title: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 6 septembrie 2012.#Lowlands Design Holding BV împotriva Minister van Financiën.#Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Hoge Raad der Nederlanden.#Tariful vamal comun — Nomenclatura combinată — Clasificare tarifară — Combinezon tip sac pentru sugari și copii mici — Subpozițiile 6209 20 00 sau 6211 42 90.#Cauza C-524/11.

text:
         HOTĂRÂREA CURȚII (Camera a șasea)
      6 septembrie 2012 (
            *1
         )
      „Tariful vamal comun — Nomenclatura combinată — Clasificare tarifară — Combinezon tip sac pentru sugari și copii mici — Subpozițiile 6209 20 00 sau 6211 42 90”
      În cauza C-524/11,
      având ca obiect o cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată în temeiul articolului 267 TFUE de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos), prin decizia din 23 septembrie 2011, primită de Curte la 17 octombrie 2011, în procedura

         Lowlands Design Holding BV

      împotriva

         Minister van Financiën,

      CURTEA (Camera a șasea),
      compusă din domnul U. Lõhmus, președinte de cameră, domnii A. Rosas și C. G. Fernlund (raportor), judecători,
      avocat general: domnul J. Mazák,
      grefier: domnul A. Calot Escobar,
      având în vedere procedura scrisă,
      luând în considerare observațiile prezentate:

               —

               pentru Lowlands Design Holding BV, de G. van Slooten, belastingadviseur;

               —

               pentru guvernul olandez, de C. M. Wissels și de M. A. M. de Ree, în calitate de agenți;

               —

               pentru Comisia Europeană, de L. Bouyon și de F. Wilman, în calitate de agenți,

         având în vedere decizia de judecare a cauzei fără concluzii, luată după ascultarea avocatului general,
      pronunță prezenta

         Hotărâre

               1

               Cererea de pronunțare a unei hotărâri preliminare privește interpretarea Nomenclaturii combinate care constituie anexa I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful vamal comun (JO L 256, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 4, p. 3), astfel cum a fost modificată prin Regulamentul (CE) nr. 1719/2005 al Comisiei din 27 octombrie 2005 (JO L 286, p. 1, denumită în continuare „NC”), în special a subpozițiilor 6209 20 00 și 6211 42 90.

               2

               Această cerere a fost formulată în cadrul unui litigiu între Lowlands Design Holding BV (denumită în continuare „Lowlands Design”), pe de o parte, și Minister van Financiën, pe de altă parte, cu privire la clasificarea tarifară a unor combinezoane tip sac („trappelzakken”).

         Cadrul juridic

         Clasificarea tarifară internațională

               3

               Convenția internațională care stabilește Sistemul armonizat de denumire și codificare a mărfurilor (denumit în continuare „SA”), încheiată la Bruxelles la 14 iunie 1983, și protocolul de modificare a acesteia din 24 iunie 1986 (denumită în continuare „Convenția privind SA”) au fost aprobate în numele Comunității Economice Europene prin Decizia 87/369/CEE a Consiliului din 7 aprilie 1987 (JO L 198, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 3, p. 199).

               4

               Consiliul de Cooperare Vamală, devenit Organizația Mondială a Vămilor (OMV), instituit prin convenția privind înființarea respectivului consiliu, încheiată la Bruxelles la 15 decembrie 1950, aprobă, în condițiile stabilite la articolul 8 din Convenția privind SA, notele explicative și avizele de clasificare adoptate de Comitetul SA, instanță a cărei organizare este reglementată la articolul 6 din aceasta. Conform articolului 7 alineatul (1) din Convenția privind SA, sarcina acestui comitet constă în special în a propune modificări la aceasta și în a redacta note explicative, avize de clasificare, precum și alte avize pentru interpretarea SA.

               5

               În versiunea din 2005, aplicabilă situației de fapt din acțiunea principală, nota 6 litera (a) din capitolul 61 din Nomenclatura SA, intitulat „Îmbrăcăminte și accesorii de îmbrăcăminte, tricotate sau croșetate”, prevede în special că, în sensul poziției 61.11, „prin îmbrăcăminte și accesorii de îmbrăcăminte pentru sugari se înțelege articolele pentru copii mici a căror înălțime este de maximum 86 cm; de asemenea, ea cuprinde scutecele și articolele de înfășat”.

               6

               Potrivit notei 4 din capitolul 62 din SA, intitulat „Îmbrăcăminte și accesorii de îmbrăcăminte, altele decât cele tricotate sau croșetate”:
               „În sensul poziției 62.09:

                        (a)

                        prin «îmbrăcăminte și accesorii de îmbrăcăminte pentru sugari» se înțelege articolele pentru copii mici a căror înălțime este de maximum 86 cm; de asemenea, ea cuprinde scutecele și articolele de înfășat;

                        (b)

                        articolele care pot fi clasificate în același timp la poziția 62.09 și la alte poziții din acest capitol trebuie clasificate la poziția 62.09.”

               7

               Nota explicativă din SA referitoare la poziția 62.09 are următorul cuprins:
               „62.09 – Îmbrăcăminte și accesorii de îmbrăcăminte pentru sugari.
               6209.10 – Din lână sau din păr fin de animale
               6209.20 – Din bumbac
               6209.30 – Din fibre sintetice
               6209.90 – Din alte materiale textile
               În sensul notei 4 litera (a) din acest capitol, prin sintagma «îmbrăcăminte și accesorii de îmbrăcăminte pentru sugari» se înțelege articolele pentru copii mici având înălțimea corpului de maximum 86 cm. Aceasta cuprinde de asemenea scutecele și articolele de înfășat.
               Poziția cuprinde între altele: rochiile de botez, feșile, costumașele, bavetele, mănușile, mitenele și mănușile cu un deget și botoșeii fără tălpi exterioare lipite, cusute sau aplicate pe fața încălțămintei, din materiale tricotate sau croșetate, pentru sugari.
               Articolele susceptibile de a fi clasificate în același timp la această poziție și la o altă poziție a acestui capitol trebuie clasificate la poziția 62.09 [a se vedea nota 4 litera (b) din acest capitol].
               Poziția nu cuprinde scutecele din hârtie pentru sugari, vată din celuloză sau din straturi subțiri din fibre de celuloză (poziția 48.18) sau din vată textilă (poziția 56.01), nici bonetele pentru sugari (poziția 65.05), nici accesoriile descrise mai specific în alt capitol al Nomenclaturii.”

         Nomenclatura combinată

               8

               Regulile generale pentru interpretarea NC, care figurează în prima parte titlul I A din anexa I la Regulamentul nr. 2658/87, prevăd:
               „Clasificarea mărfurilor în [NC] se efectuează în conformitate cu următoarele principii:

                        (1)

                        Enunțul titlurilor secțiunilor, capitolelor sau subcapitolelor este considerat ca având numai o valoare indicativă, clasificarea mărfurilor considerându-se legal determinată atunci când este în concordanță cu textul pozițiilor și notelor de secțiuni și de capitole și, atunci când nu sunt contrare termenilor utilizați în acele poziții și note, după următoarele reguli:

                  [...]

                        (3)

                        Atunci când mărfurile ar putea fi clasificate la două sau mai multe poziții prin aplicarea regulii 2 (b) sau în orice alt caz, clasificarea se face după cum urmează:

                                 (a)

                                 Poziția cea mai specifică trebuie să aibă prioritate față de pozițiile cu un domeniu de aplicare mai general. Cu toate acestea, în cazul în care două sau mai multe poziții se referă fiecare numai la o parte din materialele care compun un produs amestecat sau un articol compozit sau numai la o parte dintre articolele mărfurilor prezentate în seturi condiționate pentru vânzarea cu amănuntul, aceste poziții se consideră, în raport cu produsul sau articolul, la fel de specifice, chiar dacă una dintre poziții oferă o descriere mai precisă sau mai completă.

                                 (b)

                                 Produsele amestecate, articolele compuse din materiale diferite sau constituite prin asamblarea unor articole diferite și mărfurile prezentate în seturi condiționate pentru vânzarea cu amănuntul, care nu pot fi clasificate prin aplicarea regulii 3 (a), se clasifică după materialul sau articolul care le conferă caracterul esențial, în cazul în care este posibilă efectuarea acestei determinări.

                                 (c)

                                 În cazul în care regulile 3 (a) și 3 (b) nu permit efectuarea clasificării, marfa se clasifică la poziția cu numărul cel mai mare dintre cele susceptibile a fi luate în considerare.

                  [...]

                        (6)

                        Clasificarea mărfurilor la subpozițiile unei aceleiași poziții se efectuează, în mod legal, cu respectarea textelor acelor subpoziții și a notelor de subpoziții, precum și, mutatis mutandis, cu respectarea regulilor anterioare, înțelegând prin aceasta că nu pot fi comparate decât subpozițiile aflate pe același nivel. În sensul acestei reguli, se utilizează și notele de secțiuni și de capitole corespunzătoare, cu excepția cazului în care există dispoziții contrare.”

               9

               Partea II din NC include o secțiune XI referitoare la materialele textile și la articolele din aceste materiale. Secțiunea menționată cuprinde capitolele 61 și 62, intitulate „Îmbrăcăminte și accesorii de îmbrăcăminte, tricotate sau croșetate” și, respectiv, „Îmbrăcăminte și accesorii de îmbrăcăminte, altele decât cele tricotate sau croșetate”. Capitolul 62 din NC include următoarele poziții și subpoziții:
               „6209 Îmbrăcăminte și accesorii de îmbrăcăminte pentru sugari
               [...]
               6209 20 00 ‐ Din bumbac
               [...]
               6211 Îmbrăcăminte de sport (treninguri), combinezoane și costume de schi, costume, chiloți și slipuri de baie; alte obiecte de îmbrăcăminte:
               [...]

                        —

                        Altă îmbrăcăminte, pentru femei sau fete:

                  [...]
               6211 42 – – Din bumbac
               [...]
               6211 42 90 – – – Altele
               [...]”

               10

               Potrivit notei 1 din secțiunea XI din NC:
               „Această secțiune nu cuprinde:
               [...]

                        (s)

                        articolele de la capitolul 94 (de exemplu: mobilă, lenjerie de pat, aparate de iluminat)”.

               11

               Respectivul capitol 62 conține în plus următoarele note:

                        „1.

                        Capitolul se referă numai la articole confecționate din orice materiale textile altele decât vata, cu excepția articolelor tricotate sau croșetate (altele decât cele de la poziția 6212).

                  [...]

                        4.

                        În sensul poziției 6209:

                                 a)

                                 prin expresia «îmbrăcăminte și accesorii de îmbrăcăminte pentru sugari» se înțelege articolele pentru copii mici care au înălțimea corpului de maximum 86 cm; aici se clasifică și scutecele și articolele de înfășat;

                  [...]

                        8.

                        [...]
                        Articolele care nu pot fi recunoscute ca fiind pentru bărbați sau băieți ori pentru femei sau fete se vor clasifica la acestea din urmă.”

               12

               Capitolul 94 face parte din secțiunea XX din NC. Această secțiune este intitulată „Mărfuri și produse diverse”. Capitolul 94, intitulat „Mobilă; mobilier medico-chirurgical; articole de pat și similare; aparate de iluminat nedenumite și necuprinse în altă parte; lămpi pentru reclame luminoase, însemne luminoase, plăci indicatoare luminoase și articole similare; construcții prefabricate”, cuprinde poziția 9404, care are următorul cuprins:
               „9404 Somiere; articole de pat și articole similare (de exemplu saltele, pături, plăpumi, perne), cu arcuri sau umplute cu câlți sau garnituri interioare din orice materiale, inclusiv cauciuc alveolar sau material plastic alveolar, acoperite sau neacoperite:
               9404 10 00 ‐ Somiere

                        ‐ Saltele:

                  9404 21 ‐ ‐ Din cauciuc alveolar sau din material plastic alveolar, acoperite sau neacoperite
               [...]
               9404 29 ‐ ‐ Din alte materiale:
               [...]
               9404 30 00 ‐ Saci de dormit”

               13

               Potrivit Notelor explicative ale Nomenclaturii combinate a Comunităților Europene (JO 2006, C 50, p. 1), publicare făcută în temeiul articolului 10 alineatul (1) din Regulamentul (CEE) nr. 2658/87:
               „6111 Îmbrăcăminte și accesorii de îmbrăcăminte, tricotate sau croșetate, pentru sugari
               A se vedea nota 6 litera (a) a acestui capitol.
               Această poziție cuprinde un ansamblu de articole de îmbrăcăminte destinate în general copiilor de mai puțin de 18 luni. Ea cuprinde: paltonașe (mantouri), pelerine, articole de înfășat matlasate, portbebe, rochițe, costumașe din două piese, costumașe tricotate dintr-o bucată, pantaloni, chiloței de purtat pe deasupra, pantaloni largi, costumașe de joacă, veste (altele decât de corp), rochii, fuste, bolerouri, veste cu mâneci lungi, hanorace, cape, tunici, bluze, bluze-cămăși, șorturi etc.
               Unele dintre aceste articole, care constituie fără dubiu articole pentru copii mici, pot fi clasificate la această poziție indiferent de dimensiunile lor.
               În consecință, poziția include:
               [...]
               3.   portbebe: articol de îmbrăcăminte cu capișon și cu mâneci, care ține loc de paltonaș (mantou) și de sac de transport (în întregime închis în partea de jos);
               4.   sacii de dormit (cu mâneci sau cu răscroieli ale mânecilor).
               Celelalte articole de îmbrăcăminte nu se clasifică la această poziție decât dacă au o mărime ce corespunde copiilor a căror înălțime a corpului nu depășește 86 cm (talia comercială 86, inclusiv).
               [...]
               6209 Îmbrăcăminte și accesorii de îmbrăcăminte pentru sugari
               Nota explicativă aferentă poziției 6111 se aplică mutatis mutandis.”

         Acțiunea principală și întrebările preliminare

               14

               La 3 octombrie 2006, Lowlands Design a introdus la administrația vamală olandeză patru solicitări de informații tarifare obligatorii cu privire la produse descrise drept „saci de dormit pentru copii”.

               15

               Aceste produse au toate același model și prezintă aceleași caracteristici. Este vorba despre doi saci (intern și extern) din bumbac ce trebuie utilizați împreună, dispunând fiecare de o răscroială la baza gâtului și de mâneci. Partea superioară este tăiată în formă de bust și prezintă o îngustare elastică la nivelul taliei. Partea din față dispune de o deschidere largă dotată cu o închidere cu fermoar. Partea din spate este prevăzută, la jumătatea înălțimii, cu o deschidere care permite trecerea unei curele de siguranță. Aceste produse sunt diferite numai în funcție de mărimi, și anume 86 cm pentru cele destinate sugarilor și 110 cm pentru cele destinate copiilor mici.

               16

               Lowlands Design a apreciat că aceste produse trebuiau clasificate toate la subpoziția 9404 30 00 din NC, referitoare la „saci de dormit”, și erau supuse, în consecință, unei taxe vamale de 3,7 %.

               17

               Prin deciziile din 20 și din 28 noiembrie 2006, administrația vamală olandeză a apreciat că produsele destinate copiilor mici trebuiau clasificate la subpoziția 6211 42 [„Îmbrăcăminte de sport (treninguri), combinezoane și costume de schi, costume, chiloți și slipuri de baie [...] alte obiecte de îmbrăcăminte din bumbac”] și erau supuse unei taxe vamale de 12 %, în timp ce articolele pentru sugari trebuiau clasificate la subpoziția 6209 20 00 („Îmbrăcăminte și accesorii de îmbrăcăminte pentru sugari [...] din bumbac”) și erau supuse unei taxe vamale de 10,5 %.

               18

               După respingerea acțiunilor sale în primă instanță și în apel, Lowlands Design a declarat recurs la Hoge Raad der Nederlanden. Aceasta susține că produsele menționate trebuie clasificate la subpoziția 9404 30 00 în temeiul cuprinsului acesteia și a notei 1 litera (s) din secțiunea XI din NC.

               19

               Instanța de trimitere subliniază că produsele în cauză se aseamănă, în partea superioară, cu un articol de îmbrăcăminte, iar în partea inferioară, cu un sac de dormit. Ținând seama de aceste caracteristici, nu ar putea fi exclusă clasificarea lor la subpoziția 9404 30 00. Aceasta ridică întrebarea dacă articolele în cauză trebuie clasificate la subpozițiile 6209 20 00 și 6211 42 90 sau se încadrează la subpoziția 9404 30 00.

               20

               În acest context, Hoge Raad der Nederlanden a hotărât să suspende judecarea cauzei și să adreseze Curții următoarea întrebare preliminară:
               „Cum trebuie interpretate subpozițiile 6209 20 00, 6211 42 și 9404 30 00 din NC în vederea clasificării tarifare a unor articole pentru sugari și copii mici precum cele din speță?”

         Cu privire la întrebarea preliminară

               21

               Prin intermediul întrebării formulate, instanța de trimitere solicită, în esență, Curții să stabilească dacă NC trebuie interpretată în sensul că combinezoanele tip sac cu o lungime de 86 cm în cazul celor destinate sugarilor și de 110 cm în cazul celor destinate copiilor mici trebuie clasificate la subpoziția 6209 20 00 ori 6211 42 90, sau, dimpotrivă, trebuie clasificate la subpoziția 9404 30 00.

               22

               Potrivit regulilor generale pentru interpretarea NC, clasificarea mărfurilor se face în primul rând potrivit textului pozițiilor și al notelor de secțiune sau de capitol, cuprinsul titlurilor de secțiuni sau de capitole fiind considerat ca având numai o valoare indicativă.

               23

               În această privință, trebuie amintită o jurisprudență constantă potrivit căreia, în interesul securității juridice și al facilității controalelor, criteriul decisiv pentru clasificarea tarifară a mărfurilor trebuie căutat, în general, în caracteristicile și proprietățile lor obiective, astfel cum au fost definite în textul poziției din NC și în notele de secțiune sau de capitol (a se vedea în special Hotărârea din 19 octombrie 2000, Peacock, C-339/98, Rec., p. I-8947, punctul 9, și Hotărârea din 14 iulie 2011, Paderborner Brauerei Haus Cramer, C-196/10, Rep., p. I-6201, punctul 31).

               24

               Lowlands Design susține că produsele în cauză au drept caracteristică esențială faptul că permit utilizatorului să doarmă în interiorul lor la adăpost și la căldură și sunt destinate să fie utilizate ca sac de dormit. Ar fi, așadar, vorba despre saci de dormit în sensul subpoziției 9404 30 00 din NC. Guvernul olandez și Comisia Europeană apreciază, în schimb, că aceste produse trebuie clasificate la subpozițiile 6209 20 00 sau 6211 42 90.

               25

               Trebuie să se constate că, potrivit explicațiilor date de instanța de trimitere, ținând seama de dimensiunea și de natura produselor în discuție, acestea sunt destinate exclusiv utilizării de către sugari și de către copii mici. Ele dispun de mai multe caracteristici proprii articolelor de îmbrăcăminte. Astfel, croiala părții superioare a acestor produse este adaptată formei corpului. Ele dispun de o răscroială în zona gâtului, de mâneci, de o deschidere frontală cu fermoar, precum și de o îngustare elastică la nivelul taliei. Partea inferioară a acestor produse este închisă în totalitate, asemenea unui sac de dormit.

               26

               În ceea ce privește această ultimă caracteristică, trebuie să se arate că poziția 9404 face parte din capitolul 94 din NC, intitulat „Mobilă; mobilier medico-chirurgical; articole de pat și similare; aparate de iluminat nedenumite și necuprinse în altă parte; lămpi pentru reclame luminoase, însemne luminoase, plăci indicatoare luminoase și articole similare; construcții prefabricate”. Textul său vizează „somierele; articolele de pat și articolele similare [...], cu arcuri sau umplute cu câlți sau garnituri interioare din orice materiale [...]”. În ceea ce privește subpoziția 9404 30 00, aceasta se referă la „saci de dormit” cu caracter general, fără a identifica, pentru această categorie, alte subproduse pe baza caracteristicilor lor.

               27

               În schimb, capitolul 62 din NC, referitor la „îmbrăcăminte și accesorii de îmbrăcăminte, altele decât cele tricotate sau croșetate”, vizează la poziția 6209 „îmbrăcămintea și accesoriile de îmbrăcăminte pentru sugari”, în timp ce subpoziția 6209 20 00 se raportează mai specific la cele din bumbac. Or, date fiind caracteristicile părții lor superioare, produsele în discuție în acțiunea principală trebuie considerate articole de îmbrăcăminte care se încadrează în secțiunea XI din NC, iar nu articole de pat în temeiul capitolului 94 din secțiunea XX din NC.

               28

               În plus, din nota explicativă a NC aplicabilă poziției 6209 reiese că aceasta vizează, astfel cum se prevede în nota explicativă referitoare la interpretarea poziției 6209 din SA, un anumit număr de articole destinate unor copii de vârstă mică, în special portbebeurile și bavetele. Aceste produse au caracteristici care, fără a fi identice cu cele ale produselor în discuție în acțiunea principală, sunt totuși similare cu acestea. Printre produsele vizate astfel de nota explicativă referitoare la poziția 6209 din NC figurează în mod expres anumite tipuri de saci de dormit cu mâneci și cu răscroieli ale mânecilor destinate în general copiilor mai mici de 18 luni.

               29

               Lowlands Design susține în această privință că nota explicativă a NC referitoare la poziția 6209 contravine notei 1 litera (s) din secțiunea XI din NC întrucât aceasta din urmă exclude în mod expres din domeniul de aplicare al acestei secțiuni produsele enumerate în capitolul 94 din secțiunea XX din NC, printre care figurează, la subpoziția 9404 30 00, sacii de dormit. Trebuie arătat însă că această notă de secțiune trebuie interpretată în sensul că se limitează la a indica faptul că articolele clasificate în capitolul 94 nu fac parte din secțiunea XI.

               30

               Or, ținând seama de regula generală 3 (a) pentru interpretarea NC, din care rezultă că poziția cea mai specifică are prioritate față de pozițiile cu un domeniu de aplicare mai general, produsele în cauză în acțiunea principală nu se încadrează la subpoziția 9404 30, ci trebuie clasificate, în principiu, la subpoziția 6209 20 00.

               31

               În această privință, nota 4 din capitolul 62 din NC, asemenea notei 4 din capitolul 62 din SA, prevede că prin sintagma «îmbrăcăminte și accesorii de îmbrăcăminte pentru sugari» menționată la poziția 6209 se înțelege articolele pentru copii mici având înălțimea corpului de maximum 86 cm.

               32

               Nota explicativă a NC aplicabilă poziției 6209 prevede că această poziție cuprinde un ansamblu de articole de îmbrăcăminte destinate în general copiilor de mai puțin de 18 luni și că unele dintre aceste articole, care constituie fără dubiu articole pentru copii mici, pot fi clasificate la această poziție indiferent de dimensiunile lor. În această situație se află, potrivit notei explicative menționate, portbebeurile, sacii de dormit cu mâneci sau cu răscroieli ale mânecilor, celelalte articole de îmbrăcăminte nefiind clasificate la această poziție „decât dacă au o mărime ce corespunde copiilor a căror înălțime a corpului nu depășește 86 cm (talia comercială 86 inclusiv).

               33

               Trebuie amintit că formularea Notelor explicative ale NC, care nu se substituie celor ale SA, dar trebuie considerate complementare lor și trebuie consultate împreună cu acestea, se impune să fie conformă dispozițiilor NC și nu poate modifica sfera de aplicare a acestora (Hotărârea din 14 aprilie 2011, British Sky Broadcasting Group și Pace, C-288/09 și C-289/09, Rep., p. I-2851, punctul 64).

               34

               În conformitate cu aceste principii de interpretare, trebuie să se considere că produse din bumbac precum cele în discuție în acțiunea principală trebuie clasificate la subpoziția 6209 20 00 dacă, având în vedere dimensiunile lor, se potrivesc unor copii a căror înălțime nu depășește 86 cm, verificări care trebuie efectuate de instanța de trimitere. Dacă această situație nu se regăsește în speță, cuprinsul notei 4 din capitolul 62 din NC exclude clasificarea produselor menționate la poziția 6209. În această ultimă ipoteză, în lipsa unei poziții specifice pentru produse de acest tip și în conformitate cu regula generală 3 (c) pentru interpretarea NC, trebuie să considere că acestea se încadrează la poziția 6211 42 90, referitoare la categoria „altele”, printre „alte articole de îmbrăcăminte, pentru femei sau fete, din bumbac”.

               35

               În consecință, trebuie să se răspundă la întrebarea adresată că NC trebuie interpretată în sensul că combinezoane tip sac precum cele în discuție în acțiunea principală trebuie clasificate la subpoziția 6209 20 00 ca „îmbrăcăminte și accesorii de îmbrăcăminte pentru sugari din bumbac”, dacă, având în vedere dimensiunile lor, acestea se potrivesc unor copii a căror înălțime nu depășește 86 cm. Dacă această situație nu se regăsește în speță, produsele menționate trebuie clasificate la subpoziția 6211 42 90 ca „alte articole de îmbrăcăminte, pentru femei sau fete, din bumbac”.

         Cu privire la cheltuielile de judecată

               36

               Întrucât, în privința părților din acțiunea principală, procedura are caracterul unui incident survenit la instanța de trimitere, este de competența acesteia să se pronunțe cu privire la cheltuielile de judecată. Cheltuielile efectuate pentru a prezenta observații Curții, altele decât cele ale părților menționate, nu pot face obiectul unei rambursări.

               Pentru aceste motive, Curtea (Camera a șasea) declară:

                     Nomenclatura combinată care constituie anexa I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful vamal comun, astfel cum a fost modificată prin Regulamentul (CE) nr. 1719/2005 al Comisiei din 27 octombrie 2005, trebuie interpretată în sensul că combinezoane tip sac precum cele în discuție în acțiunea principală trebuie clasificate la subpoziția 6209 20 00 ca „îmbrăcăminte și accesorii de îmbrăcăminte pentru sugari din bumbac”, dacă, având în vedere dimensiunile lor, acestea se potrivesc unor copii a căror înălțime nu depășește 86 cm. Dacă această situație nu se regăsește în speță, produsele menționate trebuie clasificate la subpoziția 6211 42 90 ca „alte articole de îmbrăcăminte, pentru femei sau fete, din bumbac”.

                     Semnături

            (
            *1
         )	Limba de procedură: olandeza.


title: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 12 septembrie 2013.#IVD GmbH & Co. KG împotriva Ärztekammer Westfalen-Lippe.#Cerere de decizie preliminară formulată de Oberlandesgericht Düsseldorf.#Achiziții publice – Directiva 2004/18/CE – Articolul 1 alineatul (9) al doilea paragraf litera (c) – Noțiunea „organism de drept public” – Condiție privind fie finanțarea activității, fie controlul gestionării, fie controlul activității exercitat de stat, de colectivitățile teritoriale sau de alte organisme de drept public – Asociație profesională a medicilor – Finanțare prevăzută de lege prin intermediul contribuțiilor plătite de membrii acestei asociații – Cuantumul contribuțiilor stabilite de adunarea asociației respective – Autonomia aceleiași asociații în ceea ce privește întinderea și modalitățile de îndeplinire a misiunilor sale legale.#Cauza C-526/11.

text:
         HOTĂRÂREA CURȚII (Camera a cincea)
      12 septembrie 2013 (
            *1
         )
      „Achiziții publice — Directiva 2004/18/CE — Articolul 1 alineatul (9) al doilea paragraf litera (c) — Noțiunea «organism de drept public» — Condiție privind fie finanțarea activității, fie controlul gestionării, fie controlul activității exercitat de stat, de colectivitățile teritoriale sau de alte organisme de drept public — Asociație profesională a medicilor — Finanțare prevăzută de lege prin intermediul contribuțiilor plătite de membrii acestei asociații — Cuantumul contribuțiilor stabilite de adunarea asociației respective — Autonomia aceleiași asociații în ceea ce privește întinderea și modalitățile de îndeplinire a misiunilor sale legale”
      În cauza C‑526/11,
      având ca obiect o cerere de decizie preliminară formulată în temeiul articolului 267 TFUE de Oberlandesgericht Düsseldorf (Germania), prin decizia din 5 octombrie 2011, primită de Curte la 18 octombrie 2011, în procedura

         IVD GmbH & Co. KG

      împotriva

         Ärztekammer Westfalen‑Lippe,

      cu participarea:

         WWF Druck + Medien GmbH,

      CURTEA (Camera a cincea),
      compusă din domnul T. von Danwitz, președinte de cameră, domnii A. Rosas, E. Juhász, D. Šváby (raportor) și C. Vajda, judecători,
      avocat general: domnul P. Mengozzi,
      grefier: doamna A. Impellizzeri, administrator,
      având în vedere procedura scrisă și în urma ședinței din 8 noiembrie 2012,
      luând în considerare observațiile prezentate:

               —

               pentru IVD GmbH & Co. KG, de J. Eggers, Rechtsanwalt;

               —

               pentru Ärztekammer Westfalen‑Lippe, de S. Gesterkamp și de T. Schneider‑Lasogga, Rechtsanwälte;

               —

               pentru guvernul ceh, de M. Smolek și de T. Müller, în calitate de agenți;

               —

               pentru Comisia Europeană, de M. Noll‑Ehlers, de A. Tokár și de C. Zadra, în calitate de agenți,

         după ascultarea concluziilor avocatului general în ședința din 30 ianuarie 2013,
      pronunță prezenta

         Hotărâre

               1

               Cererea de decizie preliminară privește interpretarea articolului 1 alineatul (9) al doilea paragraf litera (c) din Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii (JO L 134, p. 114, Ediție specială, 06/vol. 8, p. 116).

               2

               Această cerere a fost formulată în cadrul unui litigiu între IVD GmbH & Co. KG (denumită în continuare „IVD”), pe de o parte, și Ärztekammer Westfalen‑Lippe (Asociația profesională a medicilor din Westfalia‑Lippe, denumită în continuare „Ärztekammer”), pe de altă parte, cu privire la decizia acesteia de a atribui un contract unei alte întreprinderi în urma unei cereri de ofertă.

         Cadrul juridic

         Dreptul Uniunii

               3

               Conform articolului 1 alineatul (9) al doilea și al treilea paragraf din Directiva 2004/18:
               „«Organism de drept public» înseamnă orice organism:

                        (a)

                        constituit pentru a îndeplini în mod expres cerințe de interes general, de altă natură decât industrial sau comercial;

                        (b)

                        care are personalitate juridică;

                        (c)

                        a cărui activitate este finanțată în cea mai mare parte de stat, de colectivitățile teritoriale sau de alte organisme de drept public sau a cărui gestionare face obiectul controlului acestora din urmă sau al cărui consiliu de administrare, de conducere sau de supraveghere este alcătuit din membri desemnați în proporție de peste 50 % de către stat, de colectivitățile teritoriale sau de alte organisme de drept public.

                  Liste neexhaustive ale organismelor și ale categoriilor de organisme de drept public care îndeplinesc criteriile enumerate la paragraful al doilea literele (a), (b) și (c) sunt prezentate în anexa III. […]”

               4

               În ceea ce privește Republica Federală Germania, în rândul colectivităților create de stat, de landuri sau de autoritățile locale, anexa menționată prevede asociațiile profesionale, printre care colegiile medicilor (partea a III‑a, punctul 1.1, a doua liniuță).

         Dreptul german

               5

               Potrivit articolului 6 alineatul 1 punctele 1-5 din Legea landului Renania de Nord‑Westfalia privind profesiile medicale (Heilberufsgesetz des Landes Nordrhein‑Westfalen, denumită în continuare „HeilBerG NRW”), Ärztekammer are drept misiune în special:

                        „1.

                        sprijinirea serviciului de sănătate publică și a serviciului veterinar public în desfășurarea activităților lor, în special prezentarea de propuneri cu privire la toate problemele relevante referitoare la profesiile medicale și la știința medicală;

                        2.

                        la cererea autorității de supraveghere, emiterea de opinii, precum și întocmirea de expertize și numirea de experți, la cererea autorităților competente;

                        3.

                        asigurarea serviciului medical și de stomatologie de urgență în afara orarelor de consultații, precum și aducerea la cunoștința publicului a acestor orare și redactarea unui regulament cu privire la serviciile de urgență;

                        4.

                        asigurarea și promovarea formării profesionale continue a membrilor colegiului pentru a contribui la asigurarea unui caracter adecvat al cunoștințelor, al competențelor și al abilităților membrilor colegiului necesare exercitării profesiei, în raport cu stadiul actual al științei și practicii, pe toată durata vieții profesionale, reglementarea formării continue în conformitate cu cerințele [acestei] legi, precum și eliberarea atestatelor referitoare la calificările profesionale; […]

                        5.

                        asigurarea și promovarea calității serviciilor sanitare și veterinare, în special efectuarea certificărilor, cu consultarea persoanelor interesate.”

               6

               Rezultă din decizia de trimitere și din dosarul prezentat Curții că aceeași lege:

                        —

                        atribuie de asemenea Ärztekammer, între altele, sarcina să contribuie la menținerea unui standard înalt al profesiei, să apere interesele profesionale ale membrilor săi, să vegheze la păstrarea unor bune raporturi profesionale între aceștia, să înființeze în favoarea membrilor și a familiilor acestora instituții de asistență sau să informeze publicul cu privire la activitățile sale și la subiecte de interes pentru profesie (articolul 6 alineatul 1 punctele 6-8, 10 și 12);

                        —

                        acordă calitatea de membru al acestui colegiu tuturor medicilor care își exercită profesia în landul Renania de Nord‑Westfalia sau care au în acest land o reședință permanentă (articolul 2);

                        —

                        acordă, în principiu, dreptul de vot în cadrul adunării colegiului respectiv tuturor membrilor acestuia (articolul 12 alineatul 1);

                        —

                        conferă dreptul Ärztekammer de a percepe contribuții de la membrii săi pentru îndeplinirea misiunilor sale (articolul 6 alineatul 4 prima teză);

                        —

                        prevede că respectivul cuantum al contribuțiilor trebuie stabilit printr‑un regulament adoptat de adunarea acestui colegiu (articolul 23 alineatul 1);

                        —

                        supune acest regulament aprobării autorității de supraveghere (articolul 23 alineatul 2), această aprobare vizând numai asigurarea echilibrului bugetului colegiului și

                        —

                        prevede că autoritatea de supraveghere exercită, a posteriori, un control general privind conformitatea cu legislația a modului în care Ärztekammer își îndeplinește misiunile (articolul 28 alineatul 1).

         Litigiul principal și întrebarea preliminară

               7

               Ärztekammer a inițiat o cerere de ofertă pentru tipărirea și expedierea scrisorii sale de informare, precum și pentru publicarea de anunțuri și vânzarea de abonamente, la 5 noiembrie 2010 fiind publicat un anunț de participare în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene. După excluderea altor doi ofertanți, s‑a efectuat alegerea între IVD și WWF Druck + Medien GmbH, în final fiind selectată oferta depusă de aceasta din urmă.

               8

               IVD a contestat această atribuire prin intermediul unei contestații, ulterior prin intermediul unei acțiuni introduse la Vergabekammer, instanța administrativă competentă pentru soluționarea contestațiilor în domeniul achizițiilor publice, susținând că adjudecatarul nu prezentase anumite referințe solicitate de Ärztekammer. Contestația a fost respinsă de această instanță, pretențiile sale fiind declarate neîntemeiate.

               9

               Sesizat în calea de atac împotriva deciziei instanței menționate, Oberlandesgericht Düsseldorf (Tribunalul Regional Superior din Düsseldorf) a decis să examineze din oficiu problema calității de autoritate contractantă a Ärztekammer, problemă de care depinde admisibilitatea acțiunii introduse de IVD.

               10

               Instanța de trimitere consideră că misiunile cu care acest colegiu este învestit în temeiul articolului 6 alineatul 1 punctele 1-5 din HeilBerG NRW sunt misiuni de interes general, de altă natură decât industrial sau comercial. Pe de altă parte, reiese din dosarul de care dispune Curtea că acest colegiu are personalitate juridică. Prin urmare, acesta ar îndeplini criteriile prevăzute la articolul 1 alineatul (9) al doilea paragraf literele (a) și (b) din Directiva 2004/18.

               11

               În schimb, instanța de trimitere dorește să afle dacă dreptul Ärztekammer de a percepe contribuții de la membrii săi constituie o finanțare de stat indirectă care îndeplinește prima condiție prevăzută la articolul 1 alineatul (9) al doilea paragraf litera (c) din această directivă.

               12

               Potrivit instanței de trimitere, rezultă din Hotărârea din 13 decembrie 2007, Bayerischer Rundfunk și alții (C-337/06, Rep., p. I-11173), precum și din Hotărârea din 11 iunie 2009, Hans & Christophorus Oymanns (C-300/07, Rep., p. I-4779) că o astfel de finanțare indirectă din partea statului există atunci când statul fie stabilește el însuși baza și cuantumul contribuțiilor, fie exercită o influență – prin descrierea exactă a prestațiilor care trebuie efectuate de persoana juridică în cauză, precum și prin dispozițiile privind calcularea cuantumului contribuției –, astfel încât persoana juridică mai dispune doar de o marjă de apreciere redusă la stabilirea acestui cuantum.

               13

               Or, această instanță arată că legislația aplicabilă nu stabilește cuantumul contribuțiilor percepute de Ärztekammer și nu determină întinderea și modalitățile de îndeplinire a misiunilor care i‑au fost încredințate, astfel încât aceasta să nu poată stabili cuantumul contribuțiilor decât într‑un cadru strict. Dimpotrivă, întrucât dispune de o marjă largă de apreciere în ceea ce privește îndeplinirea misiunilor sale, acest colegiu beneficiază de o marjă de apreciere asemănătoare în privința stabilirii cerințelor sale de finanțare și, așadar, în privința stabilirii cuantumului contribuțiilor datorate de membrii săi. Pe de altă parte, instanța menționată arată că, deși există un sistem de aprobare de către autoritatea de supraveghere a regulamentului care stabilește acest cuantum, aprobarea vizează numai să asigure un echilibru al bugetului colegiului respectiv.

               14

               Având în vedere aceste elemente specifice, instanța de trimitere consideră că Ärztekammer nu îndeplinește caracteristicile arătate de Curte în hotărârile menționate la punctul 12 din prezenta hotărâre și își pune problema dacă acestea sunt necesare în toate situațiile pentru a fi îndeplinită condiția privind existența unei finanțări publice.

               15

               În acest context, Oberlandesgericht Düsseldorf a hotărât să suspende judecarea cauzei și să adreseze Curții următoarea întrebare preliminară:
               „Un organism […] (în speță «colegiu profesional») [în sensul articolului 1 alineatul (9) al doilea paragraf litera (c) din Directiva 2004] este «finanțat în cea mai mare parte de stat», sau «gestionarea» sa «face obiectul controlului statului», în cazul în care:

                        —

                        organismului i se acordă în temeiul legii dreptul de a percepe de la membrii săi o contribuție, însă prin lege nu sunt stabilite nici cuantumul contribuției, nici întinderea prestațiilor care necesită finanțare,

                        —

                        iar reglementarea redevenței necesită aprobare din partea statului?”

         Cu privire la întrebarea preliminară

               16

               Prin intermediul întrebării formulate, instanța de trimitere solicită, în esență, să se stabilească dacă articolul 1 alineatul (9) al doilea paragraf litera (c) din Directiva 2004/18 trebuie interpretat în sensul că un organism, precum o asociație profesională de drept public, îndeplinește fie criteriul referitor la finanțarea în cea mai mare parte de către autoritățile publice, în condițiile în care acest organism este finanțat în cea mai mare parte prin contribuțiile plătite de membrii acestuia, cu privire la care legea aplicabilă îl autorizează să le stabilească și să le perceapă cuantumul, în ipoteza în care această lege nu stabilește întinderea și modalitățile de desfășurare a activităților pe care organismul respectiv le întreprinde în cadrul îndeplinirii misiunilor sale legale pe care aceste contribuții sunt destinate să le finanțeze, fie criteriul privind controlul gestionării de către autoritățile publice, în condițiile în care decizia prin care același organism stabilește cuantumul contribuțiilor în discuție trebuie aprobată de o autoritate de supraveghere.

               17

               Trebuie să se arate de la bun început că, astfel cum menționează instanța de trimitere, Ärztekammer este prevăzută în anexa III la Directiva 2004/18, în care sunt enumerate, pentru fiecare stat membru, organismele de drept public și categoriile de organisme de drept public prevăzute la articolul 1 alineatul (9) al doilea paragraf. Astfel, în partea III din această anexă, consacrată Republicii Federale Germania, categoria 1.1, care privește „[c]olectivități […] de drept public create de stat, de Länder sau de autoritățile locale”, prevede la a doua liniuță privind subcategoria „asociații profesionale”, printre altele, „asociații profesionale reprezentând […] medici”.

               18

               Cu toate acestea, astfel cum a amintit avocatul general la punctele 20 și 21 din concluzii, înscrierea unui anumit organism în această anexă nu constituie decât punerea în aplicare a normei de drept substanțial prevăzută la articolul 1 alineatul (9) al doilea paragraf din Directiva 2004/18, fără să rezulte din aceasta o prezumție irefragabilă că organismul respectiv constituie un „organism de drept public” în sensul acestei dispoziții. Prin urmare, revine instanței Uniunii, atunci când este sesizată cu o cerere motivată în acest sens de o instanță națională, să asigure coerența internă a acestei directive verificând dacă înscrierea unui organism în anexa menționată constituie o aplicare corectă a normei de drept substanțial (a se vedea în acest sens Hotărârea Hans & Christophorus Oymanns, citată anterior, punctele 42, 43 și 45).

               19

               În această privință, conform articolului 1 alineatul (9) al doilea paragraf din Directiva 2004/18, o entitate constituie un „organism de drept public” în sensul acestei dispoziții și este supusă, pe acest temei, dispozițiilor directivei atunci când sunt îndeplinite trei condiții cumulative, și anume, această entitate să fi fost constituită pentru a îndeplini în mod expres cerințe de interes general, de altă natură decât industrial sau comercial [litera (a)], să aibă personalitate juridică [litera (b)] și activitatea sa să fie finanțată în cea mai mare parte de autoritățile publice sau gestionarea să facă obiectul controlului acestora din urmă ori consiliul de administrare, de conducere sau de supraveghere al acesteia să fie alcătuit din membri desemnați în proporție de peste 50 % de autoritățile publice [litera (c)].

               20

               Toate cele trei criterii alternative prevăzute la articolul 1 alineatul (9) al doilea paragraf litera (c) din directiva menționată reflectă o dependență strânsă față de autoritățile publice. Astfel, o asemenea dependență poate permite acestora din urmă să influențeze deciziile organismului în cauză în domeniul achizițiilor publice, determinând posibilitatea ca alte considerații decât cele economice să ghideze aceste decizii, în special riscul să fie preferați ofertanții sau candidații naționali, fapt care ar crea obstacole în calea liberei circulații a serviciilor și a mărfurilor pe care aplicarea directivelor privind achizițiile publice urmărește în mod expres să le împiedice (a se vedea în ceea ce privește dispozițiile analoge anterioare Directivei 2004/18, Hotărârea din 1 februarie 2001, Comisia/Franța, C-237/99, Rec., p. I-939, punctele 39, 41, 42, 44 și 48, precum și jurisprudența citată).

               21

               În lumina acestor obiective, fiecare dintre criterii trebuie să beneficieze de o interpretare funcțională (a se vedea în ceea ce privește dispozițiile analoge anterioare Directivei 2004/18, Hotărârile citate anterior Comisia/Franța, punctul 43 și jurisprudența citată, și Bayerischer Rundfunk și alții, punctul 40), cu alte cuvinte, independent de modalitățile formale de punere în aplicare (a se vedea prin analogie Hotărârea din 10 noiembrie 1998, BFI Holding, C-360/96, Rec., p. I-6821, punctele 62 și 63), și trebuie înțeles în sensul că creează o dependență strânsă față de autoritățile publice.

               22

               Cu privire, mai întâi, la primul criteriu enunțat la articolul 1 alineatul (9) al doilea paragraf litera (c) din Directiva 2004/18, referitor la finanțarea în cea mai mare parte de către autoritățile publice, noțiunea de finanțare vizează un transfer de mijloace financiare operat fără o contraprestație specifică în scopul susținerii activităților entității în cauză (a se vedea, cu privire la dispozițiile analoge anterioare Directivei 2004/18, Hotărârea din 3 octombrie 2000, University of Cambridge, C-380/98, Rec., p. I-8035, punctul 21).

               23

               Întrucât această noțiune trebuie să beneficieze de o interpretare funcțională, Curtea a statuat că criteriul privind finanțarea în cea mai mare parte de către autoritățile publice include un mod de finanțare indirectă.

               24

               O astfel de finanțare poate fi realizată prin intermediul unei redevențe prevăzute și impuse de lege în ceea ce privește existența și cuantumul acesteia și nu constituie o contraprestație a folosirii efective a serviciilor furnizate de organismul în cauză de către persoanele care sunt obligate la plata redevenței și ale cărei modalități de percepere rezultă din prerogativele de putere publică (a se vedea în acest sens Hotărârea Bayerischer Rundfunk și alții, citată anterior, punctele 41, 42, 44, 45 și 47-49).

               25

               Împrejurarea că, din punct de vedere formal, un organism stabilește el însuși cuantumul contribuțiilor care îi asigură finanțarea în cea mai mare parte nu exclude posibilitatea existenței unei finanțări indirecte care îndeplinește criteriul respectiv. O asemenea situație se regăsește atunci când organisme precum casele publice de asigurări sociale sunt finanțate prin intermediul contribuțiilor plătite de sau pentru persoanele afiliate, fără contraprestație specifică, atunci când afilierea la o astfel de casă și plata acestor contribuții sunt obligatorii prin lege, atunci când valoarea acestora din urmă, deși stabilită formal de casele respective, este, pe de o parte, impusă juridic, legea prevăzând atât prestațiile asigurate de casele în discuție, cât și cheltuielile corelative, interzicându‑le exercitarea de atribuții cu scop lucrativ, și trebuie, pe de altă parte, să fie autorizată de autoritatea de supraveghere, și atunci când recuperarea este efectuată în mod obligatoriu în temeiul dispozițiilor de drept public (a se vedea în acest sens Hotărârea Hans & Christophorus Oymanns, citată anterior, punctele 53-56).

               26

               Trebuie totuși să se constate că situația unui organism precum Ärztekammer nu poate fi asimilată celei descrise la punctul anterior din prezenta hotărâre.

               27

               Astfel, deși misiunile acestui organism sunt enumerate de HeilBerG NRW, rezultă totuși din decizia de trimitere că situația sa se caracterizează prin autonomia importantă pe care i‑o permite această lege pentru a stabili natura, întinderea și modalitățile de executare ale acțiunilor pe care le întreprinde pentru îndeplinirea misiunilor sale, prin urmare, pentru stabilirea bugetului necesar în acest scop și, pe cale de consecință, a cuantumului contribuțiilor pe care le va solicita membrilor săi. Împrejurarea că regulamentul care stabilește acest cuantum trebuie aprobat de o autoritate publică de supraveghere nu este determinantă, de vreme ce această autoritate se limitează să verifice că bugetul organismului în cauză este în echilibru, cu alte cuvinte, că acesta din urmă asigură, prin intermediul contribuțiilor membrilor săi și a altor resurse, venituri suficiente pentru acoperirea tuturor costurilor legate de funcționarea sa potrivit normelor pe care el însuși le‑a aprobat.

               28

               Pe de altă parte, astfel cum a arătat avocatul general la punctele 65 și 66 din concluzii, această autonomie în raport cu autoritățile publice este confirmată în speță și de faptul că regulamentul menționat este adoptat de o adunare constituită din însăși persoanele care plătesc contribuțiile.

               29

               În continuare, cu privire la al doilea criteriu prevăzut la articolul 1 alineatul (9) al doilea paragraf litera (c) din Directiva 2004/18, referitor la controlul gestionării de către autoritățile publice, trebuie amintit că, în principiu, un control a posteriori nu îndeplinește acest criteriu, din moment ce un asemenea control nu permite autorităților publice să influențeze deciziile organismului în cauză în ceea ce privește achizițiile publice (a se vedea în acest sens Hotărârea din 27 februarie 2003, Adolf Truley, C-373/00, Rec., p. I-1931, punctul 70). Așadar, această situație se regăsește, în principiu, în cazul unui control general de legalitate efectuat a posteriori de o autoritate de supraveghere și, a fortiori, în cazul unei intervenții a acestei autorități sub forma unei aprobări a deciziei organismului respectiv prin care se stabilește cuantumul contribuțiilor care asigură cea mai mare parte a finanțării, care se limitează să verifice că bugetul organismului respectiv este în echilibru.

               30

               Rezultă, așadar, că, deși legea stabilește misiunile și modul în care trebuie organizată finanțarea în cea mai mare parte, pe de o parte, și prevede că decizia prin care stabilește cuantumul contribuțiilor datorate de membrii acestuia trebuie aprobată de o autoritate de supraveghere, pe de altă parte, un organism precum Ärztekammer dispune în mod concret de o autonomie organizațională și bugetară care se opune să fie considerat ca aflându‑se într‑o stare de dependență strânsă față de autoritățile publice. Prin urmare, modalitățile de finanțare a unui asemenea organism nu constituie o finanțare în cea mai mare parte de către autoritățile publice și nu permite un control al gestionării acestui organism de către acestea.

               31

               Având în vedere toate considerațiile precedente, trebuie să se răspundă la întrebarea adresată că articolul 1 alineatul (9) al doilea paragraf litera (c) din Directiva 2004/18 trebuie interpretat în sensul că un organism, precum o asociație profesională de drept public, nu îndeplinește nici criteriul privind finanțarea în cea mai mare parte de către autoritățile publice atunci când acest organism este finanțat în cea mai mare parte prin contribuțiile plătite de membrii săi, cu privire la care legea îl autorizează să le stabilească și să le perceapă cuantumul, în cazul în care această lege nu stabilește întinderea și modalitățile acțiunilor pe care organismul respectiv le întreprinde în cadrul îndeplinirii misiunilor sale legale pe care aceste contribuții sunt destinate să le finanțeze, nici criteriul privind controlul gestionării exercitat de autoritățile publice doar pentru motivul că decizia prin care acest organism stabilește cuantumul contribuțiilor în discuție trebuie aprobată de o autoritate de supraveghere.

         Cu privire la cheltuielile de judecată

               32

               Întrucât, în privința părților din litigiul principal, procedura are caracterul unui incident survenit la instanța de trimitere, este de competența acesteia să se pronunțe cu privire la cheltuielile de judecată. Cheltuielile efectuate pentru a prezenta observații Curții, altele decât cele ale părților menționate, nu pot face obiectul unei rambursări.

               Pentru aceste motive, Curtea (Camera a cincea) declară:

                     Articolul 1 alineatul (9) al doilea paragraf litera (c) din Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii trebuie interpretat în sensul că un organism, precum o asociație profesională de drept public, nu îndeplinește nici criteriul privind finanțarea în cea mai mare parte de către autoritățile publice atunci când acest organism este finanțat în cea mai mare parte prin contribuțiile plătite de membrii săi, cu privire la care legea îl autorizează să le stabilească și să le perceapă cuantumul, în cazul în care această lege nu stabilește întinderea și modalitățile acțiunilor pe care organismul respectiv le întreprinde în cadrul îndeplinirii misiunilor sale legale pe care aceste contribuții sunt destinate să le finanțeze, nici criteriul privind controlul gestionării exercitat de autoritățile publice doar pentru motivul că decizia prin care acest organism stabilește cuantumul contribuțiilor în discuție trebuie aprobată de o autoritate de supraveghere.

                     Semnături

            (
            *1
         )	Limba de procedură: germana.