title: Cauza T-445/14: Acțiune introdusă la 16 iunie 2014 – ABB/Comisia

text:
               8.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 303/39

         Acțiune introdusă la 16 iunie 2014 – ABB/Comisia
   (Cauza T-445/14)
   2014/C 303/47
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: ABB Ltd (Zürich, Elveția), ABB AB (Västerås, Suedia) (reprezentanți: I. Vandenborre și S. Dionnet, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               anularea în parte a articolului 1 din decizie, întrucât în acesta se constată că reclamantele au participat la o încălcare unică și continuă în sectorul cablurilor electrice subterane și submarine de (foarte) înaltă tensiune, în măsura în care constatarea se extinde la toate proiectele care necesită cabluri electrice subterane având o tensiune de 110 kV și mai mare (iar nu numai la proiectele care necesită cabluri electrice subterane având o tensiune de 220 kV și mai mare);

               —

               anularea în parte a articolului 1 din decizie, întrucât în acesta se constată că reclamantele au participat la o încălcare unică și continuă în sectorul cablurilor electrice subterane și submarine de (foarte) înaltă tensiune, în măsura în care constatarea se extinde la toate accesoriile aferente proiectelor care necesită cabluri electrice subterane având o tensiune de 110 kV și mai mare (iar nu numai la accesoriile aferente proiectelor care necesită cabluri electrice subterane având o tensiune de 220 kV și mai mare);

               —

               anularea în parte a articolului 1 din decizie, în măsura în care în acesta se constată că participarea reclamantelor la încălcare a început la 1 aprilie 2000;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin acțiunea formulată, reclamantele solicită anularea în parte a Deciziei Comisiei C(2014) 2139 final din 2 aprilie 2014 în cazul AT.39610 – Cabluri electrice.
   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă șase motive.

               1.

               Primul motiv este întemeiat pe neîndeplinirea de către Comisie a sarcinii probei care îi revine și pe săvârșirea unei erori vădite de apreciere întrucât a considerat că încălcarea a vizat toate proiectele care necesită cabluri electrice subterane având o tensiune de 110 kV și mai mare, deși dosarul Comisiei conținea informații clare că nu toate proiectele care necesitau tensiuni mai mici de 220 kV au făcut obiectul încălcării.

               2.

               Al doilea motiv este întemeiat pe neîndeplinirea de către Comisie a sarcinii probei care îi revine în stabilirea participării reclamantelor la o asemenea încălcare care vizează toate proiectele care necesită cabluri electrice subterane cu o tensiune de 110 kV și mai mare.

               3.

               Al treilea motiv este întemeiat pe săvârșirea de către Comisie a unei erori vădite de apreciere prin includerea în domeniul încălcării a tuturor accesoriilor pentru cablurile electrice aferente proiectelor care necesită cabluri electrice subterane având o tensiune de 110 kV și mai mare, deși din dosarul Comisiei a rezultat că încălcarea s-a extins numai la accesoriile pentru cabluri electrice aferente proiectelor care necesită cabluri electrice subterane având o tensiune de 220 kV și mai mare.

               4.

               Al patrulea motiv este întemeiat pe săvârșirea de către Comisie a unei erori de drept întrucât aceasta a constatat că reclamantele au participat la încălcare începând cu 1 aprilie 2000.

               5.

               Al cincilea motiv este întemeiat pe săvârșirea de către Comisie a unei erori vădite de apreciere și pe încălcarea de către aceasta a prezumției de nevinovăție întrucât a presupus că participarea la reclamantelor la încălcare a început la data cea mai timpurie posibilă.

               6.

               Al șaselea motiv este întemeiat pe motivarea inadecvată a deciziei atacate, cu încălcarea articolului 296 TFUE.


title: Cauza T-458/04: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 3 iulie 2007 — Au Lys de France/Comisia Comunităților Europene ( Concurență — Poziție dominantă — Piața atribuirii de amplasamente în scopul gestionării de magazine de desfacere cu amănuntul în aeroportul Roissy-Charles-de-Gaulle deținut de către operatorul Aéroports de Paris — Respingerea unei plângeri — Acțiune în anulare — Lipsa interesului comunitar )

text:
               25.8.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 199/33

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 3 iulie 2007 — Au Lys de France/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-458/04) (1)

   („Concurență - Poziție dominantă - Piața atribuirii de amplasamente în scopul gestionării de magazine de desfacere cu amănuntul în aeroportul Roissy-Charles-de-Gaulle deținut de către operatorul Aéroports de Paris - Respingerea unei plângeri - Acțiune în anulare - Lipsa interesului comunitar’)
   (2007/C 199/61)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Au Lys de France SA (Raincy, Franța) (reprezentant: Lesourd, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: inițial P. Oliver și O. Beynet, ulterior P. Oliver, agenți)

      Intervenientă în susținerea pârâtei: Aéroports de Paris (Paris, Franța) (reprezentanți: H. Calvet et O. Billard, avocats)
   Obiectul
   Cerere de anulare a deciziei Comisiei din 17 septembrie 2004 de clasare a plângerii depuse de reclamantă împotriva instituției publice Aéroports de Paris pentru încălcarea articolului 82 CE (cauza COMP/D3/38.666 Au Lys de France/Aéroports de Paris).
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Au Lys de France SA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 45, 19.2.2005.


title: Cauza T-348/05 INTP: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 9 iulie 2009 — JSC Kirovo-Chepetsky Khimichesky Kombinat/Consiliul ( Procedură — Interpretarea hotărârii )

text:
               29.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 205/31

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 9 iulie 2009 — JSC Kirovo-Chepetsky Khimichesky Kombinat/Consiliul
   (Cauza T-348/05 INTP)
   („Procedură - Interpretarea hotărârii”)
   2009/C 205/54
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: JSC Kirovo-Chepetsky Khimichesky Kombinat (Kirovo-Chepetsk, Rusia) (reprezentant: B. Evtimov, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: J.-P. Hix, agent, asistat de G. Berrisch, avocat)

      Intervenientă în susținerea pârâtei: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: K. Talabér-Ritz și H. van Vliet, agenți)

      Obiectul

   Cerere de interpretare a Hotărârii Tribunalului din 10 septembrie 2008 (T-348/05).

      Dispozitivul

               1)

               Punctul 1 din dispozitivul Hotărârii Tribunalului din 10 septembrie 2008, JSC Kirovo-Chepetsky Khimichesky Kombinat/Consiliul (T-348/05) este interpretat în sensul că Regulamentul (CE) nr. 945/2005 al Consiliului din 21 iunie 2005 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 658/2002 de instituire a unui drept antidumping definitiv la importurile de nitrat de amoniu originar din Rusia și a Regulamentului (CE) nr. 132/2001 privind instituirea unui drept antidumping definitiv la importurile de nitrat de amoniu originar, printre altele, din Ucraina, în urma unei reexaminări intermediare parțiale în temeiul articolului 11 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 384/96, este anulat în măsura în care privește JSC Kirovo-Chepetsky Khimichesky Kombinat.

               2)

               JSC Kirovo-Chepetsky Khimichesky Kombinat, Consiliul Uniunii Europene și Comisia Comunităților Europene suportă propriile cheltuieli de judecată.

               3)

               Originalul prezentei hotărâri se anexează originalului hotărârii interpretate, pe marginea căreia se face mențiune despre prezenta hotărâre.


title: Cauza T-466/09: Hotărârea Tribunalului din 5 iulie 2012 — Comercial Losan/OAPI — McDonald’s International Property (Mc. Baby) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative Mc. Baby — Marca comunitară figurativă anterioară Mc Kids. always quality. always fun! — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               11.8.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 243/16

         Hotărârea Tribunalului din 5 iulie 2012 — Comercial Losan/OAPI — McDonald’s International Property (Mc. Baby)
   (Cauza T-466/09) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative Mc. Baby - Marca comunitară figurativă anterioară Mc Kids. always quality. always fun! - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2012/C 243/30
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Comercial Losan, SLU (Zaragosa, Spania) (reprezentant: A. Vela Ballesteros, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: J. Crespo Carrillo, agent)
   Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI: McDonald’s International Property Co. Ltd (Wilmington, Delaware, Statele Unite)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 1 septembrie 2009 (cauza R 1706/2008-1) privind o procedură de opoziție între McDonald’s International Property Co. Ltd și Comercial Losan, SLU

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Comercial Losan, SLU la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 24, 30.1.2010.


title: Cauza T-56/07 P: Recurs introdus la data de 23 februarie 2007 de către Comisia Comunităților Europene împotriva hotărârii pronunțate la data de 14 decembrie 2006 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-122/05, Economidis/Comisie

text:
               28.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/46

         Recurs introdus la data de 23 februarie 2007 de către Comisia Comunităților Europene împotriva hotărârii pronunțate la data de 14 decembrie 2006 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-122/05, Economidis/Comisie
   (Cauza T-56/07 P)
   (2007/C 95/94)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Recurentă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: J. Currall și G. Berscheid, agenți)

      Cealaltă parte în proces: Ioannis Economidis (Woluwé-St-Etienne, Belgia)
   Concluziile recurentei

               —

               anularea hotărârii atacate în privința admiterii primelor două motive, întemeiate pe ilegalitatea procedurii de numire și pe încălcarea articolului 29 alineatul (1), precum și a articolului 31 din statut și în privința anulării numirii unei alte persoane în postul de șef al unității „Biotehnologie și genomică aplicată “și, prin urmare, a respingerii candidaturii reclamantului din primă instanță pentru acest post;

               —

               admiterea concluziilor prezentate de pârâta din primă instanță, prin pronunțarea asupra litigiului, și, prin urmare, respingerea acțiunii în cauza F-122/05;

               —

               cu titlu subsidiar, trimiterea cauzei în fața Tribunalului Funcției Publice pentru ca acesta să se pronunțe asupra restului motivelor;

               —

               obligarea reclamantului din primă instanță la plata cheltuielilor de judecată, precum și a propriilor cheltuieli în fața Tribunalului Funcției Publice.

         Motivele și principalele argumente
   Prin hotărârea din 14 decembrie 2006, a cărei anulare este solicitată în cadrul prezentului recurs, Tribunalul Funcției Publice (TFP) a anulat decizia Comisiei din 23 decembrie 2004 de numire a unui alt candidat într-un post de șef de unitate și, în consecință, de respingere a candidaturii reclamantului.
   În sprijinul cererii de anulare a hotărârii menționate, Comisia invocă trei motive, dintre care primul este întemeiat pe aplicarea greșită a jurisprudenței „Kratz“ (1) în speță, în măsura în care noua reglementare aplicabilă, între care dispozițiile pertinente din statut și decizia PEI (2) a Comisiei, ar fi diferită de cea care era aplicabilă în cauza „Kratz“, considerent de care Tribunalul ar fi omis în mod eronat să țină cont.
   Al doilea motiv invocat de către Comisie este întemeiat pe o pretinsă contradicție a motivelor hotărârii atacate care constă în faptul că Tribunalul a constatat mai întâi pertinența principiului separației funcțiilor și a gradului, a posibilității de ocupare a postului numai prin transfer, gradul fiind automat cel al candidatului selectat în ziua numirii, pentru ca ulterior să se pronunțe pentru obligația de a publica posturile pe grupe de două grade.
   În al treilea rând, Comisia susține că, dacă ar trebui să fie reținută obligația de a publica posturile de șef de unitate în funcție de cuplurile de grade determinate, așa cum este acestea impusă instituțiilor prin hotărârea atacată, reclamantul din primă instanță nu ar avea un interes să acționeze și recursul său ar trebui respins ca inadmisibil. Potrivit Comisiei, hotărârea atacată ar depăși astfel obiectul cererii din primă instanță.

      (1)  Hotărârea Tribunalului din 17 mai 1995, Kratz/Comisie, T-10/94, Rec. 1995, p. II-1455.

      (2)  Decizia Comisiei din 28 aprilie 2004 C(2004) 1597, privind personalul de încadrare intermediară, publicată în Informations administratives nr. 73/2004 din 23 iunie 2004.


title: Cauza C-503/15: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 16 februarie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Secretario Judicial del Juzgado de Violencia sobre la Mujer Único de Terrassa – Spania) – Ramón Margarit Panicello/Pilar Hernández Martínez (Trimitere preliminară — Articolul 267 TFUE — Grefier — Noțiunea „instanță națională” — Competență obligatorie — Exercitarea unor funcții jurisdicționale — Independență — Necompetența Curții)

text:
               10.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/8

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 16 februarie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Secretario Judicial del Juzgado de Violencia sobre la Mujer Único de Terrassa – Spania) – Ramón Margarit Panicello/Pilar Hernández Martínez
   (Cauza C-503/15) (1)

   ((Trimitere preliminară - Articolul 267 TFUE - Grefier - Noțiunea „instanță națională” - Competență obligatorie - Exercitarea unor funcții jurisdicționale - Independență - Necompetența Curții))
   (2017/C 112/11)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Secretario Judicial del Juzgado de Violencia sobre la Mujer Único de Terrassa

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Ramón Margarit Panicello

      Pârâtă: Pilar Hernández Martínez

      Dispozitivul

   Curtea de Justiție a Uniunii Europene nu este competentă să răspundă la întrebările adresate de Secretario Judicial del Juzgado de Violencia sobre la Mujer Único de Terrassa (grefierul Tribunalului din Terrassa pentru Cazurile de Violență împotriva Femeilor, Spania).

      (1)  JO C 414, 14.12.2015.


title: Cauza T-226/07: Acțiune introdusă la 20 iunie 2007 — Prana Haus/OAPI (PRANAHAUS)

text:
               8.9.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/37

         Acțiune introdusă la 20 iunie 2007 — Prana Haus/OAPI (PRANAHAUS)
   (Cauza T-226/07)
   (2007/C 211/71)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: Prana Haus GmbH (Freiburg, Germania) (reprezentant: N. Hebeis, Rechtsanwalt)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea deciziei Camerei întâi de recurs din 18 aprilie 2007 în cauza R 1611/2006-1;

               —

               obligarea Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne să înscrie cererea de înregistrare nr. 4 839 916 a mărcii „PRANAHAUS” în registrul mărcilor comunitare și

               —

               obligarea Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca verbală „PRANAHAUS” pentru produse și servicii din clasele 9, 16 și 35 (cererea nr. 4 839 916).

      Decizia examinatorului: refuză înregistrarea.

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 (1), întrucât nu există niciun motiv absolut de refuz al înregistrării mărcii solicitate.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO 1994, L 11, p. 1, Ediţia specială 17/vol. 1, p. 146).


title: Cauza T-369/08: Acțiune introdusă la 4 septembrie 2008 — EWRIA și alții/Comisia

text:
               22.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/44

         Acțiune introdusă la 4 septembrie 2008 — EWRIA și alții/Comisia
   (Cauza T-369/08)
   (2008/C 301/75)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamante: European Wire Rope Importers Association (EWRIA) (Hemer, Germania), Câbleries Namuroises SA (Namur, Belgia), Ropenhagen A/S (Vallensbæk Strand, Danemarca), Eisen- und Stahlhandelsgesellschaft mbH (Kaarst, Germania), Heko Industrieerzeugnisse (Hemer, Germania), Interkabel Internationale Seil- und Kabel-Handels GmbH (Solms, Germania), Jose Casañ Colomar SA (Valencia, Spania) și Denwire Ltd. (Dudley, Regatul Unit) (reprezentant: T. Lieber, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantelor

               —

               Admiterea acțiunii;

               —

               anularea Deciziei Comisiei din 4 iulie 2008 prin care Comisia a respins cererea reclamantelor de reexaminare provizorie parțială a măsurilor antidumping privind cablurile din oțel (SWR) pentru modificarea domeniului de aplicare al măsurilor și excluderea cablurilor de uz general (GPR) dintre produsele care fac obiectul măsurii;

               —

               cererea adresată Comisiei de a iniția o reexaminare provizorie parțială a măsurilor antidumping impuse importurilor de SWR pentru modificarea domeniului de aplicare al măsurilor și excluderea GPR dintre produsele care fac obiectul măsurii;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Prin cererea introductivă, reclamantele solicită anularea Deciziei Comisiei din 4 iulie 2008 de respingere a cererii reclamantelor de reexaminare provizorie parțială a taxei antidumping impuse pentru anumite cabluri din fier sau din oțel originare din Republica Populară Chineză, India, Africa de Sud, Ucraina și Federația Rusă (1) pentru excluderea GPR din domeniul de aplicare al măsurii. Comisia a refuzat inițierea reexaminării provizorii a măsurii pentru motivul că nu s-a dovedit că cele două tipuri de produse care fac obiectul măsurii, cablurile din oțel și cablurile de uz general, nu au aceleași caracteristici fizice, tehnice și chimice esențiale.
   Reclamantele formulează trei motive de drept în susținerea cererilor lor.
   În primul rând, reclamantele susțin că faptul că instituțiile Comunității nu au inițiat o reexaminare provizorie parțială constituie o încălcare a articolului 11 alineatul (3) și a articolului 21 din regulamentul de bază (2). Acestea afirmă că schimbarea împrejurărilor care justifică o reexaminare provizorie se poate referi și la definirea produselor vizate.
   În al doilea rând, reclamantele susțin că faptul că instituțiile Comunității nu au inițiat o reexaminare provizorie parțială constituie o încălcare a încrederii legitime a reclamantelor. Acestea afirmă că însăși Comisia le-a încurajat la finalizarea reexaminării în temeiul expirării măsurii privind cablurile de oțel originare din Republica Populară Chineză, India, Africa de Sud și Ucraina să introducă o cerere de reexaminare provizorie parțială pentru modificarea domeniului de aplicare al măsurilor respective.
   În final, reclamantele susțin că, prin faptul că nu au inițiat o reexaminare provizorie parțială, instituțiile Comunității au săvârșit o eroare vădită de apreciere și au încălcat articolul 1 alineatul (4) din regulamentul de bază atunci când și-au întemeiat aprecierile pe o sferă prea extinsă a produselor, care le-a determinat să compare produse diferite și astfel să ajungă la concluzii incorecte.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1796/1999 din 12 august 1999, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 1858/2005 din 8 noiembrie 2005 de instituire a unui drept antidumping definitiv asupra importurilor de cabluri din oțel originare din Republica Populară Chineză, India, Africa de Sud și Ucraina în urma unei reexaminări în temeiul expirării măsurilor, în conformitate cu articolul 11 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 384/96 (JO L 299, p. 1, Ediție specială, 11/vol. 43, p. 113), și Regulamentul (CE) nr. 1601/2001 al Consiliului din 2 august 2001, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 1279/2007 al Consiliului din 30 octombrie 2007 de impunere a unei taxe antidumping definitive la anumite cabluri din fier sau din oțel originare din Federația Rusă și de abrogare a măsurilor antidumping la importurile anumitor cabluri din fier sau din oțel originare din Thailanda și Turcia (JO L 285, p. 1).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 384/96 al Consiliului din 22 decembrie 1995 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene (JO 1996, L 56, p. 1, Ediție specială, 11/vol. 12, p. 223).


title: Cauza C-350/12: Recurs introdus la 24 iulie 2012 de Consiliul Uniunii Europene împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 4 mai 2012 în cauza T-529/09, Sophie in ’t Veld/Consiliul Uniunii Europene

text:
               6.10.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 303/16

         Recurs introdus la 24 iulie 2012 de Consiliul Uniunii Europene împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 4 mai 2012 în cauza T-529/09, Sophie in ’t Veld/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-350/12)
   2012/C 303/29
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurent: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: P. Berman, B. Driessen, Cs. Fekete, agenți)

      Celelalte părți în proces: Sophie in ’t Veld, Comisia Europeană

      Concluziile recurentului

   Recurentul solicită Curții:

               —

               să anuleze hotărârea atacată a Tribunalului;

               —

               să se pronunțe cu privire la prezentul recurs;

               —

               să oblige reclamanta din cauza T-529/09 la plata cheltuielilor de judecată ale Consiliului efectuate în cauza menționată și în prezenta cauză.

      Motivele și principalele argumente

   Prezentul recurs privește interpretarea excepțiilor legate de protecția interesului public în raport cu relațiile internaționale și de protecția consultanței juridice. Aceste excepții sunt prevăzute sub forma unei excepții absolute de la dreptul de acces public la articolul 4 alineatul (1) litera (a) a treia liniuță și sub forma unei excepții relative de la dreptul de acces public la articolul 4 alineatul (2) a doua liniuță din regulament (1).
   Consiliul susține că Tribunalul a săvârșit patru greșeli în interpretarea excepțiilor menționate.
   În primul rând, Tribunalul a săvârșit o eroare atunci când a considerat că o divergență de opinii cu privire la alegerea temeiului juridic nu poate aduce atingere intereselor Uniunii în relațiile internaționale (primul aspect al primului motiv). Litigiile între instituții privind competența Uniunii și alegerea temeiului juridic se întrepătrund cu conflictele privind substanța tratatelor internaționale. Litigiile între instituții privind competența pot aduce atingere, în plus, poziției de negociere a Uniunii, îi pot afecta negativ credibilitatea ca partener de negociere și pot pune în pericol rezultatul negocierilor.
   În al doilea rând, Tribunalul a aplicat un standard eronat în examinarea efectuată și a înlocuit evaluarea de către Consiliu a semnificației documentului pentru relațiile internaționale cu propria sa evaluare (al doilea aspect al primului motiv). În ceea ce privește protecția interesului public în raporturile internaționale, standardul examinării acordă o marjă largă de apreciere instituției vizate și nu impune neapărat demonstrarea unui prejudiciu «actual și specific». Tribunalul a săvârșit o eroare de drept atunci când a efectuat o examinare completă a motivelor Consiliului și a aplicat cerința prejudiciului „actual și specific”, înlocuind astfel evaluarea efectuată de Consiliu cu privire la consecințele de politică externă ale publicării documentelor cu propria evaluare.
   În al treilea rând, Tribunalul a săvârșit o eroare de drept atunci când nu a luat în considerare atât conținutul sensibil al avizului juridic solicitat, cât și împrejurările specifice existente la momentul solicitării accesului (primul aspect al celui de al doilea motiv). Aspectul tratat în avizul juridic privește negocieri internaționale sensibile, care erau în curs la data cererii de acces și în care erau implicate interese esențiale și vitale în zona cooperării transatlantice privind prevenirea și combaterea terorismului și a finanțării terorismului, iar aspectul alegerii temeiului juridic vizat în avizul juridic făcea obiectul unei divergențe de opinii între instituții. Tribunalul nu a luat în considerare aceste caracteristici specifice ale avizului juridic.
   În ultimul rând, Tribunalul a asimilat în mod eronat negocierea și încheierea unui acord internațional cu activitățile legislative ale instituțiilor în scopul aplicării testului interesului public superior (al doilea aspect al celui de al doilea motiv). Astfel, Tribunalul nu a luat în considerare diferențe importante între negocierea acordurilor internaționale, când participarea publică este în mod necesar limitată, având în vedere interesele strategice și tactice implicate, și încheierea și transpunerea acestor acorduri.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76).


title: Cauza F-99/14: Acțiune introdusă la 29 septembrie 2014  – ZZ/Consiliul

text:
               15.12.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 448/40

         Acțiune introdusă la 29 septembrie 2014 – ZZ/Consiliul
   (Cauza F-99/14)
   (2014/C 448/51)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: M. Velardo, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea în parte a două comunicări adresate personalului Consiliului în măsura în care acestea leagă acordarea rambursării cheltuielilor de călătorie de la locul de repartizare până la locul de origine și a concediului aferent duratei călătoriei de indemnizația de expatriere și de indemnizația de reședință în afara țării de origine și obligarea pârâtului la plata de daune interese pentru prejudiciile moral și material pretins suferite

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea, în temeiul articolului 270 TFUE, a deciziei cuprinse în Comunicarea adresată personalului („CP”) 13/14 (Decizia nr. 2/2014) din 9 ianuarie 2014, care a modificat regimul aplicabil concediului aferent duratei călătoriei, ca urmare a aplicării începând de la 1 ianuarie 2014 a dispoziției prevăzute la articolul 7 din anexa V la statut, precum și a Comunicării adresate personalului („CP”) 9/14 (Decizia nr. 12/2014), care a modificat regimul cheltuielilor de călătorie ca urmare a aplicării începând de la 1 ianuarie 2014 a dispoziției prevăzute la articolul 8 din anexa VII la statut, modificate prin Regulamentul (UE, Euratom) nr. 1023/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 22 octombrie 2013 de modificare a Statutului funcționarilor Uniunii Europene și a Regimului aplicabil celorlalți agenți, publicat în Jurnalul Oficial nr. L 287 din 29 octombrie 2013. Cererea de anulare se limitează la partea din aceste CP-uri care leagă dreptul la rambursarea cheltuielilor de călătorie și la concediul aferent duratei călătoriei de indemnizația de expatriere sau de indemnizația de reședință în afara țării de origine precum și la articolul 6 din CP 9/14 care a introdus criterii noi pentru stabilirea locului de origine;

               —

               obligarea pârâtului la plata către reclamantă a sumei de 1 69  051,96 euro pentru prejudiciul material suferit, precum și a sumei de 40  000 de euro pentru prejudiciul moral;

               —

               obligarea pârâtului la plata de daune interese de întârziere și compensatorii de 6,75 % pentru prejudiciile moral și material suferite;

               —

               obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.


title: Hotărârea Curții din 24 septembrie 2014 în cauza E-3/14 – Autoritatea AELS de Supraveghere/Regatul Norvegiei (Neîndeplinirea de către un stat al SEE a obligațiilor sale – Directiva 2009/12/CE privind tarifele de aeroport)

text:
               23.4.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 131/6

         HOTĂRÂREA CURȚII
   din 24 septembrie 2014
   în cauza E-3/14
   Autoritatea AELS de Supraveghere/Regatul Norvegiei
   (Neîndeplinirea de către un stat al SEE a obligațiilor sale – Directiva 2009/12/CE privind tarifele de aeroport)
   (2015/C 131/06)
   În cauza E-3/14, Autoritatea AELS de Supraveghere/Regatul Norvegiei – CERERE de a declara că, prin neadoptarea în termenul prevăzut și/sau necomunicarea fără întârziere către Autoritatea AELS de Supraveghere a măsurilor necesare pentru punerea în aplicare a actului menționat la punctul 65a din anexa XIII la Acordul privind Spațiul Economic European, și anume Directiva 2009/12/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 martie 2009 privind tarifele de aeroport, astfel cum a fost adaptat la acord prin Protocolul 1 la acesta, Regatul Norvegiei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul actului și în temeiul articolului 7 din acord, Curtea, compusă din Carl Baudenbacher, președinte, Per Christiansen și Páll Hreinsson (judecător-raportor), judecători, a pronunțat la 24 septembrie 2014 hotărârea a cărei parte dispozitivă este următoarea:
   Curtea:

               1.

               declară că, prin neadoptarea în termenul prevăzut a tuturor măsurilor necesare pentru punerea în aplicare a actului menționat la punctul 65a din anexa XIII la Acordul privind Spațiul Economic European (Directiva 2009/12/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 martie 2009 privind tarifele de aeroport), astfel cum a fost adaptat la acord prin Protocolul 1 la acesta, Regatul Norvegiei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul actului și în temeiul articolului 7 din acord.

               2.

               dispune suportarea cheltuielilor de judecată de către Regatul Norvegiei.


title: Cauza T-787/14 P: Hotărârea Tribunalului din 27 octombrie 2016 – BCE/Cerafogli („Recurs — Funcție publică — Personalul BCE — Acces la documente — Documente referitoare la diferendul dintre părțile în proces — Respingere în parte a cererii de acces — Regula concordanței dintre cererea introductivă și reclamație — Excepție de nelegalitate”)

text:
               12.12.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 462/14

         Hotărârea Tribunalului din 27 octombrie 2016 – BCE/Cerafogli
   (Cauza T-787/14 P) (1)

   ((„Recurs - Funcție publică - Personalul BCE - Acces la documente - Documente referitoare la diferendul dintre părțile în proces - Respingere în parte a cererii de acces - Regula concordanței dintre cererea introductivă și reclamație - Excepție de nelegalitate”))
   (2016/C 462/16)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Banca Centrală Europeană (reprezentanți: inițial E. Carlini, M. López Torres și F. Malfrère, ulterior E. Carlini și F. Malfrère, agenți, asistați de B. Wägenbaur, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Maria Concetta Cerafogli (Roma, Italia) (reprezentant: S. Pappas, avocat)

      Intervenientă în susținerea recurentei: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial J. Currall și G. Gattinara, ulterior G. Gattinara, agenți)

      Obiectul

   Recurs introdus împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera a doua) din 18 septembrie 2014, Cerafogli/BCE (F-26/12, EU:F:2014:218), și având ca obiect anularea acestei hotărâri

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Banca Centrală Europeană (BCE) suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de doamna Maria Concetta Cerafogli.

               3)

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 46, 9.2.2015.


title: Cauza C-443/11: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 11 aprilie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Rechtbank Amsterdam — Țările de Jos) — F.P. Jeltes, M.A. Peeters, J.G.J. Arnold/Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen [Securitatea socială a lucrătorilor migranți — Articolul 45 TFUE — Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 — Articolul 71 — Lucrător frontalier atipic aflat în șomaj total care a păstrat legături personale și profesionale în statul membru al ultimului loc de muncă — Regulamentul (CE) nr. 883/2004 — Articolul 65 — Drept la prestații în statul membru de reședință — Refuz de plată opus de statul ultimului loc de muncă — Admisibilitate — Relevanța Hotărârii Curții din 12 iunie 1986 , Miethe (1/85) — Dispoziții tranzitorii — Articolul 87 alineatul (8) — Noțiunea «situație neschimbată» ]

text:
               1.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 156/8

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 11 aprilie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Rechtbank Amsterdam — Țările de Jos) — F.P. Jeltes, M.A. Peeters, J.G.J. Arnold/Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen
   (Cauza C-443/11) (1)

   (Securitatea socială a lucrătorilor migranți - Articolul 45 TFUE - Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 - Articolul 71 - Lucrător frontalier atipic aflat în șomaj total care a păstrat legături personale și profesionale în statul membru al ultimului loc de muncă - Regulamentul (CE) nr. 883/2004 - Articolul 65 - Drept la prestații în statul membru de reședință - Refuz de plată opus de statul ultimului loc de muncă - Admisibilitate - Relevanța Hotărârii Curții din 12 iunie 1986, Miethe (1/85) - Dispoziții tranzitorii - Articolul 87 alineatul (8) - Noțiunea «situație neschimbată»)
   2013/C 156/12
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Rechtbank Amsterdam

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: F.P. Jeltes, M.A. Peeters, J.G.J. Arnold

      Pârât: Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Rechtbank Amsterdam — Interpretarea articolului 45 TFUE, a articolului 7 alineatul (2) din Regulamentul (CEE) nr. 1612/68 al Consiliului din 15 octombrie 1968 privind libera circulație a lucrătorilor în cadrul Comunității (JO L 257, p. 2, Ediție specială, 05/vol. 1, p. 11), a articolului 71 din Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 al Consiliului din 14 iunie 1971 privind aplicarea regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați și cu familiile acestora care se deplasează în cadrul Comunității (JO L 149, p. 2, Ediție specială, 05/vol. 1, p. 26), precum și a articolului 65 și a articolului 87 alineatul (8) din Regulamentul (CE) nr. 883/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 privind coordonarea sistemelor de securitate socială (JO L 166, p. 1, Ediție specială, 05/vol. 7, p. 82) — Lucrător frontalier aflat în șomaj complet — Drept la prestații din partea statului membru de reședință — Lucrător care a păstrat legături personale și profesionale în statul membru al ultimului loc de muncă și care dispune în acest stat de cele mai mari șanse de reintegrare profesională — Stat membru care, potrivit legislației sale naționale și pentru unicul motiv legat de reședința pe teritoriul unui alt stat membru, refuză să acorde prestații de șomaj acestui lucrător

      Dispozitivul

               1.

               În urma intrării în vigoare a Regulamentului (CE) nr. 883/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 privind coordonarea sistemelor de securitate socială, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 988/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 septembrie 2009, dispozițiile articolului 65 din acest regulament nu trebuie interpretate în lumina Hotărârii Curții din 12 iunie 1986, Miethe (1/85). În ceea ce privește un lucrător frontalier aflat în șomaj total care a menținut legături personale și profesionale cu statul membru al ultimului loc de muncă de o asemenea natură încât dispune în acest stat de cele mai bune șanse de reintegrare profesională, articolul 65 menționat trebuie înțeles în sensul că îi permite unui astfel de lucrător să se pună în mod suplimentar la dispoziția serviciilor de ocupare a forței de muncă din statul respectiv, nu pentru a obține din partea acestuia alocații de șomaj, ci numai pentru a beneficia acolo de servicii de reorientare profesională.

               2.

               Normele privind libera circulație a lucrătorilor, prevăzute în special la articolul 45 TFUE, trebuie interpretate în sensul că nu se opun unei decizii a statului membru al ultimului loc de muncă de a refuza, în conformitate cu dreptul său național, acordarea beneficiului alocațiilor de șomaj unui lucrător frontalier aflat în șomaj total, care dispune în acest stat de cele mai bune șanse de reintegrare profesională, pentru motivul că lucrătorul respectiv nu are reședința pe teritoriul său, din moment ce, în conformitate cu dispozițiile articolului 65 din Regulamentul nr. 883/2004, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 988/2009, legislația aplicabilă este cea a statului membru de reședință.

               3.

               Este necesar să se aplice dispozițiile articolului 87 alineatul (8) din Regulamentul nr. 883/2004 unor lucrători frontalieri aflați în șomaj total care, luând în considerare legăturile pe care aceștia le-au menținut în statul membru al ultimului loc de muncă, primesc din partea acestuia alocații de șomaj pe baza legislației din acest stat membru, în temeiul articolului 71 din Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 al Consiliului din 14 iunie 1971 privind aplicarea regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați, cu lucrătorii care desfășoară activități independente și cu membrii familiilor acestora care se deplasează în cadrul Comunității, în versiunea modificată și actualizată prin Regulamentul (CE) nr. 118/97 al Consiliului din 2 decembrie 1996, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 592/2008 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 iunie 2008.
               Noțiunea „situație neschimbată”, în sensul articolului 87 alineatul (8) din Regulamentul nr. 883/2004, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 988/2009, trebuie apreciată prin raportare la legislația națională în materia securității sociale. Este de competența instanței naționale să verifice dacă lucrători precum doamna Peeters și domnul Arnold îndeplinesc condițiile prevăzute de această legislație pentru a solicita reluarea plății alocațiilor de șomaj care le-au fost acordate în temeiul legislației menționate, în conformitate cu articolul 71 din Regulamentul nr. 1408/71, în versiunea modificată și actualizată prin Regulamentul nr. 118/97, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 592/2008.

      (1)  JO C 355, 3.12.2011.


title: Cauza T-212/15: Hotărârea Tribunalului din 15 decembrie 2016 – Aldi/EUIPO – Miquel Alimentació Grup (Gourmet) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative Gourmet — Mărcile naționale verbale și figurative anterioare GOURMET și Gourmet — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Similitudinea semnelor — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               6.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/28

         Hotărârea Tribunalului din 15 decembrie 2016 – Aldi/EUIPO – Miquel Alimentació Grup (Gourmet)
   (Cauza T-212/15) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative Gourmet - Mărcile naționale verbale și figurative anterioare GOURMET și Gourmet - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Similitudinea semnelor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2017/C 038/38)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Aldi GmbH & Co. KG (Mülheim an der Ruhr, Germania) (reprezentanți: C. Fürsen, N. Lützenrath, U. Rademacher și N. Bertram, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: M. Eberl și M. Fischer, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Miquel Alimentació Grup, SA (Vilamalla, Spania) (reprezentanți: C. Duch Fonoll și R. Niebel, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 24 februarie 2015 (cauza R 0314/2014-4) privind o procedură de opoziție între Miquel Alimentació Grup și Aldi

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Aldi GmbH & Co. KG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 198, 15.6.2015.


title: Cauza C-458/09 P: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 24 noiembrie 2011 — Republica Italiană/Comisia Europeană (Recurs — Ajutor acordat de autoritățile italiene întreprinderilor nou cotate la Bursă — Legislație care prevede avantaje fiscale)

text:
               28.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 25/4

      Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 24 noiembrie 2011 — Republica Italiană/Comisia Europeană
      (Cauza C-458/09 P) (1)

      (Recurs - Ajutor acordat de autoritățile italiene întreprinderilor nou cotate la Bursă - Legislație care prevede avantaje fiscale)
      (2012/C 25/06)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Recurentă: Republica Italiană (reprezentanți: G. Palmieri, agent, P. Gentili, Avvocato dello Stato)

         Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană (reprezentanți: V. Di Bucci, D. Grespan și E. Righini, agenți)

         Intervenientă în susținerea recurentei: Republica Finlanda (reprezentanți: M. Pere și H. Leppo, agenți)

         Obiectul

      Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a treia) din 4 septembrie 2009, Italia/Comisia (T-211/05), prin care Tribunalul a respins cererea de anulare a Deciziei 2006/261/CE a Comisiei din 16 martie 2005 privind schema de ajutoare C8/2004 (ex NN 164/2003) pusă în aplicare de Italia în favoarea societăților cotate recent la bursă (JO 2006, L 94, p. 42).

         Dispozitivul

                  1.

                  Respinge recursul.

                  2.

                  Obligă Republica Italiană la plata cheltuielilor de judecată.

                  3.

                  Republica Finlanda suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 24, 30.1.2010.


title: Cauza C-282/13: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 22 ianuarie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Verwaltungsgerichtshof – Austria) – T-Mobile Austria GmbH/Telekom-Control-Kommission [Trimitere preliminară – Rețele și servicii de comunicații electronice – Directiva 2002/20/CE – Articolul 5 alineatul (6) – Drepturi de utilizare a frecvențelor radio și a numerelor – Directiva 2002/21/CE – Articolul 4 alineatul (1) – Dreptul la o cale de atac împotriva unei decizii a unei autorități naționale de reglementare – Noțiunea „întreprindere afectată de o decizie luată de o autoritate națională de reglementare” – Articolul 9b – Transferul drepturilor individuale de utilizare a frecvențelor radio – Reatribuirea drepturilor de utilizare a frecvențelor radio ca urmare a fuziunii a două întreprinderi]

text:
               30.3.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 107/3

      Hotărârea Curții (Camera a treia) din 22 ianuarie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Verwaltungsgerichtshof – Austria) – T-Mobile Austria GmbH/Telekom-Control-Kommission
      (Cauza C-282/13) (1)

      ([Trimitere preliminară - Rețele și servicii de comunicații electronice - Directiva 2002/20/CE - Articolul 5 alineatul (6) - Drepturi de utilizare a frecvențelor radio și a numerelor - Directiva 2002/21/CE - Articolul 4 alineatul (1) - Dreptul la o cale de atac împotriva unei decizii a unei autorități naționale de reglementare - Noțiunea „întreprindere afectată de o decizie luată de o autoritate națională de reglementare” - Articolul 9b - Transferul drepturilor individuale de utilizare a frecvențelor radio - Reatribuirea drepturilor de utilizare a frecvențelor radio ca urmare a fuziunii a două întreprinderi])
      (2015/C 107/03)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Verwaltungsgerichtshof

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: T-Mobile Austria GmbH

         Pârâtă: Telekom-Control-Kommission
      cu participarea: Hutchison Drei Austria Holdings GmbH, fostă Hutchison 3G Austria Holdings GmbH, Hutchison Drei Austria GmbH, fostă Hutchison 3G Austria GmbH și Orange Austria Telecommunication GmbH, Stubai SCA, Orange Belgium SA, A1 Telekom Austria AG, Bundesministerin für Verkehr, Innovation und Technologie

         Dispozitivul

      Articolul 4 alineatul (1) și articolul 9b din Directiva 2002/21/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind un cadru de reglementare comun pentru rețelele și serviciile de comunicații electronice (Directivă-cadru), astfel cum a fost modificată prin Directiva 2009/140/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 25 noiembrie 2009, precum și articolul 5 alineatul (6) din Directiva 2002/20/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind autorizarea rețelelor și serviciilor de comunicații electronice (Directiva privind autorizarea), astfel cum a fost modificată prin Directiva 2009/140, trebuie interpretate în sensul că o întreprindere, în împrejurări precum cele în discuție în litigiul principal, poate fi calificată drept persoană afectată în sensul articolului 4 alineatul (1) din Directiva 2002/21, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2009/140, având în vedere că această întreprindere, care furnizează rețele sau servicii de comunicații electronice, este un concurent al întreprinderii sau al întreprinderilor părți la o procedură de autorizare a transferului de drepturi de utilizare a frecvențelor radio prevăzută la acest articol 5 alineatul (6) și destinatare ale deciziei autorității naționale de reglementare și că respectiva decizie poate să aibă un efect asupra poziției acestei prime întreprinderi pe piață.

         (1)  JO C 260, 7.9.2013.


title: Cauza C-87/08: Acțiune introdusă la 26 februarie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Cehă

text:
               12.4.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 92/23

         Acțiune introdusă la 26 februarie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Cehă
   (Cauza C-87/08)
   (2008/C 92/45)
   Limba de procedură: ceha
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentant: P. Dejmek, agent)

      Pârâtă: Republica Cehă
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin neadoptarea tuturor actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2006/73/CE a Comisiei din 10 august 2006 de punere în aplicare a Directivei 2004/39/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind cerințele organizatorice și condițiile de funcționare ale întreprinderilor de investiții și termenii definiți în sensul directivei menționate (1) sau, în orice caz, prin necomunicarea acestor acte Comisiei, Republica Cehă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 53 alineatul (1) din respectiva directivă;

               —

               obligarea Republicii Cehe la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Termenul pentru transpunerea directivei în dreptul intern a expirat la 31 ianuarie 2007.

      (1)  JO L 241, p. 26, Ediție specială, 6/vol. 10, p. 135.


title: Cauza T-326/08: Acțiune introdusă la 12 august 2008 — G. & C./Comisia Comunităților Europene

text:
               25.10.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 272/37

         Acțiune introdusă la 12 august 2008 — G. & C./Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-326/08)
   (2008/C 272/74)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamantă: G. & C. Srl (Licata, Italia) (reprezentanți: A. Maiorana, avvocato, A. De Matteis, avvocato, A. De Francesco, avvocato)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Regulamentului (CE) nr. 530/2008 al Comisiei din 12 iunie 2008, publicat în JO L 155 din 13 iunie 2008;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Motivele și principalele argumente sunt cele invocate în cauza T-313/08 Veromar di Tudisco Alfio & Salvatore S.n.c./Comisia.


title: Cauza T-455/14: Acțiune introdusă la 17 iunie 2014 – Pirelli & C./Comisia

text:
               11.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 261/42

         Acțiune introdusă la 17 iunie 2014 – Pirelli & C./Comisia
   (Cauza T-455/14)
   2014/C 261/68
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Pirelli & C. SpA (Milano, Italia) (reprezentanți: M. Siragusa, F. Moretti, G. Rizza și P. Ferrari, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

                  cu titlu principal

                           —

                           anularea deciziei în măsura în care privește reclamanta, și anume articolul 1 punctul 5 litera (d), articolul 2 litera (g) și articolul 4, numai cu referire la includerea reclamantei în lista destinatarilor deciziei;

                  cu titlu subsidiar

                           —

                           acordarea beneficium ordinis seu excussionis în favoarea reclamantei
                           în cazul unei eventuale decizii favorabile Prysmian într-o acțiune în anularea deciziei, introdusă, dacă este cazul, de această societate în cadrul unei proceduri separate;

                           —

                           anularea deciziei sau modificarea articolului 2 litera (g), cu reducerea amenzii aplicate în solidar Prysmian și reclamantei;

                  în orice caz

                           —

                           obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Acțiunea este îndreptată împotriva Deciziei Comisiei din 2 aprilie 2014 C(2014) 2139 final privind o procedură de aplicare a articolului 101 TFUE și a articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul AT.39610 – Cabluri electrice)
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă șase motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea obligației de motivare

                           —

                           Prin intermediul primului motiv, Pirelli susține că, în decizia sa, Comisia nu răspunde la argumentele detaliate care au fost formulate în ceea ce privește inaplicabilitatea prezumției de răspundere a societății-mamă în cazul raportului Pirelli-Prysmian și nici nu face vreo referire la aceasta. Decizia este afectată, așadar, de o lipsă absolută de motivare și trebuie să fie anulată.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiilor generale și a drepturilor fundamentale reprezentată de aplicarea prezumției de exercitare a unei influențe determinante

                           —

                           Prin intermediul celui de al doilea motiv, reclamanta reproșează Comisiei că a încălcat drepturile fundamentale ale reclamantei garantate de articolele 48 și 49 din Carta de la Nisa și de articolul 6 alineatul (2) și de articolul 7 alineatul (1) CEDO. În plus, stabilirea răspunderii în sarcina Pirelli constituie o încălcare a dreptului de proprietate (articolul 1 din Protocolul adițional la CEDO și articolul 14 CEDO, precum și a articolelor 17 și 21 din Carta de la Nisa) și este incompatibilă cu principiul neutralității enunțat la articolul 345 TFUE. În sfârșit, Comisia a săvârșit o încălcare evidentă a dreptului la apărare al Pirelli garantat de articolul 6 CEDO, precum și de articolul 48 alineatul (2) din Carta de la Nisa, întrucât reclamanta nu s-a putut apăra în privința încălcării care îi este imputată nedispunând de niciun element util pentru a respinge motivele invocate împotriva Prysmian.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe inaplicabilitatea prezumției de răspundere a societății-mamă, condițiile care să o justifice nefiind îndeplinite, și pe încălcarea articolului 101 TFUE

                           —

                           Prin intermediul celui de al treilea motiv, reclamanta susține că Comisia a săvârșit o eroare aplicând în speță prezumția de răspundere a societății-mamă cu încălcarea articolului 101 TFUE și neluând în considerare așa cum se impunea caracteristicile speciale ale raportului de control Pirelli-Prysmian.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului proporționalității

                           —

                           Prin intermediul celui de al patrulea motiv, reclamanta susține că aplicarea în speță a prezumției de răspundere a societății-mamă încalcă principiul proporționalității, astfel cum este enunțat la articolul 5 alineatul (4) TUE, întrucât nu vizează să atingă niciuna dintre finalitățile urmărite de Comisie atunci când o utilizează.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiilor proporționalității și egalității de tratament reprezentată de aplicarea eronată a principiului solidarității în cazul Pirelli și Prysmian în ceea ce privește obligația de plată a amenzii către Comisie și, în subsidiar, neadoptarea unei corecții adecvate pentru acest principiu

                           —

                           Prin intermediul celui de al cincilea motiv, reclamanta susține că impunerea pentru Pirelli a unei răspunderi solidare cu Prysmian nu numai că nu permite atingerea obiectivelor vizate de Comisie în materie de sancțiuni, dar este incompatibilă cu acestea. Cu titlu subsidiar, pentru a ține seama de răspunderea diferită atribuită Prysmian și Pirelli, Comisia ar fi trebuit cel puțin să acorde Pirelli beneficium ordinis seu excussionis. În sfârșit, prin nereflectarea adecvată a situațiilor diferite ale reclamantei și Prysmian, Comisia a încălcat principiul proporționalității și pe cel al egalității de tratament. Prin urmare, trebuie ca instanța sesizată să anuleze partea din decizie referitoare la amendă sau, cu titlu subsidiar, în exercitarea competenței sale de fond, să o reformeze acordând Pirelli beneficium ordinis seu excussionis.

               6.

               Al șaselea motiv referitor la nelegalitatea deciziei, întrucât au fost încălcate articolul 101 TFUE și articolele 2 și 23 din Regulamentul (CE) nr. 1/2003, în partea referitoare la Prysmian

                           —

                           Prin intermediul celui de al șaselea motiv, reclamanta își susține propriul drept de a beneficia de anularea (în parte sau în întregime) a deciziei sau cel puțin de reducerea amenzii obținute eventual de Prysmian în cadrul acțiunii sale împotriva deciziei și face trimitere la argumentele Prysmian, cu excepția celor care sunt defavorabile reclamantei.


title: Cauza T-522/11: Acțiune introdusă la 28 septembrie 2011 — Otero González/OAPI — Apli-Agipa (APLI-AGIPA)

text:
               14.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 13/16

         Acțiune introdusă la 28 septembrie 2011 — Otero González/OAPI — Apli-Agipa (APLI-AGIPA)
   (Cauza T-522/11)
   2012/C 13/33
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: José Luis Otero González (Barcelona, Spania) (reprezentant: S. Correa, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Apli-Agipa SAS (Dormans, Franța)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 13 iulie 2011 în cauza R 1454/2010-2, privind înregistrarea mărcii solicitate pentru următoarele produse: „fotografii; adezivi pentru papetărie sau menaj; pensule; mașini de scris și articole de birou (cu excepția mobilierului); material didactic sau pentru învățământ (cu excepția aparatelor); materiale plastice pentru ambalaj (neincluse în alte clase); caractere tipografice, forme de tipar”;

               —

               respingerea cererii de înregistrare a mărcii comunitare nr. 005676382 „APLI-AGIPA” pentru ansamblul produselor din clasa 16 pentru care a fost acordată;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: Apli-Agipa SAS

      Marca comunitară vizată: marca verbală „APLI-AGIPA” pentru produse din clasa 16.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: reclamanta.

      Marca sau semnul invocat: marca verbală spaniolă „AGIPA” și marca figurativă spaniolă care conține elementul verbal „a-agipa”, ambele înregistrate pentru produse din clasa 16.

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția.

      Decizia camerei de recurs: admite în parte calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009, din cauza existenței unui risc de confuzie între mărcile în conflict.


title: Cauza C-665/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Juzgado Mercantil de Barcelona (Spania) la 30 decembrie 2011 — Alfonso Carlos Amselem Almor/NCG Banco, S.A.

text:
               17.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 80/12

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Juzgado Mercantil de Barcelona (Spania) la 30 decembrie 2011 — Alfonso Carlos Amselem Almor/NCG Banco, S.A.
   (Cauza C-665/11)
   2012/C 80/16
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Juzgado Mercantil de Barcelona

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Alfonso Carlos Amselem Almor

      Pârâtă: NCG Banco, S.A.

      Întrebările preliminare

               1.

               În cazul în care o instituție de credit propune unui client, cu care a semnat în prealabil un contract de credit ipotecar, un contract swap pe rata dobânzii pentru a compensa riscul de variație a ratei dobânzii tranzacției anterioare, acesta trebuie considerat un serviciu de consiliere în investiții potrivit definiției de la articolul 4 alineatul (1) punctul 4 din Directiva 2004/39/CE (1)?

               2.

               Omiterea testului de adecvare, prevăzut la articolul 19 alineatul (4) din directiva menționată pentru investitorii persoane fizice, trebuie să determine nulitatea absolută a contractului swap pe rata dobânzii semnat între investitor și instituția de credit care oferă serviciile de consiliere?

               3.

               În cazul în care serviciul furnizat în condițiile descrise nu este considerat consiliere în investiții, simplul fapt de a proceda la achiziționarea unui instrument financiar complex, precum un contract swap pe rata dobânzii, fără a efectua testul de pertinență prevăzut la articolul 19 alineatul (5) din Directiva 2004/39/CE, din motive imputabile instituției de investiții, determină nulitatea absolută a contractului de achiziție semnat cu aceeași instituție de credit?

               4.

               În conformitate cu articolul 19 alineatul (9) din Directiva 2004/39/CE, simplul fapt că o instituție de credit propune un instrument financiar complex asociat unui credit ipotecar constituie un motiv suficient pentru a exclude aplicarea obligațiilor de a efectua testul de adecvare și testul de pertinență, prevăzute la articolul 19 menționat, pe care instituția de investiții trebuie să le efectueze în privința investitorilor persoane fizice?

               5.

               Pentru a putea exclude aplicarea obligațiilor prevăzute la articolul 19 din Directiva 2004/39/CE, este necesar ca produsul financiar asociat instrumentului financiar propus să fie supus unor standarde legale de protecție a investitorului similare celor impuse de directiva menționată?

      (1)  Directiva 2004/39/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 aprilie 2004 privind piețele instrumentelor financiare, de modificare a Directivelor 85/611/CEE și 93/6/CEE ale Consiliului și a Directivei 2000/12/CE a Parlamentului European și a Consiliului și de abrogare a Directivei 93/22/CEE a Consiliului (JO L 145, p. 1, Ediție specială, 06/vol. 8, p. 247).


title: Cauza C-306/07: Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de Højesteret (Danemarca) la 3 iulie 2007 — Ruben Andersen/Kommunernes Landsforening, în numele Slagelse Kommune (fosta Skælskør Kommune)

text:
               8.9.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/22

         Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de Højesteret (Danemarca) la 3 iulie 2007 — Ruben Andersen/Kommunernes Landsforening, în numele Slagelse Kommune (fosta Skælskør Kommune)
   (Cauza C-306/07)
   (2007/C 211/42)
   Limba de procedură: daneza
   Instanța de trimitere
   Højesteret (Danemarca)
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Ruben Andersen

      Pârâtă: Kommunernes Landsforening, în numele Slagelse Kommune (fosta Skælskør Kommune)
   Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 8 alineatul (1) din Directiva 91/533/CEE a Consiliului din 14 octombrie 1991 privind obligația angajatorului de a informa lucrătorii asupra condițiilor aplicabile contractului sau raportului de muncă (1) trebuie interpretat în sensul că o convenție colectivă care urmărește transpunerea dispozițiilor directivei nu se aplică unui lucrător care nu este membru al uneia dintre organizațiile sindicale semnatare ale respectivei convenții?

               2)

               Dacă răspunsul la prima întrebare este negativ, expresia „lucrătorii care nu sunt cuprinși într-o convenție colectivă sau în convenții colective referitoare la raportul de muncă” din articolul 8 alineatul (2) din această directivă trebuie interpretată în sensul că acele clauze dintr-o convenție colectivă care prevăd o notificare prealabilă a angajatorului nu sunt aplicabile unui lucrător care nu este membru al unei organizații sindicale semnatare a respectivei convenții?

               3)

               Expresiile „contract […] de muncă pe durată determinată” și „raporturi de muncă pe durată determinată” din articolul 8 alineatul (2) din directivă au în vedere raporturi de muncă de scurtă durată, sau orice formă de raporturi de muncă limitate în timp? În primul caz, conform căror criterii trebuie considerat un raport de muncă a fi pe durată determinată (de scurtă durată)?

      (1)  JO L 288, p. 32, Ediție specială, 05/vol. 2, p. 174.


title: Cauza T-43/07 P: Recurs introdus la 14 februarie 2007 de către Neophytos Neophytou împotriva hotărârii pronunțate la data de 13 decembrie 2006 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-22/05, Neophytou/Comisie

text:
               14.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 82/48

         Recurs introdus la 14 februarie 2007 de către Neophytos Neophytou împotriva hotărârii pronunțate la data de 13 decembrie 2006 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-22/05, Neophytou/Comisie
   (Cauza T-43/07 P)
   (2007/C 82/101)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Recurent: Neophytos Neophytou (Itzig, Luxemburg) (reprezentant: S. A. Pappas, lawyer)

      Intimată: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile părții reclamante

               —

               desființarea hotărârii recurate și, pe cale de consecință, anularea deciziei contestate a autorității împuternicite să facă numiri;

               —

               obligarea intimatei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Prin recursul formulat, recurentul solicită anularea hotărârii Tribunalului Funcției Publice pronunțate în cauza F-22/05 prin care, pe de o parte, au fost respinse ca inadmisibile susținerile recurentului făcute în cursul audierii și, pe de altă parte, s-a apreciat că nu a existat o încălcare a principiului nediscriminării.
   În susținerea primului motiv, recurentul arată că argumentul său privind componența comisiei de evaluare trebuia să fie considerat admisibil deoarece se întemeiază pe elemente noi de fapt care, potrivit recurentului, au fost descoperite de-abia în cursul procedurii orale. Mai mult, recurentul susține că fiind o problemă de competență, ilegala compunere a unui organ ar fi trebuit analizată din oficiu. În consecință, recurentul arată că susținerea sa referitoare la acest aspect nou nu ar fi trebuit respinsă.
   Totodată, recurentul menționează că între această susținere și cel de al doilea motiv invocat referitor la încălcarea principiului nediscriminării din cauza componenței ilegale a comisiei de evaluare există o legătură directă. În acest temei, recurentul susține că Tribunalul Funcției Publice nu a aplicat în mod corect respectivul principiu sau, în orice caz, nu a furnizat o motivare adecvată raportat la caracteristicile specifice ale concursului în cauză. Totodată, Tribunalul nu a înțeles corect motivele invocate de recurent și nu s-a pronunțat asupra unora dintre ele.


title: Cauza C-6/11: Ordonanța Curții (Camera a patra) din 25 noiembrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de High Court of Justice (Chancery Division) — Regatul Unit) — Daiichi Sankyo Company/Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks [Articolul 104 alineatul (3) primul paragraf din Regulamentul de procedură — Medicamente de uz uman — Certificat suplimentar de protecție — Regulamentul (CE) nr. 469/2009 — Articolele 3 și 4 — Condiții de obținere a certificatului — Noțiunea „produs protejat de un brevet de bază în vigoare” — Criterii — Existența unor criterii suplimentare sau diferite pentru un medicament care conține mai mult de un principiu activ]

text:
               10.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 73/10

         Ordonanța Curții (Camera a patra) din 25 noiembrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de High Court of Justice (Chancery Division) — Regatul Unit) — Daiichi Sankyo Company/Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks
   (Cauza C-6/11) (1)

   (Articolul 104 alineatul (3) primul paragraf din Regulamentul de procedură - Medicamente de uz uman - Certificat suplimentar de protecție - Regulamentul (CE) nr. 469/2009 - Articolele 3 și 4 - Condiții de obținere a certificatului - Noțiunea „produs protejat de un brevet de bază în vigoare” - Criterii - Existența unor criterii suplimentare sau diferite pentru un medicament care conține mai mult de un principiu activ)
   2012/C 73/17
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   High Court of Justice (Chancery Division)

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Daiichi Sankyo Company

      Pârât: Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — High Court of Justice (Chancery Division, Patents Court) — Interpretarea articolului 3 litera (a) și a articolului 4 din Regulamentul (CE) nr. 469/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 6 mai 2009 privind certificatul suplimentar de protecție pentru medicamente (JO L 152, p.1) — Condiții de obținere a certificatului — Noțiunea „produs protejat de un brevet de bază în vigoare” — Criterii — Existența unor criterii suplimentare sau diferite pentru un medicament care cuprinde mai mult de un principiu activ

      Dispozitivul

   Articolul 3 litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 469/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 6 mai 2009 privind certificatul suplimentar de protecție pentru medicamente trebuie interpretat în sensul că se opune acordării de către serviciile competente în domeniul proprietății industriale ale unui stat membru a unui certificat suplimentar de protecție care privește principii active care nu sunt menționate în cuprinsul revendicărilor brevetului de bază invocat în susținerea unei astfel de cereri.

      (1)  JO C 63, 26.2.2011.


title: Cauza C-583/15: Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 5 octombrie 2016 – Comisia Europeană/Republica Portugheză [Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Politica transporturilor — Regulamentul (CE) nr. 1071/2009 — Operator de transport rutier — Simplificare și cooperare administrativă — Articolul 16 alineatele (1) și (5) — Registrul electronic național al întreprinderilor de transport rutier — Interconexiune a registrelor electronice naționale]

text:
               28.11.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 441/6

      Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 5 octombrie 2016 – Comisia Europeană/Republica Portugheză
      (Cauza C-583/15) (1)

      ([Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Politica transporturilor - Regulamentul (CE) nr. 1071/2009 - Operator de transport rutier - Simplificare și cooperare administrativă - Articolul 16 alineatele (1) și (5) - Registrul electronic național al întreprinderilor de transport rutier - Interconexiune a registrelor electronice naționale])
      (2016/C 441/08)
      Limba de procedură: portugheza

         Părțile

         Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Hottiaux, M. M. Farrajota și P. Guerra e Andrade, agenți)

         Pârâtă: Republica Portugheză (reprezentanți: L. Inez Fernandes, M. Figueiredo și C. Guerra Santos, agenți)

         Dispozitivul

                  1)

                  Prin faptul că nu a creat un registru electronic național al întreprinderilor de transport rutier și prin faptul că nu a instituit o interconexiune cu registrele electronice naționale ale celorlalte state membre, Republica Portugheză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 16 alineatele (1) și (5) din Regulamentul (CE) nr. 1071/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 21 octombrie 2009 de stabilire a unor norme comune privind condițiile care trebuie îndeplinite pentru exercitarea ocupației de operator de transport rutier și de abrogare a Directivei 96/26/CE a Consiliului.

                  2)

                  Obligă Republica Portugheză la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 38, 1.2.2016, p. 29.


title: Cauza C-9/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Korkein hallinto-oikeus (Finlanda) la 9 ianuarie 2017 – Maria Tirkkonen

text:
               20.3.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 86/17

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Korkein hallinto-oikeus (Finlanda) la 9 ianuarie 2017 – Maria Tirkkonen
   (Cauza C-9/17)
   (2017/C 086/21)
   Limba de procedură: finlandeza

      Instanța de trimitere

   Korkein hallinto-oikeus

      Părțile din procedura principală

      Apelantă: Maria Tirkkonen

      Cealaltă parte din procedură: Maaseutuvirasto

      Întrebarea preliminară

   Articolul 1 alineatul (2) litera (a) din Directiva 2004/18/CE (1) trebuie interpretat în sensul că definiția noțiunii „contracte de achiziții publice”, în sensul acestei directive, cuprinde un sistem de contractare:

               —

               prin care o entitate publică intenționează să achiziționeze de pe piață prestări de servicii, pentru o perioadă determinată în prealabil, prin încheierea de contracte în condițiile prevăzute într-un contract-cadru anexat la cererea de ofertă, cu toți operatorii economici care îndeplinesc cerințele prevăzute în dosarul cererii de ofertă cu privire la eligibilitatea prestatorilor și a serviciului furnizat și care promovează un examen descris detaliat în cererea de ofertă, și

               —

               la care nu se mai poate adera în perioada de valabilitate a contractului?

      (1)  Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii (JO 2004, L 134, p. 114, Ediție specială, 06/vol. 8, p. 116).


title: Cauza T-607/11 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 23 ianuarie 2012 — Henkel și Henkel France/Comisia ( „Măsuri provizorii — Concurență — Decizie a Comisiei prin care se refuză transmiterea unor documente unei autorități naționale în domeniul concurenței — Cerere de măsuri provizorii — Lipsa interesului de a exercita acțiunea — Nerespectarea cerințelor de formă — Lipsa caracterului provizoriu al măsurilor solicitate — Inadmisibilitate” )

text:
               17.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 80/19

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 23 ianuarie 2012 — Henkel și Henkel France/Comisia
   (Cauza T-607/11 R)
   (Măsuri provizorii - Concurență - Decizie a Comisiei prin care se refuză transmiterea unor documente unei autorități naționale în domeniul concurenței - Cerere de măsuri provizorii - Lipsa interesului de a exercita acțiunea - Nerespectarea cerințelor de formă - Lipsa caracterului provizoriu al măsurilor solicitate - Inadmisibilitate)
   2012/C 80/32
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Henkel AG & Co. KGaA (Düsseldorf, Germania) și Henkel France (Boulogne-Billancourt, Franța) (reprezentanți: R. Polley, T. Kuhn, F. Brunet și É. Paroche, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: N. Khan și P. J. O. Van Nuffel, agenți)

      Obiectul

   Cerere de măsuri provizorii privind Decizia Comisiei din 30 septembrie 2011 (cazul COMP/39.579 — Detergenți pentru uz casnic — și cazul 09/0007 F) prin care se respinge cererea autorității franceze în domeniul concurenței a-i transmite, în cadrul cazului 09/0007 F referitor la sectorul francez al detergenților, mai multe documente depuse în cauza COMP/39.579

      Dispozitivul

               1.

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2.

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza T-165/11: Hotărârea Tribunalului din 12 iunie 2012 — Stichting Regionaal Opleidingencentrum van Amsterdam/OAPI — Investimust (COLLEGE) [ „Marcă comunitară — Procedură de declarare a nulității — Marca comunitară verbală COLLEGE — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               21.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 217/21

         Hotărârea Tribunalului din 12 iunie 2012 — Stichting Regionaal Opleidingencentrum van Amsterdam/OAPI — Investimust (COLLEGE)
   (Cauza T-165/11) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de declarare a nulității - Marca comunitară verbală COLLEGE - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2012/C 217/44
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Stichting Regionaal Opleidingencentrum van Amsterdam (Amsterdam, Țările de Jos) (reprezentant: R. van Leeuwen, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Investimust SA (Geneva, Elveția)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 12 ianuarie 2011 (cazul R 508/2010-4) privind o procedură de declarare a nulității între Stichting Regionaal Opleidingencentrum van Amsterdam și Investimust SA

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Stichting Regionaal Opleidingencentrum van Amsterdam la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 152, 21.5.2011.


title: Cauza C-425/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Giustizia Amministrativa per la Regione siciliana (Italia) la 17 septembrie 2014 – Impresa Edilux srl, în calitate de mandatar al unei asocieri temporare de societăți, Società Italiana Costruzioni e Forniture srl (SICEF)/Assessorato Beni Culturali e Identità Siciliana – Servizio Soprintendenza Provincia di Trapani, Assessorato ai Beni Culturali e dell’Identità Siciliana, UREGA – Sezione provinciale di Trapani, Assessorato delle Infrastrutture e della Mobilità della Regione Siciliana

text:
               1.12.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 431/14

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Giustizia Amministrativa per la Regione siciliana (Italia) la 17 septembrie 2014 – Impresa Edilux srl, în calitate de mandatar al unei asocieri temporare de societăți, Società Italiana Costruzioni e Forniture srl (SICEF)/Assessorato Beni Culturali e Identità Siciliana – Servizio Soprintendenza Provincia di Trapani, Assessorato ai Beni Culturali e dell’Identità Siciliana, UREGA – Sezione provinciale di Trapani, Assessorato delle Infrastrutture e della Mobilità della Regione Siciliana
   (Cauza C-425/14)
   (2014/C 431/20)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Consiglio di Giustizia Amministrativa per la Regione siciliana

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Impresa Edilux srl, în calitate de mandatar al unei asocieri temporare de societăți, alături de Società Italiana Costruzioni e Forniture srl (SICEF)

      Pârâți: Assessorato Beni Culturali e Identità Siciliana – Servizio Soprintendenza Provincia di Trapani, Assessorato ai Beni Culturali e dell’Identità Siciliana, UREGA – Sezione provinciale di Trapani, Assessorato delle Infrastrutture e della Mobilità della Regione Siciliana

      Întrebările preliminare

               1)

               Dacă dreptul Uniunii Europene, în special articolul 45 din Directiva 2004/18/CE (1), se opune unei dispoziții precum articolul 1 alineatul 17 din Legea nr. 190 din 6 noiembrie 2012, care permite autorităților contractante să prevadă drept motiv legitim de excludere a societăților participante la o procedură de atribuire a unui contract de achiziții publice neacceptarea sau lipsa unor documente care să dovedească acceptarea, de către societățile amintite, a angajamentelor prevăzute în „convențiile privind asigurarea condițiilor de legalitate” și, mai general, în acorduri între autorități contractante și societăți participante care au ca scop să împiedice infiltrarea criminalității organizate în sectorul atribuirii contractelor de achiziții publice;

               2)

               Dacă, în sensul articolului 45 din Directiva 2004/18/CE, eventuala prevedere din legislația unui stat membru a competenței de excludere descrisă la întrebarea precedentă poate fi considerată o derogare de la principiul potrivit căruia motivele de excludere sunt exhaustive justificată de cerința imperativă de a combate încercările de infiltrare a criminalității organizate în procedurile de atribuire a contractelor de achiziții publice.

      (1)  Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii (JO L 134, p. 114, Ediție specială, 06/vol., p. 116).


title: Cauza C-408/12 P: Recurs introdus la 5 septembrie 2012 de YKK Corp., YKK Holding Europe BV și YKK Stocko Fasteners GmbH împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 27 iunie 2012 în cauza T-448/07, YKK Corp., YKK Holding Europe BV și YKK Stocko Fasteners GmbH/Comisia Europeană

text:
               10.11.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 343/10

         Recurs introdus la 5 septembrie 2012 de YKK Corp., YKK Holding Europe BV și YKK Stocko Fasteners GmbH împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 27 iunie 2012 în cauza T-448/07, YKK Corp., YKK Holding Europe BV și YKK Stocko Fasteners GmbH/Comisia Europeană
   (Cauza C-408/12 P)
   2012/C 343/12
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurente: YKK Corp., YKK Holding Europe BV, YKK Stocko Fasteners GmbH (reprezentanți: D. Arts, W. Devroe, advocaten, E. Winter, Rechtsanwältin și F. Miotto, Advocate)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană

      Concluziile recurentelor

   Recurentele solicită Curții:

               —

               Anularea Hotărârii Tribunalului din 27 iunie 2012 în cauza T-448/07, YKK Cop., YKK Holding Europe BV și YKK Stocko Fasteners GmbH/Comisia Europeană;

               —

               anularea articolului 2 alineatele (1) și (3) din decizia atacată în măsura în care le privește pe recurente și/sau reducerea amenzilor relevante;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată efectuate în procedura în fața primei instanțe și în prezenta procedură de recurs.

      Motivele și principalele argumente

   Prin intermediul primului motiv de recurs, recurentele arată că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept prin faptul că nu a motivat în mod adecvat respingerea motivului lor referitor la caracterul disproporționat al cuantumului de plecare al amenzii, ceea ce pune recurentele în imposibilitatea de a stabili dacă Tribunalul a respins motivul în temeiul faptului că Comisia (a) a ținut cont suficient de impactul încălcării asupra pieței sau (b) nu a ținut cont de impactul încălcării asupra pieței deoarece nu avea această obligație. În al doilea rând, în cazul în care se constată că Tribunalul a hotărât că Comisia a ținut cont suficient de impactul asupra pieței, recurentele arată că, procedând în acest fel, Tribunalul a interpretat în mod greșit decizia contestată și a încălcat dreptul Uniunii, în special articolul 23 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 1/2003 (1) și jurisprudența Curții, care impun Comisiei, atunci când aceasta consideră adecvat să țină cont de impactul asupra pieței pentru a majora cuantumul de plecare al amenzii peste cuantumul minim previzibil de 20 de milioane de euro stabilit de Liniile directoare (2), să prezinte dovezi specifice, credibile și adecvate pentru aprecierea influenței reale a încălcării asupra concurenței pe piața respectivă. În al treilea rând, în cazul în care se constată că Tribunalul a hotărât că Comisia nu a ținut cont de impactul asupra pieței deoarece nu avea această obligație, recurentele arată că, procedând astfel, Tribunalul a aplicat în mod greșit dreptul Uniunii, conform căruia sancțiunile impuse de dreptul național și de dreptul Uniunii nu trebuie să fie doar efective și să aibă un caracter descurajator, ci trebuie de asemenea să fie proporționale cu încălcarea săvârșită.
   Prin intermediul celui de al doilea motiv de recurs, recurentele arată că Tribunalul nu a motivat în mod adecvat respingerea motivului reclamantelor referitor la neaplicarea de către Comisie a Comunicării privind clemența din 2002. Recurentele arată că, în orice caz, aprecierea Tribunalului încalcă dreptul Uniunii, în special principiul lex mitior, potrivit căruia legea mai favorabilă trebuie să fie aplicată retroactiv.
   Prin intermediul celui de al treilea motiv de recurs, recurentele arată că, prin respingerea motivului lor referitor la aplicarea incorectă de către Comisie a plafonului de 10 % la amenda aplicată pentru cooperarea BWA în perioada anterioară achiziției Stocko de către YKK, pentru care Stocko a fost considerată în mod exclusiv responsabilă, Tribunalul a încălcat articolul 23 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1/2003, inclusiv principiul inerent al proporționalității, principiul individualizării pedepselor și a sancțiunilor, potrivit căruia o întreprindere trebuie să fie sancționată numai pentru faptele care îi sunt imputate în mod individual, și principiul egalității de tratament.
   Prin intermediul celui de al patrulea motiv de recurs, recurentele arată că Tribunalul a motivat în mod neadecvat respingerea motivului reclamantelor referitor la aplicarea incorectă de către Comisie în decizia atacată a coeficientului multiplicator pentru perioada anterioară achiziției Stocko și că, în orice caz, Tribunalul a încălcat articolul 23 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1/2003, principiul consacrat al individualizării pedepselor și a sancțiunilor, principiul înrudit al proporționalității, precum și principiul egalității de tratament, atunci când a admis că o majorare cu caracter descurajator era justificată pentru perioada anterioară achiziției Stocko de către YKK, pentru care Stocko a fost considerată în mod exclusiv responsabilă.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (JO L 1, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 167).

      (2)  Liniile directoare privind metoda de stabilire a amenzilor aplicate în temeiul articolului 15 alineatul (2) din Regulamentul nr. 17 și al articolului 65 alineatul (5) [CO] (JO 1998, C 9, p. 3, Ediție specială, 08/vol. 3, p. 69).


title: Cauza T-557/11: Acțiune introdusă la 24 octombrie 2011 — Elsid și alții/Comisia

text:
               17.12.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 370/29

         Acțiune introdusă la 24 octombrie 2011 — Elsid și alții/Comisia
   (Cauza T-557/11)
   2011/C 370/48
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Elsid SA (Titu, România), ESD-SIC BV (Delfzijl, Țările de Jos), ESK-SIC GmbH (Franța, Germania) și Navarro SIC, SA (Madrid, Spania) (reprezentant: B. Evtimov, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei C(2011) 5934 final a Comisiei din 24 august 2011 de respingere a cererii de inițiere a reexaminării ca urmare a expirării măsurilor antidumping aplicabile importurilor de carbură de siliciu originare din Republica Populară Chineză și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele, care invocă aplicarea eronată a articolului 11 alineatul (2) din regulamentul de bază (1), invocă două motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe:

                           —

                           încălcarea principiului proporționalității, în temeiul articolului 5 alineatul (4) UE. În paralel sau cu titlu subsidiar, pe împrejurarea că Comisia a săvârșit erori vădite de apreciere, aplicând standarde de probațiune mai stricte decât cele care sunt suficiente pentru admiterea unei cereri de reexaminare a măsurilor care expiră.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe:

                           —

                           încălcarea principiului bunei administrări și a articolului 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene. În paralel sau cu titlu subsidiar, pe împrejurarea că Comisia a săvârșit erori vădite de apreciere, constatând că exporturile chineze spre Statele Unite nu erau comparabile cu produsele industriei Uniunii în Uniunea Europeană și concluzionând în mod eronat că era improbabil ca prețurile chinezești la export spre Statele Unite, inferioare prețurilor industriei Uniunii în Uniunea Europeană, să conducă, prin urmare, la o reapariție a dumping-ului și a unui prejudiciu.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 al Consiliului din 30 noiembrie 2009, privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene, JO L 343, p. 51.


title: Cauza T-242/14: Hotărârea Tribunalului din 7 octombrie 2015 – The Smiley Company/OAPI (Forma unei fețe cu coarne) [„Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare tridimensionale — Forma unei fețe cu coarne — Motiv absolut de refuz — Caracter distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               30.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 398/48

         Hotărârea Tribunalului din 7 octombrie 2015 – The Smiley Company/OAPI (Forma unei fețe cu coarne)
   (Cauza T-242/14) (1)

   ([„Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare tridimensionale - Forma unei fețe cu coarne - Motiv absolut de refuz - Caracter distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2015/C 398/61)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: The Smiley Company SPRL (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: A. Freitag și C. Albrecht, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant(ți): P. Geroulakos și A. Folliard-Monguiral, agenți)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 16 ianuarie 2014 (cauza R 836/2013-1) privind o cerere de înregistrare a unui semn tridimensional constituit din forma unei fețe cu coarne ca marcă comunitară

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 16 ianuarie 2014 (cauza R 836/2013-1) în ceea ce privește refuzul înregistrării mărcii solicitate pentru „fructe și legume conservate, uscate și gătite; produse lactate”.

               2)

               Respinge în rest acțiunea.

               3)

               Părțile suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 282, 25.8.2014.


title: Cauzele conexate T-55/06 și T-66/06: Hotărârea Tribunalului din 16 noiembrie 2011 — RKW și JM Gesellschaft für industrielle Beteiligungen/Comisia ( „Concurență — Înțelegeri — Sectorul sacilor industriali din plastic — Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 81 CE — Amenzi — Linii directoare privind metoda de stabilire a amenzilor — Limita maximă de 10 % din cifra de afaceri — Punere în aplicare — Legalitate — Proporționalitate — Egalitate de tratament — Infracțiune unică și continuă — Circumstanțe atenuante — Rol strict pasiv — Obligația de motivare — Imputabilitatea unui comportament ilicit” )

text:
               7.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 6/9

         Hotărârea Tribunalului din 16 noiembrie 2011 — RKW și JM Gesellschaft für industrielle Beteiligungen/Comisia
   (Cauzele conexate T-55/06 și T-66/06) (1)

   (Concurență - Înțelegeri - Sectorul sacilor industriali din plastic - Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 81 CE - Amenzi - Linii directoare privind metoda de stabilire a amenzilor - Limita maximă de 10 % din cifra de afaceri - Punere în aplicare - Legalitate - Proporționalitate - Egalitate de tratament - Infracțiune unică și continuă - Circumstanțe atenuante - Rol strict pasiv - Obligația de motivare - Imputabilitatea unui comportament ilicit)
   2012/C 6/12
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamante: RKW SE, fostă RKW AG Rheinische Kunststoffwerke (Worms, Germania) și JM Gesellschaft für industrielle Beteiligungen mbH & Co. KGaA (Worms) (reprezentant: H. J. Hellmann, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Castillo de la Torre și R. Sauer, agenți, asistați de M. Núñez-Müller, avocat)

      Obiectul

   Cu titlu principal, cerere de anulare a Deciziei C(2005) 4634 final a Comisiei din 30 noiembrie 2005, privind o procedură de aplicare a articolului 81 CE (Cazul COMP/F/38.354 — Saci industriali) și, cu titlu subsidiar, o cerere prin care se solicită reducerea amenzilor aplicate reclamantelor.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă RKW SE și JM Gesellschaft für industrielle Beteiligungen mbH & Co. KGaA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 96, 22.4.2006.


title: Cauza C-411/12: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 12 decembrie 2013 — Comisia Europeană/Republica Italiană (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Ajutoare de stat — Tarif preferențial la energia electrică — Decizia 2011/746/UE — Ajutoare incompatibile cu piața internă — Recuperare — Neexecutare în termenul stabilit)

text:
               22.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 52/17

         Hotărârea Curții (Camera a opta) din 12 decembrie 2013 — Comisia Europeană/Republica Italiană
   (Cauza C-411/12) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Ajutoare de stat - Tarif preferențial la energia electrică - Decizia 2011/746/UE - Ajutoare incompatibile cu piața internă - Recuperare - Neexecutare în termenul stabilit)
   2014/C 52/27
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: B. Stromsky, D. Grespan și S. Thomas, agenți)

      Pârâtă: Republica Italiană (reprezentanți: G. Palmieri, asistat de S. Fiorentino, agenți)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Ajutoare de stat — Neadoptarea măsurilor necesare pentru a se conforma art. 3, 4 și 5 din Decizia 2011/746/UE a Comisiei din 23 februarie 2011 privind ajutorul de stat acordat de Italia în favoarea Portovesme Srl, ILA SpA, Eurallumina SpA și Syndial SpA (JO L 309, p. 1) — Obligația de a recupera fără întârziere ajutoarele declarate ilegale și incompatibile cu piața comună și de a informa Comisia în acest sens

      Dispozitivul

               1.

               Prin neadoptarea în termenul stabilit a tuturor măsurilor necesare pentru a recupera de la Portovesme Srl și de la Eurallumina SpA ajutorul de stat declarat ilegal și incompatibil cu piața internă la articolul 2 din Decizia 2011/746/UE a Comisiei din 23 februarie 2011 privind ajutoarele de stat C 38/B/04 (ex NN 58/04) și C 13/06 (ex N 587/05) puse în aplicare de Italia în favoarea Portovesme Srl, ILA SpA, Eurallumina SpA și Syndial SpA, Republica Italiană nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 3 și 4 din această decizie.

               2.

               Obligă Republica Italiană la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 355, 17.11.2012.


title: Cauza T-294/13: Ordonanța Tribunalului din 10 noiembrie 2014 – Fialtor/Comisia și BCE ( „Acțiune în anulare și în despăgubire — Program de susținere a stabilității în Cipru — Protocolul de acord privind politica de condiționalitate economică specifică, încheiat între Republica Cipru și MES — Competența Tribunalului — Legătură de cauzalitate — Acțiune în parte inadmisibilă și în parte vădit nefondată” )

text:
               26.1.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 26/31

         Ordonanța Tribunalului din 10 noiembrie 2014 – Fialtor/Comisia și BCE
   (Cauza T-294/13) (1)

   ((„Acțiune în anulare și în despăgubire - Program de susținere a stabilității în Cipru - Protocolul de acord privind politica de condiționalitate economică specifică, încheiat între Republica Cipru și MES - Competența Tribunalului - Legătură de cauzalitate - Acțiune în parte inadmisibilă și în parte vădit nefondată”))
   (2015/C 026/39)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Fialtor Ltd (Belize City, Belize) (reprezentanți: C. Paschalides, solicitor, și A. Paschalides, avocat)

      Pârâte: Comisia Europeană (reprezentanți: B. Smulders și J.-P. Keppenne, agenți) și Banca Centrală Europeană (BCE) (reprezentanți: A. Sáinz de Vicuña Barroso, N. Lenihan și F. Athanasiou, agenți, asistați de W. Bussian, de W. Devroe și de D. Arts, avocați)

      Obiectul

   În primul rând, cerere de anulare a punctelor 1.23-1.27 din Protocolul de acord privind politica de condiționalitate economică specifică, încheiat între Republica Cipru și Mecanismul european de stabilitate (MES) la 26 aprilie 2013 și, în al doilea rând, cerere de reparare a prejudiciului pretins suferit de reclamanți ca urmare a includerii punctelor 1.23-1.27 din Protocolul de acord în acesta din urmă și a unei încălcări a obligației de supraveghere a Comisiei

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Fialtor Ltd este obligat să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, și pe cele efectuate de Comisia Europeană și de Banca Centrală Europeană (BCE).

      (1)  JO C 226, 3.8.2013.