uniunii nr. 9 155 698 businessNavi (marcă figurativă) pentru următoarele servicii din clasa 42:

               actualizarea de software, servicii de consultanță informatică, consultanță în materie de software, analiză de sisteme informatice, concepere de sisteme informatice, administrarea datelor pe servere, servicii de programator informatician, consultanță informatică (servicii de informatician), elaborare de programe de calculator, consultanță în materie de hardware și software, implementare de programe de calculator în rețea, instalare și întreținere de software pentru accesul la internet, instalare de programe de calculator, configurare de rețele informatice cu ajutorul software-ului, supraveghere și analiză privind funcționarea rețelelor, administrare de servere, gestionarea de proiecte tehnice în sectorul informatic

            —

            obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 58 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului raportat la norma 22 alineatele (3) și (4) și la norma 40 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95 al Comisiei.


title: Cauza C-361/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Szekszárdi Járásbíróság (Ungaria) la 5 iunie 2018 – Weil Ágnes/Gulácsi Géza

text:
               3.9.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 311/5

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Szekszárdi Járásbíróság (Ungaria) la 5 iunie 2018 – Weil Ágnes/Gulácsi Géza
      (Cauza C-361/18)
      (2018/C 311/05)
      Limba de procedură: maghiara

         Instanța de trimitere

      Szekszárdi Járásbíróság

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Weil Ágnes

         Pârât: Gulácsi Géza

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 53 din Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 (1) trebuie interpretat în sensul că, la cererea uneia dintre părți, instanța din statul membru care a pronunțat hotărârea trebuie să emită automat certificatul privind hotărârea, fără a examina dacă [cauza] intră în domeniul de aplicare al Regulamentului (UE) nr. 1215/2012?

                  2)

                  În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare, articolul 1 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 trebuie interpretat în sensul că o acțiune de rambursare între concubini este inclusă într-un regim care se aplică legăturilor considerate ca având efecte (juridice) comparabile căsătoriei?

         (1)  Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 12 decembrie 2012 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (JO 2012, L 351,p. 1).


title: Cauza T-774/16: Hotărârea Tribunalului din 12 iulie 2018 – Consejo Regulador del Cava/EUIPO – Cave de Tain-L’Hermitage, union des propriétaires (CAVE DE TAIN) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de nulitate – Marca Uniunii Europene figurativă CAVE DE TAIN – Denumire de origine anterioară «cava» – Noțiunea «evocare» a unei denumiri de origine protejate – Articolul 103 alineatul (2) litera (b) din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013”]

text:
               3.9.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 311/13

      Hotărârea Tribunalului din 12 iulie 2018 – Consejo Regulador del Cava/EUIPO – Cave de Tain-L’Hermitage, union des propriétaires (CAVE DE TAIN)
      (Cauza T-774/16) (1)

      ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de nulitate - Marca Uniunii Europene figurativă CAVE DE TAIN - Denumire de origine anterioară «cava» - Noțiunea «evocare» a unei denumiri de origine protejate - Articolul 103 alineatul (2) litera (b) din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013”])
      (2018/C 311/13)
      Limba de procedură: engleza

         Părţile

         Reclamant: Consejo Regulador del Cava (Villafranca del Penedès, Spania) (reprezentant: C. Prat, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) (reprezentanți: E. Zaera Cuadrado și D. Walicka, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Cave de Tain-L’Hermitage, union des propriétaires (Tain L’Hermitage, Franța) (reprezentant: J.-P. Stouls, avocat)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 5 septembrie 2016 (cauza R 980/2015-4), privind o procedură de nulitate între Consejo Regulador del Cava și Cave de Tain-l’Hermitage, union des propriétaires

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Consejo Regulador del Cava este obligat la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 6, 9.1.2017.


title: Cauza T-431/18: Acțiune introdusă la 12 iulie 2018 – WN/ Parlamentul

text:
               10.9.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 319/22

      Acțiune introdusă la 12 iulie 2018 – WN/ Parlamentul
      (Cauza T-431/18)
      (2018/C 319/26)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantul: WN (reprezentanți: L. Levi și A. Champetier, avocați)

         Pârât: Parlamentul European

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei pârâtului din 28 septembrie 2017 prin care se pune capăt contractului reclamantului;

                  —

                  în cazul în care se consideră necesar, anularea deciziei pârâtului din 4 aprilie 2018 de respingere a contestației reclamantului din 7 noiembrie 2017;

                  —

                  obligarea pârâtului la plata sumei de 20 000 de euro cu titlu de despăgubire pentru prejudiciul moral suferit de reclamant;

                  —

                  obligarea pârâtului la suportarea tuturor cheltuielilor efectuate de reclamant în prezenta cauză.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă cinci motive.

                  1.

                  Primul motiv este întemeiat pe neregularități procedurale, printre care încălcarea dreptului la apărare și în special a dreptului de a fi audiat, precum și încălcarea obligației de motivare.

                  2.

                  Al doilea motiv este întemeiat pe încălcarea dispozițiilor referitoare la procedura de conciliere și în special a articolelor 23 și 25 din Normele de aplicare a titlului VII din Regimul aplicabil celorlalți agenți ai Uniunii Europene.

                  3.

                  Al treilea motiv este întemeiat pe încălcarea articolului 1 litera (d) din Statutul funcționarilor, a articolelor 21 și 23 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și a Directivei 2006/54/CE (1).

                  4.

                  Al patrulea motiv este întemeiat pe săvârșirea de către pârât a unei erori vădite de apreciere în legătură cu elementele cuprinse în deciziile atacate.

                  5.

                  Al cincilea motiv este întemeiat pe încălcarea de către pârât a principiului bunei administrări, a principiului așteptărilor legitime și a obligației sale de diligență față de reclamant.

         (1)  Directiva 2006/54/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 iulie 2006 privind punerea în aplicare a principiului egalității de șanse și al egalității de tratament între bărbați și femei în materie de încadrare în muncă și de muncă (JO 2006, L 204, p. 23, Ediţie specială, 05/ vol. 8, p. 262).


title: Cauza T-407/18: Acțiune introdusă la 2 iulie 2018 – WP/EUIPO

text:
               10.9.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 319/18

      Acțiune introdusă la 2 iulie 2018 – WP/EUIPO
      (Cauza T-407/18)
      (2018/C 319/21)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: WP (reprezentant: H. Tettenborn, avocat)

         Pârâtă: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei EUIPO din 6 octombrie 2017 de a refuza a doua reînnoire a contractului reclamantului în calitate de agent temporar conform articolului 2 litera (f) din RAA (Regimul aplicabil celorlalți agenți ai Uniunii Europene) și

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă patru motive.

                  1.

                  Primul motiv este întemeiat pe faptul că, prin adoptarea deciziei atacate, EUIPO a încălcat principiul legalității întrucât nu a respectat dispozițiile relevante din Statutul funcționarilor Uniunii Europene (statut) și din Regimul aplicabil celorlalți agenți ai Uniunii Europene (RAA), și anume articolul 56 din RAA și articolul 110 din statut, iar decizia atacată este lipsită de orice temei legal.

                  2.

                  Al doilea motiv este întemeiat pe faptul că, prin adoptarea deciziei atacate, EUIPO a încălcat principiul legalității, a săvârșit o eroare vădită de apreciere și nu și-a îndeplinit obligația de solicitudine față de personal.

                  3.

                  Al treilea motiv este întemeiat pe faptul că, prin adoptarea deciziei atacate, EUIPO nu a respectat cerințele Regulamentului nr. 45/2001 (1), în special articolul 27 alineatul (1) și alineatul (2) litera (b) din acesta.

                  4.

                  Al patrulea motiv este întemeiat pe faptul că, prin adoptarea deciziei atacate, EUIPO nu a respectat principiul egalității de tratament.

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 45/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2000 privind protecția persoanelor fizice cu privire la prelucrarea datelor cu caracter personal de către instituțiile și organele comunitare și privind libera circulație a acestor date (JO 2001, L 8, p.1, Ediție specială, 13/vol. 30, p. 142)


               16.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 386/10

         Acțiune introdusă la 21 septembrie 2017 de către Autoritatea AELS de Supraveghere împotriva Islandei
   (Cauza E-7/17)
   (2017/C 386/08)
   La data de 21 septembrie 2017, Autoritatea AELS de Supraveghere, reprezentată de Carsten Zatschler, Catherine Howdle și Ingibjörg Ólöf Vilhjálmsdóttir în calitate de agenți ai Autorității AELS de Supraveghere, 35, Rue Belliard, 1040 Bruxelles, Belgia, a introdus o acțiune împotriva Islandei la Curtea de Justiție a AELS.
   Autoritatea AELS de Supraveghere solicită Curții de Justiție a AELS:

               1.

               Să declare că Islanda nu a adoptat măsurile necesare pentru a transpune în ordinea sa juridică internă actul menționat la punctul 6f din capitolul VIII din anexa II la Acordul privind SEE (Directiva 2014/29/UE a Parlamentului European și a Consiliului privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la punerea la dispoziție pe piață a recipientelor simple sub presiune), astfel cum a fost adaptată prin Protocolul 1 la Acordul privind SEE și, în orice caz, nu a notificat Autoritatea AELS de Supraveghere cu privire la măsurile pe care le-a adoptat pentru a pune în aplicare actul, astfel cum se prevede la articolul 7 din Acordul privind SEE.

               2.

               Să dispună suportarea cheltuielilor de judecată de către Islanda.

         Situația de fapt și de drept și motivele invocate:

               —

               Cererea se referă la nerespectarea de către Islanda, până la data de 8 februarie 2017, a avizului motivat emis de Autoritatea AELS de Supraveghere la 8 decembrie 2016 referitor la faptul că acest stat nu a transpus în ordinea sa juridică națională Directiva 2014/29/UE a Parlamentului European și a Consiliului privind armonizarea legislației statelor membre referitoare la punerea la dispoziție pe piață a recipientelor simple sub presiune, conform dispoziției de la punctul 6f din capitolul VIII din anexa II la Acordul privind Spațiul Economic European și astfel cum a fost adaptată la acord prin protocolul 1 la acesta („actul”).

               —

               Autoritatea AELS de Supraveghere susține că, prin faptul că nu a adoptat, în termenul prevăzut, măsurile necesare pentru transpunerea actului menționat, Islanda nu și-a respectat obligațiile care îi revin în temeiul actului și al articolului 7 din Acordul privind SEE.


title: Cauza T-36/17: Hotărârea Tribunalului din 5 octombrie 2017 – Forest Pharma/EUIPO – Ipsen Pharma (COLINEB) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale COLINEB — Marca națională figurativă anterioară Colina — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001] — Întinderea examinării care trebuie efectuată de camera de recurs — Articolul 76 alineatul (1) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 95 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]

text:
               20.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 392/25

         Hotărârea Tribunalului din 5 octombrie 2017 – Forest Pharma/EUIPO – Ipsen Pharma (COLINEB)
   (Cauza T-36/17) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale COLINEB - Marca națională figurativă anterioară Colina - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001] - Întinderea examinării care trebuie efectuată de camera de recurs - Articolul 76 alineatul (1) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 95 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”])
   (2017/C 392/31)
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: Forest Pharma BV (Amsterdam, Țările de Jos) (reprezentant: T. Holman, solicitor)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: P. Sipos, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Ipsen Pharma SAS (Boulogne-Billancourt, Franța) (reprezentant: E. Baud, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 13 octombrie 2016 (cauza R 500/2016-5) privind o procedură de opoziție între Ipsen Pharma și Forest Pharma

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Forest Pharma BV să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele ale Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO).

               3)

               Obligă Ipsen Pharma SAS să suporte propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 70, 6.3.2017.


title: Cauza C-518/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgerichtshof (Austria) la 28 august 2017 – Stefan Rudigier

text:
               20.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 392/16

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgerichtshof (Austria) la 28 august 2017 – Stefan Rudigier
   (Cauza C-518/17)
   (2017/C 392/21)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Verwaltungsgerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Recurent: Stefan Rudigier

      Cealaltă parte din procedură: Salzburger Verkehrsverbund GmbH

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 7 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1370/2007 privind serviciile publice de transport feroviar și rutier de călători (1) se aplică și în cazul atribuirii unui contract de servicii pentru transportul cu autobuzul, în temeiul articolului 5 alineatul (1) a doua teză din regulament, în conformitate cu o procedură prevăzută de directivele privind achizițiile publice (Directiva 2004/17/CE sau Directiva 2004/18/CE)?

               2)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare preliminară:
               Neîndeplinirea obligației de a publica, cu cel puțin un an înainte de lansarea invitației de participare la procedura competitivă de atribuire, informațiile prevăzute la articolul 7 alineatul (2) literele (a)–(c) din Regulamentul (CE) nr. 1370/2007 are ca efect faptul că o asemenea cerere de ofertă – realizată fără o astfel de publicare cu un an înainte de lansarea procedurii, dar realizată, în temeiul articolului 5 alineatul (1) a doua teză din regulament, în conformitate cu o procedură prevăzută de directivele privind achizițiile publice – trebuie considerată nelegală?

               3)

               În cazul unui răspuns afirmativ la a doua întrebare preliminară:
               Dispozițiile din dreptul Uniunii aplicabile în materia atribuirii contractelor de achiziție publică se opun unui regim național potrivit căruia se poate face abstracție de anularea, prevăzută la articolul 2 alineatul (1) litera (b) din Directiva 89/665/CEE (2), a unei cereri de ofertă, care trebuie considerată nelegală din cauza nepublicării informațiilor necesare în temeiul articolului 7 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1370/2007, atunci când caracterul ilegal nu a influențat în mod semnificativ rezultatul procedurii de atribuire întrucât operatorul respectiv a putut să reacționeze la timp și nu s-a produs nicio denaturare a concurenței?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1370/2007 al Parlamentului European şi al Consiliului din 23 octombrie 2007 privind serviciile publice de transport feroviar şi rutier de călători şi de abrogare a Regulamentelor (CEE) nr. 1191/69 şi nr. 1107/70 ale Consiliului (JO 2007, L 315, p. 1).

      (2)  Directiva 89/665/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1989 privind coordonarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative privind aplicarea procedurilor care vizează căile de atac față de atribuirea contractelor de achiziții publice de produse și a contractelor publice de lucrări (JO 1989, L 395, p. 33, Ediţie specială, 06/vol. 1, p. 237).


title: Cauza T-443/17 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 26 septembrie 2017 – António Conde & Companhia/Comisia („Măsuri provizorii — Nave de pescuit — Organizația regională de gestiune a pescuitului în Atlanticul de Nord-Est — Cerere de măsuri provizorii — Lipsa urgenței”)

text:
               20.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 392/32

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 26 septembrie 2017 – António Conde & Companhia/Comisia
   (Cauza T-443/17 R)
   ((„Măsuri provizorii - Nave de pescuit - Organizația regională de gestiune a pescuitului în Atlanticul de Nord-Est - Cerere de măsuri provizorii - Lipsa urgenței”))
   (2017/C 392/41)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: António Conde & Companhia, SA (Gafanha de Nazaré, Portugalia) (reprezentant: J. García-Gallardo Gil-Fournier, avocat)

      Pârâtă): Comisia Europeană (reprezentanți: A. Bouquet, A. Lewis și F. Moro, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolele 278 și 279 TFUE, prin care se urmărește obligarea Comisiei să transmită secretariatului Comisiei pentru pescuit în Atlanticul de Nord-Est (CPANE) lista modificată pentru 2017, trimisă Comisiei de Republica Portugheză, pe care figurează navele care arborează pavilionul portughez Santa Isabel și Calvão.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2)

               Cererile privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza T-97/09: Ordonanța Tribunalului din 13 septembrie 2017 – Germania/Comisia („Acțiune în anulare — FEDER — Reducerea unei contribuții financiare — Nerespectarea termenului de adoptare a unei decizii — Încălcarea unor norme fundamentale de procedură — Acțiune vădit fondată”)

text:
               20.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 392/26

         Ordonanța Tribunalului din 13 septembrie 2017 – Germania/Comisia
   (Cauza T-97/09) (1)

   ((„Acțiune în anulare - FEDER - Reducerea unei contribuții financiare - Nerespectarea termenului de adoptare a unei decizii - Încălcarea unor norme fundamentale de procedură - Acțiune vădit fondată”))
   (2017/C 392/32)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Republica Federală Germania (reprezentanți: inițial M. Lumma, C. Blaschke și T. Henze, ulterior T. Henze și J. Möller, agenți, asistați de C. von Donat, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: B. Conte, A. Steiblytė și B.-R. Killmann, agenți)

      Interveniente în susținerea reclamantei: Regatul Spaniei (reprezentanți: inițial J. Rodríguez Cárcamo, avocat, ulterior A. Rubio González, abogado del estado, și la final V. Ester Casas, agent) și Regatul Țărilor de Jos (reprezentanți: inițial C. Wissels și Y. de Vries, ulterior J. Langer și B. Koopman, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE având ca obiect anularea Deciziei C(2008) 8465 final a Comisiei din 19 decembrie 2008 de reducere a asistenței din partea Fondului European de Dezvoltare Regională (FEDER) în favoarea programului operațional în regiunea landului Saxonia care se înscrie în obiectivul 1 în Republica Federală Germania (1994-1999) acordate prin Decizia C(94)1939/4 a Comisiei din 5 august 1994, prin Decizia C(94)2273/4 a Comisiei din 22 august 1994 și prin Decizia C(94)1425 a Comisiei din 6 septembrie 1994

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia C(2008) 8465 final a Comisiei din 19 decembrie 2008 de reducere a asistenței din partea Fondului European de Dezvoltare Regională (FEDER) în favoarea programului operațional în regiunea landului Saxonia care se înscrie în obiectivul 1 în Republica Federală Germania (1994-1999) acordate prin Decizia C(94)1939/4 a Comisiei din 5 august 1994, prin Decizia C(94)2273/4 a Comisiei din 22 august 1994 și prin Decizia C(94)1425 a Comisiei din 6 septembrie 1994.

               2)

               Comisia Europeană suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de Republica Federală Germania.

               3)

               Regatul Spaniei și Regatul Țărilor de Jos suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 129, 6.6.2009.


title: Cauza T-570/17: Acțiune introdusă la 17 august 2017 – Algebris (UK) și alții/Comisia

text:
               20.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 392/32

         Acțiune introdusă la 17 august 2017 – Algebris (UK) și alții/Comisia
   (Cauza T-570/17)
   (2017/C 392/42)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Algebris (UK) Ltd (Londra, Regatul Unit), Anchorage Capital Group LLC (New York, New York, Statele Unite), şi Ronit Capital LLP (Londra) (reprezentanți: T. Soames, avocat, R. East, solicitor, N. Chesaites, barrister, și J. Vandenbussche, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               anularea în întregime a Deciziei (UE) 2017/1246 a Comisiei din 7 iunie 2017 de aprobare a schemei de rezoluție adoptate de Comitetul unic de rezoluţie prin Decizia SRB/EES/2017/08 din 7 iunie 2017 pentru Banco Popular Español S.A. (1) sau, cu titlu subsidiar, a articolului 1 din aceasta;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă șase motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe faptul că Comisia Europeană nu şi-a îndeplinit deloc sau nu şi-a îndeplinit în mod corespunzător obligaţia sa legală de a evalua aspectele discreţionare ale schemei de rezoluţie.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia Europeană nu a motivat în mod adecvat decizia atacată.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia Europeană a săvârşit încălcări grave ale principiilor confidenţialităţii şi secretului profesional, cu încălcarea articolului 339 TFUE şi a articolului 88 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 806/2014 privind mecanismul unic de rezoluţie şi fondul unic de rezoluţie (2) și a jurisprudenței Curții, încălcând astfel dreptul reclamantelor la o bună administrare, consacrat la articolul 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia Europeană a săvârșit erori vădite de apreciere în aplicarea articolelor 14, 18, 20, 21, 22 și 24 din Regulamentul nr. 806/2014.

                           —

                           În această privință, reclamantele susțin că evaluarea Banco Popular, pe care se întemeiază măsura de rezoluție adoptată în cadrul schemei de rezoluție, nu era corectă şi nici prudentă sau realistă și era contrară „principiului potrivit căruia niciun creditor nu poate fi tratat mai prost”; în consecință, această apreciere nu constituia o dovadă exactă, certă și coerentă pe care să se întemeieze schema de rezoluție și nu putea susține decizia atacată. În plus, și pentru aceleași motive, schema de rezoluție (și, prin urmare, decizia atacată) era vădit disproporționată, întrucât depășea măsurile necesare pentru atingerea obiectivelor rezoluției.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe faptul că schema de rezoluţie aprobată prin decizia atacată încalcă drepturile de proprietate ale reclamantelor astfel cum sunt consacrate de principiile generale ale dreptului Uniunii și la articolul 17 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

               6.

               Al şaselea motiv, întemeiat pe faptul că schema de rezoluţie a fost adoptată şi aprobată de Comisia Europeană cu încălcarea dreptului reclamantelor de a fi ascultate, în conformitate cu Articolul 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene şi cu jurisprudenţa Curţii.

      (1)  Decizia (UE) 2017/1246 a Comisiei din 7 iunie 2017 de aprobare a schemei de rezoluție pentru Banco Popular Español S.A. [notificată sub numărul C(2017) 4038], JO 2017, L 178, p. 15.

      (2)  Regulamentul (UE) nr. 806/2014 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 iulie 2014 de stabilire a unor norme uniforme și a unei proceduri uniforme de rezoluție a instituțiilor de credit și a anumitor firme de investiții în cadrul unui mecanism unic de rezoluție și al unui fond unic de rezoluție și de modificare a Regulamentului (UE) nr. 1093/2010.


title: Cauza C-85/15 P: Hotărârea Curții (Camera a noua) din 21 septembrie 2017 – Feralpi Holding SpA/Comisia Europeană [Recurs — Înțelegeri — Producători italieni de fier-beton — Stabilirea prețurilor, precum și limitarea și controlul producției și ale vânzărilor — Încălcarea articolului 65 CO — Anularea deciziei inițiale de către Tribunalul Uniunii Europene — Decizie readoptată în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1/2003 — Lipsa emiterii unei noi comunicări privind obiecțiunile — Lipsa unei audieri ca urmare a anulării deciziei inițiale — Termene suportate în procedura în fața Tribunalului]

text:
               20.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 392/2

         Hotărârea Curții (Camera a noua) din 21 septembrie 2017 – Feralpi Holding SpA/Comisia Europeană
   (Cauza C-85/15 P) (1)

   ([Recurs - Înțelegeri - Producători italieni de fier-beton - Stabilirea prețurilor, precum și limitarea și controlul producției și ale vânzărilor - Încălcarea articolului 65 CO - Anularea deciziei inițiale de către Tribunalul Uniunii Europene - Decizie readoptată în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1/2003 - Lipsa emiterii unei noi comunicări privind obiecțiunile - Lipsa unei audieri ca urmare a anulării deciziei inițiale - Termene suportate în procedura în fața Tribunalului])
   (2017/C 392/02)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurentă: Feralpi Holding SpA (reprezentanți: G. M. Roberti și I. Perego, avvocati)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: L Malferrari și P. Rossi, agenți, asistați de M. Moretto, avvocato)

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Hotărârea Tribunalului Uniunii Europene din 9 decembrie 2014, Feralpi/Comisia (T-70/10, nepublicată, EU:T:2014:1031).

               2)

               Anulează Decizia C(2009) 7492 final a Comisiei din 30 septembrie 2009 privind o încălcare a articolului 65 CO (COMP/37.956 – Fier-beton armat – readoptare), în versiunea modificată prin Decizia C(2009) 9912 final a Comisiei din 8 decembrie 2009, în măsura în care privește societatea Feralpi Holding SpA.

               3)

               Obligă Comisia Europeană să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de Feralpi Holding SpA, atât în cadrul procedurii în primă instanță, cât și în cadrul prezentului recurs.

      (1)  JO C 146, 4.5.2015.


title: Cauza T-607/17: Acțiune introdusă la 6 septembrie 2017 – Volotea/Comisia

text:
               20.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 392/34

         Acțiune introdusă la 6 septembrie 2017 – Volotea/Comisia
   (Cauza T-607/17)
   (2017/C 392/43)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Volotea, SA (Barcelona, Spania) (reprezentanți: M. Carpagnano, avocat, și M. Nordmann, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea în parte a Deciziei (UE) 2017/1861 a Comisiei din 29 iulie 2016 privind ajutorul de stat SA33983 (2013/C) (ex 2012/NN) (ex 2011/NN) pus în aplicare de Italia în compensație pentru aeroporturile din Sardinia privind obligațiile de serviciu public

               —

               obligarea Comisiei la plata propriilor cheltuieli de judecată, precum şi a cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a interpretat în mod eronat noţiunea de ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE.

                           —

                           Reclamanta susţine, inter alia, că Comisia a interpretat în mod eronat noţiunea de beneficiar. Aceasta arată în continuare că Comisia a clasificat în mod eronat operatorii aeroportuari drept simpli „intermediari” între regiune şi companiile aeriene, ceea ce înseamnă că aceasta nu a ţinut seama de faptul că aceşti operatori au beneficiat de un avantaj economic. În plus, finanţarea nu a fost selectivă. Mai mult, Comisia a interpretat în mod eronat noţiunea de denaturare a concurenţei şi efectele asupra schimburilor comerciale.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a interpretat în mod eronat noţiunea de justificare a ajutorului de stat.

                           —

                           Reclamanta contestă afirmaţia Comisiei potrivit căreia cadrul privind serviciile de interes economic general nu se aplică activităţilor în discuţie în prezenta cauză. Aceasta susţine de asemenea că Orientările din 2005 privind sectorul aviaţiei pot justifica finanţarea în discuţie.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că, pentru a recupera ajutorul pretins nelegal, Comisia nu a ţinut seama de interesele legitime ale reclamantei. În lipsa unei practici clare privind ajutoarele indirecte, Comisia nu ar fi trebuit să insiste în ceea ce priveşte recuperarea.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a efectuat în mod necorespunzător investigaţia, întrucât nu a investigat în mod diligent şi imparţial măsurile contestate.

                           —

                           Se susţine că Comisia nu a efectuat o analiză adecvată sub aspectul testului operatorului în economia de piaţă, deşi aceasta este impusă prin lege şi a fost solicitată de terţi prin diferite cereri.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe încălcarea obligaţiei de motivare de către Comisie

                           —

                           În acest sens, se afirmă că Comisia nu a abordat unele aspecte importante de drept sau de fapt, a prezentat o motivare care nu este neechivocă, nu a luat în considerare unele argumente importante invocate de terţi şi a făcut declaraţii cu caracter contradictoriu.


title: Cauza C-569/17: Acțiune introdusă la 27 septembrie 2017 – Comisia Europeană/Regatul Spaniei

text:
               20.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 392/17

         Acțiune introdusă la 27 septembrie 2017 – Comisia Europeană/Regatul Spaniei
   (Cauza C-569/17)
   (2017/C 392/22)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: T. Scharf, G. von Rintelen și I. Galindo Martín, agenți)

      Pârât: Regatul Spaniei

      Concluziile reclamantei

               —

               Să se declare că Regatul Spaniei, prin neadoptarea, până la 21 martie 2016, a actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2014/17/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 4 februarie 2014 privind contractele de credit oferite consumatorilor pentru bunuri imobile rezidențiale și de modificare a Directivelor 2008/48/CE și 2013/36/UE și a Regulamentului (UE) nr. 1093/2010 (1) sau în orice caz, prin faptul că nu a comunicat Comisiei actele menționate, nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 42 alineatul (1) din directiva menționată;

               —

               aplicarea unei penalități zilnice cu titlu cominatoriu de 105 991,60 euro Regatului Spaniei, în temeiul articolului 260 alineatul (3) TFUE, cu efect de la data pronunțării hotărârii prin care se constată neîndeplinirea obligației de a adopta, sau în orice caz, de a comunica Comisiei actele necesare pentru a se conforma Directivei 2014/17/UE;

               —

               obligarea Regatului Spaniei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

               1.

               Statele membre sunt obligate în temeiul articolului 42 alineatul (2) din Directiva 2014/17/UE să adopte măsuri naționale necesare pentru transpunerea acesteia în dreptul intern cel mai târziu la 21 martie 2016. Având în vedere că Regatul Spaniei nu a comunicat transpunerea directivei, Comisia a decis să sesizeze Curtea.

               2.

               În acțiunea formulată, Comisia solicită Curții aplicarea unei penalități zilnice cu titlu cominatoriu de 105 991,60 euro Regatului Spaniei. Cuantumul acestei penalități cu titlu cominatoriu a fost calculat ținând seama de gravitatea și de durata încălcării și de efectul disuasiv în funcție de capacitatea de plată a statului membru respectiv.

      (1)  JO 2014L 60, p. 34.


title: Cauzele conexate C-86/15 P și C-87/15 P: Hotărârea Curții (Camera a noua) din 21 septembrie 2017 – Ferriera Valsabbia SpA (C-86/15 P), Valsabbia Investimenti SpA (C-86/15 P), Alfa Acciai SpA, (C-87/15 P)/Comisia Europeană [Recurs — Înțelegeri — Producători italieni de fier-beton — Stabilirea prețurilor, precum și limitarea și controlul producției și ale vânzărilor — Încălcarea articolului 65 CO — Anularea deciziei inițiale de către Tribunalul Uniunii Europene — Decizie readoptată în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1/2003 — Lipsa emiterii unei noi comunicări privind obiecțiunile — Lipsa unei audieri ca urmare a anulării deciziei inițiale — Termene suportate în procedura în fața Tribunalului]

text:
               20.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 392/3

         Hotărârea Curții (Camera a noua) din 21 septembrie 2017 – Ferriera Valsabbia SpA (C-86/15 P), Valsabbia Investimenti SpA (C-86/15 P), Alfa Acciai SpA, (C-87/15 P)/Comisia Europeană
   (Cauzele conexate C-86/15 P și C-87/15 P) (1)

   ([Recurs - Înțelegeri - Producători italieni de fier-beton - Stabilirea prețurilor, precum și limitarea și controlul producției și ale vânzărilor - Încălcarea articolului 65 CO - Anularea deciziei inițiale de către Tribunalul Uniunii Europene - Decizie readoptată în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1/2003 - Lipsa emiterii unei noi comunicări privind obiecțiunile - Lipsa unei audieri ca urmare a anulării deciziei inițiale - Termene suportate în procedura în fața Tribunalului])
   (2017/C 392/03)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurente: Ferriera Valsabbia SpA (C-86/15 P), Valsabbia Investimenti SpA (C-86/15 P), Alfa Acciai SpA, (C-87/15 P) (reprezentanți: D.M. Fosselard, avocat, D. Slater, Solicitor, A. Duron, avocate)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: L Malferrari și P. Rossi, agenți, asistați de P. Manzini, avvocato)

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Hotărârea Tribunalului Uniunii Europene din 9 decembrie 2014, Ferriera Valsabbia și Valsabbia Investimenti/Comisia (T-92/10, nepublicată, EU:T:2014:1032), precum și Hotărârea Tribunalului Uniunii Europene din 9 decembrie 2014, Alfa Acciai/Comisia (T-85/10, nepublicată, EU:T:2014:1037).

               2)

               Anulează Decizia C(2009) 7492 final a Comisiei din 30 septembrie 2009 privind o încălcare a articolului 65 CO (COMP/37.956 – Fier-beton armat – readoptare), în versiunea modificată prin Decizia C(2009) 9912 final a Comisiei din 8 decembrie 2009, în măsura în care privește societățile Ferriera Valsabbia SpA, Valsabbia Investimenti SpA și Alfa Acciai SpA.

               3)

               Obligă Comisia Europeană să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de Ferriera Valsabbia SpA, Valsabbia Investimenti SpA și Alfa Acciai SpA, atât în cadrul procedurii în primă instanță, cât și în cadrul prezentelor recursuri.

      (1)  JO C 146, 4.5.2015.


title: Cauza T-21/10: Ordonanța Tribunalului din 13 septembrie 2017 – Germania/Comisia („Acțiune în anulare — FEDR — Reducerea unei contribuții financiare — Nerespectarea termenului de adoptare a unei decizii — Încălcarea unor norme fundamentale de procedură — Acțiune vădit fondată”)

text:
               20.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 392/27

         Ordonanța Tribunalului din 13 septembrie 2017 – Germania/Comisia
   (Cauza T-21/10) (1)

   ((„Acțiune în anulare - FEDR - Reducerea unei contribuții financiare - Nerespectarea termenului de adoptare a unei decizii - Încălcarea unor norme fundamentale de procedură - Acțiune vădit fondată”))
   (2017/C 392/33)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Republica Federală Germania (reprezentanți: inițial J. Möller, T. Henze și C. Blaschke, ulterior J. Möller și T. Henze, agenți, asistați de C. von Donat, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: B.-R. Killmann, B. Conte și A. Steiblytė, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea Deciziei C(2009) 9049 a Comisiei din 13 noiembrie 2009 de reducere a contribuției financiare a Fondului european de dezvoltare regională (FEDR) în favoarea documentului unic de programare pentru regiunea din obiectivul nr. 2 al Saarland (1997-1999), situată în Republica Federală Germania, contribuție acordată prin Decizia C(97) 1123 a Comisiei din 7 mai 1997

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia C(2009) 9049 a Comisiei din 13 noiembrie 2009 de reducere a contribuției financiare a Fondului european de dezvoltare regională (FEDR) în favoarea documentului unic de programare pentru regiunea din obiectivul nr. 2 al Saarland (1997-1999), situată în Republica Federală Germania, contribuție acordată prin Decizia C(97) 1123 a Comisiei din 7 mai 1997.

               2)

               Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 100, 17.4.2010.


title: Cauza T-149/15: Hotărârea Tribunalului din 5 octombrie 2017 – Ben Ali/Consiliul („Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive adoptate împotriva anumitor persoane și entități având în vedere situația din Tunisia — Înghețarea fondurilor — Acțiune în anulare — Admisibilitate — Temei juridic — Reincluderea numelui reclamantului întemeiată pe o nouă motivare — Obligația de motivare — Temei factual — Dreptul de proprietate — Proporționalitate”)

text:
               20.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 392/19

         Hotărârea Tribunalului din 5 octombrie 2017 – Ben Ali/Consiliul
   (Cauza T-149/15) (1)

   ((„Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive adoptate împotriva anumitor persoane și entități având în vedere situația din Tunisia - Înghețarea fondurilor - Acțiune în anulare - Admisibilitate - Temei juridic - Reincluderea numelui reclamantului întemeiată pe o nouă motivare - Obligația de motivare - Temei factual - Dreptul de proprietate - Proporționalitate”))
   (2017/C 392/23)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Sirine Bent Zine El Abidine Ben Haj Hamda Ben Ali (Tunis, Tunisia) (reprezentant: S. Maktouf, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: inițial Á. de Elera-San Miguel Hurtado și G. Étienne, ulterior Á. de Elera-San Miguel Hurtado, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea Deciziei (PESC) 2015/157 a Consiliului din 30 ianuarie 2015 de modificare a Deciziei 2011/72/PESC privind măsuri restrictive îndreptate împotriva anumitor persoane și entități având în vedere situația din Tunisia (JO 2015, L 26, p. 29) și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2015/147 al Consiliului din 30 ianuarie 2015 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 101/2011 privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Tunisia (JO 2015, L 26, p. 3), în măsura în care îl vizează pe reclamant

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Sirine Bent Zine El Abidine Ben Haj Hamda Ben Ali suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Consiliul Uniunii Europene.

      (1)  JO C 262, 10.8.2015.


title: Cauza C-88/15 P: Hotărârea Curții (Camera a noua) din 21 septembrie 2017 – Ferriere Nord SpA/Comisia Europeană [Recurs — Înțelegeri — Producători italieni de fier-beton — Stabilirea prețurilor, precum și limitarea și controlul producției și ale vânzărilor — Încălcarea articolului 65 CO — Anularea deciziei inițiale de către Tribunalul Uniunii Europene — Decizie readoptată în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1/2003 — Lipsa emiterii unei noi comunicări privind obiecțiunile — Lipsa unei audieri ca urmare a anulării deciziei iniţiale]

text:
               20.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 392/3

         Hotărârea Curții (Camera a noua) din 21 septembrie 2017 – Ferriere Nord SpA/Comisia Europeană
   (Cauza C-88/15 P) (1)

   ([Recurs - Înțelegeri - Producători italieni de fier-beton - Stabilirea prețurilor, precum și limitarea și controlul producției și ale vânzărilor - Încălcarea articolului 65 CO - Anularea deciziei inițiale de către Tribunalul Uniunii Europene - Decizie readoptată în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1/2003 - Lipsa emiterii unei noi comunicări privind obiecțiunile - Lipsa unei audieri ca urmare a anulării deciziei iniţiale])
   (2017/C 392/04)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurentă: Ferriere Nord SpA (reprezentanți: W. Viscardini și G. Donà, avvocati)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: L Malferrari și P. Rossi, agenți, asistați de M. Moretto, avvocato)

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Hotărârea Tribunalului Uniunii Europene din 9 decembrie 2014, Ferriere Nord/Comisia (T-90/10, nepublicată, EU:T:2014:1035).

               2)

               Anulează Decizia C(2009) 7492 final a Comisiei din 30 septembrie 2009 privind o încălcare a articolului 65 CO (COMP/37.956 – Fier-beton armat – readoptare), în versiunea modificată prin Decizia C(2009) 9912 final a Comisiei din 8 decembrie 2009, în măsura în care privește societatea Ferriere Nord SpA.

               3)

               Obligă Comisia Europeană să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de Ferriere Nord SpA, atât în cadrul procedurii în primă instanță, cât și în cadrul prezentului recurs.

      (1)  JO C 146, 4.5.2015.


title: Cauza T-104/10: Ordonanța Tribunalului din 13 septembrie 2017 – Germania/Comisia („Acțiune în anulare — FEDER — Reducerea unei contribuții financiare — Programul Resider II — Nerespectarea termenului de adoptare a unei decizii — Încălcarea unor norme fundamentale de procedură — Acțiune vădit fondată”)

text:
               20.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 392/27

         Ordonanța Tribunalului din 13 septembrie 2017 – Germania/Comisia
   (Cauza T-104/10) (1)

   ((„Acțiune în anulare - FEDER - Reducerea unei contribuții financiare - Programul Resider II - Nerespectarea termenului de adoptare a unei decizii - Încălcarea unor norme fundamentale de procedură - Acțiune vădit fondată”))
   (2017/C 392/34)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Republica Federală Germania (J. Möller și T. Henze, agenți, asistați de C. von Donat, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: B.-R. Killmann, B. Conte și A. Steiblytė, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE având ca obiect anularea Deciziei C(2009) 10561 a Comisiei din 18 decembrie 2009 de reducere a asistenţei din partea Fondului european de dezvoltare regională (FEDER), acordate prin Decizia C(1995) 2529 a Comisiei din 27 noiembrie 1995, în favoarea programului operaţional Resider II (1994-1999), privitor la Saarland, în Republica Federală Germania

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia C(2009) 10561 a Comisiei din 18 decembrie 2009 de reducere a asistenţei din partea Fondului european de dezvoltare regională (FEDER), acordate prin Decizia C(1995) 2529 a Comisiei din 27 noiembrie 1995, în favoarea programului operaţional Resider II (1994-1999), privitor la Saarland, în Republica Federală Germania.

               2)

               Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 134, 22.5.2010.


title: Cauza C-89/15 P: Hotărârea Curții (Camera a noua) din 21 septembrie 2017 – Riva Fire SpA, în lichidare/Comisia Europeană [Recurs — Înțelegeri — Producători italieni de fier-beton — Stabilirea prețurilor, precum și limitarea și controlul producției și ale vânzărilor — Încălcarea articolului 65 CO — Anularea deciziei inițiale de către Tribunalul Uniunii Europene — Decizie readoptată în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1/2003 — Lipsa emiterii unei noi comunicări privind obiecțiunile — Lipsa unei audieri ca urmare a anulării deciziei inițiale — Termene suportate în procedura în fața Tribunalului]

text:
               20.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 392/4

         Hotărârea Curții (Camera a noua) din 21 septembrie 2017 – Riva Fire SpA, în lichidare/Comisia Europeană
   (Cauza C-89/15 P) (1)

   ([Recurs - Înțelegeri - Producători italieni de fier-beton - Stabilirea prețurilor, precum și limitarea și controlul producției și ale vânzărilor - Încălcarea articolului 65 CO - Anularea deciziei inițiale de către Tribunalul Uniunii Europene - Decizie readoptată în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1/2003 - Lipsa emiterii unei noi comunicări privind obiecțiunile - Lipsa unei audieri ca urmare a anulării deciziei inițiale - Termene suportate în procedura în fața Tribunalului])
   (2017/C 392/05)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurentă: Riva Fire SpA, în lichidare (reprezentanți: M. Merola, M. Pappalardo, T. Ubaldi și M. Toniolo, avvocati)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: L Malferrari și P. Rossi, agenți, asistați de P. Manzini, avvocato)

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Hotărârea Tribunalului Uniunii Europene din 9 decembrie 2014, Riva Fire/Comisia (T-83/10, nepublicată, EU:T:2014:1034).

               2)

               Anulează Decizia C(2009) 7492 final a Comisiei din 30 septembrie 2009 privind o încălcare a articolului 65 CO (COMP/37.956 – Fier-beton armat – readoptare), în versiunea modificată prin Decizia C(2009) 9912 final a Comisiei din 8 decembrie 2009, în măsura în care privește societatea Riva Fire SpA.

               3)

               Obligă Comisia Europeană să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de Riva Fire SpA, atât în cadrul procedurii în primă instanță, cât și în cadrul prezentului recurs.

      (1)  JO C 146, 4.5.2015.


title: Cauza T-626/17: Acțiune introdusă la 15 septembrie 2017 – Slovenia/Comisia

text:
               20.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 392/35

         Acțiune introdusă la 15 septembrie 2017 – Slovenia/Comisia
   (Cauza T-626/17)
   (2017/C 392/44)
   Limba de procedură: slovena

      Părțile

      Reclamantă: Republica Slovenia (reprezentanți: V. Klemenc și T. Mihelič Žitko, agenți, și R. Knaak, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea în tot a Regulamentului delegat (UE) 2017/1353 al Comisiei din 19 mai 2017 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 607/2009 în ceea ce privește soiurile de struguri de vin și sinonimele acestora care pot apărea pe etichetele vinurilor (JO 2017, L 190, p. 5), și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă opt motive.

               1.

               Primul motiv: prin adoptarea regulamentului atacat, Comisia a încălcat articolul 232 din Regulamentul nr. 1308/2013 de instituire a unei organizări comune a piețelor produselor agricole, dat fiind faptul că acest ultim regulament este aplicabil de la 1 ianuarie 2014, în timp ce regulamentul atacat se aplică de la 1 iulie 2013. Astfel, Comisia a depășit limitele competenței care îi sunt conferită prin articolul 100 alineatul (3) al doilea paragraf din Regulamentul nr. 1308/2013.

               2.

               Al doilea motiv: prin adoptarea regulamentului atacat, Comisia a adus atingere, retroactiv, drepturilor dobândite ale producătorilor sloveni de vinuri cu denumirea de origine protejată „Teran” (PDO-SI-A1581), încălcând astfel principii fundamentale din dreptul Uniunii, mai precis principiul securității juridice și al încrederii legitime, principiul garantării drepturilor dobândite, precum și principiul proporționalității.

               3.

               Al treilea motiv: prin adoptarea regulamentului atacat, Comisia a adus atingere în mod disproporționat dreptului de proprietate al producătorilor sloveni de vinuri cu denumirea de origine protejată „Teran” (PDO-SI-A1581), încălcând astfel articolul 17 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și articolul 1 din Protocolul nr. 1 din Convenţia europeană pentru apărarea drepturilor omului şi a libertăţilor fundamentale.

               4.

               Al patrulea motiv: prin faptul că a prevăzut la articolul 2 din regulamentul atacat o perioadă tranzitorie de comercializare a stocurilor de vinuri produse înainte de data intrării în vigoare a regulamentului, chiar dacă nu se respectă condițiile de etichetare prevăzute la articolul 1 din același regulament, Comisia a încălcat articolul 41 din Actul privind condițiile de aderare a Republicii Croația la Uniunea Europeană, în măsura în care această dispoziție privește vinul produs înainte de 1 iulie 2013.

               5.

               Al cincilea motiv: prin adoptarea regulamentului atacat, Comisia a încălcat articolul 100 alineatul (3) al doilea paragraf din Regulamentul nr. 1308/2013, având în vedere importanța pe care principiile fundamentale ale dreptului Uniunii și articolul 17 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și articolul 1 din Protocolul nr. 1 din Convenţia europeană pentru apărarea drepturilor omului şi a libertăţilor fundamentale o dau acestei dispoziții. Comisia a depășit limitele competenței care este conferită de această dispoziție din regulament.

               6.

               Al șaselea motiv: prin adoptarea regulamentului atacat, Comisia a încălcat 290 TFUE și articolul 13 alineatul (2) TUE, întrucât a depășit limitele competenței sale de adoptare a actelor delegate care îi este conferită prin tratate.

               7.

               Al șaptelea motiv: prin adoptarea regulamentului atacat care se referă la o cerere a Croației de includere a soiului de struguri de vin „Teran” în partea A din anexa XV la Regulamentul Comisiei nr. 607/2009 – cerere pe care Croația ar fi trebuit să o formuleze anterior aderării la Uniune –, în condițiile în care o astfel de cerere nu a fost formulată și nici Slovenia nu a fost informată cu privire la o astfel de cerere la încheierea negocierilor, Comisia a încălcat articolul 100 alineatul (3) al doilea paragraf din Regulamentul nr. 1308/2013 și articolul 62 alineatul (3) din Regulamentul Comisiei nr. 607/2009, coroborate cu articolul 4 alineatul (3) TUE. În aceeași modalitate, Comisia a depășit limitele competenței care îi este conferită de această dispoziție din Regulamentul nr. 1308/2013.

               8.

               Al optulea motiv: modificând conținutul regulamentului atacat în raport cu proiectul de act delegat, care a fost prezentat la 24 ianuarie 2017 cu ocazia reuniunii grupului de experți pentru vinuri GREX WINE, fără a li se oferi experților din statele membre posibilitatea de a formula observații cu privire la versiunea modificată a proiectului de act, Comisia a încălcat angajamentul pe care și l-a asumat la punctul V.28 din Acordul interinstituțional privind o mai bună legiferare și la punctul II. 7 din Înțelegere comună între Parlamentul European, Consiliu și Comisie privind actele delegate, care este anexată la respectivul acord interinstituțional. Prin urmare, Comisia a încălcat norme de procedură fundamentale precum și principiul echilibrului instituțional.


title: Cauza T-175/15: Hotărârea Tribunalului din 5 octombrie 2017 – Mabrouk/Consiliul („Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive luate împotriva anumitor persoane și entități având în vedere situația din Tunisia — Măsuri luate împotriva unor persoane răspunzătoare de însușirea ilegală de fonduri ale statului și a unor persoane și entități asociate — Înghețarea fondurilor — Lista persoanelor, entităților și organismelor cărora li se aplică înghețarea fondurilor — Menținerea includerii numelui reclamantului — Bază factuală insuficientă — Eroare vădită de apreciere — Eroare de drept — Drept de proprietate — Principiul bunei administrări — Termen rezonabil de soluționare — Prezumția de nevinovăție — Cerere de adaptare — Act de confirmare — Inadmisibilitate”)

text:
               20.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 392/20

         Hotărârea Tribunalului din 5 octombrie 2017 – Mabrouk/Consiliul
   (Cauza T-175/15) (1)

   ((„Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive luate împotriva anumitor persoane și entități având în vedere situația din Tunisia - Măsuri luate împotriva unor persoane răspunzătoare de însușirea ilegală de fonduri ale statului și a unor persoane și entități asociate - Înghețarea fondurilor - Lista persoanelor, entităților și organismelor cărora li se aplică înghețarea fondurilor - Menținerea includerii numelui reclamantului - Bază factuală insuficientă - Eroare vădită de apreciere - Eroare de drept - Drept de proprietate - Principiul bunei administrări - Termen rezonabil de soluționare - Prezumția de nevinovăție - Cerere de adaptare - Act de confirmare - Inadmisibilitate”))
   (2017/C 392/24)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Mohamed Marouen Ben Ali Ben Mohamed Mabrouk (Tunis, Tunisia) (reprezentanți: J.-R. Farthouat, J.-P. Mignard, N. Boulay, avocați, și S. Crosby, solicitor)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: inițial A. de Elera-San Miguel Hurtado și G. Étienne, ulterior A. de Elera-San Miguel Hurtado, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea Deciziei (PESC) 2015/157 a Consiliului din 30 ianuarie 2015 de modificare a Deciziei 2011/72/PESC privind măsuri restrictive îndreptate împotriva anumitor persoane și entități având în vedere situația din Tunisia (JO 2015, L 26, p. 29), în măsura în care îl privește pe reclamant, a deciziei Consiliului din 16 noiembrie 2015 de respingere a cererii reclamantului din data de 29 mai 2015 de retragere a numelui său din lista anexată la Decizia 2011/72/PESC a Consiliului din 31 ianuarie 2011 privind măsuri restrictive îndreptate împotriva anumitor persoane și entități având în vedere situația din Tunisia (JO 2011, L 28, p. 62) și a Deciziei (PESC) 2016/119 a Consiliului din 28 ianuarie 2016 de modificare a Deciziei 2011/72 (JO 2016, L 23, p. 65), în măsura în care îl privește pe reclamant.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Îl obligă pe domnul Mohamed Marouen Ben Ali Ben Mohamed Mabrouk să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, și pe cele efectuate de Consiliul Uniunii Europene.

      (1)  JO C 236, 20.7.2015.


title: Cauza T-645/17: Acțiune introdusă la 21 septembrie 2017 – Rodonita/Comisia și SRB

text:
               20.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 392/36

         Acțiune introdusă la 21 septembrie 2017 – Rodonita/Comisia și SRB
   (Cauza T-645/17)
   (2017/C 392/45)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Rodonita, SL (Coruña, Spania) (reprezentanți: B. Gutiérrez de la Roza Pérez, P. Rubio Escobar, R. Ruíz de la Torre Esporrín și B. Fernández García, avocați)

      Pârâţi: Comisia Europeană și Comitetul unic de rezoluţie

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei SRB/EES/2017/08, adoptată de Comitetul unic de rezoluție în cadrul sesiunii sale executive din 7 iunie 2017, privind adoptarea schemei de rezoluție pentru instituţia Banco Popular Español, S.A.;

               —

               anularea Deciziei (UE) 2017/1246 a Comisiei din 7 iunie 2017 privind aprobarea schemei de rezoluţie pentru Banco Popular Español, S.A.;

               —

               de asemenea, în conformitate cu dispoziţiile articolelor 133 și 134 din Regulamentul de procedură al Tribunalului, obligarea la plata cheltuielilor de judecată a pârâţilor și a intervenienţilor în susținerea în tot sau în parte a concluziilor acestora.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente sunt similare cu cele invocate în cauzele T-478/17, Mutualidad de la Abogacía și Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Comitetul unic de rezoluţie, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán el Bueno și SFL/Comitetul unic de rezoluţie, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde/Comisia și Comitetul unic de rezoluţie, T-483/17, García Suárez și alții/Comisia și Comitetul unic de rezoluţie, T-484/17, Fidesban și alții/Comitetul unic de rezoluţie, T-497/17, Sánchez del Valle și Calatrava Real State 2015/Comisia și Comitetul unic de rezoluţie, și T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda/Comisia și Comitetul unic de rezoluţie.


title: Cauza T-126/16: Hotărârea Tribunalului din 4 octombrie 2017 – 1. FC Köln/EUIPO (SPÜRBAR ANDERS.) („Marcă a Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale SPÜRBAR ANDERS. — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) și alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (b) și alineatul (2) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”)

text:
               20.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 392/21

         Hotărârea Tribunalului din 4 octombrie 2017 – 1. FC Köln/EUIPO (SPÜRBAR ANDERS.)
   (Cauza T-126/16) (1)

   ((„Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale SPÜRBAR ANDERS. - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) și alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (b) și alineatul (2) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”))
   (2017/C 392/25)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: 1. FC Köln GmbH & Co. KGaA (Köln, Germania) (reprezentanți: G. Hasselblatt, V. Töbelmann și S. Stier, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: W. Schramek și D. Hanf, agenți)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 7 ianuarie 2016 (cauza R 718/2015-1) privind o cerere de înregistrare a semnului verbal SPÜRBAR ANDERS. ca marcă a Uniunii Europene

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă 1. FC Köln GmbH & Co. KGaA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 165, 10.5.2016.