title: Cauza T-145/09: Ordonanța Tribunalului din 6 septembrie 2012 — Bredenkamp și alții/Comisia ( „Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive adoptate cu privire la situația din Zimbabwe — Eliminare de pe lista persoanelor vizate — Acțiune în anulare — Nepronunțare asupra fondului” )

text:
               27.10.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 331/23

      Ordonanța Tribunalului din 6 septembrie 2012 — Bredenkamp și alții/Comisia
      (Cauza T-145/09) (1)

      (Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive adoptate cu privire la situația din Zimbabwe - Eliminare de pe lista persoanelor vizate - Acțiune în anulare - Nepronunțare asupra fondului)
      (2012/C 331/44)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamanți: John Arnold Bredenkamp (Harare, Zimbabwe) și ceilalți reclamanți al căror nume figurează în anexa la prezenta ordonanță (reprezentanți: D. Vaughan, QC, P. Moser, barrister, și R. Khan, solicitor)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: P. van Nuffel, T. Scharf și M. Konstantinidis, agenți)

         Intervenienți în susținerea pârâtei: Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentanți: inițial E. Jenkinson, I. Rao și F. Penlington, ulterior E. Jenkinson, I. Rao și C. Murrell, agenți, asistați de D. Beard, QC) și Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Bishop și R. Szostak, agenți)

         Obiectul

      Cerere de anulare a Regulamentului nr. 77/2009 al Comisiei din 26 ianuarie 2009 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 314/2004 al Consiliului privind anumite măsuri restrictive împotriva Zimbabwe (JO L 23, p. 5, rectificări în JO 2009, L 46, p. 79 și JO 2009, L 75, p. 28), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (UE) nr. 173/2010 al Comisiei din 25 februarie 2010 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 314/2004 al Consiliului privind anumite măsuri restrictive împotriva Zimbabwe (JO L 51, p. 13), în măsura în care îi privește pe reclamanți

         Dispozitivul

                  1.

                  Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

                  2.

                  Obligă Comisia Europeană să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, și cheltuielile de judecată efectuate de domnul John Arnold Bredenkamp, Alpha International (PVT) Ltd, Breco (Asia Pacific) Ltd, Breco (Eastern Europe) Ltd, Breco (South Africa) Ltd, Breco (UK) Ltd, Breco Group, Breco International, Breco Nominees Ltd, Breco Services Ltd, Corybantes Ltd, Echo Delta Holdings, Masters International Ltd, Piedmont (UK) Ltd, Raceview Enterprises, Scottlee Holdings (PVT) Ltd, Scottlee Resorts Ltd, Timpani Exports Ltd și Tremalt Ltd.

                  3.

                  Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord și Consiliul Uniunii Europene suportă fiecare propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 141, 20.6.2009.


title: Cauza C-192/11: Acțiune introdusă la 20 aprilie 2011 — Comisia Europeană/Republica Polonă

text:
               16.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/13

         Acțiune introdusă la 20 aprilie 2011 — Comisia Europeană/Republica Polonă
   (Cauza C-192/11)
   2011/C 211/24
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: S. Petrova și K. Herrmann, agenți)

      Pârâtă: Republica Polonă

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, neinstituind protecția pentru toate speciile de păsări care se găsesc în mod natural pe teritoriul european al statelor membre, astfel cum este instituită prin Directiva 2009/147/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind conservarea păsărilor sălbatice (1), și prin definirea incorectă a condițiilor de aplicare a derogărilor de la interdicțiile stabilite prin această directivă, Republica Polonă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 1, 5 și al articolului 9 alineatele (1) și (2) din această directivă;

               —

               obligarea Republicii Polone la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Comisia reproșează Republicii Polone că nu a transpus corect articolul 1 din Directiva 2009/147/CE, având în vedere că nu a instituit protecția pentru speciile de păsări care se găsesc în mod natural pe teritoriul european al statelor membre. Din dispozițiile de drept național rezultă că de această protecție beneficiază numai speciile de păsări repertoriate pe teritoriul polonez, care figurează în lista prevăzută în anexele I și II la Regulamentul ministrului mediului din 28 septembrie 2004 referitor la animalele sălbatice protejate (2).
   Republica Polonă a transpus incorect și articolul 5 din Directiva 2009/147/CE, având în vedere că măsura prin care se interzice păstrarea ouălor goale și ținerea în captivitate a păsărilor din specii a căror vânare și capturare este interzisă nu se aplică decât speciilor de păsări repertoriate pe teritoriul polonez.
   Pe de altă parte, Republica Polonă a procedat la o transpunere incorectă a articolului 9 alineatul (1) din Directiva 2009/147/CE pentru următoarele motive: în primul rând, prin Legea din 16 aprilie 2004 privind protecția naturii (3), aceasta a introdus posibilitatea de a institui derogări pentru alte motive decât cele menționate la articolul respectiv; în al doilea rând, dispozițiile Legii privind protecția naturii depășesc domeniul de aplicare al condiției prevăzute la articolul 9 alineatul (1) litera (a) a treia liniuță, referitoare la prevenirea daunelor considerabile asupra recoltelor, șeptelului, pădurilor, pescăriilor și apelor; în al treilea rând, regulamentul ministrului mediului, referitor la speciile de animale sălbatice protejate instituie o derogare care nu este prevăzută la articolul 9 alineatul (1) din directivă și care privește actele aferente gestionării raționale ale unei exploatări agricole, forestiere sau de pescuit; în al patrulea rând, regulamentul citat anterior instituie o derogare generală care nu este conformă cu articolul 9 alineatul (1) din directivă și care privește cormoranii (Phalacrocorax carbo) și stârcul cenușiu (Ardea cinerea) care pătrund în perimetrul unor bazine considerate crescătorii.
   În sfârșit, Republica Polonă a transpus incorect articolul 9 alineatul (2) din directivă pentru următoarele motive: în primul rând, aceasta nu a introdus în dreptul național obligația de control în privința derogărilor prevăzute; în al doilea rând, dreptul național nu definește condițiile de risc în ceea ce privește aceleași derogări; în al treilea rând, aceasta nu a definit nicio condiție de aplicare — în sensul articolului 9 alineatul (2) din directivă — a derogării generale privitoare la cormorani (Phalacrocorax carbo) și la stârcul cenușiu (Ardea cinerea) care pătrund în perimetrul unor bazine considerate crescătorii și care figurează în anexa II la Regulamentul ministrului mediului referitor la speciile de animale sălbatice protejate.

      (1)  JO L 20, p. 7.

      (2)  Dz. U din 2004, nr. 220, poziția 2237.

      (3)  Dz. U din 2004, nr. 92, poziția 880, cu modificările ulterioare.


title: Cauza F-120/11: Acțiune introdusă la 14 noiembrie 2011 — ZZ/Comisia

text:
               28.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 25/72

      Acțiune introdusă la 14 noiembrie 2011 — ZZ/Comisia
      (Cauza F-120/11)
      (2012/C 25/139)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: ZZ (reprezentanți: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, É. Marchal și D. Abreu Caldas, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Obiectul și descrierea litigiului

      Anularea deciziei de numire a noului director al Direcției A „Justiție civilă” din cadrul DG JUST, precum și a deciziei de respingere a candidaturii reclamantului pentru acest post

         Concluziile reclamantului

                  —

                  Anularea deciziei de respingere a candidaturii reclamantului pentru ocuparea postului de director al Direcției A „Justiție civilă” din cadrul Direcției Generale „Justiție” (denumită în continuare „DG JUST/A”), precum și a deciziei de numire a unei alte persoane în acest post;

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-447/05: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din data de 12 ianuarie 2007 — SPM/Comisie ( Organizare comună a pieței — Banane — Regimul importului de banane originare din țările ACP pe teritoriul Uniunii Europene — Regulamentul (CE) nr. 2015/005 — Acțiune în anulare — Calitate procesuală activă — Inadmisibilitate )

text:
               24.3.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 69/19

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din data de 12 ianuarie 2007 — SPM/Comisie
   (Cauza T-447/05) (1)

   („Organizare comună a pieței - Banane - Regimul importului de banane originare din țările ACP pe teritoriul Uniunii Europene - Regulamentul (CE) nr. 2015/005 - Acțiune în anulare - Calitate procesuală activă - Inadmisibilitate“)
   (2007/C 69/44)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Société des plantations de Mbanga SA (SPM) (Douala, Camerun) (reprezentanți: inițial P. Soler Couteaux și S. Cahn, ulterior B. Doré, avocats)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: F. Clotuche-Duvieusart și L. Visaggio, agenți)
   Obiectul
   Acțiune în anulare a Regulamentului (CE) nr. 2015/2005 al Comisiei din 9 decembrie 2005 privind importurile de banane originare din țări ACP în cadrul unui contingent tarifar deschis prin Regulamentul (CE) nr. 1964/2005 al Consiliului privind taxele vamale aplicabile bananelor pentru lunile ianuarie și februarie 2006 (JO L 324, p. 5).
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2)

               Société des plantations de Mbanga SA (SPM) suportă propriile cheltuieli de judecată și pe cele efectuate de Comisie.

      (1)  JO C 74, 25.3.2006.


title: Cauza T-460/10: Acțiune introdusă la 27 septembrie 2010 — Mullglen/Comisia

text:
               4.12.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/41

         Acțiune introdusă la 27 septembrie 2010 — Mullglen/Comisia
   (Cauza T-460/10)
   ()
   2010/C 328/69
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Mullglen Ltd (Killybegs, Irlanda) (reprezentanți: A. Collins SC, N. Travers, Barrister, și D. Barry, Solicitor)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Comisiei notificate cu numărul C(2010) 4757 din 13 iulie 2010 sub forma unei scrisori către Irlanda și care a fost notificată reclamantei la 16 iulie 2010 de respingere a unei cereri de capacitate de siguranță privind un nou trauler oceanic pentru înlocuirea MFV Pacelli, și de înlocuire a deciziei privind cererea menționată cuprinsă în Decizia 2003/245 a Comisiei din 4 aprilie 2003 privind cererile primite de Comisie de extindere a obiectivelor POP IV în scopul îmbunătățirii siguranței, navigației maritime, igienei, calității produselor și condițiilor de muncă pentru navele cu o lungime totală mai mare de 12 metri (JO L 90, p. 48), care a fost anulată, în măsura în care o privește pe reclamantă, prin Hotărârea Tribunalului din 13 iunie 2006, Boyle și alții/Comisia (cauzele conexate T-218/03-T-240/03, Rec., p. II-1699) și

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin intermediul prezentei cereri, reclamanta solicită, în temeiul articolului 263 TFUE, anularea Deciziei Comisiei notificate cu numărul C(2010) 4757 din 13 iulie 2010 sub forma unei scrisori către Irlanda, care a fost notificată reclamantei la 16 iulie 2010, de respingere a unei cereri de capacitate de siguranță privind un nou trauler oceanic pentru înlocuirea MFV Pacelli, și de înlocuire a deciziei privind cererea menționată cuprinsă în Decizia 2003/245 a Comisiei din 4 aprilie 2003 privind cererile primite de Comisie de extindere a obiectivelor POP IV în scopul îmbunătățirii siguranței, navigației maritime, igienei, calității produselor și condițiilor de muncă pentru navele cu o lungime totală mai mare de 12 metri (JO L 90, p. 48), care a fost anulată, în măsura în care îl privește pe reclamant, prin Hotărârea Tribunalului din 13 iunie 2006, Boyle și alții/Comisia (cauzele conexate T-218/03-T-240/03, Rec., p. II-1699).
   În susținerea cererii sale, reclamanta invocă următoarele motive:

               În primul rând, reclamanta susține că pârâta a acționat fără o bază legală. Articolul 4 alineatul (2) din Decizia 97/413/CE a Consiliului din 26 iunie 1997 privind obiectivele și modalitățile vizând restructurarea, în perioada cuprinsă între 1 ianuarie 1997 și 31 decembrie 2001, a sectorului pescuitului comunitar în vederea realizării unui echilibru durabil între resurse și exploatarea acestora (JO L 175, p. 27) continuă să constituie temeiul legal corespunzător al deciziei atacate și, astfel, Comisia nu a avut o bază legală pentru adoptarea valabilă a deciziei sub forma unei decizii ad hoc.

               În al doilea rând, reclamanta susține că Comisia a încălcat o normă fundamentală de procedură. Reclamantul susține că decizia atacată ar fi trebuit, în temeiul Deciziei 97/413/CE a Consiliului, să fie adoptată potrivit procedurii comitetului de gestionare și că, întrucât a ales să adopte decizia ad hoc, Comisia a acționat cu încălcarea unei norme fundamentale de procedură.

               În al treilea rând, reclamanta susține că prin interpretarea greșită a articolului 4 alineatul (2) din Deciziei 97/413/CE a Consiliului, Comisia și-a depășit competența, în special prin faptul că s-a bazat pe criterii nerelevante și a ignorat definiția „efortului de pescuit” prevăzută de Decizia 97/413/CE și de legislația comunitară privind pescuitul aplicabilă la data depunerii cererii reclamantei pentru tonajul de siguranță în decembrie 2001.

               În plus, se susține că decizia atacată conține o serie de erori vădite în aprecierea cererii reclamantei pentru tonajul de siguranță. În special, reclamanta susține că decizia Comisiei de refuzare a cererii reclamantei din cauza volumului mai mare sub puntea principală a noii nave propuse, în comparație cu nava Pacelli, precum și presupunerea acesteia că „efortul de pescuit” al noii nave propuse va fi mai mare decât cel al navei Pacelli sunt vădit viciate.

               În sfârșit, reclamanta susține i-a fost încălcat de către Comisie dreptul său la un tratament egal. Se susține că respingerea de către Comisie a cererii sale din cauza volumului mai mare sub puntea principală a noii nave propuse constituie o mare diferență de tratament care conduce la o discriminare nepermisă împotriva sa în comparație cu abordarea complet diferită adoptată în privința soluționării unora dintre cererile de tonaj de siguranță suplimentar acceptate în Decizia 2003/245 a Comisiei, precum și în privința uneia dintre cererile respinse inițial prin decizia menționată, însă acceptată în Decizia Comisiei notificată cu numărul C(2010) 4765 din 13 iulie 2010.


title: Cauza T-18/15: Acțiune introdusă la 12 ianuarie 2015 – Philip Morris/Comisia

text:
               30.3.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 107/30

      Acțiune introdusă la 12 ianuarie 2015 – Philip Morris/Comisia
      (Cauza T-18/15)
      (2015/C 107/40)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Philip Morris Ltd (Richmond, Regatul Unit) (reprezentanți: K. Nordlander și M. Abenhaïm, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  declararea acțiunii în anulare admisibilă;

                  —

                  anularea Deciziei Ares (2014) 3694540 a Comisiei din 6 noiembrie 2014, în măsura în care prin aceasta se refuză să se acorde reclamantei accesul deplin la documentele solicitate, cu excepția însă a datelor personale cuprinse în acestea care au fost ocultate;

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă.

         Motivele și principalele argumente

      Prin prezenta acțiune, reclamanta solicită anularea Deciziei Ares (2014) 3694540 din 6 noiembrie 2014, prin care Comisia a refuzat să îi acorde reclamantei accesul deplin la cinci documente interne elaborate în contextul lucrărilor pregătitoare care au condus la adoptarea Directivei 2014/40/EU privind fabricarea, prezentarea și vânzarea produselor din tutun și a produselor conexe (1) (denumită în continuare „decizia atacată”).
      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a încălcat articolul 15 alineatul (3) TFUE și articolul 4 alineatul (2) a doua liniuță din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 (2) (denumit în continuare „Regulamentul privind transparența”) prin faptul că nu a demonstrat că divulgarea totală către reclamantă a documentelor solicitate ar aduce atingere „în mod concret și efectiv” protecției unor „proceduri judiciare” determinate și prin faptul că nu a evaluat în mod corespunzător dacă un interes public superior ar putea justifica totuși divulgarea totală. Reclamanta susține că Comisia nu a demonstrat că divulgarea totală către reclamantă a documentelor solicitate ar aduce atingere „în mod concret și efectiv” protecției unor „proceduri judiciare” determinate întrucât, în primul rând, documentele solicitate nu pot beneficia de prezumția de protecție aplicabilă „procedurilor judiciare”, în al doilea rând, referința abstractă a Comisiei la principiul egalității armelor nu poate justifica extinderea acestei prezumții la documentele nejudiciare și, în al treilea rând, referința abstractă a Comisiei la proceduri în curs, egalitatea armelor și capacitatea serviciului juridic de a apăra validitatea directivei privind produsele din tutun nu sunt suficiente pentru a demonstra că, în fapt, divulgarea ar aduce atingere în mod concret și efectiv protecției „procedurilor judiciare”.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a încălcat articolul 15 alineatul (3) TFUE și articolul 4 alineatul (3) al doilea paragraf din Regulamentul privind transparența, prin faptul că nu a demonstrat că divulgarea totală către reclamantă a documentului solicitat ar aduce atingere „în mod concret și efectiv” procesului său decizional. Reclamanta susține că Comisia nu a formulat decât afirmații vagi despre un prejudiciu presupus cauzat cooperării dintre servicii, însă nu a demonstrat nicio presiune externă serioasă de natură să afecteze în mod grav procesul decizional. Comisia a săvârșit de asemenea o eroare vădită în aprecierea interesului public superior, întrucât a identificat un interes eronat pe care l-a pus în balanță cu protecția procesului său decizional.

         (1)  Directiva 2014/40/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 3 aprilie 2014 privind apropierea actelor cu putere de lege și a actelor administrative ale statelor membre în ceea ce privește fabricarea, prezentarea și vânzarea produselor din tutun și a produselor conexe și de abrogare a Directivei 2001/37/CE, JO 2014, L 127, p. 1.

         (2)  Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Comisiei din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei, JO L 145/43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76.


title: Cauza C-266/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Regatul-Unit) la 13 mai 2016 - Western Sahara Campaign UK/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs și Secretary of State for Environment, Food and Rural Affairs

text:
               18.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 260/31

         Cerere de decizie preliminară introdusă de High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Regatul-Unit) la 13 mai 2016 - Western Sahara Campaign UK/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs și Secretary of State for Environment, Food and Rural Affairs
   (Cauza C-266/16)
   (2016/C 260/39)
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Western Sahara Campaign UK

      Pârâți: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs și Secretary of State for Environment, Food and Rural Affairs

      Întrebările preliminare

               1)

               În cadrul Acordului euro-mediteranean de instituire a unei asocieri între Comunitățile Europene și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Regatul Maroc, pe de altă parte (JO 2000, L 70, p. 2, Ediție specială 11/vol. 73, p. 3), aprobat prin Decizia 2000/204/CE, CECO (1), trimiterile la „Maroc” care figurează la articolele 9, 17 și 94 și în Protocolul nr. 4 se referă doar la teritoriul suveran al Marocului, astfel cum este recunoscut de Organizația Națiunilor Unite și de Uniunea Europeană și, prin urmare, nu permit ca produsele originare din Sahara Occidentală să fie importate în Uniunea Europeană fără taxe vamale în temeiul Acordului de asociere?

               2)

               În cazul în care produsele originare din Sahara Occidentală pot fi importate în Uniunea Europeană fără taxe vamale în temeiul Acordului de asociere, este acest acord valid, având în vedere dispozițiile articolului 3 alineatul (5) din Tratatul privind Uniunea Europeană, care prevăd obligația de a contribui la respectarea principiilor de drept internațional relevante, precum și de a respecta principiile Cartei Organizației Națiunilor Unite şi ținând seama de măsura în care Acordul de asociere a fost încheiat în beneficiul populației din Sahara Occidentală, în numele acesteia, în conformitate cu dorințele sale, și/sau în urma consultării cu reprezentanții săi recunoscuți?

               3)

               Acordul de parteneriat în domeniul pescuitului între Uniunea Europeană și Regatul Maroc (astfel cum a fost aprobat și pus în aplicare prin Regulamentul nr. 764/2006 al Consiliului (2), Decizia 2013/785 a Consiliului (3) și Regulamentul nr. 1270/2013 al Consiliului (4)) este valid, având în vedere dispozițiile articolului 3 alineatul (5) din Tratatul privind Uniunea Europeană, care prevăd obligația de a contribui la respectarea principiilor de drept internațional relevante, precum și de a respecta principiile Cartei Organizației Națiunilor Unite şi ținând seama de măsura în care Acordul de asociere a fost încheiat în beneficiul populației din Sahara Occidentală, în numele acesteia, în conformitate cu dorințele sale, și/sau în urma consultării cu reprezentanții săi recunoscuți?

               4)

               Reclamanta are dreptul de a contesta validitatea actelor Uniunii în temeiul unei pretinse încălcări a dreptului internațional de către Uniunea Europeană, având în vedere în special:

                           a)

                           faptul că, deși reclamanta, în temeiul dreptului național, poate contesta în justiție validitatea actelor în discuție ale Uniunii, aceasta nu invocă niciun drept prevăzut de legislația Uniunii și/sau

                           b)

                           principiul stabilit în Hotărârea Monetary Gold Removed from Rome in 1943 [Aurul monetar luat din Roma în 1943] (ICJ Reports, 1954), potrivit căruia Curtea Internațională de Justiție nu poate adopta soluții care afectează conduita sau drepturile unui stat care nu este parte în procedura în fața Curții și nu a consimțit să se conformeze deciziilor acesteia?

      (1)  Decizia 2000/204/CE, CECO a Consiliului și a Comisiei din 24 ianuarie 2000 privind încheierea Acordului euro-mediteranean de constituire a unei asocieri între Comunitățile Europene și statele lor membre, pe de o parte, și Regatul Maroc, pe de altă parte (JO 2000, L 70, p. 1, Ediție specială, 11/vol. 20, p. 184).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 764/2006 al Consiliului din 22 mai 2006 (JO L 141, p. 1, Ediție specială, 04/vol. 8, p. 216).

      (3)  Decizia 2013/785/UE a Consiliului din 16 decembrie 2013 privind încheierea în numele Uniunii Europene a protocolului între Uniunea Europeană și Regatul Maroc de stabilire a posibilităților de pescuit și a contribuției financiare prevăzute de acordul de parteneriat în domeniul pescuitului între Uniunea Europeană și Regatul Maroc (JO 2013, L 349, p. 1).

      (4)  Regulamentul (UE) nr. 270/2013 al Consiliului din 15 noiembrie 2013 privind alocarea posibilităților de pescuit în temeiul protocolului între Uniunea Europeană și Regatul Maroc de stabilire a posibilităților de pescuit și a contribuției financiare prevăzute de acordul de parteneriat în domeniul pescuitului între Uniunea Europeană și Regatul Maroc (JO 2013, L 328, p. 40).


title: Cauza C-370/10 P: Recurs introdus la 23 iulie 2010 de Ravensburger AG împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) pronunțate la 19 mai 2010 în cauza T-243/08 — Ravensburger AG/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Educa Borras S.A.

text:
               25.9.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 260/11

         Recurs introdus la 23 iulie 2010 de Ravensburger AG împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) pronunțate la 19 mai 2010 în cauza T-243/08 — Ravensburger AG/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Educa Borras S.A.
   (Cauza C-370/10 P)
   ()
   2010/C 260/14
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Ravensburger AG (reprezentanți: H. Harte-Bavendamm, M. Goldmann, Rechtsanwälte)

      Celelalte părți în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Educa Borras S.A.

      Concluziile recurentei

               —

               Admiterea recursului împotriva Hotărârii Tribunalului din 19 mai 2010 (cauza T-243/08);

               —

               anularea hotărârii Tribunalului;

               —

               anularea Deciziei Camerei a doua de recurs din 8 aprilie 2008 (cauza R/597/2007-2);

               —

               dacă este cazul, trimiterea cauzei la OAPI în vederea pronunțării unei noi decizii;

               —

               obligarea celeilalte părți în proces și a OAPI la plata cheltuielilor de judecată efectuate de recurentă în cadrul procedurii de recurs.

      Motivele și principalele argumente

   Tribunalul a săvârșit o eroare de drept considerând că nu trebuia să ia în considerare renumele mărcilor anterioare atunci când a stabilit că nu sunt îndeplinite condițiile de aplicare a articolului 8 alineatul (1) litera (b) și a articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul privind marca comunitară (1).
   Tribunalul a încălcat economia articolului 8 din Regulamentul privind marca comunitară prin faptul că nu a efectuat decât o singură apreciere de fapt în ceea ce privește similitudinea atât în raport cu articolul 8 alineatul (1) litera (b), cât și în raport cu articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul privind marca comunitară, deși cele două prevederi presupun criterii complet diferite.
   Tribunalul a săvârșit o eroare de drept și a încălcat articolul 76 din Regulamentul privind marca comunitară prin faptul că nu a infirmat concluzia Camerei a doua de recurs în sensul că practicile pieței cu privire la utilizarea, pe de o parte, a mărcilor de întreprindere și, pe de altă parte, a mărcilor pentru produse specifice sunt nerelevante.
   Tribunalul a încălcat articolul 77 din Regulamentul privind marca comunitară prin faptul că nu a sancționat exercitarea vădit eronată a puterii de apreciere a camerei de recurs în ceea ce privește procedura audierii.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară, JO L 78, p. 1.


title: Cauza T-174/16: Hotărârea Tribunalului din 14 martie 2017 – Wessel-Werk/EUIPO – Wolf PVG (baze pentru țeava aspiratorului) [„Desen sau model industrial comunitar — Procedură de declarare a nulității — Desen sau model industrial comunitar înregistrat care reprezintă o bază pentru ţeava aspiratorului — Desen sau model industrial comunitar anterior — Motiv de nulitate — Caracter individual — Utilizator avizat — Articolul 6 și articolul 25 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 6/2002”]

text:
               8.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 144/39

         Hotărârea Tribunalului din 14 martie 2017 – Wessel-Werk/EUIPO – Wolf PVG (baze pentru țeava aspiratorului)
   (Cauza T-174/16) (1)

   ([„Desen sau model industrial comunitar - Procedură de declarare a nulității - Desen sau model industrial comunitar înregistrat care reprezintă o bază pentru ţeava aspiratorului - Desen sau model industrial comunitar anterior - Motiv de nulitate - Caracter individual - Utilizator avizat - Articolul 6 și articolul 25 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 6/2002”])
   (2017/C 144/51)
   Limba de procedură: germana

      Părţile

      Reclamantă: Wessel-Werk GmbH (Reichshof, Germania) (reprezentant: C. Becker, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) (reprezentant: A. Schifko, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Wolf PVG GmbH & Co. KG (Vlotho, Germania) (reprezentant: J. Künzel, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a treia de recurs a EUIPO din 18 februarie 2016 (cauza R 1652/2014-3), astfel cum a fost rectificată, privind o procedură de declarare a nulității între Wolf PVG şi Wessel-Werk

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acţiunea.

               2)

               Obligă Wessel-Werk GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 211, 13.6.2016.


title: Cauza C-458/10: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 9 iunie 2011 — Comisia Europeană/Marele Ducat al Luxemburgului (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 98/83/CE — Ape destinate consumului uman — Transpunere incompletă și incorectă)

text:
               30.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 226/8

         Hotărârea Curții (Camera a opta) din 9 iunie 2011 — Comisia Europeană/Marele Ducat al Luxemburgului
   (Cauza C-458/10) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 98/83/CE - Ape destinate consumului uman - Transpunere incompletă și incorectă)
   2011/C 226/14
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: S. Pardo Quintillán și O. Beynet, agenți)

      Pârât: Marele Ducat al Luxemburgului (reprezentant: C. Schiltz, agent)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Transpunerea incompletă și incorectă a articolului 9 alineatul (3) literele (b), (c) și (e) din Directiva 98/83/CE a Consiliului din 3 noiembrie 1998 privind calitatea apei destinate consumului uman (JO L 330, p. 32, Ediție specială, 15/vol. 4, p. 255) — Distribuirea de apă potabilă care nu respectă parametrii valorici impuși — Regim derogatoriu

      Dispozitivul

               1.

               Prin netranspunerea completă și corectă a articolului 9 alineatul (3) literele (b), (c) și (e) din Directiva 98/83/CE a Consiliului din 3 noiembrie 1998 privind calitatea apei destinate consumului uman, Marele Ducat al Luxemburgului nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive.

               2.

               Obligă Marele Ducat al Luxemburgului la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 346, 18.12.2010.


title: Cauza T-131/12: Hotărârea Tribunalului din 5 mai 2015 – Spa Monopole/OAPI – Orly International (SPARITUAL) [„Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale SPARITUAL — Mărcile Benelux verbale și figurativă anterioare SPA și LES THERMES DE SPA — Motiv relativ de refuz — Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               22.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 205/26

         Hotărârea Tribunalului din 5 mai 2015 – Spa Monopole/OAPI – Orly International (SPARITUAL)
   (Cauza T-131/12) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale SPARITUAL - Mărcile Benelux verbale și figurativă anterioare SPA și LES THERMES DE SPA - Motiv relativ de refuz - Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2015/C 205/34)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV (Spa, Belgia) (reprezentanți: L. De Brouwer, E. Cornu și É. De Gryse, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: J. Crespo Carrillo și A. Folliard-Monguiral, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Orly International, Inc. (Van Nuys, Californie, Statele Unite) (reprezentanți: P. Kremer și J. Rotsch, avocați)

      Obiectul

   Acțiune introdusă împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 9 ianuarie 2012 (cauza R 2396/2010-1) privind o procedură de opoziție între Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV, și Orly International, Inc.

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 9 ianuarie 2012 (cauza R 2396/2010-1).

               2)

               Obligă OAPI și Orly International, Inc. să suporte fiecare propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV.

      (1)  JO C 165, 9.6.2012.


title: Cauza C-436/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Lituania) la 10 august 2015 – Lietuvos Respublikos aplinkos ministerijos Aplinkos projektų valdymo agentūra/UAB „Alytaus regiono atliekų tvarkymo centras”

text:
               12.10.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 337/11

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Lituania) la 10 august 2015 – Lietuvos Respublikos aplinkos ministerijos Aplinkos projektų valdymo agentūra/UAB „Alytaus regiono atliekų tvarkymo centras”
   (Cauza C-436/15)
   (2015/C 337/13)
   Limba de procedură: lituaniana

      Instanța de trimitere

   Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Lietuvos Respublikos aplinkos ministerijos Aplinkos projektų valdymo agentūra

      Pârâte: UAB „Alytaus regiono atliekų tvarkymo centras”, Lietuvos Respublikos finansų ministerija, UAB „Skirnuva”, UAB „Parama”, UAB „Alkesta”, UAB „Dzūkijos statyba”

      Întrebările preliminare

               1)

               Ce constituie un „program multianual” în sensul articolului 3 alineatul (1) din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2988/95 al Consiliului din 18 decembrie 1995 privind protecția intereselor financiare ale Comunităților Europene (1)?

               2)

               Proiectele precum proiectul nr. 2001/LT/16/P/PE/003: „Instituirea unui sistem de gestionare a deșeurilor pentru regiunea Alytus”, care a primit sprijin în temeiul Deciziei PH(2001)5367 a Comisiei din 13 decembrie 2001 privind aprobarea Măsurii 2001 LT 16 P PE 003, astfel cum a fost modificată prin Decizia PH/2002/9380 a Comisiei din 23 decembrie 2002, corespunde noțiunii „program multianual” prevăzute la articolul 3 alineatul (1) din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2988/95 al Consiliului din 18 decembrie 1995 privind protecția intereselor financiare ale Comunităților Europene?

               3)

               În cazul unui răspuns afirmativ la a doua întrebare: care este momentul care trebuie considerat ca reprezentând începutul termenului de prescripție pentru acțiuni prevăzut la articolul 3 alineatul (1) din Regulamentul Consiliului (CE, Euratom) nr. 2988/95 al Consiliului din 18 decembrie 1995 privind protecția intereselor financiare ale Comunităților Europene?

      (1)  JO L 312, p. 1, Ediție specială, 01/vol. 1, p. 166.


title: Cauza C-116/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado de Primera Instancia n °17 de Palma de Mallorca (Spania) la 11 martie 2013 — Banco de Valencia SA/Joaquín Valldeperas Tortosa, María Ángeles Miret Jaume

text:
               15.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/10

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado de Primera Instancia no 17 de Palma de Mallorca (Spania) la 11 martie 2013 — Banco de Valencia SA/Joaquín Valldeperas Tortosa, María Ángeles Miret Jaume
   (Cauza C-116/13)
   2013/C 171/18
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Juzgado de Primera Instancia nr. 17 de Palma de Mallorca

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Banco de Valencia SA

      Pârâți: Joaquín Valldeperas Tortosa, María Ángeles Miret Jaume

      Întrebările preliminare

               1.

               Procedura spaniolă de executare ipotecară respectă articolul 7 din Directiva 93/13/CEE (1), având în vedere că nu permite instanței, atunci când se pronunță cu privire la încuviințarea executării, să verifice din oficiu o clauză de exigibilitate anticipată a împrumutului la inițiativa exclusivă a băncii, care este considerată abuzivă atât în sine, cât și în cazul concret din speță și care este indispensabilă pentru a conferi instituției creditoare posibilitatea de a iniția această procedură de executare privilegiată?

               2.

               Din aceeași perspectivă a articolului 7 din Directiva 93/13/CEE, care trebuie să fie întinderea intervenției instanței în raport cu clauza menționată atunci când aceasta trebuie să dispună încuviințarea executării în cadrul procedurii de executare ipotecară?

               3.

               O clauză contractuală care permite instituției financiare creditoare să rezilieze unilateral contractul de împrumut pentru motive pur obiective, unele dintre acestea fără nicio legătură cu contractul și, în speță, ca urmare a neplății a patru rate lunare, poate fi considerată, în sine și în cazul specific din speță, abuzivă din perspectiva articolului 3 alineatele (1) și (3) din Directiva 93/13 CEE, precum și a punctului 1 literele (e) și (g) și a punctului 2 litera (a) din Anexa la aceasta?

      (1)  Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii (JO L 95, p. 29, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 273).


title: Cauza T-616/11 P: Ordonanța Tribunalului din 8 noiembrie 2012 — Marcuccio/Comisia [ „Recurs — Funcție publică — Funcționari — Respingerea acțiunii în primă instanță ca vădit lipsită de orice temei juridic — Prejudiciu despre care se pretinde că a fost suferit de reclamant — Rambursarea cheltuielilor de judecată care ar fi putut fi evitate — Articolul 94 litera (a) din Regulamentul de procedură al Tribunalului Funcției publice” ]

text:
               26.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 26/48

         Ordonanța Tribunalului din 8 noiembrie 2012 — Marcuccio/Comisia
   (Cauza T-616/11 P) (1)

   (Recurs - Funcție publică - Funcționari - Respingerea acțiunii în primă instanță ca vădit lipsită de orice temei juridic - Prejudiciu despre care se pretinde că a fost suferit de reclamant - Rambursarea cheltuielilor de judecată care ar fi putut fi evitate - Articolul 94 litera (a) din Regulamentul de procedură al Tribunalului Funcției publice)
   2013/C 26/95
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurent: Luigi Marcuccio (Tricase, Italia) (reprezentant: G. Cipressa, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall și C. Berardis-Kayser, agenți, asistați de A. Dal Ferro, avocat)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Ordonanței Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera a doua) din 8 septembrie 2011, Marcuccio/Comisia (F-69/10, nepublicată încă în Repertoriu) și prin care se solicită anularea acestei ordonanțe

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Domnul Luigi Marcuccio suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisie în cadrul prezentului proces.

      (1)  JO C 25, 28.1.2012.


title: Cauza T-316/09: Acțiune introdusă la 11 august 2009 — Google/OAPI (ANDROID)

text:
               10.10.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 244/15

         Acțiune introdusă la 11 august 2009 — Google/OAPI (ANDROID)
   (Cauza T-316/09)
   2009/C 244/25
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Google, Inc. (Mountain View, Statele Unite) (reprezentanți: A. Bognár și M. Kinkeldey, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 26 mai 2009 în cauza R 1622/2008-2 și

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

         În mod subsidiar, reclamanta solicită:

               —

               Anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 26 mai 2009 în cauza R 1622/2008-2 în ceea ce privește bunurile „material informatic și computere destinate să fie utilizate împreună cu aparate mobile, și anume telefoane celulare, telefoane portabile, telefoane mobile multifuncționale și asistenți personali digitali (PDA)” și

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

         În mod subsidiar, reclamanta solicită:

               —

               Anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 26 mai 2009 în cauza R 1622/2008-2 și trimiterea cauzei la OAPI în vederea unei examinări suplimentare a listei de bunuri „material informatic și computere destinate să fie utilizate împreună cu aparate mobile, și anume telefoane celulare, telefoane portabile, telefoane mobile multifuncționale și asistenți personali digitali (PDA)”.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: Marca verbală „ANDROID” pentru bunuri din clasa 9

      Decizia examinatorului: Respingerea cererii de înregistrare a mărcii comunitare

      Decizia camerei de recurs: Respingerea recursului

      Motivele invocate: Încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului, în măsura în care camera de recurs a apreciat în mod eronat că marca solicitată este descriptivă pentru bunurile în cauză și, astfel, nu poate fi înregistrată; încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului, în măsura în care, în mod eronat, camera de recurs nu a procedat la examinarea percepției publicului vorbitor de limbă engleză prin raportare la aplicabilitatea acestei prevederi.


title: Cauza C-432/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Nejvyšší správní soud (Republica Cehă) la 7 august 2015 – Odvolací finanční ředitelství/Pavlína Baštová

text:
               9.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 371/15

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Nejvyšší správní soud (Republica Cehă) la 7 august 2015 – Odvolací finanční ředitelství/Pavlína Baštová
   (Cauza C-432/15)
   (2015/C 371/18)
   Limba de procedură: ceha

      Instanța de trimitere

   Nejvyšší správní soud

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Odvolací finanční ředitelství

      Pârâtă: Pavlína Baštová

      Întrebările preliminare

               1a)

               Punerea la dispoziția organizatorului unei curse a unui cal de către proprietarul său (care este persoană impozabilă) în scopul participării calului la o cursă constituie prestare de servicii efectuată cu titlu oneros în sensul articolului 2 alineatul (1) litera (c) din Directiva 2006/112/CE (1) privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată și, în consecință, o operațiune supusă TVA-ului?

               1b)

               În cazul unui răspuns afirmativ, premiul în bani obținut în urma cursei (pe care, totuși, nu îl câștigă toți caii care participă la cursă) sau achiziția serviciului constând în posibilitatea participării calului la cursă, pe care organizatorul cursei îl prestează proprietarului calului, ori o altă contraprestație, trebuie considerate ca fiind o contraprestație?

               1c)

               În cazul unui răspuns negativ, această împrejurare în sine reprezintă un motiv pentru reducerea deducerii TVA-ului achitat în amonte pentru prestările impozabile achiziționate și utilizate la pregătirea cailor de curse ai crescătorului/antrenorului sau participarea la cursă a unui cal trebuie să fie considerată drept o componentă a activității economice a unei persoane care se ocupă cu creșterea și antrenarea propriilor cai de curse și a cailor altor proprietari, iar cheltuielile generate de creșterea și de participarea la curse a propriilor săi cai trebuie să fie incluse în cheltuielile generale asociate activității economice a persoanei respective? În cazul unui răspuns afirmativ la această întrebare parțială, premiul în bani obținut în urma unei curse trebuie să fie inclus în baza de impozitare și să se achite TVA în aval sau premiul respectiv reprezintă un venit care nu afectează deloc baza de impozitare în scopuri de TVA?

               2a)

               Dacă, în scopuri de TVA, este necesar să se considere că mai multe prestări de servicii parțiale alcătuiesc o operațiune unică, care sunt criteriile folosite pentru a stabili raportul de reciprocitate dintre aceste servicii, cu alte cuvinte pentru a stabili dacă ele se află într-un raport de egalitate sau într-un raport în care un serviciu este principal, iar celelalte accesorii? Există vreo ierarhie între aceste criterii în ceea ce privește importanța și ponderea lor?

               2b)

               Articolul 98 din Directiva 2006/112/CE privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată coroborat cu anexa III la această directivă trebuie să fie interpretat în sensul că se opune includerii unei prestări de servicii în categoria prestărilor cărora li se aplică o cotă redusă de TVA dacă prestarea respectivă este compusă din două prestări parțiale care, în scopuri de TVA, trebuie să fie considerate o prestare unică, iar respectivele prestări se află într-un raport de egalitate și niciuna dintre ele nu poate fi inclusă într-una dintre categoriile stabilite în anexa III la Directiva 2006/112/CE privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată?

               2c)

               În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea 2b, combinația dintre serviciul parțial constând în dreptul de utilizare a instalațiilor sportive și serviciul parțial de antrenor de cai de curse, în circumstanțe precum cele din prezenta cauză, se opune includerii serviciului respectiv în ansamblul său în categoria serviciilor cărora li se aplică o cotă redusă de TVA, menționată la punctul 14 din anexa III la Directiva 2006/112/CE privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată?

               2d)

               Dacă aplicarea unei cote reduse de TVA nu este exclusă pe baza răspunsului la întrebarea 2c, includerea în categoria căreia i se aplică respectiva cotă este influențată de faptul că persoana impozabilă prestează, pe lângă serviciile de utilizare a instalațiilor sportive și de antrenor, și servicii constând în stabulaţie, hrănire și alte îngrijiri pentru cai? Toate aceste servicii parțiale trebuie, în scopuri de TVA, să fie considerate un întreg supus aceluiași tratament fiscal?

      (1)  JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7.


title: Cauza F-9/7: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 29 septembrie 2011 — Angé Serrano/Parlamentul European (Funcție publică — Funcționari — Trecere la o altă categorie sub imperiul vechiului statut — Norme tranzitorii de încadrare în grad la 1 mai 2004 — Decizia biroului Parlamentului European din 13 februarie 2006 — Reîncadrare pe baza salariului funcționarilor care beneficiază de o indemnizație compensatorie — Factorul de multiplicare aplicabil — Pierderea punctelor de promovare — Cerere de despăgubire)

text:
               19.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 340/35

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 29 septembrie 2011 — Angé Serrano/Parlamentul European
   (Cauza F-9/7) (1)

   (Funcție publică - Funcționari - Trecere la o altă categorie sub imperiul vechiului statut - Norme tranzitorii de încadrare în grad la 1 mai 2004 - Decizia biroului Parlamentului European din 13 februarie 2006 - Reîncadrare pe baza salariului funcționarilor care beneficiază de o indemnizație compensatorie - Factorul de multiplicare aplicabil - Pierderea punctelor de promovare - Cerere de despăgubire)
   2011/C 340/70
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Pilar Angé Serrano (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentant: É. Boigelot, avocat)

      Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: inițial C. Burgos și K. Zejdová, ulterior L. G. Knudsen și K. Zejdová, agenți)

      Intervenient în susținerea pârâtului: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: inițial M. Simm și I. Šulce, ulterior K. Zieleśkiewicz, M. Bauer și J. Monteiro, agenți)

      Obiectul

   Anulare a deciziei Parlamentului European privind reîncadrarea în gradul B*6, treapta a 8-a, a reclamantei care era înscrisă pe lista de rezervă a unui concurs intern de trecere într-o altă categorie anterior intrării în vigoare a noului Statut al funcționarilor, în temeiul dispozițiilor mai puțin favorabile ale acestuia — Cerere de daune interese

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

               3.

               Consiliul Uniunii Europene, intervenient, suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 69, 24.3.2007, p. 31.


title: Cauzele conexate C-10/14, C-14/14 și C-17/14: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 17 septembrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Hoge Raad der Nederlanden – Țările de Jos) – J.B.G.T. Miljoen (C-10/14), X (C-14/14), Société Générale SA (C-17/14)/Staatssecretaris van Financiën (Trimitere preliminară — Fiscalitate directă — Articolele 63 TFUE și 65 TFUE — Libera circulație a capitalurilor — Impozitarea dividendelor obținute din portofoliile de acțiuni — Reținere la sursă — Restricție — Sarcină fiscală definitivă — Elemente pentru compararea sarcinilor fiscale ale contribuabililor rezidenți și ale contribuabililor nerezidenți — Comparabilitate — Luare în considerare a impozitului pe venit sau a impozitului pe profit — Convenții pentru evitarea dublei impuneri — Neutralizarea restricției pe cale convențională)

text:
               9.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 371/6

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 17 septembrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Hoge Raad der Nederlanden – Țările de Jos) – J.B.G.T. Miljoen (C-10/14), X (C-14/14), Société Générale SA (C-17/14)/Staatssecretaris van Financiën
   (Cauzele conexate C-10/14, C-14/14 și C-17/14) (1)

   ((Trimitere preliminară - Fiscalitate directă - Articolele 63 TFUE și 65 TFUE - Libera circulație a capitalurilor - Impozitarea dividendelor obținute din portofoliile de acțiuni - Reținere la sursă - Restricție - Sarcină fiscală definitivă - Elemente pentru compararea sarcinilor fiscale ale contribuabililor rezidenți și ale contribuabililor nerezidenți - Comparabilitate - Luare în considerare a impozitului pe venit sau a impozitului pe profit - Convenții pentru evitarea dublei impuneri - Neutralizarea restricției pe cale convențională))
   (2015/C 371/08)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Hoge Raad der Nederlanden

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: J.B.G.T. Miljoen (C-10/14), X (C-14/14), Société Générale SA (C-17/14)

      Pârât: Staatssecretaris van Financiën

      Dispozitivul

   Articolele 63 TFUE și 65 TFUE trebuie interpretate în sensul că se opun unei legislații a unui stat membru care impune o reținere la sursă pe dividendele distribuite de o societate rezidentă atât contribuabililor rezidenți, cât și contribuabililor nerezidenți, prevăzând un mecanism de deducere sau de rambursare a acestei rețineri numai pentru contribuabilii rezidenți, în timp ce, pentru contribuabilii nerezidenți, persoane fizice și societăți, această reținere constituie un impozit definitiv, în măsura în care sarcina fiscală definitivă privind aceste dividende suportată în acest stat de contribuabilii nerezidenți este mai oneroasă decât cea suportată de contribuabilii rezidenți, aspect care trebuie verificat de instanța de trimitere în cauzele principale. Pentru a stabili aceste sarcini fiscale, instanța de trimitere trebuie să ia în considerare, în cauzele C-10/14 și C-14/14, impozitarea rezidenților referitoare la ansamblul acțiunilor deținute în societățile olandeze în cursul anului civil, precum și capitalul scutit de impozit în temeiul legislației naționale și, în cauza C-17/14, cheltuielile care sunt direct legate de primirea, ca atare, a dividendelor.
   În ipoteza în care este stabilită existența unei restricții privind circulația capitalurilor, aceasta poate fi justificată prin efectele unei convenții bilaterale de evitare a dublei impuneri încheiate de statul membru de reședință și statul membru al sursei dividendelor, cu condiția ca diferența de tratament referitoare la impozitarea dividendelor dintre contribuabilii care au reședința în acest ultim stat și cei care au reședința în alte state membre să dispară. În împrejurări precum cele în discuție în cauzele C-14/14 și C-17/14 și sub rezerva verificărilor pe care trebuie să le efectueze instanța de trimitere, restricția privind libera circulație a capitalurilor, în ipoteza în care aceasta ar fi stabilită, nu poate fi considerată ca fiind justificată.

      (1)  JO C 129, 28.4.2014.


title: Cauzele conexate T-129/15 și T-130/15: Hotărârea Tribunalului din 28 septembrie 2016 – Intesa Sanpaolo/EUIPO (WAVE 2 PAY și WAVE TO PAY) [„Marca Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a mărcilor verbale ale Uniunii Europene WAVE 2 PAY și WAVE TO PAY — Motive absolute de refuz — Caracter descriptiv — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) și alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Obligația de motivare — Articolul 75 din Regulamentul nr. 207/2009”]

text:
               14.11.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 419/38

         Hotărârea Tribunalului din 28 septembrie 2016 – Intesa Sanpaolo/EUIPO (WAVE 2 PAY și WAVE TO PAY)
   (Cauzele conexate T-129/15 și T-130/15) (1)

   ([„Marca Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcilor verbale ale Uniunii Europene WAVE 2 PAY și WAVE TO PAY - Motive absolute de refuz - Caracter descriptiv - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) și alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Obligația de motivare - Articolul 75 din Regulamentul nr. 207/2009”])
   (2016/C 419/48)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Intesa Sanpaolo SpA (Torino, Italia) (reprezentanți: P. Pozzi și F. Cecchi, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: inițial P. Bullock și L. Rampini, ulterior L. Rampini, agenți)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva a două Decizii ale Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 19 ianuarie 2015 (cauzele R 1857/2014-5 și, respectiv, R 1864/2014-5) privind două cereri de înregistrare a semnelor verbale WAVE 2 PAY și, respectiv, WAVE TO PAY ca mărci ale Uniunii Europene

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunile.

               2)

               Obligă Intesa Sanpaolo SpA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 155, 2.7.2015.


title: Cauza T-583/17: Acțiune introdusă la 25 august 2017 – EOS Deutscher Inkasso-Dienst/EUIPO – IOS Finance EFC (IOS finance)

text:
               9.10.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 338/21

         Acțiune introdusă la 25 august 2017 – EOS Deutscher Inkasso-Dienst/EUIPO – IOS Finance EFC (IOS finance)
   (Cauza T-583/17)
   (2017/C 338/24)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: EOS Deutscher Inkasso-Dienst GmbH (Hamburg, Germania) (reprezentant: B. Sorg, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: IOS Finance EFC, SA (Barcelona, Spania)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă care cuprinde elementele verbale „IOS FINANCE” – marca Uniunii Europene nr. 12 544 061

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 6 iunie 2017 în cauza R 2262/2016-2

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-50/08 P: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 19 noiembrie 2009 — Michail/Comisia ( Recurs — Funcție publică — Funcționari — Evaluare — Raport asupra evoluției carierei — Exercițiul de evaluare 2004 — Obligația de motivare a Tribunalului Funcției Publice )

text:
               16.1.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 11/25

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 19 noiembrie 2009 — Michail/Comisia
   (Cauza T-50/08 P) (1)

   („Recurs - Funcție publică - Funcționari - Evaluare - Raport asupra evoluției carierei - Exercițiul de evaluare 2004 - Obligația de motivare a Tribunalului Funcției Publice”)
   2010/C 11/49
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Recurent: Christos Michail (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: C. Meïdanis, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: J. Currall și K. Herrmann, agenți, asistați de E. Bourtzalas, avocat)

      Obiectul

   Recurs introdus împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera a doua) din 22 noiembrie 2007, Michail/Comisia (F-34/06, nepublicată încă în Repertoriu), prin care se urmărește anularea acestei hotărâri

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Domnul Christos Michail suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Comunităților Europene în cadrul prezentei proceduri.

      (1)  JO C 128, 24.5.2008.


title: Cauza T-248/13: Hotărârea Tribunalului din 13 decembrie 2016 – Al-Ghabra/Comisia [„Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive împotriva anumitor persoane și entități care au legătură cu Osama ben Laden, cu rețeaua Al-Qaida și cu talibanii — Regulamentul (CE) nr. 881/2002 — Înghețarea fondurilor și a resurselor economice ale unei persoane incluse într-o listă stabilită de un organ al Organizației Națiunilor Unite — Includerea numelui persoanei respective în lista care figurează în anexa I la Regulamentul nr. 881/2002 — Acțiune în anulare — Termen rezonabil — Obligația de a verifica și de a justifica temeinicia motivelor invocate — Control jurisdicțional”]

text:
               30.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 30/42

         Hotărârea Tribunalului din 13 decembrie 2016 – Al-Ghabra/Comisia
   (Cauza T-248/13) (1)

   ([„Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive împotriva anumitor persoane și entități care au legătură cu Osama ben Laden, cu rețeaua Al-Qaida și cu talibanii - Regulamentul (CE) nr. 881/2002 - Înghețarea fondurilor și a resurselor economice ale unei persoane incluse într-o listă stabilită de un organ al Organizației Națiunilor Unite - Includerea numelui persoanei respective în lista care figurează în anexa I la Regulamentul nr. 881/2002 - Acțiune în anulare - Termen rezonabil - Obligația de a verifica și de a justifica temeinicia motivelor invocate - Control jurisdicțional”])
   (2017/C 030/45)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Mohammed Al-Ghabra (Londra, Regatul Unit) (reprezentanți: E. Grieves, barrister și J. Carey, solicitor)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial M. Konstantinidis, T. Scharf și F. Erlbacher, ulterior M. Konstantinidis și F. Erlbacher, agenți)

      Intervenienți în susținerea pârâtei: Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentanţi: inițial S. Behzadi-Spencer și V. Kaye, ulterior V. Kaye, ulterior S. Brandon și în sfârșit C. Crane, agenți, asistați de T. Eicke, QC), Consiliul Uniunii Europene (reprezentanţi: J.-P. Hix și E. Finnegan, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea, pe de o parte, a Regulamentului (CE) nr. 14/2007 al Comisiei din 10 ianuarie 2007 de modificare pentru a 74-a oară a Regulamentului (CE) nr. 881/2002 al Consiliului de instituire a unor măsuri restrictive specifice împotriva anumitor persoane și entități care au legătură cu Osama ben Laden, cu rețeaua Al-Qaida și cu talibanii și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 467/2001 al Consiliului (JO 2007, L 6, p. 6), în măsura în care îl privește pe reclamant și, pe de altă parte, a deciziei Ares (2013) 188023 a Comisiei din 6 martie 2013, prin care se confirmă menținerea numelui reclamantului pe lista persoanelor și a entităților cărora li se aplică dispozițiile Regulamentului (CE) nr. 881/2002 al Consiliului din 27 mai 2002 de instituire a unor măsuri restrictive specifice împotriva anumitor persoane și entități care au legătură cu Osama ben Laden, cu rețeaua Al-Qaida și cu talibanii și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 467/2001 al Consiliului de interzicere a exportului anumitor mărfuri și servicii către Afganistan, de întărire a interdicției de zbor și de extindere a înghețării fondurilor și a altor resurse financiare în ceea ce-i privește pe talibanii din Afganistan (JO 2002, L 139, p. 9, Ediție specială, 18/vol. 1, p. 189)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă în măsura în care urmărește anularea Regulamentului (CE) nr. 14/2007 al Comisiei din 10 ianuarie 2007 de modificare pentru a 74-a oară a Regulamentului (CE) nr. 881/2002 al Consiliului de instituire a unor măsuri restrictive specifice împotriva anumitor persoane și entități care au legătură cu Osama ben Laden, cu rețeaua Al-Qaida și cu talibanii și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 467/2001 al Consiliului în ceea ce îl privește pe reclamant.

               2)

               Respinge în rest acțiunea ca nefondată.

               3)

               Îl obligă pe domnul Al-Ghabra să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

               4)

               Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord și Consiliul Uniunii Europene suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 9, 11.1.2014.


title: Cauza T-50/05: Hotărârea Tribunalului din 19 martie 2010 — Evropaïki Dynamiki/Comisia ( „Contracte de achiziții publice de servicii — Procedură comunitară de cerere de ofertă — Prestare de servicii informatice referitoare la sisteme telematice de control al circulației produselor supuse accizelor — Respingerea ofertei unui ofertant — Acțiune în anulare — Consorțiu ofertant — Admisibilitate — Principiile egalității de tratament față de ofertanți și transparenței — Criterii de atribuire — Principiile bunei administrări și diligenței — Obligația de motivare — Eroare vădită de apreciere” )

text:
               22.5.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 134/29

         Hotărârea Tribunalului din 19 martie 2010 — Evropaïki Dynamiki/Comisia
   (Cauza T-50/05) (1)

   („Contracte de achiziții publice de servicii - Procedură comunitară de cerere de ofertă - Prestare de servicii informatice referitoare la sisteme telematice de control al circulației produselor supuse accizelor - Respingerea ofertei unui ofertant - Acțiune în anulare - Consorțiu ofertant - Admisibilitate - Principiile egalității de tratament față de ofertanți și transparenței - Criterii de atribuire - Principiile bunei administrări și diligenței - Obligația de motivare - Eroare vădită de apreciere”)
   2010/C 134/47
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atena, Grecia) (reprezentant: N. Korogiannakis, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial L. Parpala și K. Kańska, ulterior L. Parpala și E. Manhaeve și, în cele din urmă, L. Parpala, E. Manhaeve și M. Wilderspin, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei Comisiei Comunităților Europene din 18 noiembrie 2004 de a nu selecta oferta prezentată de consorțiul format din reclamantă și o altă societate în cadrul unei cereri de ofertă având ca obiect prestarea de servicii informatice referitoare la specificarea, dezvoltarea, întreținerea și asistența unor sisteme telematice de control al circulației produselor supuse accizelor în cadrul Comunității Europene conform regimului de suspendare a accizelor și de atribuire a contractului unui alt ofertant.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 106, 30.4.2005.


title: Cauza C-506/06: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 26 februarie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Oberster Gerichtshof — Austria) — Sabine Mayr/Bäckerei und Konditorei Gerhard Flöckner OHG (Politica socială — Directiva 92/85/CEE — Măsuri care urmăresc promovarea îmbunătățirii securității și a sănătății la locul de muncă în cazul lucrătoarelor gravide, care au născut de curând sau care alăptează — Noțiunea de lucrătoare gravidă — Interdicția concedierii lucrătoarele gravide în perioada de la începutul sarcinii până la finalul concediului de maternitate — Lucrătoare concediată în situația în care, la data la care s-a dispus concedierea, ovulele sale fuseseră fecundate in vitro, dar nu fuseseră încă transferate în uter — Directiva 76/207/CEE — Egalitate de tratament între lucrătorii de sex masculin și lucrătorii de sex feminin — Lucrătoare care efectuează un tratament de fertilizare in vitro — Interdicția concedierii — Domeniu de aplicare)

text:
               12.4.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 92/7

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 26 februarie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Oberster Gerichtshof — Austria) — Sabine Mayr/Bäckerei und Konditorei Gerhard Flöckner OHG
   (Cauza C-506/06) (1)

   (Politica socială - Directiva 92/85/CEE - Măsuri care urmăresc promovarea îmbunătățirii securității și a sănătății la locul de muncă în cazul lucrătoarelor gravide, care au născut de curând sau care alăptează - Noțiunea de lucrătoare gravidă - Interdicția concedierii lucrătoarele gravide în perioada de la începutul sarcinii până la finalul concediului de maternitate - Lucrătoare concediată în situația în care, la data la care s-a dispus concedierea, ovulele sale fuseseră fecundate in vitro, dar nu fuseseră încă transferate în uter - Directiva 76/207/CEE - Egalitate de tratament între lucrătorii de sex masculin și lucrătorii de sex feminin - Lucrătoare care efectuează un tratament de fertilizare in vitro - Interdicția concedierii - Domeniu de aplicare)
   (2008/C 92/11)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Oberster Gerichtshof
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Sabine Mayr

      Pârâtă: Bäckerei und Konditorei Gerhard Flöckner OHG
   Obiectul
   Cererea de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Oberster Gerichtshof — Interpretarea articolului 2 litera (a) din Directiva 92/85/CEE a Consiliului din 19 octombrie 1992 privind introducerea de măsuri pentru promovarea îmbunătățirii securității și a sănătății la locul de muncă în cazul lucrătoarelor gravide, care au născut de curând sau care alăptează [A zecea directivă specială în sensul articolului 16 alineatul (1) din Directiva 89/391/CEE] (JO L 348, p. 1, Ediție specială, 05/vol. 3, p. 3) — Lucrătoare concediată a cărei ovule fuseseră fecundate in vitro, la data concedierii, dar nu erau încă implantate — Problema calificării acestei lucrătoare ca „lucrătoare gravidă”
   Dispozitivul

               1)

               Directiva 92/85/CEE a Consiliului din 19 octombrie 1992 privind introducerea de măsuri pentru promovarea îmbunătățirii securității și a sănătății la locul de muncă în cazul lucrătoarelor gravide, care au născut de curând sau care alăptează [A zecea directivă specială în sensul articolului 16 alineatul (1) din Directiva 89/391/CEE] și, în special, interdicția concedierii lucrătoarelor gravide prevăzută la articolul 10 punctul 1 din directivă trebuie interpretate în sensul că nu se aplică unei lucrătoare care recurge la fertilizarea in vitro în cazul în care, la data la care se dispune concedierea sa, fecundarea ovulelor acestei lucrătoare de spermatozoizii partenerului său s-a realizat deja, astfel încât există ovule fecundate in vitro, dar acestea nu i-au fost încă transferate în uter.

               2)

               Articolul 2 alineatul (1) și articolul 5 alineatul (1) din Directiva 76/207/CEE a Consiliului din 9 februarie 1976 privind punerea în aplicare a principiului egalității de tratament între bărbați și femei în ceea ce privește accesul la încadrarea în muncă, la formarea și la promovarea profesională, precum și condițiile de muncă se opun concedierii unei lucrătoare care, în circumstanțe precum cele din acțiunea principală, se găsește într-un stadiu avansat al tratamentului de fertilizare in vitro, mai precis între puncția foliculară și transferul imediat al ovulelor fecundate in vitro în uterul său, în măsura în care se dovedește că această concediere se întemeiază în mod esențial pe faptul că respectiva persoană a efectuat un astfel de tratament.

      (1)  JO C 56, 10.3.2007.


title: Cauza T-469/07: Acțiune introdusă la 21 decembrie 2007 — Philips Lighting Poland și Philips Lighting/Consiliul Uniunii Europene

text:
               23.2.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 51/53

         Acțiune introdusă la 21 decembrie 2007 — Philips Lighting Poland și Philips Lighting/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza T-469/07)
   (2008/C 51/97)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamante: Philips Lighting Poland S.A. (Pila, Polonia) și Philips Lighting BV (Eindhoven, Țările de Jos) (reprezentanți: M. L. Catrain González, lawyer, și E. Wright, Barrister)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene
   Concluziile reclamantelor

               —

               Anularea regulamentului atacat în totalitate sau în măsura în care se referă la reclamante;

               —

               obligarea Consiliul Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamantele, producători comunitari de lămpi fluorescente compacte cu balast electronic integrat (CFL-i), solicită anularea Regulamentului (CE) nr. 1205/2007 al Consiliului din 15 octombrie 2007 de impunere a unor taxe antidumping asupra importurilor de lămpi fluorescente compacte cu balast electronic integrat (CFL-i) originare din Republica Populară Chineză, în urma unei reexaminări a măsurilor care urmează să expire, în conformitate cu articolul 11 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 384/96 și de extindere asupra importurilor aceluiași produs expediat din Republica Socialistă Vietnam, Republica Islamică Pakistan și Republica Filipine (1).
   În susținerea acțiunii, reclamantele afirmă că articolul 3 alineatul (1), articolul 9 alineatul (4) și articolul 11 alineatul (2) din Regulamentul de bază (2) au fost încălcate de către Consiliu prin impunerea de taxe antidumping, deși nu s-a demonstrat că expirarea măsurilor ar favoriza continuarea sau reapariția prejudiciului adus industriei comunitare.
   Reclamantele susțin în continuare că a fost săvârșită o eroare de drept de către Consiliu, prin faptul că acesta s-a întemeiat pe articolul 9 alineatul (1) din Regulamentul de bază într-o situație care nu se încadrează în sfera de aplicare a acelui articol, deoarece plângerea care a condus la anchetă nu fusese retrasă.
   În sfârșit, reclamantele invocă o încălcare a articolului 253 CE, în măsura în care regulamentul atacat este motivat necorespunzător în ceea ce privește nivelul de sprijin din partea producătorilor comunitari și a concluziei privind interesul comunitar.

      (1)  JO 2007, L 272, p. 1.

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 384/96 al Consiliului din 22 decembrie 1995 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene (JO 1996, L 56, p. 1, Ediție specială, 11/vol. 12, p. 223).


title: Cauza C-86/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de VAT and Duties Tribunal, Manchester (Regatul Unit) la 27 februarie 2009 – Future Health Technologies Ltd/Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs

text:
               1.5.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 102/16

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de VAT and Duties Tribunal, Manchester (Regatul Unit) la 27 februarie 2009 – Future Health Technologies Ltd/Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs
   (Cauza C-86/09)
   2009/C 102/27
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   VAT and Duties Tribunal, Manchester

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Future Health Technologies Ltd

      Pârât: Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs

      Întrebările preliminare

               1)

               În cazul în care un stat membru acceptă ca unele servicii să fie prestate de o instituție care trebuie tratată precum o instituție recunoscută în mod corespunzător de natură similară celei a unui spital ori a unui centru de tratament medical sau diagnoză în sensul articolului 132 alineatul (1) litera (b) din Directiva principală TVA (1), expresia „spitalizarea și îngrijirea medicală” de la articolul 132 alineatul (2) litera (b) trebuie interpretată în sensul că include totalitatea serviciilor sau, eventual, unul sau mai multe servicii (și, în acest caz, care servicii anume) care pot fi descrise în modul următor (o descriere mai detaliată poate fi găsită în Agreed Statement of Facts):

                           a)

                           Furnizarea în beneficiul părinților unui copil nenăscut a unei truse cu echipamentul medical necesar pentru a permite personalului medical profesional independent care asistă la naștere să preleveze sânge din cordonul ombilical al copilului la scurt timp după naștere;

                           b)

                           Testarea sângelui astfel colectat într-un laborator construit în acest scop pentru a garata că sângele nu este contaminat cu niciun produs medical care ar putea fi transmis pe cale sangvină sau prin intermediul unui extras de celule stem din sânge în cazul unei utilizări a celulelor stem în scopuri terapeutice (cu efectuarea unei testări similare după un interval de șase luni);

                           c)

                           Analizarea acestui sânge de către un personal medical cu o calificare adecvată și sub supravegherea acestuia pentru a extrage un eșantion de celule stem adecvate pentru o utilizare în scopuri medicale;

                           d)

                           Stocarea sângelui și a celulelor stem în condiții controlate în mod științific destinate să păstreze sângele și celulele stem într-o stare perfectă; și/sau

                           e)

                           Punerea la dispoziție a sângelui la cererea părinților (până la împlinirea vârstei de 18 ani de către copil) pentru o utilizare în cadrul unui tratament medical?

               2)

               În subsidiar, noțiunea de activități „conexe” spitalizării și îngrijirii medicale din articolul 132 alineatul (1) litera (b) din Directiva principală TVA trebuie interpretată în sensul că include toate sau unele (și, în acest caz, care anume) dintre serviciile menționate anterior?

               3)

               În cazul în care un stat membru acceptă ca acele servicii să fie prestate de către unul sau mai multe cadre medicale cu o calificare adecvată sau sub supravegherea acestora, expresia „prestarea de îngrijiri medicale” de la articolul 132 alineatul (1) litera (c) din Directiva principală TVA trebuie interpretată în sensul că include totalitatea serviciilor sau, eventual, unul sau mai multe servicii (și, în acest caz, care servicii anume) care pot fi descrise în modul următor (o descriere mai detaliată poate fi găsită în Agreed Statement of Facts):

                           f)

                           Furnizarea în beneficiul părinților unui copil nenăscut a unei truse cu echipamentul medical necesar pentru a permite personalului medical profesional independent care asistă la naștere să preleveze sânge din cordonul ombilical al copilului la scurt timp după naștere;

                           g)

                           Testarea sângelui astfel colectat într-un laborator construit în acest scop pentru a garata că sângele nu este contaminat cu niciun produs medical care ar putea fi transmis pe cale sangvină sau prin intermediul unui extras de celule stem din sânge în cazul unei utilizări a celulelor stem în scopuri terapeutice (cu efectuarea unei testări similare după un interval de șase luni);

                           h)

                           Analizarea acestui sânge de către un personal medical cu o calificare adecvată și sub supravegherea acestuia pentru a extrage un eșantion de celule stem adecvate pentru o utilizare în scopuri medicale;

                           i)

                           Stocarea sângelui și a celulelor stem în condiții controlate în mod științific destinate să păstreze sângele și celulele stem într-o stare perfectă; și/sau

                           j)

                           Punerea la dispoziție a sângelui la cererea părinților (până la împlinirea vârstei de 18 ani de către copil) pentru o utilizare în cadrul unui tratament medical?

      (1)  Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347/1 p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7)


title: Cauza F-31/14: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 11 decembrie 2014 – Colart și alții/Parlamentul [Funcție publică — Reprezentarea personalului — Comitetul pentru personal — Alegeri pentru comitetul pentru personal — Reglementare privind reprezentarea personalului la Parlamentul European — Competența colegiului electoral — Procedura reclamației în fața colegiului electoral — Publicarea rezultatelor alegerilor — Reclamație introdusă în fața colegiului electoral — Articolul 90 alineatul (2) din Statut — Lipsa unei reclamații prealabile în fața AIPN — Sesizare directă a Tribunalului — Inadmisibilitate]

text:
               2.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 34/48

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 11 decembrie 2014 – Colart și alții/Parlamentul
   (Cauza F-31/14) (1)

   ([Funcție publică - Reprezentarea personalului - Comitetul pentru personal - Alegeri pentru comitetul pentru personal - Reglementare privind reprezentarea personalului la Parlamentul European - Competența colegiului electoral - Procedura reclamației în fața colegiului electoral - Publicarea rezultatelor alegerilor - Reclamație introdusă în fața colegiului electoral - Articolul 90 alineatul (2) din Statut - Lipsa unei reclamații prealabile în fața AIPN - Sesizare directă a Tribunalului - Inadmisibilitate])
   (2015/C 034/57)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Philippe Colart (Bastogne, Belgia) (reprezentant: A. Salerno, avocat)

      Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: O. Caisou-Rousseau și S. Alves, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a alegerilor pentru comitetul pentru personal al Parlamentului European care s-au desfășurat în toamna anului 2013 și ale căror rezultate au fost publicate la 28 noiembrie 2013

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2)

               Domnul Colart și ceilalți reclamanți ale căror nume figurează în anexă suportă jumătate din propriile cheltuieli de judecată.

               3)

               Parlamentul European suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligat la plata a jumătate din cheltuielile de judecată efectuate de reclamanți.

      (1)  JO C 184, 16.6.2014, p. 45.


title: Cauza T-645/16 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 6 februarie 2017 – Vorarlberger Landes- und Hypothekenbank/CRU („Măsuri provizorii — Comitetul unic de rezoluție — Fondul unic de rezoluție — Contribuții ex ante — Cerere de suspendare a executării — Lipsa urgenței”)

text:
               10.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/38

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 6 februarie 2017 – Vorarlberger Landes- und Hypothekenbank/CRU
   (Cauza T-645/16 R)
   ((„Măsuri provizorii - Comitetul unic de rezoluție - Fondul unic de rezoluție - Contribuții ex ante - Cerere de suspendare a executării - Lipsa urgenței”))
   (2017/C 112/53)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamant: Vorarlberger Landes- und Hypothekenbank (Bregenz, Austria) (reprezentanți: G. Eisenberger, avocat)

      Pârât: Comitetul unic de rezoluție (CRU) (reprezentanți: B. Meyring și S. Schelo, avocați)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolele 278 și 279 TFUE prin care se solicită dispunerea unor măsuri provizorii privind, pe de o parte, suspendarea executării Deciziei sesiunii executive a CRU (SRB/ES/SRF/2016/06) din 15 aprilie 2016 referitoare la contribuțiile ex ante la Fondul unic de rezoluție pentru anul 2016 și, pe de altă parte, obligarea CRU să ramburseze contribuțiile ex ante achitate de reclamantă

      Dispozitivul

               1)

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se judecă odată cu fondul.


title: Cauza C-140/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale di Genova (Italia) la 17 aprilie 2009 — Fallimento Traghetti del Mediterraneo SpA — Curatore dott. Alberto Fontana/Presidenza del Consiglio dei Ministri

text:
               4.7.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 153/24

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale di Genova (Italia) la 17 aprilie 2009 — Fallimento Traghetti del Mediterraneo SpA — Curatore dott. Alberto Fontana/Presidenza del Consiglio dei Ministri
   (Cauza C-140/09)
   2009/C 153/44
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale di Genova

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Fallimento Traghetti del Mediterraneo SpA — Curatore dott. Alberto Fontana

      Pârâtă: Presidenza del Consiglio dei Ministri

      Întrebările preliminare

   O reglementare națională în materia ajutoarelor de stat precum cea cuprinsă în Legea nr. 684/1974, mai exact în articolul 19, care prevede posibilitatea acordării de ajutoare de stat — deși numai cu titlu de acont — în lipsa unor convenții și fără stabilirea prealabilă de criterii precise și restrictive prin care să se evite ca plata ajutorului să poată denatura concurența este compatibilă cu principiile dreptului comunitar, în special cu prevederile articolelor 86 CE, 87 CE și 88 CE și ale titlului V (fostul titlu IV) din tratat și, în această privință, este important ca beneficiarul să fie obligat să aplice tarifele impuse de autoritatea administrativă?


title: Cauza T-34/10: Acțiune introdusă la 26 ianuarie 2010 — Hairdreams/OAPI — Bartmann (MAGIC LIGHT)

text:
               17.4.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 100/46

         Acțiune introdusă la 26 ianuarie 2010 — Hairdreams/OAPI — Bartmann (MAGIC LIGHT)
   (Cauza T-34/10)
   2010/C 100/71
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă:„Hairdreams” HaarhandelsgmbH (Graz, Austria) (reprezentant: G. Kresbach, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Rüdiger Bartmann (Gladbeck, Germania)

      Concluziile reclamantei

               —

               Modificarea deciziei atacate a Camerei a patra de recurs a OAPI din 18 noiembrie 2009 pronunțate în cauza R 656/2008-4, în sensul admiterii în întregime a căii de atac exercitate de reclamantă la 22 aprilie 2008 și în sensul obligării celeilalte părți în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs la plata către reclamantă a cheltuielilor de judecată efectuate de aceasta în cadrul procedurii de opoziție, al procedurii desfășurate în fața camerei de recurs și al prezentei proceduri;

               —

               în subsidiar, anularea deciziei atacate și trimiterea cauzei spre reexaminare OAPI.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta.

      Marca comunitară vizată: marca verbală „MAGIC LIGHT” pentru produse din clasele 3, 8, 10, 21, 22, 26 și 44 (cererea de înregistrare nr. 5 196 597).

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: Rüdiger Bartmann.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca verbală germană „MAGIC LIFE” nr. 30 415 611 pentru produse din clasa 3.

      Decizia diviziei de opoziție: admite în parte opoziția.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 (1), întrucât camera de recurs a comis o serie de erori de drept în ceea ce privește aprecierea riscului de confuzie.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, p. 1).


title: Cauza T-707/16: Acțiune introdusă la 3 octombrie 2016 – Enoitalia, Corte Vigna, Baldo, Belvino, Ca' del Lago, Invino, Vinuva, Cantine Borsari, Ca' Montini, E.I., Enoi, V.E.B., Cbe, Ca.Pi SpA/OAPI – La Rural Viñedos y Bodegas (ANTONIO RUBINI)

text:
               14.11.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 419/57

         Acțiune introdusă la 3 octombrie 2016 – Enoitalia, Corte Vigna, Baldo, Belvino, Ca' del Lago, Invino, Vinuva, Cantine Borsari, Ca' Montini, E.I., Enoi, V.E.B., Cbe, Ca.Pi SpA/OAPI – La Rural Viñedos y Bodegas (ANTONIO RUBINI)
   (Cauza T-707/16)
   (2016/C 419/74)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamante: Enoitalia, Corte Vigna, Baldo, Belvino, Ca' del Lago, Invino, Vinuva, Cantine Borsari, Ca' Montini, E.I., Enoi, V.E.B., Cbe și Ca.Pi SpA (Enoitalia SpA) (Calmasino di Bardolino, Italia) (reprezentant: S. Rizzo, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: La Rural Viñedos y Bodegas SA Ltda (Capital Federal, Argentina)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul mărcii în litigiu: reclamantele.

      Marca în litigiu: marca verbală a Uniunii Europene „ANTONIO RUBINI” – marca Uniunii Europene nr. 9 526 955.

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității.

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 28 iunie 2016 în cauza R 1085/2015-5.

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 53 alineatul (1) litera (a) coroborat cu articolul 8 alineatul (1) litera (b) Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-644/15 P: Recurs introdus la 2 decembrie 2015 de Ungaria împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 15 septembrie 2015 în cauza T-346/12, Ungaria/Comisia Europeană

text:
               25.1.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 27/28

         Recurs introdus la 2 decembrie 2015 de Ungaria împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 15 septembrie 2015 în cauza T-346/12, Ungaria/Comisia Europeană
   (Cauza C-644/15 P)
   (2016/C 027/32)
   Limba de procedură: maghiara

      Părțile

      Recurentă: Ungaria (reprezentant: M. Z. Fehér, agent)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curții:

               —

               Anularea Hotărârii Tribunalului pronunțată în cauza T-346/12;

               —

               pronunțarea pe fond în conformitate cu posibilitatea conferită de articolul 61 din Statutul Curții;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În opinia guvernului maghiar, Tribunalul a săvârșit o eroare de drept atunci când a declarat că Comisia, în cadrul deciziei sale privind rambursarea parțială de către Uniune a ajutorului financiar național acordat în conformitate cu articolul 103e din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 (1) organizațiilor de producători active în sectorul fructelor și al legumelor, dispunea de un temei juridic pentru a condiționa cuantumul rambursării din partea Uniunii de cuantumurile de ajutor notificate.
   Guvernul maghiar afirmă că în conformitate cu interpretarea coroborată a dispozițiilor relevante din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 și din Regulamentul (CE) nr. 1580/2007 (2), Comisia, în cadrul deciziei sale privind rambursarea parțială de către Uniune a ajutorului financiar național acordat organizațiilor de producători, nu era abilitată să nu autorizeze rambursarea decât în limita cuantumurilor comunicate de guvernul maghiar cu ocazia formulării cererii de autorizare a acordării ajutorului național, drept cuantumuri estimate, provizorii sau teoretice.
   În conformitate cu articolul 103e din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007, autorizația din partea Comisiei privește acordarea asistenței, iar nu stabilirea de către Comisie a unui plafon al asistenței care se poate acorda. Acest plafon este stabilit în mod clar de Regulamentul nr. 1234/2007 atunci când prevede că asistența națională nu poate depăși 80 % din contribuțiile financiare ale membrilor sau ale organizațiilor de producători înseși către fondul operațional. Normele referitoare la rambursarea comunitară parțială a asistenței naționale nu îi permit Comisiei, în cadrul autorizării acestei rambursări parțiale, să stabilească drept plafon al rambursării cuantumul comunicat de statul membru Comisiei în cererea de autorizare, fie ca un cuantum total al asistenței, fie ca un cuantum al asistenței care va fi acordat fiecărei organizații de producători.
   Termenul „valoare” utilizat la articolul 94 alineatul (1) primul paragraf din Regulamentul nr. 1580/2007, ținând seama totodată de plafonul asistenței, de 80 %, prevăzut la articolul 103e din Regulamentul nr. 1234/2007 și de limita de 25 %, referitoare la majorarea fondului operațional, care figurează la articolul 67 din Regulamentul nr. 1580/2007, are drept obiectiv să permită Comisiei, în cadrul cererii de autorizare să calculeze în avans cuantumul asistenței naționale susceptibil să fie plătit și astfel importanța rambursării eventuale. Prin urmare, notificarea acestor cuantumuri nu are în mod necesar ca obiectiv să supună cuantumurile notificate unei aprobări, ci ca aceasta din urmă să poată, în conformitate normele prevăzute în regulamentul de bază și în regulamentul Comisiei, să cunoască importanța asistenței susceptibile să fie plătită.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 al Consiliului din 22 octombrie 2007 de instituire a unei organizări comune a piețelor agricole și privind dispoziții specifice referitoare la anumite produse agricole (JO L 299, p. 1, rectificare în JO 2009, L 37, p. 14)

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 1580/2007 al Comisiei din 21 decembrie 2007 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentelor (CE) nr. 2200/96, (CE) nr. 2201/96 și (CE) nr. 1182/2007 ale Consiliului în sectorul fructelor și legumelor (JO L 350, p. 1)


title: Cauza C-411/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Finanzgericht Baden-Württemberg (Germania) la 22 septembrie 2008 — Swiss Caps AG/Hauptzollamt Singen

text:
               20.12.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 327/11

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Finanzgericht Baden-Württemberg (Germania) la 22 septembrie 2008 — Swiss Caps AG/Hauptzollamt Singen
   (Cauza C-411/08)
   (2008/C 327/18)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Finanzgericht Baden-Württemberg
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Swiss Caps AG

      Pârât: Hauptzollamt Singen
   Întrebările preliminare

               1)

               Punctul 5 din Regulile generale pentru interpretarea Nomenclaturii combinate [anexa I la Regulamentul (CEE) nr. 1658/87 al Consiliului din 23 iulie 1987 — Nomenclatura combinată (NC)] (1) trebuie interpretat în sensul că învelișurile capsulelor care sunt compuse din granule de amidon și care conțin substanțe de supliment alimentar trebuie considerate drept ambalaj?

               2)

               În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare:
               Poziția 1515 din Nomenclatura combinată trebuie interpretată în sensul că învelișurile capsulelor din granule de amidon care conțin 580 de mg de ulei din germeni de grâu concentrat determină caracterul produsului astfel încât acesta este exclus de la poziția 1515 din Nomenclatura combinată?

      (1)  JO L 256, p. 1, Ediție specială 02/vol. 4, p. 3.


title: Cauza F-133/15: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Judecător unic) din 10 iunie 2016 – HI/Comisia (Funcție publică — Funcționari — Articolul 11 din statut — Datoria de loialitate — Articolul 11a — Conflict de interese — Funcționar însărcinat cu monitorizarea unui proiect finanțat de Uniune — Legătură de familie între acest funcționar și un angajat recrutat în scopul realizării proiectului de societatea însărcinată cu proiectul respectiv — Procedură disciplinară — Sancțiune disciplinară — Retrogradare — Legalitatea componenței comisiei de disciplină — Obligația de motivare — Durata procedurii — Termen rezonabil — Încălcarea dreptului la apărare — Principiul ne bis in idem — Eroare vădită de apreciere — Proporționalitatea sancțiunii — Circumstanțe atenuante)

text:
               25.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 270/69

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Judecător unic) din 10 iunie 2016 – HI/Comisia
   (Cauza F-133/15) (1)

   ((Funcție publică - Funcționari - Articolul 11 din statut - Datoria de loialitate - Articolul 11a - Conflict de interese - Funcționar însărcinat cu monitorizarea unui proiect finanțat de Uniune - Legătură de familie între acest funcționar și un angajat recrutat în scopul realizării proiectului de societatea însărcinată cu proiectul respectiv - Procedură disciplinară - Sancțiune disciplinară - Retrogradare - Legalitatea componenței comisiei de disciplină - Obligația de motivare - Durata procedurii - Termen rezonabil - Încălcarea dreptului la apărare - Principiul ne bis in idem - Eroare vădită de apreciere - Proporționalitatea sancțiunii - Circumstanțe atenuante))
   (2016/C 270/76)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: HI (reprezentant: M. Velardo, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Ehrbar și F. Simonetti, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei Comisiei prin care se impune sancțiunea retrogradării permanente cu două grade a reclamantului ca urmare a unei anchete privind o situație de conflict de interese, precum și repararea prejudiciului moral pretins suferit

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               HI suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligat să suporte cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 414, 14.12.2015, p. 45.