title: Cauza C-584/08: Ordonanța președintelui Curții din 24 martie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Cour d'appel de Liège — Belgia) — Real Madrid Football Club, Zinedine Zidane, David Beckham, Raul Gonzalez Blanco, Ronaldo Luiz Nazario de Lima, Luis Filipe Madeira Caeiro, Futebol Club Do Porto S.A.D., Victor Baia, Ricardo Costa, Diego Ribas Da Cunha, P.S.V. N.V., Imari BV, Juventus Football Club SPA/Sporting Exchange Ltd, William Hill Credit Limited, Victor Chandler (International) Ltd, BWIN International Ltd (Betandwin), Ladbrokes Betting and Gaming Ltd, Ladbroke Belgium S.A., Internet Opportunity Entertainment Ltd, Global Entertainment Ltd

text:
               20.6.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 141/36

         Ordonanța președintelui Curții din 24 martie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Cour d'appel de Liège — Belgia) — Real Madrid Football Club, Zinedine Zidane, David Beckham, Raul Gonzalez Blanco, Ronaldo Luiz Nazario de Lima, Luis Filipe Madeira Caeiro, Futebol Club Do Porto S.A.D., Victor Baia, Ricardo Costa, Diego Ribas Da Cunha, P.S.V. N.V., Imari BV, Juventus Football Club SPA/Sporting Exchange Ltd, William Hill Credit Limited, Victor Chandler (International) Ltd, BWIN International Ltd (Betandwin), Ladbrokes Betting and Gaming Ltd, Ladbroke Belgium S.A., Internet Opportunity Entertainment Ltd, Global Entertainment Ltd
   (Cauza C-584/08) (1)

   2009/C 141/73

      Limba de procedură: franceza

   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 55, 7.3.2009


title: Cauza T-125/10: Ordonanța Tribunalului din 27 iunie 2011 — Amecke Fruchtsaft/OAPI — Uhse (69 Sex up) ( „Marcă comunitară — Opoziție — Retragerea opoziției — Nepronunțare asupra fondului” )

text:
               13.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 238/17

         Ordonanța Tribunalului din 27 iunie 2011 — Amecke Fruchtsaft/OAPI — Uhse (69 Sex up)
   (Cauza T-125/10) (1)

   (Marcă comunitară - Opoziție - Retragerea opoziției - Nepronunțare asupra fondului)
   2011/C 238/29
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Amecke Fruchtsaft GmbH & Co. KG (Menden, Germania) (reprezentanți: R. Kaase și J.-C. Plate, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: inițial S. Schäffner, ulterior S. Schäffner și B. Schmidt, agenți)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă în fața Tribunalului: Beate Uhse Einzelhandels GmbH (Flensburg, Germania) (reprezentant: W. Berlit, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 12 ianuarie 2010 (cauza R 612/2009-1) privind o procedură de opoziție între Beate Uhse Einzelhandels GmbH și Amecke Fruchtsaft GmbH & Co. KG

      Dispozitivul

               1.

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2.

               Obligă reclamanta la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 148, 5.6.2010.


title: Cauza C-88/14: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 16 iulie 2015 – Comisia Europeană/Parlamentul European, Consiliul Uniunii Europene [Acțiune în anulare — Regulamentul (UE) nr. 1289/2013 — Articolul 1 punctele 1 și 4 — Regulamentul (CE) nr. 539/2001 — Articolul 1 alineatul (4) litera (f) — Articolul 290 TFUE — Suspendarea exceptării de la obligativitatea vizelor — Introducerea unei note de subsol — Modificarea actului legislativ]

text:
               14.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 302/5

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 16 iulie 2015 – Comisia Europeană/Parlamentul European, Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-88/14) (1)

   ([Acțiune în anulare - Regulamentul (UE) nr. 1289/2013 - Articolul 1 punctele 1 și 4 - Regulamentul (CE) nr. 539/2001 - Articolul 1 alineatul (4) litera (f) - Articolul 290 TFUE - Suspendarea exceptării de la obligativitatea vizelor - Introducerea unei note de subsol - Modificarea actului legislativ])
   (2015/C 302/06)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: B. Smulders, B. Martenczuk și G. Wils, agenți)

      Pârâte: Parlamentul European (reprezentanți: L. Visaggio, A. Troupiotis și A. Pospíšilová Padowska, agenți)
   Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: K. Pleśniak și K. Michoel, agenți)

      Intervenientă în susținerea pârâților: Republica Cehă (reprezentanți: M. Smolek, D. Hadroušek și J. Škeřík, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată.

               3)

               Republica Cehă suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 135, 5.5.2014.


title: Cauza C-339/12: Recurs introdus la 16 iulie 2012 de Pi-Design AG, Bodum France și Bodum Logistics A/S împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 8 mai 2012 în cauza T-416/10, Yoshida Metal Industry Co. Ltd/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

text:
               29.9.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 295/20

         Recurs introdus la 16 iulie 2012 de Pi-Design AG, Bodum France și Bodum Logistics A/S împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 8 mai 2012 în cauza T-416/10, Yoshida Metal Industry Co. Ltd/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   (Cauza C-339/12)
   2012/C 295/35
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurente: Pi-Design AG, Bodum France, și Bodum Logistics A/S (reprezentant: H. Pernez, Avocat)

      Celelalte părți în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) și Yoshida Metal Industry Co. Ltd

      Concluziile recurentelor

   Recurentele solicită Curții:

               —

               anularea hotărârii Tribunalului,

               —

               anularea mărcii comunitare 1 372 580,

               —

               în subsidiar, trimiterea cauzei la Tribunal spre rejudecare, cu obligația de a trimite cauza la Camera de recurs în cazul anulării deciziei acesteia din urmă,

               —

               obligarea Yoshida Metal Industry Co. Ltd la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Recurentele susțin că hotărârea atacată trebuie anulată întrucât Tribunalul a încălcat articolul 7 alineatul (1) litera (e) punctul (ii) din Regulamentul privind marca comunitară prin aplicarea unor criterii incorecte cu ocazia identificării caracteristicilor esențiale ale semnului contestat și prin denaturarea probelor prezentate.


title: Cauzele conexate T-490/04 și T-493/04: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 7 mai 2008 — Germania și Deutsche Post/Comisia Comunităților Europene

text:
               5.7.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/48

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 7 mai 2008 — Germania și Deutsche Post/Comisia Comunităților Europene
   (Cauzele conexate T-490/04 și T-493/04) (1)

   (2008/C 171/92)

      Limba de procedură: germana

   Președintele Camerei a șaptea a dispus radierea cauzelor conexate.

      (1)  JO C 31, 5.2.2005.


title: Cauza T-399/13: Acțiune introdusă la 2 august 2013 — KO-Invest/OAPI — Kraft Foods Schweiz (Milkoshake For Active People)

text:
               28.9.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 284/4

         Acțiune introdusă la 2 august 2013 — KO-Invest/OAPI — Kraft Foods Schweiz (Milkoshake For Active People)
   (Cauza T-399/13)
   2013/C 284/05
   Limba în care a fost formulată acțiunea: polona

      Părțile

      Reclamantă: KO-Invest Sp. z o.o. (Łódź, Polonia) (reprezentant: R. Rumpel, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Kraft Foods Schweiz Holding GmbH (Zug, Elveția)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 27 mai 2013 (cauza R 720/2012-4) în măsura în care prin aceasta se respinge cererea de înregistrare ca marcă comunitară a „Milkoshake For Active People” pentru produse din clasele 5, 29, 30 și 32;

               —

               modificarea deciziei atacate, în sensul înregistrării mărcii pentru toate produsele pentru care s-a solicitat aceasta;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta

      Marca comunitară vizată: marca figurativă care cuprinde elementele verbale „Milkoshake For Active People” pentru produse din clasele 5, 29, 30 și 32

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca sau semnul invocat: mărcile comunitare nr. 31 369 și nr. 31 344, înregistrarea internațională (IR) Nr. 163 135 și marca notorie „MILKA” pentru produse din clasele 5, 29, 30 și 32

      Decizia diviziei de opoziție: admiterea opoziției

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 (1)

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, 24.3.2009, p. 1).


title: Cauza T-457/09 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 18 martie 2011 — Westfälisch-Lippischer Sparkassen- und Giroverband/Comisia ( „Măsuri provizorii — Autorizarea unui ajutor de stat în vederea restructurării unei bănci — Abandonarea unei filiale ca despăgubire compensatorie — Urgență — Evaluarea comparativă a intereselor” )

text:
               28.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 160/22

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 18 martie 2011 — Westfälisch-Lippischer Sparkassen- und Giroverband/Comisia
   (Cauza T-457/09 R)
   (Măsuri provizorii - Autorizarea unui ajutor de stat în vederea restructurării unei bănci - Abandonarea unei filiale ca despăgubire compensatorie - Urgență - Evaluarea comparativă a intereselor)
   2011/C 160/36
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Westfälisch-Lippischer Sparkassen- und Giroverband (Münster, Germania) (reprezentanți: A. Rosenfeld și I. Liebach, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Flynn, B. Martenczuk și T. Maxian Rusche, agenți)

      Obiectul

   Cerere de suspendare a executării articolului 2 alineatul (1) coroborat cu punctele 5.4, 5.7 și 6.7 din anexa deciziei Comisiei C(2009) 3900 final cor. din 12 mai 2009, în cauza C-43/2008 (ex N 390/2008) privind un ajutor de stat pe care Germania intenționează să îl acorde în favoarea restructurării WestLB AG, decizie interpretată împreună cu decizia Comisiei C(2010) 9525 final din 21 decembrie 2010, în cauzele privind ajutoarele de stat MC 8/2009 și C-43/2009 — Germania — WestLB, în măsura în care din acestea rezultă că trebuie să se pună capăt noilor operațiuni ale Westdeutsche Immobilien Bank AG după data de 15 februarie 2011

      Dispozitivul

               1.

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2.

               Revocă ordonanța din 31 ianuarie 2011, Westfälisch-Lippischer Sparkassen- und Giroverband/Commission (T-457/09 R).

               3.

               Cererile de intervenție ale Westdeutsche ImmobilienBank AG, Landschaftsverband Westfalen-Lippe, Landschaftsverband Rheinland, WestLB, du Land de Rhénanie-du-Nord-Westphalie și Rheinischer Sparkassen- und Giroverband au rămas fără obiect.

               4.

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza T-608/11: Acțiune introdusă la 30 noiembrie 2011 — Beifa Group/OAPI — Schwan-Stabilo Schwanhäußer (Instrumente de scris)

text:
               4.2.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/32

         Acțiune introdusă la 30 noiembrie 2011 — Beifa Group/OAPI — Schwan-Stabilo Schwanhäußer (Instrumente de scris)
   (Cauza T-608/11)
   2012/C 32/67
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Beifa Group Co. Ltd (fostă Ningbo Beifa Group Co. Ltd) (Zhejiang, China) (reprezentanți: R. Davis, Barrister, și N. Cordell, Solicitor)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Schwan-Stabilo Schwanhäußer GmbH & Co. KG (Heroldsberg, Germania)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a treia de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 9 august 2011 pronunțată în cauza R 1838/2010-3; și

               —

               obligarea pârâtului la plata propriilor cheltuieli de judecată și a celor efectuate de reclamantă.

      Motivele și principalele argumente

      Desenul comunitar înregistrat care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: un desen pentru produsul „instrumente de scris” — desenul comunitar înregistrat sub nr. 352315-0007.

      Titularul desenului comunitar: reclamanta.

      Partea care solicită declararea nulității desenului comunitar: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Motivarea cererii de declarare a nulității: marca figurativă reprezentând un instrument de scris, înregistrată în Germania sub nr. 30045470.8, pentru produse din clasa 16; marca figurativă reprezentând un instrument de scris, înregistrată în Germania sub nr. 936051, pentru produse din clasa 16; marca tridimensională reprezentând un instrument de scris, înregistrată în Germania sub nr. No 2911311, pentru produse din clasa 16; marca figurativă internațională reprezentând un instrument de scris, înregistrată sub nr. 936051, pentru produse din clasa 16; marca figurativă internațională reprezentând un instrument de scris, înregistrată sub nr. 418036 pentru produse din clasa 16.

      Decizia diviziei de anulare: declară nulitatea desenului comunitar înregistrat contestat.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 61 alineatul (6) din Regulamentul nr. 6/2002 al Consiliului, întrucât camera de recurs a efectuat o reexaminare inadmisibilă. Încălcarea articolului 62 din Regulamentul nr. 6/2002 al Consiliului întrucât camera de recurs: (i) a încălcat principiile fundamentale ale acestui articol prin modul în care a aplicat măsurile necesare pentru a pune în aplicare hotărârea Tribunalului; și (ii) a aplicat în mod eronat criteriul, atât pentru articolul 25 alineatul (1) litera (b), cât și pentru articolul 25 alineatul (1) litera (e) din Regulamentul nr. 6/2002 al Consiliului. Încălcarea articolului 25 alineatul (1) litera (e) din Regulamentul nr. 6/2002 al Consiliului, întrucât camera de recurs: (i) a aplicat criteriul eronat pentru a stabili dacă desenul comunitar înregistrat implica „utilizarea” impusă a mărcii; (ii) nu a luat în considerare dacă mărcile au făcut obiectul unei utilizări, atât ca element al articolului 25 alineatul (1) litera (e) din Regulamentul nr. 6/2002 al Consiliului, cât și ca element al legislației naționale germane; și (iii) a efectuat o aplicare eronată a criteriului privind dreptul de a interzice utilizarea. Încălcarea articolului 25 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 6/2002 al Consiliului, întrucât camera de recurs a evaluat în mod eronat caracteristicile utilizatorului informat, precum și modalitatea și metoda prin care ar trebui efectuată evaluarea impresiei de ansamblu.


title: Cauza C-534/09: Acțiune introdusă la 18 decembrie 2009 — Comisia Europeană/Republica Elenă

text:
               13.2.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 37/30

         Acțiune introdusă la 18 decembrie 2009 — Comisia Europeană/Republica Elenă
   (Cauza C-534/09)
   2010/C 37/37
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: M. Patakia și A. Alcover San Pedro, agenți)

      Pârâtă: Republica Elenă

      Concluziile reclamantei

               —

               Declararea faptului că, prin neadoptarea măsurilor necesare pentru a garanta că autoritățile naționale competente se asigură, prin intermediul autorizațiilor emise în conformitate cu articolele 6 și 8 sau, după caz, prin revizuirea și, dacă este necesar, prin actualizarea condițiilor, că instalațiile existente funcționează conform cerințelor de la articolele 3, 7, 9, 10 și 13, articolul 14 literele (a) și (b) și articolul 15 alineatul (2), până la data de 30 octombrie 2007, fără a aduce atingere legislației comunitare specifice, Republica Elenă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în conformitate cu articolul 5 alineatul (1) din Directiva 2008/1/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 ianuarie 2008 privind prevenirea și controlul integrat al poluării (1);

               —

               obligarea Republicii Elene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În conformitate cu articolul 5 alineatul (1) din Directiva 2008/1/CE (denumită în continuare „Directiva IPPC”) coroborat cu articolul 2 alineatul (4) din aceeași directivă, rezultă că statele membre adoptă măsurile necesare pentru a garanta că autoritățile naționale competente se asigură, prin intermediul autorizațiilor emise în conformitate cu articolele 6 și 8 sau, după caz, prin revizuirea și, dacă este necesar, prin actualizarea condițiilor, că instalațiile existente funcționează conform cerințelor directivei, până la data de 30 octombrie 2007.
   Potrivit răspunsului autorităților elene la avizul motivat al Comisiei, aproximativ 47 % din instalațiile existente care funcționează în Grecia (148 din 317) nu sunt titulare ale unei autorizații IPPC. Prin urmare, Republica Elenă admite că un număr mare de instalații IPPC continuă să funcționeze fără să fi fost eliberate autorizațiile necesare.
   Trebuie să se arate că Republica Elenă nu a furnizat nicio justificare sau precizare ulterioară referitoare la creșterea numărului instalațiilor în cauză și nici nu a fost comunicată evoluția ulterioară după data trimiterii răspunsului sus-menționat la avizul motivat.

      (1)  JO L 24, 29.1.2008, p. 8.


title: Cauza T-351/16: Acțiune introdusă la 1 iulie 2016 – Belgacom International Carrier Services/Comisia Europeană

text:
               22.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 305/49

         Acțiune introdusă la 1 iulie 2016 – Belgacom International Carrier Services/Comisia Europeană
   (Cauza T-351/16)
   (2016/C 305/66)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Belgacom International Carrier Services (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: H. Vanhulle, B. van de Walle de Ghelcke, C. Borgers și N. Baeten, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei C(2015) 9873 final a Comisiei din 11 ianuarie 2016 privind schema de ajutor de stat pentru exceptarea de la dispozițiile referitoare la profitul excedentar SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN) pusă în aplicare de Belgia;

               —

               în subsidiar, anularea articolelor 2-4 din decizia atacată;

               —

               în orice caz, obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe eroarea de drept și pe eroarea vădită de apreciere a Comisiei la constatarea pretinsei măsuri de ajutor și la calificarea drept schemă de ajutor în sensul articolului 1 litera (d) din Regulamentul (UE) 2015/1589 (1) și al articolului 107 TFUE.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 107 TFUE, pe nemotivare și pe eroarea vădită de apreciere atunci când a constatat că sistemul belgian de ajustare a profitului excedentar constituie o măsură de ajutor.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 16 alineatul (1) din Regulamentul nr. 2015/1589, precum și a principiilor securității juridice și protecției încrederii legitime prin dispunerea recuperării pretinsului ajutor.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 2 alineatul (6) TFUE și a principiului egalității de tratament, precum și pe abuzul de putere prin aplicarea reglementării referitoare la ajutoarele de stat pentru a interzice sistemul belgian de ajustare a profitului excedentar.

      (1)  Regulamentul (UE) 2015/1589 al Consiliului din 13 iulie 2015 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 108 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (JO 2015, L 248, p. 9).


title: Cauza C-304/15: Acțiune introdusă la 19 iunie 2015 – Comisia Europeană/Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord

text:
               14.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 302/18

         Acțiune introdusă la 19 iunie 2015 – Comisia Europeană/Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord
   (Cauza C-304/15)
   (2015/C 302/23)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: K. Mifsud-Bonnici, S. Petrova, agenți)

      Pârât: Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord

      Concluziile reclamantei

               —

               constatarea faptului că, prin neaplicarea corectă a Directivei 2001/80/CE privind limitarea emisiilor în atmosferă a anumitor poluanți provenind de la instalații de ardere de dimensiuni mari (1) cu privire la instalația de ardere Aberthaw Power Station din Țara Galilor, Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 4 alineatul (3) coroborat cu partea A din anexa VI la Directiva 2001/80/CE privind limitarea emisiilor în atmosferă a anumitor poluanți provenind de la instalații de ardere de dimensiuni mari;

               —

               obligarea Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În opinia Comisiei, Regatul Unit nu a aplicat corect articolul 4 alineatul (3) coroborat cu partea A din anexa VI la Directiva 2001/80/CE privind limitarea emisiilor în atmosferă a anumitor poluanți în ceea ce privește Aberthaw Power Station. Aberthaw Power Station, o instalație de ardere pe bază de cărbune cu o putere termică de 4  090 MWth, care intră astfel în categoria instalațiilor cu o capacitate mai mare de 500 MWth, depășește valoarea limită aplicabilă a emisiilor de oxizi de azot (NOx) prevăzută la articolul 4 alineatul (3) din directiva menționată coroborat cu articolul 14 alineatul (1) litera (a) și cu partea A din anexa VI la această directivă. Conform dispozițiilor amintite, Regatul Unit trebuie să asigure faptul că, începând de la 1 ianuarie 2008, o instalație cu această capacitate nu depășește valoarea limită de 500 mg/Nm3 de NOx, redusă la 200 mg/Nm3 începând din ianuarie 2016. Cu toate acestea, valoarea limită a emisiilor instalației în cauză, astfel cum este stabilită în autorizația de funcționare, este în prezent de 1  050 mg/Nm3 de NOx.

      (1)  JO L 309, p. 1, Ediție specială, 5/vol. 7, p. 1.


title: Cauza T-341/12: Acțiune introdusă la 2 august 2012 — Evonik Degussa/Comisia

text:
               13.10.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 311/9

         Acțiune introdusă la 2 august 2012 — Evonik Degussa/Comisia
   (Cauza T-341/12)
   2012/C 311/12
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Evonik Degussa GmbH (Essen, Germania) (reprezentanți: C. Steinle, M. Holm-Hadulla și C. von Köckritz, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               în temeiul articolului 263 al patrulea paragraf TFUE, anularea Deciziei C(2012) 3534 final a Comisiei din 24 mai 2012 de respingere a cererii de aplicare a regimului de confidențialitate anumitor informații cuprinse în Decizia C(2006) 1766 final din 3 mai 2006 (cazul COMP/F/38.620 — Peroxid de hidrogen și perborat);

               —

               în temeiul articolului 87 alineatul (2) din Regulamentul de procedură al Tribunalului, obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea mandatului acordat consilierului-auditor (1) și a dreptului reclamantei la bună administrare și la audiere
               În această privință, reclamanta susține că obiecțiile sale de principiu împotriva publicării nu au fost analizate de consilierul-auditor. Astfel, consilierul-auditor nu a respectat întinderea prerogativelor care i-au fost conferite și a obligațiilor care îi revin și a încălcat articolul 8 din decizia de acordare a mandatului. Întrucât nici consilierul-auditor, nici un alt organ al Comisiei nu au analizat și nu au luat în considerare obiecțiile de principiu prezentate de reclamantă împotriva publicării, în opinia acesteia, Comisia nu a examinat toate aspectele relevante ale cazului. Procedând astfel, Comisia a încălcat principiul bunei administrări și al dreptului de a fi ascultat [articolul 41 alineatul (1) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene].

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea obligației de motivare
               În acest sens, reclamanta susține că decizia atacată nu este motivată cu privire la obiecțiile pe care le-a formulat împotriva publicării versiunii extinse a deciziei. Aceeași critică se aplică și în cazul motivelor Comisiei și al interesului public pentru publicarea versiunii extinse, la aproximativ cinci ani de la adoptarea versiunii inițiale confidențiale.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe erori de drept și erori de apreciere, ca urmare a încălcării obligației de păstrare a secretului profesional, potrivit articolului 339 TFUE și articolului 8 CEDO, precum și a nerespectării confidențialității informațiilor care au fost publicate

                           —

                           În cadrul acestui motiv, reclamanta susține că fragmentele pe care Comisia le-a planificat pentru publicarea în versiunea extinsă neconfidențială a deciziei sunt protejate de secretul profesional și conțin, în parte, și secrete comerciale. Publicarea acestor informații pe internet încalcă dreptul reclamantei la protecția secretului profesional.

                           —

                           În plus, reclamanta susține că publicarea planificată a informațiilor furnizate de solicitanții de clemență se încadrează în domeniul de aplicare al articolului 4 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 (2) și că Regulamentul (CE) nr. 1/2003 (3) și dispozițiile privind clemența (4) conțin norme speciale pentru accesul la asemenea informații furnizate în acest context. Prin urmare, în opinia reclamantei, în conformitate cu jurisprudența Curții de Justiție a Uniunii Europene (Hotărârea din 29 iunie 2010, Comisia/Technische Glaswerke Ilmenau, C-139/07 P, Rep., p. I-5885, și Hotărârea din 28 iunie 2012, Comisia/Éditions Odile Jacob, C-404/10, nepublicată încă în Repertoriu), există o prezumție potrivit căreia publicarea acestor informații încalcă interesele comerciale ale reclamantei, precum și finalitatea activității de investigare a Comisiei. Astfel, interesul public specific pentru publicarea acestor informații trebuie demonstrat în mod separat. Întrucât, în opinia reclamantei, consilierul-auditor nu a procedat astfel, acesta a săvârșit o eroare vădită de apreciere.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea încrederii legitime a reclamantei și a principiului securității legitime
               În această privință, reclamanta susține că, prin respingerea cererii de aplicare a regimului de confidențialitate și prin adoptarea deciziei de publicare a versiunii în litigiu a deciziei, a fost încălcat principiul protecției încrederii legitime. Reclamanta a avut încredere în confidențialitatea informațiilor furnizate odată cu depunerea cererilor de clemență. Reclamanta își întemeiază încrederea pe comunicările privind politica de clemență și pe practica constantă a Comisiei și consideră că această încredere necesită protecție. În plus, încălcarea protecției încrederii legitime rezultă din faptul că, în anul 2007, Comisia a publicat deja o versiune neconfidențială a deciziei și a acceptat astfel solicitările reclamantei privind omisiunile. Reclamanta arată că nu există niciun principiu juridic și niciun motiv de fapt care să justifice modificarea ulterioară a acestei decizii.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului utilizării specifice
               În cadrul acestui motiv, reclamanta susține că utilizarea, în vederea informării publicului, de informații furnizate de solicitanții de clemență încalcă scopul acestor informații, prevăzut la articolul 28 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1/2003 și la punctul 48 din Comunicarea Comisiei privind accesul la dosar (5). Această situație se regăsește în special atunci când o asemenea utilizare a intervenit la mai mult de șase ani de la închiderea procedurii administrative.

      (1)  Decizia 2011/695/UE a președintelui Comisiei Europene din 13 octombrie 2011 privind funcția și mandatul consilierului-auditor în anumite proceduri în domeniul concurenței (JO L 275, p. 29).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76).

      (3)  Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele [101] și [102] [TFUE] (JO L 1, p. 1, Ediție specială 08/vol. 1, p. 167, rectificare în Ediție specială, 08/vol. 4, p. 269).

      (4)  Comunicarea Comisiei din 19 februarie 2002 privind imunitatea la amenzi și reducerea cuantumului amenzilor în cauzele referitoare la înțelegeri (JO 2002, C 45, p. 3).

      (5)  Comunicarea Comisiei privind regulile de acces la dosarul Comisiei în cauzele în temeiul articolelor 81 [CE] și 82 [CE], articolelor 53, 54 și 57 din Acordul SEE și Regulamentului (CE) nr. 139/2004 (JO 2005, C 325, p. 7, Ediție specială, 08/vol. 4, p. 220).


title: Cauza C-219/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Korkein hallinto-oikeus (Finlanda) la 25 aprilie 2013 — K Oy

text:
               22.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 178/6

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Korkein hallinto-oikeus (Finlanda) la 25 aprilie 2013 — K Oy
   (Cauza C-219/13)
   2013/C 178/12
   Limba de procedură: finlandeza

      Instanța de trimitere

   Korkein hallinto-oikeus

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: K Oy

      Pârâte: Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö, Valtiovarainministeriö

      Întrebările preliminare

   Articolul 98 alineatul (2) primul paragraf din Directiva 2006/112/CE (1) privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată și punctul 6 din anexa III la această directivă, în versiunea modificată prin Directiva 2009/47/CE (2) a Consiliului, având în vedere principiul neutralității fiscale, se opun unei reglementări naționale conform căreia cărților tipărite li se aplică o cotă redusă de TVA, iar cărților stocate pe alte suporturi fizice precum compact-discuri, CD-ROM-uri sau stickuri USB li se aplică cota standard?
   În vederea răspunsului la prima întrebare, este relevant dacă:

               —

               o carte este destinată lecturii sau ascultării (carte în format audio);

               —

               o carte sau o carte în format audio stocată pe un compact-disc, CD-ROM, pe un stick USB sau pe un alt suport fizic corespunzător are același conținut într-o carte tipărită;

               —

               în cazul unei cărți stocate pe un alt suport fizic decât hârtia pot fi utilizate caracteristicile tehnice ale acestui suport, de exemplu funcțiile de căutare?

      (1)  JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09?vol. 3, p. 7.

      (2)  Directiva 2009/47/CE a Consiliului din 5 mai 2009 de modificare a Directivei 2006/112/CE în ceea ce privește cotele reduse ale taxei pe valoarea adăugată (JO L 116, p. 18).


title: Cauza F-3/11: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 29 februarie 2012 — Marcuccio/Comisia (Funcție publică — Funcționari — Asigurări sociale — Accident — Cerere de depunere a unui document la dosarul privind accidentul — Respingere — Act care nu cauzează un prejudiciu — Inadmisibilitate vădită)

text:
               28.4.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 126/27

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 29 februarie 2012 — Marcuccio/Comisia
   (Cauza F-3/11) (1)

   (Funcție publică - Funcționari - Asigurări sociale - Accident - Cerere de depunere a unui document la dosarul privind accidentul - Respingere - Act care nu cauzează un prejudiciu - Inadmisibilitate vădită)
   2012/C 126/50
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamant: Luigi Marcuccio (Tricase, Italia) (reprezentant: G. Cipressa, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall și C. Berardis-Kayser, agenți, asistați de A. Dal Ferro, avocat)

      Obiectul

   Cererea de anulare a deciziei implicite de respingere a cererii reclamantului din 15 martie 2010 și repararea prejudiciului cauzat.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea ca fiind vădit inadmisibilă.

               2.

               Domnul Marcuccio suportă toate cheltuielile de judecată.

               3.

               Îl obligă pe domnul Marcuccio la plata sumei de 2 000 de euro către Tribunal.

      (1)  JO C 113, 9.4.2011, p. 22.


title: Cauza F-6/12: Acțiune introdusă la 11 ianuarie 2012 — ZZ/Comisia Europeană

text:
               23.6.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 184/22

         Acțiune introdusă la 11 ianuarie 2012 — ZZ/Comisia Europeană
   (Cauza F-6/12)
   2012/C 184/46
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: C. Dony, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei Comisiei prin care nu s-a soluționat favorabil reclamația formulată de reclamant împotriva deciziei prin care i s-a refuzat beneficiul indemnizației de expatriere.

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei din 11 octombrie 2011 a autorității împuternicite să facă numiri prin care nu s-a soluționat favorabil reclamația formulată de reclamant în temeiul articolului 90 alineatul (2) din Statut împotriva deciziei din 24 mai 2011 prin care i s-a refuzat beneficiul indemnizației de expatriere.

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-304/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London (Regatul Unit) la 24 iunie 2014 – Secretary of State for the Home Department/CS

text:
               15.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 315/39

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London (Regatul Unit) la 24 iunie 2014 – Secretary of State for the Home Department/CS
   (Cauza C-304/14)
   2014/C 315/62
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Secretary of State for the Home Department

      Pârâtă: CS

      Întrebările preliminare

               1)

               Dreptul Uniunii, în special articolul 20 TFUE, se opune ca un stat membru să expulzeze de pe teritoriul său într-o țară care nu este membră a Uniunii un resortisant care nu este cetățean al Uniunii dar care este părintele care asigură în mod efectiv întreținerea unui copil cetățean al acelui stat membru (și, prin urmare, cetățean al Uniunii), dacă în acest mod copilul, cetățean al Uniunii, ar fi privat de exercitarea efectivă a conținutului drepturilor pe care le are în calitate de cetățean al Uniunii?

               2)

               În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare, în ce împrejurări o asemenea expulzare ar fi permisă de dreptul Uniunii?

               3)

               În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare, în ce măsură, dacă este cazul, articolele 27 și 28 din Directiva 2004/38 (1) servesc drept temei pentru a se răspunde la cea de a doua întrebare?

      (1)  Directiva 2004/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora, de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 1612/68 și de abrogare a Directivelor 64/221/CEE, 68/360/CEE, 72/194/CEE, 73/148/CEE, 75/34/CEE, 75/35/CEE, 90/364/CEE, 90/365/CEE și 93/96/CEE (JO L 158, p. 77, Ediție specială, 05/vol. 7, p. 56).


title: Cauza T-319/13: Ordonanța Tribunalului din 8 iulie 2014 – Elmaghraby și El Gazaerly/Consiliul

text:
               22.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 329/25

         Ordonanța Tribunalului din 8 iulie 2014 – Elmaghraby și El Gazaerly/Consiliul
   (Cauza T-319/13) (1)

   2014/C 329/40
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei a opta a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 245, 24.8.2013.


title: Cauza C-7/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Augstākās tiesas Senāts (Republica Letonia) la 4 ianuarie 2012 — Nadežda Riežniece/Zemkopības ministrija (Republica Letonia), Lauku atbalsta dienests

text:
               3.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 65/9

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Augstākās tiesas Senāts (Republica Letonia) la 4 ianuarie 2012 — Nadežda Riežniece/Zemkopības ministrija (Republica Letonia), Lauku atbalsta dienests
   (Cauza C-7/12)
   2012/C 65/17
   Limba de procedură: letona

      Instanța de trimitere

   Augstākās tiesas Senāts

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Nadežda Riežniece

      Pârâtă: Latvijas Republikas Zemkopības ministrija, Lauku atbalsta dienests

      Întrebările preliminare

               1.

               Dispozițiile Directivei 2002/73/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 septembrie 2002 (1) de modificare a Directivei 76/207/CEE a Consiliului privind punerea în aplicare a principiului egalității de tratament între bărbați și femei în ceea ce privește accesul la încadrarea în muncă, la formarea și la promovarea profesională, precum și condițiile de muncă și dispozițiile Acordului-cadru referitor la concediul pentru creșterea copilului inclus în anexa la Directiva 96/34/CE a Consiliului din 3 iunie 1996 (2) privind acordul-cadru referitor la concediul pentru creșterea copilului încheiat de UNICE, CEEP și CES trebuie interpretate în sensul că interzic unui angajator să ia măsuri (în special, evaluarea angajatului în absența acestuia) care să aibă ca rezultat posibilitatea ca o femeie care se află în concediul pentru creșterea copilului să își piardă locul de muncă după revenirea acesteia la locul de muncă?

               2.

               Răspunsul la întrebarea anterioară ar fi diferit dacă măsura luată de angajator este motivată de o optimizare a numărului funcționarilor și de o restructurare a locurilor de muncă în toate administrațiile statului din cauza dificultăților economice naționale?

               3.

               Evaluarea activității și a calificărilor recurentei, care ia în considerare ultima evaluare anuală a activității acesteia ca funcționar și a rezultatelor sale dinaintea concediului pentru creșterea copilului, comparată cu cea a altor funcționari care au continuat să își exercite funcțiile (ceea ce le-a permis, printre altele, să își optimizeze nivelul de calificare) și care este efectuată în conformitate cu criterii noi de apreciere, trebuie considerată o discriminare indirectă?

      (1)  JO L 39, p. 40, Ediție specială, 05/vol. 1, p. 164.

      (2)  JO L 145, p. 4, Ediție specială, 05/vol. 3, p. 160.


title: Cauza T-310/07: Ordonanța Tribunalului din 2 martie 2010 — gardeur/OAPI — Blue Rose (g)

text:
               1.5.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 113/78

         Ordonanța Tribunalului din 2 martie 2010 — gardeur/OAPI — Blue Rose (g)
   (Cauza T-310/07) (1)

   2010/C 113/112

      Limba de procedură: engleza

   Președintele Camerei a doua a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 247, 20.10.2007.


title: Cauza C-374/05: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 8 noiembrie 2007 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bundesgerichtshof — Germania) — Gintec International Import-Export GmbH/Verband Sozialer Wettbewerb eV (Directivele 2001/83/CE și 92/28/CEE — Legislație națională care interzice publicitatea pentru medicamente prin declarațiile unor terți sau prin trageri la sorți — Utilizarea unor rezultate pozitive în ansamblu ale unui sondaj realizat asupra consumatorilor, precum și a unei trageri la sorți lunare care permite câștigarea unei cutii cu produs)

text:
               22.12.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 315/7

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 8 noiembrie 2007 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bundesgerichtshof — Germania) — Gintec International Import-Export GmbH/Verband Sozialer Wettbewerb eV
   (Cauza C-374/05) (1)

   (Directivele 2001/83/CE și 92/28/CEE - Legislație națională care interzice publicitatea pentru medicamente prin declarațiile unor terți sau prin trageri la sorți - Utilizarea unor rezultate pozitive în ansamblu ale unui sondaj realizat asupra consumatorilor, precum și a unei trageri la sorți lunare care permite câștigarea unei cutii cu produs)
   (2007/C 315/11)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Bundesgerichtshof
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Gintec International Import-Export GmbH

      Pârâtă: Verband Sozialer Wettbewerb eV
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Bundesgerichtshof — Interpretarea articolului 87 alineatul (3) și a articolului 90 litera (j) din Directiva 2001/83/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 noiembrie 2001 de instituire a unui cod comunitar cu privire la medicamentele de uz uman (JO L 311, p. 67), astfel cum a fost modificată prin Directiva 2004/27/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 de modificare a Directivei 2001/83/CE de instituire a unui cod comunitar cu privire la medicamentele de uz uman (JO L 136, p. 34), precum și a articolului 2 alineatul (3) și a articolului 5 litera (j) din Directiva 92/28/CEE a Consiliului din 31 martie 1992 privind publicitatea medicamentelor de uz uman (JO L 113, p. 13) — Legislație națională care interzice publicitatea pentru medicamente prin mărturii ale unor nespecialiști sau prin loterii — Utilizarea unor rezultate pozitive în ansamblu ale unui sondaj realizat asupra consumatorilor, precum și a tragerii la sorți lunare a unei cutii cu produs
   Dispozitivul

               1)

               Directiva 2001/83/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 noiembrie 2001 de instituire a unui cod comunitar cu privire la medicamentele de uz uman, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2004/27/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004, a realizat o armonizare completă în domeniul publicității pentru medicamente, cazurile în care statele membre sunt autorizate să adopte prevederi care să se îndepărteze de normele stabilite prin această directivă fiind în mod explicit enumerate. Prin urmare, directiva menționată trebuie interpretată în sensul că un stat membru nu ar putea prevedea în legislația sa națională o interdicție absolută sau necondiționată de a utiliza, în publicitatea pentru medicamente destinată publicului larg, declarațiile unor terți, din moment ce utilizarea lor nu poate fi limitată, conform aceleiași directive, decât în considerarea conținutului lor specific sau a calității autorului acestora.

               2)

                           a)

                           Directiva 2001/83, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2004/27, impune statelor membre să prevadă în legislația națională o interdicție de a utiliza, în publicitatea pentru medicamente destinată publicului larg, declarațiile unor terți în cazul în care acestea conțin afirmații privind vindecarea, în termeni necorespunzători, alarmanți sau înșelători în sensul articolului 90 litera (j) din Directiva 2001/83, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2004/27, fiind necesar ca această noțiune de „afirmații privind vindecarea” să fie interpretată în sensul că nu include referirile la sporirea senzației generale de sănătate a persoanei în cazul în care nu se face referire la eficacitatea terapeutică a medicamentului în sensul atenuării sau vindecării unei boli specifice. Articolul 90 litera (c) din Directiva 2001/83, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2004/27, impune de asemenea statelor membre să prevadă în legislația națională o interdicție de a utiliza, în publicitatea pentru medicamente destinată publicului larg, declarațiile unor terți în cazul în care acestea lasă să se înțeleagă că utilizarea medicamentului contribuie la sporirea „senzației generale de sănătate”.

                           b)

                           Articolul 87 alineatul (3), articolul 88 alineatul (6) și articolul 96 alineatul (1) din Directiva 2001/83, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2004/27, interzic publicitatea pentru un medicament sub forma unei trageri la sorți anunțată pe internet în măsura în care aceasta favorizează folosirea nerațională a acestui medicament și are ca rezultat distribuția directă către populație, precum și oferirea de mostre gratuite.

               3)

               Prima și a doua întrebare preliminară ar primi același răspuns dacă s-ar aplica prevederile Directivei 92/28 a Consiliului din 31 martie 1992 privind publicitatea medicamentelor de uz uman.

      (1)  JO C 315, 10.12.2005.


title: Cauza C-450/12: Cerere de decizie preliminară introdusă de Finanzgericht Düsseldorf (Germania) la 8 octombrie 2012 — HARK GmbH & Co KG Kamin- und Kachelofenbau/Hauptzollamt Duisburg

text:
               15.12.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 389/5

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Finanzgericht Düsseldorf (Germania) la 8 octombrie 2012 — HARK GmbH & Co KG Kamin- und Kachelofenbau/Hauptzollamt Duisburg
   (Cauza C-450/12)
   2012/C 389/08
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Finanzgericht Düsseldorf

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: HARK GmbH & Co KG Kamin- und Kachelofenbau

      Pârât: Hauptzollamt Duisburg

      Întrebările preliminare

               1.

               Poziția 7321 din Nomenclatura combinată care figurează în anexa I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful vamal comun (1), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 1031/2008 al Comisiei din 19 septembrie 2008 (2), trebuie interpretată în sensul că seturile de burlane de sobă descrise în mod detaliat în motivele prezentei decizii pot fi considerate drept părți ale sobelor de încălzit, ale cazanelor cu vatră și ale mașinilor de gătit?

               2.

               În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare, seturile de burlane de sobă pot fi clasificate la poziția 7307?

      (1)  JO L 256, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 4, p. 3

      (2)  JO L 291, p. 1


title: Cauza T-364/13: Acțiune introdusă la 12 iulie 2013 — Mocek și Wenta/OAPI — Lacoste (KAJMAN)

text:
               7.9.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 260/46

         Acțiune introdusă la 12 iulie 2013 — Mocek și Wenta/OAPI — Lacoste (KAJMAN)
   (Cauza T-364/13)
   2013/C 260/83
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamante: Eugenia Mocek (Chojnice, Polonia) și Jadwiga Wenta (Chojnice, Polonia) (reprezentant: K. Grala, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Lacoste SA (Paris, Franța)

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 10 mai 2013 în cauza R 2466/2010-4 și acordarea protecției mărcii a cărei înregistrare se solicită pentru toate produsele vizate în cererea de înregistrare;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată aferente procedurii în fața Tribunalului, inclusiv cheltuielile de judecată ale reclamantelor, precum și a cheltuielilor necesare efectuate de reclamante în cadrul procedurii în fața camerei de recurs.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamantele.

      Marca comunitară vizată: marca figurativă în culorile verde, alb și gri care conține elementul verbal „KAJMAN” situat între spatele și capul unui crocodil pentru produse și servicii din clasele 18, 20, 22, 25 și 36 — înregistrarea mărcii comunitare nr. 5 686 845.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Marca sau semnul invocat: marca comunitară figurativă în culorile alb și negru care reprezintă un crocodil și marca verbală „CROCODILE” pentru produse și servicii din clasele 16, 18, 20, 24, 25 și 36.

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția în totalitate.

      Decizia camerei de recurs: anulează decizia atacată în măsura în care opoziția fusese respinsă pentru anumite produse din clasele 18 și 25 și respinge cererea de înregistrare a mărcii comunitare contestate pentru aceste produse.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului.


title: Cauza T-308/07: Hotărârea Tribunalului din 14 septembrie 2011 — Tegebauer/Parlamentul European ( Dreptul de petiționare — Petiție adresată Parlamentului European — Decizie de clasare — Acțiune în anulare — Act supus căilor de atac — Admisibilitate — Obligația de motivare )

text:
               22.10.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 311/34

         Hotărârea Tribunalului din 14 septembrie 2011 — Tegebauer/Parlamentul European
   (Cauza T-308/07) (1)

   (Dreptul de petiționare - Petiție adresată Parlamentului European - Decizie de clasare - Acțiune în anulare - Act supus căilor de atac - Admisibilitate - Obligația de motivare)
   2011/C 311/59
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamant: Ingo-Jens Tegebauer (Trier, Germania) (reprezentanți: inițial R. Nieporte, ulterior H.-B. Pfriem, avocați)

      Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: inițial H. Krück și M. Windisch, ulterior N. Lorenz și E. Waldherr, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei Comisiei pentru petiții a Parlamentului European din 20 iunie 2007 de clasare a petiției prezentate de reclamant la 7 februarie 2007 (petiția nr. 95/2007)

      Dispozitivul

               1.

               Anulează decizia Comisiei pentru petiții a Parlamentului European din 20 iunie 2007 de clasare a petiției prezentate de domnul Ingo-Jens Tegebauer la 7 februarie 2007 (petiția nr. 95/2007).

               2.

               Parlamentul European suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de domnul Tegebauer.

      (1)  JO C 269, 10.11.2007.


title: Cauza C-175/12: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 24 octombrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Finanzgericht München — Germania) — Sandler AG/Hauptzollamt Regensburg [Uniunea vamală și tariful vamal comun — Regim preferențial pentru importul de produse originare din statele din Africa, din Caraibe și din Pacific (ACP) — Articolele 16 și 32 din Protocolul nr. 1 din anexa V la Acordul de la Cotonou — Importul de fibre sintetice din Nigeria în Uniunea Europeană — Neregularități în certificatul de circulație a mărfurilor EUR.1 întocmit de autoritățile competente din statul de export — Ștampilă neconformă cu specimenul comunicat Comisiei — Certificate a posteriori și certificate înlocuitoare — Codul vamal comunitar — Articolele 220 și 236 — Posibilitatea aplicării a posteriori a unui tarif vamal preferențial care nu mai este în vigoare la data cererii de rambursare — Condiții]

text:
               14.12.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 367/9

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 24 octombrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Finanzgericht München — Germania) — Sandler AG/Hauptzollamt Regensburg
   (Cauza C-175/12) (1)

   (Uniunea vamală și tariful vamal comun - Regim preferențial pentru importul de produse originare din statele din Africa, din Caraibe și din Pacific (ACP) - Articolele 16 și 32 din Protocolul nr. 1 din anexa V la Acordul de la Cotonou - Importul de fibre sintetice din Nigeria în Uniunea Europeană - Neregularități în certificatul de circulație a mărfurilor EUR.1 întocmit de autoritățile competente din statul de export - Ștampilă neconformă cu specimenul comunicat Comisiei - Certificate a posteriori și certificate înlocuitoare - Codul vamal comunitar - Articolele 220 și 236 - Posibilitatea aplicării a posteriori a unui tarif vamal preferențial care nu mai este în vigoare la data cererii de rambursare - Condiții)
   2013/C 367/15
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Finanzgericht München

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Finanzgericht München

      Pârât: Hauptzollamt Regensburg

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Finanzgericht München — Interpretarea articolului 236 alineatul (1) din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului vamal comunitar (JO L 302, p. 1, Ediție specială, p. 58), a articolului 889 alineatul (1) a doua liniuță din Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 al Comisiei din 2 iulie 1993 de stabilire a unor dispoziții de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului (JO L 253, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 7, p. 3), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 214/2007 al Comisiei din 28 februarie 2007 (JO L 62, p. 6), precum și a articolelor 16 și 31 din Protocolul nr.1 la anexa V la Acordul de parteneriat dintre membrii grupului statelor din Africa, Caraibe și Pacific, pe de o parte, și Comunitatea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de altă parte, semnat la Cotonou la 23 iunie 2000 (JO L 317, p. 3, Ediție specială 11/vol. 23, p. 3) — Importul de fibre sintetice din Nigeria în Uniunea Europeană — Posibilitatea de a aplica ulterior un tarif vamal preferențial care nu mai este in vigoare la data cererii de rambursare — Situație în care marfa a fost importată la o dată la care tariful preferențial menționat era încă în vigoare, însă s a refuzat aplicarea sa din cauza unei ștampile neconforme cu modelul comunicat Comisiei privind certificatul de circulație a mărfurilor EUR.1

      Dispozitivul

               1.

               Articolul 889 alineatul (1) primul paragraf a doua liniuță din Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 al Comisiei din 2 iulie 1993 de stabilire a unor dispoziții de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului de instituire a Codului vamal comunitar, astfel cum a fost modificat ultima dată prin Regulamentul (CE) nr. 214/2007 al Comisiei din 28 februarie 2007, trebuie interpretat în sensul că nu se opune unei cereri de rambursare a taxelor atunci când un regim tarifar preferențial a fost solicitat și a fost acordat la introducerea în liberă circulație a mărfurilor și numai ulterior, în cadrul unei verificări a posteriori intervenite după expirarea regimului tarifar preferențial și restabilirea taxei datorate în mod normal, autoritățile statului de import au procedat la recuperarea diferenței în raport cu taxa vamală aplicabilă mărfurilor originare din țări terțe.

               2.

               Articolul 16 alineatul (1) litera (b) și articolul 32 din Protocolul nr. 1 din anexa V la Acordul de parteneriat dintre statele din Africa, Caraibe și Pacific, pe de o parte, și Comunitatea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de altă parte, semnat la Cotonou la 23 iunie 2000 și aprobat în numele Comunității prin Decizia 2003/159/CE a Consiliului din 19 decembrie 2002 trebuie interpretate în sensul că, dacă se constată, cu ocazia unui control a posteriori, că pe certificatul de circulație a mărfurilor EUR.1 a fost aplicată o ștampilă care nu corespunde specimenului comunicat de autoritățile statului de export, autoritățile vamale ale statului de import pot refuza acest certificat și îl pot restitui importatorului pentru a i permite să obțină eliberarea unui certificat a posteriori pe baza articolului 16 alineatul (1) litera (b) din acest protocol în loc să inițieze procedura prevăzută la articolul 32 din protocolul menționat.

               3.

               Articolul 16 alineatele (4) și (5) și articolul 32 din Protocolul nr. 1 menționat trebuie interpretate în sensul că se opun refuzului autorităților unui stat de import de a accepta, în calitate de certificat de circulație a mărfurilor EUR.1 eliberat a posteriori în sensul articolului 16 alineatul (1) din acest protocol, un certificat de circulație a mărfurilor EUR.1 care, deși este conform în ceea ce privește toate celelalte elemente ale sale cu cerințele prevăzute de același protocol, nu cuprinde la rubrica „Observații” mențiunea specificată la alineatul (4) al acestei dispoziții, ci o indicație care trebuie, în fond, să fie interpretată în sensul că certificatul de circulație a mărfurilor EUR.1 a fost eliberat în temeiul articolului 16 alineatul (1) din acest protocol. În cazul în care au îndoieli cu privire la autenticitatea acestui document sau la caracterul originar al produselor în cauză, aceste autorități au obligația să inițieze procedura de control prevăzută la articolul 32 din protocolul menționat.

      (1)  JO C 194, 30.6.2012.


title: Cauza C-80/10: Acțiune introdusă la 11 februarie 2010 — Comisia Europeană/Republica Elenă

text:
               17.4.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 100/28

         Acțiune introdusă la 11 februarie 2010 — Comisia Europeană/Republica Elenă
   (Cauza C-80/10)
   2010/C 100/43
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Jimeno Fernández și A. Markoulli)

      Pârâtă: Republica Elenă

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că Decretul ministerial al Republicii Elene nr. 552 din 25 august 2004, cu modificările ulterioare, în varianta în vigoare la data de 8 septembrie 2008, și în special articolul 4 alineatele 2, 4, 5 și 7, articolul 5 alineatele 4-7 și articolul 6 alineatul 2 din decretul menționat încalcă dispozițiile articolului 3 alineatele (1) și (6), ale articolului 15 alineatul (1), ale articolului 16 alineatele (1) și (2) și ale articolului 18 din Regulamentul (CE) nr. 882/2004.

               —

               obligarea Republicii Elene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Comisia afirmă că decretul ministerial în discuție referitor la controalele oficiale efectuate la importul de cereale care provin din state terțe nu este compatibil cu anumite dispoziții din Regulamentul (CE) nr. 882/2004.
   În special, Decretul ministerial elen prevede norme generale privind frecvența controalelor fizice asupra loturilor de hrană pentru animale și asupra produselor alimentare de origine neanimală provenite din țări terțe care nu conferă controalelor fizice efectuate de autoritatea competentă gradul de flexibilitate și de diferențiere indispensabile în cadrul sistemului prevăzut de articolul 16 alineatele (1) și (2) din Regulamentul (CE) nr. 882/2004.
   În plus, decretul conține norme generale pentru plasarea în regim de reținere oficială a unor asemenea loturi, dispunând că aceasta are loc și în cazul unor controale de rutină. Această plasare nediferențiată în regim de reținere oficială a loturilor fără a exista suspiciuni cu privire la neconformitatea cu legislația sau îndoieli este contrară articolului 18 din Regulamentul (CE) nr. 882/2004. În plus, decretul ministerial permite ridicarea acestei măsuri cu privire la toate loturile după șapte zile lucrătoare chiar în caz de suspiciune cu privire la neconformitate sau de îndoieli, de asemenea cu încălcarea articolului 18 din regulamentul menționat.
   Decretul ministerial prevede norme speciale pentru controalele loturilor care provin din țări terțe pentru a se verifica dacă acestea conțin organisme modificate genetic neautorizate. Asemenea controale trebuie să fie efectuate cu o frecvență de 50 % pentru loturile de grâu și de 100 % pentru loturile de porumb. Comisia apreciază că asemenea procente sunt excesiv de ridicate și incompatibile cu sistemul introdus de Regulamentul (CE) nr. 882/2004, în special cu articolul 16 alineatele (1) și (2) din acesta, și că sunt rezultatul unei greșite aprecieri a riscului și al unei lipse de diferențiere.
   În același decret se prevede că controalele asupra loturilor de porumb provenite din Bulgaria și din România, pentru a se verifica dacă loturile conțin organisme modificate genetic neautorizate, sunt efectuate cu o frecvență de 100 %. Comisia consideră că controalele efectuate cu o asemenea frecvență sunt contrare dispozițiilor Regulamentului (CE) nr. 882/2004 care prevăd că controalele asupra loturilor provenite din alte state membre trebuie să fie justificate de existența unui risc și că trebuie să fie imparțiale și proporționale.
   Republica Elenă nu a furnizat suficiente clarificări și elemente de natură a justifica adoptarea dispozițiilor citate din decretul ministerial referitor la controalele oficiale efectuate la importul de cereale care provin din state terțe și din alte state membre ale Uniunii Europene.


title: Cauza F-51/06: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 20 iunie 2007 — Tesoka/FEICVM (Funcție publică — Agenți temporari — Fundația Europeană pentru Îmbunătățirea Condițiilor de Viață și de Muncă — Demisie — Acțiune în anulare și în despăgubire — Lipsa unei decizii cauzatoare de prejudicii — Inadmisibilitate vădită)

text:
               25.8.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 199/48

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 20 iunie 2007 — Tesoka/FEICVM
   (Cauza F-51/06) (1)

   (Funcție publică - Agenți temporari - Fundația Europeană pentru Îmbunătățirea Condițiilor de Viață și de Muncă - Demisie - Acțiune în anulare și în despăgubire - Lipsa unei decizii cauzatoare de prejudicii - Inadmisibilitate vădită)
   (2007/C 199/94)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Sabrina Tesoka (Overijse, Belgia) (reprezentant: J.-L. Fagnart, avocat)

      Pârâtă: Fundația Europeană pentru Îmbunătățirea Condițiilor de Viață și de Muncă (FEICVM) (reprezentant: C. Callanan, avocat)
   Obiectul
   Pe de o parte, anularea deciziei Fundației Europene pentru Îmbunătățirea Condițiilor de Viață și de Muncă prin care se resping cererile reclamantei vizând obținerea despăgubirilor la care aceasta pretinde că are dreptul ca urmare a demisiei sale, în temeiul Regulamentului nr. 1111/2005 și, pe de altă parte, o cerere de despăgubiri (cauza T-398/05 trimisă de Tribunalul de Primă Instanță).
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca vădit inadmisibilă.

               2)

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 10, 14.1.2006, p. 28.


title: Cauza T-417/16: Acțiune introdusă la 28 iulie 2016 – Achemos Grupè și Achema/Comisia

text:
               10.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 371/14

         Acțiune introdusă la 28 iulie 2016 – Achemos Grupè și Achema/Comisia
   (Cauza T-417/16)
   (2016/C 371/16)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Achemos Grupè UAB (Vilnius, Lituania) și Achema AB (Jonava, Lituania) (reprezentranți: R. Martens și C. Maczkovics, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei C(2013) 7884 final a Comisiei din 20 noiembrie 2013 în cazul privind ajutorul de stat SA.36740 (2013/NN) acordat de Lituania în favoarea Klaipėdos nafta – GNL Terminal (JO C 161, 2016, p. 1), şi

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea normelor de procedură prevăzute la articolul 108 alineatul (2) TFUE, la articolul 4 alineatul (4) din Regulamentul nr. 2015/1589 (1) şi a principiului bunei administrări, întrucât, în pofida dificultăţilor serioase pe care le implica evaluarea compatibilităţii măsurilor de ajutor de stat în discuţie cu piaţa internă, Comisia s-a bazat doar pe o analiză prelimină a măsurilor de ajutor de stat, în condiţiile în care, date fiind aceste dificultăţi serioase, Comisa era obligată să iniţieze procedura întemeiată pe articolul 108 alineatul (2) TFUE şi pe articolul 6 din Regulamentul nr. 2015/1589.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 107 alineatul (3) litera (c) TFUE, deoarece Comisia nu a aplicat corect criteriile de evaluare, astfel cum au fost stabilite în considerentul (135) din decizia contestată, având în vedere că

                           —

                           în primul rând, în ceea ce priveşte caracterul adecvat şi necesar al măsurilor, Comisia ar fi trebuit să evalueze acele măsuri în concret şi să analizeze dacă existau şi alte instrumente mai bine ţintite,

                           —

                           în al doilea rând, Comisia ar fi trebuit să constate lipsa unui efect de stimulare, din moment ce KN are obligaţia legală să dezvolte terminalul GNL,

                           —

                           în al treilea rând, Comisia ar fi trebuit să evalueze dacă dimensiunea terminalului GNL subvenţionat a fost proporţională pentru realizarea obiectivului urmărit şi nu a creat o supracapacitate.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 106 alineatul (2) TFUE, a Cadrului SIEG şi a unor principii generale precum egalitatea de tratament şi protecţia încrederii legitime, precum şi a normelor privind achiziţiile publice cuprinse în Directiva 2004/18 (2),şi a articolului 14 din Directiva 2004/18, deoarece Comisia a aplicat greşit Cadrul SGEI prin faptul că a acceptat atribuirea directă către KN pentru o perioadă de 55 de ani cu un profit corespunzător cotei de randament intern a proiectului, în condiţiile în care

                           —

                           în primul rând, perioada de încredinţare ar fi trebuit să fie justificată în raport cu criterii obiective, fără a se depăşi perioada impusă pentru deprecierea (financiară) a celor mai importante active indispensabile pentru SIEG,

                           —

                           în al doilea rând, desemnarea KN nu ar fi putut fi exceptată de la aplicarea normelor privind achiziţiile publice pentru motive de protecţie a intereselor esenţiale de (securitate) în sensul articolului 14 din Directiva 2004/18 din moment ce există în prezentul caz măsuri alternative, care au o natură mai puţin restrictivă decât atribuirea directă,

                           —

                           în al treilea rând, dat fiind nivelul de risc asumat de KN, profitul acesteia din urmă ar fi trebuit să fie limitat la cota swap relevantă (şi, pe cât posibil, reevaluată pentru a lua în considerare scadenţa) majorată cu o primă de 100 de puncte de bază.

      (1)  Regulamentul (UE) nr. 2015/1589 din 13 iulie 2015 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 108 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (JO L 248, 2015, p.9)

      (2)  Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European şi a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii (JO L 134, 2004, p.114, Ediţie specială, 06/vol. 8, p. 116)


title: Cauza C-389/08: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 6 octombrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Grondwettelijk Hof — Belgia) — Base NV, Euphony Benelux NV, Mobistar SA, Uninet International NV, T2 Belgium NV, KPN Belgium NV/Ministerraad [Comunicații electronice — Directiva 2002/21/CE (Directivă cadru) — Articolul 2 litera (g), articolele 3 și 4 — Autoritate națională de reglementare — Legiuitor național care acționează în calitate de autoritate națională de reglementare — Directiva 2002/22/CE (Directiva privind serviciul universal) — Rețele și servicii — Articolul 12 — Calculul costurilor obligațiilor de serviciu universal — Componenta socială a serviciului universal — Articolul 13 — Finanțarea obligațiilor de serviciu universal — Stabilirea existenței unei îndatoriri nejustificate]

text:
               4.12.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/2

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 6 octombrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Grondwettelijk Hof — Belgia) — Base NV, Euphony Benelux NV, Mobistar SA, Uninet International NV, T2 Belgium NV, KPN Belgium NV/Ministerraad
   (Cauza C-389/08) (1)

   (Comunicații electronice - Directiva 2002/21/CE (Directivă cadru) - Articolul 2 litera (g), articolele 3 și 4 - Autoritate națională de reglementare - Legiuitor național care acționează în calitate de autoritate națională de reglementare - Directiva 2002/22/CE (Directiva privind serviciul universal) - Rețele și servicii - Articolul 12 - Calculul costurilor obligațiilor de serviciu universal - Componenta socială a serviciului universal - Articolul 13 - Finanțarea obligațiilor de serviciu universal - Stabilirea existenței unei îndatoriri nejustificate)
   2010/C 328/03
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Grondwettelijk Hof

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamante: Base NV, Euphony Benelux NV, Mobistar SA, Uninet International NV, T2 Belgium NV, KPN Belgium NV

      Pârât: Ministerraad

      În prezența: Belgacom NV

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Grondwettelijk Hof (Belgia) — Interpretarea articolului 12 din Directiva 2002/22/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind serviciul universal și drepturile utilizatorilor cu privire la rețelele și serviciile electronice de comunicații (directiva privind serviciul universal) (JO L 108, p. 51, Ediție specială, 13/vol. 35, p. 213) — Calculul costurilor obligațiilor de serviciu universal — Lipsa unei evaluări de la caz la caz

      Dispozitivul

               1.

               Directiva 2002/22/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind serviciul universal și drepturile utilizatorilor cu privire la rețelele și serviciile electronice de comunicații (Directiva privind serviciul universal) în sine nu se opune în principiu intervenției legiuitorului național în calitate de autoritate națională de reglementare în sensul Directivei 2002/21/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind un cadru de reglementare comun pentru rețelele și serviciile de comunicații electronice (Directivă cadru) în măsura în care, în exercitarea acestei funcții, acesta îndeplinește condițiile de competență, de independență, de imparțialitate și de transparență prevăzute de directivele menționate și în măsura în care deciziile pe care acesta le adoptă în cadrul acestei funcții pot face obiectul unor căi de atac eficiente în fața unui organism independent de părțile implicate, fapt a cărui verificare revine în sarcina Grondwettelijk Hof.

               2.

               Articolul 12 din Directiva 2002/22 nu se opune posibilității ca autoritatea națională de reglementare să considere, la modul general și pe baza calculului costurilor nete ale furnizorului serviciului universal care era anterior unicul furnizor al acestui serviciu, că furnizarea respectivului serviciu poate reprezenta o îndatorire nejustificată pentru întreprinderile care sunt în prezent desemnate să furnizeze serviciul universal.

               3.

               Articolul 13 din Directiva 2002/22 se opune constatării de către autoritatea menționată, în același mod și pe baza aceluiași calcul, că respectivele întreprinderi sunt supuse efectiv unei îndatoriri nejustificate ca urmare a acestei furnizări fără să fi efectuat o examinare specifică a situației fiecăreia dintre acestea.

      (1)  JO C 285, 8.11.2008.


title: Cauza C-373/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg (Germania) la 2 iulie 2013 — H. T./Land Baden-Württemberg

text:
               9.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 325/9

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg (Germania) la 2 iulie 2013 — H. T./Land Baden-Württemberg
   (Cauza C-373/13)
   2013/C 325/14
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: H. T.

      Pârât: Land Baden-Württemberg

      Întrebările preliminare

               1.

                           (a)

                           Norma prevăzută la articolul 24 alineatul (1) primul paragraf din Directiva 2004/83/CE (1) privind obligațiile statelor membre de a emite un permis de ședere persoanelor cărora li s-a recunoscut statutul de refugiat trebuie respectată și în cazul revocării unui permis de ședere deja acordat?

                           (b)

                           Această normă trebuie așadar interpretată în sensul că nu permite revocarea sau încetarea valabilității permisului de ședere (de exemplu, ca urmare a expulzării în temeiul dreptului național) al unei persoane cărei i s-a recunoscut statutul de refugiat atunci când nu sunt întrunite condițiile prevăzute la articolul 21 alineatul (3) coroborat cu alineatul (2) din Directiva 2004/83/CE sau când nu există „motive imperioase de siguranță națională sau de ordine publică” în sensul articolului 24 alineatul (1) primul paragraf din Directiva 2004/83/CE?

               2.

               În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea 1):

                           (a)

                           Cum trebuie interpretat motivul de excludere întemeiat pe „motive imperioase de siguranță națională sau de ordine publică” prevăzut la articolul 24 alineatul (1) primul paragraf din Directiva 2004/83/CE prin raportare la pericolul pe care îl prezintă susținerea unei asociații teroriste?

                           (b)

                           Pot exista „motive imperioase de siguranță națională sau de ordine publică” în sensul articolului 24 alineatul (1) primul paragraf din Directiva 2004/83/CE atunci când o persoană căreia i s-a recunoscut statutul de refugiat a susținut PKK, printre altele, prin colectarea de donații și prin participarea în mod constant la acțiuni legate de PKK, chiar și atunci când nu sunt întrunite condițiile pentru ca interdicția de expulzare și de returnare prevăzută la articolul 33 alineatul 2 GFK să nu se aplice [Convenția de la Geneva privind statutul refugiaților], și, implicit, nici condițiile prevăzute la articolul 21 alineatul (2) din Directiva 2004/83/CE?

               3.

               În cazul unui răspuns negativ la întrebarea 1 a):
               Revocarea și, respectiv, încetarea permisului de ședere acordat unei persoane căreia i s-a recunoscut statutul de refugiat (de exemplu, ca urmare a expulzării în temeiul dreptului național) sunt permise în dreptul Uniunii numai atunci când sunt întrunite condițiile prevăzute la articolul 21 alineatul (3) coroborat cu alineatul (2) din Directiva 2004/83/CE (sau în dispozițiile comparabile cuprinse în Directiva 2011/95/EU care i-a succedat)?

      (1)  Directiva 2004/83/CE a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind standardele minime referitoare la condițiile pe care trebuie să le îndeplinească resortisanții țărilor terțe sau apatrizii pentru a putea beneficia de statutul de refugiat sau persoanele care, din alte motive, au nevoie de protecție internațională și referitoare la conținutul protecției acordate (JO L 304, p. 12., Ediție specială, 19/vol. 7, p. 52)


title: Cauza T-359/09: Ordonanța Tribunalului din 17 iunie 2010 — Jurašinović/Consiliul [ „Acțiune în anulare — Accesul la documente — Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 — Rapoartele observatorilor trimiși de Uniunea Europeană în regiunea Knin (Croația) — Măsură intermediară — Inadmisibilitate — Refuz implicit al accesului — Interesul de a exercita acțiunea — Decizie explicită adoptată după introducerea acțiunii — Nepronunțare asupra fondului” ]

text:
               14.8.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 221/45

         Ordonanța Tribunalului din 17 iunie 2010 — Jurašinović/Consiliul
   (Cauza T-359/09) (1)

   (Acțiune în anulare - Accesul la documente - Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 - Rapoartele observatorilor trimiși de Uniunea Europeană în regiunea Knin (Croația) - Măsură intermediară - Inadmisibilitate - Refuz implicit al accesului - Interesul de a exercita acțiunea - Decizie explicită adoptată după introducerea acțiunii - Nepronunțare asupra fondului)
   2010/C 221/75
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant:: Ivan Jurašinović (Angers, Franța) (reprezentant: A. Beguin, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: C. Fekete și K. Zieleśkiewicz, agenți)

      Obiectul

   Pe de o parte, cerere de anulare a Deciziei Consiliului Uniunii Europene din 17 iunie 2009 prin care s-a refuzat accesul reclamantului la rapoartele observatorilor Uniunii Europene prezenți în Croația, în zona Knin, între 1 august și 31 august 1995, și la documentele purtând referința „ECMM RC Knin Log Reports”, precum și a deciziei implicite de refuz adoptate în urma unei cereri confirmative și, pe de altă parte, cerere având ca obiect obligarea Consiliului să autorizeze accesul, sub formă electronică, la documentele solicitate

      Dispozitivul

               1.

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra concluziilor acțiunii formulate de Ivan Jurašinović și având ca obiect anularea deciziei implicite a Consiliului Uniunii Europene prin care s-a respins cererea confirmativă a acestuia de acces la rapoartele observatorilor Uniunii Europene prezenți în Croația, în zona Knin, între 1 august și 31 august 1995, și la documentele purtând referința „ECMM RC Knin Log Reports”.

               2.

               Respinge restul motivelor ca inadmisibile.

               3.

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C267, 7.11.2009.


title: Cauza T-196/04: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 17 decembrie 2008 — Ryanair/Comisia ( Ajutoare de stat — Acorduri încheiate de Regiunea valonă și de Aeroportul din Charleroi Bruxelles Sud cu compania aeriană Ryanair — Existența unui avantaj economic — Aplicarea criteriului investitorului privat în economia de piață )

text:
               7.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/25

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 17 decembrie 2008 — Ryanair/Comisia
   (Cauza T-196/04) (1)

   („Ajutoare de stat - Acorduri încheiate de Regiunea valonă și de Aeroportul din Charleroi Bruxelles Sud cu compania aeriană Ryanair - Existența unui avantaj economic - Aplicarea criteriului investitorului privat în economia de piață’)
   (2009/C 32/45)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Ryanair Ltd (Dublin, Irlanda) (reprezentată inițial de D. Gleeson, A. Collins, SC, V. Power și D. McCann, solicitors, și ulterior de V. Power, D. McCann, solicitors, J. Swift, QC, J. Holmes, barrister, și G. Berrisch, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentant: N. Kahn, agent)

      Intervenientă în susținerea pârâtei: Association of European Airlines (AEA) (reprezentanți: S. Völcker, F. Louis și J. Heithecker, avocats)
   Obiectul
   Cerere de anulare a Deciziei 2004/393/CE a Comisiei din 12 februarie 2004 privind avantajele acordate de Regiunea valonă și de Brussels South Charleroi Airport companiei aeriene Ryanair în legătură cu stabilirea sa la Charleroi (JO L 137, p. 1).
   Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia 2004/393/CE a Comisiei din 12 februarie 2004 privind avantajele acordate de Regiunea valonă și Brussels South Charleroi Airport companiei aeriene Ryanair în legătură cu stabilirea sa la Charleroi.

               2)

               Obligă Comisia să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Ryanair Ltd.

               3)

               Association of European Airlines (AEA) va suporta propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 228, 11.9.2004.


title: Cauza T-461/12: Acțiune introdusă la 19 octombrie 2012 — Flughafen Lübeck/Comisia

text:
               8.12.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 379/29

         Acțiune introdusă la 19 octombrie 2012 — Flughafen Lübeck/Comisia
   (Cauza T-461/12)
   2012/C 379/50
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Flughafen Lübeck GmbH (Lübeck, Germania) (reprezentanți: M. Núñez Müller, J. Dammann de Chapto și T. Becker, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Comisiei din 22 februarie 2012 privind inițierea, potrivit articolului 108 alineatul (2) TFUE, a procedurii formale de investigare a ajutoarelor de stat SA.27585 (2012/C) (2012/NN) și SA.31149 (2012/C) (ex 2012/NN) (JO C 241, p. 56), în măsura în care prin această decizie se inițiază procedura formală de investigare a listei taxelor de aeroport stabilite de reclamantă în anul 2006;

               —

               anularea deciziei sus-menționate, în măsura în care, potrivit articolului 10 alineatul (3) din Regulamentul nr. 659/1999 (1), prin această decizie se solicită Republicii Federale Germania să răspundă la ordinul de furnizare a informațiilor privind lista taxelor de aeroport stabilită de reclamantă în anul 2006;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă șase motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea dreptului de apărare al Republicii Federale Germania
               În cadrul primului motiv, reclamanta invocă încălcarea de către Comisie a dreptului de apărare al Republicii Federale Germania, întrucât Comisia a inițiat procedura formală de investigare a listei taxelor de aeroport fără ca obiectul procedurii de examinare să fi constat în aceste taxe. În legătură cu acest aspect, reclamanta consideră că, potrivit jurisprudenței Tribunalului, are posibilitatea să conteste încălcarea dreptului la apărare al Republicii Federale Germania, împrejurare care determină anularea (în parte), a deciziei atacate.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea obligației de examinare diligentă și imparțială
               Prin intermediul celui de al doilea motiv, în opinia reclamantei Comisia a încălcat obligația care îi revine de examinare diligentă și imparțială, întrucât a inițiat procedura formală de investigare privind lista taxelor de aeroport fără să dea posibilitatea Republicii Federale Germania sau reclamantei ca, în cadrul procedurii preliminare de examinare, să își exprime poziția cu privire la pretinsa încălcare a legislației în domeniul ajutoarelor.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 108 alineatele (2) și (3) TFUE, precum și a articolelor 4 și 6 și a articolului 13 alineatul (1) din Regulamentul nr. 659/1999
               În cadrul celui de al treilea motiv, reclamanta invocă încălcarea de către Comisie a articolului 108 alineatele (2) și (3) TFUE, precum și a articolelor 4 și 6 și a articolului 13 alineatul (1) din Regulamentul nr. 659/1999, întrucât, în privința listei taxelor de aeroport, nu a examinat ajutoarele în două etape, astfel cum această procedură este prevăzută de dispozițiile sus-menționate, care constă în procedura preliminară de examinare și în procedura formală de investigare.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 107 alineatul (1) TFUE
               În cadrul celui de al patrulea motiv, reclamanta invocă încălcarea de către Comisie a articolului 107 alineatul (1) TFUE, întrucât Comisia a considerat că prin intermediul listei de taxe de aeroport se acordă ajutoare de stat. În opinia reclamantei, Comisia nu ar fi trebuit să deducă selectivitatea listei de taxe de aeroport numai din împrejurarea că aceasta se aplică doar în cazul utilizatorilor aeroportului. În continuare, reclamanta consideră că Comisia nu ar fi trebuit să admită caracterul de măsură de stat al listei taxelor de aeroport, întrucât, la adoptarea acestei liste, capitalul reclamantei era deținut majoritar de un operator privat.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe încălcarea obligației de motivare
               În opinia reclamantei, Comisia a încălcat și articolul 296 TFUE, întrucât nu a motivat suficient inițierea procedurii formale de investigare a listei taxelor de aeroport stabilite în anul 2006.

               6.

               Al șaselea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 10 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 659/1999
               În cadrul celui de al șaselea motiv, reclamanta invocă încălcarea de către Comisie a articolului 10 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 659/1999, întrucât a emis în privința Republicii Federale Germania un ordin de furnizare a informațiilor, în sensul articolului 10 alineatul (3) din Regulamentul nr. 659/1999, referitoare la lista taxelor de aeroport, fără ca, în prealabil, Comisia să fi adresat Republicii Federale Germania o simplă solicitare de informații, în sensul articolului 10 alineatul (2) din Regulamentul nr. 659/1999.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE (JO L 83, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 41).


title: Cauza C-108/09: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 2 decembrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Baranya Megyei Bíróság — Ker-Optika Bt./ÀNTSZ Dél-dunántúli Regionális Intézete (Libera circulație a mărfurilor — Sănătate publică — Comercializarea lentilelor de contact prin internet — Reglementare națională care autorizează vânzarea lentilelor de contact numai în magazinele de echipament medical — Directiva 2000/31/CE — Societate informațională — Comerț electronic)

text:
               29.1.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 30/2

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 2 decembrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Baranya Megyei Bíróság — Ker-Optika Bt./ÀNTSZ Dél-dunántúli Regionális Intézete
   (Cauza C-108/09) (1)

   (Libera circulație a mărfurilor - Sănătate publică - Comercializarea lentilelor de contact prin internet - Reglementare națională care autorizează vânzarea lentilelor de contact numai în magazinele de echipament medical - Directiva 2000/31/CE - Societate informațională - Comerț electronic)
   2011/C 30/03
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Baranya Megyei Bíróság

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Ker-Optika Bt.

      Pârâtă: ÀNTSZ Dél-dunántúli Regionális Intézete

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Baranya Megyei Bíróság — Interpretarea articolelor 28 CE și 30 CE și a Directivei 2000/31/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 8 iunie 2000 privind anumite aspecte juridice ale serviciilor societății informaționale, în special ale comerțului electronic, pe piața internă (JO L 178, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 29, p. 257) — Comercializarea de lentile de contact prin internet — Reglementare națională care rezervă vânzarea de lentile de contact numai magazinelor de instrumente medicale

      Dispozitivul

   Normele naționale referitoare la comercializarea lentilelor de contact intră în domeniul de aplicare al Directivei 2000/31/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 8 iunie 2000 privind anumite aspecte juridice ale serviciilor societății informaționale, în special ale comerțului electronic, pe piața internă (directiva privind comerțul electronic) în măsura în care acestea privesc actul de vânzare prin internet a unor astfel de lentile. În schimb, normele naționale referitoare la livrarea lentilelor menționate nu intră în domeniul de aplicare al acestei directive.
   Articolele 34 TFUE și 36 TFUE, precum și Directiva 2000/31 trebuie să fie interpretate în sensul că se opun unei reglementări naționale care nu autorizează comercializarea lentilelor de contact decât în magazine specializate în dispozitive medicale.

      (1)  JO C 141, 20.6.2009.


title: Cauza F-54/10: Acțiune introdusă la 9 iulie 2010 — Verheyden/Comisia

text:
               11.9.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 246/43

         Acțiune introdusă la 9 iulie 2010 — Verheyden/Comisia
   (Cauza F-54/10)
   ()
   2010/C 246/75
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Luc Verheyden (Angera, Italia) (reprezentant: E. Boigelot, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei de respingere a cererii reclamantului care urmărește să obțină un tratament egal cu cel acordat reclamanților în cauzele F-5/05 și F-7/05.

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei implicite de respingere a cererii introduse de reclamant la 16 iulie 2009;

               —

               anularea, în măsura în care este necesar, a deciziei explicite de respingere a reclamației introduse de reclamant la 28 decembrie 2009, adoptată la 29 martie 2010;

               —

               obligarea Comisiei la plata sumei de 3 000 de euro cu titlu de despăgubiri;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-98/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Højesteret (Danemarca) la 27 februarie 2013 — Martin Blomqvist/Rolex SA, Manufacture des Montres Rolex SA

text:
               4.5.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/9

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Højesteret (Danemarca) la 27 februarie 2013 — Martin Blomqvist/Rolex SA, Manufacture des Montres Rolex SA
   (Cauza C-98/13)
   2013/C 129/17
   Limba de procedură: daneza

      Instanța de trimitere

   Højesteret

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Martin Blomqvist

      Pârâtă: Rolex SA, Manufacture des Montres Rolex SA

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 4 alineatul (1) din Directiva 2001/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 mai 2001 privind armonizarea anumitor aspecte ale dreptului de autor și drepturilor conexe în societatea informațională (1) trebuie interpretat în sensul că reprezintă „distribuire către public” într-un stat membru a unor mărfuri protejate prin dreptul de autor, împrejurarea că o întreprindere încheie, prin intermediul unui site internet dintr-o țară terță, un contract de vânzare și de expediere de mărfuri către un cumpărător privat, cu o adresă, cunoscută de vânzător, în statul membru în care produsele sunt protejate prin dreptul de autor, primește plata pentru bunurile în cauză și le expediază cumpărătorului la adresa convenită, sau există o condiție suplimentară în situația respectivă, în sensul că, înainte de vânzare, mărfurile trebuie să fi fost înscrise într-o ofertă de vânzare sau într-o publicitate direcționată către consumatorii din statul membru în care sunt livrate bunurile sau afișate pe un site internet destinat consumatorilor din acel stat membru?

               2.

               Articolul 5 alineatele (1) și (3) din Directiva 2008/95/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 octombrie 2008 de apropiere a legislațiilor statelor membre cu privire la mărci (2) trebuie interpretat în sensul că reprezintă „utilizare în cadrul comerțului” a unei mărci într-un stat membru împrejurarea că o întreprindere încheie, prin intermediul unui site internet dintr-o țară terță, un contract de vânzare și de expediere de mărfuri care poartă marca către un cumpărător privat, cu o adresă, cunoscută de vânzător, în statul membru în care este înregistrată marca, primește plata pentru bunurile în cauză și le expediază cumpărătorului la adresa convenită, sau există o condiție suplimentară în situația respectivă [Or. 14], în sensul că, înainte de vânzare, mărfurile trebuie să fi fost înscrise într-o ofertă de vânzare sau într-o publicitate direcționată către consumatorii din statul membru în care sunt livrate bunurile sau afișate pe un site internet destinat consumatorilor din acel stat?

               3.

               Articolul 9 alineatele (1) și (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (3) trebuie interpretat în sensul că reprezintă „utilizare în cadrul comerțului” a unei mărci într-un stat membru, împrejurarea că o întreprindere încheie, prin intermediul unui site internet dintr-o țară terță, un contract de vânzare și de expediere de mărfuri care poartă marca comunitară, către un cumpărător privat, cu o adresă, cunoscută de vânzător, într un stat membru, primește plata pentru bunurile în cauză și le expediază cumpărătorului la adresa convenită, sau există o condiție suplimentară în situația respectivă, în sensul că, înainte de vânzare, mărfurile trebuie să fi fost înscrise într-o ofertă de vânzare sau într-o publicitate direcționată către consumatorii din statul membru în care sunt livrate bunurile sau afișate pe un site internet destinat consumatorilor din acel stat?

               4.

               Articolul 2 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 1383/2003 al Consiliului din 22 iulie 2003 privind intervenția autorităților vamale împotriva mărfurilor suspectate de a aduce atingere anumitor drepturi de proprietate intelectuală, precum și măsurile care trebuie aplicate mărfurilor care aduc atingere anumitor drepturi de proprietate intelectuală (4) trebuie interpretat în sensul că o condiție pentru punerea în aplicare într-un stat membru a dispozițiilor privind împiedicarea punerii în liberă circulație și distrugerea „mărfurilor piratate”, este aceea ca „distribuirea către public” să fi avut loc în statul membru în conformitate cu aceleași criterii precum cele menționate în răspunsul la întrebarea 1?

               5.

               Articolul 2 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 1383/2003 al Consiliului din 22 iulie 2003 privind intervenția autorităților vamale împotriva mărfurilor suspectate de a aduce atingere anumitor drepturi de proprietate intelectuală, precum și măsurile care trebuie aplicate mărfurilor care aduc atingere anumitor drepturi de proprietate intelectuală trebuie interpretat în sensul că o condiție pentru punerea în aplicare într-un stat membru a dispozițiilor privind împiedicarea punerii în liberă circulație și distrugerea „mărfurilor contrafăcute” este aceea ca „utilizarea în cadrul comerțului” să fi avut loc în statul membru în conformitate cu aceleași criterii precum cele menționate în răspunsurile la întrebările 2 și 3?

      (1)  JO L 167, p. 10, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 230.

      (2)  JO L 299, p. 25.

      (3)  JO L 78, p. 1.

      (4)  JO L 196, p. 7, Ediție specială, 02/vol. 16, p. 18.