title: Cauza C-276/19: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 14 mai 2020 – Comisia Europeană/Regatul Unit al Marii Britanii şi Irlandei de Nord (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru – Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (TVA) – Directiva 2006/112/CE – Derogări – Măsuri de simplificare și de prevenire a fraudei sau a evaziunii fiscale – Articolul 395 alineatul (2) – Obligația statelor membre de a notifica Comisiei Europene măsurile speciale pentru a simplifica procedura de colectare a TVA-ului – Modificare substanțială a măsurii notificate inițial)

text:
               20.7.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 240/26

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 14 mai 2020 – Comisia Europeană/Regatul Unit al Marii Britanii şi Irlandei de Nord
      (Cauza C-276/19) (1)

      (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (TVA) - Directiva 2006/112/CE - Derogări - Măsuri de simplificare și de prevenire a fraudei sau a evaziunii fiscale - Articolul 395 alineatul (2) - Obligația statelor membre de a notifica Comisiei Europene măsurile speciale pentru a simplifica procedura de colectare a TVA-ului - Modificare substanțială a măsurii notificate inițial)
      (2020/C 240/34)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: X. Lewis şi J. Jokubauskaitė, agenţi)

         Pârâte: Regatul Unit al Marii Britanii şi Irlandei de Nord (reprezentanți: F. Shibli, agent, asistat de O. Thomas, QC, şi de R. Hill, Barrister)

         Dispozitivul

                  1)

                  Prin introducerea unor noi măsuri de simplificare prin care se extinde aplicarea taxei zero și excepția de la obligația normală de ținere de evidențe în scopuri de taxă pe valoarea adăugată care au fost prevăzute de Value Added Tax (Terminal Markets) Order 1973 [Decretul privind taxa pe valoarea adăugată (piețe la termen) din 1973], astfel cum a fost modificat prin Value Added Tax (Terminal Markets) (Amendment) Order 1975 [Decretul (de modificare) privind taxa pe valoarea adăugată (piețe la termen) din 1975], fără a trimite o cerere Comisiei Europene în vederea unei autorizări din partea Consiliului Uniunii Europene, Regatul Unit al Marii Britanii şi Irlandei de Nord nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 395 alineatul (2) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată.

                  2)

                  Obligă Regatul Unit al Marii Britanii şi Irlandei de Nord la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 206, 17.6.2019.


title: Cauzele conexate C-924/19 PPU şi C-925/19 PPU: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 14 mai 2020 (cereri de decizie preliminară formulate de Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Ungaria) – FMS, FNZ (C-924/19 PPU), SA şi SA junior (C-925/19 PPU)/Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság Dél-alföldi Regionális Igazgatóság, Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság (Trimitere preliminară – Politica în domeniul azilului și imigrației – Directiva 2013/32/UE – Cerere de protecție internațională – Articolul 33 alineatul (2) – Motive de inadmisibilitate – Articolul 40 – Cereri ulterioare – Articolul 43 – Proceduri la frontieră – Directiva 2013/33/UE – Articolul 2 litera (h) și articolele 8 și 9 – Detenție – Legalitate – Directiva 2008/115/UE – Articolul 13 – Căi de atac efective – Articolul 15 – Luare în custodie publică – Legalitate – Dreptul la o cale de atac efectivă – Articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene – Principiul supremației dreptului Uniunii)

text:
               20.7.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 240/26

      Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 14 mai 2020 (cereri de decizie preliminară formulate de Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Ungaria) – FMS, FNZ (C-924/19 PPU), SA şi SA junior (C-925/19 PPU)/Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság Dél-alföldi Regionális Igazgatóság, Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság
      (Cauzele conexate C-924/19 PPU şi C-925/19 PPU) (1)

      (Trimitere preliminară - Politica în domeniul azilului și imigrației - Directiva 2013/32/UE - Cerere de protecție internațională - Articolul 33 alineatul (2) - Motive de inadmisibilitate - Articolul 40 - Cereri ulterioare - Articolul 43 - Proceduri la frontieră - Directiva 2013/33/UE - Articolul 2 litera (h) și articolele 8 și 9 - Detenție - Legalitate - Directiva 2008/115/UE - Articolul 13 - Căi de atac efective - Articolul 15 - Luare în custodie publică - Legalitate - Dreptul la o cale de atac efectivă - Articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Principiul supremației dreptului Uniunii)
      (2020/C 240/35)
      Limba de procedură: maghiara

         Instanța de trimitere

      Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: FMS, FNZ (C-924/19 PPU), SA şi SA junior (C-925/19 PPU)

         Pârâte: Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság Dél-alföldi Regionális Igazgatóság, Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 13 din Directiva 2008/115/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 2008 privind standardele și procedurile comune aplicabile în statele membre pentru returnarea resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală, citit în lumina articolului 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări a unui stat membru în temeiul căreia modificarea de către o autoritate administrativă a țării de destinație menționate într-o decizie anterioară de returnare nu poate fi contestată de resortisantul în cauză al unei țări terțe decât prin intermediul unei căi de atac formulate în fața unei autorități administrative, fără a fi garantat un control jurisdicțional ulterior al deciziei acestei autorități. Într-o asemenea ipoteză, principiul supremației dreptului Uniunii, precum și dreptul la protecție jurisdicțională efectivă, garantat de articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale, trebuie interpretate în sensul că impun instanței naționale sesizate cu o acțiune prin care se contestă legalitatea, din perspectiva dreptului Uniunii, a deciziei de returnare constând într-o astfel de modificare a țării de destinație să se declare competentă să soluționeze această acțiune.

                  2)

                  Articolul 33 din Directiva 2013/32/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 iunie 2013 privind procedurile comune de acordare și retragere a protecției internaționale trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale care permite respingerea ca inadmisibilă a unei cereri de protecție internațională pentru motivul că solicitantul a ajuns pe teritoriul statului membru în cauză printr-un stat în care nu este expus unor persecuții sau unui risc de vătămări grave, în sensul dispoziției naționale de transpunere a articolului 15 din Directiva 2011/95/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 decembrie 2011 privind standardele referitoare la condițiile pe care trebuie să le îndeplinească resortisanții țărilor terțe sau apatrizii pentru a putea beneficia de protecție internațională, la un statut uniform pentru refugiați sau pentru persoanele eligibile pentru obținerea de protecție subsidiară și la conținutul protecției acordate, ori în care este garantat un nivel de protecție adecvat.

                  3)

                  Directiva 2013/32, coroborată cu articolul 18 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și cu principiul cooperării loiale care decurge din articolul 4 alineatul (3) TUE, trebuie interpretată în sensul că, atunci când o cerere de azil a făcut obiectul unei decizii de respingere care a fost confirmată printr-o hotărâre judecătorească definitivă înainte să se constate că decizia de respingere menționată este contrară dreptului Uniunii, autoritatea decizională, în sensul articolului 2 litera (f) din Directiva 2013/32, nu este ținută să reexamineze din oficiu această cerere. Articolul 33 alineatul (2) litera (d) din Directiva 2013/32 trebuie interpretat în sensul că existența unei hotărâri a Curții prin care se constată incompatibilitatea cu dreptul Uniunii a unei reglementări naționale care permite respingerea unei cereri de protecție internațională ca inadmisibilă pentru motivul că solicitantul a ajuns pe teritoriul statului membru în cauză printr-un stat în care nu este expus unor persecuții sau unui risc de vătămări grave ori în care este garantat un nivel de protecție adecvat constituie un element nou referitor la examinarea unei cereri de protecție internațională, în sensul acestei dispoziții. Pe de altă parte, dispoziția menționată nu este aplicabilă unei cereri ulterioare, în sensul articolului 2 litera (q) din această directivă, atunci când autoritatea decizională constată că respingerea definitivă a cererii anterioare este contrară dreptului Uniunii. O astfel de constatare se impune în mod necesar autorității menționate atunci când acest caracter contrar decurge dintr-o hotărâre a Curții sau a fost constatat cu titlu incidental de o instanță națională.

                  4)

                  Directiva 2008/115 și Directiva 2013/33/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 iunie 2013 de stabilire a standardelor pentru primirea solicitanților de protecție internațională trebuie interpretate în sensul că obligația impusă unui resortisant al unei țări terțe de a rămâne în permanență într-o zonă de tranzit al cărei perimetru este restrâns și închis, în interiorul căreia deplasările acestui resortisant sunt limitate și supravegheate și pe care acesta din urmă nu o poate părăsi din punct de vedere legal în mod voluntar în nicio direcție, constituie o lipsire de libertate, caracteristică unei „detenții”, în sensul Directivei 2013/33, sau unei „luări în custodie publică”, în sensul Directivei 2008/115.

                  5)

                  Articolul 43 din Directiva 2013/32 trebuie interpretat în sensul că nu autorizează detenția unui solicitant de protecție internațională într-o zonă de tranzit pentru o durată mai mare de patru săptămâni.

                  6)

                  Articolele 8 și 9 din Directiva 2013/33 trebuie interpretate în sensul că se opun ca, primo, un solicitant de protecție internațională să fie plasat în detenție numai pentru motivul că nu este în măsură să se întrețină, secundo, această detenție să aibă loc fără adoptarea prealabilă a unui ordin motivat prin care să se dispună plasarea în detenție și fără să fi fost examinate necesitatea și proporționalitatea unei astfel de măsuri și, tertio, să nu existe niciun control jurisdicțional al legalității deciziei administrative prin care s-a dispus detenția acestui solicitant. În schimb, articolul 9 din această directivă trebuie interpretat în sensul că nu impune ca statele membre să stabilească o durată maximă a menținerii în detenție, în măsura în care dreptul lor național garantează că detenția nu durează decât atât timp cât rămâne aplicabil motivul care o justifică și că procedurile administrative legate de acest motiv se efectuează cu diligență.

                  7)

                  Articolul 15 din Directiva 2008/115 trebuie interpretat în sensul că se opune ca, primo, un resortisant al unei țări terțe să fie luat în custodie publică numai pentru motivul că face obiectul unei decizii de returnare și că nu este în măsură să se întrețină, secundo, această luare în custodie publică să aibă loc fără adoptarea prealabilă a unui ordin motivat prin care să se dispună luarea în custodie publică și fără să fi fost examinate necesitatea și proporționalitatea unei astfel de măsuri, tertio, să nu existe niciun control jurisdicțional al legalității deciziei administrative prin care s-a dispus luarea în custodie publică și, quarto, această luare în custodie publică să poată depăși 18 luni și să fie menținută în condițiile în care dispoziția de îndepărtare nu mai este în desfășurare sau nu mai este executată în mod adecvat.

                  8)

                  Principiul supremației dreptului Uniunii, precum și dreptul la protecție jurisdicțională efectivă, garantat de articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, trebuie interpretate în sensul că impun instanței naționale, în absența unei dispoziții naționale care să prevadă controlul jurisdicțional al legalității unei decizii administrative prin care se dispune plasarea în detenție a solicitanților de protecție internațională sau luarea în custodie publică a resortisanților țărilor terțe ale căror cereri de azil au fost respinse, să se declare competentă să se pronunțe asupra legalității unei astfel de plasări în detenție sau luări în custodie publică și abilitează această instanță să elibereze imediat persoanele în cauză dacă ea consideră că această măsură constituie o detenție sau o luare în custodie publică contrară dreptului Uniunii.
                  Articolul 26 din Directiva 2013/33 trebuie interpretat în sensul că impune ca solicitantul de protecție internațională a cărui detenție, considerată ilegală, s-a încheiat să își poată valorifica în fața instanței competente în temeiul dreptului național dreptul de a obține fie o alocație financiară care să îi permită să se cazeze, fie cazare în natură, această instanță dispunând, în temeiul dreptului Uniunii, de posibilitatea de a adopta măsuri provizorii până la pronunțarea hotărârii sale definitive.
                  Principiul supremației dreptului Uniunii și dreptul la protecție jurisdicțională efectivă, garantat de articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, trebuie interpretate în sensul că impun instanței naționale, în absența unei dispoziții naționale care să prevadă un control jurisdicțional al dreptului la cazare, în sensul articolului 17 din Directiva 2013/33, să se declare competentă să soluționeze calea de atac prin care se urmărește garantarea unui astfel de drept.

         (1)  JO C 161, 11.5.2020.


title: Cauza T-310/20: Acțiune introdusă la 28 mai 2020 – Comercializadora Eloro/EUIPO – Zumex Group (JUMEX)

text:
               20.7.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 240/29

      Acțiune introdusă la 28 mai 2020 – Comercializadora Eloro/EUIPO – Zumex Group (JUMEX)
      (Cauza T-310/20)
      (2020/C 240/36)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

         Părțile

         Reclamantă: Comercializadora Eloro, SA (Ecatepec, Mexic) (reprezentanţi: J. L. Gracia Albero, P. Merino Baylos şi E. Cebollero González, avocaţi)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Zumex Group, SA (Moncada, Spania)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

         Marca în litigiu: cererea de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative JUMEX – cererea de înregistrare nr. 12 329 181

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 9 martie 2020 în cauza R 534/2019-2

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată aferente prezentei acțiuni și a persoanei care a formulat opoziția la plata cheltuielilor de judecată aferente procedurii în fața diviziei de opoziție și a camerei de recurs ale EUIPO.

         Motivul invocat

      Încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-311/20: Acțiune introdusă la 26 mai 2020 – France Agro/EUIPO – Chafay (Choumicha Saveurs)

text:
               20.7.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 240/29

      Acțiune introdusă la 26 mai 2020 – France Agro/EUIPO – Chafay (Choumicha Saveurs)
      (Cauza T-311/20)
      (2020/C 240/37)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: franceza

         Părțile

         Reclamantă: France Agro (Avignon, Franţa) (reprezentant: C. de Haas, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Choumicha Chafay (Casablanca, Maroc)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul mărcii în litigiu: reclamanta în fața Tribunalului

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă „Choumicha Saveurs” în culorile roșu, portocaliu, galben, vișiniu, auriu și alb – marca Uniunii Europene nr. 13 866 553

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

         Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 9 martie 2020 în cauza R 1621/2019-5

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă în cadrul prezentei proceduri.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 59 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-317/20: Acțiune introdusă la 27 mai 2020 – EnergieVerbund Dresden/Comisia

text:
               20.7.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 240/30

      Acțiune introdusă la 27 mai 2020 – EnergieVerbund Dresden/Comisia
      (Cauza T-317/20)
      (2020/C 240/38)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: EnergieVerbund Dresden GmbH (Dresda, Germania) (reprezentanți: I. Zenke şi T. Heymann, avocaţi)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  Anularea deciziei pârâtei din 26 februarie 2019 de declarare a compatibilității cu piața internă a concentrării „RWE/E.ON Assets”, cazul M.8871 (JO 2020, C 111, p. 1);

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive care sunt în esență identice sau similare celor invocate în cadrul cauzei T-312/20, EVH/Comisia.


title: Cauza T-318/20: Acțiune introdusă la 27 mai 2020 – eins energie in sachsen/Comisia

text:
               20.7.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 240/31

      Acțiune introdusă la 27 mai 2020 – eins energie in sachsen/Comisia
      (Cauza T-318/20)
      (2020/C 240/39)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: eins energie in sachsen GmbH & Co. KG (Chemnitz, Germania) (reprezentanţi: I. Zenke şi T. Heymann, avocaţi)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  Anularea deciziei pârâtei din 26 februarie 2019 de declarare a compatibilității cu piața internă a concentrării „RWE/E.ON Assets”, cazul M.8871 (JO 2020, C 111, p. 1);

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive care sunt în esență identice sau similare celor invocate în cadrul cauzei T-312/20, EVH/Comisia.


title: Cauza T-319/20: Acțiune introdusă la 27 mai 2020 – GGEW/Comisia

text:
               20.7.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 240/31

      Acțiune introdusă la 27 mai 2020 – GGEW/Comisia
      (Cauza T-319/20)
      (2020/C 240/40)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: GGEW, Gruppen-Gas- und Elektrizitätswerk Bergstraße AG (Bensheim, Germania) (reprezentanţi: I. Zenke şi T. Heymann, avocaţi)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  Anularea deciziei pârâtei din 26 februarie 2019 de declarare a compatibilității cu piața internă a concentrării „RWE/E.ON Assets”, cazul M.8871 (JO 2020, C 111, p. 1);

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive care sunt în esență identice sau similare celor invocate în cadrul cauzei T-312/20, EVH/Comisia.


title: Cauza T-323/20: Acțiune introdusă la 27 mai 2020 – Hell Energy Magyarország/EUIPO (HELL)

text:
               20.7.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 240/32

      Acțiune introdusă la 27 mai 2020 – Hell Energy Magyarország/EUIPO (HELL)
      (Cauza T-323/20)
      (2020/C 240/41)
      Limba de procedură: maghiara

         Părțile

         Reclamantă: Hell Energy Magyarország Kft. (Budapesta, Ungaria) (reprezentanţi: Á. László şi B. Mező, avocaţi)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „HELL” – cererea de înregistrare nr. 18 002 048

         Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 25 martie 2020 în cauza R 1712/2019-2

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate și obligarea EUIPO la continuarea procedurii de înregistrare în ceea ce privește produsele respinse.

         Motivele invocate

                  —

                  Încălcarea articolului7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-327/20: Acțiune introdusă la 28 mai 2020 – Group Nivelles/EUIPO – Easy Sanitary Solutions (Sifon de duș)

text:
               20.7.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 240/32

      Acțiune introdusă la 28 mai 2020 – Group Nivelles/EUIPO – Easy Sanitary Solutions (Sifon de duș)
      (Cauza T-327/20)
      (2020/C 240/42)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: neerlandeza

         Părțile

         Reclamantă: Group Nivelles (Gingelom, Belgia) (reprezentant: J.A.M. Jonkhout, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Easy Sanitary Solutions BV(Oldenzaal, Țările de Jos)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul desenului sau modelului industrial în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Desenul sau modelul industrial în litigiu: desenul sau modelul industrial comunitar (Sifon de duș) –desenul sau modelul industrial comunitar nr. 107 834-0025

         Decizia atacată: Decizia Camerei a treia de recurs a EUIPO din 17 martie 2020 în cauza R 2664/2017-3

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  declararea nulități, prin corectarea motivării, a desenului sau modelului industrial comunitar al Easy Sanitary Solutions BV;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 64 din Regulamentul (CE) nr. 6/2002 al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 63 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 6/2002 al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 6 din Regulamentul (CE) nr. 6/2002 al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 5 din Regulamentul (CE) nr. 6/2002 al Consiliului.


title: Cauza T-328/20: Acțiune introdusă la 29 mai 2020 – Electrodomesticos Taurus/EUIPO – Shenzhen Aukey E-Business (AICOOK)

text:
               20.7.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 240/33

      Acțiune introdusă la 29 mai 2020 – Electrodomesticos Taurus/EUIPO – Shenzhen Aukey E-Business (AICOOK)
      (Cauza T-328/20)
      (2020/C 240/43)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

         Părțile

         Reclamantă: Electrodomesticos Taurus, SL (Oliana, Spania) (reprezentant: E. Manresa Medina, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Shenzhen Aukey E-Business Co. Ltd (Shenzhen, China)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Marca în litigiu: cererea de înregistrare a mărcii verbale a Uniunii Europene „AICOOK” – cererea de înregistrare nr. 17 174 236

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 23 martie 2020 în cauza R 2212/2019-5

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  considerarea ca dovedită a utilizării mărcii invocate în opoziție din clasa 7 pentru „roboţi de bucătărie”;

                  —

                  refuzul înregistrării mărcii nr. 17 174 236 ca urmare a similitudinii sale cu marca invocată în opoziţie;

                  —

                  şi, cu titlu subsidiar, în cazul respingerii concluziilor care precedă, pronunţarea unei hotărâri prin care să se considere dovedită utilizarea mărcii invocate în opoziţie din clasa 7 pentru „roboţi de bucătărie”;

                  —

                  obligarea diviziei de opoziţie a EUIPO să pronunţe o decizie în opoziţia B 3006619 (MUE nr. 17 174 236 AICOOK) prin care să considere dovedită utilizarea mărcii invocate în opoziţie din clasa 7 pentru „roboţi de bucătărie”;.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 47 alineatul (2) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European şi al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European şi al Consiliului.


title: Cauza T-336/20: Acțiune introdusă la 30 mai 2020 – Hypo Vorarlberg Bank/SRB

text:
               20.7.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 240/34

      Acțiune introdusă la 30 mai 2020 – Hypo Vorarlberg Bank/SRB
      (Cauza T-336/20)
      (2020/C 240/44)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Hypo Vorarlberg Bank AG (Bregenz, Austria) (reprezentanţi: G. Eisenberger şi A. Brenneis, avocaţi)

         Pârât: Comitetul unic de rezoluție

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei Comitetului unic de rezoluție din 19 martie 2020 privind calculul contribuțiilor ex ante pentru anul 2016 ale Banco Cooperativo Español, S.A., Hypo Vorarlberg Bank AG (fostă Vorarlberger Landes- und Hypothekenbank AG) și ale Portigon AG la Fondul unic de rezoluție (SRB/ES/2020/16) („Decision of the Single Resolution Board of 19 March 2020 on the calculation of the 2016 ex-ante contributions due by Banco Cooperativo Español S.A., Hypo Vorarlberg Bank AG (formerly: Vorarl-berger Landes- und Hypothekenbank AG), and Portigon AG to the Single Resolution Fund [SRB/ES/2020/16]”), inclusiv anexele, și, în orice caz, în măsura în care această decizie, inclusiv anexele la aceasta, vizează contribuția care trebuie plătită de reclamantă, precum și

                  —

                  obligarea Comitetului unic de rezoluție la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive, care sunt, în esență, identice sau similare celor invocate în cauza T-479/19, Hypo Vorarlberg Bank/SRB (1).

         (1)  JO 2019, C 305, p. 58.


title: Cauza T-339/20: Acțiune introdusă la 2 iunie 2020 – Portigon/SRB

text:
               20.7.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 240/34

      Acțiune introdusă la 2 iunie 2020 – Portigon/SRB
      (Cauza T-339/20)
      (2020/C 240/45)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Portigon AG (Düsseldorf, Germania) (reprezentanţi: D. Bliesener, V. Jungkind şi F. Geber, avocaţi)

         Pârât: Comitetul unic de rezoluție (SRB)

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei Comitetului unic de rezoluție din 19 martie 2020 privind calculul contribuțiilor ex ante pentru 2016 către Fondul unic de rezoluție (cauza: SRB/ES/2020/16), în măsura în care o privește pe reclamantă;

                  —

                  suspendarea procedurii în conformitate cu articolul 69 literele (c) și (d) din Regulamentul de procedură al Tribunalului, până la soluționarea definitivă a cauzelor T-420/17, T-413/18 și T-481/19 sau până la încetarea în alt mod a acestora;

                  —

                  obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă opt motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe încălcarea Regulamentului (UE) nr. 806/2014 al Parlamentului European și al Consiliului (1), a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2015/81 al Consiliului (2) și a TFUE, prin impunerea obligației de contribuție la fond reclamantei.

                              —

                              În mod eronat pârâtul ar fi supus-o pe reclamantă obligației de contribuție la fond întrucât Regulamentul (UE) nr. 806/2014 și Directiva 2014/59/UE a Parlamentului European și a Consiliului (3) nu prevăd obligația de contribuție pentru instituțiile în lichidare. Articolul 114 TFUE interzice prelevarea de contribuții de la instituții precum reclamanta.

                              —

                              Legiuitorul nu ar fi trebuit să întemeieze obligația de contribuție pe articolul 114 TFUE. Măsurile de armonizare care guvernează contribuțiile la nivelul Uniunii nu facilitează exercitarea libertăților fundamentale și nu elimină nici denaturările concurenței sensibile care privesc instituțiile care s-au retras de pe piață.

                              —

                              În mod eronat pârâtul a supus-o pe reclamantă obligației de contribuție la fond, întrucât instituția nu era expusă vreunui risc, se excludea lichidarea în temeiul Regulamentului (UE) nr. 806/2014, iar instituția nu este relevantă pentru stabilitatea sistemului financiar.

                              —

                              De la începutul anului 2012, reclamanta nu a desfășurat activități comerciale noi și se află în lichidare pe baza unei decizii privind ajutorul a Comisiei Europene. Majoritatea obligațiilor sale sunt administrate în mod fiduciar pentru altă entitate.

                              —

                              Regulamentul delegat (UE) 2015/63 al Comisiei (4) încalcă articolul 114 TFUE, precum și articolului 103 alineatul (7) din Directiva 2014/59/UE, în calitate de dispoziție esențială pentru calculul contribuțiilor (articolul 290 TFUE).

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 41 alineatul (2) litera (c) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (denumită în continuare „carta”) întrucât modul de calcul nu permite motivarea pe deplin a deciziei atacate.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolelor 16 și 20 din cartă întrucât, având în vedere situația particulară a reclamantei, decizia încalcă principiul general al egalității de tratament. În plus, aceasta ar reprezenta o ingerință disproporționată în libertatea de a desfășura o activitate comercială a reclamantei.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului securității juridice, întrucât retroactivitatea nu este necesară pentru obiectivul urmărit de Regulamentul (UE) nr. 806/2014 și nu este permisă în speță pentru o simplificare pur administrativă.

                  5.

                  Al cincilea motiv, întemeiat pe încălcarea normelor fundamentale de procedură întrucât pârâtul nu a clarificat suficient faptele, nu a ascultat-o pe reclamantă înainte de adoptarea deciziei SRB și nu și-a motivat suficient decizia.

                  6.

                  Al șaselea motiv, invocat cu titlu subsidiar, întemeiat pe încălcarea articolului 70 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 806/2014 coroborat cu articolul 103 alineatul (7) din Directiva 2014/59/UE întrucât, la calcularea cuantumului contribuției, pârâtul ar fi trebuit să excludă angajamentele fără risc dintre cele relevante.

                  7.

                  Al șaptelea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 70 alineatul (6) din Regulamentul (UE) nr. 806/2014 coroborat cu articolul 5 alineatele (3) și (4) din Regulamentul delegat (UE) 2015/63 întrucât pârâtul a calculat contribuțiile reclamantei reținând în mod eronat valoarea brută a contractelor derivate ale reclamantei.

                  8.

                  Al optulea motiv, invocat cu titlu subsidiar, întemeiat pe încălcarea articolului 70 alineatul (6) din Regulamentul (UE) nr. 806/2014 coroborat cu articolul 6 alineatul (8) litera (a) din Regulamentul delegat (UE) 2015/63 întrucât pârâtul, la calcularea cuantumului reclamantei, a considerat-o în mod eronat pe aceasta o instituție în reorganizare.

         (1)  Regulamentul (UE) nr. 806/2014 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 iulie 2014 de stabilire a unor norme uniforme și a unei proceduri uniforme de rezoluție a instituțiilor de credit și a anumitor firme de investiții în cadrul unui mecanism unic de rezoluție și al unui fond unic de rezoluție și de modificare a Regulamentului (UE) nr. 1093/2010 (JO 2014, L 225, p. 1).

         (2)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2015/81 al Consiliului din 19 decembrie 2014 de stabilire a condițiilor uniforme de aplicare a Regulamentului (UE) nr. 806/2014 al Parlamentului European și al Consiliului în ceea ce privește contribuțiile ex ante la Fondul unic de rezoluție (JO 2015, L 15, p. 1).

         (3)  Directiva 2014/59/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 mai 2014 de instituire a unui cadru pentru redresarea și rezoluția instituțiilor de credit și a firmelor de investiții și de modificare a Directivei 82/891/CEE a Consiliului și a Directivelor 2001/24/CE, 2002/47/CE, 2004/25/CE, 2005/56/CE, 2007/36/CE, 2011/35/UE, 2012/30/UE și 2013/36/UE ale Parlamentului European și ale Consiliului, precum și a Regulamentelor (UE) nr. 1093/2010 și (UE) nr. 648/2012 ale Parlamentului European și ale Consiliului (JO 2014, L 173, p. 190).

         (4)  Regulamentul delegat (UE) 2015/63 al Comisiei din 21 octombrie 2014 de completare a Directivei 2014/59/UE a Parlamentului European și a Consiliului în ceea ce privește contribuțiile ex ante la mecanismele de finanțare a rezoluției (JO 2015, L 11, p. 44).


title: Cauza T-590/18: Ordonanța Tribunalului din 30 aprilie 2020 – Antonakopoulos/Parlamentul

text:
               20.7.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 240/36

      Ordonanța Tribunalului din 30 aprilie 2020 – Antonakopoulos/Parlamentul
      (Cauza T-590/18) (1)

      (2020/C 240/46)
      Limba de procedură: franceza
      Președintele Camerei a patra a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 427, 26.11.2018.


title: Cauza T-591/18: Ordonanța Tribunalului din 30 aprilie 2020 – ZD/Parlamentul

text:
               20.7.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 240/36

      Ordonanța Tribunalului din 30 aprilie 2020 – ZD/Parlamentul
      (Cauza T-591/18) (1)

      (2020/C 240/47)
      Limba de procedură: franceza
      Președintele Camerei a patra a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 427, 26.11.2018.


title: Cauza T-255/20: Acțiune introdusă la 4 mai 2020 – ClientEarth/Comisia

text:
               27.7.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 247/18

      Acțiune introdusă la 4 mai 2020 – ClientEarth/Comisia
      (Cauza T-255/20)
      (2020/C 247/27)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: ClientEarth AISBL (Bruxelles, Belgia) (reprezentanţi: F. Logue, Solicitor, şi J. Kenny, Barrister-at-law)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei implicite a Comisiei Europene din 26 februarie 2020 de refuz parțial al cererii de acces a reclamantei la documente în cauza GESTDEM nr. 2019/6819;

                  —

                  pronunțarea cu privire la cheltuielile de judecată și obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă, precum și obligarea oricăror intervenienți la suportarea propriilor cheltuieli de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe comiterea de către Comisie a unor erori vădite de apreciere și a unor erori de drept care au avut ca rezultat aplicarea necorespunzătoare a excepției privind protecția procesului decizional [articolul 4 alineatul (3) al doilea paragraf din Regulamentul nr. 1049/2001 (1)], precum şi pe nemotivare (articolul 296 TFUE), întrucât:

                              —

                              nu există un proces decizional care să fie afectat în mod grav de divulgarea parțială a secțiunii 4 din procesul-verbal al celei de a 79-a reuniuni a Comitetului tehnic – autovehicule, organizat la Bruxelles la 12 februarie 2019 („documentul B”);

                              —

                              Comisia nu a demonstrat că divulgarea parțială a secțiunii 4 din documentul B ar afecta în mod grav procesul său decizional.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe comiterea de către Comisie a unor erori vădite de apreciere și a unor erori de drept care au avut ca rezultat aplicarea necorespunzătoare a testului privind interesul public superior prevăzut la articolul 4 alineatul (3) al doilea paragraf din Regulamentul nr. 1049/2001, precum şi pe nemotivare (articolul 296 TFUE).

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe comiterea de către Comisie a unei erori de drept prin aplicarea Regulamentului de procedură standard pentru comitete, care nu este aplicabil în temeiul articolului 277 TFUE.

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO 2001, L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76).


title: Cauza T-306/20: Acțiune introdusă la 19 mai 2020 – Hijos de Moisés Rodríguez González/EUIPO – Irlanda și Ornua (La Irlandesa 1943)

text:
               27.7.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 247/34

      Acțiune introdusă la 19 mai 2020 – Hijos de Moisés Rodríguez González/EUIPO – Irlanda și Ornua (La Irlandesa 1943)
      (Cauza T-306/20)
      (2020/C 247/45)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

         Părțile

         Reclamantă: Hijos de Moisés Rodríguez González, SA (Las Palmas de Gran Canaria, Spania) (reprezentant: J. García Domínguez, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Celelalte părți din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Irlanda și Ornua Co-operative Ltd (Dublín, Irlanda)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul mărcii în litigiu: reclamanta în fața Tribunalului Uniunii Europene

         Marca în litigiu: înregistrarea figurativă La Irlandesa 1943 – marca Uniunii Europene nr. 12 043 436

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

         Decizia atacată: Decizia Marii Camere de recurs a EUIPO din 2 martie 2020 în cauza R 1499/2016-G

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO și, eventual, a celorlalte părți adverse la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivul invocat

      Încălcarea articolului 59 alineatul (1) litera (a) coroborat cu articolul 7 alineatul (1) litera (g) și a articolului 59 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-283/20: Acțiune introdusă la 13 mai 2020 – Billions Europe și alții/Comisia

text:
               3.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 255/20

      Acțiune introdusă la 13 mai 2020 – Billions Europe și alții/Comisia
      (Cauza T-283/20)
      (2020/C 255/26)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamanţi: Billions Europe Ltd (Stockton-on-Tees, Regatul Unit) și șapte alți reclamanți (reprezentanţi: J. Montfort, T. Delille şi P. Chopova-Leprêtre, avocaţi)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanţii solicită Tribunalului:

                  —

                  Anularea Regulamentului delegat (UE) 2020/217 al Comisiei (1) („regulamentul atacat”), în măsura în care se referă la dioxidul de titan, și anume, a considerentului (5) al regulamentului atacat, a Anexelor I și II la regulamentul atacat, a modificărilor la Partea 1 din Anexa VI la Regulamentul (CE) nr. 1272/2008 (2) cuprinse în Anexa III la regulamentul atacat și a intrării pentru dioxidul de titan din Partea 3 din Anexa VI la Regulamentul nr. 1272/2008 introduse de Anexa III la regulamentul atacat;

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanţii invocă şase motive.

                  1.

                  Primul motiv, prin care se invocă faptul că regulamentul atacat a fost adoptat cu încălcarea mai multor dispoziții obligatorii ale Regulamentului (CE) nr. 1272/2008, care reglementează clasificarea substanțelor în funcție de „cancerigenitatea” care prezintă pericol pentru sănătatea umană, incluzând în special articolul 36 și secțiunea 3.6 din Anexa I la Regulamentul (CE) nr. 1272/2008.

                              —

                              Comitetul de evaluare a riscurilor („CER”) a comis mai multe erori de fapt grave în evaluarea informațiilor disponibile și nu a putut stabili în mod satisfăcător că datele disponibile erau „fiabile și acceptabile” și a sugerat că TiO2 are proprietatea intrinsecă de a cauza cancer. Dacă CER nu ar fi comis astfel de erori, ar fi emis în mod necesar un aviz care să susțină „nicio clasificare” de TiO2. Prin urmare, TiO2 nu a putut fi clasificat în mod legal.

                  2.

                  Al doilea motiv, prin care se invocă faptul că regulamentul atacat încalcă principiul securității juridice. Operatorii economici, inclusiv reclamanții, nu pot cunoaște întinderea exactă a obligațiilor lor și nu pot lua măsurile legale corespunzătoare în consecință. Această insecuritate este prezentă, în ceea ce privește domeniul de aplicare al clasificării armonizate, utilizarea preconizată a Notelor și impactul regulamentului atacat asupra statutului juridic și de reglementare a produselor fabricate cu TiO2 sau care conțin TiO2 și clasificarea periculozității deșeurilor unor astfel de produse.

                  3.

                  Al treilea motiv, prin care se invocă faptul că regulamentul atacat a fost adoptat cu încălcarea principiului proporționalității, în măsura în care nu este necesar (întrucât efectele cancerigene au fost observate numai în studiile pe animale efectuate în condiții de suprasarcină pulmonară extremă care nu ar putea fi atinse nici în cele mai grave condiții ale vieții reale), iar dezavantajele cauzate de clasificarea armonizată a TiO2 sunt disproporționate față de obiectivele pe care le urmărește.

                  4.

                  Al patrulea motiv, prin care se invocă faptul că, prin adoptarea regulamentului atacat, Comisia și-a exercitat în mod incorect marja de apreciere și și-a încălcat obligația de diligență. Pentru a justifica regulamentul atacat, Comisia s-a întemeiat pur și simplu pe avizul CER privind TiO2, fără a face o evaluare suficientă a valorii probatorii a unui astfel de aviz al CER, cu încălcarea obligațiilor sale în această privință.

                              —

                              Comisia a optat pentru o interpretare extinsă a cerințelor de clasificare, etichetare și ambalare care reglementează pericolul pentru sănătatea umană al „cancerigenității” și care ar putea constitui o „proprietate intrinsecă” a unei substanțe. Ea s-a întemeiat pur și simplu pe CER, fără a evalua domeniul de aplicare și impactul unei astfel de interpretări extinse și fără a stabili limite corespunzătoare care să permită o implementare adecvată. Procedând astfel, Comisia a fundamentat regulamentul atacat pe fapte inexacte din punct de vedere material și nu a luat în considerare toți factorii și circumstanțele relevante ale situației.

                  5.

                  Al cincilea motiv, prin care se invocă faptul că, prin adoptarea regulamentului atacat, Comisia a încălcat articolul 37 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 1272/2008, obligația de bună administrare și dreptul reclamanților de a fi ascultați. În special, reclamanților li s-a refuzat posibilitatea adecvată de a comenta în mod semnificativ cu privire la avizul CER în sine, care a deviat în mod semnificativ de la propunerea de clasificare originală, atât în ceea ce privește raționamentul științific utilizat, cât și concluzia finală privind clasificarea TiO2. În mod contrar, dacă reclamanților li s-ar fi dat o posibilitate suficientă și formală de a comenta cu privire la avizul CER în cursul adoptării sale, astfel de comentarii ar fi condus probabil la un alt rezultat în procesul decizional.

                  6.

                  Al şaselea motiv, prin care se invocă faptul că, prin adoptarea regulamentului atacat fără realizarea anterioară și fără documentația unei evaluări a impactului, Comisia și-a încălcat angajamentele în temeiul Acordului interinstituțional privind o mai bună legiferare (3) și principiul bunei administrări.

         (1)  Regulamentul delegat (UE) 2020/217 al Comisiei din 4 octombrie 2019 de modificare, în vederea adaptării la progresul tehnic și științific, a Regulamentului (CE) nr. 1272/2008 al Parlamentului European și al Consiliului privind clasificarea, etichetarea și ambalarea substanțelor și a amestecurilor și de rectificare a regulamentului menționat (JO 2020 L 44, p. 1)

         (2)  Regulamentul (CE) nr. 1272/2008 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 decembrie 2008 privind clasificarea, etichetarea și ambalarea substanțelor și a amestecurilor, de modificare și de abrogare a Directivelor 67/548/CEE și 1999/45/CE, precum și de modificare a Regulamentului (CE) nr. 1907/2006 (JO 2008 L 353, p. 1).

         (3)  Acordul interinstituțional între Parlamentul European, Consiliul Uniunii Europene și Comisia Europeană privind o mai bună legiferare din 13 aprilie 2016 (JO 2016 L 123, p. 1).


title: Cerere adresată Curții de Justiție a AELS pentru obținerea unui aviz consultativ, înaintată de Curtea de Apel din Borgarting (Borgarting Lagmannsrett) în data de 11 mai 2020 în cauza Tor-Arne Martinez Haugland/Guvernul Norvegiei (Cauza E-4/20) 2020/C 308/07

text:
               17.9.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 308/21

      Cerere adresată Curții de Justiție a AELS pentru obținerea unui aviz consultativ, înaintată de Curtea de Apel din Borgarting (Borgarting Lagmannsrett) în data de 11 mai 2020 în cauza Tor-Arne Martinez Haugland/Guvernul Norvegiei
      (Cauza E-4/20)
      (2020/C 308/07)
      La data de 11 mai 2020, Curtea de Apel din Borgarting a înaintat o cerere Curții de Justiție a AELS, înregistrată la grefa Curții la 11 mai 2020, pentru obținerea unui aviz consultativ în cauza Tor-Arne Martinez Haugland/Guvernul Norvegiei cu privire la următoarele întrebări:

                  1.

                  În legătură cu evaluarea privind termenii „aceeași profesie” (a se vedea articolele 1 și 4 din directivă), se solicită răspunsuri la următoarele întrebări:

                              (a)

                              Care este evaluarea juridică și care sunt factorii relevanți din punct de vedere juridic pentru a stabili dacă o profesie din statul în care a fost obținută calificarea și cea din statul gazdă constituie „aceeași profesie”?

                              (b)

                              Pentru a determina dacă este vorba de „aceeași profesie”, statul gazdă trebuie să ia în considerare activitățile profesionale pe care solicitantul în cauză le poate desfășura în statul în care a fost obținută calificarea, numai sub supraveghere și cu condiția ca solicitantul să fi început un curs de educație și formare continuă sau să fi întreprins demersurile necesare pentru începerea unui astfel de curs de educație și formare în termen de doi ani? În cazul unui răspuns afirmativ, are importanță faptul că solicitantul a ales să nu înceapă sau întreprindă demersurile necesare pentru începerea unui astfel de curs de educație și formare continuă?

                              (c)

                              Pentru a stabili dacă este vorba de „aceeași profesie”, ce importanță au diferențele în ceea ce privește gradul de independență în exercitarea unei profesii și responsabilitatea față de pacienți?

                  2.

                  Posibilitatea de a solicita măsuri compensatorii (a se vedea articolul 14 din Directiva 2005/36/CE) influențează interpretarea a ceea ce constituie „aceeași profesie”? În cazul unui răspuns afirmativ, ce importanță are aceasta?

                  3.

                  Care este evaluarea juridică specifică prevăzută la articolul 2 alineatul (1) litera (e) din Directiva 2005/36/CE, care prevede că educația și formarea reglementate trebuie „să urmărească în special exercitarea unei anumite profesii”?

                  4.

                  În legătură cu articolele 28 și 31 din Acordul privind SEE, se solicită răspunsuri la următoarele întrebări:

                              (a)

                              În cazul în care un solicitant nu îndeplinește condițiile pentru recunoașterea calificărilor recunoscute în temeiul articolului 13 din Directiva privind calificările profesionale, coroborat cu articolul 14, solicitantul poate invoca articolele 28 și 31 din Acordul privind SEE ca bază pentru exercitarea profesiei reglementate în statul-gazdă?

                              (b)

                              În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea a), care este evaluarea relevantă din punct de vedere juridic pentru examinarea în temeiul articolelor 28 și 31?


title: Cauza C-485/18: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 1 octombrie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Conseil d'État – Franța) – Groupe Lactalis/Premier ministre, Ministre de l'Agriculture et de l'Alimentation, Garde des Sceaux, ministre de la Justice, Ministre de l'Économie et des Finances [Trimitere preliminară – Regulamentul (UE) nr. 1169/2011 – Informarea consumatorilor cu privire la produsele alimentare – Articolul 9 alineatul (1) litera (i) și articolul 26 alineatul (2) litera (a) – Menționarea obligatorie a țării de origine sau a locului de proveniență a produselor alimentare – Omisiune care poate induce consumatorul în eroare – Articolul 38 alineatul (1) – Chestiuni armonizate în mod specific – Articolul 39 alineatul (2) – Adoptarea unor dispoziții de drept intern care prevăd mențiuni obligatorii suplimentare privind țara de origine sau locul de proveniență pentru anumite tipuri sau categorii de produse alimentare – Condiții – Dovada unei legături între una sau mai multe calități ale produselor alimentare în cauză și originea sau proveniența acestora – Noțiunile „dovada unei legături” și „calități” – Dovezi conform cărora majoritatea consumatorilor consideră că furnizarea acestor informații prezintă o importanță deosebită – Dispoziție de drept intern care prevede menționarea obligatorie a originii naționale, europene sau extraeuropene a laptelui]

text:
               23.11.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/6

      Hotărârea Curții (Camera a treia) din 1 octombrie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Conseil d'État – Franța) – Groupe Lactalis/Premier ministre, Ministre de l'Agriculture et de l'Alimentation, Garde des Sceaux, ministre de la Justice, Ministre de l'Économie et des Finances
      (Cauza C-485/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Regulamentul (UE) nr. 1169/2011 - Informarea consumatorilor cu privire la produsele alimentare - Articolul 9 alineatul (1) litera (i) și articolul 26 alineatul (2) litera (a) - Menționarea obligatorie a țării de origine sau a locului de proveniență a produselor alimentare - Omisiune care poate induce consumatorul în eroare - Articolul 38 alineatul (1) - Chestiuni armonizate în mod specific - Articolul 39 alineatul (2) - Adoptarea unor dispoziții de drept intern care prevăd mențiuni obligatorii suplimentare privind țara de origine sau locul de proveniență pentru anumite tipuri sau categorii de produse alimentare - Condiții - Dovada unei legături între una sau mai multe calități ale produselor alimentare în cauză și originea sau proveniența acestora - Noțiunile „dovada unei legături” și „calități” - Dovezi conform cărora majoritatea consumatorilor consideră că furnizarea acestor informații prezintă o importanță deosebită - Dispoziție de drept intern care prevede menționarea obligatorie a originii naționale, europene sau extraeuropene a laptelui)
      (2020/C 399/08)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Conseil d'État

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Groupe Lactalis

         Pârâți: Premier ministre, Ministre de l'Agriculture et de l'Alimentation, Garde des Sceaux, ministre de la Justice, Ministre de l'Économie et des Finances

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 26 din Regulamentul (UE) nr. 1169/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 25 octombrie 2011 privind informarea consumatorilor cu privire la produsele alimentare, de modificare a Regulamentelor (CE) nr. 1924/2006 și (CE) nr. 1925/2006 ale Parlamentului European și ale Consiliului și de abrogare a Directivei 87/250/CEE a Comisiei, a Directivei 90/496/CEE a Consiliului, a Directivei 1999/10/CE a Comisiei, a Directivei 2000/13/CE a Parlamentului European și a Consiliului, a Directivelor 2002/67/CE și 2008/5/CE ale Comisiei și a Regulamentului (CE) nr. 608/2004 al Comisiei, trebuie interpretat în sensul că indicarea obligatorie a țării de origine sau a locului de proveniență a laptelui și a laptelui utilizat ca ingredient trebuie considerată ca fiind o „chestiune armonizată în mod specific” de acest regulament, în sensul articolului 38 alineatul (1) din acesta, în cazul în care lipsa acestor informații ar putea induce consumatorul în eroare, și că acesta nu se opune ca statele membre să adopte dispoziții care impun mențiuni obligatorii suplimentare, în temeiul articolului 39 din regulamentul menționat, cu condiția ca acestea să fie compatibile cu obiectivul urmărit de legiuitorul Uniunii prin intermediul armonizării specifice a chestiunii indicării obligatorii a țării de origine sau a locului de proveniență și să formeze un ansamblu coerent cu această indicare.

                  2)

                  Articolul 39 din Regulamentul nr. 1169/2011 trebuie interpretat în sensul că, în prezența unor dispoziții de drept intern care ar fi justificate, având în vedere alineatul (1) al acestui articol, de protecția consumatorilor, cele două cerințe prevăzute la alineatul (2) al articolului menționat, și anume „dovada unei legături între anumite calități ale produsului și originea sau proveniența sa”, pe de o parte, și „dovezi conform cărora majoritatea consumatorilor consideră că furnizarea acestor informații prezintă o importanță deosebită”, pe de altă parte, nu trebuie să fie coroborate, astfel încât dovada acestei legături nu poate fi apreciată exclusiv pe baza unor elemente subiective în legătură cu importanța asocierii pe care consumatorii o pot face majoritar între anumite calități ale produsului alimentar și originea sau proveniența acestuia.

                  3)

                  Articolul 39 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1169/2011 trebuie interpretat în sensul că noțiunea de „calități ale produsului” nu include capacitatea de rezistență a unui produs alimentar la transport și la riscurile de alterare pe durata deplasării, astfel încât această capacitate nu poate interveni pentru a aprecia o eventuală „dovad[ă] [a] unei legături între anumite calități ale produsului și originea sau proveniența sa”, prevăzută de dispoziția menționată.

         (1)  JO C 352, 1.10.2018.


title: Cauza C-601/18 P: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 24 septembrie 2020 – Prysmian SpA, Prysmian Cavi e Sistemi Srl/Comisia Europeană, The Goldman Sachs Group, Inc., Pirelli & C. SpA [Recurs – Concurență – Înțelegeri – Piața europeană a cablurilor electrice subterane și submarine – Împărțirea pieței în cadrul unor proiecte – Încălcare unică și continuă – Succesiune de entități juridice – Imputabilitatea comportamentului ilicit – Principiul egalității de tratament – Denaturarea unor elemente de probă – Regulamentul (CE) nr. 1/2003 – Articolul 20 – Competențele de inspecție ale Comisiei Europene în materie de înțelegeri – Competența de a copia date fără o examinare prealabilă și de a le examina ulterior în birourile Comisiei – Amenzi]

text:
               23.11.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/7

      Hotărârea Curții (Camera a doua) din 24 septembrie 2020 – Prysmian SpA, Prysmian Cavi e Sistemi Srl/Comisia Europeană, The Goldman Sachs Group, Inc., Pirelli & C. SpA
      (Cauza C-601/18 P) (1)

      (Recurs - Concurență - Înțelegeri - Piața europeană a cablurilor electrice subterane și submarine - Împărțirea pieței în cadrul unor proiecte - Încălcare unică și continuă - Succesiune de entități juridice - Imputabilitatea comportamentului ilicit - Principiul egalității de tratament - Denaturarea unor elemente de probă - Regulamentul (CE) nr. 1/2003 - Articolul 20 - Competențele de inspecție ale Comisiei Europene în materie de înțelegeri - Competența de a copia date fără o examinare prealabilă și de a le examina ulterior în birourile Comisiei - Amenzi)
      (2020/C 399/09)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurente: Prysmian SpA, Prysmian Cavi e Sistemi Srl (reprezentanți: inițial C. Tesauro și L. Armati, avvocati, ulterior C. Firth și C. Griesenbach, solicitors)

         Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Castilla Contreras, C. Sjödin, T. Vecchi și P. Rossi, agenți), The Goldman Sachs Group Inc. (reprezentanți: J. Koponen, advokat și A. Mangiaracina, avvocatessa), Pirelli & C. SpA, (reprezentanți: G. Rizza și M. Siragusa, avvocati)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursul.

                  2)

                  Obligă Prysmian SpA și Prysmian Cavi e Sistemi Srl să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Comisia Europeană.

                  3)

                  Pirelli & C. SpA suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 427, 26.11.2018.


title: Cauza C-649/18: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 1 octombrie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour d'appel de Paris – Franța) – A/Daniel B, UD, AFP, B, L [Trimitere preliminară – Medicamente de uz uman care nu se eliberează pe bază de prescripție medicală obligatorie – Vânzare online – Publicitate pentru site-ul internet al unei farmacii – Restrângeri – Interdicții privind reducerile în cazul unei comenzi care depășește o anumită cantitate și recurgerea la referențierea cu plată – Obligația de a determina pacientul să completeze un chestionar privind starea de sănătate înainte de validarea primei sale comenzi pe site-ul internet – Protecția sănătății publice – Directiva 2000/31/CE – Comerț electronic – Articolul 2 litera (a) – Serviciu al societății informaționale – Articolul 2 litera (h) – Domeniu coordonat – Articolul 3 – Principiul țării de origine – Derogări – Justificare – Protecția sănătății publice – Protecția demnității profesiei de farmacist – Prevenirea consumului abuziv de medicamente]

text:
               23.11.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/8

      Hotărârea Curții (Camera a treia) din 1 octombrie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour d'appel de Paris – Franța) – A/Daniel B, UD, AFP, B, L
      (Cauza C-649/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Medicamente de uz uman care nu se eliberează pe bază de prescripție medicală obligatorie - Vânzare online - Publicitate pentru site-ul internet al unei farmacii - Restrângeri - Interdicții privind reducerile în cazul unei comenzi care depășește o anumită cantitate și recurgerea la referențierea cu plată - Obligația de a determina pacientul să completeze un chestionar privind starea de sănătate înainte de validarea primei sale comenzi pe site-ul internet - Protecția sănătății publice - Directiva 2000/31/CE - Comerț electronic - Articolul 2 litera (a) - Serviciu al societății informaționale - Articolul 2 litera (h) - Domeniu coordonat - Articolul 3 - Principiul țării de origine - Derogări - Justificare - Protecția sănătății publice - Protecția demnității profesiei de farmacist - Prevenirea consumului abuziv de medicamente)
      (2020/C 399/10)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Cour d'appel de Paris

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: A

         Pârâți: Daniel B, UD, AFP, B, L

         Dispozitivul

      Directiva 2000/31/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 8 iunie 2000 privind anumite aspecte juridice ale serviciilor societății informaționale, în special ale comerțului electronic, pe piața internă („Directiva privind comerțul electronic”) trebuie să fie interpretată în sensul că:

                  —

                  aceasta nu se opune aplicării, de către statul membru de destinație a unui serviciu de vânzare online de medicamente care nu se eliberează pe bază de prescripție medicală, prestatorului acestui serviciu stabilit în alt stat membru, a unei reglementări naționale care interzice unor farmacii să își atragă clientela prin anumite metode și mijloace, în special cele care constau în distribuirea în masă de scrisori și de pliante publicitare în afara farmaciilor lor, cu condiția ca aceasta să nu conducă la împiedicarea prestatorului în cauză să facă orice publicitate în afara farmaciei sale, indiferent de suportul sau de amploarea acesteia, aspect a cărui verificare este de competența instanței de trimitere;

                  —

                  aceasta nu se opune aplicării, de către statul membru de destinație a unui serviciu de vânzare online de medicamente care nu se eliberează pe bază de prescripție medicală, prestatorului acestui serviciu stabilit în alt stat membru, a unei reglementări naționale care interzice unor farmacii să facă oferte promoționale prin care se urmărește acordarea unei reduceri a prețului total al comenzii de medicamente atunci când se depășește o anumită valoare, cu condiția însă ca o astfel de interdicție să fie suficient de încadrată și în special menită să vizeze exclusiv medicamentele, iar nu simple produse parafarmaceutice, aspect a cărui verificare este de competența instanței de trimitere;

                  —

                  aceasta nu se opune aplicării, de către statul membru de destinație a unui serviciu de vânzare online de medicamente care nu se eliberează pe bază de prescripție medicală, prestatorului acestui serviciu stabilit în alt stat membru, a unei reglementări naționale care impune unor farmacii care vând astfel de medicamente obligația de a introduce un chestionar privind starea de sănătate în procesul de comandă a medicamentelor online;

                  —

                  aceasta se opune aplicării, de către statul membru de destinație a unui serviciu de vânzare online de medicamente care nu se eliberează pe bază de prescripție medicală, prestatorului acestui serviciu stabilit în alt stat membru, a unei reglementări naționale care interzice unor farmacii care vând astfel de medicamente să recurgă la referențierea cu plată în motoarele de căutare și de comparare a prețurilor, cu excepția cazului în care se dovedește în mod corespunzător în fața instanței de trimitere că o astfel de reglementare este aptă să garanteze realizarea unui obiectiv de protecție a sănătății publice și că nu depășește ceea ce este necesar pentru ca acest obiectiv să fie atins.

         (1)  JO C 4, 7.1.2019.


title: Cauza C-157/19 P: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 1 octombrie 2020 – Ehab Makhlouf/Consiliul Uniunii Europene (Recurs – Politica externă și de securitate comună – Măsuri restrictive adoptate împotriva Republicii Arabe Siriene – Măsuri îndreptate împotriva unor oameni de afaceri importanți care își desfășoară activitatea în Siria – Lista persoanelor cărora li se aplică înghețarea fondurilor și a resurselor economice – Includerea numelui recurentului – Acțiune în anulare)

text:
               23.11.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/11

      Hotărârea Curții (Camera a opta) din 1 octombrie 2020 – Ehab Makhlouf/Consiliul Uniunii Europene
      (Cauza C-157/19 P) (1)

      (Recurs - Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive adoptate împotriva Republicii Arabe Siriene - Măsuri îndreptate împotriva unor oameni de afaceri importanți care își desfășoară activitatea în Siria - Lista persoanelor cărora li se aplică înghețarea fondurilor și a resurselor economice - Includerea numelui recurentului - Acțiune în anulare)
      (2020/C 399/13)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Recurent: Ehab Makhlouf (reprezentant: E. Ruchat, avocat)

         Cealaltă parte din procedură: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: V. Piessevaux și S. Kyriakopoulou, agenți)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursul.

                  2)

                  Îl obligă pe domnul Ehab Makhlouf la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 172, 20.5.2019.


title: Cauza C-158/19 P: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 1 octombrie 2020 – Razan Othman/Consiliul Uniunii Europene (Recurs – Politica externă și de securitate comună – Măsuri restrictive adoptate împotriva Republicii Arabe Siriene – Măsuri îndreptate împotriva unor oameni de afaceri importanți care își desfășoară activitatea în Siria – Lista persoanelor cărora li se aplică înghețarea fondurilor și a resurselor economice – Includerea numelui recurentei – Acțiune în anulare)

text:
               23.11.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/11

      Hotărârea Curții (Camera a opta) din 1 octombrie 2020 – Razan Othman/Consiliul Uniunii Europene
      (Cauza C-158/19 P) (1)

      (Recurs - Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive adoptate împotriva Republicii Arabe Siriene - Măsuri îndreptate împotriva unor oameni de afaceri importanți care își desfășoară activitatea în Siria - Lista persoanelor cărora li se aplică înghețarea fondurilor și a resurselor economice - Includerea numelui recurentei - Acțiune în anulare)
      (2020/C 399/14)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Recurentă: Razan Othman (reprezentant: E. Ruchat, avocat)

         Cealaltă parte din procedură: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: V. Piessevaux și S. Kyriakopoulou, agenți)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursul.

                  2)

                  O obligă pe doamna Razan Othman la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 172, 20.5.2019.


title: Cauza C-159/19 P: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 1 octombrie 2020 – Syriatel Mobile Telecom (Joint Stock Company)/Consiliul Uniunii Europene (Recurs – Politica externă și de securitate comună – Măsuri restrictive adoptate împotriva Republicii Arabe Siriene – Măsuri îndreptate împotriva anumitor persoane și entități care își desfășoară activitatea în Siria – Lista persoanelor și entităților cărora li se aplică înghețarea fondurilor și a resurselor economice – Includerea numelui recurentei – Acțiune în anulare)

text:
               23.11.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/12

      Hotărârea Curții (Camera a opta) din 1 octombrie 2020 – Syriatel Mobile Telecom (Joint Stock Company)/Consiliul Uniunii Europene
      (Cauza C-159/19 P) (1)

      (Recurs - Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive adoptate împotriva Republicii Arabe Siriene - Măsuri îndreptate împotriva anumitor persoane și entități care își desfășoară activitatea în Siria - Lista persoanelor și entităților cărora li se aplică înghețarea fondurilor și a resurselor economice - Includerea numelui recurentei - Acțiune în anulare)
      (2020/C 399/15)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Recurentă: Syriatel Mobile Telecom (Joint Stock Company) (reprezentant: E. Ruchat, avocat)

         Cealaltă parte din procedură: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: V. Piessevaux și S. Kyriakopoulou, agenți)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursul.

                  2)

                  Obligă Syriatel Mobile Telecom (Joint Stock Company) la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 172, 20.5.2019.


title: Cauza C-223/19: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 24 septembrie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Landesgericht Wiener Neustadt – Austria) – YS/NK (Trimitere preliminară – Egalitate de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă – Directivele 2000/78/CE și 2006/54/CE – Domeniu de aplicare – Interzicerea discriminărilor indirecte pe motive de vârstă sau de sex – Justificări – Legislație națională care prevede o prelevare din pensiile plătite direct beneficiarilor de către întreprinderi controlate majoritar de stat, precum și eliminarea indexării cuantumului pensiilor – Articolele 16, 17, 20 și 21 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene – Aplicabilitate – Discriminare pe motive de avere – Atingere adusă libertății contractuale – Încălcarea dreptului de proprietate – Articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale – Dreptul la o cale de atac eficientă)

text:
               23.11.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/12

      Hotărârea Curții (Camera a treia) din 24 septembrie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Landesgericht Wiener Neustadt – Austria) – YS/NK
      (Cauza C-223/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Egalitate de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă - Directivele 2000/78/CE și 2006/54/CE - Domeniu de aplicare - Interzicerea discriminărilor indirecte pe motive de vârstă sau de sex - Justificări - Legislație națională care prevede o prelevare din pensiile plătite direct beneficiarilor de către întreprinderi controlate majoritar de stat, precum și eliminarea indexării cuantumului pensiilor - Articolele 16, 17, 20 și 21 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Aplicabilitate - Discriminare pe motive de avere - Atingere adusă libertății contractuale - Încălcarea dreptului de proprietate - Articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale - Dreptul la o cale de atac eficientă)
      (2020/C 399/16)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Landesgericht Wiener Neustadt

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: YS

         Pârât: NK

         Dispozitivul

                  1)

                  Directiva 2000/78/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă și Directiva 2006/54/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 iulie 2006 privind punerea în aplicare a principiului egalității de șanse și al egalității de tratament între bărbați și femei în materie de încadrare în muncă și de muncă trebuie interpretate în sensul că intră în domeniul lor de aplicare dispoziții de drept ale unui stat membru în temeiul cărora, pe de o parte, o parte din cuantumul pensiei ocupaționale pe care angajatorul s-a obligat, prin convenție, să îl plătească direct fostului său lucrător trebuie să fie prelevat la sursă de către angajatorul respectiv și, pe de altă parte, indexarea convenită contractual a cuantumului acestei prestații este lipsită de efect.

                  2)

                  Articolul 5 litera (c) și articolul 7 litera (a) punctul (iii) din Directiva 2006/54 trebuie interpretate în sensul că nu se opun unei reglementări a unui stat membru în temeiul căreia beneficiarii unei pensii pe care o întreprindere controlată de stat s-a angajat, prin convenție, să le-o plătească direct și care depășește anumite praguri stabilite în această reglementare sunt privați, pe de o parte, de un cuantum reținut din partea din această pensie care depășește unul dintre aceste praguri și, pe de altă parte, de beneficiul unei indexări a pensiei respective, convenite contractual, nici chiar în condițiile în care procentul de foști lucrători al căror cuantum al pensiei a fost afectat de reglementarea respectivă este considerabil mai ridicat printre foștii lucrători care intră în domeniul acesteia decât printre fostele lucrătoare care intră în domeniul acesteia, în măsura în care aceste consecințe sunt justificate de factori obiectivi străini oricărei discriminări pe motive de sex, aspect a cărui verificare revine în sarcina instanței de trimitere.

                  3)

                  Articolul 2 alineatul (1) și alineatul (2) litera (b) din Directiva 2000/78 trebuie interpretat în sensul că nu se opune unei reglementări a unui stat membru în temeiul căreia beneficiarii unei pensii pe care o întreprindere controlată de stat s-a angajat, prin convenție, să le-o plătească direct și care depășește anumite praguri stabilite în această reglementare sunt privați, pe de o parte, de un cuantum reținut din partea din această pensie care depășește unul dintre aceste praguri și, pe de altă parte, de beneficiul unei indexări convenite contractual a pensiei menționate numai pentru motivul că reglementarea menționată afectează doar beneficiari care au depășit o anumită vârstă.

                  4)

                  Articolele 16, 17, 20 și 21 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene trebuie interpretate în sensul că nu se opun unei reglementări a unui stat membru în temeiul căreia beneficiarii unei pensii pe care o întreprindere controlată de stat s-a angajat, prin convenție, să le-o plătească direct și care depășește anumite praguri stabilite în această reglementare sunt privați, pe de o parte, de un cuantum reținut din partea din această pensie care depășește unul dintre aceste praguri și, pe de altă parte, de beneficiul unei indexări convenite contractual a pensiei menționate.

                  5)

                  Articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene trebuie interpretat în sensul că nu se opune ca un stat membru să nu prevadă în ordinea sa juridică o cale de atac autonomă prin care urmărește, cu titlu principal, să se examineze conformitatea cu dreptul Uniunii a dispozițiilor naționale care pun în aplicare acest drept, în măsura în care există posibilitatea unei astfel de examinări cu titlu incident.

         (1)  JO C 187, 3.6.2019.


title: Cauza C-233/19: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 30 septembrie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour du travail de Liège – Belgia) – B./Centre public d'action sociale de Líège (Trimitere preliminară – Spațiul de libertate, securitate și justiție – Directiva 2008/115/CE – Returnarea resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală – Resortisant al unei țări terțe care suferă de o boală gravă – Decizie de returnare – Cale de atac jurisdicțională – Efect suspensiv de plin drept – Condiții – Acordarea unui ajutor social – Articolele 19 și 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene)

text:
               23.11.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/13

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 30 septembrie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour du travail de Liège – Belgia) – B./Centre public d'action sociale de Líège
      (Cauza C-233/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Spațiul de libertate, securitate și justiție - Directiva 2008/115/CE - Returnarea resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală - Resortisant al unei țări terțe care suferă de o boală gravă - Decizie de returnare - Cale de atac jurisdicțională - Efect suspensiv de plin drept - Condiții - Acordarea unui ajutor social - Articolele 19 și 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene)
      (2020/C 399/17)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Cour du travail de Liège

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: B.

         Pârât: Centre public d'action sociale de Líège

         Dispozitivul

      Articolele 5 și 13 din Directiva 2008/115/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 2008 privind standardele și procedurile comune aplicabile în statele membre pentru returnarea resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală, interpretate în lumina articolului 19 alineatul (2) și a articolului 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, trebuie interpretate în sensul că o instanță națională sesizată cu un litigiu în materie de asistență socială, a cărui soluționare este legată de o eventuală suspendare a efectelor unei decizii de returnare adoptate împotriva unui resortisant al unei țări terțe care suferă de o boală gravă, trebuie să considere că o acțiune având ca obiect anularea și suspendarea acestei decizii atrage de plin drept suspendarea deciziei menționate, deși această suspendare nu rezultă din aplicarea reglementării naționale, atunci când:

                  —

                  această cale de atac conține o argumentație prin care se urmărește să se stabilească faptul că executarea aceleiași decizii l-ar expune pe acest resortisant al unei țări terțe unui risc serios de deteriorare gravă și ireversibilă a stării sale de sănătate, care nu este vădit neîntemeiată, și că

                  —

                  această reglementare nu prevede o altă cale de atac, reglementată prin norme precise, clare și previzibile, care să atragă de plin drept suspendarea unei astfel de decizii.

         (1)  JO C 164, 13.5.2019.


title: Cauza C-260/19 P: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 1 octombrie 2020 – Bena Properties Co. SA/Consiliul Uniunii Europene (Recurs – Politica externă și de securitate comună – Măsuri restrictive adoptate împotriva Republicii Arabe Siriene – Măsuri îndreptate împotriva anumitor persoane și entități care își desfășoară activitatea în Siria – Lista persoanelor și entităților cărora li se aplică înghețarea fondurilor și a resurselor economice – Includerea numelui recurentei – Acțiune în anulare)

text:
               23.11.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/14

      Hotărârea Curții (Camera a opta) din 1 octombrie 2020 – Bena Properties Co. SA/Consiliul Uniunii Europene
      (Cauza C-260/19 P) (1)

      (Recurs - Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive adoptate împotriva Republicii Arabe Siriene - Măsuri îndreptate împotriva anumitor persoane și entități care își desfășoară activitatea în Siria - Lista persoanelor și entităților cărora li se aplică înghețarea fondurilor și a resurselor economice - Includerea numelui recurentei - Acțiune în anulare)
      (2020/C 399/18)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Recurentă: Bena Properties Co. SA (reprezentant: E. Ruchat, avocat)

         Cealaltă parte din procedură: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: V. Piessevaux și S. Kyriakopoulou, agenți)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursul.

                  2)

                  Obligă Bena Properties Co. SA la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 187, 3.6.2019.


title: Cauza C-261/19 P: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 1 octombrie 2020 – Cham Holding Co. SA/Consiliul Uniunii Europene (Recurs – Politica externă și de securitate comună – Măsuri restrictive adoptate împotriva Republicii Arabe Siriene – Măsuri îndreptate împotriva anumitor persoane și entități care își desfășoară activitatea în Siria – Lista persoanelor și entităților cărora li se aplică înghețarea fondurilor și a resurselor economice – Includerea numelui recurentei – Acțiune în anulare)

text:
               23.11.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/15

      Hotărârea Curții (Camera a opta) din 1 octombrie 2020 – Cham Holding Co. SA/Consiliul Uniunii Europene
      (Cauza C-261/19 P) (1)

      (Recurs - Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive adoptate împotriva Republicii Arabe Siriene - Măsuri îndreptate împotriva anumitor persoane și entități care își desfășoară activitatea în Siria - Lista persoanelor și entităților cărora li se aplică înghețarea fondurilor și a resurselor economice - Includerea numelui recurentei - Acțiune în anulare)
      (2020/C 399/19)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Recurentă: Cham Holding Co. SA (reprezentant: E. Ruchat, avocat)

         Cealaltă parte din procedură: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: V. Piessevaux și S. Kyriakopoulou, agenți)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursul.

                  2)

                  Obligă Cham Holding Co. SA la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 187, 3.6.2019.


title: Cauza C-331/19: Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 1 octombrie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Hoge Raad der Nederlanden – Țările de Jos) – Staatssecretaris van Financiën/X [Trimitere preliminară – Fiscalitate – Taxa pe valoarea adăugată (TVA) – Directiva 2006/112/CE – Articolul 98 – Posibilitatea statelor membre de a aplica o cotă redusă de TVA anumitor livrări de bunuri și prestări de servicii – Anexa III punctul 1 – Noțiunile de „alimente destinate consumului uman” și de „produse utilizate în mod normal pentru a completa sau înlocui alimentele” – Produse afrodiziace]

text:
               23.11.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/15

      Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 1 octombrie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Hoge Raad der Nederlanden – Țările de Jos) – Staatssecretaris van Financiën/X
      (Cauza C-331/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Fiscalitate - Taxa pe valoarea adăugată (TVA) - Directiva 2006/112/CE - Articolul 98 - Posibilitatea statelor membre de a aplica o cotă redusă de TVA anumitor livrări de bunuri și prestări de servicii - Anexa III punctul 1 - Noțiunile de „alimente destinate consumului uman” și de „produse utilizate în mod normal pentru a completa sau înlocui alimentele” - Produse afrodiziace)
      (2020/C 399/20)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Hoge Raad der Nederlanden

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: Staatssecretaris van Financiën

         Pârât: X

         Dispozitivul

      Noțiunile de „alimente destinate consumului uman” și de „produse utilizate în mod normal pentru a completa sau înlocui alimentele”, care figurează la punctul 1 din anexa III la Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată, trebuie interpretate în sensul că vizează toate produsele care conțin nutrimente cu rol de construcție, energetice și regulatoare ale organismului uman, necesare menținerii, funcționării și dezvoltării acestui organism, consumate pentru a furniza acestuia nutrimentele respective.

         (1)  JO C 255, 29.7.2019.


title: Cauza C-348/19 P: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 1 octombrie 2020 – Drex Technologies SA/Consiliul Uniunii Europene (Recurs – Politica externă și de securitate comună – Măsuri restrictive adoptate împotriva Republicii Arabe Siriene – Măsuri îndreptate împotriva anumitor persoane și entități care își desfășoară activitatea în Siria – Lista persoanelor și entităților cărora li se aplică înghețarea fondurilor și a resurselor economice – Includerea numelui recurentei – Acțiune în anulare)

text:
               23.11.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/16

      Hotărârea Curții (Camera a opta) din 1 octombrie 2020 – Drex Technologies SA/Consiliul Uniunii Europene
      (Cauza C-348/19 P) (1)

      (Recurs - Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive adoptate împotriva Republicii Arabe Siriene - Măsuri îndreptate împotriva anumitor persoane și entități care își desfășoară activitatea în Siria - Lista persoanelor și entităților cărora li se aplică înghețarea fondurilor și a resurselor economice - Includerea numelui recurentei - Acțiune în anulare)
      (2020/C 399/21)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Recurentă: Drex Technologies SA (reprezentant: E. Ruchat, avocat)

         Cealaltă parte din procedură: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: V. Piessevaux și S. Kyriakopoulou, agenți)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursul.

                  2)

                  Obligă Drex Technologies SA la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 213, 24.6.2019.


title: Cauza C-349/19 P: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 1 octombrie 2020 – Almashreq Investment Fund/Consiliul Uniunii Europene (Recurs – Politica externă și de securitate comună – Măsuri restrictive adoptate împotriva Republicii Arabe Siriene – Măsuri îndreptate împotriva anumitor persoane și entități care își desfășoară activitatea în Siria – Lista persoanelor și entităților cărora li se aplică înghețarea fondurilor și a resurselor economice – Includerea numelui recurentei – Acțiune în anulare)

text:
               23.11.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/16

      Hotărârea Curții (Camera a opta) din 1 octombrie 2020 – Almashreq Investment Fund/Consiliul Uniunii Europene
      (Cauza C-349/19 P) (1)

      (Recurs - Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive adoptate împotriva Republicii Arabe Siriene - Măsuri îndreptate împotriva anumitor persoane și entități care își desfășoară activitatea în Siria - Lista persoanelor și entităților cărora li se aplică înghețarea fondurilor și a resurselor economice - Includerea numelui recurentei - Acțiune în anulare)
      (2020/C 399/22)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Recurentă: Almashreq Investment Fund (reprezentant: E. Ruchat, avocat)

         Cealaltă parte din procedură: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: V. Piessevaux și S. Kyriakopoulou, agenți)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursul.

                  2)

                  Obligă Almashreq Investment Fund la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 213, 24.6.2019.


title: Cauza C-350/19 P: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 1 octombrie 2020 – Souruh SA/Consiliul Uniunii Europene (Recurs – Politica externă și de securitate comună – Măsuri restrictive adoptate împotriva Republicii Arabe Siriene – Măsuri îndreptate împotriva anumitor persoane și entități care își desfășoară activitatea în Siria – Lista persoanelor și entităților cărora li se aplică înghețarea fondurilor și a resurselor economice – Includerea numelui recurentei – Acțiune în anulare)

text:
               23.11.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/17

      Hotărârea Curții (Camera a opta) din 1 octombrie 2020 – Souruh SA/Consiliul Uniunii Europene
      (Cauza C-350/19 P) (1)

      (Recurs - Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive adoptate împotriva Republicii Arabe Siriene - Măsuri îndreptate împotriva anumitor persoane și entități care își desfășoară activitatea în Siria - Lista persoanelor și entităților cărora li se aplică înghețarea fondurilor și a resurselor economice - Includerea numelui recurentei - Acțiune în anulare)
      (2020/C 399/23)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Recurentă: Souruh SA (reprezentant: E. Ruchat, avocat)

         Cealaltă parte din procedură: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: V. Piessevaux și S. Kyriakopoulou, agenți)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursul.

                  2)

                  Obligă Souruh SA la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 213, 24.6.2019.


title: Cauza C-402/19: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 30 septembrie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour du travail de Liège – Belgia) – LM/Centre public d'action sociale de Seraing (Trimitere preliminară – Spațiul de libertate, securitate și justiție – Directiva 2008/115/CE – Returnarea resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală – Părinte al unui copil major care suferă de o boală gravă – Decizie de returnare – Cale de atac jurisdicțională – Efect suspensiv de plin drept – Garanții în așteptarea returnării – Nevoi de bază – Articolele 7, 19 și 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene)

text:
               23.11.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/17

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 30 septembrie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour du travail de Liège – Belgia) – LM/Centre public d'action sociale de Seraing
      (Cauza C-402/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Spațiul de libertate, securitate și justiție - Directiva 2008/115/CE - Returnarea resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală - Părinte al unui copil major care suferă de o boală gravă - Decizie de returnare - Cale de atac jurisdicțională - Efect suspensiv de plin drept - Garanții în așteptarea returnării - Nevoi de bază - Articolele 7, 19 și 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene)
      (2020/C 399/24)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Cour du travail de Liège

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: LM

         Pârât: Centre public d'action sociale de Seraing

         Dispozitivul

      Articolele 5, 13 și 14 din Directiva 2008/115/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 2008 privind standardele și procedurile comune aplicabile în statele membre pentru returnarea resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală, citite în lumina articolului 7, a articolului 19 alineatul (2), precum și a articolelor 21 și 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, trebuie interpretate în sensul că se opun unei legislații naționale care nu prevede acoperirea, în măsura posibilului, a nevoilor de bază ale unui resortisant al unei țări terțe atunci când:

                  —

                  acesta a introdus o acțiune împotriva unei decizii de returnare adoptate împotriva sa;

                  —

                  copilul major al acestui resortisant al unei țări terțe suferă de o boală gravă;

                  —

                  prezența resortisantului unei țări terțe menționat alături de acest copil major este indispensabilă acestuia din urmă;

                  —

                  o acțiune a fost formulată în numele copilului major menționat împotriva unei decizii de returnare adoptate împotriva sa, a cărei executare l-ar putea expune pe acesta din urmă unui risc serios de deteriorare gravă și ireversibilă a stării sale de sănătate, și

                  —

                  același resortisant al unei țări terțe nu dispune de mijloace pentru a face față singur nevoilor sale.

         (1)  JO C 255, 29.7.2019.


title: Cauza C-405/19: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 1 octombrie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Hof van Cassatie – Belgia) – Vos Aannemingen BVBA/Belgische Staat [Trimitere preliminară – Fiscalitate – Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (TVA) – A șasea directivă 77/388/CEE – Articolul 17 alineatul (2) litera (a) – Dreptul la deducerea taxei achitate în amonte – Servicii de care au beneficiat și terți – Existența unei legături directe și imediate cu activitatea economică a persoanei impozabile – Existența unei legături directe și imediate cu una sau mai multe operațiuni efectuate în aval]

text:
               23.11.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/18

      Hotărârea Curții (Camera a opta) din 1 octombrie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Hof van Cassatie – Belgia) – Vos Aannemingen BVBA/Belgische Staat
      (Cauza C-405/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Fiscalitate - Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (TVA) - A șasea directivă 77/388/CEE - Articolul 17 alineatul (2) litera (a) - Dreptul la deducerea taxei achitate în amonte - Servicii de care au beneficiat și terți - Existența unei legături directe și imediate cu activitatea economică a persoanei impozabile - Existența unei legături directe și imediate cu una sau mai multe operațiuni efectuate în aval)
      (2020/C 399/25)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Hof van Cassatie

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Vos Aannemingen BVBA

         Pârât: Belgische Staat

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 17 alineatul (2) litera (a) din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri – sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare, astfel cum a fost modificată prin Directiva 95/7/CE a Consiliului din 10 aprilie 1995, trebuie interpretat în sensul că împrejurarea că de cheltuielile efectuate de o persoană impozabilă, dezvoltator imobiliar, cu titlu de cheltuieli de publicitate, de cheltuieli administrative și de comisioane ale agenților imobiliari, pe care le-a suportat în cadrul vânzării de apartamente, beneficiază și un terț nu se opune ca această persoană impozabilă să poată deduce integral taxa pe valoarea adăugată achitată în amonte aferentă acestor cheltuieli atunci când, pe de o parte, există o legătură directă și imediată între cheltuielile menționate și activitatea economică a persoanei impozabile și, pe de altă parte, avantajul terțului este accesoriu în raport cu nevoile întreprinderii persoanei impozabile.

                  2)

                  Articolul 17 alineatul (2) litera (a) din A șasea directivă 77/388, astfel cum a fost modificată prin Directiva 95/7, trebuie interpretat în sensul că împrejurarea că de cheltuielile efectuate de persoana impozabilă beneficiază și un terț nu se opune ca această persoană impozabilă să poată deduce integral taxa pe valoarea adăugată achitată în amonte aferentă acestor cheltuieli, în cazul în care acestea nu se încadrează în cheltuielile generale ale persoanei impozabile, ci constituie cheltuieli imputabile unor operațiuni în aval determinate, în măsura în care cheltuielile respective au o legătură directă și imediată cu operațiunile taxabile ale persoanei impozabile, aspect care trebuie apreciat de instanța de trimitere în raport cu ansamblul împrejurărilor în care s-au derulat aceste operațiuni.

                  3)

                  Articolul 17 alineatul (2) litera (a) din A șasea directivă 77/388, astfel cum a fost modificată prin Directiva 95/7, trebuie interpretat în sensul că, în cazul în care un terț obține un avantaj din cheltuielile efectuate de persoana impozabilă, împrejurarea că aceasta are posibilitatea de a transfera asupra acestui terț o parte din cheltuielile astfel efectuate constituie unul dintre elemente, împreună cu ansamblul celorlalte împrejurări în care s-au derulat operațiunile în cauză, pe care instanța de trimitere trebuie să le ia în considerare în scopul determinării întinderii dreptului de deducere a taxei pe valoarea adăugată de care dispune persoana impozabilă.

         (1)  JO C 288, 26.8.2019.