title: Cauza C-122/09: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 22 aprilie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Symvoulio tis Epikrateias — Grecia) — Enosi Efopliston Aktoploïas și alții/Ypourgos Emporikis Naftilías, Ypourgos Aigaíou [Transport maritim — Cabotaj maritim — Regulamentul (CEE) nr. 3577/92 — Exceptare temporară de la aplicarea regulamentului menționat — Obligația statelor membre de a nu adopta, înainte de expirarea perioadei de exceptare, dispoziții de natură să compromită în mod grav aplicarea regulamentului menționat]

text:
               19.6.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/12

      Hotărârea Curții (Camera a patra) din 22 aprilie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Symvoulio tis Epikrateias — Grecia) — Enosi Efopliston Aktoploïas și alții/Ypourgos Emporikis Naftilías, Ypourgos Aigaíou
      (Cauza C-122/09) (1)

      (Transport maritim - Cabotaj maritim - Regulamentul (CEE) nr. 3577/92 - Exceptare temporară de la aplicarea regulamentului menționat - Obligația statelor membre de a nu adopta, înainte de expirarea perioadei de exceptare, dispoziții de natură să compromită în mod grav aplicarea regulamentului menționat)
      (2010/C 161/17)
      Limba de procedură: greaca

         Instanța de trimitere

      Symvoulio tis Epikrateias

         Părțile din acțiunea principală

         Reclamanți: Enosi Efopliston Aktoploïas, ANEK, Minoikes grammes, N.E. Lésvou, Blue Star Ferries

         Pârâți: Ypourgos Emporikis Naftilías, Ypourgos Aigaíou

         Obiectul

      Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Symvoulio tis Epikrateias — Interpretarea articolelor 1, 2, 4, și a articolului 6 alineatul (3) din Regulamentul nr. 3577/92 al Consiliului din 7 decembrie 1992 de aplicare a principiului liberei circulații a serviciilor la transporturile maritime în interiorul statelor membre (cabotaj maritim) (JO L 364, p. 7, Ediție specială 06/vol.2, p. 83) — Exceptare temporară de la aplicarea regulamentului — Obligația statelor membre de a nu adopta înainte de încheierea perioadei de exceptare dispoziții care pot compromite aplicarea deplină și completă a regulamentului — Dreptul particularilor de a invoca dispozițiile regulamentului pentru a contesta validitatea dispozițiilor naționale care au un astfel de efect

         Dispozitivul

      Presupunând că legiuitorul elen era obligat, în perioada de exceptare de la aplicarea în Grecia a Regulamentului (CEE) nr. 3577/92 al Consiliului din 7 decembrie 1992 de aplicare a principiului liberei circulații a serviciilor la transporturile maritime în interiorul statelor membre (cabotaj maritim), să evite adoptarea unor dispoziții de natură să compromită în mod grav aplicarea deplină și efectivă a acestui regulament începând de la 1 ianuarie 2004, dată de la care perioada de exceptare menționată a expirat, această aplicare deplină și efectivă nu este grav compromisă numai din cauza adoptării de către legiuitorul elen în anul 2001 a unor dispoziții cu caracter complet și permanent contrare regulamentului respectiv, care nu prevedeau că nu se vor mai aplica începând de la 1 ianuarie 2004.

         (1)  JO C 141, 20.6.2009.


title: Cauza T-878/16: Acțiune introdusă la 9 decembrie 2016 – Karelia/EUIPO (KARELIA)

text:
               6.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/52

         Acțiune introdusă la 9 decembrie 2016 – Karelia/EUIPO (KARELIA)
   (Cauza T-878/16)
   (2017/C 038/67)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Ino Karelia (Kalamata, Grecia) (reprezentant: M. Karpathakis, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Marca în litigiu: marca verbală a Uniunii Europene „KARELIA” – cererea de înregistrare nr. 964 502

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 19 septembrie 2016 în cauza R 1562/2015-5

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (c) şi (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


20150731018616702015/C 270/162342015CJC27020150817RO01ROINFO_JUDICIAL20150521141411Cauza C-234/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Curtea de Apel Constanţa (România) la data de 21 mai 2015 – SC Doris Spedition SRL/Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Galați
 ---documentbreak--- C2702015RO1410120150521RO0016141141Cerere de decizie preliminară introdusă de Curtea de Apel Constanţa (România) la data de 21 mai 2015 – SC Doris Spedition SRL/Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Galați
   (Cauza C-234/15)2015/C 270/16Limba de procedură: română
      Instanţa de trimitere

   Curtea de Apel Constanţa

      Părţile din acţiunea principală

      Recurentă: SC Doris Spedition SRL

      Intimată: Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Galați – Administrația Județeană a Finanțelor Publice Constanța – Serviciul fiscal orășenesc Hârșova

      Intimată chemată în garanție: Administrația Fondului pentru Mediu București

      Întrebarea preliminară

   Se opune articolul 110 din TFUE la stabilirea, conform articolului 4 litera a) din Legea nr. 9/2012, a obligației de a plăti taxă pentru emisiile poluante pentru autovehiculele de ocazie provenite din spațiul comunitar cu ocazia înscrierii în evidențele autorității competente, potrivit legii, a dobândirii dreptului de proprietate asupra unui autovehicul de către primul proprietar din România și atribuirea unui certificat de înmatriculare și a numărului de înmatriculare, taxă care se aplică și la transferul dreptului de proprietate asupra autovehiculelor interne, exceptând cazul în care o astfel de taxă sau una similară a fost plătită deja?”


title: Cauzele conexate C-337/12 P-C-340/12 P: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 6 martie 2014 – Pi-Design AG, Bodum France SAS, Bodum Logistics A/S/Yoshida Metal Industry Co. Ltd, Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) [Recurs — Marcă comunitară — Înregistrarea unor semne constituite dintr-o suprafață cu puncte negre — Declararea nulității — Regulamentul (CE) nr. 40/94 — Articolul 7 alineatul (1) litera (e) punctul (ii) — Denaturarea elementelor de probă]

text:
               28.4.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/2

         Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 6 martie 2014 – Pi-Design AG, Bodum France SAS, Bodum Logistics A/S/Yoshida Metal Industry Co. Ltd, Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   (Cauzele conexate C-337/12 P-C-340/12 P) (1)

   ([Recurs - Marcă comunitară - Înregistrarea unor semne constituite dintr-o suprafață cu puncte negre - Declararea nulității - Regulamentul (CE) nr. 40/94 - Articolul 7 alineatul (1) litera (e) punctul (ii) - Denaturarea elementelor de probă])
   2014/C 129/02
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurente: Pi-Design AG, Bodum France SAS, Bodum Logistics A/S (reprezentant: H. Pernez, avocat)

      Celelalte părți din procedură: Yoshida Metal Industry Co. Ltd (reprezentanți: S. Verea, K. Muraro și M. Balestriero, avocați), Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Obiectul

   Recursuri formulate împotriva Hotărârilor Tribunalului (Camera a patra) din 8 mai 2012 – Yoshida Metal Industry/OAPI – Pi-Design și alții (T-331/10 și T-416/10), prin care Tribunalul a anulat deciziile R 1235/2008-1 și R 1237/2008-1 ale Camerei întâi de recurs din cadrul Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (OAPI) din 20 mai 2010, prin care se anulează deciziile diviziei de anulare, prin care s-au respins cererile de anulare prezentate de Pi-Design (T-331/10) și de Pi-Design, de Bodum France și de Bodum Logistics A/S (T-416/10), a unei mărci figurative reprezentând o suprafață acoperită cu puncte negre, pentru produse din clasele 8 și 21 – Interpretarea articolului 7 alineatul (1) litera (e) punctul (ii) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 privind marca comunitară – Semn constituit exclusiv din forma produsului necesară pentru obținerea unui rezultat tehnic

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Hotărârile Tribunalului Uniunii Europene din 8 mai 2012, Yoshida Metal Industry/OAPI – Pi-Design și alții (Reprezentarea unei suprafețe triunghiulare cu puncte negre) (T-331/10), precum și Yoshida Metal Industry/OAPI – Pi-Design și alții (Reprezentarea unei suprafețe cu puncte negre) (T-416/10).

               2)

               Trimite cauzele spre rejudecare Tribunalului Uniunii Europene.

               3)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.

      (1)  JO C 295, 29.9.2012.


title: Cauzele conexate C-376/15 P și C-377/15 P: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 5 aprilie 2017 – Changshu City Standard Parts Factory, Ningbo Jinding Fastener Co. Ltd/Consiliul Uniunii Europene, Comisia Europeană, European Industrial Fasteners Institute AISBL (EIFI) [Recurs — Dumping — Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 924/2012 — Importuri de anumite elemente de fixare din fier sau oțel originare din Republica Populară Chineză — Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 — Articolul 2 alineatele (10) și (11) — Excluderea anumitor tranzacții de export în vederea calculării marjei de dumping — Comparație echitabilă între prețul de export și valoarea normală în cazul importurilor care provin dintr-o țară care nu are economie de piață]

text:
               29.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 168/8

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 5 aprilie 2017 – Changshu City Standard Parts Factory, Ningbo Jinding Fastener Co. Ltd/Consiliul Uniunii Europene, Comisia Europeană, European Industrial Fasteners Institute AISBL (EIFI)
   (Cauzele conexate C-376/15 P și C-377/15 P) (1)

   ([Recurs - Dumping - Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 924/2012 - Importuri de anumite elemente de fixare din fier sau oțel originare din Republica Populară Chineză - Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 - Articolul 2 alineatele (10) și (11) - Excluderea anumitor tranzacții de export în vederea calculării marjei de dumping - Comparație echitabilă între prețul de export și valoarea normală în cazul importurilor care provin dintr-o țară care nu are economie de piață])
   (2017/C 168/09)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurente: Changshu City Standard Parts Factory, Ningbo Jinding Fastener Co. Ltd (reprezentanți: R. Antonini și E. Monard, avocați)

      Celelalte părți din procedură: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: B. Driessen și S. Boelaert, agenți, asistați de N. Tuominen, avocat), Comisia Europeană (reprezentanți: T. Maxian Rusche și M. França, agenți), European Industrial Fasteners Institute AISBL (EIFI)

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Hotărârea Tribunalului Uniunii Europene din 29 aprilie 2015, Changshu City Standard Parts Factory și Ningbo Jinding Fastener/Consiliul (T-558/12 și T-559/12, EU:T:2015:237).

               2)

               Anulează Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 924/2012 al Consiliului din 4 octombrie 2012 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 91/2009 privind impunerea unei taxe antidumping definitive asupra importurilor de anumite elemente de fixare din fier sau oțel originare din Republica Populară Chineză în măsura în care vizează Changshu City Standard Parts Factory și Ningbo Jinding Fastener Co. Ltd.

               3)

               Respinge recursul în cauza C-377/15 P.

               4)

               Obligă Consiliul Uniunii Europene să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Changshu City Standard Parts Factory și Ningbo Jinding Fastener Co. Ltd atât în legătură cu procedura în primă instanță în cauzele T-558/12 și T-559/12, cât și în legătură cu procedura de recurs în cauza C-376/15 P.

               5)

               Obligă Changshu City Standard Parts Factory și Ningbo Jinding Fastener Co. Ltd să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Consiliul Uniunii Europene în legătură cu procedura de recurs în cauza C-377/15 P.

               6)

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată aferente procedurilor în primă instanță în cauzele T-558/12 și T-559/12, precum și celor de recurs în cauzele C-376/15 P și C-377/15 P.

      (1)  JO C 381, 16.11.2015.


title: Cauza T-347/14 INTP: Ordonanța Tribunalului din 19 iulie 2017 – Yanukovych/Consiliul („Procedură — Interpretarea unei ordonanțe”)

text:
               16.10.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 347/25

         Ordonanța Tribunalului din 19 iulie 2017 – Yanukovych/Consiliul
   (Cauza T-347/14 INTP) (1)

   ((„Procedură - Interpretarea unei ordonanțe”))
   (2017/C 347/33)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Olga Stanislavivna Yanukovych, în calitate de moștenitoare a lui Viktor Viktorovych Yanukovych (Kiev, Ucraina) (reprezentant: T. Beazley, QC)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: J.-P. Hix și P. Mahnič Bruni, agenți)

      Intervenientă în susținerea pârâtului: Comisia Europeană (reprezentanţi: inițial S. Bartelt și D. Gauci, ulterior E. Paasivirta și J. Norris-Usher, agenți)

      Obiectul

   Cerere de interpretare a Ordonanței din 12 iulie 2016, Yanukovych/Consiliul (T-347/14, EU:T:2016:433).

      Dispozitivul

               1)

               Punctul 3 al dispozitivului Ordonanței din 12 iulie 2016, Yanukovych/Consiliul (T-347/14), trebuie interpretat în sensul că, în ceea ce privește cererea de anulare formulată în cererea introductivă, vizează atât cheltuielile de judecată efectuate de domnul Viktor Viktorovych Yanukovych, cât și cele efectuate de doamna Olga Stanislavivna Yanukovych, în calitate de moștenitoare a domnului Viktorovych Yanukovych.

               2)

               Doamna Stanislavivna Yanukovych, în calitate de moștenitoare a domnului Viktorovych Yanukovych, pe de o parte, și Consiliul Uniunii Europene, pe de altă parte, suportă fiecare propriile cheltuieli de judecată aferente procedurii de interpretare.

               3)

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

               4)

               Minuta prezentei ordonanțe se anexează la minuta ordonanței interpretate, pe marginea căreia se face mențiune despre prezenta ordonanță.

      (1)  JO C 253, 4.8.2014.


title: Cauza T-125/04: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 12 septembrie 2008 — Rousseaux/Comisia ( Funcție publică — Funcționari — Hotărâre interlocutorie — Lipsa necesității de a se pronunța )

text:
               22.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/34

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 12 septembrie 2008 — Rousseaux/Comisia
   (Cauza T-125/04) (1)

   („Funcție publică - Funcționari - Hotărâre interlocutorie - Lipsa necesității de a se pronunța’)
   (2008/C 301/56)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: Patrick Rousseaux (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: N. Lhoëst, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: J. Curral și H. Krämer, agents, asistați de B. Wägenbaur, avocat)
   Obiectul
   Pe de o parte o cerere de anulare a Deciziei Comisiei din 14 aprilie 2003 de modificare a încadrării în grad al reclamantului, în măsura în care stabilește încadrarea acestuia în treaptă, la data nominalizării sale, în gradul A 6, a doua treaptă, în măsura în care stabilește la 5 octombrie 1995 data la care aceasta dobândește efecte pecuniare și în măsura în care nu a reconstituit cariera în grad a reclamantului și o cerere de anulare a deciziei de respingere a plângerii reclamantului și, pe de altă parte, o cerere având ca obiect repararea prejudiciului pretins a fi rezultat în urma acestei decizii.
   Dispozitivul

               1)

               Nu mai este necesară pronunțarea asupra prezentei acțiuni.

               2)

               Comisia va suporta toate cheltuielile de judecată.

      (1)  JO C 118, 30.4.2004.


title: Cauza C-211/10 PPU: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 1 iulie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Oberster Gerichtshof — Austria) — procedură inițiată de Doris Povse/Mauro Alpago [Cooperare judiciară în materie civilă — Materia matrimonială și materia răspunderii părintești — Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 — Deplasare ilicită a copilului — Măsuri provizorii privind „puterea de decizie părintească” — Încredințare — Hotărâre judecătorească prin care se dispune înapoierea copilului — Executare — Competență — Procedură preliminară de urgență]

text:
               28.8.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 234/16

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 1 iulie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Oberster Gerichtshof — Austria) — procedură inițiată de Doris Povse/Mauro Alpago
   (Cauza C-211/10 PPU) (1)

   (Cooperare judiciară în materie civilă - Materia matrimonială și materia răspunderii părintești - Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 - Deplasare ilicită a copilului - Măsuri provizorii privind „puterea de decizie părintească” - Încredințare - Hotărâre judecătorească prin care se dispune înapoierea copilului - Executare - Competență - Procedură preliminară de urgență)
   2010/C 234/23
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Oberster Gerichtshof

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Doris Povse

      Pârât: Mauro Alpago

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Oberster Gerichtshof — Interpretarea articolului 10 litera (b) punctul (iv), a articolului 11 alineatul (8), a articolului 42 alineatul (2), precum și a articolului 47 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 al Consiliului din 27 noiembrie 2003 privind competența, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești în materie matrimonială și în materia răspunderii părintești, de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1347/2000 (JO L 338, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 6, p. 183) — Răpirea unui copil — Competența instanțelor unui stat membru de a pronunța o hotărâre judecătorească prin care se dispune înapoierea copilului în acest stat într-un caz în care copilul a locuit mai mult de un an într-un alt stat membru, iar instanțele din primul stat au pronunțat, după răpirea copilului, o hotărâre judecătorească prin care se dispune încredințarea cu titlu provizoriu a copilului către părintele care l-a răpit — Posibilitatea de a refuza, în interesul copilului, executarea hotărârii judecătorești prin care se dispune înapoierea acestuia în primul stat membru

      Dispozitivul

               1.

               Articolul 10 litera (b) punctul (iv) din Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 al Consiliului din 27 noiembrie 2003 privind competența, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești în materie matrimonială și în materia răspunderii părintești, de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1347/2000, trebuie interpretat în sensul că o măsură provizorie nu constituie o „hotărâre de încredințare care nu implică înapoierea copilului”, în înțelesul acestei dispoziții, și nu poate justifica un transfer de competență către instanțele judecătorești din statul membru spre care copilul a fost deplasat ilicit

               2.

               Articolul 11 alineatul (8) din Regulamentul nr. 2201/2003 trebuie intrepretat în sensul că o hotărâre a instanței judecătorești competente prin care se dispune înapoierea copilului intră în sfera de aplicare a acestei dispoziții, chiar dacă hotărârea nu este precedată de o hotărâre definitivă a aceleiași instanțe privind încredințarea copilului.

               3.

               Articolul 47 alineatul (2) al doilea paragraf din Regulamentul nr. 2201/2003 trebuie interpretat în sensul că o hotărâre pronunțată ulterior de o instanță judecătorească din statul membru de executare, prin care se dispune cu titlu provizoriu cu privire la încredințare și care este considerată executorie potrivit dreptului din acest stat, nu poate fi opusă executării unei hotărâri certificate pronunțate anterior de instanța judecătorească competentă din statul membru de origine și prin care se dispune înapoierea copilului.

               4.

               Executarea unei hotărâri certificate nu poate fi refuzată, în statul membru de executare, pentru motivul că, în urma unei schimbări a împrejurărilor intervenite după pronunțarea sa, executarea ar putea să aducă o atingere gravă interesului superior al copilului. O asemenea schimbare trebuie invocată în fața instanței judecătorești competente din statul membru de origine, care ar trebui sesizată și cu o posibilă cerere de suspendare a executării hotărârii sale.

      (1)  JO C 179, 3.7.2010.


title: Cauza C-28/12: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 28 aprilie 2015 – Comisia Europeană/Consiliul Uniunii Europene (Acțiune în anulare — Acorduri internaționale mixte — Decizie de autorizare a semnării și de aplicare provizorie a acestor acorduri — Decizie a Consiliului și a reprezentanților guvernelor statelor membre reuniți în cadrul Consiliului — Autonomia ordinii juridice a Uniunii — Participarea statelor membre la procedura și la decizia prevăzute la articolul 218 TFUE — Modalități de vot în cadrul Consiliului)

text:
               29.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/3

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 28 aprilie 2015 – Comisia Europeană/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-28/12) (1)

   ((Acțiune în anulare - Acorduri internaționale mixte - Decizie de autorizare a semnării și de aplicare provizorie a acestor acorduri - Decizie a Consiliului și a reprezentanților guvernelor statelor membre reuniți în cadrul Consiliului - Autonomia ordinii juridice a Uniunii - Participarea statelor membre la procedura și la decizia prevăzute la articolul 218 TFUE - Modalități de vot în cadrul Consiliului))
   (2015/C 213/05)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Valero Jordana, K. Simonsson și S. Bartelt, agenți)

      Intervenient în susținerea reclamantei: Parlamentul European (reperezentanți: R. Passos și A. Auersperger Matić, agenți)

      Pârât: Consiliul Uniunii Euorpene (reprezentanți: M.-M. Joséphidès, E. Karlsson, F. Naert și R. Szostak, agenți)

      Interveniente în susținerea pârâtului: Republica Cehă (reprezentanți: M. Smolek și E. Ruffer, agenți), Regatul Danemarcei (reprezentanți: U. Melgaard și L. Volck Madsen, agenți), Republica Federală Germania (reprezentanți: T. Henze, N. Graf Vitzthum și B. Beutler, agenți), Republica Elenă (reprezentanți: A. Samoni-Rantou și S. Chala, agenți), Republica Franceză (reprezentanți: G. de Bergues, F. Fize, D. Colas și N. Rouam, agenți), Republica Italiană (reprezentanți: G. Palmieri, agent, asistat de P. Gentili, avvocato dello Stato), Regatul Țărilor de Jos (reprezentanți: C. Wissels și J. Langer, agenți), Republica Polonă (reprezentanți: B. Majczyna și M. Szpunar, agenți), Republica Portugheză (reprezentanți: L. Inez Fernandes și M.-L. Duarte, agenți), Republica Finlanda (reprezentant: J. Heliskoski, agent), Regatul Suediei (reprezentant: A. Falk, agent) Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentanți: C. Murrell și L. Christie, agenți, asistați de R. Palmer, barrister)

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia 2011/708/UE a Consiliului și a reprezentanților guvernelor statelor membre ale Uniunii Europene, reuniți în cadrul Consiliului, din 16 iunie 2011, privind semnarea în numele Uniunii și aplicarea provizorie a Acordului privind transportul aerian dintre Statele Unite ale Americii, ca primă parte, Uniunea Europeană și statele membre ale acesteia, ca a doua parte, Islanda, ca a treia parte, și Regatul Norvegiei, ca a patra parte, precum și privind semnarea în numele Uniunii și aplicarea provizorie a Acordului auxiliar dintre Uniunea Europeană și statele membre ale acesteia, ca primă parte, Islanda, ca a doua parte, și Regatul Norvegiei, ca a treia parte, referitor la aplicarea Acordului privind transportul aerian dintre Statele Unite ale Americii, ca primă parte, Uniunea Europeană și statele membre ale acesteia, ca a doua parte, Islanda, ca a treia parte, și Regatul Norvegiei, ca a patra parte.

               2)

               Menține efectele Deciziei 2011/708 până la intrarea în vigoare, într-un termen rezonabil de la pronunțarea prezentei hotărâri, a unei noi decizii, care urmează să fie adoptată de Consiliul Uniunii Europene în temeiul articolului 218 alineatele (5) și (8) TFUE.

               3)

               Obligă Consiliul Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

               4)

               Republica Cehă, Regatul Danemarcei, Republica Federală Germania, Republica Elenă, Republica Franceză, Republica Italiană, Regatul Țărilor de Jos, Republica Polonă, Republica Portugheză, Republica Finlanda, Regatul Suediei, Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord, precum și Parlamentul European suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 73, 10.3.2012.


title: Cauza C-344/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Commissione tributaria provinciale di Roma (Italia) la 24 iunie 2013 — Cristiano Blanco/Agenzia delle Entrate

text:
               7.9.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 260/26

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Commissione tributaria provinciale di Roma (Italia) la 24 iunie 2013 — Cristiano Blanco/Agenzia delle Entrate
   (Cauza C-344/13)
   2013/C 260/46
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Commissione tributaria provinciale di Roma

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Cristiano Blanco

      Pârâtă: Agenzia delle Entrate — Direzione Provinciale I di Roma — Ufficio Controlli

      Întrebarea preliminară

   Supunerea la obligațiile de declarare și de impozitare în scopuri fiscale a câștigurilor obținute în cazinouri din țările membre ale Uniunii Europene de către persoane rezidente în Italia, astfel cum este prevăzut la articolul 67 litera (d) din Decretul Președintelui Republicii nr. 917 din 22.12.1986 (TUIR), contravine articolului 49 din Tratatul CE sau trebuie considerată justificată din motive de ordine publică, de siguranță publică sau de sănătate publică în temeiul articolului 46 din Tratatul CE?


title: Cauza T-19/17: Acțiune introdusă la 14 ianuarie 2017 – Fastweb/Comisia

text:
               6.3.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 70/26

         Acțiune introdusă la 14 ianuarie 2017 – Fastweb/Comisia
   (Cauza T-19/17)
   (2017/C 070/36)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Fastweb SpA (Milano, Italia) (reprezentanți: M. Merola, L. Armati, A. Guarino și E. Cerchi, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea în întregime a deciziei;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Fastweb S.p.A. solicită anularea deciziei din 1 septembrie 2016, prin care Comisia Europeană a autorizat o concentrare în cazul M.7758 – Hutchinson 3 Italia/Wind/JV, în conformitate cu articolul 8 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 139/2004 privind controlul concentrărilor economice între întreprinderi [Regulamentul (CE) privind concentrările economice] (JO 2004, L 24, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 201), declarând compatibilă cu piața internă tranzacția prin care Hutchinson Europe Telecommunications (HET) și Vimpel/Com Luxembourg Holdings (VIP) dobândesc controlul în comun asupra unei întreprinderi comune nou-create (joint venture sau JV), prin integrarea în cadrul JV a activităților lor respective în sectorul telecomunicațiilor din Italia și subordonând compatibilitatea acesteia unor condiții și obligații destinate să permită intrarea pe piața internă a unui nou operator de rețea de telefonie mobilă (ORTM).
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă șapte motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe o încălcare a normelor fundamentale de procedură și a principiilor bunei administrări și transparenței și pe încălcarea articolului 8 din regulamentul citat

                           —

                           Se arată în această privință că ancheta desfășurată de Comisie este viciată de omisiuni grave și evidente, în primul rând de ordin procedural, în special: (A) de deficiențele intervenite înainte de prezentarea angajamentelor finale, constând în neorganizarea, în prezența diferitor candidați serioși interesați de pachetul de măsuri, a unei proceduri transparente și nediscriminatorii în măsură să asigure alegerea celui mai bun candidat și în acceptarea în mod eronat a unei soluții de conciliere prealabilă, denumită „fix-it-first”, prezentată prea târziu în cadrul procedurii, și (B) de lipsa de procedură intervenită după prezentarea angajamentelor finale, în special neevaluarea anumitor aspecte ale acestora (de exemplu cu privire la acordul de roaming) și a unor informații aprofundate corespunzătoare în ceea ce privește caracterul adecvat al cumpărătorului potențial, deficiențe scoase în evidență de lipsa de market test.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe o eroare vădită de apreciere și pe deficiențe în ancheta Comisiei, întrucât aceasta a considerat că intrarea unui nou ORTM este suficientă în sine pentru a elimina efectele orizontale ale concentrării, fără a lua în considerare factorii care au determinat succesul intrării H3G, filială deținută integral de Hutchinson, prin intermediul căreia funcționează aceasta

                           —

                           Se arată în această privință că Comisia, în special, nu s-a preocupat să verifice dacă noul ORTM dispune [atât pe piața cu amănuntul, cât și pe piața cu ridicata (wholesale)] de capacități de exploatare, de condiții economice și de stimulente cel puțin echivalente, în ansamblul lor, cu cele de care beneficia H3G, care, în primii ani, funcționa pe o piață în plină expansiune. În plus, Comisia ar fi trebuit să ia în considerare efectul produs asupra dinamicii concurențiale a asimetriei tarifului de determinare de care a beneficiat H3G, care a avantajat-o semnificativ în raport cu ceilalți ORTM.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe o eroare vădită de apreciere în ceea ce privește pachetul de angajamente

                           —

                           Se arată în această privință că comparația cu frecvențele aparținând H3G anterior fuziunii ridică în sine îndoieli serioase în ceea ce privește spectrul prevăzut. În plus, Comisia s-a întemeiat pe evenimente viitoare și incerte, precum participarea noului ORTM la proceduri viitoare de cerere de ofertă, de altfel fără a ține seama de sarcinile ridicate legate de reînnoirea iminentă și de reconfigurarea (refarming) frecvențelor transferate. Comisia a acceptat transferul unui număr inadecvat de site-uri, întemeindu-se pe acorduri incerte cu Tower Companies. În sfârșit, acordul pentru perioada de tranziție încheiat cu părțile care fac notificarea, care are o structură bazată pe capacitate, diminuează puternic stimulentele pentru a efectua investiții.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe o lipsă a investigării în ceea ce privește bazarea analizei concentrării și a angajamentelor pe premisa eronată că prețul este singurul factor concurențial important în cadrul pieței relevante

                           —

                           Se arată în această privință că Comisia a ignorat faptul că aria de acoperire și calitatea rețelei au o importanță comparabilă și nu ar fi trebuit să se limiteze la o analiză statică a preferințelor unui eșantion foarte parțial de utilizatori, aparținând categoriei micilor consumatori. În plus, a ignorat importanța în perspectivă a convergenței, care este decisivă pentru un operator nou-intrat, care are nevoie de pârghii suplimentare comparativ cu un operator consacrat (așa cum era H3G). Alegerea unui cumpărător în măsură să facă față cererii convergente ar fi asigurat o eficiență mai mare și o sustenabilitate mai bună ale angajamentelor de-a lungul timpului.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe evaluarea eronată a aptitudinii angajamentelor de a rezolva preocupările privind efectele coordonate pe piața cu amănuntul

                           —

                           Se arată în această privință că, pentru a putea acționa într-un mod cu adevărat agresiv și pentru a „rupe” echilibrul coluziv, operatorul nou-intrat ar trebui, astfel, să poată acționa în mod independent de ceilalți ORTM. Cu toate acestea, formula preferată pentru punerea la dispoziție a resurselor (acorduri privind serviciile naționale de roaming și de MOCN) creează o dependență strânsă între noul ORTM și JV pentru o perioadă extinsă. Decizia este de asemenea viciată de lipsa unei anchete în ceea ce privește compatibilitatea contractelor de servicii naționale de roaming/MOCN cu articolul 101 TFUE.

               6.

               Al șaselea motiv, întemeiat pe inaptitudinea angajamentelor de a răspunde preocupărilor privind concurența pe piața accesului cu ridicata

                           —

                           Se arată în această privință că, în special, Comisia a săvârșit o eroare în ceea ce privește determinarea scenariului contrafactual și prin faptul că nu a solicitat nicio măsură specifică, întemeindu-se exclusiv pe încredințarea că Iliad va avea un stimulent pentru a oferi astfel de servicii, în pofida inexistenței unor măsuri în acest sens și a experienței acestui operator în Franța. Dimpotrivă, angajamentele stimulează noul ORTM să urmărească și să atragă tocmai și numai clienții rețelelor mobile virtuale (MVNO).

               7.

               Al șaptelea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 8 alineatul (2) din Regulamentul nr. 139/2004 și pe încălcarea principiului bunei administrări

                           —

                           Se arată în această privință că Comisia a acceptat Iliad în calitate de cumpărător adecvat fără a lua în considerare riscurile pentru eficacitatea angajamentelor aferente intrării unui operator având caracteristicile sale și nu a prevăzut garanții adecvate în cadrul angajamentelor, în special în ceea ce privește calitatea/aria de acoperire a rețelei.


title: Cauza C-492/07: Acțiune introdusă la 7 noiembrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Polonă

text:
               26.1.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/26

         Acțiune introdusă la 7 noiembrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Polonă
   (Cauza C-492/07)
   (2008/C 22/50)
   Limba de procedură: poloneza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: A. Nijenhuis și K. Mojzesowicz, agenți)

      Pârâtă: Republica Polonă
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin netranspunerea corectă în dreptul intern a Directivei 2002/21/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind un cadru de reglementare comun pentru rețelele și serviciile de comunicații electronice (Directivă-cadru) și în special a articolului 2 litera (k) privind definiția abonatului, Republica Polonă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive,

               —

               obligarea Republicii Polone la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Termenul de transpunere a directivei a expirat la 30 aprilie 2004.

      (1)  JO L 108, 24.4.2002, p. 33, Ediție specială, 13/vol. 35, p. 195.


title: Cauza F-52/10: Acțiune introdusă la 3 iulie 2010 — Merhzaoui/Consiliul

text:
               14.8.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 221/61

         Acțiune introdusă la 3 iulie 2010 — Merhzaoui/Consiliul
   (Cauza F-52/10)
   ()
   2010/C 221/99
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Mohamed Merhzaoui (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei din 12 mai 2010 de stabilire a raportului de evaluare definitiv întocmit în privința reclamantului pentru perioada 1 ianuarie 2008–30 iunie 2009

      Concluziile reclamantului

               —

               anularea deciziei din 12 mai 2010 de stabilire a raportului de evaluare definitiv întocmit în privința reclamantului pentru perioada 2008–2009;

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-240/11 P: Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 3 mai 2012 — World Wide Tobacco España, SA/Comisia Europeană (Recurs — Concurență — Înțelegeri — Piața spaniolă a achiziționării și a primei transformări a tutunului brut — Stabilirea prețurilor și împărțirea pieței — Amenzi — Efect descurajator — Egalitate de tratament — Circumstanțe atenuante — Limita maximă de 10 % din cifra de afaceri — Cooperare)

text:
               6.10.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 303/4

         Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 3 mai 2012 — World Wide Tobacco España, SA/Comisia Europeană
   (Cauza C-240/11 P) (1)

   (Recurs - Concurență - Înțelegeri - Piața spaniolă a achiziționării și a primei transformări a tutunului brut - Stabilirea prețurilor și împărțirea pieței - Amenzi - Efect descurajator - Egalitate de tratament - Circumstanțe atenuante - Limita maximă de 10 % din cifra de afaceri - Cooperare)
   2012/C 303/05
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Recurentă: World Wide Tobacco España, SA (reprezentanți: M Odriozola și A Vide, avocați)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană (reprezentanți: E. Gippini Fournier și L Malferrari, agenți)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 8 martie 2011 — World Wide Tobacco España/Comisia (T-37/05) prin care Tribunalul a respins în parte o cerere de reducere a cuantumului amenzii aplicate recurentei prin Decizia C(2004) 4030 final a Comisiei din 20 octombrie 2004 privind o procedură de aplicare a articolului 81 alineatul (1) [CE] (cazul COMP/C.38.238/B.2 — Tutun brut — Spania)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul principal și recursul incident.

               2.

               Obligă World Wide Tobacco España SA la plata cheltuielilor de judecată aferente recursului principal.

               3.

               Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată aferente recursului incident.

      (1)  JO C 211, 16.7.2011.


title: Cauza C-317/06: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 5 iulie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Spaniei (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 2002/14/CE — Informarea și consultarea lucrătorilor din Comunitatea Europeană — Netranspunerea în termenul prevăzut)

text:
               25.8.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 199/12

         Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 5 iulie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Spaniei
   (Cauza C-317/06) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 2002/14/CE - Informarea și consultarea lucrătorilor din Comunitatea Europeană - Netranspunerea în termenul prevăzut)
   (2007/C 199/19)
   Limba de procedură: spaniola
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: J. Enegren și R. Vidal Puig, agenți)

      Pârât: Regatul Spaniei (reprezentant: M. A. Sampol Pucurull, agent)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Neadoptarea, în termenul prevăzut, a actelor necesare pentru a se conforma Directivei 2002/14/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 martie 2002 de stabilire a unui cadru general de informare și consultare a lucrătorilor din Comunitatea Europeană — Declarația comună a Parlamentului European, a Consiliului și a Comisiei privind reprezentarea lucrătorilor (JO L 80, p. 29, Ediție specială, 05/vol. 6, p. 120)
   Dispozitivul

               1)

               Întrucât nu a adoptat, în termenul prevăzut, actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2002/14/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 martie 2002 de stabilire a unui cadru general de informare și consultare a lucrătorilor din Comunitatea Europeană, Regatul Spaniei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive.

               2)

               Obligă Regatul Spaniei la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 212, 2.9.2006.


title: Cauza C-226/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Audiencia Provincial de Oviedo (Spania) la 14 mai 2012 — Constructora Principado S.A./José Ignacio Menéndez Álvarez

text:
               28.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 227/12

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Audiencia Provincial de Oviedo (Spania) la 14 mai 2012 — Constructora Principado S.A./José Ignacio Menéndez Álvarez
   (Cauza C-226/12)
   2012/C 227/17
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Audiencia Provincial de Oviedo

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Constructora Principado S.A.

      Pârât: José Ignacio Menéndez Álvarez

      Întrebarea preliminară

   În cazul unei clauze contractuale prin care este repercutată asupra consumatorului o sumă a cărei plată revine prin lege vânzătorului sau furnizorului, dezechilibrul la care se referă articolul 3 alineatul (1) din Directiva 93/13 (1) trebuie interpretat în sensul că se produce prin simplul fapt de a repercuta asupra consumatorului o obligație de plată care revine prin lege vânzătorului sau furnizorului ori faptul că directiva impune ca dezechilibrul să fie semnificativ presupune că este necesar în plus un impact economic semnificativ asupra consumatorului în raport cu valoarea totală a operațiunii?

      (1)  Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii (JO L 95, p. 29, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 273).


title: Cauza T-6/10 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 26 martie 2010 — Sviluppo Globale/Comisia ( „Măsuri provizorii — Contracte de achiziții publice — Procedură de cerere de ofertă — Respingerea unei oferte — Cerere de suspendare a executării și de măsuri provizorii — Pierderea unei șanse — Lipsa unui prejudiciu grav și nereparabil — Lipsa urgenței” )

text:
               22.5.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 134/37

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 26 martie 2010 — Sviluppo Globale/Comisia
   (Cauza T-6/10 R)
   („Măsuri provizorii - Contracte de achiziții publice - Procedură de cerere de ofertă - Respingerea unei oferte - Cerere de suspendare a executării și de măsuri provizorii - Pierderea unei șanse - Lipsa unui prejudiciu grav și nereparabil - Lipsa urgenței”)
   2010/C 134/63
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Sviluppo Globale GEIE (Roma, Italia) (reprezentanți: F. Sciaudone, R. Sciaudone și A. Neri, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: P. Costa de Oliveira, F. Erlbacher și P. Manzini, agenți)

      Obiectul

   Cerere de măsuri provizorii privind procedura de cerere de ofertă EuropeAid/127843/D/SER/KOS, privind prestarea de servicii de asistență în favoarea administrațiilor vamală și fiscală din Kosovo.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2.

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza F-2/10: Acțiune introdusă la 7 ianuarie 2010 — Marcuccio/Comisia

text:
               13.3.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/53

         Acțiune introdusă la 7 ianuarie 2010 — Marcuccio/Comisia
   (Cauza F-2/10)
   2010/C 63/94
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamant: Luigi Marcuccio (Tricase, Lecce) (reprezentant: G. Cipresa, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziilor de respingere a cererilor reclamantului, prin care acesta solicita rambursarea în cuantum de 100 % a anumitor cheltuieli medicale.

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei, indiferent de forma în care a fost adoptată, de respingere a cererii din 17 martie 2009;

               —

               anularea, în măsura în care se dovedește necesar, a notei din 9 iunie 2009;

               —

               anularea, în măsura în care se dovedește necesar, a deciziei, indiferent de forma în care a fost adoptată, de respingere a reclamației din 15 septembrie 2009, formulată de reclamant împotriva deciziei de respingere a cererii din 17 martie 2009;

               —

               anularea, în măsura în care se dovedește necesar, a notei din 22 septembrie 2009;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la rambursarea către reclamant a diferenței între sumele achitate de acesta din urmă drept cheltuieli medicale între 1 decembrie 2000 și 17 martie 2009, inclusiv, sume pentru care au fost depuse numeroase cereri de rambursare în cursul perioadei menționate, precum și a sumelor rambursate de regimul comun de asigurări de sănătate, ori a întregii sume pe care Tribunalul o va considera justă și echitabilă în această privință, majorată cu dobânzile datorate pentru valoarea diferenței sus-menționate, sau pentru suma pe care Tribunalul o va considera justă și echitabilă, cu începere din cea de a cincia lună de la data la care destinatarul cererii din 17 martie 2009 a fost în măsură să ia la cunoștință cererea, dobânzi stabilite la nivelul de 10 % pe an, cu capitalizare anuală, sau la valoarea, tipul de capitalizare și de la data pe care Tribunalul le va considera juste și echitabile;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-411/07: Acțiune introdusă la 19 noiembrie 2007 — Aer Lingus Group/Comisia Comunităților Europene

text:
               12.1.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 8/24

         Acțiune introdusă la 19 noiembrie 2007 — Aer Lingus Group/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-411/07)
   (2008/C 8/43)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Aer Lingus Group plc (Dublin, Irlanda) (reprezentanți: A. Burnside, Solicitor, B. van de Walle de Ghelcke, lawyer, T. Snels, lawyer)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei contestate care a fost adoptată de Comisia Europeană la 11 octombrie 2007;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Prin prezenta acțiune, reclamanta solicită anularea Deciziei C (2007) 4600 a Comisiei din 11 octombrie 2007 prin care aceasta din urmă a respins cererea reclamantei de a iniția o procedură în temeiul articolului 8 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 139/2004 al Consiliului [„Regulamentul (CE) privind concentrările economice”] și de a adopta măsuri interimare în temeiul articolului 8 alineatul (5) din acest regulament, ca urmare a Deciziei C (2007) 3104 a Comisiei din 27 iunie 2007 („decizia de interzicere”) privind declararea unei concentrări ca fiind incompatibilă cu piața comună și cu funcționarea Acordului SEE (Cauza nr. COMP/M.4439 — Ryanair — Aer Lingus).
   Reclamanta susține că articolul 8 alineatele (4) și (5) din Regulamentul (CE) privind concentrările economice a fost interpretat și aplicat greșit de către Comisie prin faptul că aceasta a declarat că nu era competentă să impună societății Ryanair, în urma adoptării deciziei de interzicere, să renunțe la participarea sa minoritară în Aer Lingus sau să adopte alte măsuri pentru a restabili situația anterioară realizării operațiunii de concentrare ori să adopte între timp măsuri interimare.
   Reclamanta susține în special că, întrucât Comisia a considerat în mod explicit că participarea minoritară și oferta publică de cumpărare corespunzătoare făcută de Ryanair pentru Aer Lingus formau părți integrante ale aceleiași unice operațiuni de concentrare, rezultă că operațiunea de concentrare interzisă a fost parțial pusă în aplicare. În plus, reclamanta susține că, în aceste circumstanțe, articolul 8 alineatele (4) și (5) din Regulamentul (CE) privind concentrările economice împuternicește Comisia să adopte măsuri privind efectele negative asupra concurenței ce rezultă din această participare minoritară care leagă cele două societăți considerate reciproc ca fiind concurenta cea mai apropiată a celeilalte pe rutele aeriene de transport către sau dinspre Irlanda.
   În plus, reclamanta susține că articolul 21 alineatul (3) din Regulamentul (CE) privind concentrările economice a fost încălcat de Comisie prin faptul că nu și-a revendicat competența exclusivă și că a lăsat în schimb deschisă posibilitatea unei intervenții din partea statelor membre.


title: Cauza T-345/07: Ordonanța Tribunalului din 23 martie 2010 — Banque Postale/Comisia

text:
               5.6.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/51

         Ordonanța Tribunalului din 23 martie 2010 — Banque Postale/Comisia
   (Cauza T-345/07) (1)

   2010/C 148/83

      Limba de procedură: franceza

   Președintele Camerei a patra a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 269, 10.11.2007.


title: Cauza C-206/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Rechtbank van eerste aanleg te Brussel (Belgia) la 30 aprilie 2012 — Essent Belgium NV/Vlaamse Reguleringsinstantie voor de Elektriciteits- en Gasmarkt (VREG)

text:
               28.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 227/9

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Rechtbank van eerste aanleg te Brussel (Belgia) la 30 aprilie 2012 — Essent Belgium NV/Vlaamse Reguleringsinstantie voor de Elektriciteits- en Gasmarkt (VREG)
   (Cauza C-206/12)
   2012/C 227/14
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Rechtbank van eerste aanleg te Brussel

      Părțile din acțiunea principală

   Reclamantă: Essent Belgium NV
   Pârâtă: Vlaamse Reguleringsinstantie voor de Elektriciteits- en Gasmarkt (VREG)
   Celelalte părți:

               Vlaams Gewest

               Vlaamse Gemeenschap

      Întrebările preliminare

               1.

               O reglementare națională precum cea cuprinsă în Decretul flamand din 17 iulie 2000 privind organizarea pieței electricității, pus în aplicare prin Decizia guvernului flamand din 5 martie 2004, astfel cum a fost modificată prin Decizia guvernului flamand din 25 februarie 2005 privind promovarea producției de electricitate din surse de energie regenerabile și prin Decizia guvernului flamand din 8 iulie 2005 de modificare a Deciziei guvernului flamand din 5 martie 2004 privind promovarea producției de electricitate din surse de energie regenerabile și a Deciziei guvernului flamand din 29 martie 2002 privind obligațiile de serviciu public de promovare a utilizării raționale a energiei, potrivit căreia:

                           —

                           furnizorii de energie electrică ai consumatorilor finali, racordați la rețeaua de distribuție sau de transport, sunt obligați să prezinte anual autorității de reglementare un anumit număr de certificate verzi (articolul 23 din decretul menționat mai sus);

                           —

                           Vlaamse Reguleringsinstantie voor de Elektriciteits- en Gasmarkt (Autoritatea Flamandă de Reglementare a Pieței Electricității și Gazelor Naturale) (VREG) aplică furnizorilor de energie electrică ai consumatorilor finali, racordați la rețeaua de distribuție sau de transport, o amendă administrativă, în cazul în care acești furnizori nu au prezentat suficiente certificate verzi, pentru a îndeplini cota obligatorie, care le a fost impusă cu privire la aceste certificate (articolul 37 alineatul 2 din decretul menționat mai sus);

                           —

                           este stabilit în mod expres că garanțiile de origine din alte țări pot fi recunoscute în anumite condiții, pentru a îndeplini cota obligatorie (articolul 15 quater alineatul 2 din Decizia guvernului flamand din 5 martie 2004 în versiunea aplicabilă în speță);

                           —

                           autoritatea de reglementare nu poate sau nu dorește să ia în considerare garanții de origine din Norvegia și din Danemarca/Suedia, în lipsa măsurilor de punere în aplicare adoptate de guvernul flamand, care a recunoscut similitudinea, respectiv echivalența prezentării acestor certificate (articolul 25 din decretul menționat mai sus și articolul 15 quater alineatul 2 din Decizia din 5 martie 2004), [autoritatea] neexaminând în cazul concret similitudinea, respectiv echivalența acestora;

                           —

                           în întreaga perioadă, în care a fost în vigoare Decretul din 17 iulie 2000, în vederea verificării îndeplinirii cotei obligatorii au fost efectiv luate în considerare numai certificatele emise pentru energia electrică ecologică produsă în Flandra, neexistând altfel nicio altă posibilitate pentru furnizorii de energie electrică ai consumatorilor finali, racordați la rețeaua de distribuție sau de transport, să demonstreze faptul că garanțiile de origine din alte state membre ale Uniunii Europene prezentate îndeplineau condițiile privind existența unor garanții similare sau echivalente privind emiterea unor astfel de certificate,

                     este compatibilă cu articolul 34 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene și cu articolul 11 din Acordul privind SEE și/sau cu articolul 36 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene și cu articolul 13 din Acordul privind SEE?

               2.

               Reglementarea națională menționată la prima întrebare este compatibilă cu articolul 5 din Directiva 2001/77/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 27 septembrie 2001 privind promovarea electricității produse din surse de energie regenerabile pe piața internă a electricității (1), aplicabilă la acel moment?

               3.

               Reglementarea națională menționată la prima întrebare este compatibilă cu principiile egalității de tratament și interzicerii discriminării, prevăzute, printre altele, la articolul 18 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene și la articolul 3 din Directiva 2003/54/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 iunie [2003] privind normele comune pentru piața internă de energie electrică și de abrogare a Directivei 96/92/CE (2), aplicabilă la acel moment?

      (1)  JO L 283, p. 33, Ediție specială, 12/vol. 2, p. 36.

      (2)  JO L 176, p. 37, Ediție specială, 12/vol. 2, p. 61.


title: Cauza T-474/15: Acțiune introdusă la 17 august 2015 – GGP Italy/Comisia

text:
               5.10.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/34

         Acțiune introdusă la 17 august 2015 – GGP Italy/Comisia
   (Cauza T-474/15)
   (2015/C 328/31)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Global Garden Products Italy SpA (GGP Italy) (Castelfranco Veneto, Italia) (reprezentanți: A. Villani, L. D'Amario și M. Caccialanza, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei de punere în aplicare (UE) 2015/902 a Comisiei din 10 iunie 2015, publicată în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene la 12 iunie 2015;

               —

               adoptarea oricărei alte măsuri considerate oportună;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin prezenta acțiune se solicită anularea Deciziei de punere în aplicare (UE) 2015/902 a Comisiei din 10 iunie 2015 privind o măsură luată de Letonia, în conformitate cu Directiva 2006/42/CE a Parlamentului European și a Consiliului, de interzicere a introducerii pe piață a unei mașini de tuns iarba fabricate de GGP Italy SpA.
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe încălcarea articolului 20 din Directiva 2006/42/CE, care prevede că orice măsură restrictivă adoptată în aplicarea acestei directive „enunță motivele exacte pe care se întemeiază” și „trebuie notificată cât mai curând cu putință părții vizate, care va fi informată în același timp cu privire la căile de atac pe care le are la dispoziție în conformitate cu legislația în vigoare în statul membru în cauză și cu termenele în care pot fi exercitate aceste căi de atac”.

                           —

                           În această privință, reclamanta consideră că, dat fiind că măsura restrictivă adoptată în privința sa de către autoritățile letone nu i-a fost notificată niciodată, decizia atacată a considerat justificată o măsură care aduce atingere gravă dreptului său la apărare și care a fost adoptată în urma unei proceduri neconforme și afectate de neregularități grave, în special de formă.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea dispozițiilor care reglementează obligația de respectare a cerințelor esențiale de securitate [articolul 5 alineatul (1)], libera circulație a echipamentelor [articolul 6 alineatul (1)], prezumția de conformitate a normelor armonizate (articolul 7) și clauza de salvgardare care poate fi adoptată de orice stat membru (articolul 11)

                           —

                           În această privință, potrivit reclamantei, Comisia a considerat în mod eronat că măsura restrictivă adoptată de Letonia era justificată. Astfel, autoritățile letone au invocat așa-zisa neconformitate a mașinii de tuns iarba Stiga collector 35 EL C350 297352 654/S 13 cu cerințele privind sănătatea și securitatea care figurează în anexa I la Directiva 2006/42/CE, întrucât această mașină de tuns iarba nu era conformă cu standardul armonizat EN 60335–2–77:2010. Or, în perioada în care mașina respectivă a fost produsă și introdusă pe piață de reclamantă, standardul cel mai evoluat EN 60335–2–77:2010 încă nu avea caracter obligatoriu în calitate de dispoziție unică de natură să confere prezumția de conformitate cu cerințele privind sănătatea și securitatea întrucât, în decursul perioadei tranzitorii stabilite chiar prin această dispoziție, standardul anterior EN 60335–2–77:2006, cu care respectiva mașină de tuns iarba era conformă, rămânea aplicabil.


title: Cauza T-587/14: Hotărârea Tribunalului din 15 septembrie 2016 – Crosfield Italia/ECHA („REACH — Redevență datorată pentru înregistrarea unei substanțe — Reducere acordată microîntreprinderilor și întreprinderilor mici și mijlocii — Eroare în declarația referitoare la dimensiunea întreprinderii — Recomandarea 2003/361/CE — Decizie care impune o taxă administrativă — Obligația de motivare”)

text:
               24.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 392/28

         Hotărârea Tribunalului din 15 septembrie 2016 – Crosfield Italia/ECHA
   (Cauza T-587/14) (1)

   ((„REACH - Redevență datorată pentru înregistrarea unei substanțe - Reducere acordată microîntreprinderilor și întreprinderilor mici și mijlocii - Eroare în declarația referitoare la dimensiunea întreprinderii - Recomandarea 2003/361/CE - Decizie care impune o taxă administrativă - Obligația de motivare”))
   (2016/C 392/33)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Crosfield Italia Srl (Verona, Italia) (reprezentant: M. Baldassarri, avocat)

      Pârâtă: Agenția Europeană pentru Produse Chimice, (reprezentanți: inițial M. Heikkilä, E. Bigi, J. P. Trnka și E. Maurage, ulterior M. Heikkilä, J. P. Trnka și E. Maurage, agenți, asistați de C. Garcia Molyneux, avocat)

      Obiectul

   Pe de o parte, o cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și privind anularea Deciziei SME(2013) 4672 a ECHA din 28 mai 2014, prin care se constată că reclamanta nu îndeplinește condițiile pentru a beneficia de reducerea redevenței prevăzute pentru întreprinderile mici și prin care i se impune o taxă administrativă și, pe de altă parte, o cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și având ca obiect anularea facturilor emise de ECHA în urma adoptării Deciziei SME(2013) 4672

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia SME(2013) 4672 a Agenției Europene pentru Produse Chimice (ECHA) din 28 mai 2014.

               2)

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 361, 13.10.2014.


title: Cauza C-149/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Rejonowy dla Wrocławia-Śródmieścia (Polonia) la 14 martie 2016 - Halina Socha, Dorota Olejnik, Anna Skomra/Szpital Specjalistyczny im. A. Falkiewicza we Wrocławiu

text:
               20.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 222/3

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Rejonowy dla Wrocławia-Śródmieścia (Polonia) la 14 martie 2016 - Halina Socha, Dorota Olejnik, Anna Skomra/Szpital Specjalistyczny im. A. Falkiewicza we Wrocławiu
   (Cauza C-149/16)
   (2016/C 222/03)
   Limba de procedură: polona

      Instanța de trimitere

   Sąd Rejonowy dla Wrocławia-Śródmieścia

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: Halina Socha, Dorota Olejnik, Anna Skomra

      Pârât: Szpital Specjalistyczny im. A. Falkiewicza we Wrocławiu

      Întrebarea preliminară

   Articolul 1 alineatul (1) și articolul 2 din Directiva 98/59/CE a Consiliului din 20 iulie 1998 privind apropierea legislațiilor statelor membre cu privire la concedierile colective (JO L 225din 12 august 1998) coroborat cu principiul efectului util al dreptului trebuie interpretat în sensul că un angajator care, din cauza unei situații financiare dificile, dispune o modificare a condițiilor de muncă și de remunerare prevăzute în contractele de muncă (modificare a locului de muncă) numai în legătură cu condițiile de remunerare este obligat să aplice procedura care rezultă din directiva sus-menționată și să consulte sindicatele întreprinderii cu privire la aceste modificări, în pofida faptului că dreptul național – Legea din 13 martie 2003 privind normele speciale referitoare la încetarea raporturilor de muncă stabilite cu lucrătorii din motive independente de persoana lucrătorilor (Dz. U. 2003, nr. 90, poziția 844, cu modificările ulterioare) – nu conține la articolele 1, 2, 3, 4, 5 și 6 nicio normă referitoare la modificarea condițiilor prevăzute de un contract de muncă?


title: Cauza T-525/17: Acțiune introdusă la 7 august 2017 – Taberna Ángel Sierra și alții/SRB

text:
               23.10.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 357/22

         Acțiune introdusă la 7 august 2017 – Taberna Ángel Sierra și alții/SRB
   (Cauza T-525/17)
   (2017/C 357/29)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamanți: Taberna Ángel Sierra, SL (Madrid, Spania) și alți 67 de reclamanți (reprezentant: P. Rúa Sobrino, avocat)

      Pârâtă: Comitetul unic de rezoluție (SRB)

      Concluziile

   Reclamanții solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               declararea nelegalității și a inaplicabilității articolelor 18 și 29 din Regulamentul (UE) nr. 806/2014;

               —

               obligarea Comitetului unic de rezoluție la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prezenta acțiune este îndreptată împotriva Deciziei din 7 iunie 2017 a Comitetului unic de rezoluție (SRB/EES/2017/08) prin care se adoptă o schemă de rezoluție cu privire la Banco Popular Español, S.A.
   Motivele și principalele argumente sunt similare cu cele invocate în cauzele T-478/17, Mutualidad de la Abogacía și Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Comitetul unic de rezoluție, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno și SFL/Comitetul unic de rezoluție, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde/Comisia și Comitetul unic de rezoluție, T-483/17, García Suárez și alții/Comisia și Comitetul unic de rezoluție, T-484/17, Fidesban și alții/Comitetul unic de rezoluție și T-497/17, Sáchez del Valle și Calatrava Real State 2015/Comisia și Comitetul unic de rezoluție, și T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda/Comisia și Comitetul unic de rezoluție.


title: Cauza T-59/11: Hotărârea Tribunalului din 16 iulie 2014 – Isotis/Comisia [ „Clauză compromisorie — Al șaselea program-cadru al Comunității Europene pentru cercetare, dezvoltare tehnologică și activități demonstrative, care contribuie la crearea Spațiului European de Cercetare și la inovare (2002-2006) — Contractele Access-eGOV, EU4ALL, eABILITIES, Emerge, Enable, Ask-It — Programul eTEN privind rețelele de telecomunicații transeuropene — Contractele Navigabile și Euridice — Programul-cadru pentru inovație și competitivitate — Contractul T-Seniority — Plata diferenței — Cerere reconvențională — Rambursarea sumelor plătite — Indemnizație forfetară” ]

text:
               1.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 292/28

         Hotărârea Tribunalului din 16 iulie 2014 – Isotis/Comisia
   (Cauza T-59/11) (1)

   ([„Clauză compromisorie - Al șaselea program-cadru al Comunității Europene pentru cercetare, dezvoltare tehnologică și activități demonstrative, care contribuie la crearea Spațiului European de Cercetare și la inovare (2002-2006) - Contractele Access-eGOV, EU4ALL, eABILITIES, Emerge, Enable, Ask-It - Programul eTEN privind rețelele de telecomunicații transeuropene - Contractele Navigabile și Euridice - Programul-cadru pentru inovație și competitivitate - Contractul T-Seniority - Plata diferenței - Cerere reconvențională - Rambursarea sumelor plătite - Indemnizație forfetară”])
   2014/C 292/33
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Koinonia Tis Pliroforias Anoichti Stis Eidikes Anagkes – Isotis (Atena, Grecia) (reprezentant: V. Christianos, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: M. Condou-Durande și V. Savov, agenți, asistați de S. Pappas, avocat)

      Obiectul

   Cereri întemeiate pe articolul 272 TFUE, privind, pe de o parte, în primul rând, declararea ca neîntemeiată a cererii Comisiei având ca obiect rambursarea subvențiilor plătite reclamantei în temeiul contractelor nr. 0 27  020„Access to e-Government Services Employing Semantic Technologies”, nr. 0 35  242„A virtual platform to enhance and organize the coordination among centres for accessibility ressources and support”, nr. 5 11  298„Ambient Intelligence System of Agents for Knowledge-based and Integrated Services for Mobility Impaired Users”, nr. 0 34  778„European Unified Approach for Accessible Lifelong Learning”, nr. 0 45  056„Emergency Monitoring and Prevention”, nr. 0 45  563„A wearable system supporting services to enable elderly people to live well, independently and at ease”, nr. 0 29  255„NavigAbile: e-inclusion for communication disabilities”, nr. 5 17  506„European Recommanded Materials for Distance Learning Courses for Educators” și nr. 2 24  988„T-Seniority: Expanding the benefits of information society to older people through digital TV channels”, încheiate între Comunitatea Europeană și reclamantă, și, în al doilea rând, obligarea Comisiei la plata subvențiilor restante în temeiul contractelor nr. 5 11  298„Ambient Intelligence System of Agents for Knowledge-based and Integrated Services for Mobility Impaired Users” și nr. 0 34  778„European Unified Approach for Accessible Lifelong Learning”, precum și, pe de altă parte, o cerere reconvențională privind obligarea reclamantei la rambursarea subvențiilor plătite în mod nejustificat în cadrul tuturor acestor contracte și a indemnizației forfetare

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea formulată de Koinonia Tis Pliroforias Anoichti Stis Eidikes Anagkes – Isotis.

               2)

               Obligă Koinonia Tis Pliroforias Anoichti Stis Eidikes Anagkes – Isotis la plata sumei de 9 99  213,45 euro, majorată cu dobânzi începând cu 15 iunie 2011, la rata stabilită de Banca Centrală Europeană (BCE) majorată cu 3,5 puncte, care corespunde rambursării contribuțiilor financiare de care a beneficiat în temeiul contractelor nr. 0 27  020„Access to e-Government Services Employing Semantic Technologies”, nr. 0 35  242„A virtual platform to enhance and organize the coordination among centres for accessibility ressources and support”, nr. 5 11  298„Ambient Intelligence System of Agents for Knowledge-based and Integrated Services for Mobility Impaired Users”, nr. 0 34  778„European Unified Approach for Accessible Lifelong Learning”, nr. 0 45  056„Emergency Monitoring and Prevention”, nr. 0 45  563„A wearable system supporting services to enable elderly people to live well, independently and at ease”, nr. 0 29  255„NavigAbile: e-inclusion for communication disabilities”, nr. 5 17  506„European Recommanded Materials for Distance Learning Courses for Educators” și nr. 2 24  988„T-Seniority: Expanding the benefits of information society to older people through digital TV channels”.

               3)

               Obligă Koinonia Tis Pliroforias Anoichti Stis Eidikes Anagkes – Isotis la plata sumei de 70  471,47 euro, majorată cu dobânzi începând cu 5 august 2011 la rata stabilită de BCE majorată cu 3,5 puncte, care corespunde indemnizației forfetare datorate în temeiul contractelor nr. 0 27  020„Access to e-Government Services Employing Semantic Technologies”, nr. 0 35  242„A virtual platform to enhance and organize the coordination among centres for accessibility ressources and support”, nr. 5 11  298„Ambient Intelligence System of Agents for Knowledge-based and Integrated Services for Mobility Impaired Users”, nr. 0 34  778„European Unified Approach for Accessible Lifelong Learning”, nr. 0 45  056„Emergency Monitoring and Prevention”, nr. 0 45  563„A wearable system supporting services to enable elderly people to live well, independently and at ease”.

               4)

               Koinonia Tis Pliroforias Anoichti Stis Eidikes Anagkes – Isotis suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 89, 19.3.2011.


title: Cauza T-47/07: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 16 septembrie 2008 — ratiopharm/OAPI (BioGeneriX) ( Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale BioGeneriX — Motiv absolut de refuz — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 )

text:
               8.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 285/38

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 16 septembrie 2008 — ratiopharm/OAPI (BioGeneriX)
   (Cauza T-47/07) (1)

   („Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale BioGeneriX - Motiv absolut de refuz - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 40/94’)
   (2008/C 285/69)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: ratiopharm GmbH (Ulm, Germania) (reprezentanți: inițial S. Völker, ulterior S. Völker și A. Schabenberger, avocats)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: G. Schneider, agent)
   Obiectul
   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 20 decembrie 2006 (R 1047/2004-4) privind o cerere de înregistrare a semnului verbal BioGenerix ca marcă comunitară.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă societatea ratiopharm GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 82, 14.4.2007.


title: Cauza C-596/12: Acțiune introdusă la 20 decembrie 2012 — Comisia Europeană/Republica Italiană

text:
               9.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 71/8

         Acțiune introdusă la 20 decembrie 2012 — Comisia Europeană/Republica Italiană
   (Cauza C-596/12)
   2013/C 71/13
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Enegren și C. Cattabriga, agenți)

      Pârâtă: Republica Italiană

      Concluziile reclamantei

               —

               Declararea faptului că, prin excluderea categoriei „dirigenti” (manageri) din domeniul de aplicare al procedurii de mobilitate prevăzute la articolul 4 din Legea nr. 223/1991 coroborat cu articolul 24 din aceeași lege, Republica Italiană nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 1 alineatele (1) și (2) din Directiva 98/59/CE a Consiliului din 20 iulie 1998 privind apropierea legislațiilor statelor membre cu privire la concedierile colective (1);

               —

               obligarea Republicii Italiene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Comisia susține că, prin excluderea categoriei „dirigenti” (manageri) din domeniul de aplicare al procedurii de mobilitate prevăzute la articolul 4 din Legea nr. 223/1991 coroborat cu articolul 24 din aceeași lege, Republica Italiană nu și-ar fi îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 1 alineatele (1) și (2) din Directiva 98/59/CE.
   Această directivă reglementează procedura de informare și de consultare a reprezentanților lucrătorilor pe care angajatorul trebuie să o respecte în cazul în care are în vedere concedieri colective, precum și procedura referitoare la concedierile colective.
   Aceste proceduri, în temeiul articolului 1 alineatele (1) și (2) din directivă, s-ar aplica concedierilor efectuate de un angajator dintr-unul sau mai multe motive, fără legătură cu persoana lucrătorilor implicați, în cazul în care numărul concedierilor este mai mare de un anumit prag definit în raport cu numărul lucrătorilor întreprinderii. În calculul numărului de lucrători angajați de întreprindere, precum și a numărului de concedieri efectuate, ar fi incluși toți lucrătorii, indiferent de calificările și de atribuțiile lor, cu excepția lucrătorilor pe perioadă de timp limitată, a lucrătorilor din domeniul public și a echipajelor navelor maritime.
   În transpunerea Directivei 98/59/CE, legiuitorul italian ar fi exclus din domeniul de aplicare al procedurilor de informare și de consultare instituite de acesta în cazurile de concedieri colective categoria „managerilor”, care, potrivit Codului civil italian, ar intra în noțiunea de lucrător. O astfel de excludere nu ar fi numai contrară domeniului de aplicare general al directivei, ci și absolut nejustificată. Categoria „managerilor” în ordinea juridică italiană ar fi, în fapt, destul de largă și ar cuprinde și lucrători care nu au competențe de gestiune speciale în cadrul întreprinderii și care sunt definiți „manageri” numai pentru că au calificări profesionale de înalt nivel.

      (1)  JO L 225, p. 16, Ediție specială, 05/vol. 5, p. 95.


title: Cauza C-637/15 P: Ordonanța Curții (Camera a opta) din 25 octombrie 2016 – VSM Geneesmiddelen BV/Comisia Europeană [Recurs — Articolul 181 din regulamentul de procedură al Curții — Sănătate publică — Protecția consumatorilor — Regulamentul (CE) nr. 1924/2006 — Mențiunile de sănătate înscrise pe produsele alimentare — Articolul 13 alineatul (3) — Lista comunitară a mențiunilor de sănătate autorizate înscrise pe produsele alimentare — Substanțe botanice — Mențiuni suspendate — Acțiuni în constatarea abținerii de a acționa și în anulare — Luare de poziție de către Comisie — Act atacabil]

text:
               27.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/7

         Ordonanța Curții (Camera a opta) din 25 octombrie 2016 – VSM Geneesmiddelen BV/Comisia Europeană
   (Cauza C-637/15 P) (1)

   ([Recurs - Articolul 181 din regulamentul de procedură al Curții - Sănătate publică - Protecția consumatorilor - Regulamentul (CE) nr. 1924/2006 - Mențiunile de sănătate înscrise pe produsele alimentare - Articolul 13 alineatul (3) - Lista comunitară a mențiunilor de sănătate autorizate înscrise pe produsele alimentare - Substanțe botanice - Mențiuni suspendate - Acțiuni în constatarea abținerii de a acționa și în anulare - Luare de poziție de către Comisie - Act atacabil])
   (2017/C 063/11)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: VSM Geneesmiddelen BV (reprezentant: U. Grundmann, Rechtsanwalt)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: M. Wilderspin și S. Grünheid, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Nu este necesară pronunțarea asupra cererii de intervenție depuse de European Confederation of Pharmaceutical Entrepreneurs (EUCOPE).

               3)

               Obligă VSM Geneesmiddelen BV la plata cheltuielilor de judecată aferente procedurii de recurs.

               4)

               VSM Geneesmiddelen BV și l’European Confederation of Pharmaceutical Entrepreneurs (EUCOPE) suportă propriile cheltuieli de judecată aferente cereri de intervenție depuse de aceasta din urmă.

      (1)  JO C 48, 8.2.2016.


title: Cauza T-110/11: Acțiune introdusă la 18 februarie 2011 — ASA/OAPI — Merck (FEMIFERAL)

text:
               7.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 139/22

         Acțiune introdusă la 18 februarie 2011 — ASA/OAPI — Merck (FEMIFERAL)
   (Cauza T-110/11)
   2011/C 139/42
   Limba în care a fost formulată acțiunea: polona

      Părțile

      Reclamantă: ASA Sp. z o.o. (Głubczyce, Polonia) (reprezentant: M. Chimiak, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Merck Sp. z. o.o. (Varșovia, Polonia)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea în tot a Deciziei din 19 noiembrie 2010 a Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) în cauza R 0182/2010-1;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta

      Marca comunitară vizată: marca verbală „FEMIFERAL” (cererea de înregistrare nr. 5320701) pentru produse din clasa 5

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: Merck Sp. z.o.o.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca verbală națională „Feminatal” și marca figurativă națională care cuprinde elementul verbal „feminatal” pentru produse din clasa 5

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția

      Decizia camerei de recurs: anulează decizia diviziei de opoziție și respinge în tot cererea de înregistrare a mărcii

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 (1) din cauza unei constatări incorecte potrivit căreia mărcile „Feminatal” și „FEMIFERAL” ar fi atât de asemănătoare încât pentru publicul polonez există riscul de confuzie cu privire la originea produselor, aprecierea greșită a caracterului distinctiv al prefixului „femi”, neluarea în considerare a caracterului specific al publicului polonez și a principiilor limbii polone, precum și aprecierea greșită a asemănării produselor la cele trei niveluri, vizuale, fonetice și conceptuale

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (versiune codificată) (JO L 78, p. 1).


title: Cauza T-576/17: Acțiune introdusă la 24 august 2017 – Mas Que Vinos Global/EUIPO – JESA (EL SEÑORITO)

text:
               23.10.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 357/26

         Acțiune introdusă la 24 august 2017 – Mas Que Vinos Global/EUIPO – JESA (EL SEÑORITO)
   (Cauza T-576/17)
   (2017/C 357/34)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Mas Que Vinos Global, SL (Dobarrios, Spania) (reprezentant: M. Sanmartín Sanmartín, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Jose Estevez, SA (JESA) (Jerez de la Frontera, Spania)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „EL SEÑORITO” – Cererea de înregistrare nr. 13 502 166

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 9 iunie 2017 în cauza R 1775/2016-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata propriilor cheltuieli de judecată, precum și a celor efectuate de reclamantă.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolelor 42, 60, 63, 75 și 76, precum și a articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-302/11: Hotărârea Tribunalului din 14 martie 2014 – HeidelbergCement/Comisia ( „Concurență  — Procedură administrativă  — Decizie de solicitare de informații  — Caracterul necesar al informațiilor solicitate  — Obligația de motivare  — Proporționalitate” )

text:
               5.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 135/31

         Hotărârea Tribunalului din 14 martie 2014 – HeidelbergCement/Comisia
   (Cauza T-302/11) (1)

   ((„Concurență - Procedură administrativă - Decizie de solicitare de informații - Caracterul necesar al informațiilor solicitate - Obligația de motivare - Proporționalitate”))
   2014/C 135/38
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: HeidelbergCement AG (Heidelberg, Germania) (reprezentanţi: U. Denzel, T. Holzmüller şi P. Pichler, avocaţi)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanţi: M. Kellerbauer, R. Sauer şi C. Hödlmayr, agenţi, asistaţi de A. Böhlke, avocat)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei C(2011) 2361 final a Comisiei din 30 martie 2011 privind o procedură de aplicare a articolului 18 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului (cazul 39520 – ciment și produse conexe)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă HeidelbergCement AG la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor aferente procedurii măsurilor provizorii.

      (1)  JO C 238, 13.8.2011.


title: Cauza T-78/12: Acțiune introdusă la 17 februarie 2012 — GRE/OAPI — Villiger Söhne (LIBERTE brunes)

text:
               14.4.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 109/30

         Acțiune introdusă la 17 februarie 2012 — GRE/OAPI — Villiger Söhne (LIBERTE brunes)
   (Cauza T-78/12)
   2012/C 109/61
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: GRE Grand River Enterprises Deutschland GmbH (Kloster Lehnin, Germania) (reprezentant: I. Memmler, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Villiger Söhne GmbH (Waldshut-Tiengen, Germania)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 1 decembrie 2011 în cauza R 2109/2010-1;

               —

               Obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta

      Marca comunitară vizată: marca figurativă „LIBERTE brunes” pentru produse din clasele 25, 30 și 34 (cererea de înregistrare nr. 6 462 171)

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: Villiger Söhne GmbH

      Marca sau semnul invocat: marca verbală „LA LIBERTAD” (marca comunitară nr. 1 456 664) și marca figurativă „LA LIBERTAD” (marca comunitară nr. 2 433 126) pentru produse din clasele 14 și 34

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: încălcarea dispozițiilor articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009, întrucât nu există un risc de confuzie între mărcile în conflict.


title: Cauza C-506/13 P: Recurs introdus la 19 septembrie 2013 de Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgiko Kentro Α.Ε. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 9 iulie 2013 în cauza T-552/11, Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgiko Kentro/Comisia

text:
               23.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 344/50

         Recurs introdus la 19 septembrie 2013 de Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgiko Kentro Α.Ε. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 9 iulie 2013 în cauza T-552/11, Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgiko Kentro/Comisia
   (Cauza C-506/13 P)
   2013/C 344/88
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Recurentă: Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgiko Kentro Α.Ε. (reprezentant: E. Tzannini, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

               —

               Admiterea prezentului recurs;

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului din 9 iulie 2013, în cauza T-552/11 înregistrată cu numărul 575925;

               —

               constatarea admisibilității acțiunii și soluționarea cauzei pe fond sau trimiterea cauzei la Tribunal spre rejudecare, pentru a se pronunța pe fond;

               —

               respingerea cererii reconvenționale a Comisiei în privința tuturor aspectelor invocate, care sunt în principiu total inadmisibile și, în orice caz, nefondate;

               —

               admiterea acțiunii în anulare formulate de „Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgiko Kentro” la 24 octombrie 2011 împotriva notei de debit nr. 3241109207, emisă la 9 septembrie 2011;

               —

               anularea notei de debit atacate nr. 3241109207 privind suma de 83 001,09 euro;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

               1.

               Greșita aplicare a unei norme juridice, și anume nerecunoașterea caracterului executoriu al notei de debit și, prin urmare, neaplicarea articolului 263 TFUE. Tribunalul a procedat la o greșită aplicare a normei juridice atunci când a reținut că, în speță, Comisia nu a exercitat prerogativele de putere publică de care dispune și că finalitatea notei de debit constă în exercitarea drepturilor conferite Comisiei prin clauzele contractuale.

               2.

               Eroare de drept, și anume greșita calificare a noțiunii juridice „sumă plătită în exces”. Tribunalul a interpretat contractul în mod eronat și abuziv în ceea ce privește noțiunea de plată în exces.

               3.

               Încălcarea unor principii fundamentale ale dreptului Uniunii în măsura în care nu au fost luate în considerare argumentele invocate de „Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgiko Kentro” în privința dobânzilor. Tribunalul a stabilit în mod nelegal data de la care încep să curgă dobânzile ca fiind ziua următoare termenului de plată indicat în nota de debit.

               4.

               Incorecta aplicare a unor criterii juridice în cadrul aprecierii elementelor de probă de către Tribunal. În mod eronat, Tribunalul a contestat orele de muncă ale persoanelor implicate în proiect.

               5.

               Eroare de drept și greșita încadrare a faptelor în raport cu norma de drept. Tribunalul nu a aplicat norma juridică corectă circumstanțelor de fapt în legătură cu natura și cu funcționalitatea fișelor de prezență.

               6.

               Erori vădite de apreciere în ceea ce privește normele de procedură care garantează dreptul la apărare și egalitatea armelor între Comisie și „Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgiko Kentro”. Tribunalul a considerat în mod eronat că fișele de prezență nu îndeplinesc cerințele stabilite prin clauzele contractuale și, prin urmare, le-a respins ca mijloace de probă și în plus a reținut că prin corespondența prezentată nu se pot demonstra orele de muncă efectuate de persoanele implicate în proiect.

               7.

               Eroare de drept la aprecierea naturii juridice a metodelor de evaluare a costurilor (Cost Models).

               8.

               Eroare de drept în ceea ce privește noțiunea de abuz de putere din partea Comisiei Europene.

               9.

               Greșita încadrare a faptelor în raport cu norma de drept, din care decurge o decizie judiciară eronată de respingere a argumentelor invocate de „Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgiko Kentro” în privința lipsei de motivare a notei de debit atacate.

               10.

               Eroare de drept la aprecierea principiului încrederii legitime. În mod eronat, Tribunalul nu a considerat că, prin încălcarea principiului încrederii legitime, Comisia a anulat întreaga muncă de cercetare efectuată de „Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgiko Kentro”, sancționând eventualele devieri standard de la procedura considerată corectă prin restituirea întregii sume plătite.


title: Cauza C-139/08: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 2 aprilie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Oberlandesgericht Karlsruhe — Germania) — Procedură penală împotriva lui Rafet Kqiku (Vize, azil, imigrare — Resortisant al unui stat terț posesor al unui permis de ședere elvețian — Intrare și ședere pe teritoriul unui stat membru în alte scopuri decât tranzitul — Lipsa unei vize)

text:
               20.6.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 141/18

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 2 aprilie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Oberlandesgericht Karlsruhe — Germania) — Procedură penală împotriva lui Rafet Kqiku
   (Cauza C-139/08) (1)

   (Vize, azil, imigrare - Resortisant al unui stat terț posesor al unui permis de ședere elvețian - Intrare și ședere pe teritoriul unui stat membru în alte scopuri decât tranzitul - Lipsa unei vize)
   2009/C 141/29
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Oberlandesgericht Karlsruhe

      Partea din acțiunea principală

   Rafet Kqiku

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Oberlandesgericht Karlsruhe (Germania) — Interpretarea articolelor 1 și 2 din Decizia nr. 896/2006/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 14 iunie 2006 de stabilire a unui regim simplificat de control al persoanelor la frontierele externe, bazat pe recunoașterea unilaterală de către statele membre a anumitor permise de ședere eliberate de Elveția și de Liechtenstein în scopul tranzitului pe teritoriul lor (JO L 167, p. 8) — Posibilitatea unui resortisant al fostei Comunități de State Serbia și Muntenegru, rezident în Elveția și dispunând de un permis elvețian de ședere permanentă de tip C, de a intra pe teritoriul Republicii Federale Germania în alte scopuri decât pentru tranzit și de a rămâne pe acest teritoriu timp de două zile fără a fi în posesia unei vize

      Dispozitivul

   Decizia nr. 896/2006/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 14 iunie 2006 de stabilire a unui regim simplificat de control al persoanelor la frontierele externe, bazat pe recunoașterea unilaterală de către statele membre a anumitor permise de ședere eliberate de Elveția și de Liechtenstein în scopul tranzitului pe teritoriul lor trebuie interpretată în sensul că permisele de ședere enumerate în anexa la această decizie, eliberate de Confederația Elvețiană și de Principatul Liechtenstein resortisanților țărilor terțe supuși obligativității vizei, sunt considerate doar ca fiind echivalente ale unei vize de tranzit. Pentru o intrare pe teritoriul statelor membre în scopul tranzitului, este suficient, pentru îndeplinirea cerințelor prevăzute la articolul 1 alineatul (1) și la articolul 2 din Regulamentul (CE) nr. 539/2001 al Consiliului din 15 martie 2001 de stabilire a listei țărilor terțe ai căror resortisanți trebuie să dețină viză pentru trecerea frontierelor externe și a listei țărilor terțe ai căror resortisanți sunt exonerați de această obligație, ca persoana vizată de respectiva decizie să dețină un permis de ședere eliberat de Confederația Elvețiană sau de Principatul Liechtenstein și menționat în anexa la aceeași decizie.

      (1)  JO C 183, 19.7.2008.


title: Cauza C-313/13: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Curtea de Apel Alba Iulia (România) la data de 7 iunie 2013 — Direcția Generală a Finanțelor Publice a Județului Sibiu — Activitatea de Inspecție Fiscală/Cătălin Ienciu

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 226/7

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Curtea de Apel Alba Iulia (România) la data de 7 iunie 2013 — Direcția Generală a Finanțelor Publice a Județului Sibiu — Activitatea de Inspecție Fiscală/Cătălin Ienciu
   (Cauza C-313/13)
   (2013/C 226/12)
   Limba de procedură: româna

      Instanța de trimitere

   Curtea de Apel Alba Iulia

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Direcția Generală a Finanțelor Publice a Județului Sibiu — Activitatea de Inspecție Fiscală

      Pârât: Cătălin Ienciu

      Întrebarea preliminară

   În cazul reconsiderării statutului vânzătorului de persoană impozabilă în scopuri de TVA, contrapartida (prețul) livrării bunului imobil fiind stabilită de părți, fără nicio mențiune cu privire la TVA, art. 73 și 78 din Directiva 2006/112/CE (1) a Consiliului Uniunii Europene trebuie interpretate în sensul că baza de impozitare o reprezintă:

               (a)

               contrapartida (prețul) livrării bunului stabilită de părți diminuată cu cota de TVA; sau

               (b)

               contrapartida (prețul) livrării bunului convenită de părți?

      (1)  Directiva Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7).


title: Cauza C-278/07: Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesfinanzhof (Germania) la 13 iunie 2007 — Josef Vosding Schlacht-, Kühl- und Zerlegebetrieb GmbH & Co./Hauptzollamt Hamburg-Jonas

text:
               8.9.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/15

         Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesfinanzhof (Germania) la 13 iunie 2007 — Josef Vosding Schlacht-, Kühl- und Zerlegebetrieb GmbH & Co./Hauptzollamt Hamburg-Jonas
   (Cauza C-278/07)
   (2007/C 211/28)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Bundesfinanzhof
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Josef Vosding Schlacht-, Kühl- und Zerlegebetrieb GmbH & Co.

      Pârât: Hauptzollamt Hamburg-Jonas
   Întrebările preliminare

               1)

               Termenul de prescripție reglementat în articolul 3 alineatul (1) primul paragraf prima teză din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2988/95 al Consiliului din 18 decembrie 1995 privind protecția intereselor financiare ale Comunităților Europene (1) se aplică și atunci când o abatere a fost comisă sau a încetat înaintea intrării în vigoare a Regulamentului (CE, Euratom) nr. 2988/95?

               2)

               Termenul de prescripție reglementat în această dispoziție este aplicabil măsurilor administrative precum cererea de recuperare pentru abateri comise în acordarea restituirii la export?

         În cazul în care se răspunde afirmativ la aceste întrebări:

               3)

               Un stat membru poate aplica un termen mai lung în conformitate cu articolul 3 alineatul (3) din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2988/95 atunci când un asemenea termen mai lung a fost deja prevăzut în dreptul statului membru înaintea adoptării regulamentului menționat? Un asemenea termen mai lung poate fi aplicat și atunci când nu a fost prevăzut într-o dispoziție specifică privind cererea de recuperare a restituirii la export sau privind măsuri administrative în general, ci rezultă dintr-o dispoziție generală (de drept comun) a respectivului stat membru care cuprinde toate cazurile de prescripție ce nu fac obiectul unor dispoziții speciale?

      (1)  JO L 312, p. 1.