title: Cauza C-289/11 P: Recurs introdus la 9 iunie 2011 de Legris Industries SA împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) pronunțate la 24 martie 2011 în cauza T-376/06, Legris Industries/Comisia

text:
               27.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/17

         Recurs introdus la 9 iunie 2011 de Legris Industries SA împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) pronunțate la 24 martie 2011 în cauza T-376/06, Legris Industries/Comisia
   (Cauza C-289/11 P)
   2011/C 252/31
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: Legris Industries SA (reprezentanți: A. Wachsmann și S. Thibault-Liger, avocați)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

               —

                     cu titlu principal,

                           —

                           anularea, în temeiul articolului 256 TFUE și al articolului 56 din Protocolul nr. 3 privind Statutul Curții de Justiție al Uniunii Europene, în întregime a Hotărârii Tribunalului din 24 martie 2011, Legris Industries/Comisia Europeană, în cauza T-376/06;

                           —

                           admiterea concluziilor prezentate de Legris Industries SA în primă instanță în fața Tribunalului;

                           —

                           pe cale de consecință,

                                       —

                                       anularea Deciziei C(2006) 4180 a Comisiei Europene din 20 septembrie 2006 privind o procedură de aplicare a articolului 81 din Tratatul CE și a articolului 53 din Acordul SEE (cazul COMP/F-1/38.121 — Racorduri) în măsura în care privește societatea Legris Industries SA, precum și a motivelor pe care se întemeiază dispozitivul acesteia, în măsura în care această decizie aplică o amendă societății Legris Industries SA imputându-i-se practici reținute împotriva Comap, și

                                       —

                                       autorizarea Legris Industries de a-și însuși înscrisurile, concluziile și solicitările formulate de Comap împotriva deciziei menționate a Comisiei Europene;

               —

                     cu titlu subsidiar
                  , anularea, în temeiul articolului 261 TFUE, a amenzii de 46,8 milioane de euro aplicate Legris Industries SA, dintre care 18,56 milioane de euro în solidar cu Comap, prin articolul 2 litera (g) din decizia menționată a Comisiei Europene sau reducerea, în temeiul articolului 261 TFUE, a acestei amenzi de 46,8 milioane de euro la un cuantum adecvat;

               —

               în orice caz, obligarea Comisiei Europene la plata tuturor cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor suportate de Legris Industries SA în fața Tribunalului.

      Motivele și principalele argumente

   Recurenta invocă patru motive în susținerea recursului formulat.
   Prin intermediul primului motiv, Legris Industries susține încălcarea dreptului la o instanță independentă și imparțială în măsura în care controlul operat de Tribunal asupra deciziei Comisiei, instituție care cumulează funcții de investigare și de sancționare, s-a limitat la erori manifeste de drept și de fapt, fără a efectua un control de fond bazat pe o reexaminare completă a faptelor cauzei și, în special, a dovezilor prezentate.
   Prin intermediul celui de al doilea motiv, care cuprinde trei aspecte, recurenta invocă încălcarea principiilor care guvernează imputarea încălcării articolului 101 TFUE reținute împotriva unei filiale societății-mamă. Prin intermediul primului aspect, recurenta arată în primul rând că aplicarea împotriva sa a unei prezumții de răspundere de facto irefragabilă pentru practicile filialei sale Comap este inadmisibilă în dreptul Uniunii având în vedere caracterul represiv al sancțiunii care i-a fost aplicată. Prin intermediul celui de al doilea aspect, recurenta susține în continuare că aplicarea împotriva sa a acestei prezumții de răspundere de facto irefragabilă rezultă din respingerea argumentelor sale de către Tribunal pe baza unei motivări insuficiente și contradictorii. În cadrul celui de al treilea aspect, recurenta invocă în sfârșit încălcarea jurisprudenței prin care se înlătură aplicarea acestei prezumții de răspundere holdingurilor financiare lipsite de activitate operațională, precum și a principiilor egalității de tratament și încrederii legitime.
   Prin intermediul celui de al treilea motiv, societatea–mamă critică încălcarea principiilor egalității de tratament, răspunderii personale și individualității pedepselor rezultată din refuzul Tribunalului de a permite recurentei să beneficieze de motivele de anulare a deciziei atacate invocate de filiala sa Comap, considerând totodată recurenta responsabilă de practicile reținute împotriva Comap.
   Prin intermediul celui de al patrulea și ultim motiv, recurenta solicită în sfârșit Curții să deducă în ceea ce o privește consecințele unei eventuale anulări a Hotărârii Comap în temeiul motivelor invocate de Comap în recursul formulat de aceasta.


title: Cauza T-513/08 P: Recurs introdus la 25 noiembrie 2008 de Comisia Comunităților Europene împotriva Hotărârii pronunțate la 11 septembrie 2008 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-135/07, Smadja/Comisia

text:
               21.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/50

         Recurs introdus la 25 noiembrie 2008 de Comisia Comunităților Europene împotriva Hotărârii pronunțate la 11 septembrie 2008 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-135/07, Smadja/Comisia
   (Cauza T-513/08 P)
   (2009/C 44/88)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Recurentă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: K. Herrmann și D. Martin, agenți)

      Cealaltă parte în proces: Daniele Smadja (New Delhi, India)
   Concluziile recurentei

               —

               Anularea Hotărârii Tribunalului Funcției Publice din 11 septembrie 2008 în cauza F-135/07;

               —

               respingerea acțiunii formulate de doamna Smadja;

               —

               stabilirea faptului că fiecare parte va suporta propriile cheltuieli de judecată efectuate în primă instanță, în fața Tribunalului Funcției Publice.

         Motivele și principalele argumente
   Prin prezentul recurs, Comisia solicită anularea Hotărârii Tribunalului Funcției Publice (TFP) din 11 septembrie 2008, pronunțată în cauza Smadja/Comisia, F-135/07, prin care TFP a anulat Decizia Comisiei din 21 decembrie 2006 care stabilește încadrarea inițială a reclamantei în gradul A*15 prima treaptă, ca urmare a Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță din 29 septembrie 2005, pronunțată în cauza T-218/02, Napoli Buzzanca/Comisia.
   În susținerea recursului, Comisia invocă un singur motiv întemeiat pe o eroare de drept în interpretarea principiului proporționalității.
   În cadrul celor trei aspecte ale motivului, Comisia susține că:

               —

               principiul proporționalității nu ar putea fi invocat atunci când dispoziții statutare precum articolele 3 și 4 din Statutul funcționarilor Comunităților Europene interzic Comisiei să adopte acte de numire cu caracter retroactiv;

               —

               principiul proporționalității nu ar putea nega autoritatea de lucru judecat de care se bucură hotărârea Tribunalului de Primă Instanță;

               —

               principiul proporționalității nu ar putea fi invocat atunci când dispoziții statutare precum articolul 5 alineatul 5 din Anexa XIII, coroborat cu articolul 46 alineatul (1) litera (a) din Statutul funcționarilor Comunităților Europene exclud încadrarea într-o treaptă superioară primei trepte.


title: Cauza C-299/14: Hotărârea Curții (întâi) din 25 februarie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Landessozialgericht Nordrhein-Westfalen – Germania) – Vestische Arbeit Jobcenter Kreis Recklinghausen/Jovanna García-Nieto, Joel Pena Cuevas, Jovanlis Pena Garcia, Joel Luis Pena Cruz [Trimitere preliminară — Libera circulație a persoanelor — Cetăţenia Uniunii — Egalitate de tratament — Directiva 2004/38/CE — Articolul 24 alineatul (2) — Prestații de asistență socială — Regulamentul (CE) nr. 883/2004 — Articolele 4 și 70 — Prestații speciale în numerar de tip necontributiv — Excluderea resortisanților unui stat membru în primele trei luni de ședere în statul membru gazdă]

text:
               25.4.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 145/7

         Hotărârea Curții (întâi) din 25 februarie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Landessozialgericht Nordrhein-Westfalen – Germania) – Vestische Arbeit Jobcenter Kreis Recklinghausen/Jovanna García-Nieto, Joel Pena Cuevas, Jovanlis Pena Garcia, Joel Luis Pena Cruz
   (Cauza C-299/14) (1)

   ([Trimitere preliminară - Libera circulație a persoanelor - Cetăţenia Uniunii - Egalitate de tratament - Directiva 2004/38/CE - Articolul 24 alineatul (2) - Prestații de asistență socială - Regulamentul (CE) nr. 883/2004 - Articolele 4 și 70 - Prestații speciale în numerar de tip necontributiv - Excluderea resortisanților unui stat membru în primele trei luni de ședere în statul membru gazdă])
   (2016/C 145/07)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Landessozialgericht Nordrhein-Westfalen

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Vestische Arbeit Jobcenter Kreis Recklinghausen

      Pârâți: Jovanna García-Nieto, Joel Pena Cuevas, Jovanlis Pena Garcia, Joel Luis Pena Cruz

      Dispozitivul

   Articolul 24 din Directiva 2004/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora, de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 1612/68 și de abrogare a Directivelor 64/221/CEE, 68/360/CEE, 72/194/CEE, 73/148/CEE, 75/34/CEE, 75/35/CEE, 90/364/CEE, 90/365/CEE și 93/96/CEE și articolul 4 din Regulamentul (CE) nr. 883/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 privind coordonarea sistemelor de securitate socială, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (UE) nr. 1244/2010 al Comisiei din 9 decembrie 2010, trebuie interpretate în sensul că nu se opun unei reglementări a unui stat membru care îi exclude de la beneficiul anumitor „prestații speciale în numerar de tip necontributiv”, în sensul articolului 70 alineatul (2) din Regulamentul nr. 883/2004, și care constituie de asemenea o „prestație de asistență socială”, în sensul articolului 24 alineatul (2) din Directiva 2004/38, pe resortisanții altor state membre care se află într-o situație precum cea menționată la articolul 6 alineatul (1) din respectiva directivă.

      (1)  JO C 315, 19.9.2014.


title: Cauza T-639/13: Ordonanța Tribunalului din 2 martie 2015 – Watch TV/Consiliul

text:
               27.4.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/67

         Ordonanța Tribunalului din 2 martie 2015 – Watch TV/Consiliul
   (Cauza T-639/13) (1)

   (2015/C 138/86)
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei a șasea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 45, 15.2.2014.


title: Cauza C-260/15 P: Recurs introdus la 1 iunie 2015 de Consiliul Uniunii Europene împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a şaptea) din 19 martie 2015 în cauza T-413/13, City Cycle Industries/Consiliul Uniunii Europene

text:
               3.8.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 254/13

         Recurs introdus la 1 iunie 2015 de Consiliul Uniunii Europene împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a şaptea) din 19 martie 2015 în cauza T-413/13, City Cycle Industries/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-260/15 P)
   (2015/C 254/17)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurent: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: S. Boelaert, agent, R. Bierwagen, C. Hipp, avocaţi)

      Celelalte părți din procedură: City Cycle Industries, Comisia Europeană, Maxcom Ltd

      Concluziile recurentului

   Recurentul solicită Curții:

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului pronunțate la 19 martie 2015 în cauza T-413/13, Cycle Industries/Consiliul Uniunii Europene și notificate Consiliului Uniunii Europene la 23 martie 2015,

               —

               respingerea cererii formulate în primă instanță de City Cycle Industries de anulare a regulamentului atacat (1) și

               —

               obligarea City Cycle Industries la plata cheltuielilor de judecată efectuate de Consiliu în primă instanță și în recurs,

         cu titlu subsidiar,

               —

               trimiterea cauzei la Tribunal spre rejudecare;

               —

               amânarea pronunțării asupra cheltuielilor de judecată în primă instanță și în recurs.

      Motivele și principalele argumente

   Tribunalul a interpretat în mod eronat articolul 13 alineatul (1) din Regulamentul antidumping de bază (2), atunci când a ajuns la concluzia că, în speță, Consiliul nu deținea destule elemente de probă pentru a decide că reclamanta efectua reexpedieri. Interpretarea pe care Tribunalul a dat-o condițiilor pe care trebuie să le îndeplinească întreprinderile pentru a fi exceptate de la măsurile luate contravine articolului 13 din Regulamentul de bază (primul motiv).
   Aprecierea Tribunalului potrivit căreia, pe baza înscrisurilor prezentate Curții, Consiliul nu a avut nicio dovadă care să-i permită să rețină că reclamanta a fost implicată în operațiuni de reexpediere, nu este motivată. Mai mult, și contrar hotărârii atacate, având în vedere că reexpedierea a fost corect demonstrată la nivel național și că cererea reclamantei de exceptare nu a fost justificată, singura concluzie la care putea să ajungă Consiliul și, ulterior, Tribunalul, era că reclamanta era implicată în operațiuni de reexpediere. Prin concluzia diferită la care a ajuns, Tribunalul a denaturat faptele (al doilea motiv).

      (1)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 501/2013 al Consiliului din 29 mai 2013 de extindere a taxei antidumping definitive impuse prin Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 990/2011 asupra importurilor de biciclete originare din Republica Populară Chineză la importurile de biciclete expediate din Indonezia, Malaysia, Sri Lanka și Tunisia, indiferent dacă acestea sunt sau nu declarate ca fiind originare din Indonezia, Malaysia, Sri Lanka și Tunisia (JO L 153, p. 1)

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 al Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene (JO L 343, p. 51)


title: Cauza T-425/08 R: Ordonanța președintelui Tribunalului de Primă Instanță din 5 decembrie 2008 — KODA/Comisia ( Măsuri provizorii — Decizie a Comisiei prin care se dispune încetarea unei practici concertate în materia gestiunii colective a drepturilor de autor — Cerere de suspendare a aplicării — Lipsa urgenței )

text:
               7.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/36

         Ordonanța președintelui Tribunalului de Primă Instanță din 5 decembrie 2008 — KODA/Comisia
   (Cauza T-425/08 R)
   („Măsuri provizorii - Decizie a Comisiei prin care se dispune încetarea unei practici concertate în materia gestiunii colective a drepturilor de autor - Cerere de suspendare a aplicării - Lipsa urgenței’)
   (2009/C 32/70)
   Limba de procedură: daneza
   Părțile

      Reclamant: KODA (Copenhague, Danemarca) (reprezentanți: K. Dyekjær și J. Borum, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: F. Castillo de la Torre și N. Rasmussen, agenți)
   Obiectul
   Cerere de suspendare a aplicării articolului 4 alineatele (2) și (3) din Decizia C (2008) 3435 final a Comisiei din 16 iulie 2008 privind o procedură de aplicare a articolului 81 CE și a articolului 53 din Acordul privind SEE (cauza COMP/C2/38.698 — CISAC)
   Dispozitivul

               1)

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza C-140/12: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 19 septembrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberster Gerichtshof — Austria) — Pensionsversicherungsanstalt/Peter Brey [Libera circulație a persoanelor — Cetățenia Uniunii — Directiva 2004/38/CE — Drept de ședere pentru o perioadă mai mare de trei luni — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) — Persoană care nu mai are calitatea de lucrător — Titular al unei pensii pentru limită de vârstă — Condiția de a dispune de resurse suficiente pentru a nu deveni o sarcină pentru „sistemul de asistență socială” al statului membru gazdă — Cerere privind o prestație specială în numerar de tip necontributiv — Supliment compensatoriu destinat să completeze pensia pentru limită de vârstă — Regulamentul (CE) nr. 883/2004 — Articolul 3 alineatul (3) și articolul 70 — Competența statului membru de reședință — Condiții de acordare — Drept de ședere legal pe teritoriul național — Conformitate cu dreptul Uniunii]

text:
               23.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 344/26

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 19 septembrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberster Gerichtshof — Austria) — Pensionsversicherungsanstalt/Peter Brey
   (Cauza C-140/12) (1)

   (Libera circulație a persoanelor - Cetățenia Uniunii - Directiva 2004/38/CE - Drept de ședere pentru o perioadă mai mare de trei luni - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) - Persoană care nu mai are calitatea de lucrător - Titular al unei pensii pentru limită de vârstă - Condiția de a dispune de resurse suficiente pentru a nu deveni o sarcină pentru „sistemul de asistență socială” al statului membru gazdă - Cerere privind o prestație specială în numerar de tip necontributiv - Supliment compensatoriu destinat să completeze pensia pentru limită de vârstă - Regulamentul (CE) nr. 883/2004 - Articolul 3 alineatul (3) și articolul 70 - Competența statului membru de reședință - Condiții de acordare - Drept de ședere legal pe teritoriul național - Conformitate cu dreptul Uniunii)
   2013/C 344/43
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Oberster Gerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Pensionsversicherungsanstalt

      Pârât: Peter Brey

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Oberster Gerichtshof — Interpretarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Directiva 2004/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora, de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 1612/68 și de abrogare a Directivelor 64/221/CEE, 68/360/CEE, 72/194/CEE, 73/148/CEE, 75/34/CEE, 75/35/CEE, 90/364/CEE, 90/365/CEE și 93/96/CEE (JO L 158, p. 77, Ediție specială, 05/vol. 7, p. 56), cu modificările ulterioare — Drept de ședere al unui cetățean al Uniunii, care și-a încetat activitatea profesională, pentru o perioadă mai mare de 3 luni pe teritoriul unui alt stat membru — Situație în care cetățeanul respectiv beneficiază de o pensie mai mică decât venitul minim de subzistență din statul membru gazdă și, din acest motiv, a solicitat acordarea unei alocații compensatorii suplimentare („Ausgleichszulage”), care este o prestație specială în numerar necontributivă

      Dispozitivul

   Dreptul Uniunii, astfel cum rezultă în special din dispozițiile articolului 7 alineatul (1) litera (b), ale articolului 8 alineatul (4) și ale articolului 24 alineatele (1) și (2) din Directiva 2004/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora, de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 1612/68 și de abrogare a Directivelor 64/221/CEE, 68/360/CEE, 72/194/CEE, 73/148/CEE, 75/34/CEE, 75/35/CEE, 90/364/CEE, 90/365/CEE și 93/96/CEE, trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări a unui stat membru, precum cea în discuție în litigiul principal, care exclude, chiar și pentru perioada ulterioară primelor trei luni de ședere, în toate situațiile și în mod automat acordarea unei prestații precum suplimentul compensatoriu prevăzut la articolul 292 alineatul 1 din Legea generală privind securitatea socială (Allgemeines Sozialversicherungsgesetz), astfel cum a fost modificată, începând cu 1 ianuarie 2011, prin Legea privind bugetul pentru anul 2011 (Budgetbegleitgesetz 2011), unui resortisant al unui alt stat membru inactiv din punct de vedere economic, pentru motivul că acesta, deși i s-a eliberat un certificat de înregistrare, nu îndeplinește condițiile pentru a beneficia de un drept de ședere legal pentru o perioadă mai mare de trei luni pe teritoriul primului stat membru, din moment ce existența unui astfel de drept de ședere este subordonată cerinței ca acest resortisant să dispună de resurse suficiente pentru a nu solicita prestația amintită.

      (1)  JO C 165, 9.6.2012.


title: Cauza C-240/08: Ordonanța președintelui Curții din 4 decembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Marele Ducat al Luxemburgului

text:
               7.3.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 55/21

         Ordonanța președintelui Curții din 4 decembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Marele Ducat al Luxemburgului
   (Cauza C-240/08) (1)

   (2009/C 55/37)

      Limba de procedură: franceza

   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 183, 19.7.2008.


title: Cauza F-79/13: Acțiune introdusă la 12 noiembrie 2013 — ZZ/OEDT

text:
               1.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 31/22

         Acțiune introdusă la 12 noiembrie 2013 — ZZ/OEDT
   (Cauza F-79/13)
   2014/C 31/38
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentanți: L. Levi și M. Vandenbussche, avocați)

      Pârât: Observatorul European pentru Droguri și Toxicomanie (OEDT)

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei de respingere a cererii reclamantului de constatare a unei hărțuiri morale de către superiorul său ierarhic și a deciziei de a nu reînnoi contractul reclamantului și, în consecință, efectuarea unei noi investigații imparțiale, precum și repararea prejudiciului material și moral

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei directorului din 11 septembrie 2012 de respingere a cererii reclamantului;

               —

               anularea deciziei din 14 septembrie 2012 de a nu reînnoi contractul reclamantului;

               —

               anularea deciziei din 13 mai 2013 a președintelui consiliului de administrație și a deciziei directorului din 25 iunie 2013 de respingere a reclamației depuse de reclamant;

               —

               în consecință, efectuarea unei noi investigații normale, obiective și imparțiale;

               —

               repararea prejudiciului material suferit de reclamant, estimat la 430 202 de euro;

               —

               repararea prejudiciului moral suferit de reclamant, estimat la 120 000 de euro

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-439/13 P: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 12 noiembrie 2015 – Elitaliana SpA/Eulex Kosovo [Recurs — Contracte de achiziții publice de servicii — Acțiunea comună 2008/124/PESC — Cerere de ofertă privind susținerea cu ajutorul elicopterelor a misiunii Eulex Kosovo — Cale de atac împotriva deciziei de atribuire — Articolul 24 alineatul (1) al doilea paragraf TUE — Articolul 275 primul paragraf TFUE — Politica externă și de securitate comună (PESC) — Competența Curții — Articolul 263 primul paragraf TFUE — Noțiunea „organ, oficiu sau agenție a Uniunii” — Măsuri imputabile Comisiei Europene — Eroare scuzabilă]

text:
               18.1.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/2

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 12 noiembrie 2015 – Elitaliana SpA/Eulex Kosovo
   (Cauza C-439/13 P) (1)

   ([Recurs - Contracte de achiziții publice de servicii - Acțiunea comună 2008/124/PESC - Cerere de ofertă privind susținerea cu ajutorul elicopterelor a misiunii Eulex Kosovo - Cale de atac împotriva deciziei de atribuire - Articolul 24 alineatul (1) al doilea paragraf TUE - Articolul 275 primul paragraf TFUE - Politica externă și de securitate comună (PESC) - Competența Curții - Articolul 263 primul paragraf TFUE - Noțiunea „organ, oficiu sau agenție a Uniunii” - Măsuri imputabile Comisiei Europene - Eroare scuzabilă])
   (2016/C 016/02)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurentă: Elitaliana SpA (reprezentant: R. Colagrande, avvocato)

      Cealaltă parte din procedură: Eulex Kosovo (reprezentant: G. Brosadola Pontotti, solicitor)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Elitaliana SpA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 304, 19.10.2013.


title: Cauza C-250/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Mokestinių ginčų komisijos prie Lietuvos Respublikos Vyriausybės (Republica Lituania) la 20 mai 2011 — AB „Lietuvos geležinkeliai“ /Vilniaus teritorinę muitinę, Muitinės departamentas prie Lietuvos respublikos finansų ministerijos

text:
               30.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 226/14

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Mokestinių ginčų komisijos prie Lietuvos Respublikos Vyriausybės (Republica Lituania) la 20 mai 2011 — AB „Lietuvos geležinkeliai“/Vilniaus teritorinę muitinę, Muitinės departamentas prie Lietuvos respublikos finansų ministerijos
   (Cauza C-250/11)
   2011/C 226/27
   Limba de procedură: lituaniana

      Instanța de trimitere

   Mokestinių ginčų komisijos prie Lietuvos Respublikos Vyriausybės

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: AB „Lietuvos geležinkeliai”

      Pârâtă: Vilniaus teritorinę muitinę, Muitinės departamentas prie Lietuvos respublikos finansų ministerijos

      Întrebările preliminare

               1.

               Scutirea de taxe la import prevăzută la articolul 112 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 918/83 (1) și la articolul 107 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 1186/2009 (2) trebuie interpretată în sensul că se aplică și vehiculelor cu motor [motorinės transporto priemonės] precum locomotivele?

               2.

               Scutirea de la taxa pe valoarea adăugată prevăzută la articolul 82 alineatul (1) litera (a) din Directiva 83/181/CEE (3) și la articolul 84 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2009/132/CE (4) trebuie interpretată în sensul că se aplică și vehiculelor cu motor [motorinės transporto priemonės] precum locomotivele?

               3.

               În cazul unui răspuns afirmativ la cea de a doua întrebare, normele juridice prevăzute la articolul 82 alineatul (1) litera (a) din Directiva 83/181/CEE și la articolul 84 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2009/132/CE trebuie interpretate în sensul că interzic unui stat membru să limiteze cazurile de scutire de la plata TVA–ului la import pentru combustibil printr–o prevedere care să impună ca o astfel de scutire să se aplice exclusiv combustibilului care este admis pe teritoriul Uniunii Europene în rezervoarele standard ale autovehiculelor și care este necesar pentru funcționarea acestor vehicule?

      (1)  Regulamentul (CEE) nr. 918/83 al Consiliului din 28 martie 1983 privind instituirea unui regim comunitar de scutiri de drepturi vamale (JO L 105, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 2, p. 126).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 1186/2009 al Consiliului din 16 noiembrie 2009 de instituire a unui regim comunitar de scutiri de taxe vamale (JO L 324, p. 23).

      (3)  Directiva 83/181/CEE a Consiliului din 28 martie 1983 de stabilire a domeniului de aplicare a articolului 14 alineatul (1) litera (d) din Directiva 77/388/CEE privind scutirea de la taxa pe valoarea adăugată a anumitor importuri finale de bunuri (JO L 105, p. 38, Ediție specială, 09/vol. 1, p. 45).

      (4)  Directiva 2009/132/CE a Consiliului din 19 octombrie 2009 de stabilire a domeniului de aplicare a articolului 143 literele (b) și (c) din Directiva 2006/112/CE în ceea ce privește scutirea de la taxa pe valoarea adăugată a anumitor importuri finale de bunuri (JO L 292, p. 5).


title: Cauza T-690/14: Hotărârea Tribunalului din 10 decembrie 2015 – Sony Computer Entertainment Europe/OAPI – Marpefa (Vieta) [„Marcă comunitară — Procedură de decădere — Marca comunitară figurativă Vieta — Utilizare serioasă a mărcii — Natura utilizării — Articolul 15 alineatul (1) și articolul 51 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Formă care diferă prin elemente care nu alterează caracterul distinctiv — Proba utilizării pentru produsele înregistrate]

text:
               1.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/51

         Hotărârea Tribunalului din 10 decembrie 2015 – Sony Computer Entertainment Europe/OAPI – Marpefa (Vieta)
   (Cauza T-690/14) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de decădere - Marca comunitară figurativă Vieta - Utilizare serioasă a mărcii - Natura utilizării - Articolul 15 alineatul (1) și articolul 51 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Formă care diferă prin elemente care nu alterează caracterul distinctiv - Proba utilizării pentru produsele înregistrate])
   (2016/C 038/66)
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: Sony Computer Entertainment Europe Ltd (Londra, Regatul Unit) (reprezentant: S. Malynicz, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne (mărci, desene şi modele industriale) (reprezentant: J. Crespo Carrillo, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Marpefa, SL (Barcelona, Spania) (reprezentant: I. Barroso Sánchez-Lafuente, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 2 iulie 2014 (cauza R 2100/2013-2), referitoare la o procedură de decădere între Sony Computer Entertainment Europe Prd și Marpefa, SL.

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne (mărci, desene și modele industriale) din 2 iulie 2014 (cauza R 2100/2013-2) în măsura în care prin aceasta a fost respins recursul împotriva deciziei diviziei de anulare de respingere a cererii de decădere din drepturile asupra mărcii comunitare figurative Vieta pentru „aparatele reproducerea sunetului și a imaginilor”.

               2)

               Respinge în rest acțiunea.

               3)

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 341, 1.12.2014.


title: Cauza C-48/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de cour d'appel de Bruxelles (Belgia) la 6 februarie 2015 – État belge – SPF Finances/ING International SA, succesoare în drepturi și obligații a ING Dynamic SA

text:
               27.4.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/32

         Cerere de decizie preliminară introdusă de cour d'appel de Bruxelles (Belgia) la 6 februarie 2015 – État belge – SPF Finances/ING International SA, succesoare în drepturi și obligații a ING Dynamic SA
   (Cauza C-48/15)
   (2015/C 138/44)
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour d'appel de Bruxelles

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: État belge – SPF Finances

      Pârâtă: ING International SA, succesoare în drepturi și obligații a ING Dynamic SA

      Întrebările preliminare

               1)

               Directiva 69/335/CEE a Consiliului din 17 iulie 1969 privind taxele indirecte aplicate majorării capitalului (1) și, mai precis, articolele 2, 4, 10 și 11 din aceasta, coroborate, trebuie interpretate în sensul că se opun unor dispoziții de drept național precum articolele 161 și 162 din Codul belgian privind taxele asupra succesiunii, modificate prin Legea-program din 22 decembrie 2003 referitoare la taxa privind organismele de plasament colectiv, în sensul că taxa respectivă se aplică anual organismelor de plasament colectiv constituite sub forma societăților de capitaluri în alt stat membru și care comercializează titlurile lor de participare în Belgia, cu privire la cuantumul total al titlurilor lor de participare subscrise în Belgia, din care s-a dedus cuantumul răscumpărărilor sau al rambursărilor unor astfel de subscrieri, cu consecința că sumele colectate în Belgia de asemenea organisme de plasament colectiv sunt supuse taxei respective în măsura în care rămân la dispoziția organismelor amintite?

               2)

               Articolele 49-55 și 56-[60] din Tratatul CE, eventual coroborate cu articolul 10 și cu articolul 293 a doua liniuță din Tratatul CE, trebuie interpretate în sensul că se opun ca un stat membru să modifice în mod unilateral criteriul de legătură al unui impozit astfel cum este prevăzut la articolul 161 și următoarele din Codul belgian privind taxele asupra succesiunii pentru a înlocui un criteriu de legătură personal întemeiat pe reședința contribuabilului și consacrat de dreptul fiscal internațional cu un pretins criteriu de legătură real care nu este consacrat de dreptul fiscal internațional, ținând seama de faptul că, pentru a-și afirma suveranitatea fiscală, statul membru adoptă o sancțiune specifică astfel cum este prevăzută la articolul 162 al treilea paragraf din Codul belgian privind taxele asupra succesiunii, doar în privința operatorilor străini?

               3)

               Articolele 49 și 56 din Tratatul CE, eventual coroborate cu articolul 10 și cu articolul 293 a doua liniuță din Tratatul CE, trebuie interpretate în sensul că se opun unui impozit precum cel descris mai sus care, în măsura în care nu ține seama în niciun fel de impozitele care se aplică deja în statul lor membru de origine organismelor de plasament colectiv constituite în alt stat membru, reprezintă o obligație financiară suplimentară de natură să afecteze comercializarea titlurilor lor de participare în Belgia?

               4)

               Directiva 85/611/CEE a Consiliului din 20 decembrie 1985 de coordonare a actelor cu putere de lege și a actelor administrative privind anumite organisme de plasament colectiv în valori mobiliare (2), eventual coroborată cu articolul 10 și cu articolul 293 a doua liniuță din Tratatul CE, trebuie interpretată în sensul că se opune unui impozit precum cel descris mai sus, în măsura în care acesta aduce atingere obiectivului principal al directivei de facilitare a comercializării titlurilor de participare ale organismelor de plasament colectiv în Uniunea Europeană?

               5)

               Articolele 49 și 56 din Tratatul CE trebuie interpretate în sensul că se opun obligațiilor administrative ocazionate de perceperea unui impozit precum cel descris mai sus în cazul organismelor de plasament colectiv constituite în alt stat membru care comercializează titlurile lor de participare în Belgia?

               6)

               Articolele 49 și 56 din Tratatul CE trebuie interpretate în sensul că se opun unei dispoziții de drept național precum articolul 162 al doilea paragraf din Codul belgian privind taxele asupra succesiunii prin faptul că această dispoziție prevede o sancțiune specifică pentru organismele de plasament colectiv constituite în alt stat membru care comercializează titlurile lor de participare în Belgia, și anume interdicția pronunțată de o instanță de a plasa pe viitor titluri de participare în Belgia în cazul omisiunii de a-și trimite declarația pentru 31 martie din fiecare an sau în cazul neplății taxei descrise mai sus?

      (1)  JO L 249, p. 25, Ediție specială, 09/vol. 1, p. 9.

      (2)  JO L 375, p. 3, Ediție specială, 06/vol. 1, p. 138.


title: Cauza T-547/12: Ordonanța Tribunalului din 5 decembrie 2014 – Teva Pharma și Teva Pharmaceuticals Europe/EMA

text:
               16.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 56/30

         Ordonanța Tribunalului din 5 decembrie 2014 – Teva Pharma și Teva Pharmaceuticals Europe/EMA
   (Cauza T-547/12) (1)

   (2015/C 056/42)
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei a șasea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 46, 16.2.2013.


title: Cauza T-183/14 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 10 iunie 2014 – Schmiedag/Comisia ( „Măsuri provizorii — Ajutoare de stat — Promovare națională a producției de energie electrică din surse regenerabile — Decizia Comisiei de a deschide procedura oficială de investigare în materia ajutoarelor de stat — Cerere de suspendare a executării — Urgență — Fumus boni juris” )

text:
               22.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 329/17

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 10 iunie 2014 – Schmiedag/Comisia
   (Cauza T-183/14 R)
   ((„Măsuri provizorii - Ajutoare de stat - Promovare națională a producției de energie electrică din surse regenerabile - Decizia Comisiei de a deschide procedura oficială de investigare în materia ajutoarelor de stat - Cerere de suspendare a executării - Urgență - Fumus boni juris”))
   2014/C 329/23
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Schmiedag GmbH (Hagen, Germania) (reprezentanți: H. Höfler, C. Kahle și V. Winkler, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: T. Maxian Rusche și R. Sauer, agenți)

      Obiectul

   Cerere de suspendare a efectelor juridice a deciziei prin care Comisia a deschis o procedură oficială de investigare în materia ajutoarelor de stat în ceea ce privește legea germană privind sursele regenerabile de energie

      Dispozitivul

               1)

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2)

               Anulează Decizia din 7 aprilie 2014, Schmiedag/Comisia (T-183/14 R).

               3)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza C-492/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Unabhängigen Finanzsenats, Außenstelle Linz (Austria) la 14 octombrie 2010 — Immobilien Linz GmbH & Co KG/Finanzamt Freistadt Rohrbach Urfahr

text:
               15.1.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 13/18

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Unabhängigen Finanzsenats, Außenstelle Linz (Austria) la 14 octombrie 2010 — Immobilien Linz GmbH & Co KG/Finanzamt Freistadt Rohrbach Urfahr
   (Cauza C-492/10)
   ()
   2011/C 13/31
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Linz

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Immobilien Linz GmbH & Co KG

      Pârât: Finanzamt Freistadt Rohrbach Urfahr

      Întrebarea preliminară

   Preluarea pierderilor unei societăți de către asociatul unic, organism de drept public, al cărui reprezentant a fost mandatat de organul competent să acorde anual pentru acoperirea pierderilor un ajutor financiar din partea asociatului, în valoare egală cu suma estimată în acest scop în proiectul de buget, respectiv în planul de afaceri, stabilit de societate înaintea începerii exercițiului financiar, constituie o majorare a activelor acestei societăți în sensul articolului 4 alineatul (2) litera (b) din Directiva 69/335/CEE (1) [articol care corespunde articolului 3 litera (h) din Directiva 2008/7/CE]?

      (1)  Directiva 69/335/CEE a Consiliului din 17 iulie 1969 privind taxele indirecte aplicate majorării capitalului (JO L 249, p. 25, Ediție specială, 09/vol. 1, p. 9).


title: Cauza C-133/15: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 10 mai 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Centrale Raad van Beroep – Țările de Jos) – H.C. Chavez-Vilchez și alții/Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank și alții (Trimitere preliminară — Cetățenia Uniunii — Articolul 20 TFUE — Drept de ședere într-un stat membru care condiționează accesul la ajutoarele sociale, precum și la alocațiile familiale — Resortisant al unei țări terțe care asigură întreținerea zilnică și efectivă a copilului său minor, resortisant al acestui stat membru — Obligația resortisantului unei țări terțe de a demonstra incapacitatea celuilalt părinte, resortisant al statului membru menționat, de a asigura îngrijirea copilului — Refuz al șederii care poate obliga copilul să părăsească teritoriul statului membru sau chiar teritoriul Uniunii)

text:
               24.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 239/4

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 10 mai 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Centrale Raad van Beroep – Țările de Jos) – H.C. Chavez-Vilchez și alții/Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank și alții
   (Cauza C-133/15) (1)

   ((Trimitere preliminară - Cetățenia Uniunii - Articolul 20 TFUE - Drept de ședere într-un stat membru care condiționează accesul la ajutoarele sociale, precum și la alocațiile familiale - Resortisant al unei țări terțe care asigură întreținerea zilnică și efectivă a copilului său minor, resortisant al acestui stat membru - Obligația resortisantului unei țări terțe de a demonstra incapacitatea celuilalt părinte, resortisant al statului membru menționat, de a asigura îngrijirea copilului - Refuz al șederii care poate obliga copilul să părăsească teritoriul statului membru sau chiar teritoriul Uniunii))
   (2017/C 239/05)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Centrale Raad van Beroep

      Părțile din procedura principală

      Apelante: H.C. Chavez-Vilchez, P. Pinas, U. Nikolic, X.V. Garcia Perez, J. Uwituze, I.O. Enowassam, A.E. Guerrero Chavez, Y.R.L. Wip

      Intimate: Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank, College van burgemeester en wethouders van de gemeente Arnhem, College van burgemeester en wethouders van de gemeente ’s-Gravenhage, College van burgemeester en wethouders van de gemeente ’s-Hertogenbosch, College van burgemeester en wethouders van de gemeente Amsterdam, College van burgemeester en wethouders van de gemeente Rijswijk, College van burgemeester en wethouders van de gemeente Rotterdam

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 20 TFUE trebuie interpretat în sensul că, pentru a aprecia dacă un copil, cetățean al Uniunii Europene, ar fi constrâns să părăsească teritoriul Uniunii în ansamblul său și ar fi, astfel, privat de beneficiul efectiv al esenței drepturilor pe care i le conferă acest articol în cazul în care părintelui său, resortisant al unei țări terțe, i s ar refuza recunoașterea unui drept de ședere în statul membru în cauză, împrejurarea că celălalt părinte, cetățean al Uniunii, este realmente capabil și pregătit să asigure singur îngrijirea zilnică și efectivă a copilului este un element pertinent, dar nu suficient pentru a putea constata absența, între părintele resortisant al unei țări terțe și copil, a unei relații de dependență de așa natură încât acesta din urmă ar fi supus unei asemenea constrângeri în cazul unui astfel de refuz. O asemenea constatare trebuie să fie întemeiată pe luarea în considerare, în interesul superior al copilului, a tuturor împrejurărilor speței, în special a vârstei sale, a dezvoltării sale fizice și emoționale, a gradului relației sale afective atât cu părintele cetățean al Uniunii, cât și cu părintele resortisant al unei țări terțe, precum și a riscului pe care separarea de acesta din urmă l ar genera pentru echilibrul său.

               2)

               Articolul 20 TFUE trebuie interpretat în sensul că nu se opune ca un stat membru să condiționeze dreptul de ședere pe teritoriul său al unui resortisant al unei țări terțe, părinte al unui copil minor care are cetățenia acestui stat membru, căruia îi asigură îngrijirea zilnică și efectivă, de obligația acestui resortisant de a prezenta elementele care permit să se stabilească faptul că o decizie prin care se refuză dreptul de ședere părintelui resortisant al unei țări terțe l ar priva pe copil de beneficiul efectiv al esenței drepturilor aferente statutului de cetățean al Uniunii, obligându-l să părăsească teritoriul Uniunii luat în ansamblul său. Cu toate acestea, revine autorităților competente ale statului membru în cauză obligația de a efectua, pe baza elementelor furnizate de resortisantul unei țări terțe, cercetările necesare pentru a putea aprecia, în lumina tuturor împrejurărilor speței, dacă o decizie de refuz ar avea asemenea consecințe.

      (1)  JO C 178, 1.6.2015.


title: Cauza T-902/16: Acțiune introdusă la 21 decembrie 2016 – HeidelbergCement/Comisia

text:
               20.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 53/40

         Acțiune introdusă la 21 decembrie 2016 – HeidelbergCement/Comisia
   (Cauza T-902/16)
   (2017/C 053/49)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: HeidelbergCement AG (Heidelberg, Germania) (reprezentanți: U. Denzel, C. von Köckritz, P. Pichler și H. Weiß, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei (2016) 6591 final a Comisiei din 10 octombrie 2016 de inițiere a procedurii prevăzute la articolul 6 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 139/2004 (1) al Consiliului în cazul M. 7878 – HeidelbergerCement/Schwenk/Cemex Hungary/Cemex Croatia privind preconizata achiziție de către Duna-Dráva Cement Kft. a 100 % din acțiunile Cemex Hratska dd. și Cemex Hungária Építőanyagok Kft. și

               —

               în orice caz, obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă un singur motiv.
   În opinia reclamantei, Comisia a săvârșit o eroare vădită de apreciere atunci când a considerat că reclamanta și Schwenk Zement KG – iar nu Duna-Dráva Cement Kft., societate în comun cu funcționalitate deplină în care reclamanta și Schwenk Zement KG dețin fiecare o participație de control de 50 % – sunt „întreprinderi implicate” și a concluzionat astfel că operațiunea are o „dimensiune comunitară” în sensul articolului 1 din Regulamentul (CE) nr. 139/2004 al Consiliului. În opinia reclamantei, în realitate, Comisia nu este competentă să adopte decizia contestată și să evalueze operațiunea pe baza regulamentului menționat și, prin urmare, decizia atacată încalcă articolul 1 din acest regulament și principiile securității juridice și subsidiarității, care stau la baza acestuia.
   În primul rând, reclamanta susține că Comisia a săvârșit o eroare de drept și o eroare vădită de apreciere întemeindu-se pe articolul 147 din Comunicarea jurisdicțională consolidată (2) pentru a califica reclamanta și SchwenkZement KG, iar nu Duna-Dráva Cement Kft., drept „întreprinderi implicate”.
   În al doilea rând, reclamanta susține că articolul 147 din Comunicarea jurisdicțională consolidată ar fi nelegal dacă ar putea efectiv să fie aplicat în speță, din cauza unei încălcări a articolului 1 din Regulamentul (CE) nr. 139/2004 și a principiilor securității juridice și subsidiarității, care stau la baza acestuia.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 139/2004 al Consiliului din 20 ianuarie 2004 privind controlul concentrărilor economice între întreprinderi (JO L 24, p. 1, Ediţie specială, 08/vol. 1, p. 201).

      (2)  Comunicare jurisdicţională consolidată a Comisiei în temeiul Regulamentului (CE) nr. 139/2004 al Consiliului privind controlul concentrărilor economice între întreprinderi (JO C 95, p. 1).


title: Cauza T-588/13: Ordonanța Tribunalului din 8 iulie 2014 – Deutsche Rockwool Mineralwoll/OHMI – A. Weber (JETROC)

text:
               22.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 329/26

         Ordonanța Tribunalului din 8 iulie 2014 – Deutsche Rockwool Mineralwoll/OHMI – A. Weber (JETROC)
   (Cauza T-588/13) (1)

   2014/C 329/43
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei întâi a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 24, 25.1.2014.


title: Cauza F-43/09: Acțiune introdusă la 15 aprilie 2009 — van Heuckelom/Europol

text:
               1.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 180/63

         Acțiune introdusă la 15 aprilie 2009 — van Heuckelom/Europol
   (Cauza F-43/09)
   2009/C 180/117
   Limba de procedură: olandeza

      Părțile

      Reclamant: Carlo van Heuckelom (Haga, Țările de Jos) (reprezentanți: J. Damminghs și D. Dane, avocați)

      Pârât: Oficiul European de Poliție (Europol)

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei din 14 iulie 2008 prin care se atribuie reclamantului o singură treaptă de încadrare în grad, precum și a deciziei din 19 ianuarie 2009 de respingere a reclamației introduse împotriva primei decizii

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei din 19 ianuarie 2009 de respingere a reclamației introduse de reclamant împotriva deciziei din 14 iulie 2008 și, de asemenea, anularea acestei ultime decizii din 14 iulie 2008 prin care se acordă reclamantului o treaptă începând cu 1 aprilie 2008;

               —

               obligarea Europol la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-222/12: Hotărârea Curții (Camera a şasea) din 13 martie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Tartu Ringkonnakohus – Estonia)– A Karuse AS/Politsei- ja Piirivalveamet (Transporturi rutiere  — Regulamentul (CE) nr. 561/2006  — Obligație de utilizare a unui tahograf  — Derogare pentru vehicule utilizate de serviciile de întreținere a drumurilor  — Vehicul care transportă pietriș de la locul de încărcare la locul unde se desfășoară lucrările de întreținere a drumurilor)

text:
               5.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 135/3

         Hotărârea Curții (Camera a şasea) din 13 martie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Tartu Ringkonnakohus – Estonia)– A Karuse AS/Politsei- ja Piirivalveamet
   (Cauza C-222/12) (1)

   ((Transporturi rutiere - Regulamentul (CE) nr. 561/2006 - Obligație de utilizare a unui tahograf - Derogare pentru vehicule utilizate de serviciile de întreținere a drumurilor - Vehicul care transportă pietriș de la locul de încărcare la locul unde se desfășoară lucrările de întreținere a drumurilor))
   2014/C 135/03
   Limba de procedură: estona

      Instanța de trimitere

   Tartu Ringkonnakohus

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: A Karuse AS

      Pârâtă: Politsei- ja Piirivalveamet

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare – Tartu Ringkonnakohus – Interpretarea articolului 13 alineatul (1) litera (h) din Regulamentul (CE) nr. 561/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 martie 2006 privind armonizarea anumitor dispoziții ale legislației sociale în domeniul transporturilor rutiere, de modificare a Regulamentelor (CEE) nr. 3821/85 și (CE) nr. 2135/98 ale Consiliului și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 3820/85 al Consiliului (JO L 102, p. 1, Ediție specială, 05/vol. 8, p. 241) – Obligația de utilizare a unui tahograf – Derogare de la obligație pentru vehiculele utilizate de serviciile de întreținere a drumurilor – Autobasculantă cu masa maximă de 25,5 tone care transportă pietriș de carieră pe un drum național spre locul în care se desfășoară lucrările de reparație și de întreținere a drumurilor

      Dispozitivul

      Noțiunea „vehicule utilizate de serviciile de întreținere a drumurilor”, care figurează la articolul 13 alineatul (1) litera (h) din Regulamentul (CE) nr. 561/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 martie 2006 privind armonizarea anumitor dispoziții ale legislației sociale în domeniul transporturilor rutiere, de modificare a Regulamentelor (CEE) nr. 3821/85 și (CE) nr. 2135/98 ale Consiliului și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 3820/85 al Consiliului, vehicule care pot fi scutite de utilizarea unui tahograf, trebuie interpretată în sensul că include vehiculele care transportă materiale la locul unde se desfășoară lucrările de întreținere a drumurilor, cu condiția ca transportul să fie în totalitate și în exclusivitate în legătură cu realizarea lucrărilor respective și să constituie o activitate accesorie acestuia. Revine instanței naționale sarcina de a verifica, ținând seama de toate elementele pertinente în cauza principală, dacă această situație se regăsește în speță.

      (1)  JO C 209, 14.7.2012.


title: Cauza T-484/07: Acțiune introdusă la 22 decembrie 2007 — România/Comisia Comunităților Europene

text:
               23.2.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 51/57

         Acțiune introdusă la 22 decembrie 2007 — România/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-484/07)
   (2008/C 51/103)
   Limba de procedură: româna
   Părțile

      Reclamantă: România (reprezentanți: domnul Aurel Ciobanu-Dordea, agent, doamnele Emilia Gane și Dumitra Mereuță, consilieri)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei C(2007) 5253 final a Comisiei din 26 octombrie 2007 privind planul național de alocare de certificate de emisii de gaze cu efect de seră pentru perioada 2008-2012 notificat de România în temeiul Directivei 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Prin decizia contestată, Comisia a respins parțial planul național de alocare de certificate de emisii de gaze cu efect de seră pentru perioada 2008-2012 notificat de România în temeiul Directivei 2003/87/CE (1), reducând numărul total de certificate care urmează să fie alocat pentru schema comunitară cu 19,754248 milioane de tone CO2 echivalent anual și stabilind că nu se va depăși cantitatea anuală medie totală de 75,944352 milioane de tone a cotelor de emisie care pot fi alocate.
   În susținerea acțiunii sale, reclamanta invocă următoarele:

               —

               Comisia nu a respectat articolul 9 alineatele (1) și (3) și articolul 11 alineatul (2) din Directiva 2003/87/CE, întrucât a stabilit, cu titlu obligatoriu, pe baza unei metode proprii, cantitatea totală a cotelor de emisie care pot fi alocate de România, depășindu-și astfel competențele;

               —

               Comisia a aplicat o metodă lipsită de transparență pentru determinarea cantității totale a cotelor de emisie, încălcând astfel atât articolul 9 alineatul (3), cât și articolul 9 alineatul (1) din Directiva 2003/87/CE;

               —

               în contextul aplicării propriei metode, Comisia a încălcat principiul nediscriminării;

               —

               Comisia nu a respectat articolul 9 alineatul (3) din Directiva 2003/87/CE și articolul 253 CE, întrucât nu a motivat temeinic Decizia C(2007) 5253 final.

      (1)  Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 octombrie 2003 de stabilire a unui sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în cadrul Comunității și de modificare a Directivei 96/61/CE a Consiliului (JO L 275, 25.10.2003, p. 32, Ediție specială, 15/vol. 10, p. 78).


title: Cauza C-132/15 P: Ordonanța Vicepreședintelui Curții din 18 decembrie 2015 – Curtea de Justiție a Uniunii Europene/Comisia Europeană, Aalberts Industries NV

text:
               29.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 78/11

         Ordonanța Vicepreședintelui Curții din 18 decembrie 2015 – Curtea de Justiție a Uniunii Europene/Comisia Europeană, Aalberts Industries NV
   (Cauza C-132/15 P) (1)

   (2016/C 078/15)
   Limba de procedură: neerlandeza
   Vicepreședintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 205, 22.6.2015.


title: Cauza T-20/07 P: Recurs introdus la data de 26 ianuarie 2007 de către Comisia Europeană împotriva hotărârii pronunțate la data de 14 noiembrie 2006 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-100/05, Chatziioannidou/Comisie

text:
               24.3.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 69/22

         Recurs introdus la data de 26 ianuarie 2007 de către Comisia Europeană împotriva hotărârii pronunțate la data de 14 noiembrie 2006 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-100/05, Chatziioannidou/Comisie
   (Cauza T-20/07 P)
   (2007/C 69/50)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Recurentă: Comisia Comunităților Europene, (Bruxelles, Belgia), (reprezentanți: K. Hermann și D. Martin, agenți)

      Intimată: Eleni Chatziioannidou (Auderghem, Belgia)
   Concluziile recurentei

               —

               anularea hotărârii Tribunalului Funcției Publice din 14 noiembrie 2006 pronunțate în cauza F-100/05;

               —

               respingerea acțiunii introduse de dna Chatziioannidou;

               —

               obligarea fiecărei părți la plata propriilor cheltuieli de judecată efectuate pentru acest grad de jurisdicție și pentru procedura în fața Tribunalului Funcției Publice.

         Motivele și principalele argumente
   Prin hotărârea din 14 noiembrie 2006 a cărei anulare este solicitată în cadrul prezentului recurs, Tribunalul Funcției Publice (TFP) a anulat deciziile Comisiei, din 30 noiembrie 2004 și din 20 februarie 2005 privind calculul anilor de plată a contribuțiilor la sistemul de pensii al E. Chatziioannidou ca urmare a transferului către sistemul comunitar al echivalentului actuarial al drepturilor de pensie dobândite de aceasta în Grecia.
   În sprijinul cererii de anulare a respectivei hotărâri, Comisia invocă un singur motiv rezultat din nerespectarea Regulamentelor nr. 1103/97 (1) și nr. 974/98 (2) precum și din DGPA ale articolului 11 din anexa VIII (3). Comisia susține că premisa pe care se întemeiază în întregime raționament al TFP, decurge din interpretarea eronată a domeniului de aplicare a Regulamentului nr. 1103/97. Comisia susține că, spre deosebire de ceea ce consideră Tribunalul, regulamentul în cauză are ca obiect menținerea angajamentelor contractuale asumate de particulari, nu însă a celor asumate de colectivitățile publice. În plus, aceasta susține că, în orice caz, respectiva remarcă nu ar fi pertinentă în speță deoarece Comisia nu și-a luat niciun angajament față de E. Chatziioannidou la data intrării în vigoare a euro și astfel, principiul continuității contractuale evocat în articolul 3 din Regulamentul nr. 1103/97 nu era aplicabil, din punct de vedere juridic, în speță. Dimpotrivă, Regulamentul nr. 974/98, în special articolul 14 din acesta, ar trebui, potrivit Comisiei, să își găsească aplicarea în speță și DGPA ar trebui interpretate în lumina acestuia. În consecință, în cadrul unui transfer posterior introducerii euro, a drepturile de pensie dobândite în Grecia, țară care a adoptat euro, dispoziția din articolul 4 alineatul (4) din DGPA, care prevede modalitățile de schimb în euro al sumelor transferate într-o altă monedă decât euro, nu ar trebui să se aplice. Comisia susține de asemenea că, spre deosebire de poziția Tribunalului, datorită partajării competențelor pentru aplicarea articolului 11 alineatul (2) din anexa VIII a Statutului funcționarilor între Comisie și autoritățile naționale, E. Chatziioannidou nu ar putea să conteste față de Comisie metoda de calcul a sumei echivalentului actuarial transferat Comisiei de către autoritățile grecești deoarece numai acestea din urmă erau competente pentru a alege o metodă adecvată, autoritățile grecești transferând în contul Comunităților o sumă deja exprimată în euro.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1103/97 al Consiliului din 17 iunie 1997 privind anumite dispoziţii referitoare la introducerea monedei euro, JO L 162, p. 1.

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 974/98 al Consiliului din 3 mai 1998 privind introducerea euro, JO L 139, p. 1.

      (3)  Dispoziţii generale de punere în aplicare a articolelor 11 și 12 din anexa VIII din Statutul funcţionarilor, modificat prin Regulamentul (CE, Euratom) nr. 723/2004 al Consiliului din 22 martie 2004 (JO L 124, p. 1).


title: Cauza F-120/12: Acțiune introdusă la 17 octombrie 2012 — ZZ/Europol

text:
               8.12.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 379/36

         Acțiune introdusă la 17 octombrie 2012 — ZZ/Europol
   (Cauza F-120/12)
   2012/C 379/62
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: ZZ (reprezentant: J.-J. Ghosez, avocat)

      Pârât: Oficiul European de Poliție (Europol)

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei Europol de a nu reînnoi contractul reclamantei pe o perioadă nedeterminată și obligarea Europol la plata diferenței dintre remunerația pe care reclamanta ar fi putut să o primească dacă ar fi continuat să își exercite atribuțiile în cadrul Europol și orice altă indemnizație primită efectiv începând cu 1 martie 2012.

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei adoptate de pârât la 28 noiembrie 2011 prin care pârâtul o informează pe reclamantă că nu îi va reînnoi contractul pe perioadă determinată care va expira la 29 februarie 2012;

               —

               obligarea pârâtului să plătească reclamantei diferența dintre, pe de o parte, cuantumul remunerației pe care ar fi putut să o primească dacă ar fi continuat să își exercite atribuțiile în cadrul acestuia și, pe de altă parte, cuantumul remunerației, al onorariilor, al indemnizației de șomaj sau al oricărei alte indemnizații compensatorii primite efectiv de reclamantă începând cu data de 1 martie 2012 în locul remunerației pe care o primea în calitate de agent temporar;

               —

               obligarea Europol la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-66/01: Hotărârea Tribunalului din 25 iunie 2010 — Imperial Chemical Industries/Comisia ( „Concurență — Abuz de poziție dominantă — Piața sodei în Regatul Unit — Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 82 CE — Prescrierea dreptului Comisiei de a aplica amenzi sau sancțiuni — Termen rezonabil — Norme fundamentale de procedură — Autoritate de lucru judecat — Existența poziției dominante — Folosire abuzivă a poziției dominante — Afectarea comerțului dintre statele membre — Amendă — Gravitatea și durata încălcării — Circumstanțe atenuante” )

text:
               14.8.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 221/33

         Hotărârea Tribunalului din 25 iunie 2010 — Imperial Chemical Industries/Comisia
   (Cauza T-66/01) (1)

   (Concurență - Abuz de poziție dominantă - Piața sodei în Regatul Unit - Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 82 CE - Prescrierea dreptului Comisiei de a aplica amenzi sau sancțiuni - Termen rezonabil - Norme fundamentale de procedură - Autoritate de lucru judecat - Existența poziției dominante - Folosire abuzivă a poziției dominante - Afectarea comerțului dintre statele membre - Amendă - Gravitatea și durata încălcării - Circumstanțe atenuante)
   2010/C 221/51
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Imperial Chemical Industries Ltd, fostă Imperial Chemical Industries plc (Londra, Regatul Unit) (reprezentanți: inițial D. Vaughan, D. Anderson, QC, S. Lee, barrister, S. Turner, S. Berwick și R. Coles, solicitors, ulterior D. Vaughan, S. Lee, S. Berwick și S. Ford, barrister)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall și P. Oliver, agenți, asistați de J. Flynn, QC, și C. West, barrister)

      Obiectul

   Cu titlu principal, cerere de anulare a Deciziei 2003/7/CE a Comisiei din 13 decembrie 2000 privind o procedură de aplicare a articolului 82 [CE] (cazul COMP/33.133 — D: Carbonat de sodiu — ICI) (JO 2003, L 10, p. 33) și, cu titlu subsidiar, cerere de anulare sau de reducere a amenzii aplicate reclamantei

      Dispozitivul

               1.

               Anulează articolul 1 din Decizia 2003/7/CE a Comisiei din 13 decembrie 2000 privind o procedură de aplicare a articolului 82 [CE] (cazul COMP/33.133 — D: Carbonat de sodiu — ICI), în măsura în care acesta declară că Imperial Chemical Industries Ltd a încălcat dispozițiile articolului 82 CE în 1983.

               2.

               Stabilește cuantumul amenzii aplicate Imperial Chemical Industries prin articolul 2 din Decizia 2003/7 la 8 milioane de euro.

               3.

               Respinge celelalte capete de cerere.

               4.

               Imperial Chemical Industries suportă patru cincimi din propriile cheltuieli de judecată și patru cincimi din cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

               5.

               Comisia suportă o cincime din propriile cheltuieli de judecată și o cincime din cheltuielile de judecată efectuate de Imperial Chemical Industries.

      (1)  JO C 150, 19.5.2001.


title: Cauza C-119/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Apelacyjny w Warszawie (Polonia) la 9 martie 2015 – Biuro podróży „Partner” Sp. z o.o, Sp. komandytowa w Dąbrowie Górniczej/Prezes Urzędu Ochrony Konkurencji i Konsumentów

text:
               15.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 198/18

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Apelacyjny w Warszawie (Polonia) la 9 martie 2015 – Biuro podróży „Partner” Sp. z o.o, Sp. komandytowa w Dąbrowie Górniczej/Prezes Urzędu Ochrony Konkurencji i Konsumentów
   (Cauza C-119/15)
   (2015/C 198/24)
   Limba de procedură: polona

      Instanța de trimitere

   Sąd Apelacyjny w Warszawie

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Biuro podróży „Partner” Sp. z o.o, Sp. komandytowa w Dąbrowie Górniczej

      Pârâtă: Prezes Urzędu Ochrony Konkurencji i Konsumentów

      Întrebările preliminare

               1)

               În lumina articolului 6 alineatul (1) și a articolului 7 din Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii (1), coroborate cu articolele 1 și 2 din Directiva 2009/22/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2009 privind acțiunile în încetare în ceea ce privește protecția intereselor consumatorilor (2), se poate considera că utilizarea unor clauze în Condițiile comerciale generale, cu un conținut identic cu cel al clauzelor declarate nelegale printr-o hotărâre judecătorească definitivă și înscrise în Registrul clauzelor interzise, care se referă la un întreprinzător care nu a participat la procedura finalizată cu înscrierea în Registrul clauzelor interzise, este o acțiune ilicită care, în raport cu dreptul național, reprezintă o practică ce încalcă interesele colective ale consumatorilor și pentru acest motiv justifică aplicarea unei amenzi în cadrul unei proceduri administrative la nivel național?

               2)

               În lumina articolului 267 al treilea paragraf din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, o instanță de apel a cărei hotărâre poate fi atacată cu recurs, astfel cum prevede Codul polonez de procedură civilă, este o instanță ale cărei decizii nu sunt supuse unei căi de atac în dreptul național sau Sąd Najwyższy (Înalta Curte), care are competenţa de soluționare a recursului, este o astfel de instanță?

      (1)  JO L 95, p. 29, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 273.

      (2)  JO L 110, p. 30.


title: Cauza C-190/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Wojewódzki Sąd Administracyjny w Bydgoszczy (Polonia) la 23 aprilie 2012 — Emerging Markets Series of DFA Investment Trust Company/Dyrektor Izby Skarbowej w Bydgoszczy

text:
               14.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/4

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Wojewódzki Sąd Administracyjny w Bydgoszczy (Polonia) la 23 aprilie 2012 — Emerging Markets Series of DFA Investment Trust Company/Dyrektor Izby Skarbowej w Bydgoszczy
   (Cauza C-190/12)
   2012/C 209/05
   Limba de procedură: polona

      Instanța de trimitere

   Wojewódzki Sąd Administracyjny w Bydgoszczy

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Emerging Markets Series of DFA Investment Trust Company

      Pârât: Dyrektor Izby Skarbowej w Bydgoszczy

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 56 alineatul (1) CE (în prezent articolul 63 TFUE) se aplică în privința aprecierii admisibilității aplicării de către un stat membru a unor dispoziții naționale care fac o diferențiere în ceea ce privește situația juridică a persoanelor impozabile prin aceea că acordă, în cadrul unei scutiri generale personale, fondurilor de investiții cu sediul într-un stat membru al Uniunii Europene, scutirea de impozitul forfetar pe profit pentru dividendele obținute, însă nu prevăd o astfel de scutire pentru un fond de investiții care este rezident în scopuri fiscale în Statele Unite ale Americii?

               2.

               Tratamentul diferențiat, prevăzut în dreptul național cu privire la scutirea personală în domeniul impozitului pe profit, al fondurilor cu sediul într-o țară terță și al fondurilor cu sediul într-un stat membru al Uniunii Europene poate fi considerat justificat în lumina articolului 58 alineatul (1) litera (a) CE coroborat cu articolul 58 alineatul (3) CE [în prezent articolul 65 alineatul (1) litera (a) TFUE coroborat cu articolul 65 alineatul (3) TFUE]?


title: Cauza C-611/11 P: Ordonanța Curții din 10 octombrie 2012 — ara AG/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Allrounder SARL [Recurs — Marcă comunitară — Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) — Înregistrare internațională care desemnează Comunitatea Europeană — Marcă figurativă A cu două motive triunghiulare — Marca națională verbală anterioară A — Motive relative de refuz — Lipsa riscului de confuzie]

text:
               6.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 101/4

         Ordonanța Curții din 10 octombrie 2012 — ara AG/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Allrounder SARL
   (Cauza C-611/11 P) (1)

   (Recurs - Marcă comunitară - Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) - Înregistrare internațională care desemnează Comunitatea Europeană - Marcă figurativă A cu două motive triunghiulare - Marca națională verbală anterioară A - Motive relative de refuz - Lipsa riscului de confuzie)
   2013/C 101/07
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: ara AG (reprezentant: M. Gail, Rechtsanwalt)

      Celelalte părți din procedură: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent), Allrounder SARL (reprezentant: N. Boespflug, avocat)

      Obiectul

   Recurs introdus împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 22 septembrie 2011, ara/OAPI — Allrounder (A cu două motive triunghiulare) (T-174/10) prin care a fost respinsă acțiunea formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 26 ianuarie 2010 (cauza R 481/2009-1), privind o procedură de opoziție între ara și Allrounder — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, p.1) — Marcă figurativă A cu două motive triunghiulare — Opoziție a titularului mărcii verbale naționale „A” — Risc de confuzie între două mărci — Aprecierea eronată a caracterului distinctiv

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Obligă ara AG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 133, 5.5.2012


title: Cauza T-32/16: Ordonanța Tribunalului din 25 octombrie 2015 – Republica Cehă/Comisia

text:
               19.12.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 475/25

         Ordonanța Tribunalului din 25 octombrie 2015 – Republica Cehă/Comisia
   (Cauza T-32/16) (1)

   (2016/C 475/37)
   Limba de procedură: ceha
   Președintele Camerei a șaptea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 98, 14.3.2016.


title: Cauza T-263/10: Acțiune introdusă la 16 iunie 2010 — Spania/Comisia

text:
               14.8.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 221/52

         Acțiune introdusă la 16 iunie 2010 — Spania/Comisia
   (Cauza T-263/10)
   ()
   2010/C 221/83
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamant: Regatul Spaniei (reprezentant: N. Díaz Abad, abogado del Estado)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea Deciziei Comisiei Europene din 8 aprilie 2010, prin care se prevede suspendarea cererii de plată intermediară introduse de Spania la 17 decembrie 2009, pentru motivele prezentate în prima secțiune a motivelor și principalelor argumente din cererea introductivă;

               —

               admiterea cererii privind plata de penalități de către Comisia Europeană, ca urmare a întârzierii la plata efectivă a sumelor intermediare solicitate, suspendată în mod neîntemeiat;

               —

               obligarea instituției pârâte la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Acțiunea este îndreptată împotriva deciziei Comisiei de a suspenda termenul de plată al cererii privind plata intermediară introduse de Spania la 17 decembrie 2009. Respectiva cerere de plată intermediară, care se ridică la o valoare de 2 717 227,26 euro, corespunde Programului operativ de intervenție comunitară a Fondului social european în cadrul obiectivului „Competitivitate regională al Comunidad Autónoma de Baleares” (CCI 2007ESO52PO005).
   În susținerea concluziilor sale, reclamantul invocă următoarele motive:

               —

               Încălcarea articolului 91 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 1083/2006 (1) al Consiliului din 11 iulie 2006, de stabilire a anumitor dispoziții generale privind Fondul European de Dezvoltare Regională, Fondul Social European și Fondul de coeziune, în măsura în care Comisia, fără niciun raport al unui organism de audit național sau comunitar care să pună în evidență existența unor deficiențe semnificative în funcționarea sistemelor de funcțiune și control, și fără să existe asemenea deficiențe, a ordonat, prin decizia atacată, suspendarea termenului de plată a cererii de plată intermediară formulate de Spania.

               —

               Încălcarea strategiei de control aprobate de Comisie, deoarece Comisia a ordonat suspendarea termenului de plată a respectivei plăți intermediare întrucât a considerat că lipsa auditului sistemelor constituie o întârziere semnificativă în executarea strategiei, în măsura în care această strategie permitea Regatului Spaniei să prezinte auditul sistemelor până la 30 iunie 2010.

               —

               Încălcarea principiului securității juridice, în măsura în care Comisia impută Regatului Spaniei că a întârziat efectuarea auditului sistemelor în raport cu termenul prevăzut în calendarul convenit cu Comisia însăși, întrucât această cerință nu putea fi prevăzută de autoritățile spaniole.

               —

               Încălcarea principiului încrederii legitime, în măsura în care autoritățile naționale au acționat pe baza unor calendare de audit pe care Comisia le aprobase în strategie, calendare care au fost respectate, fără ca, în vreun moment, Comisia să arate că acest lucru implica vreo deficiență în sistemul de gestiune și control.

               —

               Încălcarea principiului proporționalității deoarece măsura adoptată de Comisie este disproporționată și contrară unei gestiuni financiare eficiente și există alte instrumente juridice mai puțin oneroase pentru a atinge același obiectiv.

               —

               În ultimul rând, Regatul Spaniei solicită penalități de întârziere în temeiul articolului 87 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1083/2006, al articolului 83 din Regulamentul nr. 1605/2002 (2) și al articolului 106 alineatul (5) din Regulamentul nr. 2342/2002 al Comisiei (3).

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1083/2006 al Consiliului din 11 iulie 2006, de stabilire a anumitor dispoziții generale privind Fondul European de Dezvoltare Regională, Fondul Social European și Fondul de coeziune și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1260/1999 (JO L 210, p. 25, Ediție specială, 14/vol. 2, p. 64).

      (2)  Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului din 25 iunie 2002 privind regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene (JO L 25, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 198).

      (3)  Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2342/2002 al Comisiei din 23 decembrie 2002 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului privind regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene (JO L 357, p. 1, Ediție specială, 01/vol. 4, p. 3).


title: Cauza F-80/11: Acțiune introdusă la 3 august 2011 — ZZ/Centrul European de Prevenire și Control al Bolilor

text:
               29.10.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 319/30

         Acțiune introdusă la 3 august 2011 — ZZ/Centrul European de Prevenire și Control al Bolilor
   (Cauza F-80/11)
   2011/C 319/65
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentanți: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal și D. Abreu Caldas, avocați)

      Pârât: Centrul European de Prevenire și Control al Bolilor

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei de reziliere a contractului reclamantului pentru motive disciplinare și plata unei sume reprezentând repararea prejudiciului material și moral pretins a fi suferit

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei autorității împuternicite să încheie contractele, din 11 octombrie 2010 de reziliere în mod anticipat a contractului reclamantului, cu un preaviz de două luni, care încetează la 11 decembrie 2010;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată, precum și la plata unei sume de 300 000 de euro cu titlu de reparație a prejudiciului material și moral suferit de reclamant.


title: Cauza T-712/13: Acțiune introdusă la 20 decembrie 2013 — Monster Energy/OAPI (REHABILITATE)

text:
               1.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 61/16

         Acțiune introdusă la 20 decembrie 2013 — Monster Energy/OAPI (REHABILITATE)
   (Cauza T-712/13)
   2014/C 61/29
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Monster Energy Company (Corona, Statele Unite) (reprezentant: P. Brownlow, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei întâi a de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 17 octombrie 2013 pronunțate în cauza R 609/2013-1;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca verbală „REHABILITATE” pentru produse din clasele 5, 30 și 32 — cererea de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 10 834 802.

      Decizia examinatorului: respinge cererea.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-274/11 P: Hotărârea Tribunalului din 7 decembrie 2011 — Mioni/Comisia ( „Recurs — Funcție publică — Agenți contractuali — Indemnizație de expatriere — Condții prevăzute la articolul 4 din anexa VII la Statut — Noțiunea «domiciliu» — Denaturarea faptelor — Recurs în parte vădit inadmisibil și în parte vădit nefondat” )

text:
               11.2.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 39/14

         Hotărârea Tribunalului din 7 decembrie 2011 — Mioni/Comisia
   (Cauza T-274/11 P) (1)

   (Recurs - Funcție publică - Agenți contractuali - Indemnizație de expatriere - Condții prevăzute la articolul 4 din anexa VII la Statut - Noțiunea «domiciliu» - Denaturarea faptelor - Recurs în parte vădit inadmisibil și în parte vădit nefondat)
   2012/C 39/28
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurent: Gaëtan Barthélémy Maxence Mioni (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: L. Vogel, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană (reprezentanți: D. Martin și B. Eggers, agenți)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera a doua) din 15 martie 2011, Mioni/Comisia (F-28/10, nepublicată încă în Repertoriu) și prin care se urmărește anularea acestei hotărâri

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Domnul Gaëtan Barthélémy Maxence Mioni suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană în cadrul prezentei proceduri.

      (1)  JO C 232, 6.8.2011.


title: Cauza C-372/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Supremo (Spania) la 13 iulie 2015 – Dow Chemical Ibérica S.A./Administración del Estado

text:
               21.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 311/41

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Supremo (Spania) la 13 iulie 2015 – Dow Chemical Ibérica S.A./Administración del Estado
   (Cauza C-372/15)
   (2015/C 311/44)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Tribunal Supremo

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Dow Chemical Ibérica S.A.

      Pârâtă: Administración del Estado

      Întrebările preliminare

               1)

               Decizia 2013/448/UE (1) este contrară articolului 296 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene și articolului 41 din Carta drepturilor fundamentale (2) prin aceea că factorul de corecție a fost stabilit prin intermediul unui mecanism care, încălcând obligația de motivare, nu permite operatorilor de instalații afectați să ia cunoștință de informațiile, calculele și criteriile avute în vedere pentru adoptarea acestuia?

               2)

               Prin modul în care stabilește plafonul pentru emisiile provenite din industrie și factorul de corecție transsectorial, prevăzute la articolul 10a alineatul (5) din Directiva 2003/87/CE (3) și la articolul 15 din Decizia 2011/278/UE (4), Decizia 2013/448/UE încalcă articolul 10a alineatul (1) și articolul 23 alineatul (3) din Directiva din 2003, menționată anterior, întrucât nu a fost întocmită în conformitate cu procedura de reglementare cu control prevăzută de Decizia 1999/468/CE (5)?

               3)

               Având în vedere că Decizia 2013/448/UE și/sau articolul 15 din Decizia 2011/278/UE creează o asimetrie între:

                           —

                           baza de calcul prevăzută la articolul 10a alineatul (5) literele (a) și (b) din [Directiva 2003/87/CE], prin faptul că nu include emisiile provenite din producerea de energie electrică prin arderea gazelor reziduale și prin cogenerarea de energie termică în instalațiile menționate în anexa I la directiva respectivă, și

                           —

                           criteriile stabilite la articolul 10a alineatele (1) și (4) din aceeași directivă în vederea alocării de cote cu titlu gratuit, care, în schimb, include această categorie de emisii:

                                       a)

                                       Decizia 2013/448/UE și/sau articolul 15 din Decizia 2011/278/UE încalcă articolul 10a alineatul (5) coroborat cu articolul 3 litera (u) și cu articolul 10a alineatul (1) al treilea paragraf in fine din Directiva 2003/87/CE, ca urmare a faptului că prevăd că emisiile produse prin arderea gazelor reziduale sau prin generarea de energie termică în instalațiile care produc energie electrică, menționate în anexa I la directiva respectivă, sunt considerate, în orice caz, emisii ale „producătorilor de energie electrică” în vederea stabilirii plafonului pentru emisiile industriale și, prin urmare, trebuie excluse din acest calcul?

                                       b)

                                       Chiar și în cazul unui răspuns negativ la întrebarea anterioară, Decizia 2013/448/UE și/sau articolul 15 din Decizia 2011/278/UE încalcă articolul 10a alineatul (5) din Directiva 2003/87/CE și/sau obiectivele acesteia ca urmare a faptului că exclud din baza de calcul a plafonului pentru emisiile industriale, prevăzut de dispoziția respectivă, emisiile provenite din producerea de energie electrică prin arderea gazelor reziduale și prin cogenerare termică în instalațiile menționate în anexa I la directiva respectivă, pentru care, cu toate acestea, se pot aloca cote de emisie cu titlu gratuit în conformitate cu articolul 10a alineatele (1)-(4) din aceeași directivă?

               4)

               Decizia 2013/448/UE a Comisiei și, eventual, Decizia 2011/278/UE, pe care o pune în aplicare prima decizie menționată, sunt contrare articolului 10a alineatul (12) din directivă, întrucât extind factorul de corecție transsectorial la sectoarele prevăzute de Decizia 2010/2/UE (6) (în prezent, Decizia 2014/746/UE (7)) a Comisiei ca sectoare expuse unui risc semnificativ de relocare a emisiilor de dioxid de carbon și, prin urmare, reduc cotele alocate cu titlu gratuit?

               5)

               Decizia [2013/448/UE] încalcă articolul 10a alineatul (5) din Directiva 2003/87/CE, deoarece Comisia Europeană, atunci când a stabilit emisiile verificate înregistrate în perioada 2005-2007, la care fac referire literele (a) și (b) ale alineatului respectiv:

                           a)

                           nu a luat în considerare emisiile care nu figurau în Registrul comunitar independent privind tranzacțiile, deși era vorba despre emisii a căror înregistrare nu era obligatorie în perioada avută în vedere;

                           b)

                           a extrapolat, în măsura posibilului, valorile relevante ale emisiilor, începând cu emisiile verificate ulterior anului 2008, prin aplicarea factorului de 1,74 % în sens invers;

                           c)

                           a exclus toate emisiile provenite de la instalații închise înainte de 30 iunie 2011?

      (1)  Decizia 2013/448/UE a Comisiei din 5 septembrie 2013 privind măsurile naționale de punere în aplicare pentru alocarea tranzitorie cu titlu gratuit a cotelor de emisii de gaze cu efect de seră în conformitate cu articolul 11 alineatul (3) din Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului (JO L 240, p. 27).

      (2)  JO 2000, C 364, p. 1.

      (3)  Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 octombrie 2003 de stabilire a unui sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în cadrul Comunității și de modificare a Directivei 96/61/CE a Consiliului (JO L 275, p. 32, Ediție specială, 15/vol. 10, p. 78).

      (4)  Decizia 2011/278/UE a Comisiei din 27 aprilie 2011 de stabilire, pentru întreaga Uniune, a normelor tranzitorii privind alocarea armonizată și cu titlu gratuit a cotelor de emisii în temeiul articolului 10a din Directiva 2003/87/CE (JO L 130, p. 1).

      (5)  Decizia 1999/468/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 de stabilire a normelor privind exercitarea competențelor de executare conferite Comisiei (JO L 184, p. 23, Ediție specială, 1/vol. 02, p. 159).

      (6)  Decizia 2010/2/UE a Comisiei din 24 decembrie 2009 de stabilire, în conformitate cu Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului, a unei liste a sectoarelor și subsectoarelor considerate a fi expuse unui risc important de relocare a emisiilor de dioxid de carbon (JO L 1, p. 10).

      (7)  JO L 308, p. 114.


title: Cauza T-382/14: Hotărârea Tribunalului din 24 septembrie 2015 – Rintisch/OAPI – Compagnie laitière européenne (PROTICURD) [„Marca comunitară — Procedură de opoziție — Înregistrare internațională care desemnează Comunitatea Europeană — Marca verbală PROTICURD — Mărcile naționale verbale anterioare PROTI și PROTIPLUS — Marca națională figurativă anterioară Proti Power — Motiv relativ de refuz — Admisibilitate — Articolul 59 din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 și articolul 8 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 216/96 — Obligația de motivare — Articolul 75 din Regulamentul nr. 207/2009 — Utilizare serioasă a mărcilor anterioare — Articolul 42 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009 — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               23.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 389/51

         Hotărârea Tribunalului din 24 septembrie 2015 – Rintisch/OAPI – Compagnie laitière européenne (PROTICURD)
   (Cauza T-382/14) (1)

   ([„Marca comunitară - Procedură de opoziție - Înregistrare internațională care desemnează Comunitatea Europeană - Marca verbală PROTICURD - Mărcile naționale verbale anterioare PROTI și PROTIPLUS - Marca națională figurativă anterioară Proti Power - Motiv relativ de refuz - Admisibilitate - Articolul 59 din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 și articolul 8 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 216/96 - Obligația de motivare - Articolul 75 din Regulamentul nr. 207/2009 - Utilizare serioasă a mărcilor anterioare - Articolul 42 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009 - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2015/C 389/56)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Bernhard Rintisch (Bottrop, Germania) (reprezentant: A. Dreyer, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Schifko, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Compagnie laitière européenne SA (Condé-Sur-Vire, Franța) (reprezentant: C. Hertz-Eichenrode, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 14 martie 2014 (cauza R 609/2011-4) privind o procedură de opoziție între domnul Bernhard Rintisch și Compagnie laitière européenne SA.

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 14 martie 2014 (cauza R 609/2011-4).

               2)

               OAPI suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de domnul Bernhard Rintisch.

               3)

               Compagnie laitière européenne SA suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 282, 25.6.2014.


title: Cauza T-257/16: Ordonanța Tribunalului din 28 februarie 2017 – NM/Consiliul European („Acțiune în anulare — Declarația UE-Turcia din 18 martie 2016 — Comunicat de presă — Noțiunea «acord internațional» — Identificarea autorului actului — Domeniul de aplicare al actului — Sesiune a Consiliului European — Reuniune a șefilor de stat sau de guvern ai statelor membre ale Uniunii Europene desfășurată la localurile Consiliului Uniunii Europene — Calitatea reprezentanților statelor membre ale Uniunii în cadrul unei întâlniri cu reprezentantul unui stat terț — Articolul 263 primul paragraf TFUE — Necompetență”)

text:
               18.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 121/32

         Ordonanța Tribunalului din 28 februarie 2017 – NM/Consiliul European
   (Cauza T-257/16) (1)

   ((„Acțiune în anulare - Declarația UE-Turcia din 18 martie 2016 - Comunicat de presă - Noțiunea «acord internațional» - Identificarea autorului actului - Domeniul de aplicare al actului - Sesiune a Consiliului European - Reuniune a șefilor de stat sau de guvern ai statelor membre ale Uniunii Europene desfășurată la localurile Consiliului Uniunii Europene - Calitatea reprezentanților statelor membre ale Uniunii în cadrul unei întâlniri cu reprezentantul unui stat terț - Articolul 263 primul paragraf TFUE - Necompetență”))
   (2017/C 121/46)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: NM (reprezentanți: B. Burns, solicitor, P. O’Shea și I. Whelan, barristers)

      Pârât: Consiliul European (reprezentanți: K. Pleśniak, Á. de Elera-San Miguel Hurtado și S. Boelaert, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și având ca obiect anularea unui acord care se pretinde că ar fi fost încheiat între Consiliul European și Republica Turcia la 18 martie 2016, intitulat „Declarația UE-Turcia, 18 martie 2016”

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca urmare a necompetenței Tribunalului de a o judeca.

               2)

               Nu este necesară pronunțarea cu privire la cererile de intervenție formulate de Regatul Belgiei, de Republica Elenă și de Comisia Europeană.

               3)

               NM și Consiliul European suportă propriile cheltuieli de judecată.

               4)

               Regatul Belgiei, Republica Elenă și Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 251, 11.7.2016.


title: Cauza C-277/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Augstākās tiesas Senāts (Letonia) la 1 iunie 2012 — Vitālijs Drozdovs, aizbildne Valentīna Balakireva/AAS „Baltikums”

text:
               4.8.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 235/10

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Augstākās tiesas Senāts (Letonia) la 1 iunie 2012 — Vitālijs Drozdovs, aizbildne Valentīna Balakireva/AAS „Baltikums”
   (Cauza C-277/12)
   2012/C 235/18
   Limba de procedură: letona

      Instanța de trimitere

   Augstākās tiesas Senāts

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Vitālijs Drozdovs, aizbildne Valentīna Balakireva

      Pârâtă: AAS „Baltikums”

      Întrebările preliminare

               1.

               Despăgubirea pentru daune morale este inclusă în indemnizația obligatorie pentru vătămări corporale prevăzută la articolul 3 din [Prima] Directivă 72/166/CEE (1) a Consiliului din 24 aprilie 1972 privind apropierea legislațiilor statelor membre cu privire la asigurarea de răspundere civilă auto și introducerea obligației de asigurare a acestei răspunderi, precum și la articolele 1 și 2 din A doua directivă 84/5/CEE (2) a Consiliului din 30 decembrie 1983 privind apropierea legislațiilor statelor membre privind asigurarea de răspundere civilă pentru pagubele produse de autovehicule?

               2.

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, articolul 3 din [Prima] Directivă 72/166/CEE a Consiliului din 24 aprilie 1972 privind apropierea legislațiilor statelor membre cu privire la asigurarea de răspundere civilă auto și introducerea obligației de asigurare a acestei răspunderi, precum și articolele 1 și 2 din A doua directivă 84/5/CEE a Consiliului din 30 decembrie 1983 privind apropierea legislațiilor statelor membre privind asigurarea de răspundere civilă pentru pagubele produse de autovehicule trebuie interpretate în sensul că aceste dispoziții se opun unei norme a unui stat membru prin care este limitată răspunderea civilă existentă în statul menționat — suma maximă a despăgubirii pentru prejudiciul nematerial (moral) — prin stabilirea unei limite care este considerabil inferioară limitei prevăzute pentru răspunderea asigurătorului de directive și de reglementarea națională?

      (1)  JO L 103, p. 1, Ediție specială, 06/vol. 1, p. 10.

      (2)  JO L 8, p. 17, Ediție specială, 06/vol. 1, p. 104.