title: Cauza C-365/07: Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Italia) la 2 august 2007 — Simesa SpA/Ministero della Salute, Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA) și alții

text:
               20.10.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 247/13

         Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Italia) la 2 august 2007 — Simesa SpA/Ministero della Salute, Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA) și alții
   (Cauza C-365/07)
   (2007/C 247/17)
   Limba de procedură: italiana
   Instanța de trimitere
   Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Simesa SpA

      Pârâți: Ministero della Salute, Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA) și alții
   Întrebările preliminare

               1)

               După prevederile articolelor 2 și 3 [din Directiva 89/105/CEE (1)], care reglementează raporturile dintre autoritățile publice ale unui stat membru și întreprinderile farmaceutice — în sensul că stabilirea prețului unui medicament sau creșterea acestuia se efectuează conform indicațiilor furnizate de către autoritățile menționate, dar în măsura în care autoritatea responsabilă le acceptă, deci în baza unui dialog între întreprinderi și autoritățile care răspund de controlul cheltuielilor farmaceutice — articolul 4 alineatul (1) reglementează „blocarea prețului tuturor medicamentelor sau al anumitor categorii de medicamente”, concepută ca o măsură cu caracter general care trebuie revăzută, cel puțin o dată pe an, pentru a se decide menținerea sau nu a acesteia, ținând cont de condițiile macroeconomice existente în statul membru.
               Dispoziția atribuie autorităților competente un termen de 90 de zile pentru a acționa și prevede că acestea trebuie să anunțe, la expirarea acestui termen, care sunt creșterile sau reducerile prețurilor care s-au efectuat, dacă este cazul.
               În măsura în care se referă la „reducerile care se efectuează, dacă este cazul”, această dispoziție trebuie interpretată în sensul că, pe lângă măsura generală care constă în blocarea prețurilor la toate sau la anumite categorii de medicamente, autorizează de asemenea o altă măsură generală care constă în posibilitatea unei reduceri a prețurilor la toate sau la anumite categorii de medicamente?

               2)

               În măsura în care impune autorităților competente ale unui stat membru să verifice, cel puțin o dată pe an, în cazul blocării prețurilor, dacă menținerea acestei blocări este justificată de condițiile macroeconomice, articolul 4 alineatul (1) poate fi interpretat în sensul că, dacă reducerea prețurilor este admisă ca răspuns la prima întrebare, este posibilă recurgerea la această măsură chiar de mai multe ori în cursul unui an și aceasta timp de mai mulți ani (începând cu 2002 și până în 2010)?

               3)

               În sensul articolului 4 sus-menționat — ce trebuie citit în lumina considerentelor din directivă conform cărora scopul principal al măsurilor de control al prețurilor la medicamente este „promovarea sănătății publice prin asigurarea de stocuri disponibile adecvate de medicamente la un cost rezonabil” și evitarea discrepanțelor existente între aceste măsuri, care „pot împiedica sau denatura comerțul intracomunitar cu medicamente” — poate fi considerată ca fiind compatibilă cu legislația comunitară adoptarea de măsuri care fac referire la cuantumuri ale cheltuielilor doar „estimate”, mai degrabă decât „stabilite” (această întrebare se referă la ambele situații)?

               4)

               Cerințele referitoare la respectarea plafoanelor pentru cheltuielile farmaceutice pe care fiecare stat membru este competent să le stabilească trebuie să aibă legătură în mod special numai cu cheltuielile farmaceutice sau este posibil să se considere că statele membre au puterea discreționară de a ține totuși cont și de datele referitoare la alte cheltuieli sanitare?

               5)

               Principiile transparenței și participării întreprinderilor interesate la măsuri de blocare sau de reducere generalizată a prețurilor la medicamente, principii ce decurg din directivă, trebuie interpretate în sensul că este necesar să se prevadă întotdeauna și în orice caz o posibilitate de derogare de la prețul impus [articolul 4 alineatul (2) din directivă] și o participare concretă a întreprinderii solicitante, cu consecința necesității pentru administrație de a motiva eventualul refuz?

      (1)  Directiva 89/105/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1988 privind transparența măsurilor care reglementează stabilirea prețurilor medicamentelor de uz uman și includerea acestora în domeniul de aplicare al sistemelor naționale de asigurări de sănătate (JO L 40, p. 8, Ediție specială, 05/vol. 2, p. 84).


title: Cauza T-273/13: Acțiune introdusă la 17 mai 2013 — Sarafraz/Consiliul

text:
               20.7.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 207/48

         Acțiune introdusă la 17 mai 2013 — Sarafraz/Consiliul
   (Cauza T-273/13)
   2013/C 207/79
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamant: Mohammad Sarafraz (Teheran, Iran) (reprezentant: T. Walter, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 206/2013 al Consiliului din 11 martie 2013 privind punerea în aplicare a articolului 12 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 359/2011 privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Iran, în măsura în care se referă la Mohammad Sarafraz;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv este întemeiat pe încălcarea dreptului la apărare al reclamantului.

                           —

                           Consiliul ar fi încălcat dreptul reclamantului la o cale de atac efectivă și în special obligația de motivare prin faptul că nu a oferit o motivare suficientă privind includerea sa în anexa la regulamentului de punere în aplicare atacat;

                           —

                           Consiliul ar fi încălcat dreptul reclamantului de a fi ascultat prin faptul că nu i-a acordat posibilitatea, prevăzută la articolul 12 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 359/2011 (1), de a prezenta observații cu privire la înscrierea pe listă și, astfel, de a determina Consiliul să își reexamineze decizia.

               2.

               Al doilea motiv este întemeiat pe faptul că înscrierea reclamantului pe listă este lipsită de temei.

                           —

                           Motivele invocate de Consiliu pentru înscrierea reclamantului pe listă nu ar permite să se stabilească în mod exact care este temeiul juridic pe care s-a bazat instituția;

                           —

                           Consiliul ar fi comis o eroare vădită de apreciere a situației de fapt atunci când a înscris numele reclamantului pe lista din anexa la regulamentului de punere în aplicare în litigiu;

                           —

                           În special, singurul motiv concret invocat de Consiliu în cadrul listei de sancțiuni nu ar putea justifica înscrierea numelui reclamantului pe lista respectivă.

               3.

               Al treilea motiv este întemeiat pe încălcarea principiului non bis in idem.

                           —

                           Singurul motiv concret invocat de Consiliu pentru înscrierea reclamantului pe lista de sancțiuni a făcut deja obiectul unei sancțiuni din partea autorității de supraveghere a mass-mediei din Regatul Unit;

                           —

                           Consiliul nu ar susține că, în pofida acestei sancțiuni sau ulterior acesteia, ar fi fost săvârșite alte încălcări care să justifice înscrierea pe listă.

               4.

               Al patrulea motiv este întemeiat pe încălcarea următoarelor drepturi fundamentale ale reclamantului: libertatea de exprimare prin intermediul radiodifuziunii, libertatea de circulație și dreptul de proprietate.

                           —

                           Înscrierea numelui reclamantului pe listă ar constitui o restrângere nejustificată și disproporționată a libertății presei și a libertății sale de exprimare, care ar urmări mai ales să limiteze difuzarea de informații, de către reclamant sau de către organismul de radiodifuziune pe care îl conduce, din Europa sau către Europa;

                           —

                           Înscrierea reclamantului pe listă ar constitui o restrângere nejustificată și disproporționată a altor drepturi fundamentale protejate (dreptul de proprietate, dreptul de a exercita o activitate profesională, libertatea de circulație).

      (1)  Regulamentul (UE) nr. 359/2011 al Consiliului din 12 aprilie 2011 privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Iran (JO L 100, p. 1).


title: Cauza T-199/17: Acțiune introdusă la 29 martie 2017 – QD/EUIPO

text:
               22.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/38

         Acțiune introdusă la 29 martie 2017 – QD/EUIPO
   (Cauza T-199/17)
   (2017/C 161/54)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: QD (reprezentant: H. Tettenborn, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei EUIPO din 2 iunie 2016, notificată reclamantei la 3 iunie 2016, prin care se respinge a doua reînnoire a contractului de agent temporar al reclamantei, încheiat în temeiul articolului 2 litera (f) din Regimul aplicabil celorlalți agenți ai Uniunii Europene (denumit în continuare „RACA”) și

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă șase motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea dispozițiilor pertinente din Statutul funcționarilor Uniunii Europene și din RACA, și anume articolul 110 din statut, precum și articolul 2 litera (f) și articolul 8 din RACA.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe o eroare vădită de apreciere.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe nerespectarea de către EUIPO a obligației de loialitate și a obligației de diligență.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea de către EUIPO a principiului bunei administrări [articolul 41 alineatele (1), (2) și (3) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (CDF)].

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe neîndeplinirea de către EUIPO a cerințelor Regulamentului nr. 45/2001 (1), în special ale articolului 27 alineatul (1) și alineatul (2) litera (b) din regulamentul respectiv.

               6.

               Al șaselea motiv, întemeiat pe nerespectarea de către EUIPO a încrederii legitime a reclamantei.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 45/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2000 privind protecția persoanelor fizice cu privire la prelucrarea datelor cu caracter personal de către instituțiile și organele comunitare și privind libera circulație a acestor date (JO 2001, L 008, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 30, p. 142).


title: Cauza T-454/10: Acțiune introdusă la 30 septembrie 2010 — Anicav/Comisia

text:
               4.12.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/39

         Acțiune introdusă la 30 septembrie 2010 — Anicav/Comisia
   (Cauza T-454/10)
   ()
   2010/C 328/66
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Associazione Nazionale degli Industriali delle Conserve Alimentari Vegetali (Anicav) (Napoli, Italia) (reprezentanți: J. da Cruz Vilaça, S. Estima Martins și S. Carvalho de Sousa, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea dispozițiilor articolului 52 și ale anexei VIII la Regulamentul nr. 1580/2007 al Comisiei (1), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 687/2010 al Comisiei (2); și

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin intermediul prezentei acțiuni, reclamanta solicită, în conformitate cu articolul 263 TFUE, anularea în parte a Regulamentului nr. 1580/2007 al Comisiei, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 687/2010 al Comisiei.
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă următoarele motive:

               În primul rând, reclamanta susține că măsura contestată încalcă Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 al Consiliului din 22 octombrie 2007 de instituire a unei organizări comune a piețelor agricole și privind dispoziții specifice referitoare la anumite produse agricole (denumit în continuare „Regulamentul unic OCP”) (JO L 299, p. 1, rectificare în JO 2009, L 37, p. 14).

               Prin faptul că (i) nu a inclus activitățile de transformare în Anexa VIII la Regulamentul nr. 1580/2007 al Comisiei și (ii) nu a exclus activitățile de preparare, ambalare și transformare ulterioară din valoarea producției comercializate de produse destinate transformării, măsura contestată încalcă Regulamentul unic OCP, în măsura în care acesta din urmă prevede că dispozițiile referitoare la organizațiile de producători, și anume acordarea unui ajutor, se aplică numai produselor vizate de organizarea comună a piețelor agricole în sectorul fructelor și legumelor.

               În al doilea rând, reclamanta susține că măsura contestată încalcă principiul nediscriminării; întrucât acordă organizațiilor de producători un ajutor privind operațiuni industriale realizate și de industrii private, măsura contestată încalcă principiul nediscriminării care interzice ca situații comparabile să fie tratate în mod diferit, cu excepția cazului în care un astfel de tratament este justificat în mod obiectiv.

               În sfârșit, reclamanta susține că măsura contestată încalcă principiul proporționalității; prin faptul că acordă organizațiilor de producători un ajutor privind operațiuni industriale realizate și de industrii private, măsura contestată încalcă principiul proporționalității, în măsura în care acesta depășește ceea ce ar fi necesar pentru atingerea unui obiectiv ipotetic al Politicii agricole comune referitor la integrarea verticală a organizațiilor de producători.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1580/2007 al Comisiei din 21 decembrie 2007 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentelor (CE) nr. 2200/96, (CE) nr. 2201/96 și (CE) nr. 1182/2007 ale Consiliului în sectorul fructelor și legumelor (JO L 350, p. 1).

      (2)  Regulamentul (UE) nr. 687/2010 al Comisiei din 30 iulie 2010 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 1580/2007 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentelor (CE) nr. 2200/96, (CE) nr. 2201/96 și (CE) nr. 1182/2007 ale Consiliului în sectorul fructelor și legumelor (JO L 199, p. 12).


title: Cauza T-511/08: Ordonanța Tribunalului din 13 aprilie 2010 — Unity OSG FZE/Consiliul

text:
               19.6.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/56

      Ordonanța Tribunalului din 13 aprilie 2010 — Unity OSG FZE/Consiliul
      (Cauza T-511/08) (1)

      (2010/C 161/90)

         Limba de procedură: engleza

      Președintele Camerei a doua a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 32, 7.2.2009.


title: Cauza C-520/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 18 noiembrie 2014 – Gemeente Borsele, Staatssecretaris van Financiën

text:
               16.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 56/5

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 18 noiembrie 2014 – Gemeente Borsele, Staatssecretaris van Financiën
   (Cauza C-520/14)
   (2015/C 056/06)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Hoge Raad der Nederlanden

      Părțile din procedura principală

      Recurente: Gemeente Borsele, Staatssecretaris van Financiën

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 2 alineatul (1) litera (c) și articolul 9 alineatul (1) din Directiva 2006/112/CE (1) trebuie interpretate în sensul că o municipalitate trebuie calificată drept persoană impozabilă în sensul acestei directive, în privința activității de transport școlar, în temeiul unui regulament municipal precum cel descris în hotărâre?

               2)

               Pentru a răspunde la această întrebare, regulamentul municipal trebuie luat în considerare în integralitatea sa sau fiecare serviciu de transport trebuie apreciat separat?

               3)

               Dacă aprecierea trebuie efectuată separat: în acest caz trebuie făcută distincția între transportul școlar pe o distanță între 6 și 20 de kilometri și cel efectuat pe o distanță mai mare de 20 de kilometri?

      (1)  Directiva Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3 p. 7).


title: Cauza T-103/06: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 13 aprilie 2010 — Esotrade/OAPI — Segura Sánchez (YoKaNa) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative YoKaNa — Mărci comunitare și naționale figurative anterioare YOKONO — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Similitudinea semnelor — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 (devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)” ]

text:
               5.6.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/26

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 13 aprilie 2010 — Esotrade/OAPI — Segura Sánchez (YoKaNa)
   (Cauza T-103/06) (1)

   („Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative YoKaNa - Mărci comunitare și naționale figurative anterioare YOKONO - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Similitudinea semnelor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 (devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)”)
   2010/C 148/45
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Esotrade, SA (Madrid, Spania) (reprezentanți: J. de Rivera Lamo de Espinosa și J. E. Astiz Suárez, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: J. García Murillo și O. Montalto, agenți)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Antonio Segura Sánchez (Alicante, Spania)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 10 ianuarie 2006 (cauza R 217/2004-2) privind o procedură de opoziție între Antonio Segura Sánchez și Esotrade, SA

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă reclamanta la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 121, 20.5.2006.


title: Cauza C-109/09: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 10 martie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bundesarbeitsgericht — Germania) — Deutsche Lufthansa AG/Gertraud Kumpan (Contract de muncă pe durată determinată — Directiva 1999/70/CE — Egalitate de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă — Rolul instanței naționale)

text:
               7.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 139/2

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 10 martie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bundesarbeitsgericht — Germania) — Deutsche Lufthansa AG/Gertraud Kumpan
   (Cauza C-109/09) (1)

   (Contract de muncă pe durată determinată - Directiva 1999/70/CE - Egalitate de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă - Rolul instanței naționale)
   2011/C 139/02
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesarbeitsgericht

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Deutsche Lufthansa AG

      Pârâtă: Gertraud Kumpan

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Bundesarbeitsgericht — Interpretarea, pe de o parte, a articolului 1, a articolului 2 alineatul (1) și a articolului 6 alineatul (1) din Directiva 2000/78/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă (JO L 303, p. 16, Ediție specială, 05/vol. 6, p. 7), precum și, pe de altă parte, a clauzei 5 alineatul (1) din anexa la Directiva 1999/70/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 privind acordul cadru cu privire la munca pe durată determinată încheiat de CES, UNICE și CEEP (JO L 175, p. 43, Ediție specială, 05/vol. 5, p. 129) — Interdicția discriminărilor legate de vârstă — Reglementarea națională care autorizează un contract de muncă pe durată determinată, impunând numai condiția ca lucrătorul să fi depășit vârsta de 58 de ani — Compatibilitatea acestei reglementări cu dispozițiile amintite — Consecințe juridice ale unei eventuale incompatibilități

      Dispozitivul

   Clauza 5 punctul (1) din acordul cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat la 18 martie 1999, care figurează în anexa la Directiva 1999/70/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 privind acordul cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP, trebuie interpretată în sensul că enunțul „o legătură obiectivă strânsă cu un contract de muncă pe durată determinată anterior încheiat cu același angajator”, din cuprinsul articolului 14 alineatul 3 din Legea privind munca cu timp parțial și contractele pe durată determinată (Gesetz über Teilzeitarbeit und befristete Arbeitsverträge) din 21 decembrie 2000, trebuie aplicat în situații în care un contract pe durată determinată nu a fost precedat imediat de un contract pe durată nedeterminată încheiat cu același angajator, iar între aceste contracte există un interval de mai mulți ani, atunci când, în toată această perioadă, raportul de muncă inițial a continuat, pentru aceeași activitate, cu același angajator, printr o succesiune neîntreruptă de contracte pe durată determinată. Este de competența instanței de trimitere să interpreteze, în măsura în care este posibil, dispozițiile relevante de drept intern conform clauzei 5 punctul (1) menționate mai sus.

      (1)  JO C 141, 20.6.2009.


title: Cauza T-153/15 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 20 mai 2015 – Hamcho şi Hamcho International/Consiliul („Măsuri provizorii — Măsuri restrictive adoptate împotriva Siriei — Înghețarea fondurilor și restricționarea intrării și tranzitării teritoriului Uniunii — Cerere de suspendare a executării — Nerespectarea cerințelor de formă — Inadmisibilitate”)

text:
               6.7.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 221/20

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 20 mai 2015 – Hamcho şi Hamcho International/Consiliul
   (Cauza T-153/15 R)
   ((„Măsuri provizorii - Măsuri restrictive adoptate împotriva Siriei - Înghețarea fondurilor și restricționarea intrării și tranzitării teritoriului Uniunii - Cerere de suspendare a executării - Nerespectarea cerințelor de formă - Inadmisibilitate”))
   (2015/C 221/28)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamanți: Mohamad Hamcho (Damasc, Siria) şi Hamcho International (Damasc) (reprezentanţi: A. Boesch, D. Amaudruz şi M. Ponsard, avocaţi)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Obiectul

   Cerere de suspendare a executării măsurilor impuse reclamanților în temeiul Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2015/108 al Consiliului din 26 ianuarie 2015 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 36/2012 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria (JO L 20, p. 2), și a Deciziei de punere în aplicare (PESC) 2015/117 a Consiliului din 26 ianuarie 2015 privind punerea în aplicare a Deciziei 2013/255/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei (JO L 20, p. 85).

      Dispozitivul

               1)

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza T-505/09: Ordonanța Tribunalului din 6 septembrie 2010 — Carlyle/OAPI — MRP Consult (CAFE CARLYLE)

text:
               23.10.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 288/66

      Ordonanța Tribunalului din 6 septembrie 2010 — Carlyle/OAPI — MRP Consult (CAFE CARLYLE)
      (Cauza T-505/09) (1)

      ()
      (2010/C 288/121)
      Limba de procedură: engleza
      Președintele Camerei a șasea a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 51, 27.2.2010.


title: Cauza T-503/15: Hotărârea Tribunalului din 3 mai 2016 - Aranynektár/EUIPO – Naturval Apícola (Natür-bal) [„Marca Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii verbale a Uniunii Europene Natür-bal — Marca verbală anterioară a Uniunii Europene NATURVAL — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               20.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 222/18

         Hotărârea Tribunalului din 3 mai 2016 - Aranynektár/EUIPO – Naturval Apícola (Natür-bal)
   (Cauza T-503/15) (1)

   ([„Marca Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii verbale a Uniunii Europene Natür-bal - Marca verbală anterioară a Uniunii Europene NATURVAL - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2016/C 222/21)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Aranynektár Termékgyártó és Kereskedelmi KFT (Dunavarsány, Ungaria) (reprezentant: I. Molnár, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) (reprezentant: S. Palmero Cabezas, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Naturval Apícola, SL (Monserrat, Spania) (reprezentanți: I. Valdelomar Serrano, D. Gabarre Armengol, G. Hinarejos Mulliez, E. Bayo de Gispert, J. Rodríguez Fuensalida, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 17 iunie 2015 (cauza R 1158/2014-2) privind o procedură de opoziție între Naturval Apícola și Aranynektár Termékgyártó és Kereskedelmi

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Aranynektár Termékgyártó és Kereskedelmi KFT la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 354, 26.10.2015.


title: Cauza T-251/11: Acțiune introdusă la 18 mai 2011 — Austria/Comisia

text:
               6.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 232/30

         Acțiune introdusă la 18 mai 2011 — Austria/Comisia
   (Cauza T-251/11)
   2011/C 232/55
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Republica Austria (reprezentant: C. Pesendorfer, agent)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei C(2011) 1363 final a Comisiei din 8 martie 2011 privind ajutorul de stat nr. C 24/2009 acordat de Austria întreprinderilor care sunt mari consumatoare de energie potrivit Legii privind energia electrică verde;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe o aplicare eronată a articolului 107 alineatul (1) TFUE — nu ar exista un ajutor de stat
               Potrivit reclamantei, limitarea obligațiilor din sarcina întreprinderilor care sunt mari consumatoare de energie, prevăzută la articolul 22 litera c) din Legea austriacă privind energia electrică verde (Ökostromgesetzes, BGBL. I Nr. 114/2008, denumită în continuare „ÖSG”), nu constituie un ajutor de stat întrucât nu este finanțată prin „resurse de stat”.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe o aplicare eronată a articolului 107 alineatul (1) TFUE — lipsa caracterului selectiv
               Potrivit reclamantei, măsura nu este selectivă nici în drept, nici în fapt. Chiar dacă s-ar considera că articolul 22c ar determina o divergență în raport cu sistemul de referință, această divergență pare justificată prin natura și logica sistemului de ajutor în favoarea energiei electrice verzi.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe aplicarea eronată a articolului 107 alineatul (1) TFUE — abuz de putere
               Potrivit reclamantei, chiar dacă se presupune că măsura prevăzută este considerată ajutor de stat, aceasta intră în domeniul de aplicare al Orientărilor comunitare privind ajutoarele de stat pentru protecția mediului: s-ar impune în orice caz să se stabilească o analogie între articolul 22c din ÖSG și normele de examinare a reducerii impozitelor pe energie armonizate, prevăzute în secțiunea 4 din Orientările comunitare; astfel, sistemul de compensare trebuie să fie autorizat în temeiul unei astfel de analogii. În afară de o aplicare prin analogie a Orientărilor comunitare, se poate de asemenea avea în vedere o analogie cu articolul 25 din Regulamentul nr. 800/2008 (Regulament general de exceptare pe categorii de ajutoare).

               4.

               Al patrulea motiv întemeiat pe un tratament inegal, din partea Comisiei, al unor situații comparabile din punct de vedere al efectelor concurențiale
               Potrivit reclamantei, se ridică întrebarea cu privire la motivele pentru care situații comparabile în materia concurenței sunt tratate în mod inegal; în speță, reclamanta evocă caracterul comparabil al ÖSG și al legii germane privind energia din surse regenerabile, în special în ceea ce privește efectele economice și concurențiale. Acest fapt ar fi contrar principiului general al egalității de tratament.


title: Cauza C-490/10: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 6 septembrie 2012 — Parlamentul European/Consiliul Uniunii Europene [Acțiune în anulare — Regulamentul (UE, Euratom) nr. 617/2010 — Informarea Comisiei cu privire la proiectele de investiții în infrastructura energetică din cadrul Uniunii Europene — Alegerea temeiului juridic — Articolele 337 TFUE și 187 EA — Articolul 194 TFUE]

text:
               27.10.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 331/2

      Hotărârea Curții (Camera a doua) din 6 septembrie 2012 — Parlamentul European/Consiliul Uniunii Europene
      (Cauza C-490/10) (1)

      (Acțiune în anulare - Regulamentul (UE, Euratom) nr. 617/2010 - Informarea Comisiei cu privire la proiectele de investiții în infrastructura energetică din cadrul Uniunii Europene - Alegerea temeiului juridic - Articolele 337 TFUE și 187 EA - Articolul 194 TFUE)
      (2012/C 331/03)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Parlamentul European (reprezentanți: M. Gómez-Leal, J. Rodrigues și L. Visaggio, agenți)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Simm și A. Lo Monaco, agenți)

         Interveniente în susținerea pârâtului: Republica Franceză (reprezentanți: G. de Bergues și A. Adam, agenți), Comisia Europeană (reprezentanți: P. Oliver și O. Beynet, agenți)

         Obiectul

      Acțiune în anulare — Regulamentul (UE, Euratom) nr. 617/2010 al Consiliului din 24 iunie 2010 privind informarea Comisiei cu privire la proiectele de investiții în infrastructura energetică din cadrul Uniunii Europene și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 736/96 (JO L 180, p. 7) — Alegerea dublului temei juridic al articolelor 337 TFUE și 187 EA — Măsuri care țin de atribuțiile specifice ale Uniunii în materie de energie și care necesită temeiul juridic unic al articolului 194 TFUE

         Dispozitivul

                  1.

                  Anulează Regulamentul (UE, Euratom) nr. 617/2010 al Consiliului din 24 iunie 2010 privind informarea Comisiei cu privire la proiectele de investiții în infrastructura energetică din cadrul Uniunii Europene și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 736/96.

                  2.

                  Efectele Regulamentului nr. 617/2010 sunt menținute până la intrarea în vigoare, într-un termen rezonabil de la data pronunțării prezentei hotărâri, a unui nou regulament adoptat cu un temei juridic adecvat, și anume articolul 194 alineatul (2) TFUE.

                  3.

                  Obligă Consiliul Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată, cu excepția celor efectuate de Republica Franceză și de Comisia Europeană.

                  4.

                  Republica Franceză și Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 13, 15.1.2011.


title: Cauza C-45/12: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 13 iunie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour du travail de Bruxelles — Belgia) — Office national d'allocations familiales pour travailleurs salariés (ONAFTS)/Radia Hadj Ahmed [Securitatea socială a lucrătorilor migranți — Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 — Domeniu de aplicare personal — Acordarea de prestații familiale unui resortisant al unui stat terț care beneficiază de drept de ședere într un stat membru — Regulamentul (CE) nr. 859/2003 — Directiva 2004/38/CE — Regulamentul (CEE) nr. 1612/68 — Condiție privind durata șederii]

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 225/25

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 13 iunie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour du travail de Bruxelles — Belgia) — Office national d'allocations familiales pour travailleurs salariés (ONAFTS)/Radia Hadj Ahmed
   (Cauza C-45/12) (1)

   (Securitatea socială a lucrătorilor migranți - Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 - Domeniu de aplicare personal - Acordarea de prestații familiale unui resortisant al unui stat terț care beneficiază de drept de ședere într un stat membru - Regulamentul (CE) nr. 859/2003 - Directiva 2004/38/CE - Regulamentul (CEE) nr. 1612/68 - Condiție privind durata șederii)
   2013/C 225/40
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour du travail de Bruxelles

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Office national d'allocations familiales pour travailleurs salariés (ONAFTS)

      Pârâtă: Radia Hadj Ahmed

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Cour du travail de Bruxelles — Interpretarea art. 1 litera (f) din Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 din 14 iunie 1971 al Consiliului privind aplicarea regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați, cu lucrătorii care desfășoară activități independente și cu membrii familiilor acestora care se deplasează în cadrul Comunității (JO L 149, p. 2, Ediție specială, 05/vol. 1, p. 26) — Interpretarea art. 13 alin. (2) și a art. 14 din Directiva 2004/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora, de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 1612/68 și de abrogare a Directivelor 64/221/CEE, 68/360/CEE, 72/194/CEE, 73/148/CEE, 75/34/CEE, 75/35/CEE, 90/364/CEE, 90/365/CEE și 93/96/CEE (JO L 158, p. 77, Ediție specială, 05/vol. 7, p. 56) — Interpretarea art. 18 TFUE și a art. 20 și 21 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene — Acordarea prestațiilor familiale unei resortisante a unui stat terț care a obținut un permis de ședere într-un stat membru pentru a se alătura, în afara căsătoriei sau a unui parteneriat înregistrat, unui cetățean al altui stat membru — Prezența unui alt copil, resortisant al unei țări terțe — Domeniul de aplicare personal al Regulamentului nr. 1408/71 — Noțiunea „membru de familie” — Reglementare națională care impune o condiție privind durata șederii pentru acordarea prestațiilor familiale — Egalitate de tratament

      Dispozitivul

               1.

               Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 al Consiliului din 14 iunie 1971 de aplicare a regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați, cu lucrătorii care desfășoară activități independente și cu membrii familiilor acestora care se deplasează în cadrul Comunității, în versiunea modificată și actualizată prin Regulamentul (CE) nr. 118/97 al Consiliului din 2 decembrie 1996, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 1992/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2006, trebuie interpretat în sensul că o resortisantă a unui stat terț sau fiica acesteia, de asemenea resortisant al unui stat terț, în cazul în care acestea se găsesc în situația următoare:

                           —

                           respectiva resortisantă a unui stat terț a obținut, de mai puțin de cinci ani, un permis de ședere într un stat membru pentru a se alătura, în afara unei căsătorii sau a unui parteneriat înregistrat, unui resortisant al altui stat membru, împreună cu care are un copil cu cetățenia acestui din urmă stat membru;

                           —

                           doar acest resortisant al altui stat membru are statut de lucrător;

                           —

                           coabitarea dintre respectiva resortisantă a unui stat terț și resortisantul altui stat membru menționat a luat sfârșit între timp și

                           —

                           cei doi copii fac parte din gospodăria mamei lor,

                     nu intră în domeniul de aplicare personal al regulamentului respectiv, cu excepția situației în care această resortisantă a unui stat terț sau fiica sa pot fi considerate, în sensul legii naționale și în conformitate cu aceasta, drept „membri de familie” ai respectivului resortisant al altui stat membru sau, în caz contrar, dacă pot fi considerate ca fiind „în principal în întreținerea” acestuia.

               2.

               Articolul 13 alineatul (2) și articolul 14 din Directiva 2004/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 din 29 aprilie 2004 privind dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora, de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 1612/68 și de abrogare a Directivelor 64/221/CEE, 68/360/CEE, 72/194/CEE, 73/148/CEE, 75/34/CEE, 75/35/CEE, 90/364/CEE, 90/365/CEE și 93/96/CEE, coroborate cu articolul 18 TFUE, trebuie interpretate în sensul că nu se opun unei reglementări a unui stat membru prin care acesta îi impune unei resortisante a unui stat terț, atunci când se găsește în situația prevăzută la punctul 1 din dispozitivul prezentei hotărâri, o condiție privind durata șederii de cinci ani pentru acordarea prestațiilor familiale garantate, chiar dacă nu le impune această condiție propriilor resortisanți.

      (1)  JO C 109, 14.4.2012.


title: Cauza F-73/14: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 28 septembrie 2015 – Kriscak/Europol (Funcție publică — Personalul Europol — Convenția Europol — Statutul personalului Europol — Anexa 1 la Statutul personalului Europol — Lista posturilor indicate cu litere aldine care nu pot fi ocupate decât de o persoană recrutată de la serviciile competente în sensul articolului 2 alineatul (4) din Convenția Europol — Posturi limitate — Decizia Europol — Posturi care nu pot fi ocupate decât de o persoană recrutată de la autoritățile competente în sensul articolului 3 din Decizia Europol — Aplicarea RAA în cazul agenților Europol — Neprelungirea unui contract de agent temporar încheiat pe perioadă determinată — Refuzul de a acorda un contract de agent temporar pe perioadă nedeterminată — Acțiune în anulare — Acțiune în despăgubire)

text:
               9.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 371/46

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 28 septembrie 2015 – Kriscak/Europol
   (Cauza F-73/14) (1)

   ((Funcție publică - Personalul Europol - Convenția Europol - Statutul personalului Europol - Anexa 1 la Statutul personalului Europol - Lista posturilor indicate cu litere aldine care nu pot fi ocupate decât de o persoană recrutată de la serviciile competente în sensul articolului 2 alineatul (4) din Convenția Europol - Posturi limitate - Decizia Europol - Posturi care nu pot fi ocupate decât de o persoană recrutată de la autoritățile competente în sensul articolului 3 din Decizia Europol - Aplicarea RAA în cazul agenților Europol - Neprelungirea unui contract de agent temporar încheiat pe perioadă determinată - Refuzul de a acorda un contract de agent temporar pe perioadă nedeterminată - Acțiune în anulare - Acțiune în despăgubire))
   (2015/C 371/48)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Christiana Kriscak (Haga, Țările de Jos) (reprezentant: M. Velardo, avocat)

      Pârâtă: Oficiul European de Poliție Europol (reprezentanți: D. Neumann, J. Arnould și C. Falmagne, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei de a nu prelungi contractul reclamantei și de reparare a prejudiciilor moral și material pe care pretinde că le-a suferit

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca vădit nefondată.

               2)

               Oficiul European de Poliție suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligat să suporte o treime din cheltuielile de judecată efectuate de doamna Kriscak.

               3)

               Doamna Kriscak suportă două treimi din propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 380, 27.10.2014, p. 27.


title: Cauza C-527/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Spania) la 7 de octombrie de 2013 — Lourdes Cachaldora Fernandez/Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS), Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)

text:
               11.1.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 9/17

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Spania) la 7 de octombrie de 2013 — Lourdes Cachaldora Fernandez/Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS), Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)
   (Cauza C-527/13)
   2014/C 9/26
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Tribunal Superior de Justicia de Galicia

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Lourdes Cachaldora Fernandez

      Pârâte: Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS), Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)

      Întrebările preliminare

               1.

               Este contrară articolului 4 din Directiva 79/7/CEE a Consiliului (1) din 19 decembrie 1978 privind aplicarea treptată a principiului egalității de tratament între bărbați și femei în domeniul securității sociale o normă internă precum cea de a șaptea dispoziție adițională numărul 1 norma a treia litera b) din Legea spaniolă generală privind securitatea socială, care afectează un grup predominant feminin și potrivit căreia acoperirea întreruperilor de cotizare existente în cadrul perioadei de calcul al bazei de evaluare a unei pensii pentru incapacitate permanentă de cotizare, ulterioare unei încadrări în muncă cu fracțiune de normă, se realizează prin luarea în considerare a bazelor minime de cotizare aferente acestei perioade, reduse ținând seama de coeficientul de timp parțial al acestei încadrări în muncă anterioare întreruperii de cotizare, în timp ce, în cazul încadrării în muncă cu normă întreagă, reducerea nu există?

               2.

               Este contrară clauzei 5 alineatul (1) litera (a) din Directiva 97/81/CE a Consiliului (2) din 15 decembrie 1997 privind acordul-cadru cu privire la munca pe fracțiune de normă, încheiat de UCIPE, CEIP și CES o normă internă precum cea de a șaptea dispoziție adițională numărul 1 norma a treia litera b) din Legea spaniolă generală privind securitatea socială, care afectează un grup predominant feminin și potrivit căreia acoperirea întreruperilor de cotizare existente în cadrul perioadei de calcul al bazei de evaluare a unei pensii pentru incapacitate permanentă de cotizare, ulterioare unei încadrări în muncă cu fracțiune de normă, se realizează prin luarea în considerare a bazelor minime de cotizare aferente acestei perioade, reduse ținând seama de coeficientul de timp parțial al acestei încadrări în muncă anterioare întreruperii de cotizare, în timp ce, în cazul încadrării în muncă cu normă întreagă, reducerea nu există?

      (1)  JO 1979 L 6, p. 24, Ediție specială, 05/vol. 1, p. 192.

      (2)  DO 1988 L 14, p. 9, Ediție specială, 05/vol. 5, p. 35.


title: Cauza C-427/09: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 28 iulie 2011 [cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Regatul Unit] — Generics (UK) Ltd/Synaptech Inc [Dreptul brevetelor — Medicamente — Certificat suplimentar de protecție pentru medicamente — Regulamentul (CEE) nr. 1768/92 — Articolul 2 — Domeniu de aplicare]

text:
               8.10.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 298/3

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 28 iulie 2011 [cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Regatul Unit] — Generics (UK) Ltd/Synaptech Inc
   (Cauza C-427/09) (1)

   (Dreptul brevetelor - Medicamente - Certificat suplimentar de protecție pentru medicamente - Regulamentul (CEE) nr. 1768/92 - Articolul 2 - Domeniu de aplicare)
   2011/C 298/04
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Generics (UK) Ltd

      Pârâtă: Synaptech Inc

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — High Court of Justice (Chancery Division) — Interpretarea articolului 13 alineatul (1) din Regulamentul (CEE) nr. 1768/92 al Consiliului din 18 iunie 1992 privind instituirea unui certificat suplimentar de protecție pentru medicamente (JO L 182, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 11, p. 130) — Noțiunea de autorizație de introducere pe piață — Luarea în considerarea doar a autorizațiilor eliberate în conformitate cu Directiva 65/65/CEE a Consiliului din 26 ianuarie 1965 de apropiere a actelor cu putere de lege și a actelor administrative privind medicamentele (JO L 22, p. 369) — Autorizație eliberată în conformitate cu legislația aplicabilă în Austria înainte de aderarea acestui stat la SEE

      Dispozitivul

   Un produs, precum cel în cauză în acțiunea principală, care, în calitate de medicament de uz uman, a fost introdus pe piață în Comunitatea Europeană înainte să fi obținut o autorizație de introducere pe piață în conformitate cu Directiva 65/65/CEE a Consiliului din 26 ianuarie 1965 de apropiere a actelor cu putere de lege și a actelor administrative privind medicamentele, astfel cum a fost modificată prin Directiva 89/341/CEE a Consiliului din 3 mai 1989, și în special fără să fi fost supus evaluării inocuității și a eficacității sale nu intră în domeniul de aplicare al Regulamentului (CEE) nr. 1768/92 al Consiliului din 18 iunie 1992 privind instituirea unui certificat suplimentar de protecție pentru medicamente, astfel cum a fost modificat prin Actul privind condițiile de aderare a Republicii Austria, a Republicii Finlanda și a Regatului Suediei și adaptările tratatelor care stau la baza Uniunii Europene, astfel cum este definit la articolul 2 din acest regulament, cu modificările ulterioare, și nu poate să facă obiectul unui certificat suplimentar de protecție.

      (1)  JO C 11, 16.1.2010.


title: Cauza C-405/07 P: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 6 noiembrie 2008 — Regatul Țărilor de Jos/Comisia Comunităților Europene (Recurs — Articolul 95 alineatul (5) CE ﾀﾔ Directiva 98/69/CE — Măsuri care trebuie adoptate împotriva poluării aerului prin emisiile provenind de la autovehicule — Dispoziție de drept intern derogatorie care anticipează reducerea valorii limită comunitare a emisiilor de pulberi în suspensie produse de anumite autovehicule noi cu motor Diesel — Refuz din partea Comisiei — Specificitate a problemei — Obligație de diligență și obligație de motivare)

text:
               20.12.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 327/5

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 6 noiembrie 2008 — Regatul Țărilor de Jos/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza C-405/07 P) (1)

   (Recurs - Articolul 95 alineatul (5) CE - Directiva 98/69/CE - Măsuri care trebuie adoptate împotriva poluării aerului prin emisiile provenind de la autovehicule - Dispoziție de drept intern derogatorie care anticipează reducerea valorii limită comunitare a emisiilor de pulberi în suspensie produse de anumite autovehicule noi cu motor Diesel - Refuz din partea Comisiei - Specificitate a problemei - Obligație de diligență și obligație de motivare)
   (2008/C 327/08)
   Limba de procedură: olandeza
   Părțile

      Recurent: Regatul Țărilor de Jos (reprezentanți: D.J.M. de Grave și C.M. Wissels, agenți)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: M. Patakia, H. van Vliet și A. Alcover San Pedro, agenți)
   Obiectul
   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a patra) din 27 iunie 2007, Țările de Jos/Comisia (T-182/06), prin care Tribunalul a respins cererea de anulare a Deciziei 2006/372/CE a Comisiei din 3 mai 2006 privind un proiect de dispoziții de drept intern notificat de Regatul Țărilor de Jos în temeiul articolului 95 alineatul (5) CE și de stabilire a unor limite pentru emisia de pulberi în suspensie provenind de la autovehiculele cu motor Diesel (JO L 142, p. 16)
   Dispozitivul

               1)

               Anulează Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță al Comunităților Europene din 27 iunie 2007, Regatul Țărilor de Jos/Comisia (T-182/06).

               2)

               Anulează Decizia 2006/372/CE a Comisiei din 3 mai 2006 privind un proiect de dispoziții de drept intern notificat de Regatul Țărilor de Jos în temeiul articolului 95 alineatul (5) CE și de stabilire a unor limite pentru emisia de pulberi în suspensie provenind de la autovehiculele cu motor Diesel.

               3)

               Obligă Comisia Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 269, 10.11.2007.


title: Cauza C-237/12: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 4 septembrie 2014 – Comisia Europeană/Republica Franceză [Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru – Directiva 91/676/CEE – Articolul 5 alineatul (4) – Anexa II punctul A subpunctele 1-3 și 5 – Anexa III punctele 1.1-1.3 și 2 – Protecția apelor împotriva poluării cu nitrați proveniți din surse agricole – Perioade de împrăștiere – Capacitatea bazinelor destinate stocării efluenților de la complexe zootehnice – Limitarea împrăștierii – Interzicerea împrăștierii pe soluri foarte abrupte ori pe soluri înghețate sau acoperite cu zăpadă – Neconformitatea reglementării naționale]

text:
               10.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 395/3

      Hotărârea Curții (Camera a doua) din 4 septembrie 2014 – Comisia Europeană/Republica Franceză
      (Cauza C-237/12) (1)

      ([Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 91/676/CEE - Articolul 5 alineatul (4) - Anexa II punctul A subpunctele 1-3 și 5 - Anexa III punctele 1.1-1.3 și 2 - Protecția apelor împotriva poluării cu nitrați proveniți din surse agricole - Perioade de împrăștiere - Capacitatea bazinelor destinate stocării efluenților de la complexe zootehnice - Limitarea împrăștierii - Interzicerea împrăștierii pe soluri foarte abrupte ori pe soluri înghețate sau acoperite cu zăpadă - Neconformitatea reglementării naționale])
      (2014/C 395/04)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: E. Manhaeve, B. Simon și J. Hottiaux, agenți)

         Pârâtă: Republica Franceză (reprezentanți: G. de Bergues, S. Menez și D. Colas, agenți)

         Dispozitivul

                  1)

                  Prin neadoptarea măsurilor necesare pentru a asigura punerea în aplicare completă și corectă a tuturor cerințelor care îi sunt impuse prin articolul 5 alineatul (4) din Directiva 91/676/CEE a Consiliului din 12 decembrie 1991 privind protecția apelor împotriva poluării cu nitrați proveniți din surse agricole coroborat cu punctul A subpunctele 1-3 și 5 din anexa II, precum și cu punctele 1.1-1.3 și 2 din anexa III la această directivă, Republica Franceză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul directivei menționate, prin aceea că, potrivit reglementării naționale adoptate în vederea asigurării punerii în aplicare a acesteia:

                              —

                              nu sunt prevăzute perioade de interzicere a împrăștierii fertilizanților de tip I pentru marile culturi însămânțate toamna, precum și pentru pajiștile însămânțate de mai mult de șase luni;

                              —

                              perioada de interzicere a împrăștierii fertilizanților de tip I pentru marile culturi însămânțate primăvara este limitată la lunile iulie și august;

                              —

                              interzicerea împrăștierii fertilizanților de tip II pentru marile culturi însămânțate toamna este circumscrisă perioadei cuprinse între 1 noiembrie și 15 ianuarie și interzicerea împrăștierii fertilizanților de tip III pentru aceleași culturi nu este prelungită ulterior datei de 15 ianuarie;

                              —

                              perioada de interzicere a împrăștierii fertilizanților de tip II pentru marile culturi însămânțate primăvara nu este prelungită ulterior datei de 15 ianuarie;

                              —

                              perioada de interzicere a împrăștierii fertilizanților de tip II pentru pajiștile însămânțate de mai mult de șase luni este prevăzută doar începând cu data de 15 noiembrie și interzicerea împrăștierii fertilizanților de tip III pentru respectivele pajiști și în regiunile muntoase nu este prelungită până la sfârșitul lunii februarie;

                              —

                              până la 1 iulie 2016, calculul capacităților de stocare va putea încă să țină seama de un calendar de interzicere a împrăștierii care nu este conform cu cerințele directivei menționate;

                              —

                              stocarea pe câmp a gunoiului de grajd compact păios este autorizată pentru o durată de zece luni;

                              —

                              această reglementare nu asigură faptul că agricultorii și autoritățile de control sunt în măsură să calculeze corect cantitatea de azot care poate fi împrăștiată în scopul garantării echilibrului fertilizării;

                              —

                              în ceea ce privește vacile de lapte, valorile evacuării de azot sunt stabilite în temeiul unei cantități de azot excretat care nu ține seama de diferitele niveluri de producție de lapte și pe baza unui coeficient de volatilizare de 30 %;

                              —

                              în ceea ce privește celelalte bovine, valorile evacuării de azot sunt stabilite pe baza unui coeficient de volatilizare de 30 %;

                              —

                              în ceea ce privește porcinele, nu sunt stabilite valori ale evacuării de azot pentru efluenții solizi;

                              —

                              în ceea ce privește păsările de curte, valorile evacuării de azot sunt stabilite pe baza unui coeficient de volatilizare eronat de 60 %;

                              —

                              în ceea ce privește ovinele, valorile evacuării de azot sunt stabilite pe baza unui coeficient de volatilizare de 30 %;

                              —

                              în ceea ce privește caprinele, valorile evacuării de azot sunt stabilite pe baza unui coeficient de volatilizare de 30 %;

                              —

                              în ceea ce privește cabalinele, valorile evacuării de azot sunt stabilite pe baza unui coeficient de volatilizare de 30 %;

                              —

                              în ceea ce privește iepurii, valorile evacuării de azot sunt stabilite pe baza unui coeficient de volatilizare de 60 %;

                              —

                              reglementarea menționată nu conține criterii clare, precise și obiective, în conformitate cu cerințele principiului securității juridice, referitoare la condițiile de împrăștiere a fertilizanților pe soluri foarte abrupte și

                              —

                              sunt autorizate împrăștierea fertilizanților de tip I și III pe solurile afectate masiv de îngheț, împrăștierea fertilizanților de tip I pe solurile acoperite cu zăpadă, împrăștierea fertilizanților pe solurile care sunt înghețate doar la suprafață prin efectul unui ciclu de îngheț și dezgheț pentru o perioadă de 24 de ore, precum și împrăștierea pe solurile afectate masiv de îngheț a gunoiului de grajd compact păios și a compostului de efluenți de la complexe zootehnice.

                  2)

                  Respinge în rest acțiunea.

                  3)

                  Obligă Republica Franceză la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 217, 21.7.2012.


title: Cauza T-203/07: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 23 septembrie 2008 — Cemex Polska/Comisia ( Acțiune în anulare — Directiva 2003/87/CE — Sistemul de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră — Planul național de alocare a cotelor de emisie pentru Polonia pentru perioada 2008-2012 — Decizie a Comisiei de a nu ridica obiecții dacă sunt îndeplinite anumite condiții — Competența statelor membre în ceea ce privește alocarea individuală a cotelor de emisie — Lipsă a interesului direct — Inadmisibilitate )

text:
               22.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/39

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 23 septembrie 2008 — Cemex Polska/Comisia
   (Cauza T-203/07) (1)

   („Acțiune în anulare - Directiva 2003/87/CE - Sistemul de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră - Planul național de alocare a cotelor de emisie pentru Polonia pentru perioada 2008-2012 - Decizie a Comisiei de a nu ridica obiecții dacă sunt îndeplinite anumite condiții - Competența statelor membre în ceea ce privește alocarea individuală a cotelor de emisie - Lipsă a interesului direct - Inadmisibilitate’)
   (2008/C 301/66)
   Limba de procedură: polona
   Părțile

      Reclamantă: Cemex Polska sp. z o.o. (Varșovia, Polonia) (reprezentanți: F. Puel și M. Szpunar, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: U. Wölker și K. Herrmann, agenți)
   Obiectul
   Cerere de anulare a Deciziei C(2007) 1295 final a Comisiei din 26 martie 2007 privind planul național de alocare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră notificat de Republica Polonă pentru perioada 2008-2012, în conformitate cu Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 octombrie 2003 de stabilire a unui sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în cadrul Comunității și de modificare a Directivei 96/61/CE a Consiliului (JO L 275, p. 32, Ediție specială, 15/vol. 10, p. 78)
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2)

               Cemex Polska sp. z o.o. suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Comisie.

      (1)  JO C 170, 21.7.2007.


title: Cauza T-10/17: Acțiune introdusă la 9 ianuarie 2017 – Proof IT/EIGE

text:
               13.3.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 78/35

         Acțiune introdusă la 9 ianuarie 2017 – Proof IT/EIGE
   (Cauza T-10/17)
   (2017/C 078/49)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Proof IT SIA (Riga, Letonia) (reprezentanți: J. Jerņeva și D. Pāvila, avocați)

      Pârât: Institutul European pentru Egalitatea de Șanse între Femei și Bărbați (EIGE)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea deciziei Institutului European pentru Egalitatea de Șanse între Femei și Bărbați adoptată în cadrul unei proceduri de achiziții publice pentru atribuirea unui „Contract-cadru pentru servicii online” EIGE/2016/OPER/03-Lot 1, notificată reclamantei prin scrisoarea din 28 octombrie 2016, prin care oferta reclamantei a fost clasată pe locul al doilea și prin care s-a acordat contractul-cadru pentru lotul 1 unei societăți terțe;

               —

               Acordarea de despăgubiri reclamantei pentru pierderea oportunității și/sau pentru pierderea contractului însuși în cuantum de 72 270 de euro;

               —

               Obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe încălcarea principiului egalității de tratament și a principiului transparenței, criteriile de atribuire a contractului fiind imprecise iar procesul de evaluare fiind lipsit de transparență, conferind prin urmare pârâtului o libertate nelimitată de alegere în ceea ce privește atribuirea contractului în discuție.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe împrejurarea că pârâtul ar fi săvârșit erori vădite de apreciere la evaluarea ofertei reclamantei care, odată îndreptate, ar fi condus la un rezultat diferit al procedurii de achiziții publice, respectiv oferta reclamantei ar fi trebuit să fie clasată prima iar contractul-cadru atribuit reclamantei.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea principiului egalității de tratament prin interpretarea criteriilor de atribuire într-un asemenea mod încât societatea terță implicată a beneficiat de experiența dobândită cu ocazia derulării unui contract anterior similar cu EIGE.


title: Cauza C-289/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Fővárosi Bíróság Gazdasági Kollégiuma (Magyar Köztársaság) la 29 iulie 2009 — RANI Slovakia s.r.o./Hankook Tire Magyarország Kft.

text:
               7.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 267/32

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Fővárosi Bíróság Gazdasági Kollégiuma (Magyar Köztársaság) la 29 iulie 2009 — RANI Slovakia s.r.o./Hankook Tire Magyarország Kft.
   (Cauza C-289/09)
   2009/C 267/58
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Fővárosi Bíróság Gazdasági Kollégiuma

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: RANI Slovakia s.r.o.

      Pârâtă: Hankook Tire Magyarország Kft..

      Întrebările preliminare

               1.

               Ținând seama de articolul 3 litera (c) și de articolul 59 din Tratatul de la Roma, este posibilă interpretarea considerentului (19) al Directivei 96/71/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 1996 privind detașarea lucrătorilor în cadrul prestării de servicii (1) în sensul că, în ceea ce privește activitatea specifică întreprinderilor cu încadrare în muncă temporară, un stat membru este liber să stabilească în dreptul său național condițiile care se impun angajatorului (întreprinderea) pentru a putea exercita o astfel de activitate pe teritoriul statului membru în cauză, și în acest context, dreptul național poate restrânge exercitarea activității specifice întreprinderilor cu încadrare în muncă temporară la societățile cu sediul pe teritoriul național?

               2.

               Este posibilă interpretarea articolului 1 alineatul (4) din Directiva 96/71/CE a Parlamentului European și a Consiliului în sensul că, în ceea ce privește autorizarea exercitării activității, întreprinderea cu sediul în statul membru în cauză poate să beneficieze de un tratament mai favorabil decât o întreprindere cu sediul într-un alt stat membru?

               3.

               Este posibilă interpretarea dispozițiilor coroborate ale articolelor 59, 62 și 63 din Tratatul de la Roma în sensul că restricțiile existente la momentul aderării la Uniunea Europeană pot subzista, fără să fie considerate contrare dreptului comunitar, până la adoptarea de către Consiliu a unui program prin care se stabilesc condițiile de liberalizare a acestui tip de servicii și a directivelor de punere în aplicare a acestuia?

               4.

               Dacă răspunsul la întrebările precedente este negativ, există un interes general care permite justificarea restricției potrivit căreia activitatea specifică întreprinderilor cu încadrare în muncă temporară nu poate fi exercitată decât de societăți cu sediul pe teritoriul statului membru în cauză și înregistrate în cadrul acestuia, și, prin urmare, această restricție poate fi considerată compatibilă cu articolele 59 și 65 din Tratatul de la Roma?

      (1)  JO L 18, 21.1.1997, Ediție specială, 05/vol. 4, p. 29.


title: Cauza T-318/07: Acțiune introdusă la 28 august 2007 — The National Association of Licensed Opencast Operators/Comisia Comunităților Europene

text:
               20.10.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 247/36

         Acțiune introdusă la 28 august 2007 — The National Association of Licensed Opencast Operators/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-318/07)
   (2007/C 247/60)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: The National Association of Licensed Opencast Operators (Chester-le-Street, Regatul Unit) (reprezentanți: H. Bracegirdle, solicitor, M. Hoskins și C. West, barristers)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea deciziei Comisiei din 18 iunie 2007;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamanta solicită anularea deciziei Comisiei din cauza COMP/35.821 din 18 iunie 2007 prin care aceasta a respins plângerea reclamantei formulată în 1990 referitoare la faptul că membrii asociației sale fuseseră victimele unei discriminări prin prețuri întrucât prețurile plătite de Central Electricity Generating Board (denumită în continuare „CEGB”) între 1984-1990 pentru cărbunele produs de membrii reclamantei au fost mai scăzute decât prețurile plătite de CEGB pentru cărbunele produs de British Coal Corporation (denumită în continuare „BCC”), fără a exista vreo justificare obiectivă pentru acea diferență de tratament.
   Comisia a considerat în decizia contestată că exista o diferență între prețurile plătite de CEGB către membrii reclamantei și prețurile plătite către BCC, dar a susținut că BCC și membrii reclamantei nu au furnizat cărbune în condiții comparabile. Prin urmare, era justificat ca CEGB să plătească prețuri mai ridicate pentru cărbunele de la BCC pentru a garanta îndeplinirea obligației sale legale de a furniza electricitatea necesară în Regatul Unit.
   În susținerea cererii sale, reclamanta susține că această constatare a Comisiei, potrivit căreia BCC și membrii reclamantei nu au furnizat cărbune în condiții comparabile, nu era susținută de probele pe care Comisia și-a întemeiat decizia.
   Mai mult, reclamanta precizează că plata unui preț avantajos pentru cărbunele BCC ar constitui ajutor de stat care nu fusese notificat și care, prin urmare, ar fi ilegal.
   În plus, reclamanta afirmă că aceste constatări ale Comisiei sunt inconsecvente cu decizia anterioară a Comisiei din 1991 cu privire la aceeași plângere.
   În ceea ce privește respingerea de către Comisie a plângerii reclamantei referitoare la perioada 1984-1986 pe motive de inadmisibilitate și lipsă a interesului comunitar, reclamanta susține că:

               —

               Comisia a greșit constatând că nu mai are o competență exclusivă în temeiul Tratatului CECA să decidă asupra existenței discriminării în perioada menționată;

               —

               Comisia a greșit constatând că membrii reclamantei pot formula cereri referitoare la perioada menționată în fața instanțelor naționale și

               —

               termenul pentru soluționarea problemelor ridicate în plângerea reclamantei din 1990 este rezultatul erorilor de drept săvârșite anterior de Comisie.


title: Cauza C-128/16 P: Recurs introdus la 29 februarie 2016 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 17 decembrie 2015 în cauzele conexate T-515/13 și T-719/13, Spania și alții/Comisia

text:
               2.5.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 156/31

         Recurs introdus la 29 februarie 2016 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 17 decembrie 2015 în cauzele conexate T-515/13 și T-719/13, Spania și alții/Comisia
   (Cauza C-128/16 P)
   (2016/C 156/41)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: V. Di Bucci, É. Gippini Fournier și P. Němečková, agenți)

      Celelalte părți din procedură: Regatul Spaniei, Lico Leasing, S.A.U. și Pequeños y Medianos Astilleros Sociedad de Reconversión, S.A.

      Concluziile recurentei

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului din 17 decembrie 2015 în cauzele conexate T-515/13 și T-719/13;

               —

               trimiterea cauzei la Tribunal spre rejudecare;

               —

               obligarea reclamanților la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

               1.

               Tribunalul a săvârșit erori de drept în interpretarea și aplicarea articolului 107 alineatul (1) TFUE în ceea ce privește noțiunile de întreprinderi și de avantaj selectiv, precum și în interpretarea și aplicarea obligației de motivare, și o denaturare a deciziei atacate în ceea ce privește caracterul selectiv.

                           —

                           Tribunalul a săvârșit o eroare de drept și a denaturat decizia prin interpretarea incorectă a caracterului selectiv al unui avantaj fiscal rezervat pentru întreprinderile care desfășoară o activitate economică determinată și care au fost înființate de grupuri de interes economic (GEIE) și de asociații lor, precum și prin calificarea eronată a motivării.

                           —

                           Tribunalul a săvârșit o eroare de drept în analiza avantajului selectiv care rezultă din existența unei competențe discreționare a autorităților naționale fiscale.

                           —

                           Tribunalul a săvârșit o eroare în interpretarea noțiunii de selectivitate, prin excluderea prezenței selectivității în privința unei măsuri rezervate persoanelor impozabile care efectuează anumite investiții.

               2.

               Tribunalul a săvârșit o eroare de drept și a denaturat decizia atacată prin interpretarea și aplicarea obligației de motivare în legătură cu efectele asupra concurenței și cu efectul asupra schimburilor comerciale în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE.


title: Cauza T-279/08: Acțiune introdusă la 17 iulie 2008 — Communauté d'Agglomération du Douaisis/Comisia Comunităților Europene

text:
               27.9.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 247/15

         Acțiune introdusă la 17 iulie 2008 — Communauté d'Agglomération du Douaisis/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-279/08)
   (2008/C 247/29)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Communauté d'Agglomération du Douaisis (reprezentant: M.-Y. Benjamin, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei nr. C 38/2007 a Comisiei din 2 aprilie 2008.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamanta solicită anularea Deciziei C(2008) 1089 final a Comisiei Comunităților Europene din 2 aprilie 2008 prin care Comisia a declarat incompatibil cu piața comună ajutorul de stat acordat de reclamantă și de Région Nord Pas de Calais în beneficiul Arbel Fauvet Rail SA sub forma unor avansuri rambursabile la o rată anuală a dobânzii de 4,08 % corespunzătoare ratei de referință comunitare aplicabile la momentul acordării. Comisia a considerat că, având în vedere situația sa financiară, Arbel Fauvet Rail SA nu ar fi putut să procure fonduri în condiții la fel de favorabile pe piața financiară.
   Motivele și principalele argumente invocate de reclamantă sunt similare cu cele invocate în cauza T-267/08, Région Nord Pas de Calais/Comisia.


title: Cauza C-215/14: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 16 septembrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de High Court of Justice (Chancery Division) – Regatul Unit) – Société de Produits Nestlé SA/Cadbury UK Ltd [Trimitere preliminară — Mărci — Directiva 2008/95/CE — Articolul 3 alineatul (3) — Noțiunea „caracter distinctiv dobândit prin utilizare” — Marcă tridimensională — Napolitană cu patru batoane învelite în ciocolată Kit Kat — Articolul 3 alineatul (1) litera (e) — Semn constituit în același timp din forma impusă chiar de natura produsului și din forma produsului necesară obținerii unui rezultat tehnic — Proces de fabricație inclus în rezultatul tehnic]

text:
               9.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 371/10

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 16 septembrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de High Court of Justice (Chancery Division) – Regatul Unit) – Société de Produits Nestlé SA/Cadbury UK Ltd
   (Cauza C-215/14) (1)

   ([Trimitere preliminară - Mărci - Directiva 2008/95/CE - Articolul 3 alineatul (3) - Noțiunea „caracter distinctiv dobândit prin utilizare” - Marcă tridimensională - Napolitană cu patru batoane învelite în ciocolată Kit Kat - Articolul 3 alineatul (1) litera (e) - Semn constituit în același timp din forma impusă chiar de natura produsului și din forma produsului necesară obținerii unui rezultat tehnic - Proces de fabricație inclus în rezultatul tehnic])
   (2015/C 371/12)
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   High Court of Justice (Chancery Division)

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Société de Produits Nestlé SA

      Pârâtă: Cadbury UK Ltd

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 3 alineatul (1) litera (e) din Directiva 2008/95/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 octombrie 2008 de apropiere a legislațiilor statelor membre cu privire la mărci trebuie interpretat în sensul că se opune înregistrării ca marcă a unui semn constituit din forma produsului în cazul în care această formă cuprinde trei caracteristici esențiale, dintre care una este impusă chiar de natura produsului, iar celelalte două sunt necesare pentru obținerea unui rezultat tehnic, cu condiția, însă, ca cel puțin unul dintre motivele de refuz al înregistrării enunțate la această dispoziție să se aplice pe deplin formei în discuție.

               2)

               Articolul 3 alineatul (1) litera (e) punctul (ii) din Directiva 2008/95, care permite refuzul înregistrării unor semne constituite exclusiv din forma produsului necesară obținerii unui rezultat tehnic, trebuie interpretat în sensul că se referă la modul în care funcționează produsul în discuție și nu se aplică în ceea ce privește modul în care este fabricat produsul.

               3)

               Pentru a obține înregistrarea unei mărci care a dobândit caracter distinctiv ca urmare a utilizării date acesteia în sensul articolului 3 alineatul (3) din Directiva 2008/95, fie ca parte a unei alte mărci înregistrate, fie în combinație cu aceasta, solicitantul înregistrării trebuie să facă dovada că mediile interesate percep produsul sau serviciul desemnat de această unică marcă, cu excluderea oricărei alte mărci care ar putea fi de asemenea prezentă, ca provenind de la o întreprindere determinată.

      (1)  JO C 235, 21.7.2014.


title: Cauza T-662/11: Hotărârea Tribunalului din 29 ianuarie 2013 — Müller/OAPI — Loncar (Sunless) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare figurative Sunless — Mărci comunitare verbale anterioare SUNLESS și LONCAR-SUNLESS — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Similitudinea semnelor — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/200” ]

text:
               9.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 71/18

         Hotărârea Tribunalului din 29 ianuarie 2013 — Müller/OAPI — Loncar (Sunless)
   (Cauza T-662/11) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare figurative Sunless - Mărci comunitare verbale anterioare SUNLESS și LONCAR-SUNLESS - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Similitudinea semnelor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/200)
   2013/C 71/27
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamant: Thomas Müller (Gütersloh, Germania) (reprezentant: J. Schmidt, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: G. Schneider, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI: Loncar, SL (Sabadell, Spania)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 27 septembrie 2011 (cauza R 2508/2010-2), privind o procedură de opoziție între Loncar, SL și domnul Thomas Müller.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Îl obligă pe Thomas Müller la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 49, 18.2.2012.


title: Cauza T-762/14: Hotărârea Tribunalului din 15 decembrie 2016 – Philips și Philips France/Comisia („Concurență — Înțelegeri — Cipuri de memorie pentru carduri inteligente — Decizie prin care se constată încălcarea articolului 101 TFUE — Schimburi de informații comerciale sensibile — Încălcare prin obiect — Principiul bunei administrări — Obligația de diligență — Probă — Comunicarea privind cooperarea din 2006 — Comunicarea privind tranzacția — Prescripție — Orientările din 2006 pentru calculul cuantumului amenzilor — Valoarea vânzărilor”)

text:
               6.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/26

         Hotărârea Tribunalului din 15 decembrie 2016 – Philips și Philips France/Comisia
   (Cauza T-762/14) (1)

   ((„Concurență - Înțelegeri - Cipuri de memorie pentru carduri inteligente - Decizie prin care se constată încălcarea articolului 101 TFUE - Schimburi de informații comerciale sensibile - Încălcare prin obiect - Principiul bunei administrări - Obligația de diligență - Probă - Comunicarea privind cooperarea din 2006 - Comunicarea privind tranzacția - Prescripție - Orientările din 2006 pentru calculul cuantumului amenzilor - Valoarea vânzărilor”))
   (2017/C 038/35)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Koninklijke Philips NV (Eindhoven, Țările de Jos), Philips France (Suresnes, Franța) (reprezentanți: J. de Pree, S. Molin, A. ter Haar și T. M. Snoep, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Biolan, A. Dawes, J. Norris-Usher și P. Van Nuffel, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită, în principal, anularea Deciziei C(2014) 6250 final a Comisiei din 3 septembrie 2014 privind o procedură de aplicare a articolului 101 TFUE și a articolului 53 din Acordul SEE (AT.39574 –cipuri de memorie pentru carduri inteligente), și, în subsidiar, anularea sau reducerea cuantumului amenzii aplicate reclamantelor

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Koninklijke Philips NV și Philips France suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 73, 2.3.2015.


title: Cauza T-497/10: Ordonanța Tribunalului din 14 ianuarie 2013 — Divandari/Consiliul ( „Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive luate împotriva Iranului în scopul de a împiedica proliferarea nucleară — Înghețarea fondurilor — Retragere de pe lista persoanelor vizate — Nepronunțare asupra fondului” )

text:
               9.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 71/20

         Ordonanța Tribunalului din 14 ianuarie 2013 — Divandari/Consiliul
   (Cauza T-497/10) (1)

   (Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive luate împotriva Iranului în scopul de a împiedica proliferarea nucleară - Înghețarea fondurilor - Retragere de pe lista persoanelor vizate - Nepronunțare asupra fondului)
   2013/C 71/32
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Ali Divandari (Teheran, Iran) (reprezentanți: inițial S. Gadhia și S. Ashley, solicitors, D. Wyatt, QC, și R. Blakeley, barrister, ulterior R. Blakeley, S. Zaiwalla și F. Zaiwalla, solicitors, și M. Brindle, QC)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Bishop și A. Vitro, agenți)

      Intervenientă în susținerea pârâtului: Comisia Europeană (reprezentanți: S. Boelaert și M. Konstantinidis, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei 2010/413/PESC a Consiliului din 26 iulie 2010 privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Poziției comune 2007/140/PESC (JO L 195, p. 39), a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 668/2010 al Consiliului din 26 iulie 2010 de punere în aplicare a articolului 7 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 423/2007 privind măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 195, p. 25), a Deciziei 2010/644/PESC a Consiliului din 25 octombrie 2010 de modificare a Deciziei 2010/413 (JO L 281, p. 81), a Regulamentului (UE) nr. 961/2010 al Consiliului din 25 octombrie 2010 privind măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Regulamentului nr. 423/2007 (JO L 281, p. 1), a Deciziei 2011/783/PESC a Consiliului din 1 decembrie 2011 de modificare a Deciziei 2010/413 (JO L 319, p. 71), a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 1245/2011 al Consiliului din 1 decembrie 2011 de punere în aplicare a Regulamentului nr. 961/2010 (JO L 319, p. 11), și a Regulamentului (UE) nr. 267/2012 al Consiliului din 23 martie 2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Regulamentului nr. 961/2010 (JO L 88, p. 1), în măsura în care aceste acte îl privesc pe reclamant.

      Dispozitivul

               1.

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2.

               Consiliul Uniunii Europene suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de domnul Ali Divandari.

               3.

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 328, 4.12.2010.


title: Cauza T-565/12: Acțiune introdusă la 27 decembrie 2012 — National Iranian Tanker Company/Consiliul

text:
               23.2.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 55/22

         Acțiune introdusă la 27 decembrie 2012 — National Iranian Tanker Company/Consiliul
   (Cauza T-565/12)
   2013/C 55/39
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: National Iranian Tanker Company (Teheran, Iran) (reprezentanți: R. Chandrasekera, S. Ashley, C. Murphy, Solicitors, și M. Lester, Barrister)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei 2012/635/PESC a Consiliului din 15 octombrie 2012 (1) și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 945/2012 din 15 octombrie 2012 (2), în măsura în care respectivele măsuri se aplică reclamantei;

               —

               Să se dispună ca anularea să aibă efect imediat și să nu fie suspendată;

               —

               Obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe împrejurarea că niciunul dintre criteriile legale pentru înscrierea reclamantei pe listă nu este îndeplinit, că în mod greșit a considerat Consiliul că oricare dintre criteriile pentru înscrierea pe listă era îndeplinit și că nu există nicio bază legală sau factuală valabilă pentru desemnarea sa.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe împrejurarea că Consiliul nu a oferit motive adecvate sau suficiente pentru desemnarea reclamantei.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe împrejurarea că Consiliul nu a garantat dreptul la apărare al reclamantei și nici dreptul acesteia la control jurisdicțional efectiv.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe împrejurarea că decizia Consiliului de a desemna reclamanta a încălcat, în mod nejustificat și disproporționat, drepturile fundamentale ale reclamantei, inclusiv dreptul acesteia la protecția proprietății, a întreprinderii și a reputației sale.

      (1)  Decizia 2012/635/PESC a Consiliului din 15 octombrie 2012 de modificare a Deciziei 2010/413/PESC a Consiliului privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 282, p. 58).

      (2)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 945/2012 al Consiliului din 15 octombrie 2012 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 267/2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 282, p. 16).


title: Cauze conexate C-325/13 P și C-326/13 P: Hotărârea Curții (Camera a noua) din 10 iulie 2014 – Peek & Cloppenburg KG/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Peek & Cloppenburg KG (Recurs — Marcă comunitară — Marca verbală Peek & Cloppenburg — Opoziție a unui alt titular al denumirii comerciale „Peek & Cloppenburg”  — Refuzul înregistrării)

text:
               15.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 315/18

         Hotărârea Curții (Camera a noua) din 10 iulie 2014 – Peek & Cloppenburg KG/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Peek & Cloppenburg KG
   (Cauze conexate C-325/13 P și C-326/13 P) (1)

   ((Recurs - Marcă comunitară - Marca verbală Peek & Cloppenburg - Opoziție a unui alt titular al denumirii comerciale „Peek & Cloppenburg” - Refuzul înregistrării))
   2014/C 315/25
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: Peek & Cloppenburg KG (reprezentant: P. Langue, avocat)

      Celelalte părți din procedură: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: G. Schneider, agent), Peek & Cloppenburg KG (reprezentant: A. Renck, avocat)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursurile.

               2)

               Obligă Peek & Cloppenburg KG, cu sediul în Düsseldorf (Germania), la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 245, 24.8.2013.


title: Cauza T-190/05: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 12 iunie 2007 — Sherwin-Williams/OAPI (TWIST & POUR) ( Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale TWIST & POUR — Motiv absolut de refuz al înregistrării — Marcă lipsită de caracter distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 )

text:
               21.7.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 170/23

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 12 iunie 2007 — Sherwin-Williams/OAPI (TWIST & POUR)
   (Cauza T-190/05) (1)

   („Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale TWIST & POUR - Motiv absolut de refuz al înregistrării - Marcă lipsită de caracter distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94’)
   (2007/C 170/43)
   Limba de procedură: spaniola
   Părțile

      Reclamantă: The Sherwin-Williams Company (Cleveland, Ohio, Statele Unite) (reprezentanți: E. Armijo Chávarri și A. Castán Pérez-Gómez, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: Ó. Mondéjar, agent)
   Obiectul
   Acțiune introdusă împotriva deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 22 februarie 2005 (cauza R 755/2004-2), privind înregistrarea semnului TWIST & POUR ca marcă comunitară.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă The Sherwin-Williams Company la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 171, 9.7.2005.


title: Cauza T-321/09: Hotărârea Tribunalului din 2 februarie 2012 — skytron energy/OAPI (arraybox) [ „Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale arraybox — Motiv absolut de refuz — Caracter descriptiv — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               17.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 80/16

         Hotărârea Tribunalului din 2 februarie 2012 — skytron energy/OAPI (arraybox)
   (Cauza T-321/09) (1)

   (Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale arraybox - Motiv absolut de refuz - Caracter descriptiv - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2012/C 80/24
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: skytron energy GmbH & Co. KG (Berlin, Germania) (reprezentanți: H.J. Omsels și C. Danziger, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: S. Schäffner, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 4 iunie 2009 (cauza R 1680/2008-1) privind o cerere de înregistrare a semnului verbal arraybox ca marcă comunitară

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă skytron energy GmbH & Co. KG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 267, 7.11.2009.


title: Cauza T-158/13: Acțiune introdusă la 15 martie 2013 — Iralco/Consiliul

text:
               25.5.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 147/24

         Acțiune introdusă la 15 martie 2013 — Iralco/Consiliul
   (Cauza T-158/13)
   2013/C 147/43
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Iranian Aluminum Co. (Iralco) (Teheran, Iran) (reprezentanți: S. Millar și S. Ashley, solicitors, și M. Lester, barrister)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei 2012/829/PESC a Consiliului din 21 decembrie 2012 de modificare a Deciziei 2010/413/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 1264/2012 al Consiliului din 21 decembrie 2012 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 267/2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului, în măsura în care actele atacate o privesc pe reclamantă; și

               —

               obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe împrejurarea că Consiliul nu a oferit motive adecvate sau suficiente pentru desemnarea reclamantei.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe împrejurarea că Consiliul nu a respectat dreptul la apărare al reclamantei și nici dreptul acesteia la control jurisdicțional efectiv.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe împrejurarea că în mod greșit a considerat Consiliul că oricare dintre criteriile pentru înscrierea pe listă era îndeplinit.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe împrejurarea că decizia Consiliului de a desemna reclamanta a încălcat, în mod nejustificat și disproporționat, drepturile fundamentale ale reclamantei, inclusiv dreptul acesteia la protecția proprietății, a întreprinderii și a reputației sale.


title: Cauza T-500/04: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 22 mai 2007 — Comisia Comunităților Europene/IIC ( Clauză compromisorie — Competența Tribunalului — Restituirea avansului plătit de Comunitate pentru proiectele finanțate în domeniul rețelelor transeuropene de telecomunicații — Decădere — Caracter rambursabil al cheltuielilor pretins efectuate )

text:
               7.7.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 155/21

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 22 mai 2007 — Comisia Comunităților Europene/IIC
   (Cauza T-500/04) (1)

   („Clauză compromisorie - Competența Tribunalului - Restituirea avansului plătit de Comunitate pentru proiectele finanțate în domeniul rețelelor transeuropene de telecomunicații - Decădere - Caracter rambursabil al cheltuielilor pretins efectuate’)
   (2007/C 155/40)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: G. Braun, W. Wils și N. Knittlmayer, agenți)

      Pârâtă: IIC Informations-Industrie Consulting GmbH (Königswinter, Germania) (reprezentanți: E. Rott și J. Wolff, avocats)
   Obiectul
   Cerere întemeiată pe articolul 238 CE, prin care se urmărește obligarea pârâtei la restituirea unei părți din avansul vărsat de Comunitate în executarea a două contracte de finanțare în domeniul programelor culturale.
   Dispozitivul

               1)

               Obligă IIC Informations-Industrie Consulting GmbH la plata către Comisia Comunităților Europene a sumei de 179 337 euro datorate în principal, majorată cu dobânzi moratorii în cuantum de 4 % pe an începând cu 1 noiembrie 1998, până la achitarea integrală a sumelor datorate.

               2)

               Respinge cererea în ceea ce privește celelalte capete de cerere.

               3)

               Respinge cererea IIC Informations-Industrie Consulting GmbH urmărind protejarea împotriva executării silite a prezentei hotărâri.

               4)

               Obligă IIC Informations-Industrie Consulting GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 82, 2.4.2005.


title: Cauza C-341/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Supremo Tribunal Administrativo (Portugalia) la 24 iunie 2013 — Cruz & Companhia Lda/Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas, IP (IFAP)

text:
               7.9.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 260/25

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Supremo Tribunal Administrativo (Portugalia) la 24 iunie 2013 — Cruz & Companhia Lda/Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas, IP (IFAP)
   (Cauza C-341/13)
   2013/C 260/44
   Limba de procedură: portugheza

      Instanța de trimitere

   Supremo Tribunal Administrativo

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Cruz & Companhia, L.da

      Pârât: Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas, IP (IFAP)

      Întrebările preliminare

               1.

               Termenul de prescripție al procedurii prevăzut la articolul 3 alineatul (1) din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2988/95 al Consiliului din 18 decembrie 1995 privind protecția intereselor financiare ale Comunităților Europene (1) este aplicabil numai raportului dintre Comunitatea Europeană și intimat în calitate de organism plătitor al ajutoarelor comunitare sau este de asemenea aplicabil raportului dintre intimat în calitate de organism plătitor al ajutoarelor comunitare și recurentă în calitate de beneficiară a ajutoarelor plătite considerate ca fiind acordate nejustificat?

               2.

               În cazul în care se ajunge la concluzia că termenul prevăzut la articolul 3 alineatul (1) din regulament este de asemenea aplicabil raportului dintre organismul plătitor al ajutoarelor comunitare și beneficiara ajutoarelor plătite considerate ca fiind acordate nejustificat, trebuie să se considere că termenul menționat este aplicabil numai în cazul sancțiunilor administrative în sensul articolului 5 din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2988/95 al Consiliului din 18 decembrie 1995 sau este de asemenea aplicabil în cazul „măsurilor administrative” în sensul articolului 4 alineatul (1) din același regulament — mai precis, restituirea sumelor obținute nejustificat?

      (1)  JO L 312, p. 1, Ediție specială, 01/vol. 1, p. 166.