title: Cauza T-262/07: Acțiune introdusă la 13 iulie 2007 — Republica Lituania/Comisia Comunităților Europene

text:
               8.9.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/53

         Acțiune introdusă la 13 iulie 2007 — Republica Lituania/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-262/07)
   (2007/C 211/100)
   Limba de procedură: lituaniana
   Părțile

      Reclamantă: Republica Lituania (reprezentanți: D. Kriaučiūnas și E. Matulionytė)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea deciziei Comisiei din 4 mai 2007 [notificate cu numărul C(2007) 1979] (1); în subsidiar, anularea respectivei decizii în măsura în care se adresează Republicii Lituania;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Decizia atacată stabilește cantitățile produselor agricole în liberă circulație în noile state membre la data aderării care depășeau cantitățile care ar putea fi calificate drept report normal de stoc la 1 mai 2004, precum și sumele care pot fi imputate noilor state membre în contul eliminării acelor cantități excedentare.
   Reclamanta consideră că decizia atacată este ilegală și invocă patru motive în susținerea acțiunii sale.
   1.   Lipsa competenței
   Reclamanta susține că alineatul 4 al capitolului 4 din Anexa IV la actul de aderare nu îi conferă Comisiei competența de a obliga statele membre la plata către bugetul comunitar a unor sume care au caracterul unor sancțiuni, în special dacă nu a demonstrat existența unor costuri suportate de Comunitate pentru eliminarea stocurilor excedentare; de asemenea, reclamanta susține că a fost depășit de către Comisie termenul de trei ani prevăzut pentru adoptarea unei decizii în temeiul articolului 41 din actul de aderare, acest articol reprezentând singura prevedere care ar putea constitui o bază legală corespunzătoare pentru decizia în cauză.
   2.   Încălcarea dreptului comunitar

      Încălcarea principiului securității juridice: decizia atacată este contrară principiului securității juridice întrucât metodele și criteriile de calcul al stocurilor excedentare nu erau cunoscute în momentul stabilirii stocurilor existente, la data aderării, ceea ce le-ar fi permis statelor membre să prevină crearea unor stocuri excedentare sau să le elimine pe cheltuiala operatorilor economici care le-au constituit. În plus, decizia atacată a stabilit criterii diferite, și a extins lista produselor vizate, în raport cu articolul 4 din Regulamentul nr. 1972/2003, în temeiul căruia statele exercită un control asupra creării stocurilor excedentare.

      Încălcarea principiului nediscriminării: spre deosebire de Regulamentul (CE) nr. 144/97 al Comisiei privind stocurile excedentare de produse agricole în Austria, în Suedia sau în Finlanda, decizia atacată nu evaluează doar produsele care beneficiază de restituiri la export sau de măsuri de intervenție, ci și stocurile de alte produse. Acest principiu a fost de asemenea încălcat ca urmare a faptului că situațiile diferite ale noilor state membre au fost tratate în același fel și întrucât s-a omis, fără justificare, să se țină seama de circumstanțele specifice în care au fost create stocurile.

      Încălcarea principiului bunei administrări și a principiului transparenței: decizia atacată nu prezintă în mod detaliat criteriile folosite la calculul plăților, criterii care, în plus, se schimbă în mod continuu. De asemenea, deși statele membre au evaluat ele însele stocurile în conformitate cu legislația comunitară, Comisia, fără să explice de ce nu ar fi exactă această evaluare și fără să o conteste, a realizat o nouă evaluare a acelorași stocuri pe baza propriilor sale criterii.

      Încălcarea prevederilor actului de aderare: în primul rând, decizia nu constituie o modalitate adecvată pentru atingerea obiectivului eliminării stocurilor excedentare, astfel cum prevede alineatul 2 al capitolului 4 din Anexa IV la actul de aderare, în special ca urmare a faptului că nici măcar nu s-a încercat în respectiva decizie să fie corelate sancțiunile aplicate cu costurile de eliminare a stocurilor efectiv suportate de către Comunitate. În al doilea rând, decizia a fost adoptată după expirarea termenului, prevăzut de articolul 41 din actul de aderare, de trei ani de la data aderării, termen în care Comisia putea adopta măsuri tranzitorii.
   3.   Motivarea insuficientă
   Potrivit reclamantei, decizia atacată nu este motivată corespunzător, sau este chiar lipsită total de motivare; în special, nu este demonstrat în decizie că au fost efectiv suportate de către Comunitate costuri, pe care statele membre ar trebui să le acopere, ca urmare a eliminării stocurilor excedentare respective, și nu este indicat cuantumul acestora.
   4.   Eroarea vădită de apreciere
   Reclamanta afirmă că au fost săvârșite de către Comisie erori vădite de apreciere întrucât, în primul rând, aceasta a ales o metodă cu caracter macroeconomic și nu a evaluat stocurile efectiv constituite în statele membre și, în al doilea rând, aceasta nu a ținut cont de circumstanțele specifice și obiective existente în Republica Lituania în ceea ce privește constituirea stocurilor naționale în sectorul laptelui atunci când a examinat argumentele specifice prezentate de părți.

      (1)  Decizia 2007/361/CE a Comisiei din 4 mai 2007 privind determinarea stocurilor de produse agricole altele decât zahărul și consecințele financiare ale eliminării acestora ca urmare a aderării Republicii Cehe, a Estoniei, a Ciprului, a Letoniei, a Lituaniei, a Ungariei, a Maltei, a Poloniei, a Sloveniei și a Slovaciei (JO L 138, p. 14).


title: Cauza T-432/04: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 6 iunie 2007 — Parlante/Comisia Comunităților Europene ( Funcție publică — Funcționari — Promovare — Exercițiul de promovare 2003 — Refuzarea promovării — Atribuirea de puncte de promovare — Analiză comparativă a meritelor — Egalitate de tratament — Dispoziții generale de aplicare a articolului 45 din Statutul funcționarilor — Excepția de nelegalitate — Încredere legitimă )

text:
               21.7.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 170/21

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 6 iunie 2007 — Parlante/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-432/04) (1)

   („Funcție publică - Funcționari - Promovare - Exercițiul de promovare 2003 - Refuzarea promovării - Atribuirea de puncte de promovare - Analiză comparativă a meritelor - Egalitate de tratament - Dispoziții generale de aplicare a articolului 45 din Statutul funcționarilor - Excepția de nelegalitate - Încredere legitimă’)
   (2007/C 170/38)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: Walter Parlante (Enghien, Belgia) (reprezentant: L. Vogel, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: C. Berardis-Kayser și M. Velardo, agenți)
   Obiectul
   Cerere de anulare, pe de o parte, a deciziei autorității împuternicite să facă numiri din 5 iulie 2004 prin care se respinge reclamația reclamantului împotriva deciziei aceleiași autorități prin care i se refuza promovarea în gradul C1 pentru exercițiul 2003 și, pe de altă parte, în măsura în care este necesar, a deciziei care a făcut obiectul acestei reclamații.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 6, 8.1.2005.


title: Cauza T-522/13: Hotărârea Tribunalului din 2 decembrie 2015 – Tsujimoto/OAPI – Kenzo (KENZO ESTATE) [„Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Înregistrare internațională care desemnează Comunitatea Europeană — Marca verbală KENZO ESTATE — Marca comunitară verbală anterioară KENZO — Motiv relativ de refuz — Renume — Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Depunere tardivă de documente — Putere de apreciere a camerei de recurs — Articolul 76 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009 — Refuz parțial de înregistrare”]

text:
               25.1.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 27/39

         Hotărârea Tribunalului din 2 decembrie 2015 – Tsujimoto/OAPI – Kenzo (KENZO ESTATE)
   (Cauza T-522/13) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Înregistrare internațională care desemnează Comunitatea Europeană - Marca verbală KENZO ESTATE - Marca comunitară verbală anterioară KENZO - Motiv relativ de refuz - Renume - Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Depunere tardivă de documente - Putere de apreciere a camerei de recurs - Articolul 76 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009 - Refuz parțial de înregistrare”])
   (2016/C 027/46)
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamant: Kenzo Tsujimoto (Osaka, Japonia) (reprezentanţi: A. Wenninger-Lenz, W. von der Osten-Sacken și M. Ring, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne (mărci, desene şi modele industriale) (reprezentant: P. Bullock, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Kenzo (Paris, Franța) (reprezentanţi: P. Roncaglia, G. Lazzeretti, F. Rossi și N. Parrotta, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 3 iulie 2013 (cauza R 1363/2012-2) referitoare la o procedură de opoziție între Kenzo și domnul K. Tsujimoto.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă pe domnul Kenzo Tsujimoto la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 352, 30.11.2013.


title: Cauza C-357/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Italia) la 19 iulie 2010 — Duomo Gpa Srl/Comune di Baranzate

text:
               25.9.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 260/6

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Italia) la 19 iulie 2010 — Duomo Gpa Srl/Comune di Baranzate
   (Cauza C-357/10)
   ()
   2010/C 260/09
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Duomo Gpa Srl

      Pârâtă: Comune di Baranzate

      Întrebările preliminare

               1.

               Se opun corectei aplicări a articolelor 15 și 16 din Directiva 2006/123/CE (1) dispozițiile naționale ale articolului 32 alineatul 7 bis din Decretul-lege nr. 185 din 29 noiembrie 2008, introdus prin Legea de transformare nr. 2 din 28 ianuarie 2009 și modificat ulterior prin Legea nr. 14 din 27 februarie 2009, care prevăd, cu excluderea societăților cu capital majoritar public: nulitatea atribuirii serviciilor de lichidare, stabilire și încasare a taxelor și a altor venituri ale autorităților locale către persoane juridice care nu îndeplinesc cerințele financiare privind capitalul social minim de 10 milioane de euro, vărsat integral; obligația de ajustare a capitalului social propriu la valoarea minimă sus-menționată de către persoanele juridice înscrise în registrul corespunzător al persoanelor juridice private autorizate să desfășoare activități de lichidare și de stabilire a taxelor și de încasare a taxelor și a altor venituri ale provinciilor și ale comunelor, în temeiul alineatului 3 al articolului 53 din Decretul legislativ nr. 446 din 15 decembrie 1997, cu modificările ulterioare; interzicerea atribuirii de noi contracte sau de participare la licitații în vederea atribuirii de servicii de lichidare, stabilire și încasare de taxe și de alte venituri ale autorităților locale până la îndeplinirea obligației sus-menționate de ajustare a capitalului social?

               2.

               Se opun corectei aplicări a articolelor 3, 10, 43, 49 și 81 din Tratatul de instituire a Comunității Europene dispozițiile naționale ale articolului 32 alineatul 7 bis din Decretul-lege nr. 185 din 29 noiembrie 2008, introdus prin Legea de transformare nr. 2 din 28 ianuarie 2009 și modificat ulterior prin Legea nr. 14 din 27 februarie 2009, care prevăd, cu excluderea societăților cu capital majoritar public: nulitatea atribuirii serviciilor de lichidare, stabilire și încasare a taxelor și a altor venituri ale autorităților locale către persoane juridice care nu îndeplinesc cerințele financiare privind capitalul social minim de 10 milioane de euro, vărsat integral; obligația de ajustare a capitalului social propriu la valoarea minimă sus- menționată de către persoanele juridice înscrise în registrul corespunzător al persoanelor juridice private autorizate să desfășoare activități de lichidare și de stabilire a taxelor și de încasare a taxelor și a altor venituri ale provinciilor și ale comunelor, în temeiul alineatului 3 al articolului 53 din Decretul legislativ nr. 446 din 15 decembrie 1997, cu modificările ulterioare; interzicerea atribuirii de noi contracte sau de participare la licitații în vederea atribuirii de servicii de lichidare, stabilire și încasare de taxe și de alte venituri ale autorităților locale până la îndeplinirea obligației sus-menționate de ajustare a capitalului social?

      (1)  JO L 376, p. 36, Ediție specială 13/vol. 58, p. 50.


title: Cauza C-273/10: Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 18 martie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana — Spania) — David Montoya Medina/Fondo de Garantia Salarial, Universidad de Alicante (Articolul 104 alineatul 3 din Regulamentul de procedură — Politica socială — Directiva 1999/70/CE — Clauza 4 din Acordul-cadru privind munca pe durată determinată — Contracte de muncă pe durată determinată în sectorul public — Dreptul la sporurile trienale de vechime — Principiul nediscriminării)

text:
               25.6.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 186/10

         Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 18 martie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana — Spania) — David Montoya Medina/Fondo de Garantia Salarial, Universidad de Alicante
   (Cauza C-273/10) (1)

   (Articolul 104 alineatul 3 din Regulamentul de procedură - Politica socială - Directiva 1999/70/CE - Clauza 4 din Acordul-cadru privind munca pe durată determinată - Contracte de muncă pe durată determinată în sectorul public - Dreptul la sporurile trienale de vechime - Principiul nediscriminării)
   2011/C 186/16
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: David Montoya Medina

      Pârâte: Fondo de Garantia Salarial, Universidad de Alicante

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana — Interpretarea clauzei 4 punctul 4 din anexa la Directiva 1999/70/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 privind Acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP (JO L 175, p. 43, Ediție specială, 05/vol. 5, p. 129) — Contracte de muncă de lector-cercetător încheiate cu universități publice — Excluderea anumitor beneficii pentru contractele cu durată determinată

      Dispozitivul

   Clauza 4 punctul 1 din Acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat la 18 martie 1999, care figurează în anexa la Directiva 1999/70/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 privind Acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP, trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale care, fără nicio justificare obiectivă, rezervă dreptul de a primi un spor de vechime numai lectorilor doctori pe durată nedeterminată, cu excluderea lectorilor doctori pe durată determinată, în cazul în care, în ceea ce privește primirea acestui spor, cele două categorii de lucrători se află în situații comparabile.

      (1)  JO C 221, 14.8.2010.


title: Cauza T-243/08: Acțiune introdusă la 23 iunie 2008 — Ravensburger/OAPI — Educa Borras (EDUCA Memory game)

text:
               15.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/61

         Acțiune introdusă la 23 iunie 2008 — Ravensburger/OAPI — Educa Borras (EDUCA Memory game)
   (Cauza T-243/08)
   (2008/C 209/110)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Ravensburger AG (Ravensburg, Germania) (reprezentanți: G. Würtenberger, lawyer, și R. Kunze, lawyer și Solicitor)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Educa Borras SA (Sant Quirze del Valles, Barcelona, Spania)
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 8 aprilie 2008 în cauza R 597/2007-2 și

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: marca figurativă „EDUCA Memory” pentru produse din clasa 28 — înregistrarea de marcă comunitară nr. 495 036.

      Titularul mărcii comunitare: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: reclamanta.

      Dreptul asupra mărcii al părții care solicită declararea nulității: marca verbală internațională „MEMORY”, înregistrarea nr. R 393 512; marca verbală din Benelux „MEMORY”, înregistrarea nr. 38 328; marca verbală germană „MEMORY”, înregistrarea nr. 964 625.

      Decizia diviziei de anulare: anulează marca comunitară în cauză.

      Decizia camerei de recurs: anulează decizia diviziei de anulare.

      Motivele invocate: (i) încălcarea articolului 8 alineatul (1) din Regulamentul nr. 40/94 al Consiliului întrucât camera de recurs a concluzionat în mod greșit că elementul potențial litigios din cadrul mărcii comunitare este de natură pur descriptivă și, prin urmare, nu poate determina un risc de confuzie cu mărcile anterioare ale reclamantei; (ii) încălcarea articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 40/94 întrucât camera de recurs a solicitat în mod greșit reclamantei să dovedească riscul de confuzie; (iii) încălcarea articolului 74 din Regulamentul nr. 40/94 întrucât camera de recurs nu a luat în considerare în mod adecvat practicile în materie de etichetare de pe piața relevantă; (iv) încălcarea articolului 75 din Regulamentul nr. 40/94 întrucât camera de recurs nu a convocat o audiere, astfel cum a solicitat reclamanta.


title: Cauza C-282/06: Ordonanța președintelui Curții din data de 26 februarie 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de Krajský soud v Praze — Republica Cehă) — Ochranný svaz autorský pro práva k dílům hudebním (OSA)/Miloslav Lev

text:
               28.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/35

         Ordonanța președintelui Curții din data de 26 februarie 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de Krajský soud v Praze — Republica Cehă) — Ochranný svaz autorský pro práva k dílům hudebním (OSA)/Miloslav Lev
   (Cauza C-282/06) (1)

   (2007/C 95/70)

      Limba de procedură: ceha

   Președintele Curții a dispus radierea cauzei de pe rol.

      (1)  JO C 212, 2.9.2006.


title: Cauza T-552/12: Hotărârea Tribunalului din 12 noiembrie 2013 — North Drilling/Consiliul ( „Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive luate împotriva Iranului în scopul de a împiedica proliferarea nucleară — Înghețarea fondurilor — Eroare de fapt — Adaptarea în timp a efectelor unei anulări” )

text:
               21.12.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 377/14

         Hotărârea Tribunalului din 12 noiembrie 2013 — North Drilling/Consiliul
   (Cauza T-552/12) (1)

   (Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive luate împotriva Iranului în scopul de a împiedica proliferarea nucleară - Înghețarea fondurilor - Eroare de fapt - Adaptarea în timp a efectelor unei anulări)
   2013/C 377/33
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: North Drilling Co. (Teheran, Iran) (reprezentanți: J. Viñals Camallonga, L. Barriola Urruticoechea și J. Iriarte Ángel, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Bishop și A. De Elera, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare, pe de o parte, a Deciziei 2012/635/PESC a Consiliului din 15 octombrie 2012 de modificare a Deciziei 2010/413/PESC a Consiliului privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 292, p. 58) și, pe de altă parte, a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 945/2012 al Consiliului din 15 octombrie 2012 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 267/2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 282, p. 16), în măsura în care aceste acte privesc reclamanta

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Decizia 2012/635/PESC a Consiliului din 15 octombrie 2012 de modificare a Deciziei 2010/413/PESC a Consiliului privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului, în măsura în care a inclus denumirea North Drilling Co în anexa II la Decizia 2010/413/PESC din 26 iulie 2010 privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Poziției comune 2007/140/PESC.

               2.

               Anulează Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 945/2012 al Consiliului din 15 octombrie 2012 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 267/2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului, în măsura în care a inclus denumirea North Drilling în anexa IX la Regulamentul (UE) nr. 267/2012 al Consiliului din 23 martie 2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Regulamentului (UE) nr. 961/2010.

               3.

               Anulează anexa IX la Regulamentul nr. 267/2012, în măsura în care privește North Drilling.

               4.

               Efectele Deciziei 2010/413, astfel cum a fost modificată prin Decizia 2012/635, se mențin în ceea ce privește North Drilling, de la intrarea sa în vigoare, în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene, până la momentul la care produce efecte anularea în parte a Regulamentului nr. 267/2012.

               5.

               Consiliul Uniunii Europene suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de North Drilling în cadrul prezentei proceduri și al procedurii referitoare la măsurile provizorii.

      (1)  JO C 46, 16.2.2013.


title: Cauza C-156/09: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 18 noiembrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bundesfinanzhof — Germania) — Finanzamt Leverkusen/Verigen Transplantation Service International AG [A șasea directivă TVA — Articolul 13 secțiunea A alineatul (1) litera (c) — Scutiri pentru activități de interes general — Prestare de îngrijiri medicale — Extragerea și cultura de celule cartilaginoase în vederea reimplantării în corpul pacientului]

text:
               15.1.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 13/8

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 18 noiembrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bundesfinanzhof — Germania) — Finanzamt Leverkusen/Verigen Transplantation Service International AG
   (Cauza C-156/09) (1)

   (A șasea directivă TVA - Articolul 13 secțiunea A alineatul (1) litera (c) - Scutiri pentru activități de interes general - Prestare de îngrijiri medicale - Extragerea și cultura de celule cartilaginoase în vederea reimplantării în corpul pacientului)
   2011/C 13/12
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesfinanzhof

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Finanzamt Leverkusen

      Pârâtă: Verigen Transplantation Service International AG

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Bundesfinanzhof — Interpretarea articolului 13 titlul A alineatul (1) litera (c) și a articolului 28b titlul F alineatul (1) din Directiva 77/388/CEE: A șasea directivă a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1) — Extragerea de celule de cartilaj articular din materialul cartilaginos prelevat de la o ființă umană de către persoane stabilite în alte state membre și cultivarea ulterioară a acestor celule în vederea implantării lor unor pacienți de către aceleași persoane — Stabilirea locului prestărilor de servicii — Scutirea acestor prestări în calitate „prestare de îngrijirii medicale în exercitarea profesiunilor de medic și de paramedic”?

      Dispozitivul

   Articolul 13 secțiunea A alineatul (1) litera (c) din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare, astfel cum a fost modificată prin Directiva 95/7/CE a Consiliului din 10 aprilie 1995, trebuie interpretat în sensul că extragerea de celule de cartilaj articular din țesutul cartilaginos prelevat de la o ființă umană și realizarea ulterioară a unei culturi în vederea reimplantării lor în scopuri terapeutice constituie „prestare de îngrijiri medicale” în sensul acestei dispoziții.

      (1)  JO C 180, 01.08.2009.


title: Cauza T-242/06: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 13 decembrie 2007 — Cabrera Sánchez/OAPI — Industrias Cárnicas Valle (el charcutero artesano) ( Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative el charcutero artesano — Marcă națională figurativă anterioară El Charcutero — Motiv relativ de refuz — Lipsa riscului de confuzie — Lipsa similitudinii între semne — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 )

text:
               26.1.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/45

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 13 decembrie 2007 — Cabrera Sánchez/OAPI — Industrias Cárnicas Valle (el charcutero artesano)
   (Cauza T-242/06) (1)

   („Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative el charcutero artesano - Marcă națională figurativă anterioară El Charcutero - Motiv relativ de refuz - Lipsa riscului de confuzie - Lipsa similitudinii între semne - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94’)
   (2008/C 22/83)
   Limba de procedură: spaniola
   Părțile

      Reclamant: Miguel Cabrera Sánchez (Móstoles, Spania) (reprezentanți: J. Calderón Chavero și T. Villate Consonni, avocats)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: J. García Murillo, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Industrias Cárnicas Valle, SA (Madrid, Spania)
   Obiectul
   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 15 iunie 2006 (cauza R 708/2005-1) privind o procedură de opoziție între Miguel Cabrera Sánchez și Industrias Cárnicas Valle, SA
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Miguel Cabrera Sánchez este obligat să suporte propriile cheltuieli de judecată de judecată, precum și pe cele efectuate de Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI).

      (1)  JO C 261, 28.10.2006.


title: Cauza T-628/14: Hotărârea Tribunalului din 3 decembrie 2015 – Hewlett Packard Development Company/OAPI (FORTIFY) [„Marcă comunitară — Cererea de înregistrare a mărcii comunitare verbale FORTIFY — Motiv absolut de refuz — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               25.1.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 27/50

         Hotărârea Tribunalului din 3 decembrie 2015 – Hewlett Packard Development Company/OAPI (FORTIFY)
   (Cauza T-628/14) (1)

   ([„Marcă comunitară - Cererea de înregistrare a mărcii comunitare verbale FORTIFY - Motiv absolut de refuz - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2016/C 027/63)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Hewlett Packard Development Company LP (Dallas, Texas, Statele Unite) (reprezentanți: T. Raab și H. Lauf, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: L. Rampini, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OPAI din 3 iunie 2014 (cauza R 249/2014-2), privind o cerere de înregistrare a semnului verbal FORTIFY ca marcă comunitară

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Hewlett Packard Development Company LP suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI).

      (1)  JO C 361, 13.10.2014.


title: Cauza T-83/17: Ordonanța Tribunalului din 14 iunie 2017 – Heineken Romania/EUIPO – Lénárd (Csíki Sör)

text:
               7.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 256/41

         Ordonanța Tribunalului din 14 iunie 2017 – Heineken Romania/EUIPO – Lénárd (Csíki Sör)
   (Cauza T-83/17) (1)

   (2017/C 256/49)
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei a șasea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 121, 18.4.2017.


title: Hotărârea Curții din 10 decembrie 2014 în cauza E-18/14 – Wow air ehf./autoritatea islandeză de concurență (Samkeppniseftirlitið), Isavia ohf. și Icelandair ehf. [Regulamentul (CEE) nr. 95/93 – Alocarea sloturilor orare pe aeroporturile din SEE – Intervenția autorităților de concurență – Procedura accelerată]

text:
               4.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 183/9

         HOTĂRÂREA CURȚII
   din 10 decembrie 2014
   în cauza E-18/14
   Wow air ehf./autoritatea islandeză de concurență (Samkeppniseftirlitið), Isavia ohf. și Icelandair ehf.
   [Regulamentul (CEE) nr. 95/93 – Alocarea sloturilor orare pe aeroporturile din SEE – Intervenția autorităților de concurență – Procedura accelerată]
   (2015/C 183/10)
   În cauza E-18/14, Wow air ehf./autoritatea islandeză de concurență (Samkeppniseftirlitið), Isavia ohf. și Icelandair ehf. – CERERE înaintată Curții, în temeiul articolului 34 din Acordul dintre statele AELS privind instituirea unei Autorități de Supraveghere și a unei Curți de Justiție, de către instanța districtuală din Reykjavik (Héraðsdómur Reykjavíkur), referitoare la interpretarea Regulamentului (CEE) nr. 95/93 al Consiliului din 18 ianuarie 1993 privind normele comune de alocare a sloturilor orare pe aeroporturile comunitare, Curtea, compusă din Carl Baudenbacher, președinte, Per Christiansen (judecător-raportor) și Páll Hreinsson, judecători, a pronunțat la 10 decembrie 2014 hotărârea a cărei parte dispozitivă este următoarea:

               1.

               Articolul 4 alineatul (1) din Regulamentul (CEE) nr. 95/93 prevede cerința numirii de către un stat SEE în funcția de coordonator de aeroport a unei persoane fizice sau juridice calificate, după consultarea părților indicate în regulament. Conform articolului 4 alineatul (2) din Regulamentul (CEE) nr. 95/93, coordonatorul este independent, în drept și în fapt, de toate părțile interesate, de care trebuie să fie, de asemenea, separat din punct de vedere funcțional. Atâta timp cât aceste condiții sunt îndeplinite, statele SEE sunt libere să determine statutul coordonatorului. Pe baza acestor constatări, revine instanței naționale să tragă concluziile necesare astfel încât să se asigure efectul util al Regulamentului (CEE) nr. 95/93.

               2.

               Procedura de prezentare a plângerilor prevăzută la articolul 11 alineatul (1) din Regulamentul (CEE) nr. 95/93 nu este obligatorie. Prin urmare, această procedură nu exclude posibilitatea ca plângerile întemeiate pe dreptul concurenței să fie transmise direct autorităților naționale de concurență.

               3.

               În temeiul articolului 8b din Regulamentul (CEE) nr. 95/93, instrucțiunile formulate de autoritățile publice cu privire la alocarea sloturilor orare în scopul de a încuraja concurența pot fi adresate transportatorilor aerieni, dar nu unui coordonator. În plus, nu ar fi util să se adreseze instrucțiuni organismului de gestionare a aeroportului. Spre deosebire de alocarea primară a sloturilor orare, care reprezintă responsabilitatea exclusivă a coordonatorului, Regulamentul (CEE) nr. 95/93 nu interzice transferul sloturilor orare după alocarea acestora, dacă acest lucru este necesar în temeiul dreptului concurenței. Prin urmare, autoritățile de concurență ale unui stat SEE pot adresa instrucțiuni societăților relevante dacă o astfel de măsură este considerată necesară în temeiul legislației naționale sau al legislației SEE aplicabile în materie de concurență.


title: Cauza T-48/05: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 8 iulie 2008 — Franchet și Byk/Comisia Comunităților Europene ( Răspundere extracontractuală — Funcție publică — Investigații ale OLAF — Cazul Eurostat — Trasmiterea către autoritățile judiciare naționale a unor informații privind fapte care pot face obiectul urmării penale — Lipsa unor informații prealabile privind funcționarii vizați și Comitetul de supraveghere OLAF — Scurgeri de informații către presă — Divulgare de către OLAF și de către Comisie — Încălcarea principiului prezumției de nevinovăție — Prejudiciu moral — Legătură de cauzalitate )

text:
               15.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/44

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 8 iulie 2008 — Franchet și Byk/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-48/05) (1)

   („Răspundere extracontractuală - Funcție publică - Investigații ale OLAF - Cazul «Eurostat» - Trasmiterea către autoritățile judiciare naționale a unor informații privind fapte care pot face obiectul urmării penale - Lipsa unor informații prealabile privind funcționarii vizați și Comitetul de supraveghere OLAF - Scurgeri de informații către presă - Divulgare de către OLAF și de către Comisie - Încălcarea principiului prezumției de nevinovăție - Prejudiciu moral - Legătură de cauzalitate’)
   (2008/C 209/75)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamanți: Yves Franchet (Nisa, Franța) și Daniel Byk (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentanți: G. Vandersanden și L. Levi, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentant: J.-F. Pasquier, agent)
   Obiectul
   Cerere de despăgubire pentru prejudiciul material și moral suferit din cauza pretinselor greșeli săvârșite de către Comisie și de către OLAF în cadrul investigațiilor privind cazul „Eurostat”.
   Dispozitivul

               1)

               Obligă Comisia Comunităților Europene la plata către domnii Yves Franchet și Daniel Byk a sumei de 56 000 de euro.

               2)

               Respinge celelalte capete de cerere.

               3)

               Obligă Comisia Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 93, 16.4.2005.


title: Cauza C-71/08: Acțiune introdusă la 20 februarie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Cehă

text:
               12.4.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 92/22

         Acțiune introdusă la 20 februarie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Cehă
   (Cauza C-71/08)
   (2008/C 92/41)
   Limba de procedură: ceha
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentant: P. Dejmek, zmocněnec)

      Pârâtă: Republica Cehă
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin neadoptarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2004/39/EC a Parlamentului European și a Consiliului din 21 aprilie 2004 privind piețele instrumentelor financiare, de modificare a Directivelor 85/611/CEE și 93/6/CEE ale Consiliului și a Directivei 2000/12/CE a Parlamentului European și a Consiliului și de abrogare a Directivei 93/22/CEE a Consiliului (1), modificată ultima dată prin Directiva 2006/31/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 aprilie 2006 de modificare a Directivei 2004/39/CE privind piețele instrumentelor financiare, în ceea ce privește anumite termene limită (2), sau, în orice caz, prin neinformarea Comisiei în acest sens, Republica Cehă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 70 din această directivă;

               —

               obligarea Republicii Cehe la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Termenul pentru transpunerea directivei în dreptul intern a expirat la 31 ianuarie 2007.

      (1)  JO 2004 L 145, p. 1, Ediție specială 06/vol. 8, p. 247.

      (2)  JO 2006 L 114, p. 60, Ediție specială 06/vol. 7, p. 278.


title: Cauza C-413/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Supreme Court (Irlanda) la 27 iulie 2015 – Elaine Farrell/Alan Whitty, The Minister for the Environment, Ireland and the Attorney General, Motor Insurers Bureau of Ireland (MIBI)

text:
               28.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 320/20

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Supreme Court (Irlanda) la 27 iulie 2015 – Elaine Farrell/Alan Whitty, The Minister for the Environment, Ireland and the Attorney General, Motor Insurers Bureau of Ireland (MIBI)
   (Cauza C-413/15)
   (2015/C 320/28)
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   Supreme Court

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Elaine Farrell

      Pârâți: Alan Whitty, The Minister for the Environment, Ireland and the Attorney General, Motor Insurers Bureau of Ireland (MIBI)

      Întrebările preliminare

               1)

               Criteriile cu privire la ceea ce se consideră a fi o emanație a unui stat membru stabilit în Hotărârea Foster și alții (cauza C-188/89), astfel cum sunt formulate în cuprinsul punctului 20 din această hotărâre, trebuie interpretate în sensul că acestea trebuie aplicate

                           (a)

                           în mod cumulativ sau

                           (b)

                           în mod separat?

               2)

               În măsura în care aspectele menționate în mod separat în Hotărârea Foster și alții (cauza C-188/89) pot fi considerate, în subsidiar, ca fiind elemente care ar trebui luate în considerare în mod corespunzător pentru a se ajunge la o evaluare globală, există un principiu fundamental care stă la baza elementelor separate identificate în această decizie pe care o instanță ar trebui să îl aplice în motivarea unei decizii cu privire la calificarea unui anumit organism drept o emanație a statului?

               3)

               Este suficient faptul că unui organism i a fost transferată o marjă largă de responsabilitate de către un stat membru în vederea îndeplinirii obligațiilor rezultate din dreptul european pentru ca acesta să fie o emanație a statului membru sau, în plus, este necesar ca un astfel de organism să aibă (a) competențe speciale sau (b) să își desfășoare activitatea sub controlul sau supravegherea directă a statului membru respectiv?


title: Cauza C-416/10: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 15 ianuarie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Najvyšší súd Slovenskej republiky — Republica Slovacă) — Jozef Križan și alții/Slovenská inšpekcia životného prostredia (Articolul 267 TFUE — Anulare a unei decizii jurisdicționale — Trimitere spre rejudecare instanței în cauză — Obligația de a se conforma deciziei de anulare — Trimitere preliminară — Posibilitate — Mediu — Convenția de la Aarhus — Directiva 85/337/CEE — Directiva 96/61/CE — Participarea publicului la luarea deciziilor — Construirea unui depozit de deșeuri — Cerere de autorizare — Secret comercial — Necomunicare a unui document publicului — Efect asupra validității deciziei de autorizare a depozitului de deșeuri — Regularizare — Evaluare a efectelor proiectului asupra mediului — Aviz final anterior aderării statului membru la Uniune — Aplicarea în timp a Directivei 85/337 — Cale de atac jurisdicțională — Măsuri provizorii — Suspendarea executării — Anularea deciziei atacate — Drept de proprietate — Atingere adusă)

text:
               2.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/2

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 15 ianuarie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Najvyšší súd Slovenskej republiky — Republica Slovacă) — Jozef Križan și alții/Slovenská inšpekcia životného prostredia
   (Cauza C-416/10) (1)

   (Articolul 267 TFUE - Anulare a unei decizii jurisdicționale - Trimitere spre rejudecare instanței în cauză - Obligația de a se conforma deciziei de anulare - Trimitere preliminară - Posibilitate - Mediu - Convenția de la Aarhus - Directiva 85/337/CEE - Directiva 96/61/CE - Participarea publicului la luarea deciziilor - Construirea unui depozit de deșeuri - Cerere de autorizare - Secret comercial - Necomunicare a unui document publicului - Efect asupra validității deciziei de autorizare a depozitului de deșeuri - Regularizare - Evaluare a efectelor proiectului asupra mediului - Aviz final anterior aderării statului membru la Uniune - Aplicarea în timp a Directivei 85/337 - Cale de atac jurisdicțională - Măsuri provizorii - Suspendarea executării - Anularea deciziei atacate - Drept de proprietate - Atingere adusă)
   2013/C 63/02
   Limba de procedură: slovaca

      Instanța de trimitere

   Najvyšší súd Slovenskej republiky

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Jozef Križan, Katarína Aksamitová, Gabriela Kokošková, Jozef Kokoška, Martina Strezenická, Jozef Strezenický, Peter Šidlo, Lenka Šidlová, Drahoslava Šidlová, Milan Šimovič, Elena Šimovičová, Stanislav Aksamit, Tomáš Pitoňák, Petra Pitoňáková, Mária Križanová, Vladimír Mizerák, Ĺubomír Pevný, Darina Brunovská, Mária Fišerová, Lenka Fišerová, Peter Zvolenský, Katarína Zvolenská, Kamila Mizeráková, Anna Konfráterová, Milan Konfráter, Michaela Konfráterová, Tomáš Pavlovič, Jozef Krivošík, Ema Krivošíková, Eva Pavlovičová, Jaroslav Pavlovič, Pavol Šipoš, Martina Šipošová, Jozefína Šipošová, Zuzana Šipošová, Ivan Čaputa, Zuzana Čaputová, Štefan Strapák, Katarína Strapáková, František Slezák, Agnesa Slezáková, Vincent Zimka, Elena Zimková, Marián Šipoš, Mesto Pezinok

      Pârât: Slovenská inšpekcia životného prostredia

      cu participarea: Ekologická skládka as

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Najvyšší súd Slovenskej republiky — Interpretarea articolului 191 alineatele (1) și (2), precum și a articolului 267 TFUE, a Directivei 96/61/CE a Consiliului din 24 septembrie 1996 privind prevenirea și controlul integrat al poluării (JO L 257, p. 26, Ediție specială, 15/vol. 3, p. 183), în special a articolelor 1, 6, 15 și 15a, a Directivei 85/337/CEE a Consiliului din 27 iunie 1985 privind evaluarea efectelor anumitor proiecte publice și private asupra mediului (JO L 175, p. 40, Ediție specială, 15/vol. 1, p. 174), în special a articolelor 2 și 10a, precum și a articolelor 6 și 9 din Convenția (de la Aarhus) privind accesul la informație, participarea publicului la luarea deciziei și accesul la justiție în problemele de mediu, încheiată în numele Comunității Europene prin Decizia Consiliului din 17 februarie 2005 (JO L 124, p. 1, Ediție specială, 15/vol. 14, p. 201) — Construcția unui depozit de deșeuri — Evaluarea efectelor acestui proiect asupra mediului — Participarea publicului la luarea deciziei — Posibilitatea unei instanțe dintr-un stat membru de a sesiza Curtea de Justiție cu o trimitere preliminară privind aplicarea din oficiu a dreptului Uniunii în domeniul protecției mediului, deși Curtea Constituțională a acestui stat a exclus o astfel de aplicare printr-o decizie obligatorie pentru instanța de trimitere

      Dispozitivul

               1.

               Articolul 267 TFUE trebuie interpretat în sensul că o instanță națională, precum instanța de trimitere, are obligația de a sesiza din oficiu Curtea de Justiție a Uniunii Europene cu o cerere de decizie preliminară chiar dacă se pronunță în urma unei trimiteri spre rejudecare după casarea primei sale decizii de către instanța constituțională a statului membru în cauză și chiar dacă o normă națională o obligă să soluționeze litigiul urmând poziția juridică exprimată de această din urmă instanță.

               2.

               Directiva 96/61/CE a Consiliului din 24 septembrie 1996 privind prevenirea și controlul integrat al poluării, astfel cum a fost modificată prin Regulamentul (CE) nr. 166/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 ianuarie 2006, trebuie interpretată în sensul că:

                           —

                           impune ca publicul interesat să aibă acces la o decizie de urbanism, precum cea în discuție în litigiul principal, încă de la începutul procedurii de autorizare a instalației în cauză;

                           —

                           nu permite autorităților naționale competente să refuze publicului interesat accesul la o astfel de decizie bazându se pe protecția confidențialității informațiilor comerciale sau industriale prevăzute de legislația internă sau de dreptul Uniunii în vederea protejării unui interes economic legitim și

                           —

                           nu se opune posibilității ca un refuz nejustificat de punere la dispoziția publicului interesat a unei decizii de urbanism, precum cea în discuție în litigiul principal, în cursul procedurii administrative desfășurate în primă instanță să fie regularizat în cursul procedurii administrative desfășurate în a doua instanță, cu condiția ca toate opțiunile și soluțiile să fie încă posibile și ca regularizarea în această etapă a procedurii să îi mai permită publicului interesat să aibă o influență reală asupra rezultatului procesului decizional, aspecte care trebuie verificate de instanța națională.

               3.

               Articolul 15a din Directiva 96/61, astfel cum a fost modificată prin Regulamentul nr. 166/2006, trebuie interpretat în sensul că membrii publicului interesat trebuie să aibă posibilitatea, în cadrul căii de atac prevăzute de această dispoziție, să solicite instanței sau organismului competent independent și imparțial instituit în conformitate cu legea să dispună măsuri provizorii de natură să suspende temporar aplicarea unei autorizații în sensul articolului 4 din directiva menționată, în așteptarea deciziei definitive care urmează să fie adoptată.

               4.

               O decizie a unei instanțe naționale, adoptată în cadrul unei proceduri naționale care pune în aplicare obligațiile ce rezultă din articolul 15a din Directiva 96/61, astfel cum a fost modificată prin Regulamentul nr. 166/2006, și din articolul 9 alineatele (2) și (4) din Convenția privind accesul la informații, participarea publicului la luarea deciziilor și accesul la justiție în probleme de mediu, semnată la Aarhus la 25 iunie 1998 și aprobată în numele Comunității Europene prin Decizia 2005/370/CE a Consiliului din 17 februarie 2005, care anulează o autorizație acordată cu încălcarea dispozițiilor directivei menționate nu poate constitui, în sine, o atingere nejustificată adusă dreptului de proprietate al operatorului unei instalații, consacrat prin articolul 17 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

      (1)  JO C 301, 6.11.2010.


title: Cauza C-450/11: Acțiune introdusă la 1 septembrie 2011 — Comisia Europeană/Republica Portugheză

text:
               29.10.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 319/10

         Acțiune introdusă la 1 septembrie 2011 — Comisia Europeană/Republica Portugheză
   (Cauza C-450/11)
   2011/C 319/18
   Limba de procedură: portugheza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: M. Afonso și L. Lozano Palacios, agenți)

      Pârâtă: Republica Portugheză

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că Republica Portugheză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 306-310 din Directiva TVA (1) prin aplicarea, astfel cum prevede Decretul-lege 221/85 din 3 iulie, a regimului special de TVA pentru agențiile de turism serviciilor de turism care sunt vândute unor persoane care nu sunt călători;

               —

               obligarea Republicii Portugheze la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Comisia consideră că aplicarea regimului special de către Republica Portugheză, pe care îl extinde la operațiunile prestate de agențiile de turism altor agenții de turism sau altor persoane impozabile în scopuri de TVA care nu sunt călători, nu este conformă cu prevederile legislației Uniunii în această materie, întrucât dispozițiile Directivei TVA prevăd că aplicarea regimului special este limitată la serviciile prestate călătorilor.

      (1)  Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7).


title: Cauza T-537/14: Ordonanța Tribunalului din 1 iunie 2016 – Laboratoire Nuxe/EUIPO – NYX, Los Angeles (NYX)

text:
               25.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 270/67

         Ordonanța Tribunalului din 1 iunie 2016 – Laboratoire Nuxe/EUIPO – NYX, Los Angeles (NYX)
   (Cauza T-537/14) (1)

   (2016/C 270/73)
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei a șaptea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 329, 22.9.2014.


title: Cauza C-33/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Wojewódzki Sąd Administracyjny w Łodzi (Polonia) la 22 ianuarie 2013 — Marcin Jagiełło/Dyrektor Izby Skarbowej w Łodzi

text:
               18.5.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 141/8

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Wojewódzki Sąd Administracyjny w Łodzi (Polonia) la 22 ianuarie 2013 — Marcin Jagiełło/Dyrektor Izby Skarbowej w Łodzi
   (Cauza C-33/13)
   2013/C 141/13
   Limba de procedură: polona

      Instanța de trimitere

   Wojewódzki Sąd Administracyjny w Łodzi

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Marcin Jagiełło

      Pârât: Dyrektor Izby Skarbowej w Łodzi

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 4 alineatele (1) și (2) coroborat cu articolul 5 alineatul (1) din A șasea directivă a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (1) trebuie interpretat în sensul că se opune ca o vânzare efectuată de o persoană care acționează cu acordul unei alte persoane sub acoperirea firmei acesteia, pentru a ascunde propria activitate economică, să fie considerată livrare de bunuri?

               2.

               Articolul 17 din A șasea directivă a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare trebuie interpretat în sensul că se opune deducerii TVA-ului aferent unei facturi emise de o persoană care și-a pus la dispoziție doar firma pentru o vânzare de bunuri efectuată de o altă persoană, fără să se dovedească faptul că cumpărătorul a știut sau ar fi putut să prevadă în temeiul unor circumstanțe obiective că operațiunea la care a participat a avut legătură cu o infracțiune sau cu alte neregularități comise de emitentul facturii sau de persoana care a acționat împreună cu el?

      (1)  JO L 145, p. 1.


title: Cauza T-48/06: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 10 septembrie 2008 — Astex Therapeutics/OAPI — Protec Health International (astex TECHNOLOGY) ( Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative astex TECHNOLOGY — Marca comunitară verbală anterioară ASTEX — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Limitarea produselor desemnate în cererea de înregistrare a mărcii — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 )

text:
               25.10.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 272/19

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 10 septembrie 2008 — Astex Therapeutics/OAPI — Protec Health International (astex TECHNOLOGY)
   (Cauza T-48/06) (1)

   („Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative astex TECHNOLOGY - Marca comunitară verbală anterioară ASTEX - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Limitarea produselor desemnate în cererea de înregistrare a mărcii - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94’)
   (2008/C 272/34)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Astex Therapeutics Ltd (Cambridge, Regatul Unit) (reprezentanți: M. Edenborough, barrister, și R. Harrison, solicitor)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI: Protec Health International Ltd (Cirencester, Regatul Unit)
   Obiectul
   Acțiune introdusă împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 29 noiembrie 2005 (cauza R 651/2004-2) privind o procedură de opoziție între Protec Health International Ltd și Astex Therapeutics Ltd
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Astex Therapeutics Ltd la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 86, 8.4.2006.


title: Cauza F-37/07: Acțiune introdusă la 23 aprilie 2007 — Cros/Curtea de Justiție a Comunităților Europene

text:
               9.6.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/28

         Acțiune introdusă la 23 aprilie 2007 — Cros/Curtea de Justiție a Comunităților Europene
   (Cauza F-37/07)
   (2007/C 129/48)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Alexia Cros (Howald, Luxemburg) (reprezentant: E. Reveillaud, avocat)

      Pârâtă: Curtea de Justiție a Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea deciziei autorității împuternicite să facă numiri (AIFN) din 19 iulie 2006 de numire a reclamantei funcționară stagiară în calitate de jurist lingvist începând de la 1 septembrie 2006, în măsura în care i-a atribuit gradul AD7;

               —

               declararea și pronunțarea atribuirii cu titlu retroactiv către reclamantă, de la data numirii, la 1 septembrie 2006, a încadrării în gradul A*10, corespunzător gradului LA6 înainte de intrarea în vigoare a Regulamentului (CE, Euratom) nr. 723/2004 al Consiliului din 22 martie 2004 de modificare a statutului funcționarilor Comunităților Europene, precum și a regimului aplicabil altor agenți (1);

               —

               pronunțarea reconstituirii integrale a carierei sale cu efect retroactiv de la 1 septembrie 2006;

               —

               obligarea Curții de Justiție a Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamanta arată că decizia atacată, întemeiată pe articolul 12 din anexa XIII din Statutul funcționarilor, încalcă:

               —

               anunțul de concurs general CJ/LA/24 (2), conform căruia recrutarea candidaților care au reușit se va face la gradul LA7/LA6;

               —

               principiul egalității de tratament;

               —

               principiul încrederii legitime, precum și principiile bunei administrări, transparenței și solicitudinii.

      (1)  JO L 124, 27.4.2004, p. 1.

      (2)  JO C 182 A, 31 iulie 2002, p. 1.


title: Cauza T-446/17: Acțiune introdusă la 15 iulie 2017 – TK/Parlamentul

text:
               23.10.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 357/15

         Acțiune introdusă la 15 iulie 2017 – TK/Parlamentul
   (Cauza T-446/17)
   (2017/C 357/19)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: TK (reprezentant: L. Levi, avocat)

      Pârât: Parlamentul European

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               declararea prezentei acțiuni admisibile și fondate;

         în consecință:

               —

               anularea deciziei președintelui Parlamentului European din 26 august 2016, prin care au fost respinse cererile reclamantei din 28 aprilie 2016;

               —

               în măsura în care este nevoie, anularea deciziei președintelui Parlamentului European din 5 aprilie 2017, prin care a fost respinsă reclamația reclamantei din 25 noiembrie 2016;

               —

               obligarea pârâtului la plata de daune interese, pentru repararea prejudiciului moral al reclamantei evaluat ex aequo et bono la 25 000 de euro;

               —

               anularea deciziei Secretarului General al Parlamentului European din 26 aprilie 2016, prin care a fost respinsă reclamația din 16 ianuarie 2017 în măsura în care prin aceasta nu a fost reparat prejudiciul moral al reclamantei și obligarea pârâtului la plata de daune interese, pentru repararea prejudiciului moral al reclamantei evaluat ex aequo et bono la 25 000 de euro;

               —

               obligarea pârâtului la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

               1.

               Primul motiv privește deciziile din 26 august 2016 și din 5 aprilie 2017 și este compus din trei aspecte:

                           —

                           în ceea ce privește cererea de anulare a deciziilor prin care a fost respinsă prima cerere din 28 aprilie 2016, primul motiv se întemeiază pe încălcarea articolului 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (denumită în continuare „carta”), pe încălcarea articolului 296 TFUE, pe încălcarea articolului 25 alineatul (2) din Statutul funcționarilor Uniunii Europene (denumit în continuare „statutul”) și pe încălcarea obligației de diligență;

                           —

                           în ceea ce privește cererea de anulare a deciziilor prin care a fost respinsă a doua cerere din 28 aprilie 2016, primul motiv se întemeiază pe încălcarea articolului 2 alineatul (2) din anexa IX la statut și pe încălcarea articolului 41 din cartă;

                           —

                           în ceea ce privește cererea de despăgubire, reclamanta susține că deciziile i-au cauzat un prejudiciu moral care nu poate fi reparat prin anularea deciziilor contestate.

               2.

               Al doilea motiv privește decizia din 26 aprilie 2017 și se întemeiază pe o încălcare a articolului 41 din cartă care ar fi fost săvârșită de pârât, precum și pe o încălcare a obligației de motivare și de diligență, în măsura în care acesta din urmă susține că decizia pe care reclamanta o contesta printr-o reclamație a fost anulată și s-a luat decizia de a deschide o investigație și în măsura în care prin aceasta s-a decis că nu trebuia admisă cererea sa de despăgubire. Reclamanta consideră de asemenea că a suferit un prejudiciu separat care nu poate fi reparat prin anularea deciziei contestate. Potrivit acesteia, pârâtul trebuia nu numai să anuleze decizia atacată prin reclamație, ci și să repare acest prejudiciu.


title: Cauza C-428/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Supreme Court (Irlanda) la 4 august 2015 – Child and Family Agency (CAFA)/J. D.

text:
               28.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 320/22

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Supreme Court (Irlanda) la 4 august 2015 – Child and Family Agency (CAFA)/J. D.
   (Cauza C-428/15)
   (2015/C 320/30)
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   Supreme Court

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Child and Family Agency (CAFA)

      Pârâtă: J. D.

      Cu participarea: R.P.D

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 15 din Regulamentul 2201/2003 (1) se aplică cererilor în materie de protecția copilului formulate în temeiul dreptului public de către o autoritate locală dintr-un stat membru, atunci când, în cazul în care o instanță dintr-un alt stat membru se declară competentă, va fi necesară inițierea unei proceduri separate de către un organism diferit în temeiul altei legislații naționale și posibil, dacă nu chiar probabil, referitor la împrejurări de fapt diferite?

               2)

               În cazul unui răspuns afirmativ, în ce măsură, dacă este cazul, o instanță ar trebui să analizeze impactul probabil al unei cereri întemeiate pe articolul 15, dacă aceasta este acceptată, asupra dreptului la liberă circulație al persoanelor vizate?

               3)

               Dacă „interesul superior al copilului” prevăzut la articolul 15 alineatul (1) din Regulamentul 2201/2003 se referă exclusiv la o decizie privind instanța competentă, care sunt factorii de care o instanță trebuie să țină seama în legătură cu această expresie, care nu au fost deja luați în considerare pentru a stabili dacă o altă instanță este „mai bine plasată”?

               4)

               În sensul articolului 15 din Regulamentul 2201/2003, o instanță poate ține seama de dreptul substanțial, de dispozițiile procedurale sau de practica instanțelor din statul membru relevant?

               5)

               În cadrul analizei articolului 15 din Regulamentul 2201/2003, în ce măsură ar trebui o instanță națională să țină seama de împrejurările specifice ale cauzei, inclusiv de dorința mamei de a se deplasa în afara razei de competență a serviciilor de asistență socială din statul membru de origine al acesteia și, ulterior, de a da naștere copilului său în altă jurisdicție, cu un sistem de asistență socială, în opinia sa, mai favorabil?

               6)

               Mai exact, ce aspecte trebuie examinate de o instanță națională atunci când stabilește care instanță este mai bine plasată pentru a se pronunța cu privire la cauză?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 din 27 noiembrie 2003 privind competența, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești în materie matrimonială și în materia răspunderii părintești, de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1347/2000 (JO L 338, p. 1, Ediție specială 19/vol.6, p. 183)


title: Cauza C-307/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de The Appointed Person by the Lord Chancellor (Regatul Unit) la 28 iunie 2010 — The Chartered Institute of Patent Attorneys/Registar of Trade Marks

text:
               11.9.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 246/23

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de The Appointed Person by the Lord Chancellor (Regatul Unit) la 28 iunie 2010 — The Chartered Institute of Patent Attorneys/Registar of Trade Marks
   (Cauza C-307/10)
   ()
   2010/C 246/39
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   The Appointed Person by the Lord Chancellor

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: The Chartered Institute of Patent Attorneys

      Pârât: Registrar of Trade Marks

      Întrebările preliminare

               1.

               Este necesar ca diferitele produse și servicii acoperite de o cerere de înregistrare a unei mărci să fie identificate cu claritate și precizie și, în cazul unui răspuns pozitiv, care este gradul de claritate și precizie necesar?

               2.

               Este admisibilă folosirea termenilor generali din titlurile claselor din Clasificarea internațională a produselor și serviciilor stabilită conform Aranjamentului de la Nisa din 15 iunie 1957 (cu modificările și completările ulterioare) în vederea identificării diferitelor produse și servicii ce fac obiectul unei cereri de înregistrare a unei mărci?

               3.

               Este necesar sau este admisibil ca o astfel de utilizare a termenilor generali din titlurile claselor din Clasificarea intenațională a produselor și serviciilor să fie interpretată conform Comunicării nr. 4/03 a președintelui Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne din 16 iunie 2003 (JO, OAPI 2003, p. 1647)?


title: Cauza T-83/12: Acțiune introdusă la 20 februarie 2012 — Chico's Brands Investments/OAPI — Artsana (CHICO'S)

text:
               21.4.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 118/30

         Acțiune introdusă la 20 februarie 2012 — Chico's Brands Investments/OAPI — Artsana (CHICO'S)
   (Cauza T-83/12)
   2012/C 118/51
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Chico's Brands Investments, Inc. (Fort Myers, Statele Unite) (reprezentant: T. Holman, Solicitor)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Artsana SpA (Grandate, Italia)

      Concluziile

               —

               anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 27 octombrie 2011, pronunțate în cauza R 2084/2010-1;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta

      Marca comunitară vizată: marca verbală „CHICO'S” pentru produse și servicii din clasele 25 și 35 — Cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 1585579

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca sau semnul invocat în opoziție: înregistrarea nr. 420865 a mărcii figurative italiene „chicco” pentru produse aparținând, printre altele, clasei 25; înregistrarea nr. 846672/380042 a mărcii figurative italiene „chicco” pentru produse aparținând, printre altele, clasei 25; înregistrarea nr. 763084 a mărcii figurative internaționale „chicco” pentru produse aparținând, printre altele, clasei 25

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția și respinge cererea de înregistrare a mărcii comunitare în întregime

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: încălcarea articolului 15 alineatul (1) litera (a) și a articolului 42 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului, în măsura în care camera de recurs a considerat în mod greșit că probele prezentate de către persoana care a formulat opoziția dovedesc o utilizare serioasă a mărcii anterioare în Italia. Încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului, în măsura în care camera de recurs a considerat în mod greșit că există un risc de confuzie între cererea de înregistrare a mărcii și marca anterioară.


title: Cauza C-279/07: Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesfinanzhof (Germania) la 13 iunie 2007 — Vion Trading GmbH/Hauptzollamt Hamburg-Jonas

text:
               8.9.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/15

         Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesfinanzhof (Germania) la 13 iunie 2007 — Vion Trading GmbH/Hauptzollamt Hamburg-Jonas
   (Cauza C-279/07)
   (2007/C 211/29)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Bundesfinanzhof
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Vion Trading GmbH

      Pârât: Hauptzollamt Hamburg-Jonas
   Întrebările preliminare

               1)

               Termenul de prescripție reglementat în articolul 3 alineatul (1) primul paragraf prima teză din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2988/95 al Consiliului din 18 decembrie 1995 privind protecția intereselor financiare ale Comunităților Europene (1) se aplică și atunci când o abatere a fost comisă sau a încetat înaintea intrării în vigoare a Regulamentului (CE, Euratom) nr. 2988/95?

               2)

               Termenul de prescripție reglementat în această dispoziție este aplicabil măsurilor administrative precum cererea de recuperare pentru abateri comise în acordarea restituirii la export?

         În cazul în care se răspunde afirmativ la aceste întrebări:

               3)

               Un stat membru poate aplica un termen mai lung în conformitate cu articolul 3 alineatul (3) din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2988/95 și atunci când un asemenea termen mai lung a fost deja prevăzut în dreptul statului membru înaintea adoptării regulamentului menționat? Un asemenea termen mai lung poate fi aplicat și atunci când nu a fost prevăzut într-o dispoziție specifică privind cererea de recuperare a restituirii la export sau privind măsuri administrative în general, ci rezultă dintr-o dispoziție generală (de drept comun) a respectivului stat membru care cuprinde toate cazurile de prescripție ce nu fac obiectul unor dispoziții speciale?

      (1)  JO L 312, p. 1.


title: Cauza C-305/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 4 iulie 2008 — CoNISMa (Consorzio Nazionale Interuniversitario per le Scienze del Mare)/Regione Marche

text:
               27.9.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 247/7

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 4 iulie 2008 — CoNISMa (Consorzio Nazionale Interuniversitario per le Scienze del Mare)/Regione Marche
   (Cauza C-305/08)
   (2008/C 247/11)
   Limba de procedură: italiana
   Instanța de trimitere
   Consiglio di Stato
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: CoNISMa (Consorzio Nazionale Interuniversitario per le Scienze del Mare)

      Pârâtă: Regione Marche
   Întrebările preliminare

               1)

               Dispozițiile Directivei 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii (1), astfel cum sunt indicate la punctul 1, trebuie interpretate în sensul că interzic participarea unui consorțiu constituit exclusiv din universități italiene și din autorități ale statului, în formele indicate la punctul 8, la atribuirea unui contract de achiziții publice de servicii precum releveele geofizice și prelevarea de eșantioane în mare?

               2)

               Dispozițiile legislației italiene prevăzute la articolul 3 alineatele 22 și 19 și la articolul 34 din Codul privind contractele de achiziții publice prevăzut în Decretul legislativ nr. 163/2006 — potrivit cărora „Termenul «operator economic» se referă atât la noțiunea de executant de lucrări, cât și la noțiunile de furnizor și prestator de servicii sau de grup sau consorțiu de astfel de persoane” și „Termenii «executant de lucrări», «furnizor» și «prestator de servicii» înseamnă orice persoană fizică sau persoană juridică sau orice entitate fără personalitate juridică, inclusiv grupul european de interes economic (GEIE) constituit în temeiul Decretului legislativ nr. 240 din 23 iulie 1991 care «prezintă pe piață o ofertă» de realizare a unor lucrări și opere, de furnizare de produse sau de prestare de servicii” — sunt contrare Directivei 2004/18/CE în cazul în care sunt interpretate în sensul că rezervă dreptul de participare la atribuirea de contracte de achiziții publice prestatorilor profesionali ai unor astfel de activități, cu excluderea unor entități care au ca obiect de activitate cercetarea, a căror finalitate principală nu este una lucrativă?

      (1)  JO L 134, p. 114, Ediție specială, 06/vol. 8, p. 116.


title: Cauza T-13/08: Acțiune introdusă la 4 ianuarie 2008 — Koinotita Grammatikou/Comisia Comunităților Europene

text:
               29.3.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 79/29

         Acțiune introdusă la 4 ianuarie 2008 — Koinotita Grammatikou/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-13/08)
   (2008/C 79/57)
   Limba de procedură: greaca
   Părțile

      Reclamantă: Koinotita Grammatikou (Atena, Grecia) (reprezentanți: M. Chaïntarlís și A. Papakonstantínou, dikigoroi)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei C (2004) 5509 a Comisiei din 21 decembrie 2004 privind acordarea unui ajutor financiar din cadrul Fondului de coeziune pentru proiectul „Construirea unui depozit de deșeuri la sistemul integrat de management al deșeurilor din Attica de Sud-Est, la «Mavro Vouno Grammatiko», în Republica Elenă”;

               —

               în caz de incertitudine, dispunerea efectuării unei inspecții la fața locului în zona de realizare a proiectului aflată în litigiu și solicitarea de expertize tehnice independente în susținerea afirmațiilor reclamantei;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Cu privire la interesul legitim de exercitare a acțiunii în anulare în temeiul articolului 230 CE, reclamanta susține că decizia atacată, prin care se urmărește crearea unui depozit de deșeuri într-o zonă care face parte din teritoriul Koinotita Grammatikou, o privește direct și individual, în măsura în care aceasta este o autoritate publică ce răspunde de protecția sănătații publice și a mediului în regiunea unde este prevăzută realizarea proiectului finanțat.
   Reclamanta afirmă că decizia atacată, de al cărei conținut pretinde că a luat cunoștință la 13 august 2007, încalcă atât o serie de prevederi ale dreptului comunitar primar privind protecția sănătății și a mediului, cât și alte prevederi ale dreptului comunitar derivat care le detaliază.
   Mai precis, reclamanta susține că finanțarea proiectului contravine obiectivelor de conservare, protecție și îmbunătățire a calității mediului, de protecție a sănătății publice, precum și de utilizare prudentă și rațională a resurselor naturale. Totodată, potrivit reclamantei, decizia atacată a Comisiei eludează, în primul rând, dispozițiile articolelor 3, 4 și 6 din Directiva 75/442 (1) și ale articolelor 3 și 4 din Directiva 91/156 (2), prin care se instituie o serie de obligații determinate în sectoarele prevenirii, reducerii producției și nocivității deșeurilor.
   În sfârșit, potrivit reclamantei, este evident că realizarea unei instalații de gestionare și eliminare a deșeurilor în cadrul unei zone protejate nu poate fi considerată, în niciun caz, eligibilă pentru finanțare printr-un instrument financiar cum este Fondul de coeziune, care, prin definiție, finanțează numai proiecte care respectă cerințele de protecție a mediului.

      (1)  Directiva 75/442/CEE a Consiliului din 15 iulie 1975 privind deșeurile (JO L 194, p. 39).

      (2)  Directiva 91/156/CEE a Consiliului din 18 martie 1991 de modificare a Directivei 75/442/CEE privind deșeurile (JO L 78, p. 32).


               6.10.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 294/8

         Acțiune introdusă la 21 iulie 2011 împotriva Norvegiei de către Autoritatea AELS de Supraveghere
   (Cauza E-9/11)
   2011/C 294/08
   La data de 21 iulie 2011, Autoritatea AELS de Supraveghere, reprezentată de Xavier Lewis, Florence Simonetti și Gjermund Mathisen, în calitate de agenți ai Autorității AELS de Supraveghere, 35, Rue Belliard, 1040 Bruxelles, Belgium, a introdus o acțiune împotriva Norvegiei la Curtea de Justiție a AELS.
   Autoritatea AELS de Supraveghere solicită Curții de Justiție a AELS să declare următoarele:

               1.

               Prin menținerea în vigoare a restricțiilor privind drepturile persoanelor și ale întreprinderilor stabilite în statele membre ale SEE de a deține proprietăți și de a exercita drepturi de vot pe piețele reglementate din Norvegia, astfel cum se stipulează în secțiunea 35 (1), (2) și (3) și în secțiunea 36 din Legea nr. 74 din 29 iunie 2007 privind piețele reglementate (Legea bursei) și în secțiunile 5-3 (1), (2) și (3) și secțiunea 5-4 din Legea din 5 iulie 2002 privind înregistrarea instrumentelor financiare (Legea depozitarilor de valori mobiliare), Regatul Norvegiei nu și-a îndeplinit obligațiile care decurg din articolele 31 și 40 din Acordul privind SEE.

               2.

               Regatul Norvegiei suportă cheltuielile de judecată.

      Situația de fapt și de drept și motivele invocate:

               —

               Legislația norvegiană limitează proprietatea și drepturile de vot în instituțiile de infrastructură a serviciilor financiare. Ca normă, Legea bursei interzice deținerea a peste 20 % din acțiunile la bursa de valori, precum și votul pentru peste 20 % din totalul capitalului care dă drept de vot sau 30 % din voturile reprezentate în adunarea generală. Normele corespunzătoare în ceea ce privește depozitarii de valori mobiliare sunt stabilite prin Legea depozitarilor de valori mobiliare.

               —

               Autoritatea AELS de Supraveghere invocă faptul că legislația contestată este incompatibilă atât cu libertatea de stabilire în sensul articolului 31 din Acordul privind SEE, cât și cu libera circulație a capitalului în temeiul articolului 40 din Acordul privind SEE.

               —

               Autoritatea AELS de Supraveghere invocă în special faptul că legislația contestată nu este necesară pentru a promova buna funcționare și eficiența piețelor financiare și pentru a inspira încredere în rândul operatorilor de pe piață în ceea ce privește independența și imparțialitatea instituțiilor. Autoritatea AELS argumentează că sunt disponibile măsuri alternative, mai puțin restrictive, care ar fi suficient de eficace.


title: Cauza C-93/07: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 27 septembrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Belgiei (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 2003/35/CE — Mediu — Participarea publicului la elaborarea anumitor planuri și programe — Netranspunerea în termenul prevăzut)

text:
               24.11.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 283/4

         Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 27 septembrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Belgiei
   (Cauza C-93/07) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 2003/35/CE - Mediu - Participarea publicului la elaborarea anumitor planuri și programe - Netranspunerea în termenul prevăzut)
   (2007/C 283/06)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: M. Konstantinidis și J.-B. Laignelot, agenți)

      Pârât: Regatul Belgiei (reprezentant: D. Haven, agent)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Neadoptarea, în termenul prevăzut, a dispozițiilor necesare pentru a se conforma Directivei 2003/35/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 mai 2003 de instituire a participării publicului la elaborarea anumitor planuri și programe privind mediul și de modificare a Directivelor 85/337/CEE și 96/61/CE ale Consiliului în ceea ce privește participarea publicului și accesul la justiție (JO L 156, p. 17)
   Dispozitivul

               1)

               Prin neadoptarea, în termenul acordat, a actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2003/35/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 mai 2003 de instituire a participării publicului la elaborarea anumitor planuri și programe privind mediul și de modificare a Directivelor 85/337/CEE și 96/61/CE ale Consiliului în ceea ce privește participarea publicului și accesul la justiție, Regatul Belgiei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive.

               2)

               Obligă Regatul Belgiei la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 95, 28.4.2007.


               10.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 325/6

         Acțiune introdusă la 29 august 2011 de Hurtigruten ASA împotriva Autorității AELS de Supraveghere
   (Cauza E-10/11)
   2011/C 325/03
   La data de 29 august 2011, întreprinderea Hurtigruten ASA, reprezentată de Siri Teigum, avocat, și Odd Stemsrud, avocat, Advokatfirmaet Thommessen AS, Haakon VIIs gate 10, 0116 Oslo, Norvegia, a introdus o acțiune împotriva Autorității AELS de Supraveghere la Curtea de Justiție a AELS.
   Solicitantul cere Curții de Justiție a AELS:

               1.

               să anuleze Decizia nr. 205/11/COL a Autorității AELS de Supraveghere din 29 iunie 2011 privind acordul suplimentar referitor la serviciul Hurtigruten;

               2.

               alternativ, să declare nule și neavenite articolele 2, 3 și 4 din Decizia nr. 205/11/COL a Autorității AELS de Supraveghere din 29 iunie 2011, în măsura în care acestea prevăd recuperarea ajutorului menționat la articolul 1 din decizia respectivă; și

               3.

               să dispună ca Autoritatea AELS de Supraveghere să suporte costurile proprii și să le achite pe cele suportate de către Hurtigruten ASA.

      Situația de drept și de fapt și motivele invocate:

               —

               Solicitantul, Hurtigruten ASA, este o societate pe acțiuni, care desfășoară activități de transport de călători în Norvegia și în străinătate.

               —

               La 28 noiembrie 2008, autoritățile norvegiene au informat Autoritatea AELS de Supraveghere cu privire la renegocierea acordului dintre autoritățile norvegiene și Hurtigruten ASA privind achiziționarea serviciilor de transport între Bergen și Kirkenes în Norvegia. La 14 iulie 2010, Autoritatea de Supraveghere AELS a informat autoritățile norvegiene că va iniția procedura oficială de investigare prevăzută la articolul 1 alineatul (2) din partea I a Protocolului 3 la Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea în ceea ce privește plățile suplimentare efectuate către întreprinderea Hurtigruten în 2008.

               —

               Prin Decizia nr. 205/11/COL, Autoritatea AELS de Supraveghere a hotărât că acordul suplimentar reprezintă ajutor de stat incompatibil cu funcționarea Acordului privind SEE în sensul articolului 61 alineatul (1) din Acordul privind SEE, în măsura în care acesta constituie o formă de supracompensare pentru obligația de serviciu public.

               —

               Solicitantul susține, inter alia, că Autoritatea AELS de Supraveghere își bazează decizia atacată pe erori evidente de drept sau de interpretare:

                           —

                           în ceea ce privește articolul 59 alineatul (2) din Acordul privind SEE cu privire la dreptul guvernului norvegian de a asigura că activitatea unei întreprinderi căreia i-a fost încredințată prestarea unui serviciu de interes economic general nu este obstrucționată în cazul în care continuarea funcționării sale este în pericol, precum și cu privire la nivelul compensației care poate fi acordată în aceste circumstanțe;

                           —

                           în ceea ce privește articolul 61 alineatul (1) din Acordul privind SEE și cadrul Altmark, precum și în ceea ce privește aplicarea ulterioară a deciziei;

                           —

                           în ceea ce privește articolul 61 alineatul (3) din Acordul privind SEE, precum și în ceea ce privește aplicabilitatea Liniilor directoare privind ajutorul de stat pentru salvarea și restructurarea întreprinderilor aflate în dificultate; și

                           —

                           consideră că decizia trebuie anulată, în temeiul faptului că Autoritatea AELS de Supraveghere nu a respectat obligația de a prezenta motivele deciziei sale, astfel cum se prevede la articolul 16 din Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea, a încălcat principiul bunei administrări, nu a respectat obligația de a depune toate eforturile, al faptului că în Protocolul 3 la Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea nu există un temei juridic și/sau se încalcă principiul certitudinii juridice.


title: Cauza T-600/14: Ordonanța Tribunalului din 15 septembrie 2015 – Syriatel Mobile Telecom/Consiliul

text:
               16.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 381/60

         Ordonanța Tribunalului din 15 septembrie 2015 – Syriatel Mobile Telecom/Consiliul
   (Cauza T-600/14) (1)

   (2015/C 381/81)
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei a șaptea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 361, 13.10.2014.


title: Cauza C-461/05: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 15 decembrie 2009 — Comisia Europeană/Regatul Danemarcei (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Import de echipamente militare cu scutire de taxe vamale)

text:
               27.2.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 51/5

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 15 decembrie 2009 — Comisia Europeană/Regatul Danemarcei
   (Cauza C-461/05) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Import de echipamente militare cu scutire de taxe vamale)
   2010/C 51/07
   Limba de procedură: daneza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Cattabriga, G. Wilms, D. Triantafyllou și H. Støvlbæk, agenți)

      Pârât: Regatul Danemarcei (reprezentanți: J. Molde, J. Bering Liisberg și B. Weis Fogh, agenți)

      Interveniente în susținerea pârâtului: Republica Elenă (reprezentanți: E.-M. Mamouna, A. Samoni-Rantou și K. Boskovits, agenți), Republica Portugheză (reprezentanți: C. Guerra Santos, L. Inez Fernandes și J. Gomes, agenți), Republica Finlanda (reprezentanți: E. Bygglin și A. Guimaraes-Purokoski, agenți)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolelor 2 și 9-11 din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1552/89 al Consiliului din 29 mai 1989 de punere în aplicare a Deciziei 88/376/CE, Euratom privind resursele proprii ale Comunităților (JO L 155, p. 1) și, pentru perioada ulterioară datei de 31 mai 2000, a acelorași articole din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1150/2000 al Consiliului din 22 mai 2000 privind punerea în aplicare a Deciziei 94/728/CE, Euratom referitoare la sistemul resurselor proprii ale Comunităților (JO L 130, p. 1, Ediție specială, 01/vol. 2, p. 184) — Import de material de război cu scutire de taxe vamale

      Dispozitivul

               1.

               Prin refuzul de a proceda la calculul și la plata către Comisia Comunităților Europene a resurselor proprii nepercepute în perioada cuprinsă între 1 ianuarie 1998 și 31 decembrie 2002, privind importul de material militar cu scutire de taxe vamale, precum și prin refuzul de a plăti dobânzile de întârziere legate de neplata resurselor proprii menționate către Comisia Comunităților Europene, Regatul Danemarcei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 2 și 9-11 din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1552/89 al Consiliului din 29 mai 1989 de punere în aplicare a Deciziei 88/376/CEE, Euratom privind resursele proprii ale Comunităților, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (Euratom, CE) nr. 1355/96 al Consiliului din 8 iulie 1996, până la 31 mai 2000, precum și, începând de la aceeași dată, al acelorași articole din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1150/2000 al Consiliului din 22 mai 2000 privind punerea în aplicare a Deciziei 94/728/CE, Euratom referitoare la sistemul resurselor proprii ale Comunităților.

               2.

               Obligă Regatul Danemarcei la plata cheltuielilor de judecată.

               3.

               Republica Elenă, Republica Portugheză și Republica Finlanda suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 48, 25.2.2006.


title: Cauza T-202/12: Acțiune introdusă la 16 mai 2012 — Al Assad/Consiliul

text:
               21.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 217/24

         Acțiune introdusă la 16 mai 2012 — Al Assad/Consiliul
   (Cauza T-202/12)
   2012/C 217/51
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamanta: Bouchra Al Assad (Damasc, Siria) (reprezentant: G. Karouni, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei de punere în aplicare 2012/172/PESC a Consiliului din 23 martie 2012 privind punerea în aplicare a Deciziei 2011/782/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei în ceea ce o privește pe doamna Bouchra (numită Bushra) Al Assad;

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată, în temeiul articolelor 87 și 91 din Regulamentul de procedură al Tribunalului.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă șapte motive care sunt, în esență, identice sau similare cu cele invocate în cadrul cauzei T-383/11, Makhlouf/Consiliul (1).

      (1)  JO 2011, C 282, p. 30.


title: Cauza T-676/13: Acțiune introdusă la 18 decembrie 2013 — Italian international film/EACEA

text:
               15.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 45/42

         Acțiune introdusă la 18 decembrie 2013 — Italian international film/EACEA
   (Cauza T-676/13)
   2014/C 45/73
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Italian international film Srl (Roma, Italia) (reprezentanți: A. Fratini și B. Bettelli, avocați)

      Pârâtă: Agenzia esecutiva per l'istruzione, gli audiovisivi e la cultura (EACEA)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               admiterea acțiunii și, prin urmare, anularea deciziei EACEA din 8 octombrie 2013 de respingere a proiectului referitor la filmul „Only God Forgives” în cadrul cererii de ofertă EACEA/21/12;

               —

               obligarea EACEA la adoptarea tuturor măsurilor ulterioare corespunzătoare;

               —

               obligarea EACEA la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prezenta acțiune are ca obiect decizia Agenzia esecutiva per l'istruzione, gli audiovisivi e la cultura (Agenția executivă „Educație, audiovizual și cultură”) de respingere a proiectului referitor la filmul „Only God Forgives” în cadrul cererii de ofertă EACEA/21/12 (MEDIA 2007 — Sprijin pentru sistemul „selectiv” de distribuție transnațională a filmelor europene 2013) (2012/C 300/07).
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

               1.

               Primul motiv se întemeiază pe încălcarea articolului 296 TFUE, a articolului 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și a articolului 133 alineatul (3) din Regulamentul financiar, din cauza unui viciu de motivare.

                           —

                           Mai precis, reclamanta arată în această privință că nu înțelege motivul pentru care pârâta a considerat, în speță, drept neeligibil proiectul pe care aceasta l-a prezentat. Astfel, motivarea respingerii deciziei atacate este diferită de indicația conținută în scrisoarea anterioară din 7 august 2013, invocându-se nerespectarea unui criteriu de eligibilitate prevăzut de Liniile directoare diferit de modelul tipizat conținut în respectiva scrisoare (distribuție cinematografică a filmului neefectuată de reclamanta însăși). Or, prin decizia atacată este respins proiectul în temeiul articolului 5.1 al cincilea paragraf din Liniile directoare, care admite, numai într-o măsură limitată, recurgerea la subcontractare.

               2.

               Al doilea motiv se întemeiază pe încălcarea articolului 167 TFUE și a reglementării de punere în aplicare, inclusiv a Regulamentului financiar, precum și a punctelor 3 și 4 din cererea de ofertă EACEA/21/12.

                           —

                           În această privință, reclamanta arată că decizia atacată este afectată de o eroare vădită. Ea precizează în această privință că din decizia atacată reiese că EACEA a calificat în mod eronat și arbitrar drept subcontractare raportul contractual dintre reclamantă și Rai Cinema. Din aceeași scrisoare ar rezulta de asemenea că EACEA confundă subcontractarea și contractul de delegare în favoarea unui terț a unei activități de „distribuție materială”.


title: Cauza T-211/05: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 4 septembrie 2009 — Italia/Comisia ( Ajutoare de stat — Schemă de ajutoare pusă în aplicare de autoritățile italiene în favoarea întreprinderilor cotate recent la bursă — Decizie prin care se declară ajutorul incompatibil cu piața comună și prin care se dispune recuperarea acestuia — Obligația de motivare — Caracter selectiv — Afectarea schimburilor comerciale dintre statele membre — Atingere adusă concurenței )

text:
               24.10.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 256/21

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 4 septembrie 2009 — Italia/Comisia
   (Cauza T-211/05) (1)

   („Ajutoare de stat - Schemă de ajutoare pusă în aplicare de autoritățile italiene în favoarea întreprinderilor cotate recent la bursă - Decizie prin care se declară ajutorul incompatibil cu piața comună și prin care se dispune recuperarea acestuia - Obligația de motivare - Caracter selectiv - Afectarea schimburilor comerciale dintre statele membre - Atingere adusă concurenței”)
   2009/C 256/36
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Republica Italiană (reprezentanți: inițial I. Braguglia, ulterior R. Adam și în final I. Bruni, agenți, asistați de P. Gentili, avvocato dello Stato)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: V. Di Bucci și E. Righini, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei 2006/261/CE a Comisiei din 16 martie 2005 privind schema de ajutoare C 8/2004 (ex NN 164/2003)) pusă în aplicare de Italia în favoarea unor societăți cotate recent la bursă (JO 2006, L 94, p. 42)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Republica Italiană la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 182, 23.7.2005.


title: Cauza T-264/09: Ordonanța Tribunalului din 30 iunie 2011 — Tecnoprocess/Comisia și Delegația Uniunii Europene în Maroc ( „Acțiune în constatarea abținerii de a acționa — Invitație de a acționa — Inadmisibilitate — Acțiune în despăgubire — Legătură de cauzalitate — Prejudiciu — Acțiune în mod vădit nefondată” )

text:
               24.9.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/17

         Ordonanța Tribunalului din 30 iunie 2011 — Tecnoprocess/Comisia și Delegația Uniunii Europene în Maroc
   (Cauza T-264/09) (1)

   (Acțiune în constatarea abținerii de a acționa - Invitație de a acționa - Inadmisibilitate - Acțiune în despăgubire - Legătură de cauzalitate - Prejudiciu - Acțiune în mod vădit nefondată)
   2011/C 282/30
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Tecnoprocess Srl (Roma, Italia) (reprezentant: A. Majoli, avocat)

      Pârâte: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Bordes și L. Prete, agenți) și Delegația Uniunii Europene în Maroc

      Obiectul

   Acțiune având ca obiect, pe de o parte, constatarea abținerii de a acționa a Comisiei Europene și a Delegației Uniunii Europene în Maroc și, pe de altă parte, obținerea unei despăgubiri pentru repararea prejudiciului pe care reclamanta pretinde că l-a suferit ca urmare, în special, a acestei abțineri de a acționa

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea în parte ca inadmisibilă și în parte ca vădit nefondată.

               2.

               Obligă Tecnoprocess Srl la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 220, 12.9.2009.