title: Cauza C-822/21: Acțiune introdusă la 30 decembrie 2021 – Republica Letonia/Regatul Suediei

text:
               14.3.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 119/25

      Acțiune introdusă la 30 decembrie 2021 – Republica Letonia/Regatul Suediei
      (Cauza C-822/21)
      (2022/C 119/33)
      Limba de procedură: suedeza

         Părțile

         Reclamantă: Republica Letonia (reprezentanți: K. Pommere, J. Davidoviča și I. Romanovska, agenți)

         Pârât: Regatul Suediei

         Concluziile reclamantei

      Republica Letonia solicită Curții:

                  —

                  declararea faptului că Regatul Suediei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul:

                              —

                              articolului 14 alineatul (3) din Directiva 2014/49/UE (1), întrucât, prin refuzul transferului către SGD (schema de garantare a depozitelor) letonă al contribuțiilor plătite de sucursala letonă a Nordea Bank AB calculate pentru perioada de contribuție în conformitate cu articolul 14 alineatul (3) din Directiva 2014/49/UE, Regatul Suediei a acționat contrar obiectivului Directivei 2014/49/UE și nu a garantat efectul util al dispozițiilor directivei menționate;

                              —

                              articolului 4 alineatul (3) TUE, întrucât, prin refuzul transferului către SGD letonă al contribuțiilor plătite de sucursala letonă a Nordea Bank AB calculate pentru perioada de contribuție în conformitate cu articolul 14 alineatul (3) din Directiva 2014/49/UE, Regatul Suediei exercită o influență negativă asupra integrării pieței unice și astfel aduce atingere încrederii reciproce dintre statele membre, care este o condiție prealabilă integrării transfrontaliere.

            În cazul în care Curtea declară că Regatul Suediei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 14 alineatul (3) din Directiva 2014/49/UE și al articolului 4 alineatul (3) TUE:

                  —

                  obligarea Regatului Suediei la încetarea încălcării constatate, prin transferul către SGD letonă al cuantumului total al contribuțiilor plătite de sucursala letonă a Nordea Bank AB, calculate pentru perioada de contribuție în conformitate cu articolul 14 alineatul (3) din Directiva 2014/49/UE;

                  —

                  în cazul în care articolul 14 alineatul (3) din Directiva 2014/49/UE ar putea primi o interpretare strictă, indicarea compatibilității sale cu obiectivul Directivei 2014/49/UE și obligarea SGD suedeze la transferul către SGD letonă al contribuțiilor plătite de sucursala letonă a Nordea Bank AB;

                  —

                  obligarea Regatului Suediei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă motive întemeiate pe încălcarea articolului 14 alineatul (3) din Directiva 2014/49/UE și a Tratatului UE (principiul cooperării loiale).

                  1.

                  Prin refuzul transferului către SGD letonă al contribuțiilor plătite de sucursala letonă a Nordea Bank AB calculate pentru perioada de contribuție în conformitate cu articolul 14 alineatul (3) din Directiva 2014/49/UE, Regatul Suediei a acționat contrar obiectivului Directivei 2014/49/UE.

                  2.

                  Prin refuzul transferului către SGD letonă al contribuțiilor plătite de sucursala letonă a Nordea Bank AB calculate pentru perioada de contribuție în conformitate cu articolul 14 alineatul (3) din Directiva 2014/49/UE, Regatul Suediei exercită o influență negativă asupra integrării pieței unice și astfel aduce atingere încrederii reciproce dintre statele membre, care este o condiție prealabilă integrării transfrontaliere. Astfel, Regatul Suediei încalcă articolul 4 alineatul (3) TUE.

                  3.

                  Republica Letonia susține că, prin refuzul transferului contribuțiilor plătite și prin justificarea formală a acestui refuz invocând data la care contribuțiile au fost plătite efectiv, Regatul Suediei a încălcat Directiva 2014/49/UE, iar această încălcare aduce atingere realizării obiectivelor Uniunii Europene și privează Letonia de dreptul de a primi contribuțiile care o despăgubesc pentru riscul legat de depozitele garantate ale unei instituții de credit transferate pe răspunderea sa, încălcând astfel principiul cooperării loiale consacrat la articolul 4 alineatul (3) TUE, precum și obiectivele Directivei 2014/49/UE.

         (1)  Directiva 2014/49/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 aprilie 2014 privind schemele de garantare a depozitelor (JO 2014, L 173, p. 149).


title: Cauza C-832/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberlandesgericht Düsseldorf (Germania) la 27 decembrie 2021 – Beverage City & Lifestyle GmbH, MJ, Beverage City Polska Sp.z.o.o., FE/Advance Magazine Publishers, Inc.

text:
               14.3.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 119/26

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberlandesgericht Düsseldorf (Germania) la 27 decembrie 2021 – Beverage City & Lifestyle GmbH, MJ, Beverage City Polska Sp.z.o.o., FE/Advance Magazine Publishers, Inc.
      (Cauza C-832/21)
      (2022/C 119/34)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Oberlandesgericht Düsseldorf

         Părțile din procedura principală

         Apelante: Beverage City & Lifestyle GmbH, MJ, Beverage City Polska Sp.z.o.o., FE

         Intimată: Advance Magazine Publishers, Inc.

         Întrebarea preliminară

      Oberlandesgericht Düsseldorf (Tribunalul Regional Superior din Düsseldorf, Germania) adresează Curții de Justiție a Uniunii Europene următoarea întrebare privind interpretarea articolului 122 din Regulamentul (UE) 2017/1001 (1) coroborat cu articolul 8 punctul 1 din Regulamentul (UE) 1215/2012 (2), în vederea unei decizii preliminare:
      Există o „legătură atât de strânsă” între cereri încât să fie oportună examinarea și judecarea lor în același timp pentru a se evita riscul pronunțării unor hotărâri ireconciliabile, în sensul articolului 8 punctul 1 din Regulamentul 1215/2012, atunci când, în cazul unei acțiuni în contrafacerea unei mărci UE, legătura constă în faptul că pârâta stabilită într-un stat membru (în speță, Polonia) a livrat produsele care încalcă o marcă UE unei pârâte stabilite într-un alt stat membru (în speță, Germania) al cărei reprezentant legal, de asemenea chemat în judecată în calitate de autor al contrafacerii, este pârâtul de bază, părțile sunt legate între ele doar prin simpla relație de furnizare și, în afară de aceasta, nu există alte legături, nici de iure, nici de facto?

         (1)  Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului din 14 iunie 2017 privind marca Uniunii Europene (JO 2017, L 154, p. 1).

         (2)  Regulamentul (UE) 1215/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 12 decembrie 2012 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (JO 2012, L 351, p. 1)


title: Cauza C-337/19 P: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 16 septembrie 2021 – Comisia Europeană/Regatul Belgiei, Magnetrol International, Irlanda [Recurs – Ajutoare de stat – Schemă de ajutoare pusă în aplicare de Regatul Belgiei – Scutire aplicabilă profitului excedentar – Decizie fiscală anticipată (tax ruling) – Practică administrativă constantă – Regulamentul (UE) 2015/1589 – Articolul 1 litera (d) – Noțiunea de „schemă de ajutoare” – Noțiunea de „act” – Noțiunea de „măsuri suplimentare de punere în aplicare” – Definirea beneficiarilor „în mod general și abstract” – Recurs incident – Admisibilitate – Autonomia fiscală a statelor membre]

text:
               22.11.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 471/3

      Hotărârea Curții (Camera a patra) din 16 septembrie 2021 – Comisia Europeană/Regatul Belgiei, Magnetrol International, Irlanda
      (Cauza C-337/19 P) (1)

      (Recurs - Ajutoare de stat - Schemă de ajutoare pusă în aplicare de Regatul Belgiei - Scutire aplicabilă profitului excedentar - Decizie fiscală anticipată (tax ruling) - Practică administrativă constantă - Regulamentul (UE) 2015/1589 - Articolul 1 litera (d) - Noțiunea de „schemă de ajutoare” - Noțiunea de „act” - Noțiunea de „măsuri suplimentare de punere în aplicare” - Definirea beneficiarilor „în mod general și abstract” - Recurs incident - Admisibilitate - Autonomia fiscală a statelor membre)
      (2021/C 471/03)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: P.-J. Loewenthal și F. Tomat, agenți)

         Celelalte părți din procedură: Regatul Belgiei (reprezentanți: J.-C. Halleux, C. Pochet și M. Jacobs, agenți, asistați de M. Segura și M. Clayton, avocate), Magnetrol International, (reprezentanți: H. Gilliams și L. Goossens, advocaten), Irlanda

         Interveniente în susținerea celeilaltei părţi în proces: Soudal NV, Esko-Graphics BVBA (reprezentant: H. Viaene, avocat), Flir Systems Trading Belgium BVBA (reprezentanți: T. Verstraeten și C. Docclo, avocați, și N. Reypens, advocaat), Anheuser-Busch InBev SA/NV, Ampar BVBA, Atlas Copco Airpower NV, Atlas Copco AB (reprezentanți: A. von Bonin, Rechtsanwalt, W. O. Brouwer și A. Pliego Selie, advocaten, și A. Haelterman, avocat), Wabco Europe BVBA (reprezentați: E. Righini și L. Villani, avvocati, S. Völcker, Rechtsanwalt, și A. Papadimitriou, avocat), Celio International NV (reprezentanți: H. Gilliams și L. Goossens, advocaten)

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Hotărârea Tribunalului Uniunii Europene din 14 februarie 2019, Belgia și Magnetrol International/Comisia (T-131/16 și T-263/16, EU:T:2019:91).

                  2)

                  Înlătură primul și al doilea motiv ale acțiunii în cauza T-131/16, precum și primul motiv și primul aspect al celui de al treilea motiv ale acțiunii în cauza T-263/16.

                  3)

                  Trimite cauza Tribunalului Uniunii Europene spre rejudecare pentru ca acesta să se pronunțe cu privire la al treilea-al cincilea motiv ale acțiunii în cauza T-131/16, precum și cu privire la al doilea motiv, la al doilea și al treilea aspect ale celui de al treilea motiv, precum și la al patrulea motiv în cauza T-263/16.

                  4)

                  Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.

         (1)  JO C 213, 24.6.2019.


title: Cauza C-410/19: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 16 septembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Supreme Court of the United Kingdom – Regatul Unit) – The Software Incubator Ltd/Computer Associates (UK) Ltd [Trimitere preliminară – Agenți comerciali independenți – Directiva 86/653/CE – Articolul 1 alineatul (2) – Noțiunea de „agent comercial” – Furnizarea de programe informatice către clienți în format electronic – Acordarea unei licențe perpetue de utilizare – Noțiunile de „vânzare” și „mărfuri”]

text:
               22.11.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 471/4

      Hotărârea Curții (Camera a patra) din 16 septembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Supreme Court of the United Kingdom – Regatul Unit) – The Software Incubator Ltd/Computer Associates (UK) Ltd
      (Cauza C-410/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Agenți comerciali independenți - Directiva 86/653/CE - Articolul 1 alineatul (2) - Noțiunea de „agent comercial” - Furnizarea de programe informatice către clienți în format electronic - Acordarea unei licențe perpetue de utilizare - Noțiunile de „vânzare” și „mărfuri”)
      (2021/C 471/04)
      Limba de procedură: engleza

         Instanța de trimitere

      Supreme Court of the United Kingdom

         Părțile din procedura principală

         Recurentă: The Software Incubator Ltd

         Intimată: Computer Associates (UK) Ltd

         Dispozitivul

      Noțiunea de „vânzare a produselor”, prevăzută la articolul 1 alineatul (2) din Directiva 86/653/CEE a Consiliului din 18 decembrie 1986 privind coordonarea legislației statelor membre referitoare la agenții comerciali independenți, trebuie interpretată în sensul că poate acoperi furnizarea, în schimbul plății unui preț, a unui program informatic în format electronic către un client atunci când această furnizare este însoțită de acordarea unei licențe perpetue pentru utilizarea acestui program.

         (1)  JO C 255, 29.7.2019.


title: Cauza C-21/20: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 16 septembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Administrativen sad Sofia-grad – Bulgaria) – Balgarska natsionalna televizia/Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” – Sofia pri Tsentralno upravlenie na NAP [Trimitere preliminară – Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (TVA) – Directiva 2006/112/CE – Domeniu de aplicare – Articolul 2 alineatul (1) litera (c) – Prestare de servicii efectuată cu titlu oneros – Excluderea serviciilor mass-media audiovizuale oferite telespectatorilor finanțate printr-o subvenție publică și care nu dau naștere niciunei remunerații din partea telespectatorilor – Articolul 168 – Drept de deducere – Persoană impozabilă care efectuează atât operațiuni taxabile, cât și operațiuni care nu intră în domeniul de aplicare al TVA-ului]

text:
               22.11.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 471/5

      Hotărârea Curții (Camera a patra) din 16 septembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Administrativen sad Sofia-grad – Bulgaria) – Balgarska natsionalna televizia/Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” – Sofia pri Tsentralno upravlenie na NAP
      (Cauza C-21/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (TVA) - Directiva 2006/112/CE - Domeniu de aplicare - Articolul 2 alineatul (1) litera (c) - Prestare de servicii efectuată cu titlu oneros - Excluderea serviciilor mass-media audiovizuale oferite telespectatorilor finanțate printr-o subvenție publică și care nu dau naștere niciunei remunerații din partea telespectatorilor - Articolul 168 - Drept de deducere - Persoană impozabilă care efectuează atât operațiuni taxabile, cât și operațiuni care nu intră în domeniul de aplicare al TVA-ului)
      (2021/C 471/06)
      Limba de procedură: bulgara

         Instanța de trimitere

      Administrativen sad Sofia-grad

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Balgarska natsionalna televizia

         Pârât: Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” – Sofia pri Tsentralno upravlenie na NAP

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 2 alineatul (1) litera (c) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie interpretat în sensul că activitatea unui furnizor public național de televiziune care constă în prestarea de servicii mass-media audiovizuale telespectatorilor, care este finanțată de stat prin intermediul unei subvenții și care nu dă naștere plății niciunei taxe din partea telespectatorilor pentru difuzarea programelor de televiziune nu constituie o prestare de servicii efectuată cu titlu oneros, în sensul acestei dispoziții.

                  2)

                  Articolul 168 din Directiva 2006/112 trebuie interpretat în sensul că furnizorul public național de televiziune este autorizat să deducă taxa pe valoarea adăugată (TVA) achitată în amonte pentru achiziții de bunuri și de servicii utilizate în scopul desfășurării activităților sale care dau drept de deducere și că nu este autorizat să deducă TVA-ul achitat în amonte pentru achiziții de bunuri și de servicii utilizate în scopul desfășurării activităților sale care nu intră în domeniul de aplicare al TVA-ului. Revine statelor membre sarcina de a stabili metodele și criteriile de alocare a cuantumurilor TVA-ului achitat în amonte între operațiuni taxabile și operațiuni care nu intră în domeniul de aplicare al TVA-ului, ținând seama de finalitatea și de economia acestei directive, cu respectarea principiului proporționalității.

         (1)  JO C 95, 23.3.2020.


title: Cauza C-850/19 P: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 16 septembrie 2021 – FVE Holýšov I s. r. o. și alții/Comisia Europeană, Republica Cehă, Regatul Spaniei, Republica Cipru, Republica Slovacă (Recurs – Ajutoare de stat – Schemă de ajutor pentru energia din surse regenerabile – Decizie prin care schema de ajutor este declarată compatibilă cu piața internă – Acțiune în anulare)

text:
               22.11.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 471/4

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 16 septembrie 2021 – FVE Holýšov I s. r. o. și alții/Comisia Europeană, Republica Cehă, Regatul Spaniei, Republica Cipru, Republica Slovacă
      (Cauza C-850/19 P) (1)

      (Recurs - Ajutoare de stat - Schemă de ajutor pentru energia din surse regenerabile - Decizie prin care schema de ajutor este declarată compatibilă cu piața internă - Acțiune în anulare)
      (2021/C 471/05)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurente: FVE Holýšov I s. r. o., FVE Stříbro s. r. o., FVE Úsilné s. r. o., FVE Mozolov s. r. o., FVE Osečná s. r. o., Solarpark Rybníček s. r. o., FVE Kněžmost s. r. o., Hutira FVE – Omice a.s., Exit 90 SPV s.r.o., Onyx Energy s.r.o., Onyx Energy projekt II s.r.o., Photon SPV 1 s.r.o., Photon SPV 3 s.r.o., Photon SPV 4 s.r.o., Photon SPV 6 s.r.o., Photon SPV 8 s.r.o., Photon SPV 10 s.r.o., Photon SPV 11 s.r.o., Antaris GmbH, Michael Göde, NGL Business Europe Ltd, NIG NV, GIHG Ltd, Radiance Energy Holding Sàrl, ICW Europe Investments Ltd, Photovoltaik Knopf Betriebs-GmbH, Voltaic Network GmbH, WA Investments-Europa Nova Ltd (reprezentanți: A. Reuter, H. Wendt, C. Bürger, T. Christner, A. Compes, T. Herbold și W. Schumacher, avocați)

         Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Armati, P. Němečková și T. Maxian Rusche, agenți), Republica Cehă (reprezentanți: M. Smolek, J. Vláčil, T. Müller și I. Gavrilova, agenți), Regatul Spaniei (reprezentant: S. Centeno Huerta, agent), Republica Cipru, Republica Slovacă (reprezentant: B. Ricziová, agent)

         Intervenientă în susținerea recurentelor: Republica Federală Germania (reprezentanţi: J. Möller și D. Klebs, agenți)

         Intervenientă în susținerea Comisiei Europene: Republica Polonă (reprezentant: B. Majczyna, agent)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursul principal.

                  2)

                  Constată că nu este necesar să se pronunțe asupra recursului incident al Comisiei Europene.

                  3)

                  Obligă FVE Holýšov I s. r. o., FVE Stříbro s. r. o., FVE Úsilné s. r. o., FVE Mozolov s. r. o., FVE Osečná s. r. o., Solarpark Rybníček s. r. o., FVE Kněžmost s. r. o.,Hutira FVE – Omice a.s., Exit 90 SPV s. r. o., Onyx Energy s. r. o., Onyx Energy projekt II s. r. o., Photon SPV 1 s. r. o., Photon SPV 3 s. r. o., Photon SPV 4 s. r. o., Photon SPV 6 s. r. o., Photon SPV 8 s. r. o., Photon SPV 10 s. r. o., Photon SPV 11 s. r. o., Antaris GmbH, M. Michael Göde, NGL Business Europe Ltd, NIG NV, GIHG Ltd, Radiance Energy Holding Sàrl, ICW Europe Investments Ltd, Photovoltaik Knopf Betriebs-GmbH, Voltaic Network GmbHet WA Investments-Europa Nova Ltd la plata cheltuielilor de judecată aferente recursului principal.

                  4)

                  FVE Holýšov I s. r. o., FVE Stříbro s. r. o., FVE Úsilné s. r. o., FVE Mozolov s. r. o., FVE Osečná s. r. o., Solarpark Rybníček s. r. o., FVE Kněžmost s. r. o., Hutira FVE – Omice a.s., Exit 90 SPV s. r. o., Onyx Energy s. r. o., Onyx Energy projekt II s. r. o., Photon SPV 1 s. r. o., Photon SPV 3 s. r. o., Photon SPV 4 s. r. o., Photon SPV 6 s. r. o., Photon SPV 8 s. r. o., Photon SPV 10 s. r. o., Photon SPV 11 s. r. o., Antaris GmbH, M. Michael Göde, NGL Business Europe Ltd, NIG NV, GIHG Ltd, Radiance Energy Holding Sàrl, ICW Europe Investments Ltd, Photovoltaik Knopf Betriebs-GmbH, Voltaic Network GmbH și WA Investments-Europa Nova Ltd și Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată aferente recursului incident.

                  5)

                  Republica Federală Germania, Republica Polonă, Republica Cehă, Regatul Spaniei și Republica Slovacă suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 68, 2.3.2020.


title: Cauza C-144/20: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 9 septembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Administratīvā rajona tiesa – Letonia) – AS „LatRailNet”, „Latvijas dzelzceļš” VAS/Valsts dzelzceļa administrācija (Trimitere preliminară – Transport feroviar – Directiva 2012/34/UE – Articolele 32 și 56 – Tarifarea infrastructurii feroviare – Independența administratorului de infrastructură – Funcțiile organismului de reglementare – Noțiunea de „competitivitate optimă a segmentelor pieței feroviare” – Drept exclusiv pe un segment feroviar – Operator de serviciu public)

text:
               22.11.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 471/6

      Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 9 septembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Administratīvā rajona tiesa – Letonia) – AS „LatRailNet”, „Latvijas dzelzceļš” VAS/Valsts dzelzceļa administrācija
      (Cauza C-144/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Transport feroviar - Directiva 2012/34/UE - Articolele 32 și 56 - Tarifarea infrastructurii feroviare - Independența administratorului de infrastructură - Funcțiile organismului de reglementare - Noțiunea de „competitivitate optimă a segmentelor pieței feroviare” - Drept exclusiv pe un segment feroviar - Operator de serviciu public)
      (2021/C 471/07)
      Limba de procedură: letona

         Instanța de trimitere

      Administratīvā rajona tiesa

         Părțile din procedura principală

         Reclamante: AS „LatRailNet”, „Latvijas dzelzceļš” VAS

         Pârâtă: Valsts dzelzceļa administrācija

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 56 din Directiva 2012/34/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 noiembrie 2012 privind instituirea spațiului feroviar unic european trebuie interpretat în sensul că conferă organismului de reglementare competența de a adopta din proprie inițiativă o decizie care îi impune firmei care exercită funcțiile esențiale ale administratorului infrastructurii feroviare, prevăzute la articolul 7 alineatul (1) din această directivă, să aducă anumite modificări sistemului de tarifare a infrastructurii, dacă aceasta nu implică o discriminare față de solicitanți.

                  2)

                  Articolul 56 din Directiva 2012/34 trebuie interpretat în sensul că condițiile ce trebuie introduse într-un sistem de tarifare pe care organismul de reglementare este abilitat să le impună firmei care exercită funcțiile esențiale ale administratorului infrastructurii feroviare trebuie să fie motivate de încălcarea Directivei 2012/34 și să se limiteze la remedierea unor situații de incompatibilitate și nu pot cuprinde aprecieri de oportunitate ale acestui organism, care aduc atingere marjei de manevră a acestui administrator.

                  3)

                  Articolul 32 alineatul (1) din Directiva 2012/34 trebuie interpretat în sensul că se aplică, inclusiv în ceea ce privește criteriul competitivității optime a segmentelor pieței feroviare, în privința segmentelor pieței feroviare fără concurență, în special atunci când sunt exploatate de un operator de serviciu public căruia, în temeiul unui contract de servicii publice, i-a fost acordat un drept exclusiv, în sensul articolului 2 litera (f) din Regulamentul (CE) nr. 1370/2007 al Parlamentului European și al Consiliului din 23 octombrie 2007 privind serviciile publice de transport feroviar și rutier de călători și de abrogare a Regulamentelor (CEE) nr. 1191/69 și (CEE) nr. 1107/70 ale Consiliului.

         (1)  JO C 201, 15.6.2020.


title: Cauzele conexate C-208/20 și C-256/20: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 9 septembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Sofiyski Rayonen sad) – Bulgaria) – „Toplofikatsia Sofia” EAD, „CHEZ Elektro Bulgaria” AD, „Agentsia za control na prosrocheni zadalzhenia” EOOD (C-208/20) și „Toplofikatsia Sofia” EAD (C-256/20) [Trimitere preliminară – Articolul 20 alineatul (2) litera (a) TFUE – Articolul 47 alineatul (2) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene – Regulamentul (CE) nr. 1206/2001 – Cooperarea dintre instanțele statelor membre în domeniul obținerii de probe în materie civilă sau comercială – Articolul 1 alineatul (1) litera (a) – Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 – Competență judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială – Articolul 5 alineatul (1) – Creanțe neachitate – Decizii judecătorești – Somație de plată – Notificare – Debitor care are reședința la o adresă necunoscută într-un alt stat membru decât cel al instanței sesizate]

text:
               22.11.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 471/7

      Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 9 septembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Sofiyski Rayonen sad) – Bulgaria) – „Toplofikatsia Sofia” EAD, „CHEZ Elektro Bulgaria” AD, „Agentsia za control na prosrocheni zadalzhenia” EOOD (C-208/20) și „Toplofikatsia Sofia” EAD (C-256/20)
      (Cauzele conexate C-208/20 și C-256/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Articolul 20 alineatul (2) litera (a) TFUE - Articolul 47 alineatul (2) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Regulamentul (CE) nr. 1206/2001 - Cooperarea dintre instanțele statelor membre în domeniul obținerii de probe în materie civilă sau comercială - Articolul 1 alineatul (1) litera (a) - Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 - Competență judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială - Articolul 5 alineatul (1) - Creanțe neachitate - Decizii judecătorești - Somație de plată - Notificare - Debitor care are reședința la o adresă necunoscută într-un alt stat membru decât cel al instanței sesizate)
      (2021/C 471/08)
      Limba de procedură: bulgara

         Instanța de trimitere

      Sofiyski Rayonen sad

         Părțile din procedura principală

         Reclamante:„Toplofikatsia Sofia” EAD, „CHEZ Elektro Bulgaria” AD, „Agentsia za control na prosrocheni zadalzhenia” EOOD (C-208/20), „Toplofikatsia Sofia” EAD (C-256/20)

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 1 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 1206/2001 al Consiliului din 28 mai 2001 privind cooperarea între instanțele statelor membre în domeniul obținerii de probe în materie civilă sau comercială trebuie interpretat în sensul că nu se aplică unei situații în care o instanță dintr-un stat membru caută adresa, într-un alt stat membru, a unei persoane căreia trebuie să îi fie notificată o hotărâre judecătorească.

                  2)

                  Articolul 5 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 12 decembrie 2012 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială trebuie interpretat în sensul că nu se opune ca o somație de a face împotriva unui debitor să dobândească forță executorie și că nu impune invalidarea unei astfel de somații.

         (1)  JO C 255, 3.8.2020.

         JO C 271, 17.8.2020.


title: Cauza C-277/20: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 9 septembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberster Gerichtshof – Austria) – Procedură inițiată de UM [Trimitere preliminară – Cooperare judiciară în materie civilă – Succesiuni – Regulamentul (UE) nr. 650/2012 – Articolul 3 alineatul (1) litera (b) – Noțiunea de „pact asupra unei succesiuni viitoare” – Domeniu de aplicare – Contract translativ de proprietate pentru cauză de moarte – Articolul 83 alineatul (2) – Alegerea legii aplicabile – Dispoziții tranzitorii]

text:
               22.11.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 471/8

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 9 septembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberster Gerichtshof – Austria) – Procedură inițiată de UM
      (Cauza C-277/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Cooperare judiciară în materie civilă - Succesiuni - Regulamentul (UE) nr. 650/2012 - Articolul 3 alineatul (1) litera (b) - Noțiunea de „pact asupra unei succesiuni viitoare” - Domeniu de aplicare - Contract translativ de proprietate pentru cauză de moarte - Articolul 83 alineatul (2) - Alegerea legii aplicabile - Dispoziții tranzitorii)
      (2021/C 471/09)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Oberster Gerichtshof

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: UM

         cu participarea: HW, în calitate de administrator al succesiunii lui ZL, Marktgemeinde Kötschach-Mauthen, Finanzamt Spittal Villach

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 3 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) nr. 650/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 4 iulie 2012 privind competența, legea aplicabilă, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești și acceptarea și executarea actelor autentice în materie de succesiuni și privind crearea unui certificat european de moștenitor trebuie interpretat în sensul că un contract în temeiul căruia o persoană prevede transferul viitor, la decesul său, al proprietății asupra unui bun imobil care îi aparține către alte părți contractante constituie un pact asupra unei succesiuni viitoare, în sensul acestei dispoziții.

                  2)

                  Articolul 83 alineatul (2) din Regulamentul nr. 650/2012 trebuie interpretat în sensul că nu se aplică examinării validității legii aplicabile alese înainte de 17 august 2015 pentru a reglementa numai un pact asupra unei succesiuni viitoare, în sensul articolului 3 alineatul (1) litera (b) din acest regulament, care privește un anumit bun al lui de cuius, iar nu succesiunea acestuia din urmă în ansamblul său.

         (1)  JO C 313, 21.9.2020.


title: Cauza C-406/20: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 9 septembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Finanzgericht Köln – Germania) – Phantasialand/Finanzamt Brühl [Trimitere preliminară – Fiscalitate – Taxa pe valoarea adăugată (TVA) – Directiva 2006/112/CE – Articolul 98 – Posibilitatea statelor membre de a aplica o cotă redusă de TVA anumitor livrări de bunuri și prestări de servicii – Anexa III punctul 7 – Dreptul de intrare în parcuri de distracții și la târguri – Principiul neutralității fiscale – Prestații realizate de furnizori de agrement ficși și de furnizori de agrement itineranți – Comparabilitate – Context – Punctul de vedere al consumatorului mediu – Expertiză judiciară]

text:
               22.11.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 471/10

      Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 9 septembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Finanzgericht Köln – Germania) – Phantasialand/Finanzamt Brühl
      (Cauza C-406/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Fiscalitate - Taxa pe valoarea adăugată (TVA) - Directiva 2006/112/CE - Articolul 98 - Posibilitatea statelor membre de a aplica o cotă redusă de TVA anumitor livrări de bunuri și prestări de servicii - Anexa III punctul 7 - Dreptul de intrare în parcuri de distracții și la târguri - Principiul neutralității fiscale - Prestații realizate de furnizori de agrement ficși și de furnizori de agrement itineranți - Comparabilitate - Context - Punctul de vedere al consumatorului mediu - Expertiză judiciară)
      (2021/C 471/12)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Finanzgericht Köln

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Phantasialand

         Pârât: Finanzamt Brühl

         Dispozitivul

      Articolul 98 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată coroborat cu punctul 7 din anexa III la această directivă trebuie interpretat în sensul că nu se opune unei legislații naționale în temeiul căreia, pe de o parte, prestațiile realizate de furnizori de agrement itineranți și, pe de altă parte, cele realizate de furnizori de agrement ficși și sub forma unor parcuri tematice sunt supuse unor cote de TVA diferite, una redusă, cealaltă standard, cu condiția respectării principiului neutralității fiscale. Dreptul Uniunii nu se opune ca instanța de trimitere, în cazul în care întâmpină dificultăți deosebite atunci când verifică respectarea principiului neutralității fiscale, să solicite, în condițiile prevăzute de dreptul național, o expertiză destinată să îi clarifice evaluarea.

         (1)  JO C 423, 7.12.2020.


title: Cauza C-422/20: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 9 septembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberlandesgericht Köln – Germania) – RK/CR [Trimitere preliminară – Cooperare judiciară în materie civilă – Succesiuni – Regulamentul (UE) nr. 650/2012 – Articolul 6 litera (a) – Declinare de competență – Articolul 7 litera (a) – Competență judiciară – Control de către instanța sesizată ulterior – Articolul 22 – Alegerea legii aplicabile – Articolul 39 – Recunoaștere reciprocă – Articolul 83 alineatul (4) – Dispoziții tranzitorii]

text:
               22.11.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 471/10

      Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 9 septembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberlandesgericht Köln – Germania) – RK/CR
      (Cauza C-422/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Cooperare judiciară în materie civilă - Succesiuni - Regulamentul (UE) nr. 650/2012 - Articolul 6 litera (a) - Declinare de competență - Articolul 7 litera (a) - Competență judiciară - Control de către instanța sesizată ulterior - Articolul 22 - Alegerea legii aplicabile - Articolul 39 - Recunoaștere reciprocă - Articolul 83 alineatul (4) - Dispoziții tranzitorii)
      (2021/C 471/13)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Oberlandesgericht Köln

         Părțile din procedura principală

         Pârât în primă instanță și apelant: RK

         Reclamantă în primă instanță și intimată: CR

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 7 litera (a) din Regulamentul (UE) nr. 650/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 4 iulie 2012 privind competența, legea aplicabilă, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești și acceptarea și executarea actelor autentice în materie de succesiuni și privind crearea unui certificat european de moștenitor trebuie interpretat în sensul că, pentru a exista o declinare de competență în sensul articolului 6 litera (a) din acest regulament în favoarea instanțelor din statul membru pentru a cărui lege a optat defunctul, nu este necesar ca instanța sesizată anterior să își fi declinat competența în mod expres, dar trebuie ca această intenție să rezulte fără echivoc din decizia pe care a pronunțat-o în această privință.

                  2)

                  Articolul 6 litera (a), articolul 7 litera (a) și articolul 39 din Regulamentul nr. 650/2012 trebuie interpretate în sensul că instanța din statul membru sesizată ca urmare a unei declinări de competență nu este abilitată să controleze dacă erau îndeplinite condițiile stabilite de aceste dispoziții pentru ca instanța sesizată anterior să își poată declina competența.

                  3)

                  Articolul 6 litera (a) și articolul 7 litera (a) din Regulamentul nr. 650/2012 trebuie interpretate în sensul că normele de competență prevăzute de aceste dispoziții sunt de asemenea aplicabile în cazul în care, în testamentul său întocmit înainte de 17 august 2015, defunctul nu a ales legea aplicabilă succesiunii și în cazul în care stabilirea acestei legi rezultă doar din articolul 83 alineatul (4) din regulamentul respectiv.

         (1)  JO C 443, 21.12.2020.


title: Cauza C-449/20: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 9 septembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Supremo Tribunal Administrativo – Portugalia) – Real Vida Seguros SA/Autoridade Tributária e Aduaneira (Trimitere preliminară – Fiscalitate – Articolul 63 TFUE – Libera circulație a capitalurilor – Impozit pe venit – Dividende aferente unor acțiuni cotate – Avantaj fiscal rezervat dividendelor aferente unor acțiuni cotate pe piața bursieră națională – Diferență de tratament – Criteriu de diferențiere obiectiv – Restricție – Articolul 65 TFUE – Situații comparabile în mod obiectiv – Justificare – Obiectiv de natură pur economică)

text:
               22.11.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 471/11

      Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 9 septembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Supremo Tribunal Administrativo – Portugalia) – Real Vida Seguros SA/Autoridade Tributária e Aduaneira
      (Cauza C-449/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Fiscalitate - Articolul 63 TFUE - Libera circulație a capitalurilor - Impozit pe venit - Dividende aferente unor acțiuni cotate - Avantaj fiscal rezervat dividendelor aferente unor acțiuni cotate pe piața bursieră națională - Diferență de tratament - Criteriu de diferențiere obiectiv - Restricție - Articolul 65 TFUE - Situații comparabile în mod obiectiv - Justificare - Obiectiv de natură pur economică)
      (2021/C 471/14)
      Limba de procedură: portugheza

         Instanța de trimitere

      Supremo Tribunal Administrativo

         Părțile din procedura principală

         Recurentă: Real Vida Seguros SA

         Intimată: Autoridade Tributária e Aduaneira

         Dispozitivul

      Articolele 63 și 65 TFUE trebuie interpretate în sensul că se opun unei practici fiscale a unui stat membru potrivit căreia, în scopul stabilirii bazei de impozitare a impozitului pe venitul unui contribuabil, se iau în considerare numai 50 % din valoarea dividendelor aferente unor acțiuni cotate pe piața bursieră din acest stat membru, în timp ce dividendele aferente unor acțiuni cotate pe piețele bursiere ale altor state membre sunt luate în considerare în totalitate.

         (1)  JO C 433, 14.12.2020.


title: Cauza C-173/19 P: Ordonanța Curții (Camera întâi) din 3 septembrie 2021 – Scandlines Danmark ApS, Scandlines Deutschland GmbH/Comisia Europeană, Regatul Danemarcei (Recurs – Articolul 181 din Regulamentul de procedură al Curții – Acțiune în anulare – Ajutoare de stat – Finanțare publică a legăturii fixe de transport feroviar și rutier peste strâmtoarea Fehmarn – Ajutoare individuale – Act care nu este supus căilor de atac – Act pur confirmativ – Act pregătitor)

text:
               22.11.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 471/12

      Ordonanța Curții (Camera întâi) din 3 septembrie 2021 – Scandlines Danmark ApS, Scandlines Deutschland GmbH/Comisia Europeană, Regatul Danemarcei
      (Cauza C-173/19 P) (1)

      (Recurs - Articolul 181 din Regulamentul de procedură al Curții - Acțiune în anulare - Ajutoare de stat - Finanțare publică a legăturii fixe de transport feroviar și rutier peste strâmtoarea Fehmarn - Ajutoare individuale - Act care nu este supus căilor de atac - Act pur confirmativ - Act pregătitor)
      (2021/C 471/15)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurente: Scandlines Danmark ApS, Scandlines Deutschland GmbH (reprezentant: L. Sandberg-Mørch, advokat)

         Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: S. Noë, V. Bottka și L. Armati, agenți), Regatul Danemarcei (reprezentanți: J. Nymann-Lindegren, agent, asistat de R. Holdgaard, advokat)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursul ca fiind vădit nefondat.

                  2)

                  Obligă Scandlines Danmark ApS și Scandlines Deutschland GmbH să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Comisia Europeană.

                  3)

                  Regatul Danemarcei suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 148, 29.4.2019.


title: Cauza C-341/20: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 16 septembrie 2021 – Comisia Europeană/Republica Italiană [Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru – Articolul 258 TFUE – Directiva 2003/96/CE – Impozitarea produselor energetice și a electricității – Articolul 14 alineatul (1) litera (c) – Scutirea produselor energetice utilizate drept combustibil pentru navigație pe apele Uniunii Europene – Scutire acordată numai ambarcațiunilor private de agrement care fac obiectului unui contract de navlosire]

text:
               22.11.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 471/9

      Hotărârea Curții (Camera a opta) din 16 septembrie 2021 – Comisia Europeană/Republica Italiană
      (Cauza C-341/20) (1)

      (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Articolul 258 TFUE - Directiva 2003/96/CE - Impozitarea produselor energetice și a electricității - Articolul 14 alineatul (1) litera (c) - Scutirea produselor energetice utilizate drept combustibil pentru navigație pe apele Uniunii Europene - Scutire acordată numai ambarcațiunilor private de agrement care fac obiectului unui contract de navlosire)
      (2021/C 471/11)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Moro și A. Armenia, agenți)

         Pârâtă: Republica Italiană (reprezentanți: G. Palmieri, agent, asistată de A. Maddalo, avvocato dello Stato)

         Dispozitivul

                  1)

                  Acordând beneficiul scutirii de accize combustibililor utilizați de ambarcațiuni private de agrement numai atunci când aceste ambarcațiuni fac obiectul unui contract de navlosire, indiferent de modul în care sunt utilizate în mod real, Republica Italiană nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 14 alineatul (1) litera (c) din Directiva 2003/96/CE a Consiliului din 27 octombrie 2003 privind restructurarea cadrului comunitar de impozitare a produselor energetice și a electricității.

                  2)

                  Obligă Republica Italiană la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 339, 12.10.2020.


title: Cauza C-387/20: Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 1 septembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Zastępca notarialny w Krapkowicach Marcin Margoński, în numele Justyna Gawlica, Notariusz w Krapkowicach – Krapkowice – Polonia) – Procedură inițiată de OKR [Trimitere preliminară – Articolul 53 alineatul (2) din Regulamentul de procedură al Curții – Articolul 267 TFUE – Reprezentant al unui notar – Noțiunea de „instanță” – Criterii – Inadmisibilitatea cererii de decizie preliminară]

text:
               22.11.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 471/12

      Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 1 septembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Zastępca notarialny w Krapkowicach Marcin Margoński, în numele Justyna Gawlica, Notariusz w Krapkowicach – Krapkowice – Polonia) – Procedură inițiată de OKR
      (Cauza C-387/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Articolul 53 alineatul (2) din Regulamentul de procedură al Curții - Articolul 267 TFUE - Reprezentant al unui notar - Noțiunea de „instanță” - Criterii - Inadmisibilitatea cererii de decizie preliminară)
      (2021/C 471/16)
      Limba de procedură: polona

         Instanța de trimitere

      Zastępca notarialny w Krapkowicach Marcin Margoński, în numele Justyna Gawlica, Notariusz w Krapkowicach

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: OKR

         Dispozitivul

      Cererea de decizie preliminară introdusă de un Zastępca notarialny w Krapkowicach (reprezentant al unui notar care își desfășoară activitatea în Krapkowice, Polonia) este în mod vădit inadmisibilă.

         (1)  JO C 53, 15.2.2021.


title: Cauza C-540/20 P: Recurs introdus la 23 octombrie 2020 de FL Brüterei M-V GmbH împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a noua extinsă) din 20 august 2020 în cauza T-755/18, FL Brüterei M-V GmbH și alții/Comisia Europeană

text:
               22.11.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 471/14

      Recurs introdus la 23 octombrie 2020 de FL Brüterei M-V GmbH împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a noua extinsă) din 20 august 2020 în cauza T-755/18, FL Brüterei M-V GmbH și alții/Comisia Europeană
      (Cauza C-540/20 P)
      (2021/C 471/19)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Recurentă: Brüterei M-V GmbH (reprezentant: H. Schmidt, avocat)

         Celelalte părți din procedură: Erdegut GmbH, Ökofarm Groß Markow GmbH, Comisia Europeană
      Prin Ordonanța din 24 septembrie 2021, Curtea de Justiție a Uniunii Europene (Camera a șasea) a respins recursul în parte ca vădit inadmisibil și în parte ca vădit nefondat și a obligat recurenta să suporte propriile cheltuieli de judecată.


title: Cauza C-131/21: Ordonanța Curții (Camera a noua) din 1 septembrie 2021 (Cerere de decizie preliminară introdusă de Budai Központi Kerületi Bíróság – Ungaria) – Procedură penală privind pe KI [Trimitere preliminară – Articolul 53 alineatul (2) din Regulamentul de procedură al Curții – Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene – Principiul ne bis in idem – Cumul de sancțiuni – Natura unei sancțiuni aplicate de poliție – Punere în aplicare a dreptului național – Lipsa unei legături cu dreptul Uniunii – Necompetență vădită a Curții]

text:
               22.11.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 471/14

      Ordonanța Curții (Camera a noua) din 1 septembrie 2021 (Cerere de decizie preliminară introdusă de Budai Központi Kerületi Bíróság – Ungaria) – Procedură penală privind pe KI
      (Cauza C-131/21) (1)

      (Trimitere preliminară - Articolul 53 alineatul (2) din Regulamentul de procedură al Curții - Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Principiul ne bis in idem - Cumul de sancțiuni - Natura unei sancțiuni aplicate de poliție - Punere în aplicare a dreptului național - Lipsa unei legături cu dreptul Uniunii - Necompetență vădită a Curții)
      (2021/C 471/18)
      Limba de procedură: maghiara

         Instanța de trimitere

      Budai Központi Kerületi Bíróság

         Partea din procedura penală principală

      KI

         Dispozitivul

      Curtea de Justiție a Uniunii Europene este vădit necompetentă să răspundă la întrebarea adresată de Budai Központi Kerületi Bíróság (Tribunalul Districtual Central din Buda, Ungaria, Ungaria) prin decizia din 10 februarie 2021.

         (1)  JO C 182, 10.5.2021.


title: Cauza C-176/21 P: Recurs introdus la 22 martie 2021 de Johann A. Löning împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera întâi) din 20 ianuarie 2021 în cauza T-543/20, Johann A. Löning/Uniunea Europeană reprezentată de Comisia Europeană

text:
               22.11.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 471/14

      Recurs introdus la 22 martie 2021 de Johann A. Löning împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera întâi) din 20 ianuarie 2021 în cauza T-543/20, Johann A. Löning/Uniunea Europeană reprezentată de Comisia Europeană
      (Cauza C-176/21 P)
      (2021/C 471/20)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Recurent: Johann A. Löning (reprezentant: W. Mathes, avocat)

         Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană
      Prin Ordonanța din 3 septembrie 2021, Curtea de Justiție a Uniunii Europene (Camera a noua) a respins recursul ca vădit inadmisibil și a obligat recurenta să suporte propriile cheltuieli de judecată.


title: Cauza C-236/21 P: Recurs introdus la 12 aprilie 2021 de sprd.net AG împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a noua) din 12 februarie 2021 în cauza T-19/21, sprd.net AG/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) – Shirtlabor

text:
               22.11.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 471/15

      Recurs introdus la 12 aprilie 2021 de sprd.net AG împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a noua) din 12 februarie 2021 în cauza T-19/21, sprd.net AG/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) – Shirtlabor
      (Cauza C-236/21 P)
      (2021/C 471/21)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Recurentă: sprd.net AG (reprezentant: J. Hellenbrand, avocat)

         Celelalte părți din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală, Shirtlabor GmbH
      Prin Ordonanța din 1 septembrie 2021, Curtea de Justiție a Uniunii Europene (Camera de admitere în principiu a recursurilor) a declarat recursul inadmisibil în principiu și a obligat recurenta să suporte propriile cheltuieli de judecată.


title: Cauza C-361/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Visoki trgovački sud Republike Hrvatske (Croația) la 8 iunie 2021 – IC/PET-PROM d.o.o.

text:
               22.11.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 471/15

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Visoki trgovački sud Republike Hrvatske (Croația) la 8 iunie 2021 – IC/PET-PROM d.o.o.
      (Cauza C-361/21)
      (2021/C 471/22)
      Limba de procedură: croata

         Instanța de trimitere

      Visoki trgovački sud Republike Hrvatske

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: IC

         Pârâtă: PET-PROM d.o.o.

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Trebuie să se considere că norma enunțată în a doua parte a primei teze și în a doua teză a articolului 177 alineatul (3) din Sudski poslovnik (Regulamentul de procedură al instanțelor, Narodne novine, br. 37/14, 49/14, 8/15, 35/15, 123/15, 45/16, 29/17, 33/17, 34/17, 57/17, 101/18, 119/18, 81/19, 128/19, 39/20 și 47/20), care prevede că „[î]n fața unei instanțe de al doilea grad de jurisdicție, se consideră că o cauză este închisă la data expedierii deciziei de la biroul instanței, după returnarea cauzei de serviciul de înregistrare. De la data primirii dosarului, serviciul de înregistrare este obligat să îl trimită la biroul instanței într-un termen cât mai scurt posibil. Ulterior, decizia este expediată într-un nou termen de opt zile”, este conformă cu articolul 19 alineatul (1) TUE și cu articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene?

                  2)

                  Dispoziția articolului 40 alineatul (2) din Zakon o sudovima (Legea privind organizarea judecătorească), care prevede că „[p]oziția juridică reținută în ședința la care participă toți judecătorii sau a unei secții a Vrhovni sud Republike Hrvatske (Curtea Supremă, Croația), a Visoki trgovački sud Republike Hrvatske (Curtea Comercială de Apel, Croația), a Visoki upravni sud Republike Hrvatske (Curtea Administrativă de Apel, Croația), a Visoki kazneni sud Republike Hrvatske (Curtea Penală de Apel, Croația), a Visoki prekršajni sud Republike Hrvatske (Curtea Corecțională de Apel, Croația) și în ședința unei secții a unui Županijski sud (Tribunal de Comitat, Croația) se impune tuturor camerelor sau judecătorilor de al doilea grad de jurisdicție ai acestei secții sau instanțe”, este conformă cu articolul 19 alineatul (1) TUE și cu articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene?


title: Cauza C-418/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberlandesgericht Düsseldorf (Germania) la 9 iulie 2021 – Orthomol pharmazeutische Vertriebs GmbH/Verband Sozialer Wettbewerb eV

text:
               22.11.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 471/16

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberlandesgericht Düsseldorf (Germania) la 9 iulie 2021 – Orthomol pharmazeutische Vertriebs GmbH/Verband Sozialer Wettbewerb eV
      (Cauza C-418/21)
      (2021/C 471/23)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Oberlandesgericht Düsseldorf

         Părțile din procedura principală

         Apelantă-pârâtă: Orthomol pharmazeutische Vertriebs GmbH

         Intimată-reclamantă: Verband Sozialer Wettbewerb eV

         Întrebările preliminare

                  1.

                  În ce împrejurări există alte cerințe nutriționale identificate pe bază medicală în sensul articolului 2 alineatul (2) litera (g) a doua ipoteză din Regulamentul FSG (1),
                  și anume:
                  acest lucru presupune – în afară de capacitatea limitată, slăbită sau dereglată de a prelua, digera, absorbi, metaboliza sau excreta alimentele obișnuite – existența unor cerințe nutriționale sporite ca urmare a bolii, care trebuie să fie acoperite de produsul alimentar,
                  sau este suficient ca pacientul [omissis] să obțină, în general, beneficii din consumul acestui produs alimentar, întrucât substanțele pe care le conține contracarează dereglarea sau îi ameliorează simptomele?

                  2.

                  În cazul în care trebuie să se răspundă la prima întrebare în sensul ultimei ipoteze menționate:
                  „Datele științifice general acceptate” în sensul articolului 2 alineatul (2) din regulamentul delegat (2) implică, în orice caz, un studiu dublu orb randomizat, controlat prin placebo, care, deși nu privește produsul în discuție, oferă cel puțin elemente de probă pentru efectele indicate?

         (1)  Regulamentul (UE) nr. 609/2013 al Parlamentului European și al Consiliului privind alimentele destinate sugarilor și copiilor de vârstă mică, alimentele destinate unor scopuri medicale speciale și înlocuitorii unei diete totale pentru controlul greutății și de abrogare a Directivei 92/52/CEE a Consiliului, a Directivelor 96/8/CE, 1999/21/CE, 2006/125/CE și 2006/141/CE ale Comisiei, a Directivei 2009/39/CE a Parlamentului European și a Consiliului și a Regulamentelor (CE) nr. 41/2009 și (CE) nr. 953/2009/CE ale Comisiei (JO 2013, L 185, p. 35).

         (2)  Regulamentul delegat (UE) 2016/128 al Comisiei din 25 septembrie 2015 de completare a Regulamentului (UE) nr. 609/2013 al Parlamentului European și al Consiliului în ceea ce privește cerințele specifice privind compoziția și informarea aplicabile alimentelor destinate unor scopuri medicale speciale (JO 2016, L 25, p. 30).


title: Cauza C-426/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberster Gerichtshof (Austria) la 13 iulie 2021 – Ocilion IPTV Technologies GmbH/Seven.One Entertainment Group GmbH, Puls 4 TV GmbH & Co. KG

text:
               22.11.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 471/16

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberster Gerichtshof (Austria) la 13 iulie 2021 – Ocilion IPTV Technologies GmbH/Seven.One Entertainment Group GmbH, Puls 4 TV GmbH & Co. KG
      (Cauza C-426/21)
      (2021/C 471/24)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Oberster Gerichtshof

         Părțile din procedura principală

         Recurentă: Ocilion IPTV Technologies GmbH

         Intimate: Seven.One Entertainment Group GmbH, Puls 4 TV GmbH & Co. KG

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Este compatibilă cu dreptul Uniunii o dispoziție națională care, în temeiul articolului 5 alineatul (2) litera (b) din Directiva 2001/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 mai 2001 privind armonizarea anumitor aspecte ale dreptului de autor și drepturilor conexe în societatea informațională (1), autorizează exploatarea unui videorecorder online pus la dispoziție de un furnizor comercial care

                              a)

                              pe baza procedurii tehnice de deduplicare utilizate, nu realizează o copie autonomă a conținutului de difuzare programat în cazul fiecărei înregistrări inițiate de un utilizator, ci, în măsura în care conținutul respectiv a fost deja stocat la inițiativa unui alt utilizator, primul care a realizat înregistrarea, efectuează doar o referențiere – pentru a evita datele redundante – care permite utilizatorului următor să acceseze conținutul deja stocat;

                              b)

                              dispune de o funcție de reluare, în cadrul căreia întregul program de televiziune al tuturor canalelor selecționate este înregistrat 24 de ore pe zi și pus la dispoziție pentru a fi accesat timp de șapte zile, în măsura în care utilizatorul efectuează o selecție corespunzătoare, o singură dată, în meniul videorecorderului online prin bifarea unei căsuțe; și

                              c)

                              oferă utilizatorului (fie incluse într-un serviciu cloud al furnizorului, fie în cadrul soluției IPTV la fața locului puse la dispoziție de furnizor) inclusiv accesul la conținuturi de difuzare protejate, fără acordul titularilor drepturilor?

                  2)

                  Noțiunea de „comunicare publică” prevăzută la articolul 3 alineatul (1) din Directiva 2001/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 mai 2001 privind armonizarea anumitor aspecte ale dreptului de autor și drepturilor conexe în societatea informațională (JO L 167, p. 10, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 230) trebuie interpretată în sensul că este efectuată de un furnizor comercial al unei soluții complete IPTV (la fața locului) în cadrul căreia, pe lângă echipamentele software și hardware de recepționare a programelor de televiziune prin internet, furnizează și asistență tehnică și efectuează adaptări permanente ale serviciului, dar serviciul este exploatat în totalitate pe infrastructura clientului atunci când serviciul nu permite accesul utilizatorului numai la conținuturi de difuzare pentru a căror utilizare și-au dat acordul titularii drepturilor respective, ci și la acele conținuturi protejate care nu au făcut obiectul unei acordări corespunzătoare de drepturi, iar furnizorul

                              a)

                              poate exercita o influență asupra programelor de televiziune care pot fi recepționate de utilizatorul final prin intermediul serviciului,

                              b)

                              știe că serviciul său permite de asemenea recepționarea conținuturilor de difuzare protejate fără acordul titularilor drepturilor, dar

                              c)

                              nu face publică această posibilitate de utilizare ilicită a serviciului său, încurajând astfel în mod esențial achiziționarea produsului, ci, dimpotrivă, indică clienților săi, la încheierea contractului, că trebuie să se ocupe personal de acordarea drepturilor și

                              d)

                              nu creează, prin activitatea sa, un acces specific la conținuturi de difuzare care nu ar putea sau nu ar putea fi recepționate decât cu dificultate fără intervenția sa?

         (1)  JO L 167, p. 10, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 230.


title: Cauza C-458/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Kúria (Ungaria) la 22 iulie 2021 – CIG Pannónia Életbiztosító Nyrt./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

text:
               22.11.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 471/18

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Kúria (Ungaria) la 22 iulie 2021 – CIG Pannónia Életbiztosító Nyrt./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
      (Cauza C-458/21)
      (2021/C 471/25)
      Limba de procedură: maghiara

         Instanța de trimitere

      Kúria

         Părțile din procedura principală

         Recurentă: CIG Pannónia Életbiztosító Nyrt.

         Intimată: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

         Întrebările preliminare

      Articolul 132 alineatul (1) litera (c) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (1) trebuie interpretat în sensul că este scutit de TVA un serviciu utilizat de o societate de asigurări în următoarele scopuri:

                  —

                  verificarea acurateței diagnosticului unei boli grave cu care a fost diagnosticată persoana asigurată, și

                  —

                  căutarea celor mai bune servicii medicale disponibile în vederea vindecării persoanei asigurate, și

                  —

                  asigurarea acordării tratamentului medical în străinătate, în cazul în care persoana asigurată solicită acest lucru și în care tratamentul respectiv este acoperit de polița de asigurare?

         (1)  JO 2006, L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7.


title: Cauza C-472/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 2 august 2021 – Monz Handelsgesellschaft lnternational mbH & Co. KG/Büchel GmbH & Co. Fahrzeugtechnik KG

text:
               22.11.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 471/18

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 2 august 2021 – Monz Handelsgesellschaft lnternational mbH & Co. KG/Büchel GmbH & Co. Fahrzeugtechnik KG
      (Cauza C-472/21)
      (2021/C 471/26)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Bundesgerichtshof

         Părțile din procedura principală

         Recurentă: Monz Handelsgesellschaft lnternational mbH & Co. KG

         Intimată: Büchel GmbH & Co. Fahrzeugtechnik KG

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Piesa componentă încorporată într-un desen este deja „vizibilă” în sensul articolului 3 alineatul (3) din Directiva 98/71/CE (1) atunci când este posibil în mod obiectiv ca designul să fie recunoscut după montarea piesei componente sau este hotărâtoare vizibilitatea în anumite condiții de utilizare sau dintr-o anumită perspectivă a observatorului?

                  2)

                  Dacă la prima întrebare trebuie să se răspundă că este hotărâtoare vizibilitatea în anumite condiții de utilizare sau dintr-o anumită perspectivă a observatorului:

                              a)

                              Pentru evaluarea „utilizării normale” a unui produs complex de către beneficiar în sensul prevăzut de articolul 3 alineatele (3) și (4) din Directiva 98/71/CE este hotărâtor scopul utilizării intenționat de către producătorul piesei componente sau al produsului complex sau utilizarea obișnuită a produsului complex de către beneficiar?

                              b)

                              În baza căror criterii trebuie să se evalueze dacă utilizarea unui produs complex de către beneficiar este „normală” în sensul prevăzut de articolul 3 alineatele (3) și (4) din Directiva 98/71?

         (1)  Directiva 98/71/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 octombrie 1998 privind protecția juridică a desenelor și modelelor industriale (JO 1998, L 289, p. 28, Ediție specială, 13/vol. 24, p. 106).


title: Cauza C-477/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Miskolci Törvényszék (Ungaria) la 3 august 2021 – IH/MÁV-START Vasúti Személyszállító Zrt.

text:
               22.11.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 471/19

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Miskolci Törvényszék (Ungaria) la 3 august 2021 – IH/MÁV-START Vasúti Személyszállító Zrt.
      (Cauza C-477/21)
      (2021/C 471/27)
      Limba de procedură: maghiara

         Instanța de trimitere

      Miskolci Törvényszék

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: IH

         Pârâtă: MÁV-START Vasúti Személyszállító Zrt.

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 5 din Directiva 2003/88/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind anumite aspecte ale organizării timpului de lucru (1) coroborat cu articolul 31 alineatul (2) din Carta [drepturilor fundamentale a Uniunii Europene], trebuie interpretat în sensul că repausul zilnic prevăzut la articolul 3 [din directiva menționată] face parte din repausul săptămânal?

                  2)

                  Sau articolul 5 din Directiva [2003/88] coroborat cu articolul 31 alineatul (2) din cartă trebuie interpretat în sensul că, în conformitate cu obiectivul directivei, articolul respectiv stabilește doar perioada minimă de repaus săptămânal, altfel spus, perioada de repaus săptămânal trebuie să fie de minimum 35 de ore consecutive, atât timp cât nu există condiții obiective, tehnice sau de organizare a muncii care să împiedice acest lucru?

                  3)

                  Articolul 5 din Directiva [2003/88] coroborat cu articolul 31 alineatul (2) din cartă trebuie interpretat în sensul că, în cazul în care legislația statului membru și contractul colectiv de muncă aplicabile prevăd acordarea unei perioade minime de repaus săptămânal neîntrerupt de 42 de ore, este obligatoriu să se acorde de asemenea, după o activitate desfășurată în ziua de lucru anterioară repausului săptămânal, perioada de repaus zilnic de 12 ore garantată împreună cu cea de repaus săptămânal de legislația statului membru în cauză și de contractul colectiv de muncă aplicabil, atât timp cât nu există condiții obiective, tehnice sau de organizare a muncii care să împiedice acest lucru?

                  4)

                  Articolul 3 din Directiva [2003/88] coroborat cu articolul 31 alineatul (2) din cartă trebuie interpretat în sensul că un lucrător are dreptul de asemenea la o perioadă minimă de repaus care trebuie acordată în termen de 24 de ore, în cazul în care, indiferent de motiv, acesta nu trebuie să lucreze în următoarele 24 de ore?

                  5)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la a patra întrebare, articolele 3 și 5 din Directiva [2003/88] coroborate cu articolul 31 alineatul (2) din cartă, trebuie interpretate în sensul că repausul zilnic [trebuie] să fie acordat înainte de repausul săptămânal?

         (1)  JO 2003, L 299, p. 9, Ediție specială, 05/vol. 7, p.3.


title: Cauza C-482/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Fővárosi Törvényszék (Ungaria) la 5 august 2021 – Euler Hermes SA Magyarországi Fióktelepe/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

text:
               22.11.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 471/20

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Fővárosi Törvényszék (Ungaria) la 5 august 2021 – Euler Hermes SA Magyarországi Fióktelepe/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
      (Cauza C-482/21)
      (2021/C 471/28)
      Limba de procedură: maghiara

         Instanța de trimitere

      Fővárosi Törvényszék

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Euler Hermes SA Magyarországi Fióktelepe

         Pârâtă: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

         Întrebarea preliminară

      Principiile proporționalității, neutralității fiscale și efectivității – ținând seama în special de faptul că un stat membru nu poate percepe cu titlu de TVA o sumă mai mare decât cea încasată efectiv de persoana care a efectuat livrarea de bunuri sau prestarea de servicii pentru operațiunea respectivă –, scutirea prevăzută la articolul 135 alineatul (1) litera (a) din Directiva TVA (1) – ținând seama în special de cerința de a trata această activitate ca pe o operațiune scutită unică, în sensul principiilor dezvoltate la punctele 35, 37 și 53 din Concluziile avocatului general prezentate în cauza C-242/08, Swiss Re –, precum și cerința de a asigura libera circulație a capitalurilor și a serviciilor pe piața internă se opun practicii unui stat membru conform căreia reducerea bazei de impozitare care trebuie să se aplice în cazul neplății definitive, prevăzută la articolul 90 alineatul (1) din Directiva TVA, nu este aplicabilă în situația unui asigurător care, în cadrul activității sale comerciale de asigurare de credite, a plătit asiguratului cu titlu de despăgubire pentru situația producerii evenimentului asigurat (neplata de către clientul asiguratului) cuantumul bazei de impozitare și cuantumul TVA-ului aferent acesteia, ceea ce determină, în temeiul contractului de asigurare, faptul că creanța este cesionată asigurătorului, împreună cu toate drepturile aferente creanței respective, în următoarele circumstanțe cumulative:

                  (i)

                  la momentul la care creanțele în cauză au devenit nerecuperabile, legislația națională nu permitea nicio reducere a bazei de impozitare pentru creanțele nerecuperabile;

                  (ii)

                  odată ce incompatibilitatea acestei interdicții cu dreptul Uniunii a devenit evidentă, dreptul pozitiv național excludea – și exclude în continuare – în mod categoric rambursarea TVA-ului aferent unei creanțe nerecuperabile în favoarea furnizorului inițial al livrării (asiguratul), pentru motivul că cuantumul acestei creanțe a fost recuperat de el de la asigurător, și

                  (iii)

                  asigurătorul poate să dovedească faptul că creanța sa față de debitor este în mod definitiv nerecuperabilă?

         (1)  Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO 2006, L 347, p.1, Ediție specială, 09/vol. 3, p.7).


title: Cauza C-486/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Državna revizijska komisija za revizijo postopkov oddaje javnih naročil (Slovenia) la 9 august 2021 – SHARENGO najem in zakup vozil d.o.o./Mestna občina Ljubljana

text:
               22.11.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 471/20

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Državna revizijska komisija za revizijo postopkov oddaje javnih naročil (Slovenia) la 9 august 2021 – SHARENGO najem in zakup vozil d.o.o./Mestna občina Ljubljana
      (Cauza C-486/21)
      (2021/C 471/29)
      Limba de procedură: slovena

         Instanța de trimitere

      Državna revizijska komisija za revizijo postopkov oddaje javnih naročil

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: SHARENGO najem in zakup vozil d.o.o.

         Pârât: Mestna občina Ljubljana

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Regulamentul (CE) nr. 2195/2002 al Parlamentului European și al Consiliului din 5 noiembrie 2002 privind Vocabularul comun privind achizițiile publice (CPV) (1), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 213/2008 al Comisiei din 28 noiembrie 2007 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 2195/2002 al Parlamentului European și al Consiliului privind Vocabularul comun privind achizițiile publice (CPV) (2) și a Directivelor 2004/17/CE (3) și 2004/18/CE (4) trebuie interpretat în sensul că închirierea de autovehicule pentru transportul de persoane fără șofer nu este inclusă în Grupa 601 CPV, ci în Grupa 341 CPV, cu adăugarea codului PA01-7 CPV Închiriere, prevăzut în vocabularul suplimentar, pentru a completa descrierea, și care nu este influențată de codul PB04-7 Fără șofer, prevăzut în vocabularul suplimentar, astfel încât din codurile din Grupa 341 CPV coroborate cu codul PA01-7 CPV Închiriere prevăzut în vocabularul suplimentar reiese că închirierea de autovehicule pentru transportul de persoane fără șofer trebuie considerată contract de furnizare de produse, iar nu contract de servicii, și, prin urmare, în cazul în care componenta principală a investiției efectuate de un operator economic pentru executarea proiectului de creare a unui sistem public de închiriere și partajare de vehicule electrice constă în furnizarea de vehicule electrice, iar investiția în cauză este de asemenea mai importantă decât investiția efectuată de autoritatea contractantă în executarea proiectului, nu se regăsește elementul „servicii” menționat la articolul 5 punctul 1 litera (b) din Directiva 2014/23 a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2014 privind atribuirea contractelor de concesiune (5) și, așadar, contractul de executare a proiectului respectiv nu este o concesiune de servicii în sensul articolului 5 punctul 1 litera (b) din Directiva 2014/23?

                  2)

                  Noțiunea de „prestare și gestionare de servicii” menționată la articolul 5 punctul 1 litera (b) din Directiva 2014/23/UE trebuie interpretată în sensul că:

                              a)

                              noțiunea de „prestare de servicii” menționată la articolul 5 punctul 1 litera (b) din Directiva 2014/23/UE are aceeași semnificație ca noțiunea de „prestare de servicii” menționată la articolul 2 alineatul (1) punctul 9 din Directiva 2014/24/UE [a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2014 privind achizițiile publice și de abrogare a Directiva 2004/18/CE (6), astfel încât noțiunea de „prestare de servicii” menționată la articolul 5 punctul 1 litera (b) din Directiva 2014/23/UE înseamnă că, în cazul creării unui sistem public de închiriere și partajare de vehicule electrice, operatorul economic prestează servicii care țin de închirierea și partajarea de vehicule electrice și desfășoară activități care depășesc închirierea și partajarea de vehicule electrice
                              și

                              b)

                              noțiunea de „gestionare de servicii” menționată la articolul 5 punctul 1 litera (b) din Directiva 2014/23/UE înseamnă că un operator economic exercită „dreptul de a exploata serviciile”, menționat ulterior la articolul 5 punctul 1 litera (b) din Directiva 2014/23/UE, și că o asemenea exploatare generează venituri, astfel încât noțiunea de „gestionare de servicii” menționată la articolul 5 punctul 1 litera (b) din Directiva 2014/23/UE înseamnă că, în cazul creării unui sistem public de închiriere și partajare de vehicule electrice, ca urmare a prestării de servicii care sunt incluse în închirierea și partajarea de vehicule electrice și a desfășurării de activități care depășesc închirierea și partajarea de vehicule electrice, un operator economic are dreptul de a solicita utilizatorilor o plată pentru prestarea serviciilor și nu este ținut să plătească municipalității redevența de parcare, nici cheltuielile aferente întreținerii periodice a spațiilor de parcare și este, așadar, legitim să genereze venituri în acest temei?

                  3)

                  Noțiunea de „cifră totală de afaceri a concesionarului generată pe durata contractului, fără TVA, astfel cum a fost estimată de către autoritatea contractantă sau entitatea contractantă, în schimbul […] serviciilor care fac obiectul concesiunii”, prevăzută la articolul 8 alineatul (2) primul paragraf din Directiva 2014/23/UE, trebuie interpretată în sensul că în „cifra totală de afaceri a concesionarului” sunt incluse și plățile efectuate de utilizatori către concesionarul respectiv și, prin urmare, și acestea constituie contraprestație „în schimbul […] serviciilor care fac obiectul concesiunii”?

                  4)

                  Articolul 8 alineatul (1) din Directiva 2014/23/UE trebuie interpretat în sensul că Directiva 2014/23/UE se aplică în cazul în care valoarea investițiilor sau valoarea investițiilor și a cheltuielilor efectuate de operatorul economic în cadrul unei concesiuni de servicii sau efectuate de operatorul economic și de autoritatea contractantă în cadrul unei concesiuni de servicii depășește (în mod vădit) valoarea de 5 350 000 de euro, fără TVA?

                  5)

                  Articolul 38 alineatul (1) din Directiva 2014/23/UE trebuie interpretat în sensul că permite autorității contractante să impună o condiție de participare referitoare la activitatea profesională și să solicite operatorilor economici să prezinte elemente de probă care să dovedească îndeplinirea unei asemenea condiții, în conformitate și cu Regulamentul de punere în aplicare 2015/1986 din 11 noiembrie 2015 de stabilire a formularelor standard pentru publicarea anunțurilor în domeniul achizițiilor publice și de abrogare a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 842/2011 (7) și cu Rectificarea la Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2015/1986 (8) al Comisiei din 11 noiembrie 2015 de stabilire a formularelor standard pentru publicarea anunțurilor în domeniul achizițiilor publice și de abrogare a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 842/2011, care în anexa XXI prevede anunțul de concesionare (formularul standard 24), ce conține de asemenea secțiunea III.1.1 Capacitatea de exercitare a activității profesionale, inclusiv cerințele referitoare la înscrierea în registrele profesionale sau comerciale?

                  6)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la a cincea întrebare, articolul 38 alineatul (1) din Directiva 2014/23/UE coroborat cu principiile egalității de tratament și nediscriminării prevăzute la articolul 3 alineatul (1) din Directiva 2014/23/UE trebuie interpretat în sensul că, pentru a stabili condiția de participare referitoare la activitatea profesională, autoritatea contractantă poate face referire la codul 77.110 NACE din nomenclatorul național pentru descrierea activității de Închiriere și leasing de autoturisme și de autovehicule ușoare, care are aceeași semnificație ca cea prevăzută în clasa 77.11 Închiriere și leasing de autoturisme și de autovehicule ușoare din NACE Rev. 2 prezentat în anexa I la Regulamentul 1893/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 20 decembrie 2006 de stabilire a Nomenclatorului statistic al activităților economice NACE a doua revizuire și de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 3037/90 al Consiliului, precum și a anumitor regulamente CE privind domenii statistice specifice (9)?

                  7)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la a cincea întrebare, articolul 38 alineatul (1) din Directiva 2014/23/UE, în special în măsura în care se referă la cerința proporționalității, coroborat cu principiile egalității de tratament și nediscriminării prevăzute la articolul 3 alineatul (1) din Directiva 2014/23/UE trebuie interpretat în sensul că autoritatea contractantă poate impune ca fiecare dintre parteneri să îndeplinească condiția privind înregistrarea exercitării activității de închiriere și leasing de autoturisme și de autovehicule ușoare?

                  8)

                  Articolul 2 alineatul (1) punctul 8 din Directiva 2014/24/UE trebuie interpretat în sensul că este vorba despre un contract de achiziții publice de produse atunci când (în funcție de valoarea investiției operatorului economic) o parte esențială a raportului contractual viitor dintre municipalitate și operatorul economic ține de închirierea și partajarea de vehicule electrice destinate utilizatorilor unui sistem public de închiriere și partajare de vehicule electrice, în cadrul căruia municipalitatea nu efectuează în mod direct investiții în realizarea proiectului de creare a unui sistem public de închiriere și partajare de vehicule electrice prin plăți către operatorul economic, ci în mod indirect prin renunțarea la redevențele de parcare pe o perioadă de 20 de ani și prin asigurarea întreținerii periodice a spațiilor de parcare, iar valoarea investiției respective depășește, în total, valoarea prevăzută la articolul 4 litera (b) sau (c) din Directiva 2014/24/UE, având în vedere Regulamentul delegat 2019/1828 al Comisiei din 30 octombrie 2019 de modificare a Directivei 2014/24/UE a Parlamentului European și a Consiliului în ceea ce privește pragurile de aplicare pentru contractele de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii și pentru concursurile de proiecte (10), însă această investiție a municipalității este (substanțial) mai mică atât față de investiția totală efectuată de operatorul economic în cadrul proiectului de creare a unui sistem public de închiriere și partajare de vehicule electrice, cât și față de investiția efectuată de operatorul economic în acea parte a proiectului care se referă la vehicule electrice, independent de faptul că utilizatorii vor plăti operatorului economic pentru utilizarea vehiculelor electrice, și că depinde de cererea din partea utilizatorilor dacă operatorul economic va reuși să obțină venituri de natură să demonstreze succesul financiar al creării unui sistem public de închiriere și partajare de vehicule electrice, motiv pentru care operatorul economic suportă riscul operațional al realizării proiectului, ceea ce este o caracteristică a unei concesiuni de servicii în sensul articolului 5 punctul 1 litera (b) din Directiva 2014/23/UE, iar nu a unui contract de achiziții publice în sensul articolului 2 alineatul (1) punctul 5 din Directiva 2014/24/UE?

                  9)

                  Articolul 3 alineatul (4) al treilea paragraf din Directiva 2014/24/UE trebuie interpretat în sensul că este temeiul juridic pentru aplicarea regimului prevăzut de Directiva 2014/24/UE în vederea atribuirii unui contract viitor între municipalitate și operatorul economic pentru proiectul de creare a unui sistem public de închiriere și partajare de vehicule electrice, întrucât un astfel de contract trebuie considerat contract mixt, care conține elemente de contracte de achiziții publice de produse și de servicii și elemente de concesiuni de servicii, dat fiind că valoarea investiției efectuate de municipalitate pentru executarea proiectului în cauză depășește valoarea prevăzută la articolul 4 litera (c) din Directiva 2014/24/UE, având în vedere Regulamentul delegat 2019/1828?

                  10)

                  Articolul 58 alineatele (1) și (2) din Directiva 2014/24/UE coroborat cu principiile egalității de tratament și nediscriminării prevăzute la articolul 18 alineatul (1) din Directiva 2014/24/UE trebuie interpretat în sensul că, pentru a stabili condiția de participare referitoare la activitatea profesională, autoritatea contractantă poate face referire la codul 77.110 NACE din nomenclatorul național pentru descrierea activității de Închiriere și leasing de autoturisme și de autovehicule ușoare, care are aceeași semnificație ca cea prevăzută în clasa 77.11 Închiriere și leasing de autoturisme și de autovehicule ușoare din NACE Rev. 2, prezentat în anexa I la Regulamentul 1893/2006?

                  11)

                  Articolul 58 alineatul (1) din Directiva 2014/24/UE, în special în măsura în care se referă la cerința proporționalității, și articolul 58 alineatul (2) din Directiva 2014/24/UE coroborate cu principiile egalității de tratament, nediscriminării și proporționalității prevăzute la articolul 18 alineatul (1) din Directiva 2014/24/UE trebuie interpretate în sensul că autoritatea contractantă poate impune ca fiecare dintre parteneri să îndeplinească condiția privind înregistrarea exercitării activității de Închiriere și leasing de autoturisme și de autovehicule ușoare?

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 2195/2002 al Parlamentului European și al Consiliului din 5 noiembrie 2002 privind Vocabularul comun privind achizițiile publice (CPV) (Text cu relevanță pentru SEE) (JO 2002, L 340, p. 1, Ediție specială, 06/vol. 5, p. 3).

         (2)  Regulamentul (CE) nr. 213/2008 al Comisiei din 28 noiembrie 2007 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 2195/2002 al Parlamentului European și al Consiliului privind Vocabularul comun privind achizițiile publice (CPV) și a Directivelor 2004/17/CE și 2004/18/CE ale Parlamentului European și ale Consiliului în ceea ce privește procedurile de achiziții publice, în ceea ce privește revizuirea CPV (Text cu relevanță pentru SEE) (JO 2008, L 74, p. 1).

         (3)  Directiva 2004/17/CΕ a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 de coordonare a procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții în sectoarele apei, energiei, transporturilor și serviciilor poștale (JO 2004, L 134, p. 1, Ediție specială, 06/vol. 8, p. 3).

         (4)  Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii (JO 2004, L 134, p. 114, Ediție specială, 06/vol. 8, p. 116).

         (5)  Directiva 2014/23/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2014 privind atribuirea contractelor de concesiune (Text cu relevanță pentru SEE) (JO 2014, L 94, p. 1).

         (6)  Directiva 2014/24/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2014 privind achizițiile publice și de abrogare a Directivei 2004/18/CE (Text cu relevanță pentru SEE) (JO 2014, L 94, p. 65).

         (7)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 842/2011 al Comisiei din 19 august 2011 de stabilire a formularelor standard pentru publicarea anunțurilor în domeniul achizițiilor publice și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1564/2005 (Text cu relevanță pentru SEE) (JO 2011, L 222, p. 1).

         (8)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2015/1986 al Comisiei din 11 noiembrie 2015 de stabilire a formularelor standard pentru publicarea anunțurilor în domeniul achizițiilor publice și de abrogare a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 842/2011 (Text cu relevanță pentru SEE) (JO 2015, L 296, p. 1).

         (9)  Regulamentul (CE) 1893/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 20 decembrie 2006 de stabilire a Nomenclatorului statistic al activităților economice NACE a doua revizuire și de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 3037/90 al Consiliului, precum și a anumitor regulamente CE privind domenii statistice specifice (Text cu relevanță pentru SEE) (JO 2006, L 393, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 58.p. 126).

         (10)  Regulamentul delegat (UE) 2019/1828 al Comisiei din 30 octombrie 2019 de modificare a Directivei 2014/24/UE a Parlamentului European și a Consiliului în ceea ce privește pragurile de aplicare pentru contractele de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii și pentru concursurile de proiecte (Text cu relevanță pentru SEE) (JO 2019, L 279, p. 25).


title: Cauza C-492/21 P: Recurs introdus la 9 august 2021 de Casa Regina Apostolorum della Pia Società delle Figlie di San Paolo împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 2 iunie 2021 în cauza T-223/18, Casa Regina Apostolorum della Pia Società delle Figlie di San Paolo/Comisia Europeană

text:
               22.11.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 471/23

      Recurs introdus la 9 august 2021 de Casa Regina Apostolorum della Pia Società delle Figlie di San Paolo împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 2 iunie 2021 în cauza T-223/18, Casa Regina Apostolorum della Pia Società delle Figlie di San Paolo/Comisia Europeană
      (Cauza C-492/21 P)
      (2021/C 471/30)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Recurentă: Casa Regina Apostolorum della Pia Società delle Figlie di San Paolo (reprezentant: F. Rosi, avocat)

         Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

         Concluziile recurentei

      Recurenta solicită Curții:

                  —

                  anularea Hotărârii Tribunalului din 2 iunie 2021 în cauza T-223/18, având ca obiect cererea întemeiată pe articolul 263 TFUE și prin care se urmărește anularea Deciziei C(2017) 7973 final a Comisiei din 4 decembrie 2017 privind ajutorul de stat SA.39913 (2017/NN) – Italia – Pretinsa compensare a spitalelor publice în regiunea Lazio;

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Recurenta contestă încălcarea obligației de motivare și de cercetare judecătorească, interpretarea eronată a noțiunii de activitate solidară, a noțiunii de întreprindere și de activitate economică în sensul articolului 106 TFUE și în special în raport cu legislația italiană cuprinsă în Decretul Legislativ nr. 229/1999 și subliniază că sistemul de finanțare transferat de statul italian regiunilor nu face parte dintr-un sistem solidar, ci dintr-un sistem economic în condițiile aplicabile regimului SIEG (servicii de interes economic general).
      În special, aceasta contestă noțiunea de activitate solidară utilizată de Tribunal în hotărârea atacată, rămasă total generică și fără legătură cu legislația în vigoare în Italia privind serviciile de asistență medicală. Astfel, Tribunalul a considerat aplicabilă în speță Hotărârea Curții de Justiție din 11 iunie 2020, Dovera, fără a efectua o analiză punctuală a reformei din 1999 în Italia, mai ales, fără a o confrunta cu legislația care reglementează furnizarea de asistență medicală în Slovacia.
      În plus, recurenta contestă faptul că noțiunea de activitate universală poate exclude aplicabilitatea regimului vizat la articolul 106 TFUE, dat fiind că un serviciu prestat în mod universal, chiar dacă nu în mod complet, poate fi considerat economic la fel ca alte servicii precum transportul multimodal, energia electrică, apa, telefonia etc., și intră chiar în aceeași noțiune de SIEG.
      La fel, Tribunalul nu precizează că statul transferă regiunilor o anumită valoare de finanțare și că revine ulterior regiunii să plătească diferitor unități sanitare publice și private prestațiile pe baza unor tarife în funcție de alegerile pacienților/utilizatorilor.
      Așadar, regiunile semnează contracte de concesiune a serviciului public cu toți operatorii publici și privați plătind prestațiile pe baza unui tarif prestabilit. Fiecare unitate sanitară organizează propria activitate în mod specific și autonom, pentru a putea atrage pacientul la propria unitate.
      În plus, pacientul se poate adresa fie unității sanitare publice fie celei private pentru a solicita o prestație privată, evitând astfel listele de așteptare existente în sistemul așa-numit acreditat. Se contestă așadar cele afirmate de Tribunal la începutul hotărârii: „1 În Italia, sistemul de sănătate este organizat în cadrul Servizio sanitario nazionale (Serviciul Sanitar Național, denumit în continuare: «SSN»). În cadrul SSN, serviciile de asistență medicală sunt finanțate direct prin intermediul contribuțiilor de asigurări sociale ale asiguraților și din resurse de stat, astfel încât asemenea servicii sunt furnizate gratuit sau aproape gratuit tuturor pacienților afiliați la SSN, de organisme publice sau de organisme private acreditate. Administrarea SSN este asigurată în mod esențial de regiuni”.

      Această din urmă argumentație nu corespunde organizării efective a serviciilor de asistență medicală în Italia și legislației în vigoare; mai mult, Tribunalul nu clarifică afirmația potrivit căreia „serviciile de asistență medicală sunt finanțate direct prin intermediul contribuțiilor e asigurări sociale ale asiguraților și din resurse de stat”, care constituie o afirmație abstractă, ieșită din context.
      Cu alte cuvinte, Tribunalul nu a menționat care sunt „contribuțiile de asigurări sociale ale asiguraților” nici în ce constă „resursele de stat”. Mai precis, Tribunalul nu efectuează o analiză atentă a conținutului prevederilor care reglementează SIEG în sensul articolului 106 TFUE și în temeiul Hotărârii Curții de Justiție Altmark din anul 2003.
      Comisia, mai întâi, și Tribunalul, ulterior, ar fi trebuit să efectueze o analiză detaliată a sistemului, ținând seama și de conținutul anexei 26 la tratat care face referire expresă la SIEG și de faptul că nu a fost elaborată o noțiune specifică care să identifice acest sector special de servicii.
      În cele din urmă, hotărârea atacată pronunțată de Tribunal nu este decât transpunerea conținutului deciziei atacate a Comisiei, considerată de acesta ca neavând vicii de motivare.
      Astfel, rămân neschimbate motivele expuse în mod detaliat de recurentă care, spre deosebire de ceea ce afirmă Tribunalul, a contestat decizia Comisiei pentru motivul că era total generică și că nu ținea cont de legislația în vigoare în Italia.
      Rezultă că nu este posibilă nici simpla transpunerea a conținutului Hotărârii Curții de Justiție în cauza Dovera.
      În rest, contestația pe fond înaintată de recurentă, care a fost supusă examinării Comisiei mai întâi și ulterior a Tribunalului vizează chiar să determine dacă sistemul de sănătate italian intră în domeniul de aplicare al articolului 106 TFUE și, așadar, al regimului SIEG.
      Cu privire la acest aspect, recurenta reproșează Tribunalului că a omis să statueze și, așadar, o lipsă de motivare.


title: Cauza C-495/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesverwaltungsgericht (Germania) la 12 august 2021 – L. GmbH/Republica Federală Germania

text:
               22.11.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 471/25

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesverwaltungsgericht (Germania) la 12 august 2021 – L. GmbH/Republica Federală Germania
      (Cauza C-495/21)
      (2021/C 471/31)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Bundesverwaltungsgericht

         Părțile din procedura principală

         Recurentă: L. GmbH

         Intimată: Republica Federală Germania

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Acțiunea principală prevăzută a unei substanțe poate fi farmacologică în sensul articolului 1 alineatul (2) litera (a) din Directiva 93/42/CEE (1) inclusiv atunci când nu are la bază un mod de acțiune mediată de receptor și nici substanța nu este absorbită de corpul uman, ci rămâne la suprafață, de exemplu la nivelul mucoaselor, unde produce reacții? Pe baza căror criterii trebuie să se distingă, într-un astfel de caz, între mijloacele farmacologice și cele nefarmacologice, în special cele fizico-chimice?

                  2)

                  Un produs poate fi considerat un dispozitiv medical material în sensul articolului 1 alineatul (2) litera (a) din Directiva 93/42/CE în cazul în care modul de acțiune al produsului este deschis potrivit stadiului cunoștințelor științifice și, prin urmare, este posibil să nu fie stabilit definitiv dacă acțiunea principală prevăzută este realizată pe cale farmacologică sau fizico-chimică?

                  3)

                  Într-un astfel de caz, calificarea produsului ca medicament sau ca dispozitiv medical trebuie efectuată pe baza unei aprecieri globale inclusiv a celorlalte caracteristici ale sale și a tuturor celorlalte circumstanțe sau produsul, în cazul în care acesta este destinat prevenirii, tratamentului sau ameliorării unei afecțiuni, trebuie considerat medicament după criteriul prezentării în sensul articolului 1 punctul 2 litera (a) din Directiva 2001/83/CE (2), indiferent dacă acesta are sau nu are o acțiune terapeutică specifică?

                  4)

                  Este aplicabilă și într-un astfel de caz prioritatea regimului medicamentelor în temeiul articolului 2 alineatul (2) din Directiva 2001/83/CE?

         (1)  Directiva 93/42/CEE a Consiliului din 14 iunie 1993 privind dispozitivele medicale (JO 1993, L 169, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 11, p. 244), astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 2007/47/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 septembrie 2007 (JO 2007, L 247, p. 21).

         (2)  Directiva 2001/83/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 noiembrie 2001 de instituire a unui cod comunitar cu privire la medicamentele de uz uman (JO 2001, L 311, p. 67, Ediție specială, 13/vol. 33, p. 3, în versiunea aplicabilă în speță, ca urmare a adoptării Directivei 2012/26/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 25 octombrie 2012 (JO 2012, L 299, p. 1).