title: Cauza T-473/15: Acțiune introdusă la 14 august 2015 – Capella/OAPI – Abus (APUS)

text:
               5.10.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/33

         Acțiune introdusă la 14 august 2015 – Capella/OAPI – Abus (APUS)
   (Cauza T-473/15)
   (2015/C 328/30)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Capella EOOD (Sofia, Bulgaria) (reprezentant: F. Henkel, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Abus August Bremicker Söhne KG (Wetter/Volmarstein, Germania)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Solicitantul: reclamanta

      Marca în litigiu: marca comunitară verbală „APUS” – cererea de înregistrare nr. 10 415 511

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a OAPI din 2 iunie 2015 în cauza R 117/2014-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului, în vederea modificării deciziei atacate:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 75 alineatul (1) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-43/15 P: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 8 noiembrie 2016 – BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO), LG Electronics Inc. [Recurs — Marcă a Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a mărcii figurative care conţine elementele verbale „compressor technology” — Opoziţia titularului mărcilor verbale KOMPRESSOR PLUS şi KOMPRESSOR — Refuz parţial de înregistrare — Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Articolul 60 — Regulamentul (CE) nr. 216/96 — Articolul 8 alineatul (3) — Acţiune „accesorie” — Regulamentul (CE) nr. 40/94 — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) — Caracter slab distinctiv al mărcilor naţionale anterioare — Risc de confuzie]

text:
               9.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 6/12

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 8 noiembrie 2016 – BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO), LG Electronics Inc.
   (Cauza C-43/15 P) (1)

   ([Recurs - Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii figurative care conţine elementele verbale „compressor technology” - Opoziţia titularului mărcilor verbale KOMPRESSOR PLUS şi KOMPRESSOR - Refuz parţial de înregistrare - Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Articolul 60 - Regulamentul (CE) nr. 216/96 - Articolul 8 alineatul (3) - Acţiune „accesorie” - Regulamentul (CE) nr. 40/94 - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) - Caracter slab distinctiv al mărcilor naţionale anterioare - Risc de confuzie])
   (2017/C 006/13)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH (reprezentanți: S. Biagosch și R. Kunz-Hallstein, Rechtsanwälte)

      Celelalte părți din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) (reprezentant: M. Fischer, agent), LG Electronics Inc.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 146, 4.5.2015.


title: Cauza F-126/14: Acțiune introdusă la 30 octombrie 2014 – ZZ/Comisia și EEAS

text:
               2.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 34/50

         Acțiune introdusă la 30 octombrie 2014 – ZZ/Comisia și EEAS
   (Cauza F-126/14)
   (2015/C 034/61)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: M. Tallent, avocat)

      Pârâte: Comisia Europeană și Serviciul European de Acțiune Externă (EEAS)

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei autorității abilitate să încheie contractele în cadrul Serviciului European de Acțiune Externă, care confirmă un plafon de rambursare pentru mutarea reclamantului din Muntenegru în țara sa de origine.

      Concluziile reclamantului

               —

               anularea pur și simplu a deciziei contestate, adoptată de autoritatea abilitată să încheie contractele de angajare, datată 23 iulie 2014, notificată la 1 august 2014;

               —

               constatarea faptului că lui ZZ îi vor fi rambursate cheltuielile reale legate de mutarea sa, în cuantum de 17  940 €;

               —

               constatarea, cu titlu subsidiar, a faptului că lui ZZ îi vor fi rambursate cheltuielile legate de mutarea sa, în cuantum de 7  960 €;

               —

               constatarea faptului că totalitatea cheltuielilor de procedură vor rămâne în sarcina Serviciului European de Acțiune Externă.


title: Cauza C-137/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bayerischen Verwaltungsgerichts München (Germania) la 18 martie 2013 — Herbaria Kräuterparadies GmbH/Freistaat Bayern

text:
               15.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/14

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Bayerischen Verwaltungsgerichts München (Germania) la 18 martie 2013 — Herbaria Kräuterparadies GmbH/Freistaat Bayern
   (Cauza C-137/13)
   2013/C 171/27
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bayerisches Verwaltungsgericht München

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Herbaria Kräuterparadies GmbH

      Pârât: Freistaat Bayern

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 27 alineatul (1) litera (f) din Regulamentul (CE) nr. 889/2008 (1) trebuie interpretat în sensul că utilizarea substanțelor menționate este impusă de lege numai în cazul în care o dispoziție a dreptului Uniunii sau o dispoziție națională conformă cu dreptul Uniunii impune în mod direct pentru produsele alimentare în care trebuie incorporate substanțele menționate, adăugarea acestora, sau cel puțin stabilește o concentrație minimă pentru substanțele menționate care trebuie să fie incorporate?

               2.

               În cazul în care răspunsul la prima întrebare este negativ: articolul 27 alineatul (1) litera (f) din Regulamentul (CE) nr. 889/2008 trebuie interpretat în sensul că utilizarea substanțelor menționate este impusă de lege și în cazurile în care, fără adăugarea cel puțin a uneia dintre substanțele menționate, introducerea pe piață a unui produs alimentar ca supliment alimentar sau prin utilizarea mențiunilor de sănătate ar fi înșelătoare și ar induce în eroare consumatorii, întrucât din cauza concentrației prea reduse a uneia dintre substanțele menționate, produsul alimentar nu își poate realiza finalitatea de produs alimentar sau obiectivul exprimat în mențiunea de sănătate?

               3.

               În cazul în care răspunsul la prima întrebare este negativ: articolul 27 alineatul (1) litera (f) din Regulamentul (CE) nr. 889/2008 trebuie interpretat în sensul că utilizarea substanțelor menționate este impusă de lege și în cazurile în care o anumită mențiune de sănătate nu poate fi utilizată decât pentru produsele alimentare care conțin cel puțin una dintre substanțele menționate într-o anumită cantitate, așa-numita cantitate semnificativă?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 889/2008 al Comisiei din 5 septembrie 2008 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 834/2007 al Consiliului privind producția ecologică și etichetarea produselor ecologice în ceea ce privește producția ecologică, etichetarea și controlul (JO L 150, p. 1).


title: Cauza T-273/10: Hotărârea Tribunalului din 22 mai 2012 — Olive Line International/OAPI — Umbria Olii International (O·LIVE) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative O·LIVE — Mărcile comunitară și spaniole figurative și verbală anterioare Olive line — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               7.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 200/13

         Hotărârea Tribunalului din 22 mai 2012 — Olive Line International/OAPI — Umbria Olii International (O·LIVE)
   (Cauza T-273/10) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative O·LIVE - Mărcile comunitară și spaniole figurative și verbală anterioare Olive line - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2012/C 200/24
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Olive Line International, SL (Madrid, Spania) (reprezentant: P. Koch Moreno, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: S. Schäffner, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Umbria Olii International Srl (Roma, Italia) (reprezentant: E. Montelione, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 14 aprilie 2010 (cauza R 4/2009-4) referitoare la o procedură de opoziție între Olive Line International, SL și O. International Srl.

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Decizia Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 14 aprilie 2010 (cauza R 4/2009-4) în măsura în care aceasta vizează, pe de o parte, ansamblul produselor vizate de cererea de înregistrare a mărcii și care se încadrează în clasa 3, și anume „[î]nălbitori și alte preparate pentru spălare; preparate pentru curățare, lustruire, degresare și preparate abrazive; săpunuri, parfumerie, uleiuri esențiale, cosmetice, loțiuni pentru păr, pastă de dinți”, și, pe de altă parte, „servicii de igienă și frumusețe pentru oameni sau pentru animale”, vizate de cererea de înregistrare a mărcii și încadrate în clasa 44.

               2.

               Respinge în rest acțiunea.

               3.

               OAPI și Umbria Olii International Srl suportă trei pătrimi din propriile cheltuieli de judecată, precum și, fiecare, trei optimi din cheltuielile de judecată efectuate de Olive Line International SL.

               4.

               Obligă Olive Line International, SL la plata, în afară de un sfert din propriile cheltuieli de judecată, a unui sfert din cheltuielile de judecată efectuate de OAPI și de Umbria Olii International Srl.

      (1)  JO C 221, 14.8.2010.


title: Cauza T-393/15: Acțiune introdusă la 13 iulie 2015 – Università del Salento/Comisia

text:
               21.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 311/54

         Acțiune introdusă la 13 iulie 2015 – Università del Salento/Comisia
   (Cauza T-393/15)
   (2015/C 311/59)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Università del Salento (Lecce, Italia) (reprezentant: F. Vetrò, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului să anuleze actele contestate și, în consecință, să dispună plata sumelor restante datorate către Dipartimento di Ingegneria dell’Innovazione dell’Università del Salento (Departamentul pentru Inginerie și Inovare al Universității din Salento) în temeiul contractului denumit „Support for training career of researchers, Grant Agreement nr. 6102350, Explaining the nature of technological innovation in Chinese enterprises”, cu toate consecințele de drept, inclusiv în ceea ce privește cheltuielile de judecată aferente prezentei proceduri.

      Motivele și principalele argumente

   Prezenta acțiune este îndreptată împotriva actului Comisiei Europene, Direcția Generală Buget, Execuție bugetară (buget general și FED) Recuperarea creanțelor din 4 mai 2015, ref. N. D/CA – B.2 – 005817, și nota de debit anexată la aceasta. Actul menționat privește compensarea creanței pe care Departamentul pentru Inginerie și Inovare al Universității din Salento o deținea față de Comisie, în vederea executării unui contract al așa-numitei linii Marie Curie, cu denumirea „Support for training career of researchers, Grant Agreement nr. 6102350, Explaining the nature of technological innovation in Chinese enterprises”, cu o datorie pe care Comisia Europeană o deținea, potrivit acesteia, împotriva Departamentului pentru Științe Juridice al aceleiași Universități din Salento, corespunzătoare contractului cu denumirea „Agreement JUST/2010/JPEN/AG/1540 – Judicial Training and Research on EU crimes against environment and maritime pollution”.
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive de drept.

               1.

               Primul motiv se întemeiază pe încălcarea articolelor 3 și 24 din Constituția italiană, pe abuz de putere, pe exces de putere întemeiat pe prezumții eronate, pe lipsa cercetării, pe o eroare de fapt, precum și pe încălcarea și aplicarea inexactă a articolului 81 din Regulamentul financiar al Uniunii Europene.

                           —

                           În această privință, arătăm că compensația a fost pusă în aplicare cu încălcarea normelor europene privind caracterul cert, lichid și exigibil. În speță, debitorul contestă pretinsa datorie, astfel cum rezultă din corespondența depusă la dosar. Decizia Comisiei este unilaterală, în măsura în care, ca atare, încalcă principiul egalității.

               2.

               Al doilea motiv se întemeiază pe încălcarea și aplicarea eronată a principiului eficacității ordinii juridice a Uniunii, pe încălcarea și aplicarea eronată a principiului unei bune gestiuni financiare și pe un exces de putere ca urmare a inexistenței cercetării.

                           —

                           În această privință, arătăm că sumele acordate pentru proiectul de cercetare al nous Departamentului pentru Inginerie și Inovare trebuiau să fie destinate numai continuării activității de cercetare pentru care acestea au fost acordate și nu puteau face obiectul unei compensații cu creanțe aferente altor activități decât cea pusă în aplicare prin proiectul de cercetare în discuție, sub sancțiunea încălcării principiului eficacității. Actele contestate ar aduce de asemenea atingere principiului unei bune gestiuni financiare dat fiind că, prin operarea compensației, Comisia nu a utilizat sumele acordate în conformitate cu destinația acestora.

               3.

               Al treilea motiv se întemeiază pe încălcarea și aplicarea eronată a articolului 296 TFUE.

                           —

                           În această privință, arătăm că actul în litigiu nu îndeplinește obligația de motivare prevăzută la dispoziția citată anterior, întrucât nu indică nici sursele, nici motivele, nici condițiile juridice ale deciziei de a compensa sumele pretinse de Departamentul pentru Inginerie și Inovare cu sumele solicitate de Departamentul pentru Științe Juridice.


title: Cauza C-548/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado de Primera Instancia e Instrucción n °2 de Marchena (Spania) la 24 octombrie 2013 — Caixabank S.A./Francisco Javier Brenes Jiménez și Andrea Jiménez Jiménez

text:
               25.1.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 24/2

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 2 de Marchena (Spania) la 24 octombrie 2013 — Caixabank S.A./Francisco Javier Brenes Jiménez și Andrea Jiménez Jiménez
   (Cauza C-548/13)
   2014/C 24/03
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 2 de Marchena

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Caixabank S. A.

      Pârâți: Francisco Javier Brenes Jiménez și Andrea Jiménez Jiménez

      Întrebările preliminare

               1.

               În conformitate cu Directiva 93/13/CEE a Consiliului (1) din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii, în special cu articolul 6 alineatul (1) primul paragraf din aceasta, și în scopul garantării protecției consumatorilor și utilizatorilor în conformitate cu principiile echivalenței și efectivității, atunci când o instanță națională apreciază existența unei clauze abuzive privind dobânzile de întârziere în contractele de credit ipotecar, trebuie să constate nulitatea clauzei și lipsa efectului obligatoriu al acesteia sau, dimpotrivă, trebuie să modereze respectiva clauză privind dobânzile, acordând un termen executantului sau creditorului pentru a recalcula dobânzile?

               2.

               A doua dispoziție tranzitorie din Legea 1/2013 din 14 mai 2013 presupune o limitare clară a protecției intereselor consumatorului prin faptul că impune implicit instanței obligația de a modera o clauză abuzivă privind dobânzi de întârziere, recalculând dobânzile prevăzute și menținând în vigoare clauza abuzivă, în loc să constate nulitatea clauzei și lipsa efectului obligatoriu al acesteia în privința consumatorului?

               3.

               A doua dispoziție tranzitorie din Legea 1/2013 din 14 mai 2013 încalcă Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii, în special articolul 6 alineatul (1) din aceasta, prin faptul că nu permite aplicarea principiilor echivalenței și efectivității în domeniul protecției consumatorului și evită aplicarea sancțiunii nulității și a lipsei efectului obligatoriu în privința clauzelor abuzive privind dobânzi de întârziere prevăzute în contractele de credit ipotecar încheiate anterior intrării în vigoare a Legii 1/2013 din 14 mai 2013?

      (1)  JO L 95, p. 29, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 273.


title: Cauza T-190/16: Acțiune introdusă la 27 aprilie 2016 – Azarov/Consiliul

text:
               20.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 222/30

         Acțiune introdusă la 27 aprilie 2016 – Azarov/Consiliul
   (Cauza T-190/16)
   (2016/C 222/38)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamant: Mykola Yanovych Azarov (Kiev, Ucraina) (reprezentanți: G. Lansky și A. Egger, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei (PESC) 2016/318 din 4 martie 2016 de modificare a Deciziei 2014/119/PESC privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina (JO L 60, p. 76), precum și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2016/311 al Consiliului din 4 martie 2016 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 208/2014 privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina (JO L 60, p. 1), în măsura în care îl privesc pe reclamant;

               —

               dispunerea anumitor măsuri de organizare a procedurii, și anume, în special:

                           —

                           întrebări de adresat Consiliului;

                           —

                           solicitarea prezentării de observații scrise sau orale din partea Consiliului cu privire la anumite aspecte ale litigiului;

                           —

                           solicitări de informații și de lămuriri din partea Consiliului și a unor terți, în special din partea Comisiei, a Serviciului European de Acțiune Externă (SEAE) și a Ucrainei;

                           —

                           solicitarea prezentării documentelor sau a elementelor de probă privind cauza;

               —

               obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe o încălcare a drepturilor fundamentale

                           —

                           În cadrul acestui motiv, reclamantul invocă încălcarea dreptului de proprietate și încălcarea libertății de a desfășura o activitate comercială. În plus, acesta susține că măsurile dispuse ar fi disproporționate.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe un abuz de putere

                           —

                           În această privință, reclamantul susține în special că Consiliul ar fi săvârșit un abuz de putere întrucât, adoptând măsuri restrictive în privința reclamantului, ar fi urmărit alte obiective decât cel de a întări și de a susține statul de drept, precum și respectarea drepturilor omului în Ucraina.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului bunei administrări

                           —

                           În cadrul acestui motiv, reclamantul invocă, în special, încălcarea dreptului la un tratament imparțial, încălcarea dreptului la un tratament echitabil și încălcarea dreptului la cercetarea diligentă a faptelor.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe o eroare vădită de apreciere


title: Cauza T-527/14: Acțiune introdusă la 15 iulie 2014 – Rosenich/OAPI

text:
               22.12.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 462/25

         Acțiune introdusă la 15 iulie 2014 – Rosenich/OAPI
   (Cauza T-527/14)
   (2014/C 462/38)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamant: Paul Rosenich (Triesenberg, Liechtenstein) (reprezentanți: A. von Mühlendahl și C. Eckhartt, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a patra de Recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 29 aprilie 2014 (cauza R 2063/2012-4);

               —

               anularea deciziei adoptate de directorul Departamentului de Susținere a Operațiunilor din cadrul OAPI din 7 septembrie 2012, prin care s-a respins cererea reclamantului de a fi inclus pe lista reprezentanților autorizați în fața Oficiului pârât și împotriva căreia reclamantul a formulat o cale de atac la 7 noiembrie 2012;

               —

               obligarea Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate în procedura în fața camerei de recurs.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul afirmă că decizia atacată încalcă articolul 93 din Regulamentul nr. 207/2009 coroborat cu libera prestare a serviciilor în cadrul Spațiului Economic European garantată de Acordul privind Spațiul Economic European, prin care se confirmă refuzul înscrierii sale pe lista reprezentanților profesioniști autorizați în fața OAPI în pofida faptului că, deși adresa activității sale profesionale nu se află într-un stat membru al Uniunii Europene, aceasta se află totuși în alt stat membru al SEE.


title: Cauza T-187/11: Acțiune introdusă la 30 martie 2011 — Trabelsi și alții/Consiliul

text:
               21.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 152/29

         Acțiune introdusă la 30 martie 2011 — Trabelsi și alții/Consiliul
   (Cauza T-187/11)
   2011/C 152/52
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamanți: Mohamed Trabelsi (Paris, Franța), Ines Lejri (Paris), Moncef Trabelsi (Paris), Selima Trabelsi (Paris) și Tarek Trabelsi (Paris) (reprezentant: A. Metzker, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamanții solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate a Consiliului Uniunii din 4 februarie 2011;

               —

               eliminarea din listă a numelui „Mohamed TRABELSI”;

               —

               eliminarea din listă a numelui „INES LEJRI”;

               —

               eliminarea numelui mamei domnului Mohamed TRABELSI;

               —

               eliminarea adresei indicate pentru domnul Mohamed TRABELSI;

               —

               autorizarea unui drept de răspuns domnului și doamnei TRABELSI;

               —

               protejarea domnului Tarek TRABELSI având în vedere handicapul său;

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene să-și reexamineze textul și să respecte principiul prezumției de nevinovăție;

               —

               suspendarea textului adoptat de Consiliul Uniunii Europene;

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene să plătească domnului TRABELSI suma de 150 000 de euro drept despăgubiri pentru prejudiciul suferit;

               —

               repartizarea în sarcina Uniunii a sumei de 25 000 de euro în calitate de cheltuieli de judecată;

               —

               obligarea statului la plata unor sume irecuperabile, urmând ca Tribunalul să stabilească valoarea acestora în temeiul echității, potrivit articolului L 761-1 din CJA.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanții invocă două motive.

               1.

               Primul motiv este întemeiat pe o nelegalitate externă a deciziei atacate din cauza unui abuz de putere și a unei încălcări a principiilor prezumției de nevinovăție, legalității infracțiunilor și pedepselor, non bis in idem și contradictorialității, precum și unei proceduri echitabile.

               2.

               Al doilea motiv este întemeiat pe o nelegalitate internă a deciziei atacate din cauza unei încălcări a dreptului de proprietate, precum și a principiilor demnității umane și egalității, a unei încălcări a libertăților familiei TRABELSI, a unei atingeri aduse vieții private și a unei discriminări a unui copil cu handicap.


title: Cauza C-21/12 P: Ordonanța Curții (Camera a zecea) din 17 ianuarie 2013 — Abbott Laboratories/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) [Recurs — Marcă comunitară — Semnul verbal „RESTORE” — Refuzul înregistrării — Motive absolute de refuz — Caracter descriptiv — Lipsa caracterului distinctiv — Dreptul de a fi ascultat — Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) și articolul 75 a doua teză — Egalitate de tratament]

text:
               13.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 108/7

         Ordonanța Curții (Camera a zecea) din 17 ianuarie 2013 — Abbott Laboratories/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   (Cauza C-21/12 P) (1)

   (Recurs - Marcă comunitară - Semnul verbal „RESTORE” - Refuzul înregistrării - Motive absolute de refuz - Caracter descriptiv - Lipsa caracterului distinctiv - Dreptul de a fi ascultat - Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) și articolul 75 a doua teză - Egalitate de tratament)
   2013/C 108/13
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: Abbott Laboratories (reprezentant: R. Niebel, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: D. Walicka, agent)

      Obiectul

   Recurs introdus împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 15 noiembrie 2011, Abbott Laboratories/OAPI (T-363/10), prin care Tribunalul a respins acțiunea introdusă de recurentă împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 9 iunie 2010 (cauza R 1560/2009-1) privind o cerere de înregistrare a semnului verbal RESTORE ca marcă comunitară — Încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c), precum și a articolului 75 din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, p. 1) — Caracterul distinctiv al semnului verbal RESTORE

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Obligă Abbott Laboratories la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 98, 31.3.2012.


title: Cauza T-132/14: Acțiune introdusă la 24 februarie 2014 – Albis Plastic/OAPI – IQAP Masterbatch Group (ALCOLOR)

text:
               5.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 135/53

         Acțiune introdusă la 24 februarie 2014 – Albis Plastic/OAPI – IQAP Masterbatch Group (ALCOLOR)
   (Cauza T-132/14)
   2014/C 135/69
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Albis Plastic GmbH (Hamburg, Germania) (reprezentant: C. Klawitter, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: IQAP Masterbatch Group, SL (Masíes de Roda, Spania)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 3 decembrie 2013 în cauza R 1015/2012-2;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: marca verbală „ALCOLOR” pentru produse și servicii din clasa 1 – marca comunitară nr. 3 073 889.

      Titularul mărcii comunitare: reclamanta.

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: IQAP Masterbatch Group, SL.

      Motivarea cererii de declarare a nulității: existența unei mărci figurative naționale care conține elementul verbal „ALCOLOR” pentru produse din clasa 2, precum și denumirea socială „ALCOLOR”, care a fost utilizată în Spania la comercializarea „coloranților”.

      Decizia diviziei de anulare: respinge cererea de declarare a nulității.

      Decizia camerei de recurs: admite calea de atac și trimite cauza spre rejudecare la divizia de anulare.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 53 alineatul (1) din Regulamentul nr. 207/2009 și a dispozițiilor de punere în aplicare a acestuia.


title: Cauza T-407/14: Acțiune introdusă la 10 iunie 2014 – Gres La Sagra/Comisia

text:
               4.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 253/53

         Acțiune introdusă la 10 iunie 2014 – Gres La Sagra/Comisia
   (Cauza T-407/14)
   2014/C 253/69
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Gres La Sagra, SL [Alameda de la Sagra (Toledo), Spania] (reprezentant: A. López Gómez, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               în subsidiar, anularea deciziei prin care se califică ansamblul de măsuri fiscale grupate sub denumirea de sistemul spaniol în materie de leasing fiscal („SEAF”) drept ajutor de stat nou și incompatibil cu piața internă;

               —

               în subsidiar, anularea articolelor 1 și 4 din decizia atacată, care identifică entitățile investitoare ale grupurilor de interes economic (GIE) ca fiind unicii beneficiari ai acestor ipotetice ajutoare și, astfel, ca fiind singurele persoane cărora le revine obligația de recuperare;

               —

               în subsidiar, anularea articolului 4 din decizia atacată, în măsura în care prin acesta se dispune recuperarea pretinselor ajutoare cu încălcarea principiilor generale ale dreptului UE;

               —

               în subsidiar, anularea articolului 4 din decizia atacată, în măsura în care se pronunță cu privire la legalitatea contractelor private încheiate între investitori și alte entități și

               —

               obligarea Comisiei la plata tuturor cheltuielilor de judecată aferente prezentei proceduri.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente sunt cele invocate în cauza T-401/14, Duro Felguera SA/Comisia.


title: Cauza T-40/14: Acțiune introdusă la 10 ianuarie 2014 – Electrabel și Dunamenti Erőmű/Comisia

text:
               14.4.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/45

         Acțiune introdusă la 10 ianuarie 2014 – Electrabel și Dunamenti Erőmű/Comisia
   (Cauza T-40/14)
   2014/C 112/58
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Electrabel (Bruxelles, Belgia) și Dunamenti Erőmű Zrt. (Százhalombatta, Ungaria) (reprezentant: J. Philippe, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               Admiterea acțiunii;

               —

               Constatarea angajării răspunderii extracontractuale a Comisiei pentru adoptarea nelegală a Deciziei 2009/609/CE din 4 iunie 2008 privind ajutorul de stat C 41/2005 (JO 2009 L 225, p. 53) (denumită în continuare „Decizia privind CAEE”);

               —

               obligarea Comisiei să despăgubească complet şi în comun reclamantele pentru pierderile suportate de acestea care rezultă din rezilierea incorectă anticipată a contractului de achiziție de energie electrică (denumit în continuare „CAEE”) din 10 octombrie 1995 încheiat între Magyar Villamos Művek (denumită în continuare „MVM”), companie de stat furnizoare en-gros de energie electrică, și Dunamenti, un producător de energie electrică, în aplicarea Deciziei 2009/609/CE din 4 iunie 2008 privind ajutorul de stat C 41/2005, și care se ridică la minim 250 milioane de euro, cuantumul urmând a fi actualizat și modificat având în vedere informații viitoare care vor deveni disponibile;

               —

               obligarea la plata de dobânzi pentru despăgubirile sus-menţionate de la data pronunțării hotărârii stabilind obligația de plată a despăgubirilor în prezenta cauză, la o rată de 8% pe an sau la o rată pe care Tribunalul ar stabili-o în exercitarea puterii sale de apreciere și

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată ale prezentei proceduri.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe împrejurarea că Decizia privind CAEE este vădit nelegală.
               Reclamantele susțin că decizia privind CAEE (care în prezent face obiectul unei acţiuni în fața Tribunalului – cauza T-179/09) este viciată de un număr mare de erori care sunt incompatibile cu o conduită normală a unei instituții responsabile cu asigurarea aplicării normelor privind concurenţa și ar trebui astfel să angajeze răspunderea UE întrucât:

                           —

                           datele incluse în Decizia privind CAEE demonstrează clar că contractul nu a conferit niciun avantaj economic;

                           —

                           CAEE a făcut parte din privatizarea Dunamenti și a precedat-o, fiind astfel evaluat în prețul plătit de Electrabel dar Comisia a refuzat să îl ia în considerare, prin aceasta încălcându-se în mod vădit dreptul Uniunii Europene;

                           —

                           decizia de recuperare care figurează în Decizia privind CAEE este atât de viciată încât o estimare realizată de economiști renumiţi a determinat, ca rezultat, un ajutor negativ, ceea ce înseamnă absenţa unui ajutor.

                     Reclamantele consideră că astfel de erori flagrante nu pot fi explicate prin complexitatea cauzei prima facie sau prin constrângerile obiective la care este supusă Comisia când se efectuează controlul ajutorului de stat. Aceste greșeli se datorează mai degrabă, în mare măsură, refuzului Comisiei de a evalua individual CAEE-ul și constituie o dovadă clară a unei erori grave de nerespectare a limitelor impuse puterii de apreciere a Comisiei.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe împrejurarea că reclamantele au suferit un prejudiciu real ca rezultat al rezilierii anticipate a CAEE-ului. Datorită conduitei nelegale a Comisiei, CAEE-ul a fost reziliat înainte de termenul său contractual. Ca un rezultat al rezilierii anticipate, reclamantele susțin că au suferit pierderi foarte importante și că astfel de prejudiciu nu poate fi cuantificat în mod adecvat în această etapă, depășind 250 milioane de euro.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe împrejurarea că există o legătură cauzală directă între conduita nelegală a Comisiei și prejudiciul suferit de reclamante. Reclamantele susținând că nu ar fi fost reziliat anticipat CAEE-ul dacă conduita Comisiei ar fi fost conformă cu dreptul Uniunii Europene, astfel încât ar fi fost evitat prejudiciul cauzat pentru reclamante de Decizia eronată privind CAEE.


title: Cauza C-105/15 P: Recurs introdus la 4 martie 2015 de Konstantinos Mallis și de Elli Konstantinou Malli împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera întâi) din 16 octombrie 2014 în cauza T-327/13, Mallis și Malli/Comisia Europeană și Banca Centrală Europeană

text:
               1.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 178/2

         Recurs introdus la 4 martie 2015 de Konstantinos Mallis și de Elli Konstantinou Malli împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera întâi) din 16 octombrie 2014 în cauza T-327/13, Mallis și Malli/Comisia Europeană și Banca Centrală Europeană
   (Cauza C-105/15 P)
   (2015/C 178/02)
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Recurenți: Konstantinos Mallis și Elli Konstantinou Malli (reprezentanți: E. Efstathiou, K. Efstathiou și K. Liasidou, avocați)

      Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană și Banca Centrală Europeană

      Concluziile recurenților

   Recurenții solicită Curții:

               —

               anularea ordonanței atacate;

               —

               anularea concluziei Tribunalului de admitere a excepției de inadmisibilitate și, în special, a concluziei că „o declarație a Eurogrupului nu poate fi considerată […] un act destinat să producă efecte juridice față de terți” și, în consecință, față de reclamanți și că, prin declarația atacată, Eurogrupul „a efectuat, […] într-un mod foarte general, un rezumat al anumitor măsuri convenite pe plan politic cu Republica Cipru”;

               —

               anularea ordonanței atacate prin care a fost imputată Republicii Cipru reducerea valorii depozitelor, fără a se atribui vreun comportament, act sau decizie Eurogrupului, pârâților sau acestora din urmă în cadrul Eurogrupului;

               —

               anularea obligării recurenților la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Recurenții invocă patru motive în susținerea recursului. În special:

               1.

               Ordonanța atacată este afectată de nemotivare și a fost pronunțată în temeiul unei interpretări eronate de fapt și de drept în legătură cu instituția care a adoptat în mod efectiv decizia cu privire la reducerea valorii depozitelor „bail in”.

               2.

               Ordonanța atacată a fost pronunțată cu încălcarea principiilor generale de drept, întrucât Tribunalul a interpretat în mod greșit faptul că, indiferent de tipul sau de forma pe care a îmbrăcat-o decizia atacată a Eurogrupului, aceasta din urmă era, în speță, un act atacabil cu acțiune în anulare.

               3.

               Ordonanța atacată este viciată, întrucât Tribunalul, în cadrul pronunțării ordonanței, nu examinase raportul juridic și factual dintre Comisia Europeană, Banca Centrală Europeană și Eurogrup, nici nu examinase faptul că, în temeiul principiului „legal causation” și al criteriului adevăratului autor, actele Eurogrupului constituiau acte ale Băncii Centrale Europene și ale Comisiei Europene, care ar fi trebuit să acționeze conform tratatului și protocoalelor Uniunii Europene, precum și în temeiul dreptului secundar și derivat.
               În consecință, Tribunalul nu a examinat substanța argumentelor și a litigiului recurenților, respingând astfel în mod eronat acțiunea în anulare.

               4.

               În cazul admiterii prezentului recurs, recurenții nu trebuie să fie obligați nici la plata cheltuielilor de judecată ale prezentei proceduri, nici la a celor efectuate în procedura în primă instanță.


title: Cauza T-363/14: Acțiune introdusă la 2 iunie 2014 – Secolux/Comisia

text:
               4.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 253/46

         Acțiune introdusă la 2 iunie 2014 – Secolux/Comisia
   (Cauza T-363/14)
   2014/C 253/61
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Secolux, Association pour le contrôle de la sécurité de la construction (Capellen, Luxemburg) (reprezentant: N. Prüm-Carré, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea deciziilor Comisiei din 1 și din 4 aprilie 2014 adoptate de secretarul general al Comisiei Europene prin care se refuză acordarea accesului la toate documentele privind procedura de atribuire a contractului nr. 02/2013/OIL „Controale de securitate” pentru lotul 1 și în special oferta depusă de ofertantul reținut, lista de prețuri și raportul de evaluare al acestei oferte, precum și contractul de servicii încheiat cu ofertantul reținut;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe lipsa răspunsului la cererea de comunicare a tuturor documentelor privind procedura de atribuire a contractului, în măsura în care s-ar fi răspuns numai la cererile de acces în ceea ce privește raportul de evaluare, oferta depusă de ofertantul reținut, lista de prețuri și contractul de servicii încheiat cu ofertantul reținut.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea prevederilor articolului 4 din Regulamentul nr. 1049/2001 (1).

                           —

                           Refuzul de a permite accesul la documentele privind temeiul atingerii protecției vieții private și a integrității individului în sensul articolului 4 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 1049/2001 nu ar constitui un motiv legitim, în măsura în care o versiune anonimizată ar fi putut fi comunicată.

                           —

                           Aplicarea excepției privind protecția intereselor comerciale în sensul articolului 4 alineatul (2) prima liniuță din Regulamentul nr. 1049/2001 nu ar fi întemeiată, în măsura în care raportul de evaluare și lista de prețuri nu ar conține nicio informație privind mijloacele tehnice sau umane și nu ar dovedi know-how sau abilități tehnice deosebite.

                           —

                           Nu ar fi avut loc o atingere a procesului decizional în sensul articolului 4 alineatul (3) din Regulamentul nr. 1049/2001, în măsura în care (i) decizia de atribuire ar fi fost adoptată, iar contractul de servicii ar fi fost semnat cu ofertantul reținut în momentul adoptării deciziei prin care se refuză accesul, (ii) documentele solicitate nu ar constitui nici avize în sensul celui de al doilea paragraf al alineatului (3) al articolului 4 din Regulamentul nr. 1049/2001 și, în măsura în care, în orice caz, divulgarea documentelor nu ar fi de natură să aducă atingere procesului decizional al Comisiei.

                           —

                           Ar exista un interes public superior, și anume principiul transparenței în domeniul executării bugetului.

                           —

                           Nu s-ar fi demonstrat că o comunicare parțială a documentelor în sensul articolului 4 alineatul (6) din Regulamentul nr. 1049/2001 nu ar fi fost posibilă.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe lipsa unei motivări reale a deciziilor adoptate.

      (1)  Regulamentul (ce) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76.


title: Cauza C-366/13: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 20 aprilie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Corte suprema di cassazione – Italia) – Profit Investment SIM SpA, în lichidare/Stefano Ossi și alții [Trimitere preliminară – Regulamentul (CE) nr. 44/2001 – Spațiul de libertate, securitate și justiție – Noțiunea „hotărâri ireconciliabile” – Acțiuni care nu au același obiect, îndreptate împotriva mai multor pârâți domiciliați în state membre diferite – Condițiile prorogării de competență – Clauză atributivă de competență – Noțiunea „materie contractuală” – Verificarea lipsei unei legături contractuale valide]

text:
               13.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/3

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 20 aprilie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Corte suprema di cassazione – Italia) – Profit Investment SIM SpA, în lichidare/Stefano Ossi și alții
      (Cauza C-366/13) (1)

      ([Trimitere preliminară - Regulamentul (CE) nr. 44/2001 - Spațiul de libertate, securitate și justiție - Noțiunea „hotărâri ireconciliabile” - Acțiuni care nu au același obiect, îndreptate împotriva mai multor pârâți domiciliați în state membre diferite - Condițiile prorogării de competență - Clauză atributivă de competență - Noțiunea „materie contractuală” - Verificarea lipsei unei legături contractuale valide])
      (2016/C 211/03)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Corte suprema di cassazione

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Profit Investment SIM SpA, în lichidare

         Pârâți: Stefano Ossi, Commerzbank Brand Dresdner Bank AG, Andrea Mirone, Eugenio Magli, Francesco Redi, Profit Holding SpA, în lichidare, Redi & Partners Ltd, Enrico Fiore, E3 SA

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 23 din Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială trebuie interpretat în sensul că:

                              —

                              în cazul introducerii unei clauze atributive de competență într-un prospect de emisiune a unor obligațiuni, cerința formei scrise prevăzută la articolul 23 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 44/2001 nu este îndeplinită decât dacă contractul semnat de părți cu ocazia emisiunii titlurilor pe piața primară menționează acceptarea acestei clauze sau cuprinde o trimitere expresă la acest prospect;

                              —

                              o clauză atributivă de competență conținută într-un prospect de emisiune a unor obligațiuni redactată de emițătorul titlurilor respective poate fi opusă terțului care a cumpărat aceste titluri de la un intermediar financiar în cazul în care se stabilește, verificare ce revine instanței de trimitere, mai întâi, că această clauză este validă în raportul dintre emitent și acest intermediar financiar, apoi, că, prin subscrierea pe piața secundară a titlurilor în cauză, terțul respectiv a succedat intermediarului menționat în drepturile și obligațiile aferente acestor titluri în temeiul dreptului național aplicabil și, în sfârșit, că terțul în cauză a avut posibilitatea să ia cunoștință de prospectul care conține clauza respectivă, iar

                              —

                              introducerea unei clauze atributive de competență într-un prospect de emisiune a unor obligațiuni poate fi considerată o formă admisă de o uzanță de comerț internațional, în sensul articolului 23 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 44/2001, permițând să se prezume consimțământul persoanei căreia i se opune, în măsura în care se stabilește în special, verificare ce revine instanței naționale, pe de o parte, că un astfel de comportament este urmat în general și cu regularitate de operatorii din domeniul analizat la încheierea contractelor de acest tip și, pe de altă parte, fie că părțile au avut anterior raporturi comerciale constante între ele sau cu alte părți care își desfășoară activitatea în sectorul analizat, fie că comportamentul în cauză este suficient de cunoscut pentru a putea fi considerat o practică consolidată.

                  2)

                  Articolul 5 punctul 1 litera (a) din Regulamentul nr. 44/2001 trebuie interpretat în sensul că acțiunile având ca obiect anularea unui contract și restituirea sumelor plătite fără să fie datorate în temeiul contractului respectiv se încadrează în „materi[a] contractuală”, potrivit acestei dispoziții.

                  3)

                  Articolul 6 punctul 1 din Regulamentul nr. 44/2001 trebuie interpretat în sensul că, în ipoteza a două acțiuni introduse împotriva mai multor pârâți, care au un obiect și un temei diferite și care nu sunt legate între ele printr-o legătură de subsidiaritate sau de incompatibilitate, nu este suficient ca eventuala recunoaștere a temeiniciei uneia dintre ele să fie potențial de natură să se reflecte asupra întinderii dreptului a cărui protecție se solicită în cazul celeilalte pentru a exista un risc de pronunțare a unor hotărâri ireconciliabile în sensul acestei dispoziții.

         (1)  JO C 260, 7.9.2013.


title: Cauza C-511/06 P: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 9 iulie 2009 — Archer Daniels Midland Co./Comisia Comunităților Europene (Recurs — Concurență — Înțelegeri — Piața acidului citric — Stabilirea cuantumului amenzii — Rol de conducător — Dreptul la apărare — Elemente de probă rezultate dintr-o procedură desfășurată într-un stat terț — Definiția pieței relevante — Circumstanțe atenuante)

text:
               29.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 205/2

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 9 iulie 2009 — Archer Daniels Midland Co./Comisia Comunităților Europene
   (Cauza C-511/06 P) (1)

   (Recurs - Concurență - Înțelegeri - Piața acidului citric - Stabilirea cuantumului amenzii - Rol de conducător - Dreptul la apărare - Elemente de probă rezultate dintr-o procedură desfășurată într-un stat terț - Definiția pieței relevante - Circumstanțe atenuante)
   2009/C 205/02
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Archer Daniels Midland Co. (reprezentanți: C. O. Lenz, avocat, L. Martin Alegi, Solicitor, E. Batchelor și M. Garcia, Solicitors)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: A. Bouquet și X. Lewis, agenți)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a treia) din 27 septembrie 2006, Archer Daniels Midland/Comisia (T-59/02), prin care Tribunalul a respins acțiunea având ca obiect anularea Deciziei C(2001)3923 final a Comisiei din 5 decembrie 2001 privind o procedură de aplicare a articolului 81 din Tratatul CE (cazul COMP/E-1/36.604 — Acid citric) privind o înțelegere pe piața acidului citric și, în subsidiar, reducerea amenzii aplicate recurentei

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță al Comunităților Europene din 27 septembrie 2006, Archer Daniels Midland/Comisia (T-59/02), în partea în care respinge motivul invocat de Archer Daniels Midland Co. în legătură cu încălcarea dreptului său la apărare în cursul procedurii administrative care a condus la adoptarea Deciziei 2002/742/CE a Comisiei din 5 decembrie 2001 privind o procedură în temeiul articolului 81 din Tratatul CE și al articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/E-1/36.604 — Acid citric), în măsura în care Comisia Comunităților Europene nu i-a acordat posibilitatea de a-și valorifica drepturile în ceea ce privește faptele pe care s-a întemeiat pentru a califica Archer Daniels Midland Co. drept conducător al înțelegerii.

               2)

               Anulează Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță al Comunităților Europene din 27 septembrie 2006, Archer Daniels Midland/Comisia, în măsura în care respinge ca inoperant argumentul invocat de Archer Daniels Midland Co. cu privire la aplicarea greșită de către Comisia Comunităților Europene a secțiunii B litera (b) din Comunicarea Comisiei din 18 iulie 1996 privind neaplicarea de amenzi sau reducerea cuantumului acestora în cauzele privind înțelegeri.

               3)

               Anulează articolul 3 din Decizia 2002/742/CE în măsura în care stabilește cuantumul amenzii datorate de Archer Daniels Midland Co. la 39,69 milioane de euro.

               4)

               Stabilește la 29,4 milioane de euro cuantumul amenzii datorate de Archer Daniels Midland Co. pentru încălcarea constatată la articolul 1 din Decizia 2002/742/CE astfel cum a fost anulată în parte prin Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță al Comunităților Europene din 27 septembrie 2006, Archer Daniels Midland/Comisia (T-59/02).

               5)

               Respinge recursul cu privire la celelalte motive.

               6)

               Obligă Archer Daniels Midland Co. să suporte trei pătrimi din propriile cheltuieli de judecată și cheltuielile de judecată ale Comisiei Comunităților Europene în ceea ce privește procedura în fața Tribunalului de Primă Instanță al Comunităților Europene, precum și jumătate din propriile cheltuieli de judecată și cheltuielile de judecată ale Comisiei Comunităților Europene în ceea ce privește procedura de recurs.

               7)

               Obligă Comisia Comunităților Europene să suporte un sfert din cheltuielile de judecată efectuate de Archer Daniels Midland Co. în procedura în fața Tribunalului de Primă Instanță al Comunităților Europene, precum și jumătate din cheltuielile de judecată efectuate de Archer Daniels Midland Co. în procedura de recurs.

      (1)  JO C 56, 10.3.2007.


title: Cauza C-564/13 P: Recurs introdus la 31 octombrie 2013 de Planet A.E., Anonymi Etaireia Parochis Symvouleftikon Ypiresion împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a șaptea) din 9 septembrie 2013 în cauza T-489/12, Planet/Comisia

text:
               11.1.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 9/21

         Recurs introdus la 31 octombrie 2013 de Planet A.E., Anonymi Etaireia Parochis Symvouleftikon Ypiresion împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a șaptea) din 9 septembrie 2013 în cauza T-489/12, Planet/Comisia
   (Cauza C-564/13 P)
   2014/C 9/33
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Recurentă: Planet A.E., Anonymi Etaireia Parochis Symvouleftikon Ypiresion (reprezentant: V. Christianos, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

               —

               Anularea Ordonanței Tribunalului din 9 septembrie 2013, T-489/12;

               —

               trimiterea cauzei la Tribunal pentru ca acesta să se pronunțe asupra fondului;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Recurenta susține că Ordonanța Tribunalului din 9 septembrie 2013, T-489/12, cuprinde aprecieri juridice care încalcă normele de drept al Uniunii și solicită în recurs anularea acesteia.
   Potrivit recurentei, ordonanța atacată cu recurs trebuie anulată întrucât cuprinde o interpretare și o aplicare eronate ale dreptului Uniunii atât în ceea ce privește interesul de a exercita acțiunea necesar, potrivit dreptului Uniunii, pentru a introduce o acțiune declaratorie care să permită recunoașterea răspunderii contractuale, cât și asupra problemei dacă interesul de a introduce acțiunea este născut și actual.


title: Cauza T-493/15 P: Hotărârea Tribunalului din 27 octombrie 2016 – Comisia/CX („Recurs — Funcție publică — Funcționari — Procedură disciplinară — Sancțiune disciplinară — Revocare — Dreptul de a fi ascultat — Articolul 22 din anexa IX la statut — Erori de drept — Denaturarea elementelor de probă — Examinare incompletă a faptelor și a elementelor de probă”)

text:
               12.12.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 462/20

         Hotărârea Tribunalului din 27 octombrie 2016 – Comisia/CX
   (Cauza T-493/15 P) (1)

   ((„Recurs - Funcție publică - Funcționari - Procedură disciplinară - Sancțiune disciplinară - Revocare - Dreptul de a fi ascultat - Articolul 22 din anexa IX la statut - Erori de drept - Denaturarea elementelor de probă - Examinare incompletă a faptelor și a elementelor de probă”))
   (2016/C 462/25)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Ehrbar și F. Simonetti, agenți)

      Cealaltă parte din procedură: CX (Enghien, Belgia) (reprezentant: É. Boigelot, avocat)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera întâi) din 18 iunie 2015, CX/Comisia (F-5/14, EU:F:2015:61), și prin care se urmărește anularea acestei hotărâri

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Hotărârea Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera întâi) din 18 iunie 2015, CX/Comisia (F-5/14, EU:F:2015:61).

               2)

               Trimite cauza spre rejudecare către o cameră a Tribunalului Uniunii Europene, alta în afară de cea care s-a pronunțat cu privire la prezentul recurs.

               3)

               Cererile privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.

      (1)  JO C 371, 9.11.2015.


title: Cauza T-182/13: Hotărârea Tribunalului din 10 iulie 2014 – Moallem Insurance/Consiliul ( „Politică externă și de securitate comună — Măsuri restrictive luate împotriva Iranului în scopul împiedicării proliferării nucleare — Înghețarea fondurilor — Obligație de motivare — Eroare de apreciere” )

text:
               1.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 292/42

         Hotărârea Tribunalului din 10 iulie 2014 – Moallem Insurance/Consiliul
   (Cauza T-182/13) (1)

   ((„Politică externă și de securitate comună - Măsuri restrictive luate împotriva Iranului în scopul împiedicării proliferării nucleare - Înghețarea fondurilor - Obligație de motivare - Eroare de apreciere”))
   2014/C 292/51
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Moallem Insurance Co. (Teheran, Iran) (reprezentant: D. Luff, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: A. Vitro și M. Bishop, agenți)

      Obiectul

   În primul rând, cerere de anulare, pe de o parte, a Deciziei 2012/829/PESC a Consiliului din 21 decembrie 2012 de modificare a Deciziei 2010/413/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 356, p. 71), în măsura în care prin aceasta s-a inclus denumirea reclamantei pe lista care figurează în anexa II la Decizia 2010/413/PESC a Consiliului din 26 iulie 2010 privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Poziției comune 2007/140/PESC (JO L 195, p. 39), și, pe de altă parte, a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 1264/2012 al Consiliului din 21 decembrie 2012 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 267/2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 356, p. 55), în măsura în care acesta a inclus denumirea reclamantei pe lista care figurează în anexa IX la Regulamentul (UE) nr. 267/2012 al Consiliului din 23 martie 2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Regulamentului (UE) nr. 961/2010 (JO L 88, p. 1), precum și, în al doilea rând, cerere privind obținerea unei declarații de inaplicabilitate în cazul reclamantei a articolului 12 din Decizia 2010/413 și a articolului 35 din Regulamentul nr.o267/2012.

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia 2012/829/PESC a Consiliului din 21 decembrie 2012 de modificare a Deciziei 2010/413/PESC a Consiliului privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului în măsura în care prin aceasta s-a inclus denumirea Moallem Insurance Co. pe lista care figurează în anexa II la Decizia 2010/413/PESC a Consiliului din 26 iulie 2010 privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Poziției comune 2007/140/PESC.

               2)

               Anulează Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1264/2012 al Consiliului din 21 decembrie 2012 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 267/2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului în măsura în care prin aceasta s-a inclus denumirea Moallem Insurance pe lista care figurează în anexa IX la Regulamentul (UE) nr. 267/2012 al Consiliului din 23 martie 2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Regulamentului (UE) nr. 961/2010.

               3)

               Menține efectele Deciziei 2012/829 și ale Regulamentului de punere în aplicare nr. 1264/2012 în ceea ce privește Moallem Insurance, de la intrarea în vigoare a acestora până la data expirării termenului de recurs prevăzut la articolul 56 primul paragraf din Statutul Curții de Justiție a Uniunii Europene sau, în cazul în care în acest termen se formulează recurs, până la respingerea recursului.

               4)

               Consiliul Uniunii Europene suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Moallem Insurance.

      (1)  JO C 164, 8.6.2013.


title: Cauza C-189/09: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 29 iulie 2010 — Comisia Europeană/Republica Austria (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 2006/24/CE — Protecția vieții private — Păstrarea datelor generate sau prelucrate în legătură cu furnizarea de servicii de comunicații electronice — Netranspunere în termenul prevăzut)

text:
               11.9.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 246/8

         Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 29 iulie 2010 — Comisia Europeană/Republica Austria
   (Cauza C-189/09) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 2006/24/CE - Protecția vieții private - Păstrarea datelor generate sau prelucrate în legătură cu furnizarea de servicii de comunicații electronice - Netranspunere în termenul prevăzut)
   2010/C 246/12
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Balta și B. Schöfer, agenți)

      Pârâtă: Republica Austria (reprezentant: E. Riedl, agent)

      Intervenient în susținerea reclamantei: Consiliul Uniunii Europene

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Neadoptarea sau necomunicarea, în termenul prevăzut, a actelor necesare pentru a se conforma Directivei 2006/24/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 martie 2006 privind păstrarea datelor generate sau prelucrate în legătură cu furnizarea serviciilor de comunicații electronice accesibile publicului sau de rețele de comunicații publice și de modificare a Directivei 2002/58/CE (JO L 105, p. 54, Ediție specială, 13/vol. 53, p. 51)

      Dispozitivul

               1.

               Prin neadoptarea, în termenul prevăzut, a actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2006/24/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 martie 2006 privind păstrarea datelor generate sau prelucrate în legătură cu furnizarea serviciilor de comunicații electronice accesibile publicului sau de rețele de comunicații publice și de modificare a Directivei 2002/58/CE, Republica Austria nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive.

               2.

               Obligă Republica Austria la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 180, 1.8.2009


title: Cauza C-592/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Regatul Unit) la 13 noiembrie 2015 – Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs/British Film Institute

text:
               25.1.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 27/19

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Regatul Unit) la 13 noiembrie 2015 – Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs/British Film Institute
   (Cauza C-592/15)
   (2016/C 027/23)
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Părțile din procedura principală

      Recurenți: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

      Intimat: British Film Institute

      Întrebările preliminare

               (i)

               În absența legislației interne de transpunere, dispozițiile articolului 13 secțiunea A alineatul (1) litera (n) din A șasea directivă (1), în special sintagma „anumite servicii culturale”, sunt suficient de clare și precise pentru ca articolul 13 secțiunea A alineatul (1) litera (n) să aibă efect direct astfel încât prestarea acelor servicii culturale de către organismele de drept public sau de către alte organisme culturale recunoscute, cum ar fi prestarea efectuată de intimat în speță, să facă obiectul scutirii?

               (ii)

               Dispozițiile articolului 13 secțiunea A alineatul (1) litera (n) din A șasea directivă, în special sintagma „anumite servicii culturale”, acordă statelor membre vreo marjă de apreciere în ceea ce priveşte aplicarea lor prin intermediul legislației de transpunere și, în cazul unui răspuns afirmativ, care este întinderea acestei marje de apreciere?

               (iii)

               Concluziile enunțate mai sus se aplică și în cazul articolului 132 alineatul (1) litera (n) din Directiva principală TVA (2)?

      (1)  A șasea directivă a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri – sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare, JO L 145, p. 1.

      (2)  Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată, JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7.


title: Cauza T-54/14: Hotărârea Tribunalului din 8 septembrie 2016 – Goldfish și alții/Comisia („Concurență — Înțelegeri — Piețele belgiană, franceză și neerlandeză de creveți din Marea Nordului — Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 101 TFUE — Stabilire a prețurilor și repartizare a volumelor de vânzări — Admisibilitatea probelor — Utilizare ca probă a înregistrărilor secrete ale conversațiilor telefonice — Aprecierea capacității de plată — Competență de fond”)

text:
               24.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 392/24

         Hotărârea Tribunalului din 8 septembrie 2016 – Goldfish și alții/Comisia
   (Cauza T-54/14) (1)

   ((„Concurență - Înțelegeri - Piețele belgiană, franceză și neerlandeză de creveți din Marea Nordului - Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 101 TFUE - Stabilire a prețurilor și repartizare a volumelor de vânzări - Admisibilitatea probelor - Utilizare ca probă a înregistrărilor secrete ale conversațiilor telefonice - Aprecierea capacității de plată - Competență de fond”))
   (2016/C 392/28)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Părțile

      Reclamante: Goldfish BV (Zoutkamp, Țările de Jos), Heiploeg BV (Zoutkamp), Heiploeg Beheer BV (Zoutkamp) și Heiploeg Holding BV (Zoutkamp) (reprezentanți: P. Glazener și B. Winters. avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentați: inițial F. Ronkes Agerbeek și P. Van Nuffel, ulterior P. Van Nuffel și H. van Vliet, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită, pe de o parte, anularea Deciziei C(2013) 8286 final a Comisiei din 27 noiembrie 2013 privind o procedură inițiată în temeiul articolului 101 TFUE (cazul AT.39633 – Creveți), în măsura în care le privește pe reclamante, și, pe de altă parte, reducerea cuantumului amenzilor impuse acestora.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Goldfish BV, Heiploeg BV, Heiploeg Beheer BV și Heiploeg Holding BV la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 71, 8.3.2014.


title: Cauza C-183/16 P: Recurs introdus la 31 martie 2016 de Tilly-Sabco împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 14 ianuarie 2016 în cauza T-397/13, Tilly-Sabco/Comisia

text:
               13.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/32

      Recurs introdus la 31 martie 2016 de Tilly-Sabco împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 14 ianuarie 2016 în cauza T-397/13, Tilly-Sabco/Comisia
      (Cauza C-183/16 P)
      (2016/C 211/42)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Recurentă: Tilly-Sabco (reprezentanți: R. Milchior, F. Le Roquais, S. Charbonnel, avocați)

         Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

         Concluziile recurentei

                  —

                  Anularea Hotărârii Tribunalului din 14 ianuarie 2016 în cauza T-397/13, cu excepția aspectului privind admisibilitatea acțiunii;

                  —

                  deciderea, în conformitate cu articolul 61 din Statut, de a judeca în mod direct și anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 689/2013 al Comisiei din 18 iulie 2013 de stabilire a restituirilor la export în sectorul cărnii de pasăre (1) la zero;

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată din primă instanță și din prezentul recurs.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea recursului, recurenta invocă patru motive.
      Primul motiv este întemeiat pe interpretarea eronată de către Tribunal a articolului 3 alineatul (3) din Regulamentul nr. 182/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 februarie 2011 de stabilire a normelor și principiilor generale privind mecanismele de control de către statele membre al exercitării competențelor de executare de către Comisie (2). Comisia nu ar fi permis comitetului să examineze, în termenele stabilite, toate elementele necesare, inclusiv rata restituirilor, pentru a-și da avizul cu privire la proiectul de regulament.
      Al doilea motiv este întemeiat pe interpretarea eronată a articolului 164 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 al Consiliului din 22 octombrie 2007 de instituire a unei organizări comune a piețelor agricole și privind dispoziții specifice referitoare la anumite produse agricole („Regulamentul unic OCP”) (3). Recurenta invocă în special că Tribunalul a calificat în mod eronat drept „instrument agricol periodic” Regulamentul de punere în aplicare nr. 689/2013.
      Al treilea motiv este întemeiat pe lipsa justificării sau pe insuficiența motivării Regulamentului de punere în aplicare nr. 689/2013 și privește în special calificarea drept „regulament standard” și motivarea stabilirii la „zero” a ratei restituirilor. În plus, modul de determinare a ratelor restituirilor nu ar face obiectul controlului jurisdicțional. Motivarea hotărârii atacate care privește scăderea progresivă a ratelor restituirilor ar fi contradictorie.
      Al patrulea motiv este întemeiat pe încălcarea legii sau pe eroarea vădită de apreciere, întrucât Tribunalul nu a interpretat în mod corect criteriile articolului 164 alineatul (3) din Regulamentul nr. 1234/2007. Astfel, Tribunalul ar fi validat, pentru anumite criterii, luarea în considerare discreționară și fără motivare de către Comisie a perioadei de referință 2009-2013, și anume o perioadă extrem de lungă și de veche, în locul anului 2013, astfel cum ar impune dispozițiile pertinente și în special articolul 164 alineatul (3) litera (a) din Regulamentul nr. 1234/2007. Tribunalul ar fi săvârșit de asemenea o eroare vădită de apreciere considerând în special că diferențele de preț ale cărnii de pasăre din Brazilia nu ar determina necesitatea restituirilor la export pentru a asigura echilibrul pieței Uniunii a cărnii de pasăre, precum și o dezvoltare naturală în ceea ce privește prețul și schimburile comerciale. În sfârșit, Tribunalul a recunoscut că Comisia săvârșise o eroare invocând în fața acestuia argumente diferite de cele prezentate în fața Comitetului de gestionare.

         (1)  JO L 196, p. 13.

         (2)  JO L 55, p. 13.

         (3)  JO L 299, p. 1.


title: Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 9 noiembrie 2009 (cereri de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulate de Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio — Italia) — Roche SpA (C-450/07), Federazione nazionale unitaria dei Titolari di Farmacia italiani (Federfarma) (C 451/07)/Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), Ministero della Salute (cauzele conexate C-450/07 și C-451/07) [Articolul 104 alineatul (3) primul paragraf din Regulamentul de procedură — Directiva 89/105/CEE — Transparența măsurilor care reglementează stabilirea prețurilor medicamentelor de uz uman — Articolul 4 — Blocare a prețurilor — Reducere a prețurilor]

text:
               27.2.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 51/12

         Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 9 noiembrie 2009 (cereri de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulate de Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio — Italia) — Roche SpA (C-450/07), Federazione nazionale unitaria dei Titolari di Farmacia italiani (Federfarma) (C 451/07)/Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), Ministero della Salute
   (cauzele conexate C-450/07 și C-451/07) (1)

   (Articolul 104 alineatul (3) primul paragraf din Regulamentul de procedură - Directiva 89/105/CEE - Transparența măsurilor care reglementează stabilirea prețurilor medicamentelor de uz uman - Articolul 4 - Blocare a prețurilor - Reducere a prețurilor)
   2010/C 51/19
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Roche SpA

      Pârâte: Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), Ministero della Salute

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio — Interpretarea articolului 4 alineatele (1) și (2) din Directiva 89/105/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1988 privind transparența măsurilor care reglementează stabilirea prețurilor medicamentelor de uz uman și includerea acestora în domeniul de aplicare al sistemelor naționale de asigurări de sănătate (JO L 40, p. 8, Ediție specială, 05/vol. 2, p. 84) — Medicamente supuse unei blocări a prețurilor — Modalități care trebuie urmate în cazul unei eventuale reduceri a prețurilor

      Dispozitivul

               1.

               Articolul 4 alineatul (1) din Directiva 89/105/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1988 privind transparența măsurilor care reglementează stabilirea prețurilor medicamentelor de uz uman și includerea acestora în domeniul de aplicare al sistemelor naționale de asigurări de sănătate trebuie interpretat în sensul că autoritățile competente ale unui stat membru, cu condiția respectării cerințelor prevăzute de această dispoziție, pot adopta măsuri de aplicabilitate generală constând în reducerea prețurilor tuturor medicamentelor sau ale anumitor categorii de medicamente, chiar dacă adoptarea acestor măsuri nu este precedată de o blocare a acestor prețuri.

               2.

               Articolul 4 alineatul (1) din Directiva 89/105/CEE trebuie interpretat în sensul că adoptarea măsurilor de reducere a prețurilor tuturor medicamentelor sau ale anumitor categorii de medicamente, cu condiția respectării cerințelor prevăzute de această dispoziție, este posibilă de mai multe ori pe an și aceasta timp de mai mulți ani.

               3.

               Articolul 4 alineatul (1) din Directiva 89/105/CEE trebuie interpretat în sensul că nu se opune ca anumite măsuri prin care se urmărește controlarea prețurilor tuturor medicamentelor sau ale anumitor categorii de medicamente să fie adoptate pe bază de estimări ale cheltuielilor, cu condiția respectării cerințelor prevăzute de această dispoziție și cu condiția ca aceste estimări să se întemeieze pe elemente obiective și verificabile.

               4.

               Articolul 4 alineatul (1) din Directiva 89/105/CEE trebuie interpretat în sensul că revine statelor membre sarcina de a determina, cu respectarea obiectivului de transparență urmărit de această directivă, precum și a cerințelor prevăzute de dispoziția menționată, criteriile pe baza cărora trebuie efectuată verificarea condițiilor macroeconomice prevăzută de această dispoziție și că aceste criterii pot consta fie numai în cheltuieli farmaceutice, fie în totalitatea cheltuielilor de sănătate, fie și în alte tipuri de cheltuieli.

               5.

               Articolul 4 alineatul (2) din Directiva 89/105/CEE trebuie interpretat în sensul că:

                           —

                           statele membre trebuie să prevadă, în toate cazurile, posibilitatea pentru o întreprindere vizată de o măsură de blocare sau de reducere a prețurilor tuturor medicamentelor sau ale anumitor categorii de medicamente de a solicita o derogare de la prețul impus în temeiul acestor măsuri;

                           —

                           acestea sunt obligate să se asigure că pentru fiecare cerere de acest tip se adoptă o decizie motivată și

                           —

                           participarea concretă a întreprinderii vizate constă, pe de o parte, în prezentarea unei expuneri suficiente a motivelor speciale care justifică cererea sa de derogare și, pe de altă parte, în furnizarea de informații suplimentare detaliate în ipoteza în care informațiile comunicate în susținerea acestei cereri sunt insuficiente.

      (1)  JO C 297, 8.12.2007.


title: Cauza T-348/08: Hotărârea Tribunalului din 25 octombrie 2011 — Aragonesas Industrias y Energía/Comisia ( „Concurență — Înțelegeri — Piața cloratului de sodiu — Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 81 CE și a articolului 53 din Acordul privind SEE — Acțiune în anulare — Împărțirea pieței — Stabilirea prețurilor — Serie de indicii — Data probelor — Declarații ale unor concurenți — Recunoaștere — Durata încălcării — Amenzi — Gravitatea încălcării — Circumstanțe atenuante” )

text:
               3.12.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 355/15

         Hotărârea Tribunalului din 25 octombrie 2011 — Aragonesas Industrias y Energía/Comisia
   (Cauza T-348/08) (1)

   (Concurență - Înțelegeri - Piața cloratului de sodiu - Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 81 CE și a articolului 53 din Acordul privind SEE - Acțiune în anulare - Împărțirea pieței - Stabilirea prețurilor - Serie de indicii - Data probelor - Declarații ale unor concurenți - Recunoaștere - Durata încălcării - Amenzi - Gravitatea încălcării - Circumstanțe atenuante)
   2011/C 355/23
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Aragonesas Industrias y Energía, SA (Barcelona, Spania) (reprezentanți: I. Forrester, QC, K. Struckmann, P. Lindfelt și J. Garcia-Nieto Esteva, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Biolan, J. Bourke și R. Sauer, agenți)

      Obiectul

   Cu titlu principal, cerere de anulare a Deciziei C(2008) 2626 final a Comisiei din 11 iunie 2008 privind o procedură de aplicare a articolului 81 [CE] și a articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/38.695 — Clorat de sodiu), în măsura în care aceasta decizie se referă la Aragonesas Industrias y Energía, și, cu titlu subsidiar, cerere de anulare sau de reducere considerabilă a amenzii aplicate Aragonesas Industrias y Energía în decizia menționată

      Dispozitivul

               1.

               Anulează articolul 1 litera (g) din Decizia C(2008) 2626 final a Comisiei din 11 iunie 2008 privind o procedură de aplicare a articolului 81 [CE] și a articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/38.695 — Clorat de sodiu), în măsura în care Comisia Comunităților Europene a constatat în acesta o încălcare săvârșită de Aragonesas Industrias y Energía, SAU, în perioadele cuprinse, pe de o parte, între 16 decembrie 1996 și 27 ianuarie 1998 și, pe de altă parte, între 1 ianuarie 1999 și 9 februarie 2000.

               2.

               Anulează articolul 2 litera (f) din Decizia C(2008) 2626 final, în măsura în care prin acesta cuantumul amenzii este stabilit la 9 900 000 de euro.

               3.

               Respinge în rest acțiunea.

               4.

               Obligă Aragonesas Industrias y Energía să suporte o treime din propriile cheltuieli de judecată și jumătate din cheltuielile de judecată efectuate de Comisie.

               5.

               Obligă Comisia să suporte jumătate din propriile cheltuieli de judecată și două treimi din cheltuielile de judecată efectuate de Aragonesas Industrias y Energía.

      (1)  JO C 285, 8.11.2008.


title: Cauza C-442/08: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 1 iulie 2010 — Comisia Europeană/Republica Federală Germania (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Acordul de asociere CEE Ungaria — Control ulterior — Nerespectarea regulilor de origine — Decizia autorităților din statul exportator — Acțiune în justiție — Misiune de control a Comisiei — Taxe vamale — Recuperare ulterioară — Resurse proprii — Punere la dispoziție — Dobânzi de întârziere)

text:
               28.8.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 234/8

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 1 iulie 2010 — Comisia Europeană/Republica Federală Germania
   (Cauza C-442/08) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Acordul de asociere CEE Ungaria - Control ulterior - Nerespectarea regulilor de origine - Decizia autorităților din statul exportator - Acțiune în justiție - Misiune de control a Comisiei - Taxe vamale - Recuperare ulterioară - Resurse proprii - Punere la dispoziție - Dobânzi de întârziere)
   2010/C 234/11
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Caeiros și B. Conte, agenți)

      Pârâtă: Republica Federală Germania (reprezentanți: M. Lumma și B. Klein, agenți)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolelor 2, 6, 9, 10 și 11 din Regulamentul (CEE, Euratom) nr. 1552/89 al Consiliului din 29 mai 1989 de punere în aplicare a Deciziei 88/376/CEE, Euratom privind resursele proprii ale Comunităților (JO L 155, p. 1) și a dispozițiilor corespunzătoare din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1150/2000 al Consiliului din 22 mai 2000 privind punerea în aplicare a Deciziei 94/728/CE, Euratom referitoare la sistemul resurselor proprii ale Comunităților (JO L 130, p. 1, Ediție specială, 01/vol. 2, p. 184) — Plata cu întârziere a resurselor proprii ale Comunităților în cazul recuperării ulterioare a taxelor la import și refuzul de a achita dobânzile de întârziere — Obligația statului membru de import de a proceda de îndată la recuperarea ulterioară a taxelor la import aferente bunurilor pentru care certificatul de origine a fost invalidat de autoritățile statului de export — Obligația statului membru de import de a plăti dobânzi de întârziere datorate în cazul înscrierii tardive a resurselor proprii aferente creanțelor vamale stinse ca urmare a omisiunii acestor autorități în cursul procedurilor judiciare inițiate în statul de export în vederea obținerii anulării deciziilor prin care se invalidează certificatele de origine

      Dispozitivul

               1.

               Prin faptul că a permis prescrierea creanțelor vamale, în pofida primirii unei comunicări de asistență reciprocă, prin faptul că a achitat cu întârziere resursele proprii datorate în această privință și prin faptul că a refuzat plata dobânzilor de întârziere aplicabile, Republica Federală Germania nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 2, 6 și 9-11 din Regulamentul (CEE, Euratom) nr. 1552/89 al Consiliului din 29 mai 1989 de punere în aplicare a Deciziei 88/376/CEE, Euratom privind resursele proprii ale Comunităților, precum și în temeiul acelorași articole din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1150/2000 al Consiliului din 22 mai 2000 privind punerea în aplicare a Deciziei 94/728/CE, Euratom referitoare la sistemul resurselor proprii ale Comunităților.

               2.

               Obligă Republica Federală Germania la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 6, 10.1.2009.


title: Cauza T-637/14: Acțiune introdusă la 27 august 2014 – noon Copenhagen/OAPI – Wurster Diamonds (noon)

text:
               13.10.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 361/29

         Acțiune introdusă la 27 august 2014 – noon Copenhagen/OAPI – Wurster Diamonds (noon)
   (Cauza T-637/14)
   2014/C 361/43
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: noon Copenhagen A/S (Løsning, Danemarca) (reprezentant: M. Zöbisch, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Wurster Diamonds GmbH (Pforzheim, Germania)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 12 iunie 2014 în cauza R 955/2013-4.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta

      Marca comunitară vizată: marca figurativă care conține elementul verbal „noon” pentru produse și servicii din clasa 14 – cererea de înregistrare a mărcii comunitare 1 0 2 15  556

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca sau semnul invocat: marca figurativă care conține elementul verbal „noon” pentru produse din clasa 14

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul privind marca comunitară.


title: Cauza T-34/07: Hotărârea Tribunalului din 21 ianuarie 2010 — Goncharov/OAPI — DSB (DSBW) [ Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de marcă comunitară verbală DSBW — Marcă comunitară verbală anterioară DSB — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009] ]

text:
               13.3.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/46

         Hotărârea Tribunalului din 21 ianuarie 2010 — Goncharov/OAPI — DSB (DSBW)
   (Cauza T-34/07) (1)

   („Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de marcă comunitară verbală DSBW - Marcă comunitară verbală anterioară DSB - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009]”)
   2010/C 63/80
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamant: Karen Goncharov (Moscova, Rusia) (reprezentanți: G. Hasselblatt și A. Späth, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: inițial A. Poch, ulterior B. Schmidt, agenți)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: DSB (Copenhaga, Danemarca) (reprezentanți: F. González Diáz și T. Graf, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 4 decembrie 2006 (cauza R 1330/2005-2) privind o procedură de opoziție între DSB și domnul K. Goncharov.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Îl obligă pe domnul Karen Goncharov la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 82, 14.4.2007


title: Cauza F-55/11: Acțiune introdusă la 9 mai 2011 — ZZ/Comisia

text:
               27.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/56

         Acțiune introdusă la 9 mai 2011 — ZZ/Comisia
   (Cauza F-55/11)
   2011/C 252/125
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: V. Christianos, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei Comisiei de a reduce alocația școlară acordată reclamantului pentru motivul că fiul său primește un ajutor financiar acordat de un stat membru sub forma unei burse și a unui împrumut

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei de a reduce „alocația școlară” plătită reclamantului;

               —

               anularea deciziei privind reținerea cu caracter retroactiv a sumei de 939,96 euro, astfel cum rezultă aceasta din fișa de remunerație a reclamantului din luna octombrie 2010;

               —

               anularea deciziei privind reținerea cu caracter retroactiv a sumei de 939,96 euro, astfel cum rezultă aceasta din fișa de remunerație a reclamantului din luna noiembrie 2010;

               —

               anularea deciziei Comisiei din 17 februarie 2011 prin care se respinge în mod expres reclamația;

               —

               rambursarea către reclamant a sumelor care i-au fost reținute, majorate cu dobânzi;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-227/15: Hotărârea Tribunalului din 15 decembrie 2016 – Redpur/EUIPO – Redwell Manufaktur (Redpur) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale Redpur — Marcă a Uniunii Europene figurativă anterioară redwell INFRAROT HEIZUNGEN — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               6.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/29

         Hotărârea Tribunalului din 15 decembrie 2016 – Redpur/EUIPO – Redwell Manufaktur (Redpur)
   (Cauza T-227/15) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale Redpur - Marcă a Uniunii Europene figurativă anterioară redwell INFRAROT HEIZUNGEN - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2017/C 038/39)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Redpur GmbH (Hayingen, Germania) (reprezentant: S. Schiller, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: D. Walicka, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Redwell Manufaktur GmbH (Rotenturm an der Pinka, Austria) (reprezentant: C. Gassauer-Fleissner, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 11 februarie 2015 (cauza R 678/2014-1), privind o procedură de opoziție între Redpur și Redwell Manufaktur

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Redpur GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 236, 20.7.2015.


title: Cauza C-292/10: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 15 martie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Landgericht Regensburg — Germania) — G/Cornelius de Visser (Competența judiciară și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială — Comunicare publică a actelor judiciare — Lipsa unui domiciliu sau a unei reședințe cunoscute a pârâtului pe teritoriul unui stat membru — Competența „în materie delictuală și cvasidelictuală” — Încălcare a drepturilor referitoare la personalitate care ar fi putut fi săvârșită prin publicarea unor fotografii pe internet — Locul unde s a produs sau riscă să se producă fapta prejudiciabilă)

text:
               5.5.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 133/5

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 15 martie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Landgericht Regensburg — Germania) — G/Cornelius de Visser
   (Cauza C-292/10) (1)

   (Competența judiciară și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială - Comunicare publică a actelor judiciare - Lipsa unui domiciliu sau a unei reședințe cunoscute a pârâtului pe teritoriul unui stat membru - Competența „în materie delictuală și cvasidelictuală” - Încălcare a drepturilor referitoare la personalitate care ar fi putut fi săvârșită prin publicarea unor fotografii pe internet - Locul unde s a produs sau riscă să se producă fapta prejudiciabilă)
   2012/C 133/07
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Landgericht Regensburg

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: G

      Pârât: Cornelius de Visser

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Landgericht Regensburg — Interpretarea articolului 6 primul paragraf TUE coroborat cu articolul 47 al doilea paragraf din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (JO 2007, C 303, p. 1), a articolului 4 alineatul (1), a articolului 5 punctul 3 și a articolului 26 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (JO 2001 L 12, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 3, p. 74), precum și a articolului 3 alineatele (1) și (2) din Directiva 2000/31/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 8 iunie 2000 privind anumite aspecte juridice ale serviciilor societății informaționale, în special ale comerțului electronic, pe piața internă (JO L 178, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 29, p. 257) — Reglementare națională care prevede, în anumite împrejurări, efectuarea comunicării publice a actelor judiciare către pârât și care permite pronunțarea unei hotărâri în lipsă pe baza unui act de sesizare a instanței comunicat în acest mod — Aplicabilitatea normelor de competență prevăzute de Regulamentul (CE) nr. 44/2001 în lipsa unui domiciliu sau a unei reședințe cunoscute a pârâtului pe teritoriul unui stat membru — Stabilirea competenței judiciare și a legii aplicabile unei acțiuni declanșate ca urmare a potențialei încălcări a drepturilor referitoare la personalitate prin publicarea unor fotografii pe o pagină de internet editat de o persoană al cărei domiciliu este necunoscut

      Dispozitivul

               1.

               În împrejurări precum cele din acțiunea principală, articolul 4 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială trebuie interpretat în sensul că nu se opune aplicării articolului 5 punctul 3 din același regulament în cazul unei acțiuni în răspundere pentru administrarea unui site internet introduse împotriva unui pârât care este probabil cetățean al Uniunii, dar care se află într un loc necunoscut, dacă instanța sesizată nu dispune de indicii doveditoare care să îi permită să concluzioneze că pârâtul respectiv domiciliază efectiv în afara teritoriului Uniunii Europene.

               2.

               Dreptul Uniunii trebuie interpretat în sensul că nu se opune pronunțării unei hotărâri în lipsă împotriva unui pârât căruia, ca urmare a imposibilității de a l localiza, i a fost comunicat actul de sesizare a instanței prin publicare potrivit dreptului național, cu condiția ca instanța sesizată să se fi asigurat anterior că toate demersurile impuse de principiile diligenței și bunei credințe au fost întreprinse pentru a l găsi pe acest pârât.

               3.

               Dreptul Uniunii trebuie interpretat în sensul că se opune certificării ca titlu executoriu european în sensul Regulamentului (CE) nr. 805/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 21 aprilie 2004 privind crearea unui Titlu Executoriu European pentru creanțele necontestate a unei hotărâri pronunțate în lipsă împotriva unui pârât a cărui adresă nu este cunoscută.

               4.

               Articolul 3 alineatele (1) și (2) din Directiva 2000/31/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 8 iunie 2000 privind anumite aspecte juridice ale serviciilor societății informaționale, în special ale comerțului electronic, pe piața internă („directiva privind comerțul electronic”) nu se aplică într o situație în care locul de stabilire a furnizorului de servicii ale societății informaționale este necunoscut, din moment ce aplicarea acestei dispoziții este subordonată identificării statului membru pe al cărui teritoriu este efectiv stabilit furnizorul în discuție.

      (1)  JO C 346, 18.12.2010.