title: Cauza F-132/11: Acțiune introdusă la 5 decembrie 2011 — ZZ/Comisia

text:
               3.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 65/23

         Acțiune introdusă la 5 decembrie 2011 — ZZ/Comisia
   (Cauza F-132/11)
   2012/C 65/43
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: G. Cipressa, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei implicite a Comisiei de respingere a cererii reclamantului, în primul rând, de a i se comunica în scris numărul total de zile lucrătoare de concediu, acumulate în anii anteriori anului 2005 și în cursul anilor 2005-2010, la care avea dreptul la data introducerii cererii și numărul de zile lucrătoare de concediu la care urma să aibă dreptul până la sfârșitul anului 2010, în al doilea rând, de a beneficia de toate aceste zile de concediu și, în al treilea rând, de a i se comunica eventualele motive pentru care aceste solicitări i-ar putea fi refuzate.

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei adoptate de Comisie sau, în orice caz, care poate fi atribuită acesteia, de respingere a pretențiilor formulate prin cererea din 25 septembrie 2010, transmisă AIPN;

               —

               declararea inexistenței ex lege sau anularea, în orice caz, quatenus opus est, a notei înregistrate la 28 februarie 2011 cu numărul Ares(2011)217354, primită de reclamant ulterior datei de 6 aprilie 2011;

               —

               anularea deciziei adoptate de Comisie de respingere a pretențiilor formulate prin reclamația din 25 aprilie 2011, indiferent de modalitatea de respingere;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-534/10: Acțiune introdusă la 22 noiembrie 2010 — Organismos Kypriakis Galaktokomikis Viomichanias/OAPI — Garmo (HELLIM)

text:
               29.1.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 30/45

         Acțiune introdusă la 22 noiembrie 2010 — Organismos Kypriakis Galaktokomikis Viomichanias/OAPI — Garmo (HELLIM)
   (Cauza T-534/10)
   ()
   2011/C 30/81
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Organismos Kypriakis Galaktokomikis Viomichanias (Lefkosia, Cipru) (reprezentanți: C. Milbradt și H. Van Volxem, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Garmo AG (Stuttgart, Germania)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 20 septembrie 2010 pronunțate în cauza R 794/2010-4,

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate în procedura căii de atac.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: Garmo AG.

      Marca comunitară vizată: marca verbală „HELLIM” pentru produse din clasa 29.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: reclamanta.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca verbală colectivă „HALLOUMI” pentru produse din clasa 29.

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 (1), întrucât mărcile și produsele în conflict sunt similare și există un risc de confuzie între mărci, precum și încălcarea articolului 63 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009, întrucât reclamanta ar fi putut anticipa că i se va oferi posibilitatea să formuleze observații cu privire la poziția părții adverse în calea de atac.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, p. 1).


title: Cauza C-578/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Raad van State (Olanda) la 29 decembrie 2008 — Rhimou Chakroun/Minister van Buitenlandse Zaken

text:
               7.3.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 55/16

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Raad van State (Olanda) la 29 decembrie 2008 — Rhimou Chakroun/Minister van Buitenlandse Zaken
   (Cauza C-578/08)
   (2009/C 55/26)
   Limba de procedură: olandeza
   Instanța de trimitere
   Raad van State (Olanda)
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Rhimou Chakroun

      Pârât: Minister van Buitenlandse Zaken
   Întrebările preliminare

               1)

               Expresia „a recurge la sistemul de asistență socială” prevăzută la articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Directiva 2003/86/CE (1) a Consiliului din 22 septembrie 2003 privind dreptul la reîntregirea familiei trebuie interpretată în sensul că permite unui stat membru să adopte o reglementare privind reîntregirea familiei prin care se refuză reîntregirea familiei unui susținător al reîntregirii care a dovedit că dispune de venituri stabile și regulate, suficiente pentru a acoperi costurile generale necesare asigurării mijloacelor de subzistență, însă care, având în vedere nivelul veniturilor sale, poate recurge la o asistență specială pentru acoperirea unor costuri specifice și stabilite în mod individual, necesare asigurării mijloacelor de subzistență, la scutiri de impozite acordate, în funcție de venituri, de colectivități locale sau la măsuri de sprijinire a veniturilor în cadrul politicii comunale destinate persoanelor cu venituri scăzute.

               2)

               Directiva 2003/86/CE a Consiliului din 22 septembrie 2003 privind dreptul la reîntregirea familiei și în special articolul 2 litera (d) trebuie interpretată în sensul că această dispoziție se opune unei reglementări naționale care, în aplicarea cerinței privind veniturile, prevăzute la articolul 7 alineatul (1) litera (c), distinge după cum legăturile familiale sunt anterioare sau ulterioare intrării susținătorului reîntregirii pe teritoriul statului membru?

      (1)  Directiva 2003/86/CE a Consiliului din 22 septembrie 2003 privind dreptul la reîntregirea familiei (JO L 251, p. 12, Ediție specială, 19/vol. 6, p. 164).


title: Cauzele conexate T-394/08, T-408/08, T-436/08, T-453/08 și T-454/08: Ordonanța Tribunalului din 16 noiembrie 2010 — Regione autonoma della Sardegna și alții/Comisia

text:
               29.1.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 30/56

         Ordonanța Tribunalului din 16 noiembrie 2010 — Regione autonoma della Sardegna și alții/Comisia
   (Cauzele conexate T-394/08, T-408/08, T-436/08, T-453/08 și T-454/08) (1)

   ()
   2011/C 30/99
   Limba de procedură: italiana
   Președintele Camerei a patra a dispus radierea cauzei T-436/08.

      (1)  JO C 285, 8.11.2008.


title: Cauzele conexate C-516/12-C-518/12: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 3 aprilie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Consiglio di Stato – Italia) – CTP – Compagnia Trasporti Pubblici SpA/Regione Campania (C-516-C-518/12), Provincia di Napoli (C-516/12 și C-518/12) [Trimitere preliminară — Regulamentul (CE) nr. 1191/69 — Servicii publice de transport de călători — Articolul 4 — Cerere de încetare a obligației de serviciu public — Articolul 6 — Dreptul la compensarea costurilor care decurg din executarea unei obligații de serviciu public]

text:
               26.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 159/7

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 3 aprilie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Consiglio di Stato – Italia) – CTP – Compagnia Trasporti Pubblici SpA/Regione Campania (C-516-C-518/12), Provincia di Napoli (C-516/12 și C-518/12)
   (Cauzele conexate C-516/12-C-518/12) (1)

   ([Trimitere preliminară - Regulamentul (CE) nr. 1191/69 - Servicii publice de transport de călători - Articolul 4 - Cerere de încetare a obligației de serviciu public - Articolul 6 - Dreptul la compensarea costurilor care decurg din executarea unei obligații de serviciu public])
   2014/C 159/09
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Consiglio di Stato

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: CTP – Compagnia Trasporti Pubblici SpA

      Pârâte: Regione Campania (C-516-C-518/12), Provincia di Napoli (C-516/12 și C-518/12)

      Obiectul

   Cereri de decizie preliminară – Consiglio di Stato – Interpretarea articolului 4 din Regulamentul (CEE) nr. 1191/69 al Consiliului din 26 iunie 1969 privind acțiunea statelor membre în ceea ce privește obligațiile inerente noțiunii de serviciu public în domeniul transportului feroviar, rutier și pe căi navigabile interioare (JO L 156, p. 1, Ediție specială, 07/vol. 1, p. 25) – Dreptul întreprinderilor private la compensarea cheltuielilor care decurg dintr-o obligație de serviciu public – Întreprindere de transport care nu a prezentat autorităților competente o solicitare de încetare a unei obligații de serviciu public care determină dezavantaje economice pentru aceasta – Obligație care nu se regăsește printre misiunile de serviciu public pe care statele membre trebuie să le suprime

      Dispozitivul

   Articolele 4 și 6 din Regulamentul (CEE) nr. 1191/69 al Consiliului din 26 iunie 1969 privind acțiunea statelor membre în ceea ce privește obligațiile inerente noțiunii de serviciu public în domeniul transportului feroviar, rutier și pe căi navigabile interioare, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CEE) nr. 1893/91 al Consiliului din 20 iunie 1991, trebuie interpretate în sensul că, pentru obligațiile de serviciu public născute anterior intrării în vigoare a regulamentului menționat, nașterea unui drept la compensație pentru costurile care decurg din executarea unor astfel de obligații este condiționată de introducerea unei cereri de încetare a acestor obligații de către întreprinderea în cauză, precum și de o decizie a autorităților competente de menținere sau de încetare la un anumit termen a obligațiilor menționate. În schimb, în ceea ce privește obligațiile de serviciu public născute după această dată, nașterea unui astfel de drept la compensație nu este subordonată acelorași condiții.

      (1)  JO C 26, 26.1.2013.


title: Cauza T-722/16: Acțiune introdusă la 12 octombrie 2016 – Mapei/EUIPO – Steenfabrieken Vandersanden (zerø)

text:
               12.12.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 462/31

         Acțiune introdusă la 12 octombrie 2016 – Mapei/EUIPO – Steenfabrieken Vandersanden (zerø)
   (Cauza T-722/16)
   (2016/C 462/40)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Mapei SpA (Milano, Italia) (reprezentant: F. Caricato, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Steenfabrieken Vandersanden NV (Bilzen, Belgia)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta.

      Marca în litigiu: marca figurativă a Uniunii Europene care cuprinde elementul verbal „zerø” – cererea de înregistrarea nr. 13 031 612.

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție.

      Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 21 iulie 2016 în cauza R 2371/2015-1.

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate și înregistrarea în consecință a mărcii nr. 13031612 pentru toate produsele revendicate fără a aduce atingere celor deja acordate sau, cu titlu subsidiar, trimiterea cauzei EUIPO în vederea modificării propriei decizii prin în sensul admiterii înregistrării mărcii în conformitate cu cele pronunțate de Tribunal;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 8 din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-587/14: Acțiune introdusă la 6 august 2014 – Crosfield Italia/ECHA

text:
               13.10.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 361/15

         Acțiune introdusă la 6 august 2014 – Crosfield Italia/ECHA
   (Cauza T-587/14)
   2014/C 361/20
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Crosfield Italia Srl (Verona, Italia) (reprezentant: M. Baldassarri avocat)

      Pârâtă: Agenția Europeană pentru Produse Chimice (ECHA)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului anularea și, în consecință, declararea invalidității și/sau privarea de efecte a deciziei nr. SME 2013 4672 din 28.05.2014, adoptată de Agenția ECHA și comunicată reclamantei la 09.06.2014, cu consecința privării de orice efect a deciziei menționate, inclusiv prin anularea facturilor emise pentru recuperarea taxelor majorate impuse și pentru sancțiunile pretins necesare.

      Motivele și principalele argumente

   Prezenta procedură este îndreptată împotriva deciziei Agenției Europene pentru Produse Chimice, care a considerat că reclamanta nu îndeplinește condițiile necesare pentru a fi considerată întreprindere mică sau mijlocie, în sensul Regulamentului (CE) n. 1907/2006 al Parlamentului European și al Consiliului privind înregistrarea, evaluarea, autorizarea și restricționarea substanțelor chimice (REACH), de înființare a Agenției Europene pentru Produse Chimice, de modificare a Directivei 1999/45/CE și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 793/93 al Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 1488/94 al Comisiei, precum și a Directivei 76/769/CEE a Consiliului și a Directivelor 91/155/CEE, 93/67/CEE, 93/105/CE și 2000/21/CE ale Comisiei (JO 396, p. 849, Ediție specială, 13/vol. 60, p. 3), și care i-a refuzat avantajele prevăzute în acest regulament, dispunând plata unor taxe și a unor impozite datorate.
   Motivele și argumentele principale sunt similare celor invocate în cauza T-620/13, Marchi Industriale/ECHA.


title: Cauza T-139/15: Acțiune introdusă la 27 martie 2015 – Ungaria/Comisia

text:
               8.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 190/17

         Acțiune introdusă la 27 martie 2015 – Ungaria/Comisia
   (Cauza T-139/15)
   (2015/C 190/20)
   Limba de procedură: maghiara

      Părțile

      Reclamantă: Ungaria (reprezentanți: M. Z. Fehér, G. Koós și A. Pálfy, agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea în parte a Deciziei de punere în aplicare C(2015) 53 a Comisiei din 16 ianuarie 2015, prin care sunt excluse de la finanțarea Uniunii Europene anumite cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și al Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR), în măsura în care, în ceea ce privește Ungaria, este exclusă de la finanțarea Uniunii suma de 1 1 7 09  400 de euro în legătură cu Fondul de restructurare a industriei zahărului;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta contestă cerința pe care Comisia o consideră aplicabilă, dar care nu este menționată în mod expres în hotărârea pronunțată de Curtea de Justiție a Uniunii Europene în cauzele conexate C-187/12-C-189/12, SFIR și alții, conform căreia, pentru a examina aplicabilitatea excepțiilor menționate în hotărâre este important momentul depunerii cererii de ajutor, la care se referă excluderea conținută în decizia atacată. În opinia reclamantei, această concluzie, pe de o parte, este contrară logicii programului de restructurare și, pe de altă parte, ignoră în totalitate caracterului sezonier al producției de zahăr și pune în discuție aplicabilitatea practică a excepțiilor.
   În plus, reclamanta consideră că, chiar dacă s-ar dovedi corectă interpretarea juridică a Comisiei, în ceea ce privește normele care reglementează ajutorul de restructurare – și în special evaluarea silozurilor – au fost evidențiate dificultăți de interpretare, astfel încât, din cauza incertitudinii, Comisia ar fi acționat în mod legal fie reducând cantitatea exclusă de la finanțarea Uniunii, ținând cont de dificultățile de interpretare inerente legislației Uniunii, fie renunțând complet la excludere.


title: Cauza C-334/14: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 2 iulie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour d'appel de Mons – Belgia) – État belge/Nathalie De Fruytier [Trimitere preliminară — A șasea directivă TVA — Scutiri ale unor activități de interes general — Articolul 13 secțiunea A alineatul (1) literele (b) și (c) — Spitalizare și îngrijire medicală — Activități conexe — Activitate de transport de organe și de prelevări de origine umană în vederea efectuării de analize medicale ori de îngrijiri medicale sau terapeutice — Activitate cu caracter independent — Spitale și centre de tratament medical și de diagnostic — Instituție de natură similară]

text:
               7.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 294/14

         Hotărârea Curții (Camera a opta) din 2 iulie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour d'appel de Mons – Belgia) – État belge/Nathalie De Fruytier
   (Cauza C-334/14) (1)

   ([Trimitere preliminară - A șasea directivă TVA - Scutiri ale unor activități de interes general - Articolul 13 secțiunea A alineatul (1) literele (b) și (c) - Spitalizare și îngrijire medicală - Activități conexe - Activitate de transport de organe și de prelevări de origine umană în vederea efectuării de analize medicale ori de îngrijiri medicale sau terapeutice - Activitate cu caracter independent - Spitale și centre de tratament medical și de diagnostic - Instituție de natură similară])
   (2015/C 294/18)
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour d'appel de Mons

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: État belge

      Pârâtă: Nathalie De Fruytier

      Dispozitivul

   Articolul 13 secțiunea A alineatul (1) literele (b) și (c) din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri – sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare trebuie interpretat în sensul că nu se aplică unei activități de transport de organe și de prelevări de origine umană în vederea efectuării de analize medicale ori de îngrijiri medicale sau terapeutice, desfășurată de un terț independent, ale cărui prestații fac obiectul rambursărilor efectuate de organismele de asigurări sociale, în beneficiul clinicilor și laboratoarelor. În special, o asemenea activitate nu poate beneficia de o scutire de taxa pe valoarea adăugată cu titlu de activități conexe unor prestații de natură medicală precum cele prevăzute la articolul 13 secțiunea A alineatul (1) litera (b) menționat, întrucât acest terț independent nu poate fi calificat drept „organism de drept public” și nici nu poate corespunde calificării de „spital”, de „centru de tratament medical”, de „centru de diagnostic” sau de orice altă „instituție de natură similară recunoscută în mod corespunzător”, care activează în condiții sociale comparabile celor aplicabile organismelor de drept public.

      (1)  JO C 303, 8.9.2014.


title: Cauza T-382/12: Acțiune introdusă la 24 august 2012 — Kampol/OAPI — Colmol (Nobel)

text:
               17.11.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 355/29

         Acțiune introdusă la 24 august 2012 — Kampol/OAPI — Colmol (Nobel)
   (Cauza T-382/12)
   2012/C 355/62
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Kampol sp. z o.o. (Świdnica, Polonia) (reprezentant: J. Kępiński, lawyer)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Colmol-Colchões, SA (Oliveira de Azeméis, Portugalia)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Admiterea acțiunii și anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 21 iunie 2012 în cauza R 2286/2011-4;

               —

               respingerea în totalitate a opoziției nr. B 1762742 (cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 9080078);

               —

               obligarea OAPI la înregistrarea mărcii solicitate;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată aferente procedurii; și

               —

               în subsidiar, trimiterea cauzei Camerei a patra de recurs a OAPI spre rejudecarea litigiului, în temeiul criteriilor obligatorii stabilite de Curte.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: Kampol sp. z.o.o.

      Marca comunitară vizată: marca figurativă „NOBEL” în culorile negru, auriu și roșu, pentru produsele din clasele 10 și 24 — cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 9080078.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: Colmol-Colchões, SA.

      Marca sau semnul invocat: marca verbală portugheză „NOBEL” înregistrată sub nr. 373184 pentru produse din clasa 20.

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 privind marca comunitară.


title: Cauza C-417/12: Recurs introdus la 13 septembrie 2012 de Regatul Danemarcei împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 3 iulie 2012 în cauza T-212/09, Regatul Danemarcei/Comisia Europeană

text:
               1.12.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 373/2

         Recurs introdus la 13 septembrie 2012 de Regatul Danemarcei împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 3 iulie 2012 în cauza T-212/09, Regatul Danemarcei/Comisia Europeană
   (Cauza C-417/12)
   2012/C 373/02
   Limba de procedură: daneza

      Părțile

      Recurent: Regatul Danemarcei (reprezentanți: V. Pasternak Jørgensen, agent și P. Biering și J. Pinborg, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile recurentului

   În principal se solicită Curții:

               —

               Anularea în întregime sau în parte a hotărârii Tribunalului;

               —

               admiterea argumentelor formulate de recurent în fața Tribunalului;

         Cu titlu subsidiar se solicită:

               —

               trimiterea cauzei la Tribunal spre rejudecare.

      Motivele și principalele argumente

               1.

               Hotărârea Tribunalului privește modificarea Deciziei Comisiei din 19 martie 2009 de excludere de la finanțarea comunitară a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul secțiunii Garantare a Fondului european de orientare și garantare agricolă (FEOGA) și în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA), în măsura în care aceasta exclude de la finanțarea comunitară anumite cheltuieli efectuate de Regatul Danemarcei în sumă de 749 de milioane DKK cu privire la retragerea unor suprafețe din circuitul agricol.

               2.

               În primul rând, Regatul Danemarcei a afirmat că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept atunci când a apreciat dacă sistemul danez de control prin teledetecție era suficient de eficace, întrucât Tribunalul a considerat că eficacitatea controlului prin teledetecție poate fi apreciată prin compararea acestuia cu sistemul de control prin GPS efectuat de reprezentanții Comisiei în cursul unei inspecții în Danemarca.

               3.

               În al doilea rând, în opinia Regatului Danemarcei, interpretarea de către Tribunal a temeiului juridic relevant este incorectă cu privire la mai multe aspecte, inclusiv in ceea ce privește problema dacă o decizie a Comisiei poate fi menținută în vigoare chiar dacă se întemeiază pe o interpretare incorectă a unei norme care este absolut esențială pentru această decizie, și anume interpretarea cerinței de întreținere cuprinse în prima teză a articolului 19 alineatul (4) din Regulamentul nr. 2316/1999.

               4.

               În al treilea rând, Regatul Danemarcei consideră că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept cu privire la sarcina probei și la standardul în materie de probațiune aplicate față de Comisie și respectiv față de statele membre, întrucât Tribunalul afirmă că Comisia, care a efectuat inspecții după expirarea perioadei de scoatere din circuitul agricol, se poate achita de sarcina probei întemeindu-și prezumțiile pe împrejurarea că faptele constatate au subzistat și în cursul perioadei de scoatere din circuitul agricol și întrucât Tribunalul afirmă că sarcina probei care revine Regatului Danemarcei în contextul regimului FEOGA implică faptul că trebuie furnizate probe pentru toate zonele scoase din circuitul agricol în Danemarca și nu doar pentru zonele inspectate de Comisie. Procedând astfel, Tribunalul a introdus un standard în materie de probațiune nou și generic pentru statele membre, care se îndepărtează de la jurisprudența anterioară a Curții de Justiție și care impune statelor membre un standard în materie de probațiune care este imposibil de furnizat în practică.

               5.

               În al patrulea rând, cu privire la problema aplicării unor corecții financiare, Tribunalul nu a examinat dacă au fost îndeplinite condițiile relevante, inclusiv dacă a avut loc o încălcare a unor norme exprese ale dreptului Uniunii, aspect pe care Regatul Danemarcei l-a contestat în mod expres la sedința de la Tribunal.

               6.

               În al cincilea rând, în hotărârea sa, Tribunalul a substituit motivarea inițială a Comisiei cu propria motivare. Astfel, pentru menținerea deciziilor, Tribunalul s-a întemeiat pe alte împrejurări — cantitative și calitative — complet irelevante decât cele cărora Comisia le acordase o importanță decisivă pentru decizie. În opinia Regatului Danemarcei, hotărârea Tribunalului contravine principiului proporționalității.

               7.

               În al șaselea rând și în sfârșit, Tribunalul nu s-a pronunțat asupra unor motive esențiale ale guvernului danez și asupra probelor furnizate; cu privire la mai multe puncte acesta a denaturat argumentele și susținerile de fapt ale Regatului Danemarcei, astfel încât motivarea și dispozitivul hotărârii au un temei de fapt și de drept incorect.


title: Cauza T-219/13: Acțiune introdusă la 16 aprilie 2013 — Ferracci/Comisia

text:
               8.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 164/23

         Acțiune introdusă la 16 aprilie 2013 — Ferracci/Comisia
   (Cauza T-219/13)
   2013/C 164/39
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamant: Pietro Ferracci (San Cesareo, Italia) (reprezentanți: A. Nucara și E. Gambaro, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea, în temeiul articolului 263 TFUE, a Deciziei Comisiei din 19 decembrie 2012;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată aferente prezentei proceduri.

      Motivele și principalele argumente

   Prezenta acțiune a fost introdusă împotriva Deciziei C(2012) 9461 final a Comisiei din 19 decembrie 2012, prin care sunt declarate incompatibile cu piața internă, fără a se dispune totuși recuperarea, ajutoarele acordate, în temeiul scutirii de taxa comunală asupra imobilelor (ICI), entităților noncomerciale care desfășoară anumite activități și prin care se declară că nu constituie ajutor de stat tratamentul favorabil acordat Bisericii și anumitor asociații sportive în temeiul articolului 149 din Testo unico delle imposte sul reddito (TUIR) (Legea unică privind impozitul pe venit) și nici scutirea de IMU (Imposta Municipale Propria) (impozitul municipal) acordată anumitor entități care desfășoară activități specifice.
   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe încălcarea și pe aplicarea eronată, precum și pe interpretarea eronată a articolului 14 din Regulamentul (CE) nr. 659/1999

                           —

                           În această privință se afirmă că pârâta, deși a reținut că au fost încălcate articolele 107 TFUE și 108 TFUE, nu a dispus recuperarea ajutorului de stat sus-menționat. Astfel, reclamantul susține că nu există nicio împrejurare excepțională care să poată conduce la o imposibilitate absolută de a efectua recuperarea și, în orice caz, nu a fost dovedită o astfel de imposibilitate absolută

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea și pe aplicarea eronată a articolului 107 alineatul (1) TFUE

                           —

                           În această privință se afirmă că în decizia atacată pârâta a reținut că măsura de ajutor pusă în aplicare de Republica Italiană prin intermediul articolului 149 alineatul 4 din TUIR nu intră în sfera ajutorului de stat în sensul TFUE. În special, pârâta a reținut că nu există niciun avantaj selectiv; dimpotrivă, reclamantul susține că norma în discuție oferă un avantaj selectiv entităților ecleziastice recunoscute civil și asociațiilor sportive de amatori și că îndeplinește de asemenea toate celelalte condiții de existență a unui ajutor de stat potrivit articolului 107 alineatul (1) TFUE

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea și pe aplicarea eronată a articolului 107 alineatul (1) TFUE

                           —

                           În această privință se afirmă că în decizia atacată pârâta a reținut că măsura de ajutor pusă în aplicare de Republica Italiană prin intermediul așa-numitei scutiri IMU nu intră în sfera ajutorului de stat în sensul TFUE. În special, pârâta a reținut că beneficiarii scutirii IMU nu sunt „întreprinderi”. Dimpotrivă, reclamantul susține că beneficiarii sunt întreprinderi în sensul dreptului comunitar și că sunt îndeplinite toate condițiile de existență a unui ajutor de stat potrivit articolului 107 alineatul (1) TFUE.

               4.

               Al patrulea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 296 TFUE

                           —

                           În această privință se afirmă că decizia atacată trebuie anulată pentru motivarea insuficientă cuprinsă în aceasta în privința tuturor motivelor de contestare expuse anterior, cu încălcarea articolului 296 TFUE.


title: Cauza T-50/09: Acțiune introdusă la 3 februarie 2009 – Ifemy’s/OAPI – Dada & Co Kids (Dada & Co. kids)

text:
               18.4.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 90/29

         Acțiune introdusă la 3 februarie 2009 – Ifemy’s/OAPI – Dada & Co Kids (Dada & Co. kids)
   (Cauza T-50/09)
   2009/C 90/46
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Ifemy’s Holding GmbH (München, Germania) (reprezentant: H. G. Augustinowski, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Dada & Co Kids Srl (Prato, Italia)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei R 911/2008-4 din 2 noiembrie 2008 a Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca comunitară vizată: Marca figurativă „DADA& CO. Kids”, pentru produse din clasa 25

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: Reclamanta

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: Înregistrarea germană nr. 20 114 449 a mărcii verbale „DADA” , pentru produse din clasa 25

      Decizia diviziei de opoziție: Respinge opoziția

      Decizia camerei de recurs: Respinge recursul

      Motivele invocate: Încălcarea principiului egalității de tratament, al concurenței loiale și al statului de drept, astfel cum sunt consacrate la articolele 2 CE și 3 CE, precum și a articolului 43 și a articolului 80 alineatul (1) din Regulamentul nr. 40/94 al Consiliului și a normei 50 alineatul (2) și a normei 80 alineatul (2) din Regulamentul nr. 2868/95 (1) al Comisiei, în măsura în care camera de recurs nu a anulat decizia diviziei de opoziție care menționa în mod greșit reclamantul și în măsura în care, în plus, camera de recurs a hotărât în mod eronat că în fața diviziei de opoziție reclamantului i se acordaseră toate posibilitățile de a prezenta probe relevante.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 2868/95 al Comisiei din 13 decembrie 1995 de punere în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 40/94 al Consiliului privind marca comunitară (JO L 303, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 189).


title: Cauza C-37/15: Ordonanța președintelui Curții din 6 mai 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Commissione Tributaria Provinciale di Cagliari – Italia) – Cav. Giacomo Bolasco di Gianni Bolasco Sas/Comune di Monastir, Equitalia centro SpA

text:
               28.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 320/26

         Ordonanța președintelui Curții din 6 mai 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Commissione Tributaria Provinciale di Cagliari – Italia) – Cav. Giacomo Bolasco di Gianni Bolasco Sas/Comune di Monastir, Equitalia centro SpA
   (Cauza C-37/15) (1)

   (2015/C 320/41)
   Limba de procedură: italiana
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 138, 27.4.2015.


title: Cauza C-374/10: Acțiune introdusă la 27 iulie 2010 — Comisia Europeană/Regatul Suediei

text:
               11.9.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 246/35

         Acțiune introdusă la 27 iulie 2010 — Comisia Europeană/Regatul Suediei
   (Cauza C-374/10)
   ()
   2010/C 246/60
   Limba de procedură: suedeza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Braun și M. Sundén, agenți)

      Pârât: Regatul Suediei

      Concluziile reclamantei

               —

               declararea faptului că, prin neadoptarea sau, cel puțin, prin necomunicarea către Comisie a actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2007/36/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 11 iulie 2007 privind exercitarea anumitor drepturi ale acționarilor în cadrul societăților comerciale cotate la bursă, Regatul Suediei a încălcat obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive;

               —

               obligarea Regatului Suediei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Termenul de transpunere a directivei a expirat la 3 august 2009.

      (1)  JO 184, p. 17.


title: Cauza T-204/07: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 11 septembrie 2008 — Italia/Comisia

text:
               22.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/64

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 11 septembrie 2008 — Italia/Comisia
   (Cauza T-204/07) (1)

   (2008/C 301/122)

      Limba de procedură: italiana

   Președintele Camerei a doua a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 170, 21.7.2007.


title: Cauza T-442/07: Acțiune introdusă la 30 noiembrie 2007 — Ryanair Ltd/Comisia Comunităților Europene

text:
               9.2.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 37/28

         Acțiune introdusă la 30 noiembrie 2007 — Ryanair Ltd/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-442/07)
   (2008/C 37/44)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Ryanair Ltd (Dublin, Irlanda) (reprezentant: E. Vahida, lawyer)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că Comisia nu și-a definit poziția conform obligațiilor care îi revin în cadrul Tratatului CE, inclusiv în special cele care rezultă din articolul 232 CE, drept răspuns la plângerile reclamantei din 3 noiembrie 2005 și din 13 decembrie 2005, din 16 iunie și din 10 noiembrie 2006 și la scrisoarea de punere în întârziere din 2 august 2007;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata în întregime a cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate de reclamantă în cadrul procedurii chiar dacă, în urma introducerii acțiunii, Comisia a acționat, fapt care, în opinia Curții, înlătură necesitatea de a adopta o decizie sau dacă acțiunea este respinsă de Curte ca inadmisibilă; și

               —

               adoptarea oricăror măsuri suplimentare care vor fi considerate adecvate de către Curte.

         Motivele și principalele argumente
   Prin cererea depusă, reclamanta a introdus o acțiune în temeiul articolului 232 CE, susținând că Comisia nu și-a definit poziția în legătură cu plângerile depuse la 3 noiembrie 2005, la 13 decembrie 2005, la 16 iunie 2006 și la 10 noiembrie 2006, urmate de o scrisoare de punere în întârziere din 2 august 2007.
   Prin motivul principal se susține că nu a fost efectuată și finalizată de către Comisie o examinare diligentă și imparțială a plângerilor depuse de reclamantă prin care aceasta afirma că statul italian a acordat un ajutor ilegal sub formă de avantaje companiilor Alitalia, Air One și Meridiana. În subsidiar, reclamanta susține că Comisia nu și-a definit poziția cu privire la plângerile reclamantei prin care aceasta susține existența unei discriminări anticoncurențiale și, prin urmare, a unei încălcări a articolului 82 CE.
   Reclamanta afirmă că măsurile care fac obiectul plângerii sale, și anume: (i) plata către Alitalia a unui ajutor constând într-o „compensație 9/11”, (ii) preluarea de către Fintecna a Alitalia Servizi în condiții favorabile, (iii) nesolicitarea de către statul italian a plății datoriilor avute de Alitalia către aeroporturile italiene, (iv) finanțarea publică a indemnizațiilor de concediere ale companiei Alitalia, (v) reduceri la costurile privind combustibilul, (vi) reduceri la taxele de aeroport la centrele de trafic aerian italiene, (vii) transferarea a peste 100 de lucrători de la Alitalia la Meridiana și la Air One și (viii) restricțiile discriminatorii privind activitatea reclamantei pe aeroporturile regionale inclusiv pe aeroportul Ciampino pot fi atribuite statului italian, constituie beneficii nerealizate iar unele dintre măsurile respective aduc beneficii companiei Alitalia, precum și companiilor Air One și Meridiana. În opinia reclamantei, aceste măsuri constituie ajutoare de stat, care îndeplinesc toate condițiile prevăzute de articolul 87 alineatul (1) CE.
   În subsidiar, reclamanta susține că neobținerea de către aeroporturile italiene a plății datoriilor avute de Alitalia, reducerea taxelor de aeroport la centrele de trafic aerian italiene, reducerile la costurile privind combustibilul și restricțiile discriminatorii privind activitatea reclamantei pe aeroporturile regionale constituie o încălcare a dreptului concurenței. Prin urmare, reclamanta susține că în cazul în care Curtea va considera că unele dintre avantajele acordate companiilor Alitalia, Air One și Meridiana nu puteau fi atribuite statului întrucât aeroporturile italiene și furnizorii de combustibil care au acordat avantajele menționate anterior ar fi acționat în mod autonom, astfel de avantaje ar reprezenta o discriminare anticoncurențială care nu poate fi justificată de motive obiective și, în consecință, încalcă articolul 82 CE.
   În plus, reclamanta susține că are un interes legitim pentru a depune o astfel de plângere atât în calitate de client al serviciilor aeroportuare și al combustibilului pentru aviație, cât și în calitate de concurent al companiilor Alitalia, Air One și Meridiana.
   De asemenea, reclamanta susține că, potrivit dispozițiilor Regulamentului (CE) nr. 659/1999 al Consiliului (1), ale Regulamentului (CE) nr. 1/2003 al Consiliului (2) și ale Regulamentului (CE) nr. 773/2004 al Comisiei (3), aceasta avea obligația de a acționa. Cu toate acestea, Comisia nu a acționat în niciun fel în urma primirii plângerilor și nici în urma primirii scrisorii de punere în întârziere.
   Drept urmare, reclamanta susține că a existat o încălcare prima facie a dreptului concurenței și că perioada inexplicabil de lungă, cuprinsă între 9 și 21 de luni care s-a scurs, în funcție de obiectul plângerii, între momentul în care Comisia a primit scrisoarea de punere în întârziere și inacțiunea Comisiei, constituie o abținere de a acționa în sensul articolului 232 CE.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE (JO L 83, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 41).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (Text cu relevanță pentru SEE) (JO L 1, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 167).

      (3)  Regulamentul (CE) nr. 773/2004 al Comisiei din 7 aprilie 2004 privind desfășurarea procedurilor puse în aplicare de Comisie în temeiul articolelor 81 și 82 din Tratatul CE (Text cu relevanță pentru SEE) (JO L 123, p. 18, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 242).


title: Cauza T-43/15 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 24 aprilie 2015 – CRM/Comisia („Măsuri provizorii — Înregistrare a unei indicații geografice protejate — «Piadina Romagnola»/«Piada Romagnola» — Cerere de suspendare a executării — Lipsa urgenţei”)

text:
               22.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 205/34

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 24 aprilie 2015 – CRM/Comisia
   (Cauza T-43/15 R)
   ((„Măsuri provizorii - Înregistrare a unei indicații geografice protejate - «Piadina Romagnola»/«Piada Romagnola» - Cerere de suspendare a executării - Lipsa urgenţei”))
   (2015/C 205/45)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: CRM Srl (Modène, Italia) (reprezentanți: G. Forte, C. Marinuzzi şi A. Franchi, avocaţi)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: D. Bianchi şi J. Guillem Carrau, agenţi)

      Obiectul

   Cerere de suspendare a executării Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 1174/2014 al Comisiei din 24 octombrie 2014 de înregistrare a unei denumiri în Registrul denumirilor de origine protejate și al indicațiilor geografice protejate [Piadina Romagnola/Piada Romagnola (IGP)] (JO L 316, p. 3)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza C-304/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 17 iunie 2011 — Rosanna Valenza/Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato

text:
               27.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/22

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 17 iunie 2011 — Rosanna Valenza/Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato
   (Cauza C-304/11)
   2011/C 252/41
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Consiglio di Stato

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Rosanna Valenza

      Pârâtă: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato

      Întrebările preliminare

               1.

               Prevederea clauzei 4 alineatul (4) din anexa la Directiva 1999/70/CE (1), potrivit căreia „[c]ondițiile de vechime corespunzătoare unor condiții de încadrare speciale sunt aceleași pentru lucrătorii cu contract pe durată determinată și pentru cei cu contract pe durată nedeterminată, cu excepția situației în care condițiile de vechime diferite sunt justificate de motive obiective”, coroborată cu clauza 5, astfel cum a fost interpretată de Curtea de Justiție CE, potrivit căreia sunt legale reglementările italiene care interzic, în sectorul public, transformarea contractului de muncă temporar în contract de muncă pe durată nedeterminată, se opune unei legislații naționale de stabilizare a lucrătorilor temporari (articolul 1 alineatul 519 din Legea nr. 296/2006) care a permis angajarea directă pe durată nedeterminată a lucrătorilor angajați deja pe durată determinată, prin derogare de la regula concursului public, dar cu anularea vechimii acumulate în perioada de muncă pe durată determinată sau, în schimb, pierderea vechimii, prevăzută de legiuitorul național, se încadrează în derogarea din „motive obiective”, din necesitatea de a se evita titularizarea lucrătorilor temporari în detrimentul lucrătorilor titularizați deja, care s-ar produce dacă lucrătorii temporari și-ar păstra vechimea anterioară?

               2.

               Prevederea menționată a clauzei 4 alineatul (4) din anexa la Directiva 1999/70/CE, potrivit căreia „Condițiile de vechime corespunzătoare unor condiții de încadrare speciale sunt aceleași pentru lucrătorii cu contract pe durată determinată și pentru cei cu contract pe durată nedeterminată, cu excepția situației în care condițiile de vechime diferite sunt justificate de motive obiective”, coroborată cu clauza 5, astfel cum a fost interpretată de Curtea de Justiție, potrivit căreia sunt legale reglementările italiene care interzic, în sectorul public, transformarea contractului de muncă temporar în contract de muncă pe durată nedeterminată, se opune unei legislații naționale care, fără a aduce atingere acumulării vechimii în timpul desfășurării raportului de muncă temporar, stabilește încetarea contractului temporar și încheierea unui nou contract pe durată nedeterminată, diferit de cel anterior și fără păstrarea vechimii precedente (articolul 1 alineatul 519 din Legea nr. 296/2006)?

      (1)  JO L 175, p. 43, Ediție specială, 05/vol. 5, p. 129.


title: Cauza T-435/13: Ordonanța Tribunalului din 5 martie 2014 – Triarii/Comisia

text:
               12.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/55

         Ordonanța Tribunalului din 5 martie 2014 – Triarii/Comisia
   (Cauza T-435/13) (1)

   2014/C 142/71
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei a doua a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 304, 19.10.2013.


title: Cauza T-517/12: Acțiune introdusă la 23 noiembrie 2012 — Alro/Comisia

text:
               2.2.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/20

         Acțiune introdusă la 23 noiembrie 2012 — Alro/Comisia
   (Cauza T-517/12)
   2013/C 32/32
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Alro SA (Slatina, România) (reprezentanți: C. Quigley, QC, O. Bretz, Solicitor, și S. Verschuur, lawyer)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Comisiei din 26 aprilie 2012 de deschidere, în conformitate cu articolul 108 alineatul (2) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, precum și cu articolul 4 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului (1), a unei proceduri oficiale de investigare cu privire la un pretins ajutor de stat nelegal acordat de România, folosindu-se de controlul pe care îl exercită asupra Hidroelectrica SA, societății ALRO, sub forma unor tarife preferențiale la cumpărarea de energie electrică, în baza unui contract încheiat în 2005 și a modificărilor succesive ale acestuia;

               —

               în subsidiar, anularea deciziei menționate din 26 aprilie 2012 în măsura în care se aplică perioadei cuprinse între 1 ianuarie 2007 și 31 decembrie 2009;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe o eroare de drept materială:

                           —

                           în cadrul primului motiv, prin care se susține că Comisia a săvârșit o eroare de drept materială în legătură cu domeniul de aplicare a articolului 107 alineatul (1) TFUE, ALRO va demonstra că Comisia nu a aplicat în mod corespunzător exigențele în materie de imputabilitate, astfel cum reies din Hotărârea Curții din 16 mai 2002, Franța/Comisia (C-482/99, Rec., 2002 p. I-4397) (Hotărârea Stardust Marine). În particular, Comisia a încercat să își întemeieze analiza doar pe criterii „organice”. Or, ALRO va demonstra că criteriile care rezultă din hotărârea menționată impun Comisiei să demonstreze, de asemenea, existența altor criterii materiale, întrucât criteriile „organice”, privite izolat, sunt insuficiente pentru stabilirea imputabilității.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe o eroare vădită de apreciere:

                           —

                           în cadrul celui de al doilea motiv, prin care se susține că Comisia a săvârșit o eroare vădită de apreciere atunci când a ajuns la concluzia că acțiunile Hidroelectrica erau imputabile statului român, ALRO va demonstra că Comisia nu a analizat în mod corespunzător structura societară a Hidroelectrica și impactul structurii respective asupra procesului decizional al organizației. În al doilea rând, ALRO va evidenția motivul pentru care Comisia a comis o eroare comparând contractul ALRO cu acordul dintre Hidroelectrica și ArcelorMittal. În al treilea rând, se va demonstra că Ordinul de ministru nr. 445/2009 este lipsit de relevanță în cadrul analizei efectuate de Comisie și se vor arăta motivele pentru care trimiterile la articolele de presă din anul 2010 nu permit să se stabilească imputabilitatea la standarde juridice corespunzătoare.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe caracterul insuficient al motivării:

                           —

                           în cadrul celui de al treilea motiv, ALRO va demonstra că Comisia nu a furnizat o motivare adecvată a aspectelor invocate (astfel cum sunt expuse la alineatul anterior), acționând astfel cu încălcarea cerințelor articolului 296 TFUE. Asemenea motivare este necesară pentru a permite Tribunalului să examineze legalitatea deciziei și pentru a furniza persoanelor interesate informațiile necesare pentru a aprecia temeinicia sau netemeinicia deciziei. Astfel cum se indică în mod mai detaliat în cererea introductivă, decizia atacată nu îndeplinește aceste cerințe.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE (JO L 83, 27.3.1999, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 41).


title: Cauza C-357/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Wojewódzki Sąd Administracyjny w Krakowie (Polonia) la 27 iunie 2013 — Drukarnia Multipress Sp. z o.o. w Krakowie/Ministrowi Finansów

text:
               21.9.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 274/5

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Wojewódzki Sąd Administracyjny w Krakowie (Polonia) la 27 iunie 2013 — Drukarnia Multipress Sp. z o.o. w Krakowie/Ministrowi Finansów
   (Cauza C-357/13)
   2013/C 274/09
   Limba de procedură: polona

      Instanța de trimitere

   Wojewódzki Sąd Administracyjny w Krakowie

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Drukarnia Multipress Sp. z o.o. w Krakowie

      Pârât: Minister Finansów

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 2 alineatul (1) literele (b) și (c) din Directiva 2008/7/CE a Consiliului din 12 februarie 2008 privind impozitarea indirectă a majorării de capital (1) trebuie interpretat în sensul că o societate în comandită pe acțiuni trebuie considerată societate de capital în sensul acestor prevederi în cazul în care din natura juridică a acestei societăți rezultă că numai o parte a capitalului și a acționarilor poate îndeplini condițiile prevăzute la articolul 2 alineatul (1) literele (b) și (c) din directivă?

               2.

               În cazul în care răspunsul la prima întrebare este negativ — articolul 9 din Directiva 2008/7/CE a Consiliului din 12 februarie 2008 privind impozitarea indirectă a majorării de capital trebuie interpretat în sensul că, întrucât conferă statelor membre posibilitatea de a opta să nu considere entitățile menționate la articolul 2 alineatul (2) ca fiind societăți de capital, recunoaște statelor membre libertatea de a alege dacă aplică sau nu aplică impozit pe capital în cazul acestor entități?

      (1)  JO 2008, L 46, p. 11.


title: Cauza T-5/13: Hotărârea Tribunalului din 18 septembrie 2015 – Iran Liquefied Natural Gas/Consiliul („Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive adoptate împotriva Iranului în scopul de a împiedica proliferarea nucleară — Înghețare a fondurilor — Acțiune în anulare — Entitate infrastatală — Calitate procesuală activă — Interesul de a exercita acțiunea — Admisibilitate — Eroare de apreciere — Modularea efectelor în timp ale unei anulări”)

text:
               3.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 363/28

         Hotărârea Tribunalului din 18 septembrie 2015 – Iran Liquefied Natural Gas/Consiliul
   (Cauza T-5/13) (1)

   ((„Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive adoptate împotriva Iranului în scopul de a împiedica proliferarea nucleară - Înghețare a fondurilor - Acțiune în anulare - Entitate infrastatală - Calitate procesuală activă - Interesul de a exercita acțiunea - Admisibilitate - Eroare de apreciere - Modularea efectelor în timp ale unei anulări”))
   (2015/C 363/36)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Iran Liquefied Natural Gas Co. (Teheran, Iran) (reprezentanți: J. Grayston, solicitor, G. Pandey, P. Gjørtler, D. Rovetta, M. Gambardella și N. Pilkington, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Bishop și A. de Elera-San Miguel Hurtado, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei 2012/635/PESC a Consiliului din 15 octombrie 2012 de modificare a Deciziei 2010/413/PESC a Consiliului privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 282, p. 58), precum și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 945/2012 al Consiliului din 15 octombrie 2012 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 267/2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 282, p. 16), în măsura în care aceste acte o privesc pe reclamantă

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia 2012/635/PESC a Consiliului din 15 octombrie 2012 de modificare a Deciziei 2010/413/PESC a Consiliului privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului în ceea ce privește includerea Iran Liquefied Natural Gas Co. în anexa II la Decizia 2010/413/PESC a Consiliului din 26 iulie 2010 privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Poziției comune 2007/140/PESC.

               2)

               Anulează Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 945/2012 al Consiliului din 15 octombrie 2012 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 267/2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului în ceea ce privește includerea Iran Liquefied Natural Gas Co. în anexa IX la Regulamentul (UE) nr. 267/2012 din 23 martie 2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Regulamentului (UE) nr. 961/2010.

               3)

               Menține efectele Deciziei 2012/635 și ale Regulamentului de punere în aplicare nr. 945/2012 în ceea ce privește Iran Liquefied Natural Gas până la data expirării termenului de recurs prevăzut la articolul 56 alineatul (1) din Statutul Curții de Justiție a Uniunii Europene sau, în cazul în care un recurs este introdus în acest termen, până la respingerea recursului.

               4)

               Consiliul Uniunii Europene suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, și pe cele efectuate de Iran Liquefied Natural Gas în cadrul prezentei proceduri și al procedurii referitoare la măsurile provizorii.

      (1)  JO C 55, 23.2.2013.


title: Cauza C-510/06 P: Recurs introdus la data de 15 decembrie 2006 de către Archer Daniels Midland Co. împotriva hotărârii pronunțate de Tribunalul de Primă Instanță (camera a treia) din data de 27 septembrie 2006 în cauza T-329/01: Archer Daniels Midland Company/Comisia Comunităților Europene

text:
               10.3.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 56/15

         Recurs introdus la data de 15 decembrie 2006 de către Archer Daniels Midland Co. împotriva hotărârii pronunțate de Tribunalul de Primă Instanță (camera a treia) din data de 27 septembrie 2006 în cauza T-329/01: Archer Daniels Midland Company/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza C-510/06 P)
   (2007/C 56/28)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Recurentă: Archer Daniels Midland Co. (reprezentanți: C. Lenz, Prof. Dr., L. Alegi, E. Batchelor si M. Garcia, Solicitors)

      Intimată: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile recurentei
   Reclamanta solicită Curții:

               —

               i) anularea hotărârii în măsura în care s-a respins acțiunea introdusă de ADM împotriva deciziei;

               —

               ii) anularea articolulului 3 din decizie în măsura în care acesta privește ADM;

               —

               iii) cu titlu subsidiar la ii), modificarea articolului 3 din decizie în sensul de a reduce mai mult sau de a anula amenda impusă ADM;

               —

               iv) cu titlu subsidiar la ii) și iii), retrimiterea cauzei Tribunalului pentru a statua în conformitate cu hotărârea Curții, în ceea ce privește aspectele de drept;

               —

               v) în orice caz, obligarea Comisiei la plata propriilor cheltuieli de judecată precum și a celor efectuate de ADM în procedurile desfășurate în fața Tribunalului și a Curții.

         Motivele și principalele argumente
   Argumentele pe care își fundamentează acțiunea Archer Daniels Midland Co. (denumită în continuare ADM) sunt:

               1.

               Tribunalul de Primă Instanță (denumit în continuare TPI) a încălcat obligația de motivare:

                           a)

                           prin respingerea argumentării ADM potrivit căreia majorarea amenzilor aplicate în baza liniilor directoare nu a fost necesară pentru asigurarea implementării politicii comunitare a concurenței;

                           b)

                           nerăspunzând argumentelor ADM conform cărora probele nu ar fi avut impact dacă piața ar fi fost mai extinsă.

               2.

               TPI a comis o greșeală constatând corecta aplicare de către Comisie a criteriilor din hotărârea Pioneer (1) și justificarea de către aceasta a puterii sale discreționare de a majora amenzile în general precum și în cazul de față.

               3.

               TPI a încălcat principiile legale aplicabile la calculul amenzilor, permițând Comisiei să nu considere cifra de afaceri realizată grație produsului în cauză în Spațiul Economic European ca fiind un punct de plecare pertinent.

               4.

               TPI a încălcat principiul conform căruia Comisia trebuie să urmeze regulile pe care și le-a impus:

                           a)

                           considerând că influența pe o anumită piață poate fi dovedită de către Comisie fără a fi nevoie să se răspundă argumentului ADM potrivit căruia nu s-a demonstrat existența niciunei piețe relevante;

                           b)

                           autorizând Comisia să nu considere încetarea unei încălcări drept o circumstanță atenuantă relevantă.

               5.

               TPI încalcă principiul egalității de tratament estimând că există factori relevanți care justifică amenzile considerabil mai mici impuse Zinc Phosphates (2), o cauză direct comparabilă.

               6.

               TPI răstoarnă sarcina probei solicitând ADM să demonstreze că prețurile ar fi fost aceleași „chiar în lipsa înțelegerii“.

               7.

               TPI încalcă articolul 81 din Tratatul CE:

                           a)

                           neaplicând în mod corect dreptul privind cartelurile;

                           b)

                           concluzionând că participanții la reuniunea din iunie 1995 de la Anaheim au avut un comportament anticoncurențial.

               8.

               TPI denaturează probele:

                           a)

                           concluzionând că retragerea ADM nu a fost confirmată de probele altor participanți;

                           b)

                           constatând că proba reuniunii din iunie 1995 era o notă contemporană, redactată în cursul reuniunii de către Roquette.

      (1)  Cauzele conexate 100-103/80 SA Musique Diffusion Française și alţii/Comisie, Rec. 1983, p. 1825.

      (2)  JO L 153, p. 1.


title: Cauza T-180/10: Acțiune introdusă la 16 aprilie 2010 — Nickel Institute/Comisia

text:
               19.6.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/53

      Acțiune introdusă la 16 aprilie 2010 — Nickel Institute/Comisia
      (Cauza T-180/10)
      (2010/C 161/84)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: Nickel Institute (Toronto, Canada) (reprezentant: K. Nordlander, avocat și H. Pearson, solicitor)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile reclamantului

                  —

                  Declararea acțiunii în anulare ca admisibilă;

                  —

                  anularea deciziei SG.E3/HP/psi–Ares(2010)65824 a Comisiei din 8 februarie 2010 prin care s-a refuzat accesul deplin la anumite documente solicitate de reclamant potrivit Regulamentului (CE) nr. 1049/2001 (1); și

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Prin intermediul prezentei acțiuni, reclamantul urmărește, în temeiul articolului 2630 TFUE, anularea deciziei SG.E3/HP/psi–Ares(2010)65824 a Comisiei din 8 februarie 2010 prin care s-a refuzat accesul deplin la anumite documente solicitate de reclamant potrivit Regulamentului (CE) nr. 1049/2001. Decizia a confirmat printre altele:

                  —

                  decizia directorului general interimar al Serviciului Juridic al Comisiei prin care s-a refuzat accesul deplin la șapte documente referitoare la opinia acestui serviciu cu privire la proiectul Directivei 2008/58/CE a Comisiei (2);

                  —

                  decizia directorului Direcției D a DG Mediu prin care s-a refuzat accesul deplin la două documente referitoare la opinia altor direcții generale ale Comisiei cu privire la proiectul Directivei 2008/58/CE; și

                  —

                  faptul că în posesia Comisiei nu se află niciun document, nicio înregistrare sau nicio corespondență (inclusiv documente sau comentarii subsecvente referitoare la acestea) prin care Serviciul Juridic își prezintă opinia cu privire la proiectul Directivei 2009/2/CE (3) a Comisiei.

            În susținerea pretențiilor sale, reclamantul invocă mai multe motive:

                  În primul rând, Secretarul General al Comisiei a săvârșit o eroare evidentă de apreciere și a încălcat articolul 4 alineatul (2) a doua liniuță din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 în interpretarea excepției referitoare la protecția consultanței juridice cu privire la mai multe documente solicitate.

                  În plus, Secretarul General al Comisiei a săvârșit o eroare evidentă de apreciere și a încălcat articolul 4 alineatul (2) a doua liniuță din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 în interpretarea excepției referitoare la protecția procedurilor judiciare cu privire la unul dintre documentele solicitate.

                  În sfârșit, Secretarul General al Comisiei a săvârșit o eroare evidentă de apreciere și a încălcat articolul 8 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 prin neidentificarea și prin neacordarea accesului la documente prin care Serviciul Juridic își prezintă opinia cu privire la proiectul Directivei 2009/2/CE a Comisiei.

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO L 145, p. 43, Ediție specială, 1/vol. 3, p. 76).

         (2)  Directiva 2008/58/CE a Comisiei din 21 august 2008 de efectuare a celei de-a treizecea modificări, în vederea adaptării la progresul tehnic, a Directivei 67/548/CEE a Consiliului privind apropierea actelor cu putere de lege și a actelor administrative referitoare la clasificarea, ambalarea și etichetarea substanțelor periculoase (JO L 246, p. 1).

         (3)  Directiva 2009/2/CE a Comisiei din 15 ianuarie 2009 de modificare, pentru a treizeci și una oară, în vederea adaptării la progresul tehnic, a Directivei 67/548/CEE a Consiliului privind apropierea actelor cu putere de lege și a actelor administrative referitoare la clasificarea, ambalarea și etichetarea substanțelor periculoase (JO L 11, p. 6).


title: Cauza T-53/11: Hotărârea Tribunalului din 19 aprilie 2013 — Aecops/Comisia [ „FSE — Acțiune de formare — Reducerea contribuției financiare acordate inițial — Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2988/95 — Prescripție — Securitate juridică — Dreptul la apărare — Termen rezonabil — Obligație de motivare” ]

text:
               1.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 156/39

         Hotărârea Tribunalului din 19 aprilie 2013 — Aecops/Comisia
   (Cauza T-53/11) (1)

   (FSE - Acțiune de formare - Reducerea contribuției financiare acordate inițial - Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2988/95 - Prescripție - Securitate juridică - Dreptul la apărare - Termen rezonabil - Obligație de motivare)
   2013/C 156/71
   Limba de procedură: portugheza

      Părțile

      Reclamantă: Associação de Empresas de Construção e Obras Públicas e Serviços (Aecops) (Lisabona, Portugalia) (reprezentanți: inițial J. da Cruz Vilaça și L. Pinto Monteiro, ulterior L. Pinto Monteiro, P. Farinha Alves și N. Morais Sarmento, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: P. Guerra e Andrade și D. Recchia, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei Comisiei din 27 octombrie 2010 privind stabilirea cuantumului final al cheltuielilor eligibile pentru obținerea contribuției din partea Fondului social european (FSE), acordată reclamantei pentru acțiuni de formare prin Decizia C(89) 570 din 22 martie 1989 pentru finanțarea unei acțiuni de formare (dosarul 89 0771 P1)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Associação de Empresas de Construção e Obras Públicas e Serviços (Aecops) la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 139, 7.5.2011.


title: Cauza T-52/15: Hotărârea Tribunalului din 28 aprilie 2016 – Sharif University of Technology/Consiliul („Politica externă și de securitate comună – Măsuri restrictive adoptate împotriva Iranului în scopul împiedicării proliferării nucleare – Înghețarea fondurilor – Sprijin oferit guvernului Iranului – Activități de cercetare și de dezvoltare tehnologică în domenii militare sau asociate celor militare – Dreptul la apărare – Dreptul la protecție jurisdicțională efectivă – Eroare de drept și eroare de apreciere – Drept de proprietate – Proporționalitate – Abuz de putere – Cerere de despăgubiri”)

text:
               13.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/49

      Hotărârea Tribunalului din 28 aprilie 2016 – Sharif University of Technology/Consiliul
      (Cauza T-52/15) (1)

      ((„Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive adoptate împotriva Iranului în scopul împiedicării proliferării nucleare - Înghețarea fondurilor - Sprijin oferit guvernului Iranului - Activități de cercetare și de dezvoltare tehnologică în domenii militare sau asociate celor militare - Dreptul la apărare - Dreptul la protecție jurisdicțională efectivă - Eroare de drept și eroare de apreciere - Drept de proprietate - Proporționalitate - Abuz de putere - Cerere de despăgubiri”))
      (2016/C 211/61)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Sharif University of Technology (Teheran, Iran) (reprezentant: M. Happold, barrister)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: V. Piessevaux și M. Bishop, agenți)

         Obiectul

      Pe de o parte, o cerere de anulare a Deciziei 2014/776/PESC a Consiliului din 7 noiembrie 2014 de modificare a Deciziei 2010/413/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 325, p. 19), în măsura în care prin aceasta a fost înscrisă denumirea reclamantei pe lista care figurează în anexa II la Decizia 2010/413/PESC a Consiliului din 26 iulie 2010 privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Poziției comune 2007/140/PESC (JO L 195, p. 39), precum și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 1202/2014 al Consiliului din 7 noiembrie 2014 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 267/2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 325, p. 3), în măsura în care prin acesta a fost înscrisă denumirea reclamantei pe lista care figurează în anexa IX la Regulamentul (UE) nr. 267/2012 al Consiliului din 23 martie 2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Regulamentului (UE) nr. 961/2010 (JO L 88, p. 1), și, pe de altă parte, o cerere de daune interese.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Sharif University of Technology să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Consiliul Uniunii Europene.

         (1)  JO C 138, 27.4.2015.


title: Cauza C-27/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Schleswig-Holsteinisches Oberlandesgericht (Germania) la 21 ianuarie 2013 — Flughafen Lübeck GmbH/Air Berlin PLC & Co. Luftverkehrs-KG

text:
               15.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/9

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Schleswig-Holsteinisches Oberlandesgericht (Germania) la 21 ianuarie 2013 — Flughafen Lübeck GmbH/Air Berlin PLC & Co. Luftverkehrs-KG
   (Cauza C-27/13)
   2013/C 171/17
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Schleswig-Holsteinisches Oberlandesgericht

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă și intimată: Air Berlin PLC & Co. Luftverkehrs-KG

      Pârâtă și apelantă: Flughafen Lübeck GmbH

      Întrebările preliminare

               1.

               O instanță națională care trebuie să se pronunțe cu privire la o acțiune privind recuperarea unor prestații și încetarea furnizării prestațiilor viitoare trebuie să pornească de la premisa că aceste prestații reprezintă măsuri care, potrivit articolului 108 alineatul (3) a treia teză TFUE, nu pot fi puse în aplicare înainte de adoptarea unei decizii finale de către Comisia Europeană (denumită în continuare „Comisia”) în cazul în care Comisia a deschis, prin intermediul unei decizii neatacate având ca obiect aceste prestații, o procedură oficială de investigare a ajutoarelor de stat în temeiul articolului 108 alineatul (2) TFUE și, printre altele, a explicat mutatis mutandis în motivele acestei decizii că prestațiile reprezintă, probabil, ajutoare de stat?

               2.

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare:
               Situația este aceeași și în cazul în care Comisia a explicat în motivele deciziei sale mutatis mutandis și că nu este în măsură să stabilească dacă prestatorul a acționat ca un investitor privat avizat în economia de piață atunci când s-a angajat să furnizeze aceste prestații?

               3.

               În cazul unui răspuns negativ la prima sau la a doua întrebare:
               În acest caz, instanța națională are dreptul să suspende procedura pendinte în fața sa până la încheierea procedurii oficiale de investigare a ajutoarelor de stat?

               4.

               În cazul unui răspuns afirmativ la a treia întrebare:
               În acest caz, instanța națională este obligată să suspende procedura pendinte în fața sa până la încheierea procedurii oficiale de investigare a ajutoarelor de stat?


title: Cauza C-540/10: Acțiune introdusă la 22 noiembrie 2010 — Transportes y Excavaciones J. Asensi, S.L./Regatul Spaniei

text:
               7.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 139/12

         Acțiune introdusă la 22 noiembrie 2010 — Transportes y Excavaciones J. Asensi, S.L./Regatul Spaniei
   (Cauza C-540/10)
   2011/C 139/20
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Transportes y Excavaciones J. Asensi, S.L. (reprezentant: C. Nicolau Castellanos, avocat)

      Pârât: Regatul Spaniei
   Prin Ordonanța din 10 martie 2011, Curtea de Justiție (Camera a opta) a constatat necompetența vădită a Curții de a se pronunța cu privire la prezenta acțiune.


title: Cauza F-113/15: Acțiune introdusă la 3 august 2015 – ZZ și alții/Comisia

text:
               28.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 320/55

         Acțiune introdusă la 3 august 2015 – ZZ și alții/Comisia
   (Cauza F-113/15)
   (2015/C 320/77)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamanți: ZZ și alții (reprezentant: R. Rata, lawyer)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziilor Comisiei de a nu include numele reclamanților pe lista funcționarilor promovați în cadrul exercițiului de promovare 2014

      Concluziile reclamanților

               —

               Anularea deciziei din 14 noiembrie 2014 a autorității împuternicite să facă numiri din cadrul Comisiei Europene, difuzată prin intermediul notei administrative nr. 41/2014 de stabilire a listei funcționarilor promovați în cadrul exercițiului de promovare 2014, în măsura în care nu include numele reclamanților;

               —

               obligarea Comisiei Europene la suportarea propriilor cheltuieli de judecată și la plata cheltuielilor efectuate de reclamanți.


title: Cauza T-163/08: Acțiune introdusă la 29 aprilie 2008 — Arbeitsgemeinschaft Golden Toast/OAPI (Golden Toast)

text:
               5.7.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/41

         Acțiune introdusă la 29 aprilie 2008 — Arbeitsgemeinschaft Golden Toast/OAPI (Golden Toast)
   (Cauza T-163/08)
   (2008/C 171/79)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: Arbeitsgemeinschaft Golden Toast e.V. (Düsseldorf, Germania) (reprezentanți: A. Späth și G. Hasselblatt, Rechtsanwälte)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 31 ianuarie 2008 (cauza R 761/2007-1);

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca verbală „Golden Toast” pentru produse și servicii din clasele 5,8,9,11,14,16, 21, 24, 25, 28-32, 39 și 41-44 (cererea de înregistrare nr. 4 811 171)

      Decizia examinatorului: respinge în parte cererea cu privire la produsele din clasele 11 și 30

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul

      Motivele invocate: încălcarea obligației de motivare prevăzute la prima teză a articolului 73 din Regulamentul (CE) nr. 40/94 (1), întrucât decizia atacată este întemeiată pe lipsa de caracter distinctiv în sensul articolului 7 alineatul (1) litera (b) din regulamentul menționat, în timp ce respectivul caracter distinctiv nu a fost analizat. Pe de altă parte, încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 40/94 pe temeiul nerespectării condițiilor de constatare a caracterului descriptiv al mărcii solicitate.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO 1994, L 11, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 146).


title: Cauza T-377/09: Acțiune introdusă la 29 septembrie 2009 — Mövenpick-Holding/OAPI (PASSIONATELY SWISS)

text:
               21.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/58

         Acțiune introdusă la 29 septembrie 2009 — Mövenpick-Holding/OAPI (PASSIONATELY SWISS)
   (Cauza T-377/09)
   2009/C 282/108
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Mövenpick — Holding AG (reprezentant: M. Taxhet, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile reclamantei

               —

               Modificarea Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne din 23 iulie 2009 și publicarea cererii de înregistrare a mărcii PASSIONATELY SWISS (cerere de înregistrare nr. 6 701 031);

               —

               în subsidiar, constatarea faptului că articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) și alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 nu se opun înregistrării mărcii, anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne din 23 iulie 2009 și trimiterea cauzei la camera de recurs spre rejudecare;

               —

               în subsidiar, modificarea Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne din 23 iulie 2009 și publicarea mărcii PASSIONATELY SWISS (cerere de înregistrare nr. 6 701 031) împreună cu declarația reclamantei în sensul că aceasta nu invocă un drept exclusiv la partea componentă SWISS a mărcii anterior menționate;

               —

               în subsidiar, constatarea faptului că articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) și alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 nu se opune înregistrării mărcii împreună cu declarația reclamantei în sensul că aceasta nu invocă un drept exclusiv la partea componentă SWISS a mărcii anterior menționate, anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne din 23 iulie 2009 și trimiterea cauzei la camera de recurs spre rejudecare;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: Marca verbală „PASSIONATELY SWISS” pentru produse și servicii din clasele 16, 35, 41, 43 și 44 (cerere de înregistrare nr. 6 701 031)

      Decizia examinatorului: Respinge cererea de înregistrare

      Decizia camerei de recurs: Respinge recursul

      Motivele invocate: Încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul nr. 207/2009 (1)

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, p. 1).


title: Cauza T-257/15: Acțiune introdusă la 22 mai 2015 – Arcelormittal Spain Holding/Comisia

text:
               27.7.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 245/38

         Acțiune introdusă la 22 mai 2015 – Arcelormittal Spain Holding/Comisia
   (Cauza T-257/15)
   (2015/C 245/45)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Arcelormittal Spain Holding, S.L (Madrid, Spania) (reprezentant: M. Muñoz Pérez, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Comisiei din 15 octombrie 2014, adoptată în dosarul nr. C (2014) 7280 privind ajutorul de stat SA.355550 (13/C) (ex 13/NN) (ex 12/CP) pus în aplicare de Spania;

               —

               în subsidiar, anularea articolului 4 alineatul (2) din decizia menționată mai sus pentru motivele expuse și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Decizia atacată în prezenta procedură este aceeași cu cea vizată în cauzele T-12/15, Banco Santander și Santusa/Comisia, și T-252/15, Ferrovial SA și alții/Comisia.
   Motivele și principalele argumente sunt analoage celor indicate în acele cauze.


title: Cauza T-283/15: Acțiune introdusă la 29 mai 2015 – Esso Raffinage/ECHA

text:
               28.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 320/32

         Acțiune introdusă la 29 mai 2015 – Esso Raffinage/ECHA
   (Cauza T-283/15)
   (2015/C 320/49)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Esso Raffinage (Courbevoie, Franța) (reprezentant: M. Navin-Jones, solicitor)

      Pârâtă: Agenția Europeană pentru Produse Chimice (ECHA)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               declararea acțiunii ca fiind admisibilă și fondată;

               —

               anularea Deciziei din 1 aprilie 2015 adoptată de Agenția Europeană pentru Produse Chimice (denumită în continuare „ECHA”) în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1907/2006 privind înregistrarea, evaluarea, autorizarea și restricționarea substanțelor chimice (REACH), de înființare a Agenției Europene pentru Produse Chimice, de modificare a Directivei 1999/45/CE și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 793/93 al Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 1488/94 al Comisiei, precum și a Directivei 76/769/CEE a Consiliului și a Directivelor 91/155/CEE, 93/67/CEE, 93/105/CE și 2000/21/CE ale Comisiei (JO L 396, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 60, p. 3), sub forma unei scrisori intitulate „Statement of Non-Compliance following a Dossier Evaluation Decision under Regulation (EC) No 1907/2006” [Declarație de neconformitate ca urmare a deciziei de evaluare a dosarului în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1907/2006, denumită în continuare „SONC”] și a anexei la aceasta (număr de referință CCH-C-0000005770-74-01/F);

               —

               retrimiterea cauzei la directorul executiv al ECHA, dispunând ca orice decizie nouă a ECHA să țină seama de motivele de anulare enunțate în hotărârea Tribunalului, precum și de toate informațiile relevante și actualizate;

               —

               obligarea ECHA la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă în cadrul prezentei proceduri și

               —

               dispunerea oricărei alte măsuri necesare în interesul justiției.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă mai multe motive care includ următoarele.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe săvârșirea unui act ultra vires, încălcarea echilibrului instituțional etc.

                           —

                           Reclamanta susține că ECHA nu dispune de o autoritate juridică și nici de un temei juridic pentru a elabora, pentru a întocmi, pentru a adopta și/sau pentru a trimite așa-numite „Statements of Non-Compliance” și că, prin faptul că a întocmit, a adoptat și a trimis o SONC în prezenta cauză, ECHA (i) a depășit limitele puterii sale de apreciere și/sau ale puterii sale executive (act ultra vires); (2) a acționat cu încălcarea principiului de drept și a cerinței privind echilibrul instituțional al puterilor; (3) a acționat cu încălcarea principiului de drept și a cerinței bunei administrări; (4) a acționat cu încălcarea principiului de drept al bunei guvernanțe publice și/sau (5) a acționat cu încălcarea articolului 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat, cu titlu subsidiar, pe încălcarea articolului 42 din REACH

                           —

                           Reclamanta susține că, în măsura în care ECHA ar invoca articolul 42 alineatul (1) din REACH pentru a-și fundamenta autoritatea juridică și/sau ca temei juridic al deciziei atacate, articolul 42 alineatul (1) din REACH nu conferă ECHA nicio autoritate juridică sau vreun temei juridic pentru adoptarea deciziei atacate și că, prin adoptarea deciziei atacate, ECHA a acționat cu încălcarea articolului 42 alineatul (1) din REACH. Reclamanta susține că, în prezenta cauză, ECHA nu a adoptat decizia adecvată, astfel cum impune articolul 42 alineatul (1) din REACH. Reclamanta consideră că ECHA a interpretat în mod constant articolul 42 alineatul (1) din REACH în sensul că nu autorizează emiterea unei declarații de neconformitate.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe o încălcare a dreptului de a fi ascultat

                           —

                           Reclamanta susține că decizia atacată a fost adoptată cu încălcarea principiilor de drept al Uniunii referitoare la dreptul de a fi ascultat, dreptul la răspuns și la replică, dreptul la apărare, dreptul de a fi informat și dreptul la o bună administrare. În opinia reclamantei, ca o consecință directă a încălcării acestor drepturi procedurale și procesuale, decizia atacată este anulabilă și nulă. Cu alte cuvinte, reclamanta susține că, dacă ECHA nu ar fi acționat cu încălcarea drepturilor sale procedurale și procesuale, rezultatul procesului și al procedurii ar fi fost în mod substanțial diferit.

               4.

               Al patrulea motiv întemeiat pe o încălcare a principiului proporționalității

                           —

                           Reclamanta susține că decizia atacată era incompatibilă cu principiul proporționalității, principiu de drept al Uniunii, și că încălca acest principiu. Reclamanta arată că decizia atacată nu era nici adecvată și nici necesară, că nu constituia măsura cea mai puțin constrângătoare și că dezavantajele cauzate erau disproporționate în raport cu obiectivele urmărite.

               5.

               Al cincilea motiv întemeiat pe o eroare de interpretare a cerințelor în materia datelor în conformitate cu REACH

                           —

                           Reclamanta susține că ECHA a săvârșit o eroare de interpretare a cerințelor în materia datelor în ceea ce privește anexa X, secțiunea 8.7.2., întrucât nu există în fapt nicio cerință de facto pentru efectuarea unui studiu privind toxicitatea în stadiul de dezvoltare prenatală pe o a doua specie. Prin urmare, reclamanta arată că, prin adoptarea deciziei atacate, ECHA a acționat în lipsa unui temei juridic și a depășit limitele puterii sale de apreciere.


title: Cauza F-77/09: Acțiune introdusă la 14 septembrie 2009 — Nijs/Curtea de Conturi Europeană

text:
               21.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/65

         Acțiune introdusă la 14 septembrie 2009 — Nijs/Curtea de Conturi Europeană
   (Cauza F-77/09)
   2009/C 282/125
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Bart Nijs (Bereldange, Luxemburg) (reprezentant: Fränk Rollinger, avocat)

      Pârâtă: Curtea de Conturi Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Cerere de anulare a Deciziei Comitetului ad-hoc al Curții de Conturi Europene din 15 ianuarie 2009 privind revocarea din funcție a reclamantului fără reducerea pensiei cu efect de la 1 februarie 2009.

      Concluziile reclamantului

               —

               În principal, anularea Deciziei Comitetului ad-hoc al Curții de Conturi Europene din 15 ianuarie 2009 privind revocarea din funcție a reclamantului fără reducerea pensiei cu efect de la 1 februarie 2009;

               —

               anularea Deciziei 81-2007 din 20 septembrie 2007 a Curții de Conturi Europene privind atribuirea de puteri de AIPN unui comitet ad-hoc;

               —

               anularea tuturor deciziilor pregătitoare adoptate de acest Comitet ad-hoc, în special a celor din 22-29 octombrie, din 23 noiembrie 2007 și din 12 iunie 2008 privind deschiderea unei anchete administrative;

               —

               în subsidiar, dacă Tribunalul nu admite cererile de anulare formulate în principal, să se rețină că sancțiunea pronunțată de Comitetul ad-hoc al Curții de Conturi Europene din 15 ianuarie 2009 este, pentru motivele sus-menționate, mult prea severă în raport cu dispozițiile articolului 10 din anexa IX la Statutul funcționarilor;

               —

               trimiterea cauzei spre rejudecare la AIPN, într-o nouă compunere, al Curții de Conturi Europene, în caz contrar, pronunțarea unei sancțiuni, în cazul în care se consideră într-adevăr necesară, mult mai adaptată la situația de fapt;

               —

               cu titlu mai subsidiar, să se rețină în mod expres că principiul termenului rezonabil privind procedura nu a fost respectat în speță, astfel cum s-a argumentat anterior, și să se țină cont de acest lucru, după caz, la stabilirea sancțiunii,

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-494/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Commissione Tributaria Provinciale di Alessandria (Italia) la 1 decembrie 2009 — Bolton Alimentari SpA/Agenzia Dogane Ufficio delle Dogane di Alessandria

text:
               30.1.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 24/44

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Commissione Tributaria Provinciale di Alessandria (Italia) la 1 decembrie 2009 — Bolton Alimentari SpA/Agenzia Dogane Ufficio delle Dogane di Alessandria
   (Cauza C-494/09)
   2010/C 24/76
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Commissione Tributaria Provinciale di Alessandria

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Bolton Alimentari SpA

      Pârâtă: Agenzia Dogane Ufficio delle Dogane di Alessandria

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 239 CVC trebuie interpretat în sensul că într-o situație precum cea din prezenta cauză, în care un stat membru consideră că nu i se poate imputa nicio neregulă Comisiei Europene și în care nici nu se regăsește niciunul dintre celelalte cazuri vizate la articolul 905 alineatul (1) din [Regulamentul (CEE) nr. 2454/93], acest stat poate decide în mod autonom asupra cererii de rambursare formulate de debitor în sensul articolului 899 alineatul (2) din [Regulamentul (CEE) nr. 2454/93]?

               2.

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, sintagma „situație specială” din cuprinsul articolului 239 CVC poate viza excluderea unui importator comunitar de la aplicarea unui contingent tarifar a cărui dată de deschidere este într-o duminică, din cauză că birourile vamale din statul membru respectiv sunt închise duminica?

               3.

               Articolele 308a-308c din [Regulamentul (CEE) nr. 2454/93], precum și dispozițiile relevante ale Acordului, trebuie interpretate în sensul că într-un caz precum cel din acțiunea principală, statul membru ar fi trebuit să solicite anterior Comisiei suspendarea contingentului tarifar în discuție pentru a asigura un tratament echitabil și nediscriminatoriu al importatorilor italieni în raport cu importatorii din alte state membre?

               4.

               Excluderea societății Bolton SpA de la aplicarea contingentului, decisă de Comisie, și nota TAXUD pot fi considerate măsuri conforme în mod efectiv cu articolele 308a-308c din [Regulamentul (CEE) nr. 2454/93], precum și cu dispozițiile relevante ale Acordului administrativ privind gestionarea contingentelor tarifare adoptat de Comitetul Codului vamal la 30 octombrie 2007 (TAXUD/3439/2006-rev.1 — IT) și, prin urmare, legale ?


title: Cauza C-135/05: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 26 aprilie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Gestionarea deșeurilor — Directivele 75/442/CEE, 91/689/CEE și 1999/31/CE)

text:
               28.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 96/8

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 26 aprilie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană
   (Cauza C-135/05) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Gestionarea deșeurilor - Directivele 75/442/CEE, 91/689/CEE și 1999/31/CE)
   (2007/C 96/11)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: D. Recchia și M. Konstantinidis, agenți)

      Pârâtă: Republica Italiană (reprezentanți: I. M. Braguglia și G. Fiengo, agenți)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolelor 4, 8 și 9 din Directiva 75/442/CEE a Consiliului din 15 iulie 1975 privind deșeurile (JO L 194, p. 39), astfel cum a fost modificată prin Directiva 91/156/CEE a Consiliului din 18 martie 1991 (JO L 78, p. 32) — Încălcarea articolului 2 alineatul (1) din Directiva 91/689/CEE a Consiliului din 12 decembrie 1991 privind deșeurile periculoase (JO L 377, p. 20) — Încălcarea articolului 14 literele (a), (b) și (c) din Directiva 1999/31/CE a Consiliului din 26 aprilie 1999 privind depozitele de deșeuri (JO L 182, p. 1)
   Dispozitivul

               1)

               Prin faptul că nu a luat toate măsurile necesare:

                           —

                           pentru a garanta că deșeurile sunt recuperate sau eliminate fără a periclita sănătatea umană și fără a folosi procedee sau metode care ar avea efecte nocive asupra mediului și pentru a interzice abandonarea, aruncarea și eliminarea necontrolată a deșeurilor;

                           —

                           pentru ca orice deținător de deșeuri să asigure preluarea acestora de către o societate publică sau privată de colectare a deșeurilor sau de către o întreprindere care efectuează operațiuni de eliminare sau de recuperare sau pentru a asigura el însuși recuperarea sau eliminarea, conformându-se dispozițiilor Directivei 75/442/CEE a Consiliului din 15 iulie 1975 privind deșeurile, astfel cum a fost modificată prin Directiva 91/156/CEE a Consiliului din 18 martie 1991;

                           —

                           pentru ca toate unitățile sau întreprinderile care efectuează operațiuni de eliminare să fie obligate să obțină o autorizație de la autoritatea competentă;

                           —

                           pentru ca, la fiecare depozit de deșeuri sau în fiecare amplasament unde are loc descărcarea de deșeuri periculoase, deșeurile să fie înregistrate și identificate și

                           —

                           pentru ca, în privința depozitelor de deșeuri autorizate sau care funcționau deja la 16 iulie 2001, operatorul unui depozit de deșeuri să elaboreze și să prezinte autorităților competente spre aprobare, înainte de 16 iulie 2002, un plan de amenajare a spațiului care să includă informații privind condițiile de autorizare, precum și măsurile de remediere pe care operatorul le consideră necesare și pentru ca, în urma prezentării planului de amenajare a spațiului, autoritatea competentă să ia o decizie definitivă privind continuarea operațiunilor de exploatare, procedând, cât mai repede posibil, la închiderea acelor depozite de deșeuri care nu au primit autorizația de a își continua operațiunile sau autorizând lucrările necesare și stabilind o perioadă tranzitorie pentru finalizarea planului,

                     Republica Italiană nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 4, 8 și 9 din Directiva 75/442, astfel cum a fost modificată prin Directiva 91/156/CEE, al articolului 2 alineatul (1) din Directiva 91/689/CEE a Consiliului din 12 decembrie 1991 privind deșeurile periculoase și al articolului 14 literele (a)-(c) din Directiva 1999/31/CE a Consiliului din 26 aprilie 1999 privind depozitele de deșeuri.

               2)

               Obligă Republica Italiană la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 132, 28.5.2005.