title: Cauza T-183/16 RENV: Hotărârea Tribunalului din 19 iunie 2019 — L’Oréal/EUIPO — Guinot (MASTER DRAMA) („Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale MASTER DRAMA — Marca națională figurativă anterioară MASTERS COLORS PARIS — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”)

text:
               9.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 305/39

      Hotărârea Tribunalului din 19 iunie 2019 — L’Oréal/EUIPO — Guinot (MASTER DRAMA)
      (Cauza T-183/16 RENV) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale MASTER DRAMA - Marca națională figurativă anterioară MASTERS COLORS PARIS - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”)
      (2019/C 305/47)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: L’Oréal (Paris, Franța) (reprezentanți: T. de Haan și P. Péters, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: D. Hanf, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Guinot (Paris, Franța) (reprezentant: A. Sion, avocat)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 23 februarie 2016 (cauza R 2500/2014-5) privind o procedură de opoziție între Guinot și L’Oréal

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea.

                  2)

                     Obligă L’Oréal la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 222, 20.6.2016.


title: Cauza T-289/17: Hotărârea Tribunalului din 12 iulie 2019 — Keolis CIF și alții/Comisia („Ajutoare de stat — Schemă de ajutor pusă în aplicare de Franța între 1994 și 2008 — Subvenții pentru investiții acordate de regiunea Île-de-France — Decizie prin care schema de ajutor este declarată compatibilă cu piața internă — Noțiunile de «ajutor existent» și de «ajutor nou» — Articolul 107 TFUE — Articolul 108 TFUE — Articolul 1 litera (b) punctele (i) și (v) din Regulamentul (UE) 2015/1589 — Termen de prescripție — Articolul 17 din Regulamentul 2015/1589”)

text:
               9.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 305/40

      Hotărârea Tribunalului din 12 iulie 2019 — Keolis CIF și alții/Comisia
      (Cauza T-289/17) (1)

      („Ajutoare de stat - Schemă de ajutor pusă în aplicare de Franța între 1994 și 2008 - Subvenții pentru investiții acordate de regiunea Île-de-France - Decizie prin care schema de ajutor este declarată compatibilă cu piața internă - Noțiunile de «ajutor existent» și de «ajutor nou» - Articolul 107 TFUE - Articolul 108 TFUE - Articolul 1 litera (b) punctele (i) și (v) din Regulamentul (UE) 2015/1589 - Termen de prescripție - Articolul 17 din Regulamentul 2015/1589”)
      (2019/C 305/48)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamanți: Keolis CIF (Le Mesnil-Amelot, Franța) și ceilalți 7 reclamanți ale căror nume figurează în anexa la hotărâre (reprezentanți: R. Sermier și D. Epaud, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Armati, C. Georgieva-Kecsmar și T. Maxian Rusche, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE, având ca obiect anularea în parte a Deciziei (UE) 2017/1470 a Comisiei din 2 februarie 2017 privind schemele de ajutor SA.26763 2014/C (ex 2012/NN) puse în aplicare de Franța în favoarea întreprinderilor de transport cu autobuzul în regiunea Île-de-France (JO 2017, L 209, p. 24)

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea.

                  2)

                     Keolis CIF și ceilalți reclamanți ale căror nume figurează în anexă suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Comisia Europeană.

         (1)  JO C 239, 24.7.2017.


title: Cauza T-772/17: Hotărârea Tribunalului din 12 iulie 2019 — Café del Mar și alții/EUIPO — Guiral Broto (Café del M) („Marcă a Uniunii Europene — Procedură de declarare a nulității — Marca Uniunii Europene figurativă Café del Mar — Motiv absolut de refuz — Rea-credință — Articolul 52 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 59 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”)

text:
               9.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 305/42

      Hotărârea Tribunalului din 12 iulie 2019 — Café del Mar și alții/EUIPO — Guiral Broto (Café del M)
      (Cauza T-772/17) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulității - Marca Uniunii Europene figurativă Café del Mar - Motiv absolut de refuz - Rea-credință - Articolul 52 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 59 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”)
      (2019/C 305/50)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Reclamantă: Café del Mar, SC (Sant Antoni de Portmany, Spania), José Les Viamonte (Sant Antoni de Portmany) și Carlos Andrea González (Sant Josep de sa Talaia, Spania) (reprezentanți: F. Miazzetto și J. Gracia Albero, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: J. Crespo Carrillo, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Ramón Guiral Broto (Marbella, Spania) (reprezentant: J. de Castro Hermida, avocat)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 4 septembrie 2017 (cauza R 1540/2015-5) privind o procedură de declarare a nulității între Café del Mar și domnii Les Viamonte și Andrea González, pe de o parte, și domnul Guiral Broto, pe de altă parte

         Dispozitivul

                  1)

                     Anulează Decizia Camerei a cincea de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 4 septembrie 2017 (cauza R 1540/2015-5).

                  2)

                     Obligă EUIPO să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Café del Mar SC și de domnii José Les Viamonte și Carlos Andrea González în procedura în fața Tribunalului.

                  3)

                     Îl obligă pe domnul Ramón Guiral Broto să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Café del Mar și de domnii José Les Viamonte și Carlos Andrea González în procedura în fața camerei de recurs.

         (1)  JO C 22, 22.1.2018.


title: Cauza T-773/17: Hotărârea Tribunalului din 12 iulie 2019 — Café del Mar și alții/EUIPO — Guiral Broto (Café del Mar) („Marcă a Uniunii Europene — Procedură de declarare a nulității — Marca Uniunii Europene figurativă Café del Mar — Motiv absolut de refuz — Rea-credință — Articolul 52 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 59 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”)

text:
               9.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 305/43

      Hotărârea Tribunalului din 12 iulie 2019 — Café del Mar și alții/EUIPO — Guiral Broto (Café del Mar)
      (Cauza T-773/17) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulității - Marca Uniunii Europene figurativă Café del Mar - Motiv absolut de refuz - Rea-credință - Articolul 52 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 59 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”)
      (2019/C 305/51)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Reclamantă: Café del Mar, SC (Sant Antoni de Portmany, Spania), José Les Viamonte (Sant Antoni de Portmany) și Carlos Andrea González (Sant Josep de sa Talaia, Spania) (reprezentanți: F. Miazzetto și J. Gracia Albero, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: J. Crespo Carrillo, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Ramón Guiral Broto (Marbella, Spania) (reprezentant: J. de Castro Hermida, avocat)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 4 septembrie 2017 (cauza R 1542/2015-5) privind o procedură de declarare a nulității între Café del Mar și domnii Les Viamonte și Andrea González, pe de o parte, și domnul Guiral Broto, pe de altă parte

         Dispozitivul

                  1)

                     Anulează Decizia Camerei a cincea de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 4 septembrie 2017 (cauza R 1542/2015-5).

                  2)

                     Obligă EUIPO să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Café del Mar SC și de domnii José Les Viamonte și Carlos Andrea González în procedura în fața Tribunalului.

                  3)

                     Îl obligă pe domnul Ramón Guiral Broto să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Café del Mar și de domnii José Les Viamonte și Carlos Andrea González în procedura în fața camerei de recurs.

         (1)  JO C 22, 22.1.2018.


title: Cauza T-792/17: Hotărârea Tribunalului din 12 iulie 2019 — MAN Truck & Bus/EUIPO — Halla Holdings (MANDO) („Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative MANDO — Mărcile internaționale și națională figurative anterioare MAN — Marca națională verbală anterioară Man — Motiv relativ de refuz — Lipsa riscului de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”)

text:
               9.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 305/45

      Hotărârea Tribunalului din 12 iulie 2019 — MAN Truck & Bus/EUIPO — Halla Holdings (MANDO)
      (Cauza T-792/17) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative MANDO - Mărcile internaționale și națională figurative anterioare MAN - Marca națională verbală anterioară Man - Motiv relativ de refuz - Lipsa riscului de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”)
      (2019/C 305/53)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: MAN Truck & Bus (München, Germania) (reprezentant: C. Röhl, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: inițial J. Ivanauskas și D. Walicka, ulterior J Ivanauskas și H. O'Neill, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Halla Holdings Corp. (Yongin-si, Coreea de Sud) (reprezentanți: M.-R. Hirsch și C. de Haas, avocați)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 14 septembrie 2017 (cauza R 1677/2016-1) privind o procedură de opoziție între Man Truck & Bus și Halla Holdings.

         Dispozitivul

                  1)

                     Anulează decizia Camerei întâi de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 14 septembrie 2017 (cauza R 1677/2016-1) în măsura în care a reținut lipsa riscului de confuzie între marca figurativă MANDO și înregistrarea internațională anterioară nr. 863 418 a mărcii figurative MAN.

                  2)

                     Respinge în rest acțiunea.

                  3)

                     Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 42, 5.2.2018.


title: Cauza T-54/18: Hotărârea Tribunalului din 12 iulie 2019 — Fashion Energy/EUIPO — Retail Royalty (1st AMERICAN) („Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative 1st AMERICAN — Marcă a Uniunii Europene figurativă anterioară care reprezintă o acvilă — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 — Principiul contradictorialității — Articolul 95 alineatul (1) din Regulamentul 2017/1001 — Acțiune incidentă”)

text:
               9.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 305/46

      Hotărârea Tribunalului din 12 iulie 2019 — Fashion Energy/EUIPO — Retail Royalty (1st AMERICAN)
      (Cauza T-54/18) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative 1st AMERICAN - Marcă a Uniunii Europene figurativă anterioară care reprezintă o acvilă - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 - Principiul contradictorialității - Articolul 95 alineatul (1) din Regulamentul 2017/1001 - Acțiune incidentă”)
      (2019/C 305/54)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Fashion Energy Srl (Milano, Italia) (reprezentanți: T. Müller și F. Togo avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: L. Rampini și H. O’Neill, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Retail Royalty Co. (Las Vegas, Nevada, Statele Unite) (reprezentanți: M. Dick și J. Bogatz avocați)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 15 noiembrie 2017 (cauza R 693/2017-2) privind o procedură de opoziție între Retail Royalty și Fashion Energy

         Dispozitivul

                  1)

                     Anulează Decizia Camerei a doua de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 15 noiembrie 2017 (cauza R 693/2017-2)

                  2)

                     Respinge acțiunea incidentă ca inadmisibilă.

                  3)

                     În acțiunea principală, EUIPO și Retail Royalty Co. suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și câte jumătate din cheltuielile de judecată efectuate de Fashion Energy Srl.

                  4)

                     În acțiunea incidentă, Retail Royalty suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Fashion Energy și de EUIPO.

         (1)  JO C 123, 9.4.2018.


title: Cauza T-113/18: Hotărârea Tribunalului din 12 iulie 2019 — Miles-Bramwell Executive Services/EUIPO (FREE) („Marcă a Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale FREE — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)

text:
               9.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 305/47

      Hotărârea Tribunalului din 12 iulie 2019 — Miles-Bramwell Executive Services/EUIPO (FREE)
      (Cauza T-113/18) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale FREE - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)
      (2019/C 305/55)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Miles-Bramwell Executive Services Ltd (Alfreton, Regatul Unit) (reprezentanți: inițial J. Mellor, QC, G. Parsons și A. Zapalowski, solicitors, ulterior J. Mellor, G. Parsons și F. McConnell, solicitors)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: A. Folliard-Monguiral și H. O'Neill, agenți)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 27 noiembrie 2017 (cauza R 2164/2016-1) privind o cerere de înregistrare a semnului verbal FREE ca marcă a Uniunii Europene

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea.

                  2)

                     Miles-Bramwell Executive Services Ltd suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO).

         (1)  JO C 152, 30.4.2018.


title: Cauza T-114/18: Hotărârea Tribunalului din 12 iulie 2019 — Miles-Bramwell Executive Services/EUIPO (FREE) („Marcă a Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale FREE — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)

text:
               9.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 305/47

      Hotărârea Tribunalului din 12 iulie 2019 — Miles-Bramwell Executive Services/EUIPO (FREE)
      (Cauza T-114/18) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale FREE - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)
      (2019/C 305/56)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Miles-Bramwell Executive Services Ltd (Alfreton, Regatul Unit) (reprezentanți: inițial J. Mellor, QC, G. Parsons și A. Zapalowski, solicitors, ulterior J. Mellor, G. Parsons și F. McConnell, solicitors)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: A. Folliard-Monguiral și H. O'Neill, agenți)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 27 noiembrie 2017 (cauza R 2166/2016-1) privind o cerere de înregistrare a semnului verbal FREE ca marcă a Uniunii Europene

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea.

                  2)

                     Miles-Bramwell Executive Services Ltd suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO).

         (1)  JO C 152, 30.4.2018.


title: Cauzele conexate T-117/18-T-121/18: Hotărârea Tribunalului din 26 iunie 2019 — Agencja Wydawnicza Technopol/EUIPO (200 PANORAMICZNYCH) („Marcă a Uniunii Europene — Cererile de înregistrare a mărcilor Uniunii Europene verbale 200 PANORAMICZNYCH, 300 PANORAMICZNYCH, 400 PANORAMICZNYCH, 500 PANORAMICZNYCH și 1000 PANORAMICZNYCH — Motive absolute de refuz — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001 — Lipsa caracterului distinctiv dobândit prin utilizare — Articolul 7 alineatul (3) din Regulamentul 2017/1001 — Lipsa unui abuz de putere”)

text:
               9.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 305/48

      Hotărârea Tribunalului din 26 iunie 2019 — Agencja Wydawnicza Technopol/EUIPO (200 PANORAMICZNYCH)
      (Cauzele conexate T-117/18-T-121/18) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Cererile de înregistrare a mărcilor Uniunii Europene verbale 200 PANORAMICZNYCH, 300 PANORAMICZNYCH, 400 PANORAMICZNYCH, 500 PANORAMICZNYCH și 1000 PANORAMICZNYCH - Motive absolute de refuz - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001 - Lipsa caracterului distinctiv dobândit prin utilizare - Articolul 7 alineatul (3) din Regulamentul 2017/1001 - Lipsa unui abuz de putere”)
      (2019/C 305/57)
      Limba de procedură: polona

         Părțile

         Reclamantă: Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o. o. (Częstochowa, Polonia) (reprezentant: C. Rogula, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: D. Walicka, agent)

         Obiectul

      Acțiuni formulate împotriva a cinci decizii ale Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 15 decembrie 2017 (cauzele R 2194/2016-5, R 2195/2016-5, R 2200/2016-5, R 2201/2016-5 și R 2208/2016-5) privind cererile de înregistrare a semnelor verbale 200 PANORAMICZNYCH, 300 PANORAMICZNYCH, 400 PANORAMICZNYCH, 500 PANORAMICZNYCH și 1000 PANORAMICZNYCH ca mărci ale Uniunii Europene

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunile.

                  2)

                     Obligă Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o. o. la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO).

         (1)  JO C 142, 23.4.2018.


title: Cauza T-264/18: Hotărârea Tribunalului din 12 iulie 2019 — Gruppo Armonie/EUIPO (mo.da) („Marcă a Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative mo.da — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 — Motiv absolut de refuz într-o parte a Uniunii — Articolul 7 alineatul (2) din Regulamentul 2017/1001 — Lipsa caracterului distinctiv dobândit prin utilizare — Articolul 7 alineatul (3) din Regulamentul 2017/1001”)

text:
               9.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 305/49

      Hotărârea Tribunalului din 12 iulie 2019 — Gruppo Armonie/EUIPO (mo.da)
      (Cauza T-264/18) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative mo.da — Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 — Motiv absolut de refuz într-o parte a Uniunii — Articolul 7 alineatul (2) din Regulamentul 2017/1001 — Lipsa caracterului distinctiv dobândit prin utilizare - Articolul 7 alineatul (3) din Regulamentul 2017/1001”)
      (2019/C 305/58)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Reclamantă: Gruppo Armonie SpA (Casalgrande, Italia) (reprezentant: G. Medri, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: L. Rampini, agent)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 20 februarie 2018 (cauza R 2065/2017-5) privind o cerere de înregistrare a semnului figurativ mo.da ca marcă a Uniunii Europene.

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea.

                  2)

                     Obligă Gruppo Armonie SpA la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 221, 25.6.2018.


title: Cauza T-268/18: Hotărârea Tribunalului din 27 iunie 2019 — Sandrone/EUIPO — J. García Carrión (Luciano Sandrone) („Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale Luciano Sandrone — Marca Uniunii Europene verbală anterioară DON LUCIANO — Utilizare serioasă a mărcii anterioare — Articolul 47 alineatele (2) și (3) din Regulamentul (UE) 2017/1001 — Motiv relativ de refuz — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul 2017/1001 — Cerere de înregistrare a unei mărci verbale compuse dintr-un prenume și un nume — Marcă anterioară compusă dintr-un titlu și un prenume — Neutralitatea comparației conceptuale — Lipsa unui risc de confuzie”)

text:
               9.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 305/50

      Hotărârea Tribunalului din 27 iunie 2019 — Sandrone/EUIPO — J. García Carrión (Luciano Sandrone)
      (Cauza T-268/18) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale Luciano Sandrone - Marca Uniunii Europene verbală anterioară DON LUCIANO - Utilizare serioasă a mărcii anterioare - Articolul 47 alineatele (2) și (3) din Regulamentul (UE) 2017/1001 - Motiv relativ de refuz - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul 2017/1001 - Cerere de înregistrare a unei mărci verbale compuse dintr-un prenume și un nume - Marcă anterioară compusă dintr-un titlu și un prenume - Neutralitatea comparației conceptuale - Lipsa unui risc de confuzie”)
      (2019/C 305/59)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: Luciano Sandrone (Barolo, Italia) (reprezentant: A. Borra, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: K. Kompari și H. O’Neill, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: J. García Carrión, SA (Jumilla, Spania)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 26 februarie 2018 (cauza R 1207/2017-2) privind o procedură de opoziție între J. García Carrión și Luciano Sandrone

         Dispozitivul

                  1)

                     Anulează Decizia Camerei a doua de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 26 februarie 2018 (cauza R 1207/2017-2).

                  2)

                     Obligă EUIPO să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de domnul Luciano Sandrone.

         (1)  JO C 231, 2.7.2018.


title: Cauza T-385/18: Hotărârea Tribunalului din 27 iunie 2019 — Aldi/EUIPO — Crone (CRONE) („Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative CRONE — Marca Uniunii Europene figurativă anterioară crane și marca Uniunii Europene verbală anterioară CRANE — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)

text:
               9.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 305/50

      Hotărârea Tribunalului din 27 iunie 2019 — Aldi/EUIPO — Crone (CRONE)
      (Cauza T-385/18) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative CRONE - Marca Uniunii Europene figurativă anterioară crane și marca Uniunii Europene verbală anterioară CRANE - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)
      (2019/C 305/60)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Aldi GmbH & Co. KG (Mülheim an der Ruhr, Germania) (reprezentanți: N. Lützenrath, U. Rademacher, C. Fürsen și M. Minkner, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: A. Crawcour și D. Hanf, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Christoph Michael Crone (Krefeld, Germania) (reprezentanți: M. van Maele și H.-Y. Cho, avocați)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi a EUIPO din 14 martie 2018 (cauza R 1100/2017-1) privind o procedură de opoziție între Aldi și domnul Crone

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea.

                  2)

                     Obligă Aldi GmbH & Co. KG la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 285, 13.8.2018.


title: Cauza T-389/18: Hotărârea Tribunalului din 20 iunie 2019 — Nonnemacher/EUIPO — Ingram (WKU) („Marcă a Uniunii Europene — Procedură de declarare a nulității — Marca Uniunii Europene verbală WKU — Mărci ale Uniunii Europene verbale anterioare WKA — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b)și articolul 60 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (UE) 2017/1001 — Lipsă a limitării drepturilor ca urmare a toleranței — Articolul 61 alineatul (1) din Regulamentul 2017/1001”)

text:
               9.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 305/51

      Hotărârea Tribunalului din 20 iunie 2019 — Nonnemacher/EUIPO — Ingram (WKU)
      (Cauza T-389/18) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulității - Marca Uniunii Europene verbală WKU - Mărci ale Uniunii Europene verbale anterioare WKA - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b)și articolul 60 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (UE) 2017/1001 - Lipsă a limitării drepturilor ca urmare a toleranței - Articolul 61 alineatul (1) din Regulamentul 2017/1001”)
      (2019/C 305/61)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamant: Klaus Nonnemacher (Karlsruhe, Germania) (reprezentant: C. Zierhut, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: D. Walicka, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Paul Ingram (Birmingham, Regatul Unit) (reprezentant: A. Haberl, avocat)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 17 aprilie 2018 (cauza R 399/2017-1) privind o procedură de declarare a nulității între domnii Ingram și Nonnemacher

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea.

                  2)

                     Îl obligă pe domnul Klaus Nonnemacher la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 285, 13.8.2018.


title: Cauza T-390/18: Hotărârea Tribunalului din 20 iunie 2019 — Nonnemacher/EUIPO — Ingram (WKU WORLD KICKBOXING AND KARATE UNION) („Marcă a Uniunii Europene — Procedură de declarare a nulității — Marca Uniunii Europene figurativă WKU WORLD KICKBOXING AND KARATE UNION — Mărci ale Uniunii Europene verbale anterioare WKA — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b)și articolul 60 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (UE) 2017/1001 — Lipsă a limitării drepturilor ca urmare a toleranței — Articolul 61 alineatul (1) din Regulamentul 2017/1001”)

text:
               9.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 305/52

      Hotărârea Tribunalului din 20 iunie 2019 — Nonnemacher/EUIPO — Ingram (WKU WORLD KICKBOXING AND KARATE UNION)
      (Cauza T-390/18) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulității - Marca Uniunii Europene figurativă WKU WORLD KICKBOXING AND KARATE UNION - Mărci ale Uniunii Europene verbale anterioare WKA - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b)și articolul 60 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (UE) 2017/1001 - Lipsă a limitării drepturilor ca urmare a toleranței - Articolul 61 alineatul (1) din Regulamentul 2017/1001”)
      (2019/C 305/62)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamant: Klaus Nonnemacher (Karlsruhe, Germania) (reprezentant: C. Zierhut, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: D. Walicka, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Paul Ingram (Birmingham, Regatul Unit) (reprezentant: A. Haberl, avocat)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 17 aprilie 2018 (cauza R 409/2017-1) privind o procedură de declarare a nulității între domnii Ingram și Nonnemacher

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea.

                  2)

                     Îl obligă pe domnul Klaus Nonnemacher la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 285, 13.8.2018.


title: Cauza T-412/18: Hotărârea Tribunalului din 12 iulie 2019 — mobile.de/EUIPO — Droujestvo S Ogranichena Otgovornost „Rezon” (mobile.ro) („Marcă a Uniunii Europene — Procedură de declarare a nulității — Marca Uniunii Europene figurativă mobile.ro — Marca națională figurativă anterioară mobile — Utilizare serioasă a mărcii anterioare — Articolul 18 din Regulamentul (UE) 2017/1001 — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 2017/1001”)

text:
               9.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 305/53

      Hotărârea Tribunalului din 12 iulie 2019 — mobile.de/EUIPO — Droujestvo S Ogranichena Otgovornost „Rezon” (mobile.ro)
      (Cauza T-412/18) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulității - Marca Uniunii Europene figurativă mobile.ro - Marca națională figurativă anterioară mobile - Utilizare serioasă a mărcii anterioare - Articolul 18 din Regulamentul (UE) 2017/1001 - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 2017/1001”)
      (2019/C 305/63)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: mobile.de GmbH (Dreilinden, Germania) (reprezentant: T. Lührig, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: J. Crespo Carrillo și H. O’Neill, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Droujestvo S Ogranichena Otgovornost „Rezon” (Sofia, Bulgaria) (reprezentanți: M. Yordanova-Harizanova și V. Grigorova, avocați)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 29 martie 2018 (cauza R 111/2015-1) privind o procedură de declarare a nulității între Droujestvo S Ogranichena Otgovornost „Rezon” și mobile.de

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea.

                  2)

                     mobile.de GmbH suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile efectuate de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) și de Droujestvo S Ogranichena Otgovornost „Rezon”.

         (1)  JO C 294, 20.8.2018.


title: Cauza T-467/18: Hotărârea Tribunalului din 12 iulie 2019 — Audimas/EUIPO — Audi (AUDIMAS) („Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană — Marca figurativă AUDIMAS — Marca Uniunii Europene verbală anterioară AUDI — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)

text:
               9.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 305/53

      Hotărârea Tribunalului din 12 iulie 2019 — Audimas/EUIPO — Audi (AUDIMAS)
      (Cauza T-467/18) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană - Marca figurativă AUDIMAS - Marca Uniunii Europene verbală anterioară AUDI - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)
      (2019/C 305/64)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Audimas AB (Kaunas, Lituania) (reprezentant: G. Domkutė-Lukauskienė, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: D. Walicka, agent)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 22 mai 2018 (cauza R 2425/2017-2) privind o procedură de opoziție între Audi și Audimas

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea.

                  2)

                     Obligă Audimas AB la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 341, 24.9.2018.


title: Cauza T-472/19: Acțiune introdusă la 9 iulie 2019 — BASF/Comisia

text:
               9.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 305/56

      Acțiune introdusă la 9 iulie 2019 — BASF/Comisia
      (Cauza T-472/19)
      (2019/C 305/67)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: BASF AS (Oslo, Norvegia) (reprezentanți: E. Wright, Barrister-at-law, A. Rusanov și H. Boland, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  Anularea în totalitate, în măsura în care o afectează pe reclamantă, a Deciziei de punere în aplicare C(2019) 4336 final a Comisiei din 6 iunie 2019 privind, în cadrul articolului 31 din Directiva 2001/83/CE a Parlamentului European și a Consiliului, autorizațiile de introducere pe piață a medicamentelor de uz uman care conțin esteri etilici ai acidului omega-3 pentru administrare orală în prevenția secundară după infarctul miocardic

                  —

                  obligarea reclamantei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

                  1.

                  Primul motiv întemeiat pe faptul că decizia atacată este lipsită de temei juridic valid.

                              —

                              Reclamanta susține că prin adoptarea deciziei atacate, Comisia Europeană nu a respectat și nu a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 116 din Directiva 2001/83/CE (1);

                              —

                              Mai concret, reclamanta afirmă că pârâta nu a demonstrat că medicamentul Omacor este nociv, lipsit de eficacitate terapeutică, că raportul dintre riscuri și beneficii nu este favorabil sau că compoziția calitativă și cantitativă nu corespunde datelor declarate.

                              —

                              În continuare se arată că decizia atacată nu ține seama de principiul stabilit în jurisprudența Curții potrivit căruia raportul favorabil dintre riscuri și eficacitatea Omacor este prezumat, iar Comisia Europeană este cea care trebuie să demonstreze că datele clinice sprijină răsturnarea acestei prezumții.

                  2.

                  Al doilea motiv întemeiat pe faptul că prin adoptarea deciziei atacate, pârâta nu a respectat principiul general al proporționalități din dreptul Uniunii Europene.

                              —

                              În cadrul acestui motiv, se susține din nou că pârâta nu a demonstrat că Omacor este lipsit de eficacitate terapeutică sau că raportul dintre riscuri și beneficii în cazul Omacor nu mai este favorabil. În plus, reclamanta susține că în mod vădit decizia atacată nu respectă principiul proporționalității.

                              —

                              Chiar dacă, quod non, ar fi existat preocupări majore privind eficacitatea sau raportul dintre riscuri și beneficii în cazul Omacor, pârâta ar fi trebuit să aibă în vedere măsuri care să vizeze aceste preocupări și care sunt mai puțin restrictive decât decizia atacată.

         (1)  Directiva 2001/83/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 noiembrie 2001 de instituire a unui cod comunitar cu privire la medicamentele de uz uman (JO 2001 L 311, p. 67, Ediție specială 13/vol. 33, p. 3).


title: Cauza T-481/19: Acțiune introdusă la 8 iulie 2019 — Portigon/SRB

text:
               9.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 305/59

      Acțiune introdusă la 8 iulie 2019 — Portigon/SRB
      (Cauza T-481/19)
      (2019/C 305/70)
      Limba de procedură: germană

         Părțile:

         Reclamantă: Portigon AG (Düsseldorf, Germania) (reprezentanți: D. Bliesener, V. Jungkind și F. Geber, avocați)

         Pârât: Comitetul unic de rezoluție (SRB)

         Concluziile:

      Reclamanta solicită:

                  —

                  anularea deciziei pârâtului din 16 aprilie 2019 cu privire la calculul contribuțiilor ex ante la Fondul unic de rezoluție pentru anul 2019 (nr. SRB/ES/SRF/2019/10), în măsura în care această decizie privește reclamanta;

                  —

                  suspendarea procedurii în conformitate cu articolul 69 literele (c) și (d) din Regulamentul de procedură al Tribunalului, până la soluționarea definitivă sau încetarea în alt mod a cauzelor T-365/16, T-420-17 și T-413/18;

                  —

                  obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și argumentele principale

      În susținerea cererii sale, reclamanta invocă opt motive:

                  1.

                  Primul motiv: încălcarea articolului 70 alineatul (2) primul, al doilea și al treilea paragraf din Regulamentul (UE) nr. 806/2014 (1) în coroborare cu articolul 8 alineatul (1) litera (d) din Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2015/81 (2), al articolului 103 alineatul (7) din Directiva 2014/59/UE (3) și al articolului 114 TFUE

                              —

                              Pârâtul ar fi supus reclamanta în mod neîntemeiat obligației de contribuție, întrucât Regulamentul (UE) nr. 806/2014 și Directiva 2014/59/UE nu ar prevedea nicio obligație de contribuție pentru instituțiile de credit aflate în proces de rezoluție. Articolul 114 TFUE ar interzice perceperea contribuției de la instituții cum este cea a reclamantei.

                              —

                              Legiuitorul nu ar fi trebuit să-și întemeieze obligația de contribuție pe articolul 114 TFUE, din cauza lipsei de legătură cu piața internă. Normele de contribuție armonizate la nivelul Uniunii nu ar facilita nici exercitarea libertăților fundamentale, nici nu ar înlătura denaturările semnificative ale concurenței în legătură cu instituțiile care se retrag de pe piață.

                              —

                              Pârâtul ar fi supus reclamanta în mod neîntemeiat obligației de contribuție, dat fiind că instituția nu ar fi fost expusă la risc, o rezoluție conform Regulamentului (UE) nr. 806/2014 fiind exclusă, iar instituția nefiind una semnificativă pentru stabilitatea sistemului financiar.

                              —

                              Reclamanta nu ar derula operațiuni noi din 2012 și s-ar afla în rezoluție ca urmare a unei decizii de acordare a unui ajutor de stat a Comisiei. Aceasta deține cea mai mare parte din obligațiile sale rămase în calitate de fiduciar pentru o altă entitate.

                              —

                              Regulamentul delegat (UE) 2015/63 (4) ar încălca articolul 114 TFUE, precum și articolul 103 alineatul (7) din Directiva 2014/59/UE ca act esențial de reglementare a calculului contribuției [articolul 290 alineatul (1) al doilea paragraf TFUE].

                  2.

                  Al doilea motiv: încălcarea articolului 41 alineatul (2) litera (c) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (denumită în continuare „carta”), întrucât procedura de calcul nu ar permite motivarea completă a deciziei atacate. În măsura în care calculul ar fi bazat pe Regulamentul delegat (UE) 2015/63, acesta ar fi inaplicabil.

                  3.

                  Al treilea motiv: încălcarea articolelor 16 și 20 din cartă întrucât, ca urmare a situației speciale a reclamantei, decizia atacată ar încălca principiul general al egalității de tratament. În plus, decizia atacată afectează în mod disproporționat libertatea de a desfășura o activitate comercială.

                  4.

                  Al patrulea motiv (în subsidiar): încălcarea articolului 70 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 806/2014 în coroborare cu articolul 103 alineatul (7) din Directiva 2014/59/UE, întrucât pârâtul ar fi trebuit să excludă obligațiile fără risc dintre obligațiile relevante la calcularea cuantumului contribuției

                  5.

                  Al cincilea motiv (în subsidiar): încălcarea articolului 70 alineatul (6) din Regulamentul (UE) nr. 806/2014 în coroborare cu articolul 5 alineatele (3) și (4) din Regulamentul delegat (UE) 2015/63, întrucât pârâtul ar fi calculat contribuțiile reclamantei în mod neîntemeiat pe baza valorii brute a contractelor derivate.

                  6.

                  Al șaselea motiv (în subsidiar): încălcarea articolului 70 alineatul (6) din Regulamentul (UE) nr. 806/2014 în coroborare cu articolul 6 alineatul (8) litera (a) din Regulamentul delegat (UE) 2015/63, întrucât pârâtul ar fi considerat în mod neîntemeiat reclamanta drept o instituție de credit în proces de reorganizare.

                  7.

                  Al șaptelea motiv: încălcarea articolului 41 alineatul (1) și alineatul (2) litera (a) din cartă, întrucât pârâtul ar fi trebuit să audieze reclamanta înainte de adoptarea deciziei atacate

                  8.

                  Al optulea motiv: încălcarea articolului 41 alineatul (1) și alineatul (2) litera (c) din cartă, precum și a articolului 296 al doilea paragraf TFUE, întrucât pârâtul ar fi motivat insuficient decizia atacată.

         (1)  Regulamentul (UE) nr. 806/2014 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 iulie 2014 de stabilire a unor norme uniforme și a unei proceduri uniforme de rezoluție a instituțiilor de credit și a anumitor firme de investiții în cadrul unui mecanism unic de rezoluție și al unui fond unic de rezoluție și de modificare a Regulamentului (UE) nr. 1093/2010 (JO 2014, L 225, p. 1).

         (2)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2015/81 al Consiliului din 19 decembrie 2014 de stabilire a condițiilor uniforme de aplicare a Regulamentului (UE) nr. 806/2014 al Parlamentului European și al Consiliului în ceea ce privește contribuțiile ex ante la Fondul unic de rezoluție (JO 2015, L 15, p. 1).

         (3)  Directiva 2014/59/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 mai 2014 de instituire a unui cadru pentru redresarea și rezoluția instituțiilor de credit și a firmelor de investiții și de modificare a Directivei 82/891/CEE a Consiliului și a Directivelor 2001/24/CE, 2002/47/CE, 2004/25/CE, 2005/56/CE, 2007/36/CE, 2011/35/UE, 2012/30/UE și 2013/36/UE ale Parlamentului European și ale Consiliului, precum și a Regulamentelor (UE) nr. 1093/2010 și (UE) nr. 648/2012 ale Parlamentului European și ale Consiliului (JO 2014, L 173, p. 190).

         (4)  Regulamentul delegat (UE) 2015/63 al Comisiei din 21 octombrie 2014 de completare a Directivei 2014/59/UE a Parlamentului European și a Consiliului în ceea ce privește contribuțiile ex ante la mecanismele de finanțare a rezoluției (JO 2015, L 11, p. 44).


title: Cauza T-510/19: Acțiune introdusă la 17 iulie 2019 — Puma/EUIPO — Gemma Group (Reprezentarea unui animal în salt)

text:
               30.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/61

      Acțiune introdusă la 17 iulie 2019 — Puma/EUIPO — Gemma Group (Reprezentarea unui animal în salt)
      (Cauza T-510/19)
      (2019/C 328/70)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Puma SE (Herzogenaurach, Germania) (reprezentant: P. González-Bueno Catalán de Ocón, lawyer)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Gemma Group Srl (Cerasolo Ausa, Italia)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Marca în litigiu: cererea de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative reprezentând un animal în salt — cererea de înregistrare nr. 11 573 474

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 30 aprilie 2019 în cauza R 2057/2018-4

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO și a GEMMA GROUP S.r.l. la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza C-487/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Najwyższy (Polonia) la 26 iunie 2019 – W.Ż.

text:
               7.10.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 337/4

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Najwyższy (Polonia) la 26 iunie 2019 – W.Ż.
      (Cauza C-487/19)
      (2019/C 337/04)
      Limba de procedură: polona

         Instanța de trimitere

      Sąd Najwyższy (Polonia)

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: W.Ż.

         Pârâți: Prokurator Generalny zastępowany przez Prokuraturę Krajową, Rzecznik Praw Obywatelskich

         Întrebarea preliminară

      Articolul 2, articolul 6 alineatele (1) și (3), precum și articolul 19 alineatul (1) al doilea paragraf [TUE] coroborate cu articolul 47 [din Carta drepturilor fundamentale] și cu articolul 267 [TFUE] trebuie interpretate în sensul că nu reprezintă o instanță independentă și imparțială, constituită în prealabil prin lege, în sensul dreptului Uniunii, o instanță care judecă în complet de judecător unic, care a fost numit în funcția de judecător cu încălcarea vădită a dispozițiilor legale din statul membru referitoare la numirea în funcție a judecătorilor, încălcare constând în special în numirea în funcția de judecător în pofida contestării, anterior acestei numiri, la instanța națională competentă (Naczelny Sąd Administracyjny, Curtea Administrativă Supremă) a deciziei organismului național (Krajowa Rada Sądownictwa, Consiliul Național al Magistraturii) privind propunerea de numire în funcția de judecător a acestei persoane și în pofida faptului că s-a dispus suspendarea executării acestei decizii în conformitate cu dreptul național, precum și a faptului că procedura desfășurată în fața instanței naționale competente (Curtea Administrativă Supremă) nu se încheiase anterior notificării decretului de numire în funcție?


title: Cauza C-508/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Najwyższy (Polonia) la 3 iulie 2019 – M.F./J.M.

text:
               7.10.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 337/6

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Najwyższy (Polonia) la 3 iulie 2019 – M.F./J.M.
      (Cauza C-508/19)
      (2019/C 337/07)
      Limba de procedură: polona

         Instanța de trimitere

      Sąd Najwyższy

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: M.F.

         Pârât: J.M.

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 19 alineatul (1) al doilea paragraf, articolul 2, articolul 4 alineatul (3) și articolul 6 alineatul (3) TUE coroborate cu articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale, precum și cu articolul 267 al treilea paragraf TFUE trebuie interpretate în sensul că o instanță de ultim grad de jurisdicție a unui stat membru se poate pronunța în cadrul unei proceduri privind constatarea inexistenței unui raport de serviciu cu privire la faptul că nu este judecător persoana căreia i-a fost emis un act de numire într-o funcție de judecător la această instanță, eliberat în temeiul unor norme care încalcă principiul protecției jurisdicționale efective sau într-un mod neconform cu acest principiu, atunci când verificarea acestei chestiuni de către o instanță înaintea emiterii actului respectiv este împiedicată în mod deliberat?

                  2)

                  Articolul 19 alineatul (1) al doilea paragraf, articolul 2 și articolul 4 alineatul (3) TUE, precum și articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale coroborate cu articolul 267 TFUE trebuie interpretate în sensul că se încalcă principiul protecției jurisdicționale efective atunci când este emis un act de numire într-o funcție de judecător, după ce o instanță națională a adresat o întrebare preliminară privind interpretarea dreptului Uniunii de al cărei răspuns depinde dacă normele naționale a căror aplicare a permis emiterea acestui act pot fi considerate compatibile cu dreptul Uniunii?

                  3)

                  Articolul 19 alineatul (1) al doilea paragraf, articolul 2, articolul 4 alineatul (3) și articolul 6 alineatul (3) TUE, precum și articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale trebuie interpretate în sensul că principiul protecției jurisdicționale efective este încălcat prin faptul că nu este asigurat dreptul de acces la o instanță judecătorească atunci când documentul oficial privind numirea într-o funcție de judecător la o instanță a unui stat membru a fost emis în urma unei proceduri de numire efectuate cu încălcarea reglementărilor naționale ale acestui stat membru?

                  4)

                  Articolul 19 alineatul (1) al doilea paragraf, articolul 2 și articolul 4 alineatul (3) TUE, precum și articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale coroborate cu articolul 267 al treilea paragraf TFUE trebuie interpretate în sensul că principiul protecției jurisdicționale efective este încălcat prin faptul că legiuitorul național a creat în cadrul instanței de ultim grad de jurisdicție a statului membru o unitate organizațională care nu este o instanță în sensul dreptului Uniunii?

                  5)

                  Articolul 19 alineatul (1) al doilea paragraf, articolul 2 și articolul 4 alineatul (3) TUE, precum și articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale coroborate cu articolul 267 al treilea paragraf TFUE trebuie interpretate în sensul că decizia dacă o persoană căreia i-a fost emis un act de numire într-o funcție de judecător la o instanță de ultim grad de jurisdicție a unui stat membru, se află într-un raport de serviciu și are statut de judecător, nu poate fi luată de o unitate organizațională competentă în temeiul dreptului național, în care persoana în cauză este numită, compusă exclusiv din persoane ale căror acte de numire sunt afectate de erorile menționate la întrebările 2) - 4) și, din acest motiv, nu este o instanță în sensul dreptului Uniunii, ci de o altă unitate organizațională a acestei instanțe care îndeplinește cerințele dreptului Uniunii privind instanțele?


title: Cauza C-566/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Cour d'appel (Luxemburg) la 25 iulie 2019 – Parquet général du Grand-Duché de Luxembourg/JR

text:
               7.10.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 337/8

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Cour d'appel (Luxemburg) la 25 iulie 2019 – Parquet général du Grand-Duché de Luxembourg/JR
      (Cauza C-566/19)
      (2019/C 337/09)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Cour d'appel

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: Parquet général du Grand-Duché de Luxembourg

         Pârât: JR

         Întrebarea preliminară

      Ministerul Public francez de pe lângă instanța de instrucție sau de judecată, competent în Franța în temeiul dreptului acestui stat să emită un mandat de arestare european, poate fi considerat o autoritate judiciară emitentă, în sensul autonom vizat la articolul 6 alineatul (1) din Decizia-cadru nr. 2002/584/JAI a Consiliului din 13 iunie 2002 (1), în ipoteza în care acesta trebuie să controleze respectarea condițiilor necesare pentru emiterea unui mandat european de arestare și să examineze caracterul proporțional al acesteia având în vedere circumstanțele din dosarul penal, fiind în același timp autoritatea responsabilă cu efectuarea urmăririi penale în aceeași cauză?

         (1)  Decizia-cadru a Consiliului din 13 iunie 2002 privind mandatul european de arestare și procedurile de predare între statele membre (JO 2002, L 190, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 6, p. 3)


title: Cauza T-540/19: Acțiune introdusă la 30 iulie 2019 – Sharif/Consiliul

text:
               7.10.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 337/9

      Acțiune introdusă la 30 iulie 2019 – Sharif/Consiliul
      (Cauza T-540/19)
      (2019/C 337/10)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Ammar Sharif (Damasc, Siria) (reprezentanți: J.-P. Buyle și L. Cloquet, avocați)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei (PESC) 2019/806 a Consiliului din 17 mai 2019 de modificare a Deciziei 2013/255/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei, în ceea ce îl privește pe reclamant;

                  —

                  anularea Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2019/798 al Consiliului din 17 mai 2019 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 36/2012 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria, în ceea ce îl privește pe reclamant;

                  —

                  obligarea Consiliului la plata tuturor cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate de reclamant.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă două motive.

                  1.

                  Primul motiv întemeiat pe o eroare vădită de apreciere a situației de fapt. Reclamantul apreciază că Consiliul a săvârșit o eroare vădită de apreciere atunci când a justificat măsurile luate împotriva sa prin motivul că el ar fi un „om de afaceri influent care își desfășoară activitățile în Siria”, în sensul articolului 27 alineatul (2) litera (a) și al articolului 28 alineatul (2) litera (a) din Decizia 2013/255/PESC. Reclamantul contestă calificarea drept„om de afaceri influent”și prezumția refragabilă a unei legături cu regimul sirian care rezultă din actele atacate. Reclamantul susține că nu are nicio legătură cu regimul sirian.
                  În plus, conform articolului 27 alineatul (3) și articolului 28 alineatul (3) din Decizia 2013/255/PESC, reclamantul răstoarnă prezumția refragabilă prevăzută la articolul 27 alineatul (2) litera (a) și la articolul 28 alineatul (2) litera (a) din această decizie, demonstrând în mod spontan că (i) nu este sau nu mai este în legătură cu regimul sirian, (ii) că nu exercită o influență asupra acestuia și (iii) că nu constituie un risc real de evitare a măsurilor restrictive luate de Consiliu având în vedere situația din Siria.
                  Potrivit reclamantului, întrucât nu ține seama de răsturnarea acestei prezumții, Consiliul continuă să săvârșească o eroare vădită de apreciere a situației de fapt.

                  2.

                  Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea disproporționată a dreptului de proprietate și a dreptului de a desfășura o activitate profesională. Reclamantul consideră că prin sancțiunile adoptate Consiliul a adus atingere în mod inevitabil dreptului său de proprietate, precum și dreptului său de a-și desfășura activitatea profesională, cu încălcarea Primului protocol adițional la Convenția pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale. Potrivit reclamantului, el nu poate fi împiedicat să beneficieze netulburat de bunurile sale și de libertatea sa economică, ceea ce constituie motivul pentru care măsurile atacate trebuie să fie anulate în ceea ce îl privește.


title: Cauza C-68/19 P: Recurs introdus la 29 ianuarie 2019 de Camomilla Srl împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) din 13 noiembrie 2018 în cauza T-44/17, Camomilla/EUIPO – CMT (CAMOMILLA)

text:
               28.10.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 363/3

      Recurs introdus la 29 ianuarie 2019 de Camomilla Srl împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) din 13 noiembrie 2018 în cauza T-44/17, Camomilla/EUIPO – CMT (CAMOMILLA)
      (Cauza C-68/19 P)
      (2019/C 363/05)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Recurentă: Camomilla Srl (reprezentanți: M. Mussi, H.G. Chiappetta, avvocati)

         Celelalte părți din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală, CMT Compagnia manifatture tessili Srl
      Prin ordonanța din 11 septembrie 2019, Curtea (Camera a șasea) a respins recursul ca fiind în parte vădit inadmisibil și în parte vădit nefondat și a obligat Camomilla Srl la plata propriilor cheltuieli de judecată.


title: Cauza C-98/19 P: Recurs introdus la 7 februarie 2019 de Comprojecto-Projetos e Construções, Lda, și alții împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a treia) din 13 decembrie 2018 în cauza T-493/19 P, Comprojecto-Projetos e Construções și alții/Portugalia

text:
               28.10.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 363/3

      Recurs introdus la 7 februarie 2019 de Comprojecto-Projetos e Construções, Lda, și alții împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a treia) din 13 decembrie 2018 în cauza T-493/19 P, Comprojecto-Projetos e Construções și alții/Portugalia
      (Cauza C-98/19 P)
      (2019/C 363/06)
      Limba de procedură: portugheza

         Părțile

         Recurenți: Comprojecto-Projetos e Construções, Lda, Paulo Eduardo Matos Gomes de Azevedo, Julião Maria Gomes de Azevedo, Isabel Maria Matos Gomes de Azevedo (reprezentant: M. A. Ribeiro, avocat)

         Cealaltă parte din procedură: Republica Portugheză
      Prin Ordonanța din 11 septembrie 2019, Curtea (Camera a șasea) a respins recursul ca fiind în parte vădit inadmisibil și în parte vădit nefondat.


title: Cauza C-375/19 P: Recurs introdus la 13 mai 2019 de Wirecard Technologies GmbH împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 13 martie 2019 în cauza T-297/18, Wirecard Technologies GmbH/EUIPO – Striatum Ventures

text:
               28.10.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 363/4

      Recurs introdus la 13 mai 2019 de Wirecard Technologies GmbH împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 13 martie 2019 în cauza T-297/18, Wirecard Technologies GmbH/EUIPO – Striatum Ventures
      (Cauza C-375/19 P)
      (2019/C 363/07)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: Wirecard Technologies GmbH (reprezentant: A. Bayer, Rechtsanwalt)

         Celelalte părți din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală, Striatum Ventures
      Prin Ordonanța din 10 septembrie 2019, Curtea (Camera de admitere în principiu a recursurilor) nu a admis recursul.


title: Cauza C-444/19 P: Recurs introdus la 11 iunie 2019 de Kiku GmbH împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 11 aprilie 2019 în cauza T-765/17, Kiku GmbH/Oficiul Comunitar pentru Soiuri de Plante (OCSP)

text:
               28.10.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 363/4

      Recurs introdus la 11 iunie 2019 de Kiku GmbH împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 11 aprilie 2019 în cauza T-765/17, Kiku GmbH/Oficiul Comunitar pentru Soiuri de Plante (OCSP)
      (Cauza C-444/19 P)
      (2019/C 363/08)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Recurentă: Kiku GmbH (reprezentanți: G. Würtenberger și R. Kunze, avocați)

         Celelalte părți din procedură: Oficiul Comunitar pentru Soiuri de Plante, Sächsisches Landesamt für Umwelt, Landwirtschaft und Geologie
      Prin Ordonanța din 16 septembrie 2019, Curtea (Camera de admitere în principiu a recursurilor) nu a admis recursul și a decis ca recurenta să suporte propriile cheltuieli de judecată.


title: Cauza C-503/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado Contencioso-Administrativo no 17 de Barcelona (Spania) la 2 iulie 2019 – UQ/Subdelegación del Gobierno en Barcelona

text:
               28.10.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 363/4

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado Contencioso-Administrativo no 17 de Barcelona (Spania) la 2 iulie 2019 – UQ/Subdelegación del Gobierno en Barcelona
      (Cauza C-503/19)
      (2019/C 363/09)
      Limba de procedură: spaniola

         Instanța de trimitere

      Juzgado Contencioso-Administrativo no 17 de Barcelona

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: UQ

         Pârâtă: Subdelegación del Gobierno en Barcelona

         Întrebările preliminare

                  1)

                  O interpretare efectuată de instanțele naționale conform căreia un antecedent penal de orice natură constituie un motiv suficient pentru a refuza accesul la statutul de rezident pe termen lung este conformă cu articolul 6 alineatul (1) și cu articolul 17 din Directiva 2003/109 (1)?

                  2)

                  Instanța națională trebuie să ia în considerare, în afară de existența antecedentelor penale, alți factori, precum gravitatea și durata pedepsei, pericolul pe care îl reprezintă solicitantul pentru societate, durata șederii sale legale anterioare și legăturile pe care le are cu țara, fiind necesară o apreciere comună a tuturor acestor elemente?

                  3)

                  Articolul 6 alineatul (1) din directivă trebuie interpretat în sensul că se opune ca o lege națională să permită refuzul pentru motive de ordine publică sau de securitate publică de a acorda statutul de rezident pe termen lung în temeiul articolului 4 fără să stabilească criteriile de apreciere prevăzute la articolul 6 alienatul (1) și la articolul 17?

                  4)

                  Articolul 6 alineatul (1) și articolul 17 din Directiva 2003/109 trebuie interpretate în sensul că, în conformitate cu jurisprudența Curții privind efectul vertical rezultat din directive, instanța națională are dreptul și poate aplica în mod direct dispozițiile articolului 6 alineatul (1) și ale articolului 17 pentru a aprecia existența unor antecedente penale în lumina gravității lor, a duratei pedepsei și a pericolului pe care îl reprezintă solicitantul?

                  5)

                  Dreptul Uniunii, în special dreptul de beneficia de statutul de rezident pe termen lung, precum și principiile clarității, transparenței și inteligibilității trebuie interpretate în sensul că se opun unei interpretări de către instanțele spaniole a articolelor 147-149 din Decretul regal nr. 557/2011 și a articolului 32 din Legea organică nr. 4/2000, conform căreia pot reprezenta motive de refuz al acordării statutului de rezident pe termen lung motivele de ordine publică și de securitate publică, în pofida faptului că dispozițiile respective nu stabilesc în mod clar și transparent faptul că acestea constituie motive de refuz?

                  6)

                  O normă națională și interpretarea realizată de instanțe cu privire la aceasta, în temeiul căreia se împiedică accesul la statutul de rezident pe termen lung și se facilitează cel de rezident temporar este conformă cu principiul efectului util al Directivei 2003/109, în special cu articolul 6 alineatul (1)?

         (1)  Directiva 2003/109/CE a Consiliului din 25 noiembrie 2003 privind statutul resortisanților țărilor terțe care sunt rezidenți pe termen lung (JO 2004, L 16, p. 44, Ediție specială 19/vol. 6, p. 225).


title: Cauza C-504/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Supremo (Spania) la 2 iulie 2019 – Banco de Portugal, Fondo de Resolución și Novo Banco, S.A./VR

text:
               28.10.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 363/5

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Supremo (Spania) la 2 iulie 2019 – Banco de Portugal, Fondo de Resolución și Novo Banco, S.A./VR
      (Cauza C-504/19)
      (2019/C 363/10)
      Limba de procedură: spaniola

         Instanța de trimitere

      Tribunal Supremo

         Părțile din procedura principală

         Recurenți: Banco de Portugal, Fondo de Resolución și Novo Banco, S.A.

         Intimată: VR

         Întrebarea preliminară

      O interpretare a articolului 3 alineatul (2) din Directiva 2001/24/CE (1), care presupune recunoașterea efectelor, în procedurile judiciare pe rol din alte state membre, fără alte formalități, ale unei decizii a autorității administrative competente din statul de origine care are drept scop modificarea cu efecte retroactive a cadrului juridic existent la momentul inițierii litigiului și care implică privarea de eficacitate a hotărârilor judecătorești care nu respectă prevederile noii decizii este compatibilă cu dreptul fundamental la o cale de atac efectivă, consacrat la articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, cu principiul statului de drept prevăzut la articolul 2 din Tratatul Uniunii Europene și cu principiul general al securității juridice?

         (1)  Directiva 2001/24/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 4 aprilie 2001 privind reorganizarea și lichidarea instituțiilor de credit (JO 2001, L 125, p. 15, Ediție specială, 06/vol. 4, p. 32).


title: Cauza C-521/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Spania) la 8 iulie 2019 – CB/Tribunal Económico Administrativo Regional de Galicia

text:
               28.10.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 363/6

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Spania) la 8 iulie 2019 – CB/Tribunal Económico Administrativo Regional de Galicia
      (Cauza C-521/19)
      (2019/C 363/11)
      Limba de procedură: spaniola

         Instanța de trimitere

      Tribunal Superior de Justicia de Galicia

         Părțile din procedura principală

         Recurent: CB

         Intimat: Tribunal Económico Administrativo Regional de Galicia

         Întrebarea preliminară

      Articolele 73 și 78 din Directiva privind TVA-ul (1), în lumina principiilor neutralității și interdicției fraudei fiscale, a abuzului de drept și a denaturării nelegale a concurenței, trebuie interpretate în sensul că se opun unei legislații naționale, și jurisprudenței care o interpretează, potrivit căreia, în cazul în care administrația fiscală descoperă operațiuni ascunse supuse TVA-ului și nefacturate, trebuie să se considere că TVA-ul este inclus în prețul convenit de părți pentru operațiunile respective?
      Prin urmare, este posibil, în situațiile de FRAUDĂ în care operațiunea a fost ascunsă administrației fiscale, să se considere, astfel cum se poate deduce din Hotărârea Curții din 28 iunie 2016, Astone (C-332/15 (2)), din Hotărârea Curții din 5 octombrie 2016, Marinova (C-576/15 (3)) și din Hotărârea Curții din 7 martie 2018, Dobre (4) (C-159/17, EU:C:2018:161), că sumele oferite și primite nu includ TVA-ul, în vederea emiterii unei decizii de impunere corecte și a aplicării sancțiunii corespunzătoare?

         (1)  Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO 2006, L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7).

         (2)  Hotărârea din 28 iulie 2016, Astone (C-332/15, EU:C:2016:614).

         (3)  Hotărârea din 5 octombrie 2016, Maya Marinova (C-576/15, EU:C:2016:740).

         (4)  Hotărârea din 7 martie 2018, Dobre (C-159/17, EU:C:2018:161).


title: Cauza C-524/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 2 de Nules (Spania) la 9 iulie 2019 – Investcapital Ltd/FE

text:
               28.10.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 363/7

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 2 de Nules (Spania) la 9 iulie 2019 – Investcapital Ltd/FE
      (Cauza C-524/19)
      (2019/C 363/12)
      Limba de procedură: spaniola

         Instanța de trimitere

      Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 2 de Nules

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Investcapital Ltd

         Pârât: FE

         Întrebarea preliminară

      Articolul 7 din Regulamentul nr. 1896/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 12 decembrie 2006 (1) trebuie interpretat în sensul că nu se opune, în procedurile europene de somație de plată desfășurate în conformitate cu acesta, efectuării unui control din oficiu de către instanțe cu privire la clauzele abuzive care pot exista în contractul din care ia naștere creanța în conformitate cu articolul 7 din Directiva 93/13/CEE a Consiliului privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii și cu utilizatorii (2), în special în cazul în care, în vederea realizării controlului respectiv, instanța națională trebuie să examineze în prealabil contractul?

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 1896/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 12 decembrie 2006 de instituire a unei proceduri europene de somație de plată (JO 2006, L 399, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 9, p. 108).

         (2)  Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii (JO 1993, L 95, p. 29, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 273).


title: Cauza C-568/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Spania) la 25 iulie 2019 – MO/Subdelegación del Gobierno en Toledo

text:
               28.10.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 363/7

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Spania) la 25 iulie 2019 – MO/Subdelegación del Gobierno en Toledo
      (Cauza C-568/19)
      (2019/C 363/13)
      Limba de procedură: spaniola

         Instanța de trimitere

      Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha

         Părțile din procedura principală

         Recurentă: MO

         Pârâtă: Subdelegación del Gobierno en Toledo

         Întrebarea preliminară

      Este compatibilă cu jurisprudența Curții de Justiție a Uniunii Europene referitoare la limitele efectului direct al directivelor, interpretarea Hotărârii Curții din 23 aprilie 2015 (cauza C-38/14, Zaizoune (1)) în sensul că administrația și instanțele spaniole pot aplica în mod direct Directiva 2008/115/CE (2)
         în detrimentul resortisantului statului terț, cu omiterea și neaplicarea unor norme interne mai favorabile în ceea ce privește sancțiunile, cu agravarea răspunderii sale în materie de sancțiuni și cu posibila omitere a principiului legalității în materie penală, iar soluționarea problemei neadaptării reglementării spaniole la directivă nu trebuie realizată pe această cale, ci prin intermediul unei reforme legale sau al căilor prevăzute de dreptul [Uniunii] pentru a impune unui stat transpunerea corespunzătoare a directivelor?

         (1)  Hotărârea din 23 aprilie 2015, Zaizoune (C-38/14, EU:C:2015:260).

         (2)  Directiva 2008/115/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 2008 privind standardele și procedurile comune aplicabile în statele membre pentru returnarea resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală (JO 2008, L 348, p. 98).


title: Cauza C-592/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 5 de Barcelona (Spania) la 2 august 2019 – SI/Subdelegación del Gobierno en Barcelona

text:
               28.10.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 363/8

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 5 de Barcelona (Spania) la 2 august 2019 – SI/Subdelegación del Gobierno en Barcelona
      (Cauza C-592/19)
      (2019/C 363/14)
      Limba de procedură: spaniola

         Instanța de trimitere

      Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 5 de Barcelona

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: SI

         Pârâtă: Subdelegación del Gobierno en Barcelona

         Întrebarea preliminară

      Articolul 4 și articolul 6 alineatul (1) din Directiva 2003/109/CE (1) trebuie interpretate în sensul că un antecedent penal de orice natură constituie un motiv suficient pentru a refuza accesul la statutul de rezident pe termen lung, fără a fi necesar să se aprecieze durata șederii și existența unor legături cu țara de reședință?

         (1)  Directiva 2003/109/CE a Consiliului din 25 noiembrie 2003 privind statutul resortisanților țărilor terțe care sunt rezidenți pe termen lung (JO 2004, L 16, p. 44, Ediție specială, 19/vol. 6, p. 225).


title: Cauza C-598/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Superior de Justicia del País Vasco (Spania) la 6 august 2019 – Confederación Nacional de Centros Especiales de Empleo (CONACEE)/Diputación Foral de Guipúzcoa

text:
               28.10.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 363/9

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Superior de Justicia del País Vasco (Spania) la 6 august 2019 – Confederación Nacional de Centros Especiales de Empleo (CONACEE)/Diputación Foral de Guipúzcoa
      (Cauza C-598/19)
      (2019/C 363/15)
      Limba de procedură: spaniola

         Instanța de trimitere

      Tribunal Superior de Justicia del País Vasco

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Confederación Nacional de Centros Especiales de Empleo (CONACEE)

         Pârâtă: Diputación Foral de Guipúzcoa

         Întrebarea preliminară

      Articolul 20 din Directiva 2014/24/UE (1) privind achizițiile publice trebuie interpretat în sensul că domeniul de aplicare subiectiv al contractelor rezervate prevăzute la acest articol nu poate fi definit în termeni care, prin stabilirea unor cerințe suplimentare referitoare la înființarea, la natura și la scopurile entităților respective, la activitatea desfășurată de acestea sau la investițiilor lor sau a unor cerințe de altă natură, exclud din domeniul său de aplicare întreprinderile sau operatorii economici care dovedesc că îndeplinesc cerința ca cel puțin 30 % din angajații lor să fie persoane cu dizabilități și care urmăresc scopul sau obiectivul privind integrarea socială și profesională a persoanelor respective?

         (1)  Directiva 2014/24/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2014 privind achizițiile publice și de abrogare a Directivei 2004/18/CE (JO 2014, L 94, p. 65).


title: Cauza C-621/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Najvyšší súd Slovenskej republiky (Slovenia) la 20 august 2019 – Weindel Logistik Service SR spol. s r.o./Finančné riaditeľstvo Slovenskej republiky

text:
               28.10.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 363/9

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Najvyšší súd Slovenskej republiky (Slovenia) la 20 august 2019 – Weindel Logistik Service SR spol. s r.o./Finančné riaditeľstvo Slovenskej republiky
      (Cauza C-621/19)
      (2019/C 363/16)
      Limba de procedură: slovena

         Instanța de trimitere

      Najvyšší súd Slovenskej republiky

         Părțile din procedura principală

         Recurentă: Weindel Logistik Service SR spol. s r.o.

         Intimată: Finančné riaditeľstvo Slovenskej republiky

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 167 și articolul 168 litera (e) din Directiva 2006/112/CE (1) privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie interpretate în sensul că dreptul de deducere a taxei pe valoarea adăugată pe care persoana impozabilă are obligația să o plătească pentru bunurile importate este condiționat de dobândirea unui drept de proprietate asupra bunurilor importate sau a unui drept de a dispune de aceste bunuri ca un proprietar?

                  2)

                  Articolul 168 litera (e) din Directiva 2006/112/CE privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie interpretat în sensul că dreptul de deducere a taxei pe valoarea adăugată pe care persoana impozabilă are obligația să o plătească pentru bunurile importate ia naștere numai în cazul în care bunurile importate sunt utilizate în scopul operațiunilor taxabile ale persoanei impozabile sub forma vânzării acestor bunuri pe teritoriul național, a livrării către un alt stat membru sau a exportului către o țară terță?

                  3)

                  În aceste împrejurări, este îndeplinită condiția privind existența unei legături directe și imediate între bunurile achiziționate și operațiunile în aval și, mai precis, poate fi aplicată în speță interpretarea tradițională a dreptului de deducere întemeiată pe o legătură directă și imediată între bunurile achiziționate și operațiunile în aval în raport cu elemente de cost care nu au survenit cu privire la bunurile respective și, prin urmare, nu puteau fi reflectate în prețul prestației în aval?

         (1)  Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO 2006, L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 3)


title: Cauza C-676/19 P: Recurs introdus la 11 septembrie 2019 de Bruno Gollnisch împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 11 iulie 2019 în cauza T-95/18, Gollnisch/Parlamentul

text:
               28.10.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 363/12

      Recurs introdus la 11 septembrie 2019 de Bruno Gollnisch împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 11 iulie 2019 în cauza T-95/18, Gollnisch/Parlamentul
      (Cauza C-676/19 P)
      (2019/C 363/18)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Recurent: Bruno Gollnisch (reprezentant: B. Bonnefoy-Claudet, avocat)

         Celelalte părți din procedură: Parlamentul European, Consiliul Uniunii Europene

         Concluziile

                  —

                  Anularea hotărârii Tribunalului din 11 iulie 2019 (T-95/18);

                  —

                  trimiterea cauzei spre rejudecare la Tribunal;

                  —

                  acordarea în favoarea recurentului a sumei de 12 500 de euro cu titlu de cheltuieli de judecată;

                  —

                  obligarea Parlamentului la plata cheltuielilor de judecată.

            Recurentul solicită de asemenea Curții, în cazul admiterii recursului:

                  —

                  Evocarea fondului litigiului, în cazul în care Curtea se consideră suficient informată;

                  —

                  anularea Deciziei Biroului Parlamentului din 23 octombrie 2017;

                  —

                  admiterea concluziilor prezentate de recurent în primă instanță;

                  —

                  obligarea Parlamentului la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe o aplicare retroactivă in defavorem a jurisprudenței ulterioare cu scopul de a se constata inadmisibilitatea acțiunii
                  Pentru a respinge acțiunea, hotărârea atacată a aplicat retroactiv, în mod defavorabil și contrar legii o jurisprudență a Curții ulterioară introducerii acțiunii, în condițiile în care aceasta a fost descrisă în mod expres ca fiind admisibilă sub imperiul situației anterioare.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe refuzul aplicării articolului 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și a articolului 6 paragraful 1 din Convenția europeană a drepturilor omului
                  Tribunalul a înlăturat aplicarea acestor două articole în cadrul litigiului, în condițiile în care rezulta din articolul 52 din Cartă și din explicațiile pe marginea articolelor Cartei recunoscute în jurisprudența Curții că acestea erau pertinente.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe o interpretare greșită a jurisprudenței privind dreptul de a fi ascultat
                  Hotărârea atacată a invocat în mod eronat o hotărâre a Curții pentru a-i contesta recurentului dreptul la o audiere, în condițiile în care hotărârea respectivă nu privea decât intervenientele în cadrul unei proceduri specifice și de importanță minoră, care, de altfel, permitea audierea.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe o contradicție între motive și pe o încălcare a dreptului la apărare
                  Pentru a considera legal faptul că un document nu a fost transmis recurentului în cursul procedurii contencioase, Tribunalul i-a dat acestui document calificări contradictorii, având drept consecință o încălcare a dreptului la apărare.


title: Cauzele conectate T-313/15 și T-317/15: Ordonanța Tribunalului din 5 septembrie 2019 – Italia/Comisia („Regim lingvistic – Anunțuri de concursuri generale pentru recrutarea de administratori – Alegerea celei de a doua limbi dintre trei limbi – Regulamentul nr. 1 – Articolul 1d alineatul (1), articolul 27 și articolul 28 litera (f) din statut – Principiul nediscriminării – Proporționalitate – Acțiune în mod vădit fondată”)

text:
               28.10.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 363/13

      Ordonanța Tribunalului din 5 septembrie 2019 – Italia/Comisia
      (Cauzele conectate T-313/15 și T-317/15) (1)

      („Regim lingvistic - Anunțuri de concursuri generale pentru recrutarea de administratori - Alegerea celei de a doua limbi dintre trei limbi - Regulamentul nr. 1 - Articolul 1d alineatul (1), articolul 27 și articolul 28 litera (f) din statut - Principiul nediscriminării - Proporționalitate - Acțiune în mod vădit fondată”)
      (2019/C 363/19)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Reclamantă: Republica Italiană (reprezentanți: G. Palmieri, agent, asistat de P. Gentili, avvocato dello stato)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial J. Currall și G. Gattinara, ulterior G. Gattinara, F. Simonetti și D. Milanowska, agenți)

         Intervenient în susținerea reclamantei: Regatul Spaniei (reprezentant: M. J. García-Valdecasas Dorrego, agent)

         Obiectul

      În cauza T-313/15, cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și prin care se urmărește anularea Anunțului de concurs general EPSO/AD/301/15 în vederea constituirii unei liste de rezervă de administratori (AD 5) (JO 2015, C 92 A, p. 1) și, în cauza T-317/15, cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și prin care se urmărește anularea Anunțului de concurs general EPSO/AD/302/15 în vederea constituirii unei liste de rezervă de administratori în domeniul auditului (AD 5) (JO 2015, C 99 A, p. 1)

         Dispozitivul

                  1)

                     Conexează cauzele T-313/15 și T-317/15 în vederea pronunțării prezentei ordonanțe.

                  2)

                     Anulează Anunțul de concurs general EPSO/AD/301/15 în vederea constituirii unei liste de rezervă de administratori (AD 5) și Anunțul de concurs general EPSO/AD/302/15 în vederea constituirii unei liste de rezervă de administratori în domeniul auditului (AD 5).

                  3)

                     Comisia Europeană suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, și pe cele efectuate de Republica Italiană.

                  4)

                     Regatul Spaniei suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 262, 10.8.2015.


title: Cauza T-212/18: Ordonanța Tribunalului din 6 septembrie 2019 – Romańska/Frontex („Funcție publică – Agenți contractuali – Contract pe perioadă nedeterminată – Articolul 47 litera (c) punctul (i) din RAA – Reziliere – Motive de reziliere – Ruperea legăturii de încredere – Discriminare și hărțuire morală – Cerere de despăgubire – Inadmisibilitate vădită”)

text:
               28.10.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 363/14

      Ordonanța Tribunalului din 6 septembrie 2019 – Romańska/Frontex
      (Cauza T-212/18) (1)

      („Funcție publică - Agenți contractuali - Contract pe perioadă nedeterminată - Articolul 47 litera (c) punctul (i) din RAA - Reziliere - Motive de reziliere - Ruperea legăturii de încredere - Discriminare și hărțuire morală - Cerere de despăgubire - Inadmisibilitate vădită”)
      (2019/C 363/20)
      Limba de procedură: polona

         Părțile

         Reclamantă: Karolina Romańska (Varșovia, Polonia) (reprezentant: A. Tetkowska, avocat)

         Pârâtă: Agenția Europeană pentru Poliția de Frontieră și Garda de Coastă (reprezentanți: H. Caniard și S. Drew, agenți, asistați de J. Currall și de G. Ostaszewski, avocați)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE și prin care se urmărește, pe de o parte, anularea deciziei din 14 iunie 2017 prin care directorul executiv al Frontex, acționând în calitate de autoritate abilitată să încheie contractele de muncă, a reziliat contractul de muncă al reclamantei cu efect de la expirarea unei perioade de preaviz de opt luni și, pe de altă parte, repararea prejudiciului pe care reclamanta pretinde că l-a suferit ca urmare a discriminării și a hărțuirii morale la care ar fi fost supusă de Frontex și care ar fi condus la decizia de concediere

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea.

                  2)

                     O obligă pe doamna Karolina Romańska la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 200, 11.6.2018.


title: Cauza T-575/18: Ordonanța Tribunalului din 9 septembrie 2019 – Shore Capital International/EUIPO – Circle Imperium (The Inner Circle) („Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană – Marca figurativă The Inner Circle – Marca Uniunii Europene verbală anterioară InnerCircle – Motiv relativ de refuz – Lipsa similitudinii serviciilor – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 – Acțiune în mod vădit nefondată”)

text:
               28.10.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 363/14

      Ordonanța Tribunalului din 9 septembrie 2019 – Shore Capital International/EUIPO – Circle Imperium (The Inner Circle)
      (Cauza T-575/18) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană - Marca figurativă The Inner Circle - Marca Uniunii Europene verbală anterioară InnerCircle - Motiv relativ de refuz - Lipsa similitudinii serviciilor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 - Acțiune în mod vădit nefondată”)
      (2019/C 363/21)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Shore Capital International Ltd (Berlin, Germania) (reprezentanți: O. Spieker, A. Schönfleisch și N. Willich, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) (reprezentanți: L. Rampini și H. O’Neill, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI: Circle Imperium BV (Amsterdam, Țările de Jos)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 7 iunie 2018 (cauza R 1402/2017-1), privind o procedură de opoziție între Shore Capital International și Circle Imperium

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea.

                  2)

                     Obligă Shore Capital International Ltd la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 427, 26.11.2018.


title: Cauza T-762/18 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 10 septembrie 2019 – Athanasiadou și Soulantikas/Comisia („Procedură de măsuri provizorii – Dispoziții financiare (buget, cadru financiar, resurse proprii, combaterea fraudei) – Executare silită – Cerere de suspendare – Admisibilitate – Lipsa urgenței”)

text:
               28.10.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 363/15

      Ordonanța președintelui Tribunalului din 10 septembrie 2019 – Athanasiadou și Soulantikas/Comisia
      (Cauza T-762/18 R)
      („Procedură de măsuri provizorii - Dispoziții financiare (buget, cadru financiar, resurse proprii, combaterea fraudei) - Executare silită - Cerere de suspendare - Admisibilitate - Lipsa urgenței”)
      (2019/C 363/22)
      Limba de procedură: greaca

         Părțile

         Reclamanți: Sofia Athanasiadou (Atena, Grecia), Konstantinos Soulantikas (Atena) (reprezentant: M. Lappa, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Katsimerou și A. Kyratsou, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 299 TFUE prin care se urmărește suspendarea executării silite a Deciziei C(2017) 5883 final a Comisiei din 22 august 2017, a somației de plată din 30 octombrie 2018, care figurează în partea de jos a copiei titlului executoriu adoptat în temeiul Deciziei C(2017) 5883 final a Comisiei din 22 august 2017, și a oricărui alt act executoriu conex

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge cererea de măsuri provizorii.

                  2)

                     Doamna Sofia Athanasiadou și domnul Konstantinos Soulantikas suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele ale Comisiei Europene.


title: Cauza T-209/19: Ordonanța Tribunalului din 5 septembrie 2019 – Giorgio Armani/EUIPO – Invicta Watch Company of America (GLYCINE) („Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Retragerea cererii de înregistrare – Nepronunțare asupra fondului”)

text:
               28.10.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 363/16

      Ordonanța Tribunalului din 5 septembrie 2019 – Giorgio Armani/EUIPO – Invicta Watch Company of America (GLYCINE)
      (Cauza T-209/19) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Retragerea cererii de înregistrare - Nepronunțare asupra fondului”)
      (2019/C 363/23)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Giorgio Armani SpA (Milan, Italia) (reprezentanți: J. Rether și M. Kinkeldey, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) (reprezentant: D. Hanf, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă în fața Tribunalului: Invicta Watch Company of America, Inc. (Hollywood, Florida, Statele Unite)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Camerei a patra de recurs a EUIPO din 4 februarie 2019 (cauza R 578/2018-4) privind o procedură de opoziție între Giorgio Armani et Invicta Watch Company of America, Inc.

         Dispozitivul

                  1)

                     Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului acțiunii.

                  2)

                     Obligă Giorgio Armani SpA la suportarea propriilor cheltuieli de judecată, precum și a celor efectuate de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO).

         (1)  JO C 182, 27.5.2019.


title: Cauza T-388/19 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 1 iulie 2019 – Puigdemont i Casamajó și Comín i Oliveres/Parlamentul („Cerere de măsuri provizorii – Parlamentul European – Verificarea prerogativelor – Absența fumus boni juris”)

text:
               28.10.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 363/16

      Ordonanța președintelui Tribunalului din 1 iulie 2019 – Puigdemont i Casamajó și Comín i Oliveres/Parlamentul
      (Cauza T-388/19 R)
      („Cerere de măsuri provizorii - Parlamentul European - Verificarea prerogativelor - Absența fumus boni juris”)
      (2019/C 363/24)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamanți: Puigdemont i Casamajó (Waterloo, Belgia) și Comín i Oliveres (Waterloo) (reprezentanți: B. Bekaert, B. Emmerson, G. Boye și S. Bekaert, avocați)

         Pârât: Parlamentul European

         Obiectul

      Cerere introdusă în temeiul articolelor 278 și 279 TFUE prin care se urmărește, în primul rând, suspendarea punerii în aplicare a diferitor decizii ale Parlamentului European adoptate pentru a împiedica reclamanții să își ocupe locurile în Parlament ca membri aleși și, în al doilea rând, obligarea Parlamentului să adopte toate măsurile necesare, inclusiv declarația privind privilegiile și imunitățile reclamanților, pentru a le permite acestora să își ocupe locurile în Parlament începând cu 2 iulie 2019.

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge cererea de măsuri provizorii.

                  2)

                     Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.