title: Cauza C-172/18: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 5 septembrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Court of Appeal - Regatul Unit) – AMS Neve Ltd, Barnett Waddingham Trustees, Mark Crabtree/Heritage Audio SL, Pedro Rodríguez Arribas (Trimitere preliminară – Marcă a Uniunii Europene – Regulamentul (CE) nr. 207/2009 – Articolul 97 alineatul (5) – Competență judiciară – Acțiune în contrafacere – Competența instanțelor statului membru pe teritoriul căruia „a fost săvârșită fapta de contrafacere” – Anunțuri publicitare și oferte de vânzare afișate pe un site internet și pe platforme de comunicare socială)

text:
               11.11.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 383/23

      Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 5 septembrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Court of Appeal - Regatul Unit) – AMS Neve Ltd, Barnett Waddingham Trustees, Mark Crabtree/Heritage Audio SL, Pedro Rodríguez Arribas
      (Cauza C-172/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Marcă a Uniunii Europene - Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Articolul 97 alineatul (5) - Competență judiciară - Acțiune în contrafacere - Competența instanțelor statului membru pe teritoriul căruia „a fost săvârșită fapta de contrafacere” - Anunțuri publicitare și oferte de vânzare afișate pe un site internet și pe platforme de comunicare socială)
      (2019/C 383/23)
      Limba de procedură: engleza

         Instanța de trimitere

      Court of Appeal

         Părțile din procedura principală

         Apelanți: AMS Neve Ltd, Barnett Waddingham Trustees, Mark Crabtree

         Intimați: Heritage Audio SL, Pedro Rodríguez Arribas

         Dispozitivul

      Articolul 97 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca [Uniunii Europene] trebuie interpretat în sensul că titularul unei mărci a Uniunii Europene care se consideră prejudiciat prin utilizarea fără consimțământul său de către un terț a unui semn identic cu această marcă în anunțuri publicitare și în oferte de vânzare afișate pe cale electronică pentru produse identice sau similare cu cele pentru care este înregistrată marca respectivă poate formula o acțiune în contrafacere împotriva acestui terț în fața unei instanțe competente în domeniul mărcilor Uniunii Europene din statul membru pe teritoriul căruia se află consumatori sau profesioniști vizați de aceste anunțuri publicitare sau de aceste oferte de vânzare, în pofida faptului că terțul respectiv a luat deciziile și măsurile pentru această afișare electronică în alt stat membru.

         (1)  JO C 190, 4.6.2018.


title: Cauzele conexate C-199/18, C-200/18 și C-343/18: Hotărârea Curții (Camera a noua) din 12 septembrie 2019 (cereri de decizie preliminară formulate de Consiglio di Stato – Italia) – Pollo del Campo S.c.a., Avi Coop Società Cooperativa Agricola (C-199/18), C.A.F.A.R. – Società Agricola Cooperativa, Società Agricola Guidi di Roncofreddo di Guidi Giancarlo e Nicolini Fausta (C-200/18)/Regione Emilia-Romagna, Azienda Unità Sanitaria Locale 104 di Modena, A.U.S.L. Romagna (C-199/18 și C-200/18) și SAIGI Società Cooperativa Agricola a r.l., MA.GE.MA. Società Agricola Cooperativa/Regione Emilia-Romagna, A.U.S.L. Romagna (C-343/18) (Trimitere preliminară – Apropierea legislațiilor – Regulamentul (CE) nr. 882/2004 – Articolul 27 – Controale oficiale privind hrana pentru animale și produsele alimentare – Finanțare – Onorarii sau taxe datorate pentru controalele oficiale – Posibilitatea ca statele membre să scutească anumite categorii de operatori – Sume minime ale onorariilor)

text:
               11.11.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 383/23

      Hotărârea Curții (Camera a noua) din 12 septembrie 2019 (cereri de decizie preliminară formulate de Consiglio di Stato – Italia) – Pollo del Campo S.c.a., Avi Coop Società Cooperativa Agricola (C-199/18), C.A.F.A.R. – Società Agricola Cooperativa, Società Agricola Guidi di Roncofreddo di Guidi Giancarlo e Nicolini Fausta (C-200/18)/Regione Emilia-Romagna, Azienda Unità Sanitaria Locale 104 di Modena, A.U.S.L. Romagna (C-199/18 și C-200/18) și SAIGI Società Cooperativa Agricola a r.l., MA.GE.MA. Società Agricola Cooperativa/Regione Emilia-Romagna, A.U.S.L. Romagna (C-343/18)
      (Cauzele conexate C-199/18, C-200/18 și C-343/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Apropierea legislațiilor - Regulamentul (CE) nr. 882/2004 - Articolul 27 - Controale oficiale privind hrana pentru animale și produsele alimentare - Finanțare - Onorarii sau taxe datorate pentru controalele oficiale - Posibilitatea ca statele membre să scutească anumite categorii de operatori - Sume minime ale onorariilor)
      (2019/C 383/24)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Consiglio di Stato

         Părțile din procedura principală

         Reclamante: Pollo del Campo S.c.a., Avi Coop Società Cooperativa Agricola (C-199/18), C.A.F.A.R. – Società Agricola Cooperativa, Società Agricola Guidi di Roncofreddo di Guidi Giancarlo e Nicolini Fausta (C-200/18) și SAIGI Società Cooperativa Agricola a r.l., MA.GE.MA. Società Agricola Cooperativa (C-343/18)

         Pârâte: Regione Emilia-Romagna, Azienda Unità Sanitaria Locale 104 di Modena, A.U.S.L. Romagna (C-199/18 și C-200/18) și Regione Emilia-Romagna, A.U.S.L. Romagna (C-343/18)

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 27 din Regulamentul (CE) nr. 882/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 privind controalele oficiale efectuate pentru a asigura verificarea conformității cu legislația privind hrana pentru animale și produsele alimentare și cu normele de sănătate animală și de bunăstare a animalelor trebuie interpretat în sensul că prevede că statele membre au obligația de a impune plata onorariilor aferente controalelor oficiale, privind activitățile enumerate în secțiunea A din anexa IV și în secțiunea A din anexa V la acest regulament, și operatorilor din sectorul alimentar și operatorilor cu activități în domeniul hranei pentru animale care desfășoară activitățile de sacrificare și de tranșare a cărnii cu titlu accesoriu față de activitatea lor principală de creștere a animalelor.

                  2)

                  Articolul 27 din Regulamentul nr. 882/2004 trebuie interpretat în sensul că nu autorizează un stat membru să aplice sume ale onorariilor inferioare sumelor minime prevăzute în secțiunea B din anexa IV și în secțiunea B din anexa V la Regulamentul nr. 882/2004.

         (1)  JO C 240, 9.7.2018.

         JO C 268, 30.7.2018.


title: Cauza C-290/18: Hotărârea Curții (Camera a noua) din 5 septembrie 2019 – Comisia Europeană/Republica Portugheză (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru – Mediu – Directiva 92/43/CEE – Faună și floră sălbatică – Conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică – Articolul 4 alineatul (4) – Anexele I și II – Situri de importanță comunitară – Nedesemnare – Arii speciale de conservare – Măsuri necesare – Neadoptare)

text:
               11.11.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 383/24

      Hotărârea Curții (Camera a noua) din 5 septembrie 2019 – Comisia Europeană/Republica Portugheză
      (Cauza C-290/18) (1)

      (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Mediu - Directiva 92/43/CEE - Faună și floră sălbatică - Conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică - Articolul 4 alineatul (4) - Anexele I și II - Situri de importanță comunitară - Nedesemnare - Arii speciale de conservare - Măsuri necesare - Neadoptare)
      (2019/C 383/25)
      Limba de procedură: portugheza

         Părțile

         Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: P. Costa de Oliveira și C. Hermes, agenți)

         Pârâtă: Republica Portugheză (reprezentanți: L. Inez Fernandes, M. Figueiredo, J. Reis Silva, H. Almeida, A. Pimenta și P. Barros da Costa, agenți)

         Dispozitivul

                  1)

                  Prin nedesemnarea ca arii speciale de conservare a 61 de situri de importanță comunitară, care au fost reținute de Comisia Europeană în Decizia 2004/813/CE a Comisiei din 7 decembrie 2004 de adoptare, în temeiul Directivei 92/43/CEE a Consiliului, a listei siturilor de importanță comunitară pentru regiunea biogeografică atlantică și în Decizia 2006/613/CE a Comisiei din 19 din iulie 2006 de adoptare, în conformitate cu Directiva 92/43/CEE a Consiliului, a listei siturilor de importanță comunitară pentru regiunea biogeografică mediteraneană, cât mai curând posibil și în termen de maximum șase ani de la data adoptării acestor decizii, și prin neadoptarea măsurilor de conservare necesare în conformitate cu necesitățile ecologice ale tipurilor de habitate naturale vizate în anexa I la Directiva 92/43/CEE a Consiliului din 21 mai 1992 privind conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică și ale speciilor vizate în anexa II la această directivă prezente pe în aceste situri de importanță comunitară, Republica Portugheză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 4 alineatul (4) din Directiva 92/43/CEE privind conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică și al articolului 6 alineatul (1) din directiva menționată.

                  2)

                  Obligă Republica portugheză la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 249, 16.7.2018.


title: Cauza C-331/18: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 5 septembrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Krajský súd v Prešove - Slovacia) – TE/Pohotovosť s.r.o. (Trimitere preliminară – Directiva 2008/48/CE – Protecția consumatorilor – Credit pentru consumatori – Articolul 10 alineatul (2) literele (h) și (i) și alineatul (3) – Informații care trebuie menționate în contract – Legislație națională care prevede obligația de a preciza pentru fiecare plată repartizarea între rambursarea capitalului, dobânzi și costuri)

text:
               11.11.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 383/25

      Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 5 septembrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Krajský súd v Prešove - Slovacia) – TE/Pohotovosť s.r.o.
      (Cauza C-331/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Directiva 2008/48/CE - Protecția consumatorilor - Credit pentru consumatori - Articolul 10 alineatul (2) literele (h) și (i) și alineatul (3) - Informații care trebuie menționate în contract - Legislație națională care prevede obligația de a preciza pentru fiecare plată repartizarea între rambursarea capitalului, dobânzi și costuri)
      (2019/C 383/26)
      Limba de procedură: slovaca

         Instanța de trimitere

      Krajský súd v Prešove

         Părțile din procedura principală

         Apelantă: TE

         Intimată: Pohotovosť s.r.o.

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 10 alineatul (2) literele (h)-(j) din Directiva 2008/48/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2008 privind contractele de credit pentru consumatori și de abrogare a Directivei 87/102/CEE a Consiliului coroborat cu articolul 22 alineatul (1) din aceasta trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale precum cea în discuție în litigiul principal, potrivit căreia contractul de credit trebuie să precizeze detalierea fiecărei rambursări între, dacă este cazul, amortizarea capitalului, dobânzi și celelalte costuri.

                  2)

                  Articolul 10 alineatul (2) și articolul 22 alineatul (1) din Directiva 2008/48, astfel cum au fost interpretate prin Hotărârea din 9 noiembrie 2016, Home Credit Slovakia (C-42/15, EU:C:2016:842), sunt aplicabile unui contract de credit precum cel în discuție în litigiul principal, care a fost încheiat înainte de pronunțarea acestei hotărâri și înainte de o modificare a reglementării naționale operată pentru a se conforma interpretării reținute în hotărârea menționată.

         (1)  JO C 294, 20.8.2018.


title: C-333/18: Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 5 septembrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Consiglio di Stato - Italia) – Lombardi Srl/Comune di Auletta, Delta Lavori SpA, Msm Ingegneria Srl (Trimitere preliminară – Proceduri privind căile de atac față de atribuirea contractelor de achiziții publice de produse și a contractelor publice de lucrări – Directiva 89/665/CEE – Acțiune în anulare împotriva deciziei de atribuire a unui contract de achiziții publice introdusă de un ofertant a cărui ofertă nu a fost selectată – Acțiune incidentă a adjudecatarului – Admisibilitatea acțiunii principale în cazul temeiniciei acțiunii incidente)

text:
               11.11.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 383/26

      Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 5 septembrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Consiglio di Stato - Italia) – Lombardi Srl/Comune di Auletta, Delta Lavori SpA, Msm Ingegneria Srl
      (C-333/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Proceduri privind căile de atac față de atribuirea contractelor de achiziții publice de produse și a contractelor publice de lucrări - Directiva 89/665/CEE - Acțiune în anulare împotriva deciziei de atribuire a unui contract de achiziții publice introdusă de un ofertant a cărui ofertă nu a fost selectată - Acțiune incidentă a adjudecatarului - Admisibilitatea acțiunii principale în cazul temeiniciei acțiunii incidente)
      (2019/C 383/27)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Consiglio di Stato

         Părțile din procedura principală

         Apelantă: Lombardi Srl

         Intimate: Comune di Auletta, Delta Lavori SpA, Msm Ingegneria Srl

         cu participarea: Robertazzi Costruzioni Srl

         Dispozitivul

      Articolul 1 alineatul (1) al treilea paragraf și alineatul (3) din Directiva 89/665/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1989 privind coordonarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative privind aplicarea procedurilor care vizează căile de atac față de atribuirea contractelor de achiziții publice de produse și a contractelor publice de lucrări, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2007/66/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 decembrie 2007, trebuie interpretat în sensul că se opune ca o cale de atac principală introdusă de un ofertant care are vreun interes în obținerea unui anumit contract și care a fost prejudiciat sau riscă să fie prejudiciat printr-o presupusă încălcare a dreptului Uniunii în materie de contracte de achiziții publice sau a normelor de transpunere a acestui drept și prin care se urmărește excluderea unui alt ofertant să fie declarată inadmisibilă în temeiul normelor sau al practicilor jurisprudențiale procedurale naționale care privesc soluționarea căilor de atac în excludere reciproce, indiferent care ar fi numărul de participanți la procedura de atribuire a contractului și numărul celor care au introdus căi de atac.

         (1)  JO C 285, 13.8.2018.


title: Cauza C-347/18: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 4 septembrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale di Milano - Italia) – Avv. Alessandro Salvoni/Anna Maria Fiermonte (Trimitere preliminară – Cooperare judiciară în materie civilă – Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 – Articolul 53 – Certificat referitor la o hotărâre în materie civilă și comercială, care figurează în anexa 1 – Competențele instanței de origine – Verificare din oficiu a existenței unor încălcări ale normelor de competență în materia contractelor încheiate de consumatori)

text:
               11.11.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 383/26

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 4 septembrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale di Milano - Italia) – Avv. Alessandro Salvoni/Anna Maria Fiermonte
      (Cauza C-347/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Cooperare judiciară în materie civilă - Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 - Articolul 53 - Certificat referitor la o hotărâre în materie civilă și comercială, care figurează în anexa 1 - Competențele instanței de origine - Verificare din oficiu a existenței unor încălcări ale normelor de competență în materia contractelor încheiate de consumatori)
      (2019/C 383/28)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Tribunale di Milano

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: Avv. Alessandro Salvoni

         Pârâtă: Anna Maria Fiermonte

         Dispozitivul

      Articolul 53 din Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 12 decembrie 2012 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul delegat (UE) 2015/281 al Comisiei din 26 noiembrie 2014, coroborat cu articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene trebuie interpretat în sensul că se opune ca instanța de origine sesizată cu cererea de emitere a certificatului prevăzut la acest articol 53, cu privire la o hotărâre definitivă, să poată verifica din oficiu dacă dispozițiile din capitolul II secțiunea 4 din acest regulament au fost încălcate, pentru a informa consumatorul cu privire la încălcarea eventual constatată și pentru a-i permite să evalueze în deplină cunoștință de cauză posibilitatea de a recurge la calea de atac prevăzută la articolul 45 din regulamentul menționat.

         (1)  JO C 285, 13.8.2018.


title: Cauza C-377/18: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 5 septembrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Spetsializiran nakazatelen sad - Bulgaria) – Procedură penală privind pe AH, PB, CX, KM, PH (Trimitere preliminară – Cooperare judiciară în materie penală – Directiva (UE) 2016/343 – Articolul 4 alineatul (1) – Prezumția de nevinovăție – Referiri publice la vinovăție – Acord încheiat între procuror și autorul unei infracțiuni – Jurisprudență națională care prevede identificarea persoanelor acuzate care nu au încheiat un astfel de acord – Carta drepturilor fundamentale – Articolul 48)

text:
               11.11.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 383/27

      Hotărârea Curții (Camera a doua) din 5 septembrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Spetsializiran nakazatelen sad - Bulgaria) – Procedură penală privind pe AH, PB, CX, KM, PH
      (Cauza C-377/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Cooperare judiciară în materie penală - Directiva (UE) 2016/343 - Articolul 4 alineatul (1) - Prezumția de nevinovăție - Referiri publice la vinovăție - Acord încheiat între procuror și autorul unei infracțiuni - Jurisprudență națională care prevede identificarea persoanelor acuzate care nu au încheiat un astfel de acord - Carta drepturilor fundamentale - Articolul 48)
      (2019/C 383/29)
      Limba de procedură: bulgara

         Instanța de trimitere

      Spetsializiran nakazatelen sad

         Părțile din procedura penală principală

      AH, PB, CX, KM, PH

         Dispozitivul

      Articolul 4 alineatul (1) din Directiva (UE) 2016/343 a Parlamentului European și a Consiliului din 9 martie 2016 privind consolidarea anumitor aspecte ale prezumției de nevinovăție și a dreptului de a fi prezent la proces în cadrul procedurilor penale trebuie interpretat în sensul că nu se opune ca un acord în care persoana acuzată își recunoaște vinovăția în schimbul unei reduceri a pedepsei, care trebuie să fie aprobat de o instanță națională, să menționeze în mod expres, în calitate de coautori ai infracțiunii respective, nu numai această persoană, ci și alte persoane acuzate, care nu și-au recunoscut vinovăția și care sunt acuzate în cadrul unei proceduri penale distincte, cu condiția ca, pe de o parte, această mențiune să fie necesară pentru calificarea răspunderii juridice a persoanei care a încheiat acordul menționat și, pe de altă parte, ca același acord să indice în mod clar că aceste alte persoane sunt acuzate în cadrul unei proceduri penale distincte și că vinovăția lor nu a fost dovedită conform legii.

         (1)  JO C 294, 20.8.2018.


title: Cauza C-383/18: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 11 septembrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Sąd Rejonowy Lublin-Wschód w Lublinie z siedzibą w Świdniku - Polonia) – Lexitor Sp. z o.o/Spółdzielcza Kasa Oszczędnościowo - Kredytowa im. Franciszka Stefczyka, Santander Consumer Bank S.A., mBank S.A. (Trimitere preliminară – Protecția consumatorilor – Contracte de credit pentru consumatori – Directiva 2008/48/CE – Articolul 16 alineatul (1) – Rambursare anticipată – Dreptul consumatorului la o reducere a costului total al creditului, care constă în dobânda și în costurile aferente duratei restante a contractului)

text:
               11.11.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 383/28

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 11 septembrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Sąd Rejonowy Lublin-Wschód w Lublinie z siedzibą w Świdniku - Polonia) – Lexitor Sp. z o.o/Spółdzielcza Kasa Oszczędnościowo - Kredytowa im. Franciszka Stefczyka, Santander Consumer Bank S.A., mBank S.A.
      (Cauza C-383/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Protecția consumatorilor - Contracte de credit pentru consumatori - Directiva 2008/48/CE - Articolul 16 alineatul (1) - Rambursare anticipată - Dreptul consumatorului la o reducere a costului total al creditului, care constă în dobânda și în costurile aferente duratei restante a contractului)
      (2019/C 383/30)
      Limba de procedură: polona

         Instanța de trimitere

      Sąd Rejonowy Lublin-Wschód w Lublinie z siedzibą w Świdniku

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Lexitor Sp. z o.o

         Pârâte: Spółdzielcza Kasa Oszczędnościowo - Kredytowa im. Franciszka Stefczyka, Santander Consumer Bank S.A., mBank S.A.

         Dispozitivul

      Articolul 16 alineatul (1) din Directiva 2008/48/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2008 privind contractele de credit pentru consumatori și de abrogare a Directivei 87/102/CEE a Consiliului trebuie interpretat în sensul că dreptul consumatorului la reducerea costului total al creditului în caz de rambursare anticipată a creditului include toate costurile impuse consumatorului.

         (1)  JO C 294, 20.8.2018.


title: Cauza C-397/18: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 11 septembrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado de lo Social no 3 de Barcelona - Spania) – DW/Nobel Plastiques Ibérica SA (Trimitere preliminară – Politica socială – Directiva 2000/78/CE – Egalitate de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă – Articolul 2 alineatul (2) litera (b) punctul (ii) și articolul 5 – Interzicerea oricărei discriminări pe motive de handicap – Lucrător deosebit de sensibil la riscurile profesionale, în sensul dreptului național – Existența unui „handicap” – Concediere pentru motive obiective întemeiată pe criteriile productivității, polivalenței pentru posturile din cadrul întreprinderii, precum și absenteismului – Dezavantaj particular pentru persoanele cu handicap – Discriminare indirectă – Amenajări corespunzătoare – Persoană care nu este nici competentă, nici capabilă și nici disponibilă să îndeplinească funcțiile esențiale corespunzătoare postului în cauză)

text:
               11.11.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 383/29

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 11 septembrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado de lo Social no 3 de Barcelona - Spania) – DW/Nobel Plastiques Ibérica SA
      (Cauza C-397/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Politica socială - Directiva 2000/78/CE - Egalitate de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă - Articolul 2 alineatul (2) litera (b) punctul (ii) și articolul 5 - Interzicerea oricărei discriminări pe motive de handicap - Lucrător deosebit de sensibil la riscurile profesionale, în sensul dreptului național - Existența unui „handicap” - Concediere pentru motive obiective întemeiată pe criteriile productivității, polivalenței pentru posturile din cadrul întreprinderii, precum și absenteismului - Dezavantaj particular pentru persoanele cu handicap - Discriminare indirectă - Amenajări corespunzătoare - Persoană care nu este nici competentă, nici capabilă și nici disponibilă să îndeplinească funcțiile esențiale corespunzătoare postului în cauză)
      (2019/C 383/31)
      Limba de procedură: spaniola

         Instanța de trimitere

      Juzgado de lo Social no 3 de Barcelona

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: DW

         Pârâtă: Nobel Plastiques Ibérica SA

         cu participarea: Fondo de Garantía Salarial (Fogasa), Ministerio Fiscal

         Dispozitivul

                  1)

                  Directiva 2000/78/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă trebuie interpretată în sensul că starea de sănătate a unui lucrător care este recunoscut ca fiind deosebit de sensibil la riscurile profesionale, în sensul dreptului național, care nu îi permite lucrătorului respectiv să ocupe anumite posturi pentru motivul că acest lucru ar implica un risc pentru sănătatea sa sau pentru alte persoane, nu intră în sfera noțiunii de „handicap”, în sensul directivei menționate, decât în cazul în care această stare determină o limitare a capacității, care rezultă în special din afecțiuni fizice, mentale sau psihice pe termen lung, care, în interacțiune cu diferite bariere, poate împiedica participarea deplină și efectivă a persoanei în cauză la viața profesională în condiții de egalitate cu ceilalți lucrători. Revine instanței naționale sarcina de a verifica dacă aceste condiții sunt îndeplinite în cauza principală.

                  2)

                  Articolul 2 alineatul (2) litera (b) punctul (ii) din Directiva 2000/78 trebuie interpretat în sensul că concedierea pentru „motive obiective” a unui lucrător cu handicap pentru motivul că acesta îndeplinește criteriile de selecție avute în vedere pentru a determina persoanele care urmează să fie concediate, și anume o productivitate sub un anumit nivel, o polivalență mai scăzută pentru posturile din cadrul întreprinderii, precum și o rată ridicată a absenteismului, constituie o discriminare indirectă pe motive de handicap, în sensul acestei dispoziții, cu condiția ca angajatorul să nu fi adoptat în prealabil, în legătură cu acest lucrător, amenajări corespunzătoare pentru persoanele cu handicap, în sensul articolului 5 din directiva menționată, în scopul de a garanta respectarea principiului egalității de tratament față de persoanele cu handicap, aspect a cărui verificare revine în sarcina instanței naționale.

         (1)  JO C 294, 20.8.2018.


title: Cauza C-417/18: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 5 septembrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Vilniaus apygardos administracinis teismas - Lituania) – AW, BV, CU, DT/Lietuvos valstybė, reprezentat de Lietuvos Respublikos ryšių reguliavimo tarnyba, de Bendrasis pagalbos centras și de Lietuvos Respublikos vidaus reikalų ministerija (Trimitere preliminară – Directiva 2002/22/CE – Serviciul universal și drepturile utilizatorilor cu privire la rețelele și serviciile electronice de comunicații – Articolul 26 alineatul (5) – Numărul european unic pentru apelurile de urgență – Punere la dispoziție a informațiilor referitoare la localizarea apelantului)

text:
               11.11.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 383/30

      Hotărârea Curții (Camera a patra) din 5 septembrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Vilniaus apygardos administracinis teismas - Lituania) – AW, BV, CU, DT/Lietuvos valstybė, reprezentat de Lietuvos Respublikos ryšių reguliavimo tarnyba, de Bendrasis pagalbos centras și de Lietuvos Respublikos vidaus reikalų ministerija
      (Cauza C-417/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Directiva 2002/22/CE - Serviciul universal și drepturile utilizatorilor cu privire la rețelele și serviciile electronice de comunicații - Articolul 26 alineatul (5) - Numărul european unic pentru apelurile de urgență - Punere la dispoziție a informațiilor referitoare la localizarea apelantului)
      (2019/C 383/32)
      Limba de procedură: lituaniana

         Instanța de trimitere

      Vilniaus apygardos administracinis teismas

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: AW, BV, CU, DT

         Pârât: Lietuvos valstybė, reprezentat de Lietuvos Respublikos ryšių reguliavimo tarnyba, de Bendrasis pagalbos centras și de Lietuvos Respublikos vidaus reikalų ministerija

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 26 alineatul (5) din Directiva 2002/22/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind serviciul universal și drepturile utilizatorilor cu privire la rețelele și serviciile electronice de comunicații (Directiva privind serviciul universal), astfel cum a fost modificată prin Directiva 2009/136/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 25 noiembrie 2009, trebuie să fie interpretat în sensul că impune statelor membre, sub rezerva fezabilității tehnice, obligația de a se asigura că întreprinderile în cauză pun la dispoziție gratuit informațiile referitoare la localizarea apelantului autorității care tratează apelurile de urgență la numărul european unic pentru apelurile de urgență „112” imediat ce apelul ajunge la autoritatea menționată, inclusiv atunci când apelul este efectuat de pe un telefon mobil neechipat cu o cartelă SIM.

                  2)

                  Articolul 26 alineatul (5) din Directiva 2002/22, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2009/136, trebuie să fie interpretat în sensul că acordă statelor membre o marjă de apreciere la definirea criteriilor de acuratețe și fiabilitate ale informațiilor privind localizarea apelantului la numărul european unic pentru apelurile de urgență „112”, precizându-se totuși că criteriile pe care le definesc trebuie să asigure, în limitele fezabilității tehnice, o localizare a poziției apelantului cu gradul de fiabilitate și precizie necesar pentru a permite serviciilor de urgență să îi vină în ajutor în mod util, aspecte a căror apreciere intră în sarcina instanței de trimitere.

                  3)

                  Dreptul Uniunii trebuie interpretat în sensul că, atunci când, în conformitate cu dreptul intern al unui stat membru, existența unei legături de cauzalitate indirecte între nelegalitatea săvârșită de autoritățile naționale și prejudiciul suferit de un particular este considerată suficientă pentru angajarea răspunderii statului, o astfel de legătură de cauzalitate indirectă între o încălcare a dreptului Uniunii imputabilă acestui stat membru și prejudiciul suferit de un particular trebuie să fie considerată de asemenea suficientă în vederea angajării răspunderii statului membru menționat pentru această încălcare a dreptului Uniunii.

         (1)  JO C 352, 1.10.2018.


title: Cauza C-443/18: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 5 septembrie 2019 – Comisia Europeană/Republica Italiană (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru – Protecția sănătății plantelor – Directiva 2000/29/CE – Protecție împotriva introducerii și a răspândirii în Uniunea Europeană a unor organisme dăunătoare plantelor sau produselor vegetale – Articolul 16 alineatele (1) și (3) – Decizia de punere în aplicare (UE) 2015/789 – Măsuri de prevenire a introducerii în Uniune și a răspândirii în interiorul acesteia a Xylella fastidiosa (Wells et al.) – Articolul 7 alineatul (2) litera (c) – Măsuri de izolare – Obligația de a elimina imediat plantele infectate într-o fâșie de 20 de kilometri în zona în care se înregistrează infecții – Articolul 7 alineatul (7) – Obligație de supraveghere – Anchete anuale – Articolul 6 alineatele (2), (7) și (9) – Măsuri de eradicare – Neîndeplinire a obligațiilor persistentă și generală – Articolul 4 alineatul (3) TUE – Obligația de cooperare loială)

text:
               11.11.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 383/31

      Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 5 septembrie 2019 – Comisia Europeană/Republica Italiană
      (Cauza C-443/18) (1)

      (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Protecția sănătății plantelor - Directiva 2000/29/CE - Protecție împotriva introducerii și a răspândirii în Uniunea Europeană a unor organisme dăunătoare plantelor sau produselor vegetale - Articolul 16 alineatele (1) și (3) - Decizia de punere în aplicare (UE) 2015/789 - Măsuri de prevenire a introducerii în Uniune și a răspândirii în interiorul acesteia a Xylella fastidiosa (Wells et al.) - Articolul 7 alineatul (2) litera (c) - Măsuri de izolare - Obligația de a elimina imediat plantele infectate într-o fâșie de 20 de kilometri în zona în care se înregistrează infecții - Articolul 7 alineatul (7) - Obligație de supraveghere - Anchete anuale - Articolul 6 alineatele (2), (7) și (9) - Măsuri de eradicare - Neîndeplinire a obligațiilor persistentă și generală - Articolul 4 alineatul (3) TUE - Obligația de cooperare loială)
      (2019/C 383/33)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: B. Eggers și D. Bianchi, agenți)

         Pârâtă: Republica Italiană (reprezentanți: G. Palmieri, agent, asistată de S. Fiorentino și de G. Caselli, avvocati dello Stato)

         Dispozitivul

                  1)

                  Republica Italiană,

                              —

                              prin faptul că a omis să se asigure, în zona de izolare, de eliminarea imediată cel puțin a tuturor plantelor a căror infectare cu Xylella fastidiosa a fost constatată în cazul în care se situează în zona infectată în interiorul unui segment de 20 de kilometri de la frontiera zonei infectate cu restul teritoriului Uniunii, nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 7 alineatul (2) litera (c) din Decizia de punere în aplicare (UE) 2015/789 a Comisiei din 18 mai 2015 privind măsuri de prevenire a introducerii în Uniune și a răspândirii în interiorul acesteia a Xylella fastidiosa (Wells et al.), astfel cum a fost modificată prin Decizia de punere în aplicare (UE) 2016/764 a Comisiei din 12 mai 2016;

                              —

                              prin faptul că a omis să garanteze, în zona de izolare, monitorizarea prezenței Xylella fastidiosa prin efectuarea unor anchete anuale la momente oportune din cursul anului, nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 7 alineatul (7) din această decizie de punere în aplicare.

                  2)

                  Respinge în rest acțiunea.

                  3)

                  Comisia Europeană și Republica Italiană suportă, fiecare, propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 294, 20.8.2018.


title: Cauza C-468/18: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 5 septembrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Judecătoria Constanța - România) – R/P (Trimitere preliminară – Cooperare judiciară în materie civilă – Competența, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie de obligații de întreținere – Regulamentul (CE) nr. 4/2009 – Articolul 3 literele (a) și (d) și articolul 5 – Instanță sesizată cu trei cereri comune referitoare la divorțul părinților unui copil minor, la răspunderea părintească și la obligația de întreținere în favoarea copilului – Declarare a competenței în materie de divorț și a necompetenței în materie de răspundere părintească – Competența de a soluționa cererea privind obligația de întreținere – Instanța judecătorească de la locul reședinței obișnuite a pârâtului și în fața căreia acesta se înfățișează)

text:
               11.11.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 383/32

      Hotărârea Curții (Camera a treia) din 5 septembrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Judecătoria Constanța - România) – R/P
      (Cauza C-468/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Cooperare judiciară în materie civilă - Competența, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie de obligații de întreținere - Regulamentul (CE) nr. 4/2009 - Articolul 3 literele (a) și (d) și articolul 5 - Instanță sesizată cu trei cereri comune referitoare la divorțul părinților unui copil minor, la răspunderea părintească și la obligația de întreținere în favoarea copilului - Declarare a competenței în materie de divorț și a necompetenței în materie de răspundere părintească - Competența de a soluționa cererea privind obligația de întreținere - Instanța judecătorească de la locul reședinței obișnuite a pârâtului și în fața căreia acesta se înfățișează)
      (2019/C 383/34)
      Limba de procedură: româna

         Instanța de trimitere

      Judecătoria Constanța

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: R

         Pârât: P

         Dispozitivul

      Articolul 3 literele (a) și (d) și articolul 5 din Regulamentul (CE) nr. 4/2009 al Consiliului din 18 decembrie 2008 privind competența, legea aplicabilă, recunoașterea și executarea hotărârilor și cooperarea în materie de obligații de întreținere trebuie interpretate în sensul că, atunci când o instanță dintr-un stat membru este sesizată cu o acțiune care cuprinde trei cereri referitoare la divorțul părinților unui copil minor, la răspunderea părintească față de acest copil și, respectiv, la obligația de întreținere față de acesta, instanța care se pronunță asupra divorțului și care s-a declarat necompetentă să se pronunțe asupra cererii referitoare la răspunderea părintească dispune totuși de competența de a se pronunța asupra cererii privind obligația de întreținere referitoare la acel copil atunci când ea este de asemenea instanța de la locul reședinței obișnuite a pârâtului sau instanța în fața căreia acesta s-a înfățișat fără să îi conteste competența.

         (1)  JO C 381, 22.10.2018.


title: Cauza C-473/18: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 4 septembrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Finanzgericht Baden-Württemberg - Germania) – GP/Bundesagentur für Arbeit, Familienkasse Baden-Württemberg West (Trimitere preliminară – Securitate socială – Lucrători migranți – Norme ale Uniunii Europene privind conversia monedelor – Regulamentul (CE) nr. 987/2009 – Decizia nr. H3 a Comisiei administrative pentru coordonarea sistemelor de securitate socială – Calcularea suplimentului privind diferența dintre alocațiile familiale datorat unui lucrător care locuiește într-un stat membru și care lucrează în Elveția – Stabilirea datei de referință a cursului de schimb)

text:
               11.11.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 383/32

      Hotărârea Curții (Camera a opta) din 4 septembrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Finanzgericht Baden-Württemberg - Germania) – GP/Bundesagentur für Arbeit, Familienkasse Baden-Württemberg West
      (Cauza C-473/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Securitate socială - Lucrători migranți - Norme ale Uniunii Europene privind conversia monedelor - Regulamentul (CE) nr. 987/2009 - Decizia nr. H3 a Comisiei administrative pentru coordonarea sistemelor de securitate socială - Calcularea suplimentului privind diferența dintre alocațiile familiale datorat unui lucrător care locuiește într-un stat membru și care lucrează în Elveția - Stabilirea datei de referință a cursului de schimb)
      (2019/C 383/35)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Finanzgericht Baden-Württemberg

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: GP

         Pârâtă: Bundesagentur für Arbeit, Familienkasse Baden-Württemberg West

         Dispozitivul

                  1)

                  În ceea ce privește conversia monetară a unei prestații pentru creșterea copilului în vederea stabilirii eventualului cuantum al suplimentului reprezentând diferența dintre prestații în temeiul articolului 68 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 883/2004 privind coordonarea sistemelor de securitate socială, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 988/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 septembrie 2009, faptul că această prestație se plătește în franci elvețieni de către o instituție elvețiană nu afectează aplicarea și interpretarea articolului 90 din Regulamentul (CE) nr. 987/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 septembrie 2009 de stabilire a procedurii de punere în aplicare a Regulamentului nr. 883/2004, precum și a Deciziei nr. H3 a Comisiei administrative pentru coordonarea sistemelor de securitate socială din 15 octombrie 2009 privind datele care trebuie luate în considerare pentru stabilirea cursurilor de schimb menționate la articolul 90 din Regulamentul nr. 987/2009.

                  2)

                  Decizia nr. H3 din 15 octombrie 2009 trebuie interpretată în sensul că punctul 2 din aceasta este aplicabil pentru conversia monedelor în care sunt exprimate prestațiile pentru creșterea copilului în scopul de a stabili eventualul cuantum al suplimentului reprezentând diferența dintre prestații în temeiul articolului 68 alineatul (2) din Regulamentul nr. 883/2004, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 988/2009.

                  3)

                  Punctul 2 din Decizia nr. H3 din 15 octombrie 2009 trebuie interpretat în sensul că, într-o situație precum cea în discuție în litigiul principal, noțiunea de „ziua în care instituția efectuează operațiunea”, în sensul acestei dispoziții, privește ziua în care instituția competentă din statul de încadrare în muncă efectuează plata prestației familiale în cauză.

         (1)  JO C 427, 26.11.2018.


title: Cauza C-540/18 P: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 11 septembrie 2019 – HX/Consiliul Uniunii Europene (Recurs – Măsuri restrictive luate împotriva Republicii Arabe Siriene – Măsuri îndreptate împotriva unor oameni de afaceri influenți care își desfășoară activitatea în Siria – Dovada temeiniciei înscrierii pe liste)

text:
               11.11.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 383/33

      Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 11 septembrie 2019 – HX/Consiliul Uniunii Europene
      (Cauza C-540/18 P) (1)

      (Recurs - Măsuri restrictive luate împotriva Republicii Arabe Siriene - Măsuri îndreptate împotriva unor oameni de afaceri influenți care își desfășoară activitatea în Siria - Dovada temeiniciei înscrierii pe liste)
      (2019/C 383/36)
      Limba de procedură: bulgara

         Părțile

         Recurent: HX (reprezentant: S. Koev, avocat)

         Cealaltă parte din procedură: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: I. Gurov și A. Vitro, agenți)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursul.

                  2)

                  Îl obligă pe HX să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, și pe cele efectuate de Consiliul Uniunii Europene

         (1)  JO C 408, 12.11.2018.


title: Cauza C-541/18: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 12 septembrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesgerichtshof – Germania) – AS/Deutsches Patent- und Markenamt (Trimitere preliminară – Mărci – Directiva 2008/95/CE – Articolul 3 alineatul (1) litera (b) – Caracter distinctiv – Criterii de apreciere – Semn cu hashtag)

text:
               11.11.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 383/34

      Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 12 septembrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesgerichtshof – Germania) – AS/Deutsches Patent- und Markenamt
      (Cauza C-541/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Mărci - Directiva 2008/95/CE - Articolul 3 alineatul (1) litera (b) - Caracter distinctiv - Criterii de apreciere - Semn cu hashtag)
      (2019/C 383/37)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Bundesgerichtshof

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: AS

         Pârât: Deutsches Patent- und Markenamt

         Dispozitivul

      Articolul 3 alineatul (1) litera (b) din Directiva 2008/95/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 octombrie 2008 de apropiere a legislațiilor statelor membre cu privire la mărci trebuie interpretat în sensul că caracterul distinctiv al unui semn a cărui înregistrare ca marcă se solicită trebuie examinat ținând seama de toate faptele și circumstanțele pertinente, inclusiv de toate modurile de utilizare probabile ale mărcii solicitate. Acestea din urmă corespund, în lipsa altor indicii, modurilor de utilizare care, având în vedere uzanțele din sectorul economic în cauză, pot fi semnificative în practică.

         (1)  JO C 436, 3.12.2018.


title: Cauza C-559/18: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 5 septembrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Finanzgericht Baden-Württemberg - Germania) – TDK-Lambda Germany GmbH/Hauptzollamt Lörrach (Trimitere preliminară – Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 – Uniunea vamală și Tariful vamal comun – Clasificare tarifară – Nomenclatura combinată – Subpoziția 85044030 – Convertizoare statice – Criterii de clasificare – Destinație esențială)

text:
               11.11.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 383/35

      Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 5 septembrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Finanzgericht Baden-Württemberg - Germania) – TDK-Lambda Germany GmbH/Hauptzollamt Lörrach
      (Cauza C-559/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 - Uniunea vamală și Tariful vamal comun - Clasificare tarifară - Nomenclatura combinată - Subpoziția 85044030 - Convertizoare statice - Criterii de clasificare - Destinație esențială)
      (2019/C 383/38)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Finanzgericht Baden-Württemberg

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: TDK-Lambda Germany GmbH

         Pârât: Hauptzollamt Lörrach

         Dispozitivul

      Subpoziția 85 044 030 din Nomenclatura combinată care figurează în anexa I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful vamal comun, în versiunile succesive care rezultă din Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 927/2012 al Comisiei din 9 octombrie 2012 și din Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1001/2013 al Comisiei din 4 octombrie 2013, trebuie interpretată în sensul că convertizoarele statice precum cele în discuție în litigiul principal nu pot fi clasificate la subpoziția menționată decât dacă destinația lor esențială este de a fi folosite la „aparate de telecomunicații sau mașini automate de prelucrare a datelor și unități ale acestora”, în sensul acestei subpoziții, aspect a cărui verificare revine instanței de trimitere.

         (1)  JO C 436, 3.12.2018.


title: Cauza C-239/19: Ordonanța Curții (Camera a noua) din 5 septembrie 2019 [cerere de decizie preliminară formulată de High Court of Justice (Chancery Division) – Regatul Unit] – Eli Lilly and Company/Genentech Inc. (Trimitere preliminară – Articolul 53 alineatul (2) din Regulamentul de procedură al Curții – Certificat suplimentar de protecție pentru medicamente – Regulamentul (CE) nr. 469/2009 – Articolul 3 litera (b) – Condiții de obținere – Autorizație de introducere pe piață – Autorizație eliberată unui terț – Inadmisibilitate vădită)

text:
               11.11.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 383/35

      Ordonanța Curții (Camera a noua) din 5 septembrie 2019 [cerere de decizie preliminară formulată de High Court of Justice (Chancery Division) – Regatul Unit] – Eli Lilly and Company/Genentech Inc.
      (Cauza C-239/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Articolul 53 alineatul (2) din Regulamentul de procedură al Curții - Certificat suplimentar de protecție pentru medicamente - Regulamentul (CE) nr. 469/2009 - Articolul 3 litera (b) - Condiții de obținere - Autorizație de introducere pe piață - Autorizație eliberată unui terț - Inadmisibilitate vădită)
      (2019/C 383/39)
      Limba de procedură: engleza

         Instanța de trimitere

      High Court of Justice (Chancery Division)

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Eli Lilly and Company

         Pârâtă: Genentech Inc.

         Dispozitivul

      Cererea de decizie preliminară formulată de High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division (patents court) [Înalta Curte de Justiție (Anglia și Țara Galilor), Secția Chancery (Camera de brevete), Regatul Unit] prin decizia din 4 martie 2019 este vădit inadmisibilă.

         (1)  JO C 172, 20.5.2019.


title: Cauza C-71/19 P: Recurs introdus la 30 ianuarie 2019 de João Miguel Barata împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 20 noiembrie 2018 în cauza T-854/16, Barata/Parlamentul

text:
               11.11.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 383/36

      Recurs introdus la 30 ianuarie 2019 de João Miguel Barata împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 20 noiembrie 2018 în cauza T-854/16, Barata/Parlamentul
      (Cauza C-71/19 P)
      (2019/C 383/40)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurent: João Miguel Barata (reprezentanți: G. Pandey și D. Rovetta, avocați, și J. Grayston, solicitor)

         Cealaltă parte din procedură: Parlamentul European
      Prin Ordonanța din 26 septembrie 2019, Curtea de Justiție (Camera a noua) a respins recursul ca fiind în parte vădit inadmisibil și în parte vădit nefondat și l-a obligat pe domnul João Miguel Barata să suporte propriile cheltuieli de judecată.


title: Cauza C-185/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunalul Arbitral de pe lângă Asociația de arbitraj de pe lângă Baroul Cluj (România) la data de 25 februarie 2019 – KE/LF

text:
               11.11.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 383/36

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunalul Arbitral de pe lângă Asociația de arbitraj de pe lângă Baroul Cluj (România) la data de 25 februarie 2019 – KE/LF
      (Cauza C-185/19)
      (2019/C 383/41)
      Limba de procedură: română

         Instanța de trimitere

      Tribunalul Arbitral de pe lângă Asociația de arbitraj de pe lângă Baroul Cluj

         Părțile din acțiunea principală

         Reclamant: KE

         Pârât: LF
      Prin Ordonanța din 24 septembrie 2019, Curtea (Camera șasea) a declarat cererea de decizie preliminară vădit inadmisibilă și s-a declarat vădit necompetentă să judece această cerere.


title: Cauza C-412/19 P: Recurs introdus la 27 mai 2019 de Xianhao Pan împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 21 martie 2019 în cauza T-777/17, Pan/EUIPO - Entertainment One UK (TOBBIA)

text:
               11.11.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 383/37

      Recurs introdus la 27 mai 2019 de Xianhao Pan împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 21 martie 2019 în cauza T-777/17, Pan/EUIPO - Entertainment One UK (TOBBIA)
      (Cauza C-412/19 P)
      (2019/C 383/42)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurent: Xianhao Pan (reprezentant: M. Oliva, avocat)

         Celelalte părți din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală, Entertainment One UK Ltd
      Prin Ordonanța din 12 iulie 2019, vicepreședintele Curții de Justiție a dispus respingerea recursului ca inadmisibil.


title: Cauza C-460/19 P: Recurs introdus la 14 iunie 2019 de Stada Arzneimittel AG împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 4 aprilie 2019 în cauza T-804/17, Stada Arzneimittel AG/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală

text:
               11.11.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 383/37

      Recurs introdus la 14 iunie 2019 de Stada Arzneimittel AG împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 4 aprilie 2019 în cauza T-804/17, Stada Arzneimittel AG/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală
      (Cauza C-460/19 P)
      (2019/C 383/43)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Recurentă: Stada Arzneimittel AG (reprezentanți: A. K. Marx, R. Kaase, J.-C. Plate, avocați)

         Cealaltă parte din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală
      Prin Ordonanța din 1 octombrie 2019, Curtea de Justiție a Uniunii Europene (Camera de admitere în principiu a recursurilor) a declarat că recursul nu se admite în principiu și a obligat recurenta să suporte propriile cheltuieli de judecată.


title: Cauza C-541/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Hamburg (Germania) la 16 iulie 2019 – XW/Eurowings GmbH

text:
               11.11.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 383/38

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Hamburg (Germania) la 16 iulie 2019 – XW/Eurowings GmbH
      (Cauza C-541/19)
      (2019/C 383/44)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Amtsgericht Hamburg

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: XW

         Pârâtă: Eurowings GmbH

         Întrebarea preliminară

      Pentru calcularea dreptului la compensație în temeiul articolului 7 din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 (1), trebuie să se ia în considerare întreaga distanță de zbor și în cazul în care un pasager, ca urmare a întârzierii/anulării numai a zborului de legătură, are o întârziere de peste trei ore la destinația finală, zborul anterior celui de legătură fiind însă punctual, cele două zboruri fiind efectuate de operatori de transport aerian diferiți, iar zborurile fiind rezervate împreună?

         (1)  JO 2004, L 46, p.1, Ediție specială, 07/vol. 12, p. 218.


title: Cauza C-542/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Hamburg (Germania) la 16 iulie 2019 – YX/Eurowings GmbH

text:
               11.11.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 383/38

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Hamburg (Germania) la 16 iulie 2019 – YX/Eurowings GmbH
      (Cauza C-542/19)
      (2019/C 383/45)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Amtsgericht Hamburg

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: YX

         Pârâtă: Eurowings GmbH

         Întrebarea preliminară

      Pentru calcularea dreptului la compensație în temeiul articolului 7 din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 (1), trebuie să se ia în considerare întreaga distanță de zbor și în cazul în care un pasager, ca urmare a întârzierii/anulării numai a zborului de legătură, are o întârziere de peste trei ore la destinația finală, zborul anterior celui de legătură fiind însă punctual, cele două zboruri fiind efectuate de operatori de transport aerian diferiți, iar zborurile fiind rezervate împreună?

         (1)  JO 2004, L 46, p.1, Ediție specială, 07/vol. 12, p. 218.


title: Cauza C-574/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Hamburg (Germania) la 29 iulie 2019 – PL/Deutsche Lufthansa AG

text:
               11.11.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 383/39

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Hamburg (Germania) la 29 iulie 2019 – PL/Deutsche Lufthansa AG
      (Cauza C-574/19)
      (2019/C 383/46)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Amtsgericht Hamburg

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: PL

         Pârâtă: Deutsche Lufthansa AG
      Prin decizia președintelui Curții din 23 septembrie 2019, cauza a fost radiată din registrul Curții.


title: Cauza C-584/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landesgericht für Strafsachen Wien (Austria) la 2 august 2019 – Procedură penală privind pe A***** și alți autori necunoscuți

text:
               11.11.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 383/40

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Landesgericht für Strafsachen Wien (Austria) la 2 august 2019 – Procedură penală privind pe A***** și alți autori necunoscuți
      (Cauza C-584/19)
      (2019/C 383/48)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Landesgericht für Strafsachen Wien

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: Staatsanwaltschaft Wien

         Pârât: A***** și alți autori necunoscuți

         Altă parte din procedură: Staatsanwaltschaft Hamburg

         Întrebarea preliminară

      Noțiunea de „autoritate judiciară”, în sensul articolului 1 alineatul (1) din Directiva 2014/41/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 3 aprilie 2014 privind ordinul european de anchetă în materie penală (1) și noțiunea de „procuror” în sensul articolului 2 litera (c) punctul (i) din directiva menționată trebuie interpretate în sensul că vizează și parchetele dintr-un stat membru care, în cadrul adoptării unei decizii referitoare la emiterea unui ordin european de anchetă, sunt expuse riscului de a fi supuse, direct sau indirect, unor ordine sau unor instrucțiuni individuale din partea puterii executive, cum este de exemplu Justizsenator (ministrul justiției) din Hamburg?

         (1)  JO 2014, L 130, p.1.


title: Cauza C-597/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Ondernemingsrechtbank Antwerpen (Belgia) la 6 august 2019 – M.I.C.M. Mircom International Content Management & Consulting Limited/Telenet BVBA

text:
               11.11.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 383/41

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Ondernemingsrechtbank Antwerpen (Belgia) la 6 august 2019 – M.I.C.M. Mircom International Content Management & Consulting Limited/Telenet BVBA
      (Cauza C-597/19)
      (2019/C 383/49)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Ondernemingsrechtbank Antwerpen

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: M.I.C.M. Mircom International Content Management & Consulting Limited

         Pârâtă: Telenet BVBA

         Întrebările preliminare

                  1)

                              a)

                              Descărcarea unui fișier prin intermediul unei rețele peer-to-peer și punerea la dispoziție în același timp spre încărcare („seeding”) a unor segmente („pieces”) ale acestuia (uneori foarte fragmentare în raport cu întregul) pot fi considerate o comunicare publică în sensul articolului 3 alineatul (1) din Directiva 2001/29 (1), chiar dacă aceste pieces individuale sunt, în sine, inutilizabile?
                              În caz afirmativ,

                              b)

                              există un prag de minimis de la care seeding-ul acestor pieces ar constitui o comunicare publică?

                              c)

                              este relevant faptul că seeding-ul poate avea loc în mod automat (ca urmare a setărilor torrent client) și, prin urmare, fără cunoștința utilizatorului?

                  2)

                              a)

                              Persoana care este titularul contractual al drepturilor de autor (sau al drepturilor conexe), care însă nu exploatează ea însăși aceste drepturi, ci doar solicită daune-interese de la presupușii contravenienți, al cărei model economic de venituri depinde, prin urmare, de existența pirateriei și nu de combaterea acesteia, beneficiază de aceleași drepturi pe care capitolul II din Directiva 2004/48 (2) le acordă autorilor sau deținătorilor de licențe care exploatează drepturi de autor în mod obișnuit?

                              b)

                              Cum a putut suferi acest deținător de licență, în acest caz, un „prejudiciu” (în sensul articolului 13 din Directiva 2004/48) în urma încălcării?

                  3)

                  Circumstanțele concrete menționate la întrebările 1 și 2 sunt relevante în cadrul aprecierii evaluării comparative juste dintre respectarea drepturilor de proprietate intelectuală, pe de o parte, și drepturile și libertățile garantate de cartă, precum respectarea vieții private și protecția datelor cu caracter personal, pe de altă parte, în special în cadrul aprecierii proporționalității?

                  4)

                  În toate aceste circumstanțe, înregistrarea sistematică și prelucrarea generală ulterioară a adreselor IP ale seeder-ilor incluși în swarm (efectuate de către deținătorul licenței și de către un terț, la comanda acestuia) sunt justificate în Regulamentul general privind protecția datelor (3), în special la articolul 6 alineatul (1) litera (f) din acesta?

         (1)  Directiva 2001/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 mai 2001 privind armonizarea anumitor aspecte ale dreptului de autor și drepturilor conexe în societatea informațională (JO 2001, L 167, p. 10).

         (2)  Directiva 2004/48/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind respectarea drepturilor de proprietate intelectuală (JO 2004, L 157, p. 45).

         (3)  Regulamentul (UE) 2016/679 al Parlamentului European și al Consiliului din 27 aprilie 2016 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și privind libera circulație a acestor date și de abrogare a Directivei 95/46/CE (Regulamentul general privind protecția datelor) (JO 2016, L 119, p. 1).


title: Cauza C-620/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesverwaltungsgericht (Germania) la 20 august 2019 – Land Nordrhein-Westfalen/D.-H. T. în calitate de administrator judiciar al activelor J & S Service UG

text:
               11.11.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 383/43

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesverwaltungsgericht (Germania) la 20 august 2019 – Land Nordrhein-Westfalen/D.-H. T. în calitate de administrator judiciar al activelor J & S Service UG
      (Cauza C-620/19)
      (2019/C 383/51)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Bundesverwaltungsgericht

         Părțile din procedura principală

         Recurent, apelant și pârât: Land Nordrhein-Westfalen

         Intimat în recurs și în apel și reclamant: D. -H. T., în calitate de administrator judiciar al activelor J & S Service UG (având o răspundere limitată)

         Parte implicată în procedură: Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht (Reprezentantul intereselor federale pe lângă Curtea Administrativă Federală)

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 23 alineatul (1) litera (j) din Regulamentul (UE) 2016/679 (1) protejează și interesele autorităților financiare?

                  2)

                  În cazul unui răspuns afirmativ, expresia „punerea în aplicare a pretențiilor de drept civil” include de asemenea apărarea unei autorități financiare împotriva unor pretenții de drept civil și trebuie ca acestea să fi fost deja invocate?

                  3)

                  Dispoziția prevăzută la articolul 23 alineatul (1) litera (e) din Regulamentul (UE) 2016/679, privind protejarea unui interes financiar important al unui stat membru în domeniul fiscal, permite o restricționare a dreptului de acces prevăzut la articolul 15 din Regulamentul (UE) 2016/679 în legătură cu apărarea împotriva unor pretenții de drept civil formulate în contestarea insolvenței împotriva autorității financiare?

         (1)  Regulamentul (UE) 2016/679 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și privind libera circulație a acestor date și de abrogare a Directivei 95/46/CE (Regulamentul general privind protecția datelor) (JO 2016, L 119, p. 1).


title: Cauza C-625/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Rechtbank Amsterdam (Țările de Jos) la 22 august 2019 – Openbaar Ministerie/XD

text:
               11.11.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 383/44

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Rechtbank Amsterdam (Țările de Jos) la 22 august 2019 – Openbaar Ministerie/XD
      (Cauza C-625/19)
      (2019/C 383/52)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Rechtbank Amsterdam

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: Openbaar Ministerie

         Pârât: XD

         Întrebarea preliminară

      Un procuror care participă la administrarea justiției în statul membru emitent, care acționează în mod independent în exercitarea funcțiilor sale inerente emiterii unui mandat european de arestare și care a emis un MEA, poate fi considerat drept autoritate judiciară emitentă în sensul articolului 6 alineatul (1) din Decizia-cadru 2002/584/JAI (1), dacă, în statul membru emitent, o instanță a evaluat condițiile pentru emiterea unui MEA și, în special, proporționalitatea acesteia, înaintea deciziei efective a procurorului de a emite MEA?

         (1)  Decizia-cadru 2002/584/JAI a Consiliului din 13 iunie 2002 privind mandatul european de arestare și procedurile de predare între statele membre (JO 2002, L 190, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 6, p. 3).


title: Cauza C-626/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Rechtbank Amsterdam (Țările de Jos) la 22 august 2019 – Openbaar Ministerie/YC

text:
               11.11.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 383/44

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Rechtbank Amsterdam (Țările de Jos) la 22 august 2019 – Openbaar Ministerie/YC
      (Cauza C-626/19)
      (2019/C 383/53)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Rechtbank Amsterdam

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: Openbaar Ministerie

         Pârât: YC

         Întrebările preliminare

                  1.

                  Un procuror care participă la administrarea justiției în statul membru emitent, care acționează în mod independent în exercitarea funcțiilor sale inerente emiterii unui mandat european de arestare și care a emis un MEA, poate fi considerat drept autoritate judiciară emitentă în sensul articolului 6 alineatul (1) din Decizia-cadru 2002/584/JAI (1), dacă, în statul membru emitent, o instanță a evaluat condițiile pentru emiterea unui MEA și, în special, proporționalitatea acesteia, înaintea deciziei efective a procurorului de a emite MEA?

                  2.

                  În cazul unui răspuns negativ la întrebarea I: este îndeplinită condiția prevăzută la punctul 75 din Hotărârea Curții de Justiție din 27 mai 2019 (ECLI:EU:C:2019:456) ca decizia procurorului de a emite un MEA și, în special, caracterul proporțional al unei astfel de decizii să trebuiască să poată fi supuse unei căi de atac jurisdicționale care îndeplinește pe deplin cerințele inerente unei protecții jurisdicționale efective dacă există pentru persoana căutată, după predarea efectivă a acesteia, o procedură judiciară în care poate fi invocată nulitatea MEA la instanța din statul membru emitent și în care această instanță examinează, printre altele, caracterul proporțional al deciziei de emitere a acestui MEA?

         (1)  Decizia-cadru 2002/584/JAI a Consiliului din 13 iunie 2002 privind mandatul european de arestare și procedurile de predare între statele membre (JO 2002, L 190, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 6, p. 3).


title: Cauza C-627/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Rechtbank Amsterdam (Țările de Jos) la 22 august 2019 – Openbaar Ministerie/ZB

text:
               11.11.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 383/45

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Rechtbank Amsterdam (Țările de Jos) la 22 august 2019 – Openbaar Ministerie/ZB
      (Cauza C-627/19)
      (2019/C 383/54)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Rechtbank Amsterdam

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: Openbaar Ministerie

         Pârât: ZB

         Întrebarea preliminară

      Dacă un MEA vizează executarea unei pedepse privative de libertate impuse printr-o decizie executorie a unui judecător sau a unei instanțe, în timp ce MEA este emis de un procuror care participă la administrarea justiției în statul membru emitent și se garantează că, în exercitarea funcțiilor sale inerente emiterii unui mandat european de arestare, acesta acționează în mod independent, mai este valabilă condiția de a fi posibilă o cale de atac jurisdicțională care îndeplinește pe deplin cerințele inerente unei protecții jurisdicționale efective împotriva deciziei de emitere a unui MEA, și în special a caracterului proporțional al unei astfel de decizii?


title: Cauza C-630/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa - CAAD) (Portugalia) la 23 august 2019 – PAGE International Lda/Autoridade Tributária e Aduaneira

text:
               11.11.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 383/46

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa - CAAD) (Portugalia) la 23 august 2019 – PAGE International Lda/Autoridade Tributária e Aduaneira
      (Cauza C-630/19)
      (2019/C 383/55)
      Limba de procedură: portugalia

         Instanța de trimitere

      Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa - CAAD)

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: PAGE International Lda

         Pârâtă: Autoridade Tributária e Aduaneira

         Întrebările preliminare

      Articolul 168 litera (a) și articolul 176 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 (1) privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (denumită în continuare „Directiva TVA”), precum și principiile neutralității TVA-ului și proporționalității trebuie interpretate în sensul că legiuitorul portughez are posibilitatea, în temeiul articolului 21 alineatul 1 litera d) și alineatul 2 din Código do Imposto sobre o Valor Acrescentado [Codul privind taxa pe valoarea adăugată], să limiteze la 50 %, dreptul de deducere a TVA-ului aferent intrărilor pentru cheltuielile pentru hrană, chiar dacă persoana impozabilă dovedește că toate cheltuielile respective au fost alocate exclusiv desfășurării activității sale economice impozabile?

         (1)  Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO 2006, L 347, p. 1, Ediție specială, 9/vol. 3, p. 7).


title: Cauza C-636/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Centrale Raad van Beroep (Țările de Jos) la 26 august 2019 – Y/CAK

text:
               11.11.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 383/46

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Centrale Raad van Beroep (Țările de Jos) la 26 august 2019 – Y/CAK
      (Cauza C-636/19)
      (2019/C 383/56)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Centrale Raad van Beroep

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Y

         Pârât: CAK

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Directiva 2011/24/UE (1) trebuie interpretată în sensul că persoanele menționate la articolul 24 din Regulamentul (CE) nr. 883/2004 (2), care primesc prestații în natură în statul de reședință în numele Țărilor de Jos, dar care nu sunt asigurate în Țările de Jos în temeiul asigurărilor legale de sănătate, pot invoca în mod direct această directivă pentru rambursarea costurilor asistenței medicale acordate?
                  În cazul unui răspuns negativ,

                  2)

                  Din articolul 56 TFUE rezultă că, într-un caz precum cel de față, neacordarea unei rambursări pentru asistența medicală acordată în alt stat membru decât statul de reședință sau decât cel care plătește pensia constituie un obstacol nejustificat în calea libertății de circulație a serviciilor?

         (1)  Directiva 2011/24/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 9 martie 2011 privind aplicarea drepturilor pacienților în cadrul asistenței medicale transfrontaliere (JO 2011, L 88, p. 45).

         (2)  Regulamentul (CE) nr. 883/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 privind coordonarea sistemelor de securitate socială (JO 2004, L 166, p. 1, Ediție specială, 05/vol. 7, p. 82).


title: Cauza C-666/19 P: Recurs introdus la 9 septembrie 2019 de Changmao Biochemical Engineering Co. Ltd împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 28 iunie 2019 în cauza T-741/16, Changmao Biochemical Engineering/Comisia

text:
               11.11.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 383/47

      Recurs introdus la 9 septembrie 2019 de Changmao Biochemical Engineering Co. Ltd împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 28 iunie 2019 în cauza T-741/16, Changmao Biochemical Engineering/Comisia
      (Cauza C-666/19 P)
      (2019/C 383/57)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: Changmao Biochemical Engineering Co. Ltd (reprezentanți: K. Adamantopoulos și P. Billiet, avocați)

         Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană, Hyet Sweet

         Concluziile recurentei

      Recurenta solicită Curții:

                  —

                  anularea în tot a Hotărârii Tribunalului Uniunii Europene din 28 iunie 2019 în cauza T-741/16;

                  —

                  admiterea concluziilor formulate de recurentă în acțiunea în fața Tribunalului și anularea regulamentului atacat (1), în măsura în care se aplică recurentei, în temeiul articolului 62 din Statutul Curții de Justiție, și

                  —

                  obligarea pârâtei și a intervenientei în primă instanță la plata cheltuielilor de judecată efectuate de recurentă în prezentul recurs, precum și a celor aferente procedurii în fața Tribunalului în cauza T-741/16.

            În subsidiar, recurenta solicită Curții de Justiție:

                  —

                  trimiterea cauzei spre rejudecare la Tribunalul Uniunii Europene pentru ca acesta să se pronunțe cu privire la al doilea aspect al primului motiv al acțiunii;

                  —

                  cu titlu încă mai subsidiar, trimiterea cauzei spre rejudecare la Tribunalul Uniunii Europene pentru ca acesta să se pronunțe cu privire la oricare dintre celelalte motive invocate de recurentă, dacă stadiul procedurii o justifică și

                  —

                  soluționarea cererii privind cheltuielile de judecată odată cu fondul.

         Motivele și principalele argumente

      Recurenta invocă cinci motive de recurs.
      Primul motiv: constatările Tribunalului de la punctele 54, 64-67, 69-70, 78-80, 87, 93 și 97-98 din hotărârea atacată sunt viciate de erori vădite în ceea ce privește aplicarea dispozițiilor legale și denaturează faptele, stabilind că înregistrările contabile ale recurentei nu au fost întocmite în conformitate cu standardele internaționale de contabilitate („IAS”) și că, prin urmare, a fost încălcat articolul 2 alineatul (7) litera (c) a treia liniuță din regulamentul de bază (2). Ca o consecință suplimentară, Tribunalul a săvârșit o eroare de drept atunci când a refuzat să examineze cererea recurentei întemeiată pe articolul 2 alineatul (7) litera (c) a treia liniuță din regulamentul de bază.
      Al doilea motiv: constatările Tribunalului de la punctele 113, 115-118, 125-126 și 128-130 din hotărârea atacată sunt viciate de erori vădite în ceea ce privește aplicarea dispozițiilor legale și denaturează faptele, stabilind că Comisia nu a încălcat articolul 2 alineatul (7) litera (a), articolul 6 alineatul (8) și articolul 9 alineatul (4) din regulamentul de bază și obligația sa de diligență și bună administrare prin refuzul de a solicita și evalua o listă detaliată a tranzacțiilor de export din partea producătorului din țara analogă.
      Al treilea motiv: constatările Tribunalului de la punctele 141-144, 152, 153 și 155-162 din hotărârea atacată sunt viciate de erori vădite în ceea ce privește aplicarea dispozițiilor legale și denaturează faptele, stabilind că Comisia nu a încălcat articolul 2 alineatul (10) și articolul 9 alineatul (4) din regulamentul de bază, articolul 2.4 din AAD și obligația sa de diligență și bună administrare prin refuzul de ajustare a valorii normale și a prețului de export al recurentei în vederea calculării marjei de dumping.
      Al patrulea motiv: constatările Tribunalului de la punctele 148 și 150 din hotărârea atacată sunt viciate de erori vădite în ceea ce privește aplicarea dispozițiilor legale și denaturează faptele, stabilind că Comisia nu a încălcat articolul 3 alineatele (2) și (3) și articolul 9 alineatul (4) din regulamentul de bază, principiul bunei administrări și obligația sa de diligență prin neajustarea nivelului prețului neprejudiciabil al producătorului din Uniune ținând cont de diferențele în materie de servicii suplimentare, ambalare și de redevențele pentru brevete și know-how datorate de industria Uniunii.
      Al cincilea motiv: constatările Tribunalului de la punctele 189-191, 194, 200-201 și 203-206 din hotărârea atacată sunt viciate de erori vădite în ceea ce privește aplicarea dispozițiilor legale și denaturează faptele, stabilind că Comisia nu a încălcat articolul 2 alineatul (7) litera (a) și alineatul (10), articolul 3 alineatele (2), (3) și (5), articolul 6 alineatul (8) și articolul 9 alineatul (4) din regulamentul de bază, principiul bunei administrări și obligația sa de diligență prin refuzul de a asigura caracterul concurențial al costurilor industriei din Uniune pentru materiile prime de la furnizorul său afiliat, nesolicitând completarea unui chestionar din partea furnizorului afiliat.

         (1)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2016/1247 al Comisiei din 28 iulie 2016 de instituire a unei taxe antidumping definitive și de percepere definitivă a taxei provizorii impuse asupra importurilor de aspartam originar din Republica Populară Chineză (JO 2016, L 204, p. 92).

         (2)  Regulamentul (UE) 2016/1036 al Parlamentului European și al Consiliului din 8 iunie 2016 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Uniunii Europene (JO 2016, L 176, p. 21).


title: Cauza C-669/19 P: Recurs introdus la 9 septembrie 2019 de BP împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 11 iulie 2019 în cauza T-838/16, BP/Agenția pentru Drepturi Fundamentale a Uniunii Europene

text:
               11.11.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 383/48

      Recurs introdus la 9 septembrie 2019 de BP împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 11 iulie 2019 în cauza T-838/16, BP/Agenția pentru Drepturi Fundamentale a Uniunii Europene
      (Cauza C-669/19 P)
      (2019/C 383/58)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurent: BP (reprezentant: E. Lazar, avocat)

         Cealaltă parte din procedură: Agenția pentru Drepturi Fundamentale a Uniunii Europene (FRA)

         Concluziile

      Recurentul solicită Curții:

                  —

                  anularea punctelor 1, 3 și 4 din dispozitivul hotărârii atacate; și, în consecință,

                  —

                  acordarea de despăgubiri adecvate recurentului pentru prejudiciul moral și material cauzat;

                  —

                  acordarea de despăgubiri adecvate recurentului legate de consecințele afirmațiilor calomnioase ale FRA împotriva sa și de prejudiciul cauzat reputației sale profesionale și personale;

                  —

                  obligarea FRA la plata cheltuielilor de judecată efectuate în primă instanță și în recurs.

         Motivele și principalele argumente

                  1)

                  Primul motiv, întemeiat pe o eroare de drept și pe o eroare vădită cu privire la aprecierea admisibilității noului motiv și a dovezilor prezentate în temeiul articolului 85 din Regulamentul de procedură, pe încălcarea dreptului de a fi ascultat, pe lipsa unui proces echitabil, pe încălcarea principiului la o protecție judiciară efectivă consacrat la articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, pe restrângerea drepturilor și pe încălcarea articolului 52 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

                  2)

                  Al doilea motiv, întemeiat pe o eroare de drept și pe o eroare vădită în aprecierea punctelor 112, 115-117, 126, 140-142 din acțiunea în despăgubire a recurentului privind prejudiciile legate de o pretinsă încălcare a articolului 2 alineatul (3) din Regulamentul 1049/2001 (1), pe încălcarea articolului 8 CEDO și pe încălcarea punctelor 63-65 din Hotărârea Bavarian Lager (2), pe încălcarea obligației de motivare în raport cu divulgarea erga omnes parțială inițială și cu divulgarea completă ulterioară a datelor cu caracter personal ale recurentului, pe nerespectarea echilibrului juridic stabilit de legiuitorul Uniunii între Regulamentul 1049/2001 și Regulamentul 45/2001 (3) și pe nerespectarea Hotărârii Bavarian Lager.

                  3)

                  Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 134 și 135 din Regulamentul de procedură și pe încălcarea obligației de motivare, pe încălcarea jurisprudenței referitoare la cheltuielile de judecată, pe restrângerea drepturilor și pe încălcarea articolului 52 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

                  4)

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 66 din Regulamentul de procedură, pe refuzul admiterii cererii de omitere a anumitor date sensibile din Hotărârea T-838/16, pe redactarea excesivă ulterioară a hotărârii, precum și pe lipsa legalei compuneri a Camerei a cincea, fără nicio posibilitate de a soluționa cauza în complet de judecată extins sau de a vota în mod eficient.

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO 2001, L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 03, p. 76).

         (2)  Hotărârea din 29 iunie 2010, Comisia/Bavarian Lager (C-28/08 P, ECLI:EU:C:2010:378).

         (3)  Regulamentul (CE) nr. 45/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2000 privind protecția persoanelor fizice cu privire la prelucrarea datelor cu caracter personal de către instituțiile și organele comunitare și privind libera circulație a acestor date (JO 2001, L 8, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 30, p. 142).


title: Cauza C-697/19 P: Recurs introdus la 20 septembrie 2019 de Sony Corporation, Sony Electronics, Inc împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 12 iulie 2019 în cauza T-762/15, Sony și Sony Electronics/Comisia

text:
               11.11.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 383/49

      Recurs introdus la 20 septembrie 2019 de Sony Corporation, Sony Electronics, Inc împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 12 iulie 2019 în cauza T-762/15, Sony și Sony Electronics/Comisia
      (Cauza C-697/19 P)
      (2019/C 383/59)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurente: Sony Corporation, Sony Electronics, Inc (denumite în continuare „Sony” sau „recurentele”) (reprezentanți: N. Levy, avocat, R. Snelders, avocat, E. M. Kelly, Solicitor)

         Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

         Concluziile recurentelor

      Recurentele solicită Curții:

                  —

                  anularea hotărârii atacate;

                  —

                  admiterea concluziilor prezentate în primă instanță;

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a cheltuielilor de judecată efectuate în primă instanță.

            Cu titlu subsidiar, dacă stadiul procedurii nu permite pronunțarea unei hotărâri de către Curte, recurentele solicită Curții:

                  —

                  trimiterea cauzei spre rejudecare la Tribunal;

                  —

                  soluționarea odată cu fondul a cererii privind cheltuielile de judecată efectuate în primă instanță și în recurs.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, recurentele invocă patru motive.
      Primul motiv: Tribunalul a săvârșit o eroare prin faptul că a înlocuit raționamentul deciziei (Decizia C(2015) 7135 final a Comisiei în cazul AT.39639 – Unități de disc optic) cu propriul raționament.

                  —

                  Decizia s-a bazat pe o constatare potrivit căreia recurentele au participat la „mai multe încălcări distincte” care ar putea fi caracterizate, de asemenea, ca reprezentând o încălcare unică și continuă. Tribunalul a acceptat că nu au fost dovedite toate contactele individuale menționate în decizie.

                  —

                  Contactele nedovedite nu pot constitui încălcări ale articolului 101 alineatul (1) TFUE. Totuși, Tribunalul a menținut constatarea din decizie cu privire la o încălcare unică și continuă în baza acelor contacte nedovedite care formează o parte a unui ansamblu de „probe” pe care Comisia se putea întemeia. Tribunalul a săvârșit o eroare de drept, prin înlocuirea raționamentului deciziei cu propriul raționament.

            Al doilea motiv: Tribunalul a săvârșit o eroare de drept prin faptul că a menținut constatarea participării la o încălcare unică și continuă în perioada invocată în baza unui număr mai restrâns de contacte față de cel identificat în cadrul deciziei.

                  —

                  Tribunalul a reținut în mod eronat că Sony a participat la pretinsa încălcare continuă între 23 august 2004 și 15 septembrie 2006, deși a acceptat faptul că a existat o perioadă de aproximativ opt luni pentru care Comisia nu a dovedit niciun contact anticoncurențial care să implice Sony.

                  —

                  Raționamentul Tribunalului este lipsit de coerență internă, întrucât acceptă inexistența unor contacte dovedite care să implice Sony pentru o perioadă mai mare de șase luni și în același timp constată că aceste contacte au avut loc o dată „la doua sau la trei luni”.

            Al treilea motiv: Tribunalul a săvârșit o eroare de drept atunci când a tratat o încălcare unică și continuă ca fiind în mod necesar constituită dintr-o serie de încălcări distincte.

                  —

                  Tribunalul a omis să constate că Comisia a încălcat dreptul la apărare al Sony, în pofida constatării făcute de Comisie în decizie – fără să o fi invocat anterior în comunicarea privind obiecțiunile – potrivit căreia comportamentul invocat constituia nu numai o încălcare unică și continuă, ci, de asemenea, mai multe încălcări distincte.

                  —

                  Tribunalul a reținut în mod eronat că Comisia a oferit motive adecvate pentru propria constatare potrivit căreia Sony comisese mai multe încălcări distincte.

            Al patrulea motiv: Tribunalul a săvârșit o eroare de drept, a încălcat principiile egalității de tratament și proporționalității și a încălcat obligația de motivare, prin faptul că a menținut amenda împotriva Sony pe baza acelorași venituri care au reprezentat temeiul pentru o amendă separată împotriva Lite-On.

                  —

                  Tribunalul nu a respectat principiul, cuprins în Orientările privind calcularea amenzilor, potrivit căruia valoarea vânzărilor trebuie să „reflect[e] importanța economică a încălcării”, precum și „ponderea relativă a fiecărei întreprinderi participante la încălcare”, și a încălcat principiile egalității de tratament și proporționalității.

                  —

                  Tribunalul și-a încălcat obligația de motivare deoarece a omis să răspundă în mod corespunzător argumentului potrivit căruia luarea în considerare de două ori a veniturilor a crescut importanța economică a încălcării.

                  —

                  Tribunalul a săvârșit o eroare de drept prin faptul că a respins argumentul recurentelor potrivit căruia Comisia a omis să își justifice îndepărtarea de practica sa consacrată.


title: Cauza C-698/19 P: Recurs introdus la 20 septembrie 2019 de Sony Optiarc, Inc, Sony Optiarc America, Inc împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 12 iulie 2019 în cauza T-763/15, Sony Optiarc, Sony Optiarc America/Comisia

text:
               11.11.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 383/51

      Recurs introdus la 20 septembrie 2019 de Sony Optiarc, Inc, Sony Optiarc America, Inc împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 12 iulie 2019 în cauza T-763/15, Sony Optiarc, Sony Optiarc America/Comisia
      (Cauza C-698/19 P)
      (2019/C 383/60)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurente: Sony Optiarc, Inc, Sony Optiarc America, Inc (denumite în continuare „Sony” sau „recurentele”) (reprezentanți: N. Levy, avocat, R. Snelders, avocat, E. M. Kelly, Solicitor)

         Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

         Concluziile recurentelor

      Recurentele solicită Curții:

                  —

                  anularea hotărârii atacate;

                  —

                  admiterea concluziilor prezentate în primă instanță;

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a cheltuielilor de judecată efectuate în primă instanță.

            Cu titlu subsidiar, dacă stadiul procedurii nu permite pronunțarea unei hotărâri de către Curte, recurentele solicită Curții:

                  —

                  trimiterea cauzei spre rejudecare la Tribunal;

                  —

                  soluționarea odată cu fondul a cererii privind cheltuielile de judecată efectuate în primă instanță și în recurs.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, recurentele invocă patru motive.
      Primul motiv: Tribunalul a săvârșit o eroare prin faptul că a înlocuit raționamentul deciziei (Decizia Comisiei în cazul AT.39639 – Unități de disc optic) cu propriul raționament.

                  —

                  Decizia s-a bazat pe o constatare potrivit căreia recurentele au participat la „mai multe încălcări distincte” care ar putea fi caracterizate, de asemenea, ca reprezentând o încălcare unică și continuă. Tribunalul a acceptat că nu au fost dovedite toate contactele individuale menționate în decizie.

                  —

                  Contactele nedovedite nu pot constitui încălcări ale articolului 101 alineatul (1) TFUE. Totuși, Tribunalul a menținut constatarea din decizie cu privire la o încălcare unică și continuă în baza acelor contacte nedovedite care formează o parte a unui serii de „probe și indicii care ar putea fi luate în considerare în ansamblul lor” pe care Comisia se putea întemeia. Tribunalul a săvârșit o eroare de drept, prin înlocuirea raționamentului deciziei cu propriul raționament.

            Al doilea motiv: Tribunalul a săvârșit o eroare de drept, prin faptul că a menținut constatarea participării la o încălcare unică și continuă în baza unui număr mai restrâns de contacte față de cel identificat în cadrul deciziei.

                  —

                  Tribunalul a reținut în mod eronat că Sony Optiarc a participat la pretinsa încălcare continuă, între 25 iulie 2007 și 29 octombrie 2008, deși a acceptat faptul că a existat o perioadă de aproximativ cinci luni pentru care Comisia nu a dovedit niciun contact anticoncurențial care să implice Sony Optiarc.

                  —

                  Raționamentul Tribunalului este lipsit de coerență internă, întrucât acceptă inexistența unor contacte dovedite care să implice Sony Optiarc pentru o perioadă de aproximativ cinci luni, însă în același timp constată că „cea mai îndelungată perioadă dovedită fără ca vreun contact să fi avut loc este de doar 3 luni” și că „[m]ajoritatea contactelor s-au realizat la distanță de doar o lună”.

            Al treilea motiv: Tribunalul a săvârșit o eroare de drept prin faptul că a tratat o încălcare unică și continuă ca fiind în mod necesar constituită dintr-o serie de încălcări distincte.

                  —

                  Tribunalul a omis să constate că Comisia a încălcat dreptul la apărare al Sony Optiarc, în pofida constatării făcute de Comisie în decizie – fără să o fi invocat anterior în comunicarea privind obiecțiunile – potrivit căreia comportament invocat constituia nu numai o încălcare unică și continuă, ci, de asemenea, mai multe încălcări distincte.

                  —

                  Tribunalul a reținut în mod eronat că Comisia a oferit motive adecvate pentru propria constatare potrivit căreia Sony Optiarc comisese mai multe încălcări distincte.

            Al patrulea motiv: Tribunalul a săvârșit o eroare de drept, a încălcat principiile egalității de tratament și proporționalității și a încălcat obligația de motivare, prin faptul că a menținut amenda împotriva Sony Optiarc pe baza acelorași venituri care au reprezentat temeiul pentru o amendă separată împotriva Quanta.

                  —

                  Tribunalul nu a respectat principiul, cuprins în Orientările privind calcularea amenzilor, potrivit căruia valoarea vânzărilor trebuie să „reflecte importanța economică a încălcării”, precum și „ponderea relativă a fiecărei întreprinderi participante la încălcare”, și a încălcat principiile egalității de tratament și proporționalității.

                  —

                  Tribunalul și-a încălcat obligația de motivare deoarece a omis să răspundă în mod corespunzător argumentului potrivit căruia luarea în considerare de două ori a veniturilor a crescut importanța economică a încălcării.

                  —

                  Tribunalul a săvârșit o eroare de drept prin faptul că a respins argumentul recurentelor potrivit căruia Comisia a omis să își justifice îndepărtarea de practica sa consacrată.


title: Cauza C-706/19 P: Recurs introdus la 20 septembrie 2019 de CCPL – Consorzio Cooperative di Produzione e Lavoro SC și alții împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 11 iulie 2019 în cauza T-522/15, CCPL și alții/Comisia

text:
               11.11.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 383/55

      Recurs introdus la 20 septembrie 2019 de CCPL – Consorzio Cooperative di Produzione e Lavoro SC și alții împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 11 iulie 2019 în cauza T-522/15, CCPL și alții/Comisia
      (Cauza C-706/19 P)
      (2019/C 383/63)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Recurenți: CCPL – Consorzio Cooperative di Produzione e Lavoro SC, Coopbox group SpA, Coopbox Eastern s.r.o. (reprezentanți: S. Bariatti, E. Cucchiara, A. Cutrupi, avocați)

         Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

         Concluziile recurenților

      Recurenții solicită Curții

                  —

                  anularea în parte a hotărârii atacate, în limitele precizate în prezentul recurs, și, în consecință, anularea deciziei atacate în ceea ce privește amenzile aplicate recurenților pentru încălcarea articolului 23 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 (1) și a principiilor proporționalității și adecvării;

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea recursului, recurenții invocă următoarele motive.

                  1.

                  Primul motiv – Eroare de drept, lipsa sau insuficiența motivării în legătură cu criticile referitoare la așa-numita parental liability

                  Prin intermediul primului motiv, recurenții susțin că hotărârea atacată este afectată de o eroare de drept și de lipsa sau de insuficiența motivării, în măsura în care Tribunalul a admis răspunderea societății holding a grupului în timp ce societatea intermediară – prin intermediul căreia erau deținute societățile implicate în încălcare – a fost considerată ca nefiind răspunzătoare.

                  2.

                  Al doilea motiv – Eroare vădită de apreciere și eroare de drept în legătură cu pretinsa încălcare a articolului 23 din Regulamentul nr. 1/2003
                  Prin intermediul celui de al doilea motiv, recurentele susțin că Tribunalul a săvârșit o eroare vădită de drept întrucât a respins motivul referitor la aplicarea incorectă a limitei de 10 % prevăzute la articolul 23 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1/2003, în măsura în care Comisia a aplicat această limită la o cifră de afaceri diferită de cifra de afaceri consolidată calculată pe baza normelor de consolidare ale Uniunii. În plus, Tribunalul ar fi încălcat principiile proporționalității și adecvării, întrucât a reținut o diferență de tratament inacceptabilă, în scopul calculării cifrei de afaceri consolidate vizate la articolul 23 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1/2003, domeniilor de activitate care fac obiectul unei cesiuni cu titlu definitiv, pe de o parte, și a celor închiriate, pe de altă parte, pe motivul unei diferențe prezumate în termeni de rentabilitate economică și substanțială.

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (JO 2003, L 1, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 167).