title: Cauza C-239/16 P: Recurs introdus la 25 aprilie 2016 de Ante Šumelj și alții împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 26 februarie 2016 în cauzele conexate T-546/13, T-108/14 și T-109/14, Ante Šumelj și alții/Comisia Europeană

text:
               11.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 251/11

         Recurs introdus la 25 aprilie 2016 de Ante Šumelj și alții împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 26 februarie 2016 în cauzele conexate T-546/13, T-108/14 și T-109/14, Ante Šumelj și alții/Comisia Europeană
   (Cauza C-239/16 P)
   (2016/C 251/14)
   Limba de procedură: croata

      Părțile

      Recurenți: Ante Šumelj, Dubravka Bašljan, Đurđica Crnčević, Miroslav Lovreković, Drago Burazer, Nikolina Nežić, Blaženka Bošnjak, Bosiljka Grbašić, Tea Tončić, Milica Bjelić, Marijana Kruhoberec, Davor Škugor, Ivan Gerometa, Kristina Samardžić, Sandra Cindrić, Sunčica Gložinić, Tomislav Polić, Vlatka Pižeta (reprezentant: M. Krmek, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile recurenților

   Recurenții solicită Curții:

               —

               admiterea concluziilor formulate în primă instanță și în recursul în casare;

               —

               obligarea celeilalte părți din procedură la plata cheltuielilor de judecată efectuate de recurenți în primă instanță și în recursul în casare.

      Motivele și principalele argumente

   Analizând hotărârea Tribunalului, recurenții formulează mai multe motive de drept.

               1.

               Recurenții consideră că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept care îi prejudiciază atunci când nu a reținut neîndeplinirea de către Comisie a obligației sale de monitorizare a aplicării Tratatului de aderare a Republicii Croația la Uniunea Europeană în partea referitoare la introducerea profesiei de executor judecătoresc în sistemul judecătoresc croat, potrivit articolului 36 din Actul de aderare, care are următorul cuprins expres: „Comisia monitorizează îndeaproape toate angajamentele asumate de Croația în contextul negocierilor de aderare, inclusiv cele care trebuie îndeplinite înainte de sau până la data aderării”. Monitorizarea de către Comisie se concentrează în special asupra angajamentelor asumate de Croația în domeniul puterii judecătorești și al drepturilor fundamentale (anexa VII).

               2.

               Tribunalul a săvârșit o eroare de drept atunci când a considerat la punctul 57 din hotărâre (contrar afirmațiilor de la punctul 52 din hotărâre) că din niciunul dintre angajamentele asumate prin anexa VII la Actul de aderare, invocate de recurenți, nu rezultă obligația Republicii Croația de a introduce profesia de executor judecătoresc și prin urmare, nici obligația Comisiei de a recurge la mijloacele prevăzute la articolul 36 din Actul de aderare pentru a împiedica abrogarea Legii privind executorii judecătorești.
               Negocierile dintre Republica Croația și Uniunea Europeană au fost îndelungate și, spre deosebire de celelalte capitole, Capitolul 23, care este ultimul și cel mai problematic, elaborat în conformitate cu cele mai bune practici ale Uniunii Europene, privește criteriile politice de care depindea aderarea Republicii Croația la Uniunea Europeană, iar negocierile s-au încheiat la 30 iunie 2011, după prezentarea, la 12 mai 2011, de către guvernul croat, a unui raport către președinția Uniunii Europene privind respectarea angajamentelor rezultate din Capitolul 23. În raportul menționat, Republica Croația își asumase angajamente specifice în 10 puncte, în raport cu Tratatul de aderare (articolul 36 din Actul de aderare) și s-a angajat să le îndeplinească. Angajamentul nr. 1 și angajamentul nr. 3, ale căror dispoziții (referitoare la introducerea executorilor judecătorești) sunt citate de recurenți în cursul procedurii, obligă Republica Croația în mod expres să introducă profesia de executor judecătoresc.

               3.

               În plus, Tribunalul a săvârșit o eroare de drept (contrară principiului securității juridice) atunci când a reținut anterior, la punctele 47-51 din hotărârea atacată, că angajamentul nr. 1 nu se referea la o strategie de reformă judiciară și la un plan de acțiune determinate, care erau în vigoare în perioada cuprinsă între încheierea negocierilor și abrogarea legislației care reglementa instituția executorilor judecătorești. Recurenții afirmă că trimiterea la altă strategie de reformă judiciară, citată ulterior de Comisie în documentele sale, și nu la Strategia de reformă judiciară din 2011 și la Planul de acțiune din 2011, prin care Republica Croația era obligată să introducă profesia de executor judecătoresc, ar crea un precedent periculos, contrar unei interpretări juridice raționale.

               4.

               De asemenea, Tribunalul a săvârșit o eroare de drept, atunci când a afirmat la punctul 55 că recurenții nu au menționat nicio încălcare concretă, în afară de încălcarea principiului încrederii legitime, ținând seama că recurenții invocă drept încălcări discriminarea, încălcarea dreptului la muncă și, pe parcursul întregii proceduri, încălcarea principiului securității juridice. Este absolut incredibil că Tribunalul, în hotărârea atacată, a ignorat complet și nu a menționat principiul securității juridice care, potrivit unei jurisprudențe constante, are ca și corolar principiul protecției încrederii legitime.

               5.

               Tribunalul a săvârșit o eroare de drept, atunci când a considerat că articolul 13 din Tratatul privind Uniunea Europeană este irelevant în această procedură. Cu toate acestea, caracterul ilegal al procedurii nu implică numai încălcarea unor norme pozitive ale Uniunii Europene, mai precis a unor norme scrise, ci poate presupune și încălcarea principiilor generale ale dreptului (principiul securității juridice), precum și încălcarea articolului 13 TUE. Uniunea dispune de un cadru instituțional care are ca finalitate promovarea valorilor sale, urmărirea obiectivelor sale, apărarea intereselor proprii, a celor ale cetățenilor și ale statelor membre, precum și garantarea coerenței, a eficacității și a continuării politicilor și a acțiunilor sale. Principiile generale ale dreptului fac parte din ordinea juridică a Uniunii Europene.

               6.

               Tribunalul a săvârșit o eroare de drept atunci când nu a reținut în conformitate cu articolul 17 din Tratatul privind Uniunea Europeană, că recurenții au fost numiți, cu alte cuvinte, au fost desemnați să ocupe posturi de executori judecătorești în momentul închiderii Capitolului 23, respectiv atunci când s-a elaborat reforma puterii judecătorești, din care executorii judecătorești fac parte. Astfel, după încheierea negocierilor de aderare dintre Republica Croația și Uniunea Europeană, în special, cu adoptarea unor măsuri concrete, și ținând seama de articolul 26 din Convenția de la Viena, recurenții aveau garanția juridică privind exercitarea activității pe care o aleseseră.

               7.

               Tribunalul a săvârșit o eroare de drept atunci când nu a reținut în conformitate cu dispozițiile imperative ale articolului 36 din Actul de aderare, obligația Comisiei de monitorizare a aplicării acestuia și a adoptării tuturor măsurilor necesare pentru ca Republica Croația să își îndeplinească obligațiile. Având în vedere că Comisia nu a acționat în conformitate cu articolul 17 din Tratatul privind Uniunea Europeană, ea a încălcat această dispoziție, cauzând un prejudiciu recurenților.

               8.

               Tribunalul a săvârșit o eroare de drept atunci când nu a reținut că Tratatul de aderare a Republicii Croația la Uniunea Europeană este rezultatul negocierilor și astfel impune obligații și produce efecte juridice în temeiul legislației și al ordinii juridice a Uniunii Europene. În prezenta cauză, Tratatul de aderare garantează dreptul la muncă al recurenților și crearea unei noi profesii pentru care au fost selecționați. În conformitate cu dispozițiile tratatului, recurenții se așteptau în mod legitim să înceapă exercitarea funcțiilor pentru care fuseseră numiți, întrucât îndepliniseră în prealabil toate condițiile legale necesare (promovaseră examenele, încetaseră orice altă activitate profesională anterioară și își pregătiseră birourile).


title: Cauza T-346/15: Hotărârea Tribunalului din 14 martie 2017 – Bank Tejarat/Consiliul („Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive adoptate împotriva Iranului în scopul împiedicării proliferării nucleare — Înghețare a fondurilor — Reincluderea denumirii reclamantei în liste — Obligația de motivare — Eroare vădită de apreciere — Autoritate de lucru judecat — Abuz de putere — Drepturi fundamentale”)

text:
               24.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/17

         Hotărârea Tribunalului din 14 martie 2017 – Bank Tejarat/Consiliul
   (Cauza T-346/15) (1)

   ((„Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive adoptate împotriva Iranului în scopul împiedicării proliferării nucleare - Înghețare a fondurilor - Reincluderea denumirii reclamantei în liste - Obligația de motivare - Eroare vădită de apreciere - Autoritate de lucru judecat - Abuz de putere - Drepturi fundamentale”))
   (2017/C 129/28)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Bank Tejarat (Teheran, Iran) (reprezentanți: S. Zaiwalla, P. Reddy și A. Meskarian, solicitors, M. Brindle, QC, și R. Blakeley, barrister)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Bishop și A. Vitro, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea Deciziei (PESC) 2015/556 a Consiliului din 7 aprilie 2015 de modificare a Deciziei 2010/413/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului (JO 2015, L 92, p. 101) și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2015/549 al Consiliului din 7 aprilie 2015 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 267/2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului (JO 2015, L 92, p. 12), în măsura în care aceste acte se aplică reclamantei

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Bank Tejarat la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 302, 14.9.2015.


title: Cauza C-385/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 30 iulie 2010 — Elenca srl/Ministero dell'Interno

text:
               9.10.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 274/14

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 30 iulie 2010 — Elenca srl/Ministero dell'Interno
   (Cauza C-385/10)
   ()
   2010/C 274/21
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Consiglio di Stato

      Părțile din acțiunea principală

      Apelantă: Elenca srl

      Intimat: Ministero dell'Interno

      Întrebările preliminare

               1.

               Circulara atacată în primă instanță și normele de drept național menționate în cadrul acesteia sunt compatibile sau nu sunt compatibile cu dreptul comunitar și cu normele sus-menționate? În special, acestea încalcă principiile și normele stabilite prin Directiva 89/106/CEE (1) referitoare la materialele de construcții, care nu impune în niciun mod marca CE, ci dimpotrivă, prevede [la articolul 6 alineatele (1) și (2)] că statele membre „nu împiedică libera circulație, introducerea pe piață sau utilizarea pe teritoriul lor a produselor care respectă dispozițiile” directivei menționate, veghează ca „utilizarea unor astfel de produse, în conformitate cu destinația lor, să nu fie interzisă de reguli sau de condiții impuse de către organisme publice sau de organisme private care acționează în calitate de întreprinderi publice sau de organisme publice de pe o poziție de monopol” și autorizează „introducerea pe piață, pe teritoriul lor, a produselor care nu sunt prevăzute la articolul 4 alineatul (2) dacă respectă dispoziții de drept intern conforme cu tratatul și aceasta până când specificațiile tehnice europene prevăzute la capitolele II și III nu dispun altfel”?

               2.

               Circulara atacată și normele naționale menționate în aceasta încalcă, în special, articolele 28 CE-31 CE, care interzic restricțiile la import și măsurile cu efect echivalent, în măsura în care condiționarea comercializării unui produs provenit din alt stat comunitar, precum în cazul examinat, de o cerință tehnică, respectiv aplicarea mărcii CE — aplicare care ar fi posibilă și legitimă numai în cazul în care ar exista un standard armonizat corespondent — împiedică astfel importul și distribuția produsului care face obiectul prezentei cauze pe teritoriul statului italian, în contradicție cu principiile impuse prin normele menționate ale Tratatului CE și ale dreptului comunitar, care garantează libertatea și concurența, prin impunerea unor principii care pot asigura un tratament nediscriminatoriu și egal, precum și transparență, proporționalitate și respectarea drepturilor întreprinderilor?

               3.

               În continuare, cadrul normativ creat de dreptul comunitar și stabilit în vederea garantării unei concurențe efective inclusiv în domeniul căruia îi aparține prezenta cauză nu ar fi trebuit să impună legiuitorului național și administrației să nu adopte măsurile normative prevăzute în circulară și în Decretul legislativ nr. 152/2006 sus-menționate?

               4.

               În cele din urmă, protecția pluralismului și a concurenței în domeniu, garantată de dreptul european, este asigurată printr-o dispoziție națională precum Decretul legislativ nr. 152/2006 (în special articolul 285 și punctele 2.7 și 3.4 din partea II a anexei IX la acesta), care prevede și impune limitele precizate în cele de mai sus?

      (1)  JO L 40, p. 12, Ediție specială, 13/vol. 9, p. 3.


title: Cauza C-334/08: Acțiune introdusă la 18 iulie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană

text:
               30.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/39

         Acțiune introdusă la 18 iulie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană
   (Cauza C-334/08)
   (2008/C 223/65)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: A. Aresu și A. Caeiros, agenți)

      Pârâtă: Republica Italiană
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin refuzul de a pune la dispoziția Comisiei resursele proprii corespunzătoare obligației vamale rezultate din eliberarea, la 27 februarie 1997, de către Direzione compartimentale delle dogane per le Regioni Puglia e Basilicata, cu sediul în Bari, a unor autorizații ilegale de înființare și funcționare a unor magazine vamale de tip C, urmate de autorizații ulterioare de transformare sub control vamal și de perfecționare activă, până la revocarea acestora la 4 decembrie 2002, Republica Italiană nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 10 CE, al articolului 8 din Decizia 2000/597/CE (1), Euratom a Consiliului din 29 septembrie 2000 privind sistemul de resurse proprii al Comunităților Europene și al articolelor 2, 6, 10, 11 și 17 din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1150/2000 (2) al Consiliului din 22 mai 2000 privind punerea în aplicare a Deciziei 94/728/CE, Euratom referitoare la sistemul resurselor proprii ale Comunităților;

               —

               obligarea Republicii Italiene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Prin intermediul prezentei acțiuni Comisia Europeană reproșează guvernului italian că a refuzat să pună la dispoziția Comunității Europene resursele proprii — în sumă de aproximativ 23 de milioane de euro — corespunzând anumitor autorizații vamale ilegale eliberate la Taranto în perioada februarie 1997-decembrie 2002.
   Obiectul litigiului privește în esență răspunderea cu privire la importuri referitoare la resurse neîncasate din cauza operațiunilor ilegale în discuție. Guvernul italian susține că nu este responsabil pentru sumele neîncasate din cauza ilegalității menționate, întrucât acestea ar fi imputabile exclusiv funcționarilor care au provocat prejudiciul, în timp ce Comisia susține că legislația comunitară în vigoare obligă statul italian să răspundă pentru toate consecințele financiare rezultate din acțiunile — inclusiv ilegale — ale funcționarilor care acționează în numele și pe seama sa.

      (1)  JO L 253, p. 42, Ediție specială, 01/vol. 2, p. 206.

      (2)  JO L 130, p. 1, Ediție specială, 01/vol. 2, p. 184.


title: Cauza C-43/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesfinanzhof (Germania) la 28 ianuarie 2013 — Hauptzollamt Köln/Kronos Titan GmbH

text:
               27.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 123/10

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesfinanzhof (Germania) la 28 ianuarie 2013 — Hauptzollamt Köln/Kronos Titan GmbH
   (Cauza C-43/13)
   2013/C 123/14
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesfinanzhof

      Părțile din procedura principală

      Pârât și recurent: Hauptzollamt Köln

      Reclamantă și intimată: Kronos Titan GmbH

      Întrebarea preliminară

   Articolul 2 alineatul (3) din Directiva 2003/96/CE privind restructurarea cadrului comunitar de impozitare a produselor energetice și a electricității (1) impune ca, la impozitarea altor produse energetice decât cele pentru care directiva stabilește un nivel de impozitare, să se aplice o rată de impozitare stabilită de reglementarea națională pentru utilizarea unui produs energetic drept combustibil pentru încălzire, atât timp cât celălalt produs energetic se utilizează de asemenea drept combustibil pentru încălzire? Sau, în cazul în care celălalt produs energetic, utilizat drept combustibil pentru încălzire, este echivalent cu un anumit produs energetic, i se poate aplica rata de impozitare prevăzută de reglementarea națională pentru acest produs energetic, chiar dacă este vorba despre o rată uniformă de impozitare care nu ia în considerare utilizarea drept carburant sau drept combustibil pentru încălzire?

      (1)  JO L 283, p. 51, Ediție specială, 09/vol. 2, p. 98.


title: Cauza C-243/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Budaörsi Városi Bíróság (Republica Ungară) la 2 iunie 2008 — Pannon GSM Zrt/Sustikné Győrfi Erzsébet

text:
               27.9.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 247/2

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Budaörsi Városi Bíróság (Republica Ungară) la 2 iunie 2008 — Pannon GSM Zrt/Sustikné Győrfi Erzsébet
   (Cauza C-243/08)
   (2008/C 247/03)
   Limba de procedură: maghiara
   Instanța de trimitere
   Budaörsi Városi Bíróság (Republica Ungară)
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Pannon GSM Zrt.

      Pârâtă: Erzsébet Sustikné Győrfi
   Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 6 alineatul (1) din Directivei 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii (1), potrivit căruia statele membre stabilesc că clauzele abuzive utilizate într-un contract încheiat cu un consumator de către un vânzător sau un furnizor, în conformitate cu legislația internă, nu creează obligații pentru consumator, în sensul că lipsa obligării consumatorului printr-o clauză abuzivă stabilită de către vânzător sau de către furnizor nu funcționează ipso iure, ci numai în ipoteza în care consumatorul atacă cu succes respectiva clauză abuzivă prin intermediul unei solicitări formulate în acest sens?

               2)

               Protecția consumatorului garantată prin Directiva 93/13/CEE impune ca, independent de tipul de procedură și indiferent de caracterul contradictoriu al acesteia, judecătorul național să aprecieze din oficiu, chiar și atunci când nu a fost formulată o solicitare prin care era atacat caracterul abuziv al clauzei, că respectivul contract care a fost dedus judecății conține clauze abuzive și, prin urmare, să verifice din oficiu clauzele stipulate de către vânzător sau furnizor în cadrul controlului propriei sale competențe?

               3)

               În cazul unui răspuns afirmativ la a doua întrebare, care sunt criteriile ce trebuie avute în vedere și evaluate de către judecătorul național în cadrul respectivului control?

      (1)  JO L 95, p. 29, Ediție specială 15/vol. 2, p. 273.


title: Cauza F-38/11: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 5 iulie 2011 — Alari/Parlamentul European (Funcție publică — Funcționari — Promovare — Exercițiul de promovare 2009 — Transfer interinstituțional în cursul exercițiului de promovare în care funcționarul ar fi fost promovat în instituția de origine — Instituție competentă pentru a decide promovarea funcționarului transferat)

text:
               24.9.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/51

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 5 iulie 2011 — Alari/Parlamentul European
   (Cauza F-38/11) (1)

   (Funcție publică - Funcționari - Promovare - Exercițiul de promovare 2009 - Transfer interinstituțional în cursul exercițiului de promovare în care funcționarul ar fi fost promovat în instituția de origine - Instituție competentă pentru a decide promovarea funcționarului transferat)
   2011/C 282/95
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Gianluigi Alari (Bertrange, Luxembourg) (reprezentanți: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis și É. Marchal, avocați)

      Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: S. Alves și M. Ecker, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei de a nu promova reclamantul în cadrul exercițiului de promovare 2009

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea ca vădit nefondată.

               2.

               Parlamentul European suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de reclamant.

      (1)  JO C 179, 18.6.2011, p. 22.


title: Cauza C-13/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal da Relação de Guimarães (Portugalia) la 11 ianuarie 2011 — Maria das Dores Meira da Silva/Zurich — Companhia de Seguros SA

text:
               26.3.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/5

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal da Relação de Guimarães (Portugalia) la 11 ianuarie 2011 — Maria das Dores Meira da Silva/Zurich — Companhia de Seguros SA
   (Cauza C-13/11)
   2011/C 95/08
   Limba de procedură: portugheza

      Instanța de trimitere

   Tribunal da Relação de Guimarães

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Maria das Dores Meira da Silva

      Pârâtă: Zurich — Companhia de Seguros SA

      Întrebările preliminare

               1.

               În cazul producerii unui accident rutier în care sunt implicați un autovehicul și un pieton care traversa carosabilul, din care rezultă vătămări corporale și daune materiale pentru pieton, trebuie să se considere că excluderea despăgubirii unor astfel de prejudicii în cazul în care fapta cauzatoare este imputabilă comportamentului pietonului, în conformitate cu interpretarea dată articolelor 505 și 570 din Codul civil portughez, este contrară dreptului comunitar, mai exact articolului 3 alineatul (1) din Prima directivă (72/166/CEE) (1), articolului 2 alineatul (1) din A doua directivă (84/5/CEE) (2) și articolului 1a din A treia directivă (90/232/CEE) (3), introdus prin articolul 4 din A cincea directivă (2005/14/CE) (4) (toate având ca obiect asigurarea de răspundere civilă pentru pagubele produse de autovehicule), ținând seama de jurisprudența Curții cu privire la împrejurările în care poate fi exclusă despăgubirea în temeiul asigurării obligatorii auto?

               2.

               În caz afirmativ, mai precis în cazul în care această excludere a despăgubirii este contrară dreptului comunitar, este conformă cu directivele în discuție interpretarea dispozițiilor menționate din Codul civil portughez potrivit căreia despăgubirea trebuie redusă sau limitată în funcție de culpa pietonului, pe de o parte, și de riscul inerent deplasării autovehiculului, pe de altă parte, în producerea accidentului?

      (1)  Directiva 72/166/CEE a Consiliului din 24 aprilie 1972 privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la asigurarea de răspundere civilă auto și controlul obligației de asigurare pentru această răspundere (JO L 103, p. 1, Ediție specială 06/vol. 01, p. 10).

      (2)  A doua Directivă 84/5/CEE a Consiliului din 30 decembrie 1983 privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la asigurarea de răspundere civilă auto și controlul obligației de asigurare pentru această răspundere (JO 1984, L 8, p. 17).

      (3)  A treia Directivă 90/232/CEE a Consiliului din 14 mai 1990 privind armonizarea legislației statelor membre referitoare la asigurarea de răspundere civilă pentru daunele produse de autovehicule (JO L 129, p. 33, Ediție specială 06/vol. 01, p. 240).

      (4)  Directiva 2005/14/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 mai 2005 de modificare a directivelor 72/166/CEE, 84/5/CEE, 88/357/CEE și 90/232/CEE și a Directivei 2000/26/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind asigurarea de răspundere civilă auto (JO L 149, p. 14, Ediție specială, 06/vol. 7, p. 212).


title: Cauza C-620/15: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 27 aprilie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour de cassation – Franța) – A-Rosa Flussschiff GmbH/Union de recouvrement des cotisations de sécurité sociale et d’allocations familiales d’Alsace (Urssaf), venant aux droits de l’Urssaf du Bas-Rhin, Sozialversicherungsanstalt des Kantons Graubünden [Trimitere preliminară — Lucrători migranți — Securitate socială — Legislație aplicabilă — Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 — Articolul 14 alineatul (2) litera (a) — Regulamentul (CEE) nr. 574/72 — Articolul 12a punctul 1(a) — Acord între Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană — Personal navigant — Lucrători detașați în alt stat membru — Sucursală elvețiană — Certificat E 101 — Forță probatorie]

text:
               26.6.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 202/4

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 27 aprilie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour de cassation – Franța) – A-Rosa Flussschiff GmbH/Union de recouvrement des cotisations de sécurité sociale et d’allocations familiales d’Alsace (Urssaf), venant aux droits de l’Urssaf du Bas-Rhin, Sozialversicherungsanstalt des Kantons Graubünden
   (Cauza C-620/15) (1)

   ([Trimitere preliminară - Lucrători migranți - Securitate socială - Legislație aplicabilă - Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 - Articolul 14 alineatul (2) litera (a) - Regulamentul (CEE) nr. 574/72 - Articolul 12a punctul 1(a) - Acord între Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană - Personal navigant - Lucrători detașați în alt stat membru - Sucursală elvețiană - Certificat E 101 - Forță probatorie])
   (2017/C 202/06)
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour de cassation

      Părțile din procedura principală

      Recurentă: A-Rosa Flussschiff GmbH

      Intimate: Union de recouvrement des cotisations de sécurité sociale et d’allocations familiales d’Alsace (Urssaf), succesoare în drepturi a Urssaf du Bas-Rhin, Sozialversicherungsanstalt des Kantons Graubünden

      Dispozitivul

   Articolul 12a punctul 1(a) din Regulamentul (CEE) nr. 574/72 al Consiliului din 21 martie 1972 de stabilire a modalităților de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 1408/71 al Consiliului din 14 iunie 1971 privind aplicarea regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați, cu lucrătorii care desfășoară activități independente și cu membrii familiilor acestora care se deplasează în cadrul Comunității, în versiunea modificată și actualizată prin Regulamentul (CE) nr. 118/97 al Consiliului din 2 decembrie 1996, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 647/2005 al Parlamentului European și al Consiliului din 13 aprilie 2005, trebuie interpretat în sensul că un certificat E 101 eliberat de instituția desemnată de autoritatea competentă a unui stat membru, în temeiul articolului 14 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul nr. 1408/71, în versiunea modificată și actualizată prin Regulamentul nr. 118/97, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 647/2005 al Parlamentului European și al Consiliului din 13 aprilie 2005, este obligatoriu atât pentru instituțiile de securitate socială ale statului membru în care se efectuează munca, cât și pentru instanțele acestui stat membru, chiar și atunci când acestea constată că condițiile în care se desfășoară activitatea lucrătorului vizat nu intră în mod vădit în domeniul de aplicare material al acestei dispoziții din Regulamentul nr. 1408/71.

      (1)  JO C 48, 8.2.2016.


title: Cauza C-154/10P: Recurs introdus la 1 aprilie 2010 de Nokia Oyj împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) pronunțate la 20 ianuarie 2010 în cauza T-460/07 — Nokia Oyj/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

text:
               3.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 179/15

         Recurs introdus la 1 aprilie 2010 de Nokia Oyj împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) pronunțate la 20 ianuarie 2010 în cauza T-460/07 — Nokia Oyj/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   (Cauza C-154/10P)
   2010/C 179/25
   Limba de procedură: finlandeza

      Părțile

      Recurentă: Nokia Oyj (reprezentant: C. Rehaag, avocat)

      Celelalte părți în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Medion AG

      Concluziile recurentei

               —

               Anularea hotărârii pronunțate în cauza T-460/07;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Recurenta solicită anularea hotărârii pronunțate de Tribunal în cauza T-460/07 întrucât, în această hotărâre, Tribunalul a hotărât în mod eronat că există un risc de confuzie între mărcile LIFE și LIFE BLOG și, prin urmare, a aplicat în mod greșit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94 (1). Astfel, Tribunalul a încălcat dreptul Uniunii.
   În ceea ce privește similitudinea mărcilor, Tribunalul a constatat într-adevăr că obiectul comparației este constituit de mărcile LIFE și LIFE BLOG, însă a procedat ulterior în clară contradicție cu această constatare, luând în considerare în vederea fundamentării similitudinii mărcilor numai elementul LIFE din cadrul mărcii unitare LIFE BLOG.
   În acest context, Tribunalul a analizat în mod greșit ce consumatori aparțineau publicului vizat și cum percepeau consumatorii mărcile, încălcând în acest mod principiile recunoscute în jurisprudența Curții.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO L 11, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 146).


title: Cauza C-511/14: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 16 iunie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale civile di Bologna – Italia) – Pebros Servizi Srl/Aston Martin Lagonda Ltd (Trimitere preliminară — Spațiul de libertate, securitate și justiție — Cooperare judiciară în materie civilă — Regulamentul (CE) nr. 805/2004 — Titlu executoriu european pentru creanțele necontestate — Articolul 3 alineatul (1) litera (b) — Condițiile de certificare — Hotărâre pronunțată într o cauză judecată în lipsă — Noțiunea „creanță necontestată” — Conduită procesuală a unei părți care poate echivala cu „lipsa contestării creanței”)

text:
               22.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 305/6

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 16 iunie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale civile di Bologna – Italia) – Pebros Servizi Srl/Aston Martin Lagonda Ltd
   (Cauza C-511/14) (1)

   ((Trimitere preliminară - Spațiul de libertate, securitate și justiție - Cooperare judiciară în materie civilă - Regulamentul (CE) nr. 805/2004 - Titlu executoriu european pentru creanțele necontestate - Articolul 3 alineatul (1) litera (b) - Condițiile de certificare - Hotărâre pronunțată într o cauză judecată în lipsă - Noțiunea „creanță necontestată” - Conduită procesuală a unei părți care poate echivala cu „lipsa contestării creanței”))
   (2016/C 305/08)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale di Bologna

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Pebros Servizi Srl

      Pârâtă: Aston Martin Lagonda Ltd

      Dispozitivul

   Condițiile potrivit cărora, în cazul unei hotărâri pronunțate într-o cauză judecată în lipsă, o creanță este considerată „necontestată”, în sensul articolului 3 alineatul (1) al doilea paragraf litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 805/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 21 aprilie 2004 privind crearea unui titlu executoriu european pentru creanțele necontestate, trebuie determinate în mod autonom, doar în temeiul acestui regulament.

      (1)  JO C 34, 2.2.2015.


title: Cauza T-289/13: Ordonanța Tribunalului din 10 noiembrie 2014  – Ledra Advertising/Comisia și BCE ( „Acțiune în anulare și în despăgubire — Program de sprijin pentru stabilitatea Ciprului — Protocolul de acord privind politica de condiționalitate economică specifică, încheiat între Republica Cipru și MES — Competența Tribunalului — Legătură de cauzalitate — Acțiune în parte inadmisibilă și în parte vădit nefondată” )

text:
               26.1.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 26/28

         Ordonanța Tribunalului din 10 noiembrie 2014 – Ledra Advertising/Comisia și BCE
   (Cauza T-289/13) (1)

   ((„Acțiune în anulare și în despăgubire - Program de sprijin pentru stabilitatea Ciprului - Protocolul de acord privind politica de condiționalitate economică specifică, încheiat între Republica Cipru și MES - Competența Tribunalului - Legătură de cauzalitate - Acțiune în parte inadmisibilă și în parte vădit nefondată”))
   (2015/C 026/34)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Ledra Advertising Ltd (Nicosia, Cipru) (reprezentanți: C. Paschalides, solicitor, și A. Paschalides, avocat)

      Pârâte: Comisia Europeană (reprezentanți: B. Smulders și J.-P. Keppenne, agenți) și Banca Centrală Europeană (BCE) (reprezentanți: A. Sáinz de Vicuña Barroso, N. Lenihan și F. Athanasiou, agenți, asistați de W. Bussian, W. Devroe și D. Arts, avocați)

      Obiectul

   În primul rând, o cerere de anulare a punctelor 1.23-1.27 din Protocolul de acord privind politica de condiționalitate economică specifică, încheiat între Republica Cipru și Mecanismul European de Stabilitate (MES) la 26 aprilie 2013, și, în al doilea rând, o cerere de despăgubire pentru prejudiciul pretins suferit de reclamantă ca urmare a includerii în protocolul de acord a punctelor 1.23-1.27 și a încălcării obligației de supraveghere de către Comisie

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Ledra Advertising Ltd suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, și pe cele efectuate de Comisia Europeană și de Banca Centrală Europeană (BCE).

      (1)  JO C 226, 3.8.2013.


title: Cauza T-750/14: Acțiune introdusă la 6 noiembrie 2014 – Segimerus/OAPI – Ergo Versicherungsgruppe (ELGO)

text:
               26.1.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 26/36

         Acțiune introdusă la 6 noiembrie 2014 – Segimerus/OAPI – Ergo Versicherungsgruppe (ELGO)
   (Cauza T-750/14)
   (2015/C 026/46)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Segimerus Ltd (Preston, Regatul Unit) (reprezentant: F. Henkel, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Ergo Versicherungsgruppe AG (Düsseldorf, Germania)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Solicitantul: reclamanta

      Marca în litigiu: marca comunitară verbală „ELGO” – cererea de înregistrare nr. 10 292 498

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a OAPI din 22 august 2014 în cauza R 473/2014-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei diviziei de opoziție și trimiterea cauzei în fața diviziei de opoziție spre rejudecare;

               —

               cu titlu subsidiar, anularea deciziei atacate și trimiterea cauzei în fața camerei de recurs spre rejudecare;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

   Încălcarea articolului 75 a doua teză din Regulamentul nr. 207/2009


title: Cauza T-171/12: Acțiune introdusă la 12 aprilie 2012 — Peri/OAPI (forma unui întinzător cu șurub)

text:
               23.6.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 184/18

         Acțiune introdusă la 12 aprilie 2012 — Peri/OAPI (forma unui întinzător cu șurub)
   (Cauza T-171/12)
   2012/C 184/32
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Peri GmbH (Weißenhorn, Germania) (reprezentant: J. Dönch, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei întâi a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 26 ianuarie 2012 în cauza R 1209/2011-1;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca tridimensională reprezentând forma unui întinzător cu șurub pentru produse din clasele 6 și 19 — cererea de înregistrare nr. 9 462 078

      Decizia examinatorului: respinge cererea de înregistrare

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) și litera (e) punctele (i) și (ii) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-551/10: Acțiune introdusă la 26 noiembrie 2010 — Fri-El Acerra/Comisia

text:
               29.1.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 30/52

         Acțiune introdusă la 26 noiembrie 2010 — Fri-El Acerra/Comisia
   (Cauza T-551/10)
   ()
   2011/C 30/92
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Fri-El Acerra Srl (Acerra, Napoli, Italia) (reprezentanți: M. Todino și P. Fattori, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantei

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea în întregime a Deciziei Comisiei Europene din 15 septembrie 2010 privind ajutorul de stat nr. C 8/2009, prin care Comisia a declarat ca fiind incompatibilă cu piața comună măsura de ajutor pe care Republica Italiană intenționa să o pună în aplicare în favoarea Fri-El Acerra s.r.l.;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În prezenta cauză reclamanta atacă decizia Comisiei prin care a fost declarat incompatibil cu piața comună un ajutor acordat acesteia de autoritățile italiene, referitor la construirea unei centrale de biomasă la Acerra.
   1.   Primul motiv: Aplicarea eronată a articolului 107 alineatul (3) TFUE, aplicarea eronată a liniilor directoare în materia ajutoarelor de stat regionale și interpretarea greșită a jurisprudenței referitoare la efectul de stimulare.
   Potrivit reclamantei, Comisia ar fi aplicat în mod eronat cerința formală și cronologică prevăzută la punctul 38 din Liniile directoare privind ajutoarele de stat regionale pentru perioada 2007-2013, considerând-o ca fiind un criteriu absolut în funcție de care se stabilește dacă ajutorul are un efect de stimulare, fără a lua în considerare trăsăturile esențiale ale acestui ajutor. Comisia ar fi interpretat mult prea formal această cerință, contrar jurisprudenței referitoare la efectul de stimulare, și nu ar fi analizat corespunzător documentele prezentate de părți.
   2.   Al doilea motiv: Încălcarea principiilor generale ale ordinii juridice comunitare, în special încălcarea principiilor tempus regit actum și încrederii legitime.
   Potrivit reclamantei, Comisia ar fi considerat în mod eronat că cerința formală prevăzută de liniile directoare 2007, publicate în 2006, ar fi aplicabilă unor fapte anterioare publicări acestora. O astfel de aplicare ar fi contrară principiilor fundamentale ale ordinii juridice comunitare, precum principiul tempus regit actum, care consacră neretroactivitatea legii în timp, și principiul încrederii legitime.
   3.   Al treilea motiv: O eroare vădită de apreciere, în măsura în care Comisia ar fi denaturat faptele, apreciind în mod eronat cerința creșterii gradului de ocupare a forței de muncă și a contribuției energetice la zona industrială Acerra și concluzionând în mod eronat că proiectul nu ar fi avut decât o contribuție marginală la politica energetică și la dezvoltarea regională.
   Acest motiv se sprijină pe următoarele argumente potrivit cărora pârâta:
   ar fi apreciat în mod formal și contrar practicii sale cerința creșterii gradului de ocupare a forței de muncă, separând-o de tipul de piață și de contextul economic al ajutorului propus;
   nu ar evaluat corespunzător contribuția directă pe care energia electrică produsă de Fri-El Acerra o are în cadrul zonei industriale Acerra, neluând în considerare legislația italiană în domeniul energiei și efectul indirect de stimulare a stabilirii în zonă a unor unități industriale și a dezvoltării regionale;
   nu ar fi luat în considerare contribuția pe care o are Fri-El Acerra în cadrul politicii energetice regionale, care prevede ca obiectiv ca, până în 3013, să se ajungă la o anumită cantitate de energie electrică produsă din surse regenerabile.
   4.   Al patrulea motiv: O eroare vădită de apreciere, în măsura în care Comisia ar fi apreciat în mod eronat incompatibilitatea ajutorului în sensul liniilor directoare în materia protecției mediului.
   Potrivit reclamantei, Comisia ar fi susținut în mod eronat că autoritățile italiene și Fri-El Acerra nu prezentaseră o documentație adecvată. În plus, aceasta nu ar fi aplicat cerința privind stimularea astfel cum este prevăzută de liniile directoare, care prevăd un criteriu substanțial, iar nu pur formal.


title: Cauza C-293/07: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 11 decembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Elenă (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directivele 79/409/CEE și 92/43/CEE — Conservarea păsărilor sălbatice — Arii de protecție specială — Măsuri de protecție insuficiente)

text:
               7.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/4

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 11 decembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Elenă
   (Cauza C-293/07) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directivele 79/409/CEE și 92/43/CEE - Conservarea păsărilor sălbatice - Arii de protecție specială - Măsuri de protecție insuficiente)
   (2009/C 32/06)
   Limba de procedură: greaca
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: M. Konstantinidis, D. Recchia și M. Patakia, agenți)

      Pârâtă: Republica Elenă (reprezentant: E. Skandalou, agent)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolului 4 alineatele (1) și (2) din Directiva 79/409/CEE a Consiliului din 2 aprilie 1979 privind conservarea păsărilor sălbatice (JO L 103, p. 1, Ediție specială, 15/vol. 1, p. 77), coroborat cu articolul 4 alineatul (4) din directivă, astfel cum a fost modificată de articolul 6 alineatele (2)-(4) din Directiva 92/43/CEE a Consiliului din 21 mai 1992 privind conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică (JO L 206, p. 7, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 109) — Lipsa protecției ariilor de protecție specială (APS) — Existența de activități care pot dăuna integrității APS și determina consecințe negative asupra obiectivelor de conservare a APS și a speciilor pentru care aceste arii au fost desemnate.
   Dispozitivul

               1)

               Prin neadoptarea tuturor măsurilor necesare pentru instituirea și punerea în aplicare a unui regim juridic coerent, specific și complet, capabil să garanteze gestionarea durabilă și protejarea eficientă a ariilor de protecție specială desemnate ținându-se cont de obiectivele de conservare prevăzute de Directiva 79/409/CEE a Consiliului din 2 aprilie 1979 privind conservarea păsărilor sălbatice, Republica Elenă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul dispozițiilor articolului 4 alineatele (1) și (2) din această directivă, coroborate cu dispozițiile articolului 4 alineatul (4) prima teză din această directivă, astfel cum a fost modificată de articolul 6 alineatul (2) din Directiva 92/43/CEE a Consiliului din 21 mai 1992 privind conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică.

               2)

               Respinge acțiunea cu privire la restul motivelor.

               3)

               Obligă Republica Elenă la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 182, 4.8.2007.


title: Cauza C-423/05: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 29 martie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Franceză (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Gestionarea deșeurilor — Directivele 75/442/CEE și 1999/31/CE — Depozite ilegale sau necontrolate de deșeuri)

text:
               28.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 96/13

         Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 29 martie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Franceză
   (Cauza C-423/05) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Gestionarea deșeurilor - Directivele 75/442/CEE și 1999/31/CE - Depozite ilegale sau necontrolate de deșeuri)
   (2007/C 96/21)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: A. Caeiros și M. Konstantinidis, agenți)

      Pârâtă: Republica Franceză (reprezentanți: G. de Bergues și O. Christmann, agenți)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolelor 4, 8 și 9 din Directiva 75/442/CEE a Consiliului din 15 iulie 1975 privind deșeurile (JO L 194, p. 39), așa cum a fost modificată prin Directiva 91/156/CEE a Consiliului din 18 martie 1991 de modificare a Directivei 75/442/CEE privind deșeurile (JO L 78, p. 32) și a articolului 14 literele (a), (b) și (c) din Directiva 1999/31/CE a Consiliului din 26 aprilie 1999 privind depozitele de deșeuri (JO L 182, p. 1) — Lipsa măsurilor necesare pentru a închide sau a reabilita depozitele ilegale sau necontrolate de deșeuri
   Dispozitivul

               1)

               Neluând toate măsurile necesare pentru a asigura respectarea articolelor 4, 8 și 9 din Directiva 75/442/CEE a Consiliului din 15 iulie 1975 privind deșeurile, așa cum a fost modificată prin Directiva 91/156/CEE a Consiliului din 18 martie 1991, și a articolului 14 literele (a), (b) și (c) din Directiva 1999/31/CE a Consiliului din 26 aprilie 1999 privind depozitele de deșeuri, Republica Franceză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestor dispoziții.

               2)

               Obligă Republica Franceză la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 48, 25.2.2006.


title: Cauza T-273/08: Acțiune introdusă la 14 iulie 2008 — X Technology Swiss/OAPI — Ipko Amcor (First-On-Skin)

text:
               13.9.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 236/14

         Acțiune introdusă la 14 iulie 2008 — X Technology Swiss/OAPI — Ipko Amcor (First-On-Skin)
   (Cauza T-273/08)
   (2008/C 236/24)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana
   Părțile

      Reclamantă: X Technology Swiss GmbH (Wollerau, Elveția) (reprezentant: A. Herbertz, Rechtsanwalt)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Ipko-Amcor BV (Zoetermeer, Țările de Jos)
   Concluziile reclamantei

               —

               Modificarea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne pronunțate la 15 mai 2008 în cauza R 281/2007-4, în sensul respingerii opoziției.

         Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: reclamanta.

      Marca comunitară vizată: marca verbală „First-On-Skin” pentru produse din clasele 18, 23 și 25 (cererea de înregistrare nr. 4 019 981).

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: Ipko-Amcor BV.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca verbală „FIRST” pentru produse din clasa 25 (înregistrată în țările Benelux sub nr. 401 666), pe care se întemeiază opoziția formulată împotriva înregistrării produselor din clasa 25.

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția.

      Decizia camerei de recurs: anulează decizia diviziei de opoziție.

      Motivele invocate: inexistenta unui risc de confuzie între mărcile în conflict.


title: Cauza T-475/10: Acțiune introdusă la 4 octombrie 2010 — Republica Portugheză/Comisia

text:
               4.12.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/49

         Acțiune introdusă la 4 octombrie 2010 — Republica Portugheză/Comisia
   (Cauza T-475/10)
   ()
   2010/C 328/77
   Limba de procedură: portugheza

      Părțile

      Reclamantă: Republica Portugheză (reprezentanți: L. Inez Fernandes, agent, asistat de C. Botelho Moniz și P. Gouveia e Melo, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei C(2010) 4891 final a Comisiei din 20 iulie 2010 privind taxa parafiscală pentru promovarea vinului pusă în aplicare de Portugalia — Cazul C-43/2004 (ex NN 38/2003)
               În subsidiar, în cazul în care Tribunalul nu ar admite primul capăt de cerere:

               —

               anularea condițiilor a șaptea și a noua prevăzute la articolul 3 alineatul (2) al deciziei;
               În ambele cazuri:

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

               (a)

               Eroare de drept, întrucât atunci când acea parte din veniturile realizate din taxa de promovare care este afectată pentru finanțarea sprijinului pentru promovarea și publicitatea la vin a fost calificată drept resurse de stat, s-a încălcat articolul 107 alineatul (1) din tratat.

               (b)

               Eroare de drept, întrucât s-au încălcat articolele 107 alineatul (1) și 296 din tratat și Regulamentul (CE) nr. 1860/2004 al Comisiei (1), în măsura în care Comisia a calificat drept ajutor de stat sprijinul pentru promovarea și publicitatea la vin, fără a analiza dacă acesta ar putea restrânge concurența pe piață și dacă nu putea constitui un ajutor de minimis.

               (c)

               Eroare de apreciere a faptelor, întrucât s-a considerat că taxa pentru promovarea vinului, ca instrument de finanțare a acțiunilor de promovare și de publicitate la vin în alte state membre și în țări terțe, discriminează produsele importate și încalcă articolul 110 TFUE; încălcarea principiului bunei administrări‚ întrucât Comisia nu a pus în aplicare nicio măsură de investigare suplimentară după cererea de informații din 24 aprilie 2006 pentru a înlătura îndoielile pe care le avea cu privire la acest aspect;

               (d)

               Eroare de drept în ceea ce privește aplicarea articolului 108 TFUE și a articolului 7 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 659/1999 (2), precum și a principiilor proporționalității și egalității de tratament, în măsura în care și dacă s-ar considera că analiza efectuată de Comisie în decizie este legală (quod non), cea de a șaptea condiție prevăzută la articolul 3 alineatul (2) al deciziei ar fi în contradicție cu această analiză și cu concluziile reținute de Comisie în motivarea deciziei;

               (e)

               Eroare de drept, în măsura în care cea de a noua condiție prevăzută la articolul 3 alineatul (2) al deciziei încalcă articolele 108 TFUE și 296 TFUE, articolele 6 alineatul (1) și 7 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 659/1999, precum și principiile proporționalității și egalității de tratament și dreptul la apărare.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1860/2004 al Comisiei din 6 octombrie 2004 privind aplicarea articolelor 87 și 88 din Tratatul CE în cazul ajutorului de minimis în sectorul agricol și în sectorul pescuitului (JO L 325, p. 10, Ediție specială 08/vol. 2, p. 177)

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE (JO L 83, p. 1, Ediție specială 08/vol. 1, p. 41).


title: Cauza T-291/16: Hotărârea Tribunalului din 5 aprilie 2017 – Anta (China)/EUIPO (Reprezentarea a două linii ce formează un unghi ascuțit) [„Marcă a Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative care reprezintă două linii ce formează un unghi ascuțit — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               22.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/28

         Hotărârea Tribunalului din 5 aprilie 2017 – Anta (China)/EUIPO (Reprezentarea a două linii ce formează un unghi ascuțit)
   (Cauza T-291/16) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative care reprezintă două linii ce formează un unghi ascuțit - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2017/C 161/40)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Anta (China) Co. Ltd (Jinjiang City, China) (reprezentanți: A. Franke și K. Hammerstingl, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: L. Rampini, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 9 martie 2016 (cauza R 1292/2015 5) privind o cerere de înregistrare a unui semn figurativ care reprezintă două linii ce formează un unghi ascuțit ca marcă a Uniunii Europene

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Anta (China) Co. Ltd la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 279, 1.8.2016.


title: Cauza C-508/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal de première instance francophone de Bruxelles (Belgia) la 26 septembrie 2016 – Karim Boudjellal/Rauwers Contrôle SA

text:
               20.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 53/20

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal de première instance francophone de Bruxelles (Belgia) la 26 septembrie 2016 – Karim Boudjellal/Rauwers Contrôle SA
   (Cauza C-508/16)
   (2017/C 053/25)
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Tribunal de première instance francophone de Bruxelles

      Părțile din procedura principală

      Apelant: Karim Boudjellal

      Intimat: Rauwers Contrôle SA
   Prin Ordonanța din 11 ianuarie 2017, Curtea (Camera a șaptea) s-a declarat vădit necompetentă să răspundă la întrebările adresate de Tribunal de première instance francophone de Bruxelles (Belgia).


title: Cauza T-820/14: Acțiune introdusă la 20 decembrie 2014 – Delta Group agroalimentare/Comisia

text:
               23.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 65/43

         Acțiune introdusă la 20 decembrie 2014 – Delta Group agroalimentare/Comisia
   (Cauza T-820/14)
   (2015/C 065/59)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Delta Group agroalimentare Srl (Porto Viro, Italia) (reprezentant: V. Migliorini, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               declararea ca fiind nulă și neavenită și, în orice caz, anularea scrisorii SM/FUN S/2622874 din 28 iulie 2014 a Comisiei Europene – Directorul general pentru agricultură și dezvoltare rurală, Jerry Plewa, adresată Directorului general pentru politici internaționale și Uniunea Europeană din cadrul ministerului italian pentru politici agricole și forestiere, Felice Assenza, despre care reclamanta a luat cunoștință în urma unui acces la documente la 19 noiembrie 2014, în ceea ce privește partea în care se respinge cererea formulată de Italia referitoare la măsurile de sprijin 6-9 solicitate potrivit articolului 220 din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013 și, în special, referitoare la abatoarele pentru sacrificarea animalelor în temeiul măsurilor sanitare împotriva răspândirii gripei aviare și la prejudiciile comerciale aferente, precum și, în sensul Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 1071/2014 al Comisiei din 10 octombrie 2014 privind măsurile excepționale de sprijin pentru sectorul ouălor și cărnii de pasăre în Italia, publicat în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene la 11 octombrie 2014, în ceea ce privește partea care exclude din măsurile de sprijin adoptate potrivit articolului 220 din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013 abatoarele pentru sacrificarea animalelor în temeiul măsurilor sanitare împotriva răspândirii gripei aviare și prejudiciile comerciale aferente;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 40 alineatul (2) TFUE și, în special, a principiului nediscriminării, însoțită de o eroare vădită de apreciere și de un abuz de putere

                           —

                           În această privință, reclamanta susține că, din moment ce aceleași măsuri de biosecuritate care au produs un prejudiciu crescătorilor de găini ouătoare din Imola, Logo, Mordano și Occhiobello, care au beneficiat de măsurile de sprijin prevăzute de Regulamentul (UE) nr. 1071/2014, au produs un prejudiciu și reclamantei, căreia a fost necesar să i se livreze animale reformate pentru a le sacrifica și pentru a le revinde clienților săi, excluderea din măsurile de sprijin a întreprinderii căreia era necesar să i se livreze animale reformate în vederea sacrificării și de a include numai crescătoriile reprezintă o discriminare nelegală între operatorii din această ramură, prin încălcarea articolului 40 alineatul (2) TFUE. De altfel, articolul 40 alineatul (2) TFUE prevede expres „subvențiil[e] pentru producerea și comercializarea diferitelor produse”.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 220 din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013

                           —

                           În această privință, reclamanta susține că articolul 220 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013 prevede măsuri de sprijin al pieței pentru a ține seama de limitările schimburilor comerciale care pot rezulta din aplicarea măsurilor pentru combaterea propagării bolilor la animale. Prejudiciul care afectează schimburile comerciale constituie așadar prejudiciul care trebuie despăgubit, în sensul articolului 220 din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013, și nu poate fi considerat un prejudiciu indirect în raport cu prejudiciul care afectează etapa anterioară a schimburilor comerciale (prejudicii care afectează producția).

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea normelor fundamentale de procedură și, în special, a articolului 5 din Regulamentul (UE) nr. 182/2011

                           —

                           În această privință, reclamanta susține că decizia Comisiei de respingere a cererii formulate de Italia prin care a solicitat includerea în măsurile de sprijin a întreprinderilor comerciale și a prejudiciilor comerciale prevăzute în scrisoarea atacată a fost adoptată fără avizul prealabil al comitetului pentru organizarea comună a piețelor agricole și, prin urmare, cu încălcarea normelor fundamentale de procedură prevăzute la articolul 5 din Regulamentul (UE) nr. 182/2011, care este aplicabil ca urmare a trimiterii efectuate la articolul 229 din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013, menționat la rândul său la articolul 220 din același regulament.


title: Cauza C-327/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bayerischer Verwaltungsgerichtshof (Germania) la 14 august 2009 — Mensch und Natur AG/Freistaat Bayern

text:
               21.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/21

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bayerischer Verwaltungsgerichtshof (Germania) la 14 august 2009 — Mensch und Natur AG/Freistaat Bayern
   (Cauza C-327/09)
   2009/C 282/38
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bayerischer Verwaltungsgerichtshof

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Mensch und Natur AG

      Pârât: Freistaat Bayern

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 249 al patrulea paragraf CE se opune unei interpretări potrivit căreia o decizie a Comisiei care, conform redactării sale, nu se adresează decât unei persoane determinate este de asemenea obligatorie pentru celelalte întreprinderi care, având în vedere sensul și obiectivul deciziei, trebuie să beneficieze de același tratament?

               2.

               Trebuie să se considere că Decizia Comisiei din 22 februarie 2000 privind refuzul privind refuzul autorizării introducerii pe piață a „Stevia rebaudiana Bertoni: plante și frunze uscate” în calitate de nou aliment sau de nou ingredient alimentar (2000/196/CE, JO L 61, p. 14) (1), al cărei prim articol se opune introducerii pe piața comunitară a „Stevia rebaudiana Bertoni: plante și frunze uscate” în calitate de nou aliment sau de ingredient alimentar, este de asemenea obligatorie pentru pârât, care comercializează în prezent „Stevia rebaudiana Bertoni: plante și frunze uscate” în Comunitate?

      (1)  Decizia 2000/196/CE a Comisiei din 22 februarie 2000 privind refuzul autorizării introducerii pe piață a „Stevia rebaudiana Bertoni: plante și frunze uscate” în calitate de nou aliment sau de nou ingredient alimentar conform Regulamentului (CE) nr. 258/97 al Parlamentului European și al Consiliului [notificat cu numărul C(2000)77]; JO L 61, p. 14, Ediție specială 13/vol. 20, p. 245.


title: Cauza T-38/13: Acțiune introdusă la 24 ianuarie 2013 — Pedro Group/OAPI — Cortefiel (PEDRO)

text:
               6.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 101/20

         Acțiune introdusă la 24 ianuarie 2013 — Pedro Group/OAPI — Cortefiel (PEDRO)
   (Cauza T-38/13)
   2013/C 101/44
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Pedro Group Pte Ltd (Singapore, Singapore) (reprezentant: B. Brandreth, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Cortefiel, SA (Madrid, Spania)

      Concluziile

   Reclamantul solicită Curții:

               —

               Anularea în parte a Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 26 noiembrie 2012 (cauza R 0271/2011-4): anularea deciziei atacate în măsura în care anulează în parte Decizia diviziei de opoziție din 17 decembrie 2010 și respinge cererea de înregistrare a unei mărci comunitare formulată de reclamantă pentru anumite produse din clasa 25;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată efectuate atât în procedura desfășurată în fața camerei de recurs, cât și în procedura care s-a aflat pe rolul Tribunalului

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta

      Marca comunitară vizată: marca verbală „PEDRO” pentru produse și servicii din clasele 18, 25 și 35 — cererea de înregistrare nr. 7 541 857

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca sau semnul invocat: marca figurativă în alb și negru nr. 1 252 899, „Pedro del Hierro”, înregistrată pentru produse și servicii din clasele 3, 9, 14, 18, 25, 35, și marca figurativă în alb și negru nr. 864 740, „Pedro del Hierro”, pentru produse și servicii din clasele 3, 14, 25 și 35, înregistrată ca marcă internațională și care desemnează Bulgaria, Spania și România

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția în întregime

      Decizia camerei de recurs: anulează decizia atacată în măsura în care respinge opoziția pentru produse din clasa 25, respinge cererea de înregistrare pentru aceste produse și respinge celelalte capete de cerere

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b), a articolului 15 și a articolului 42 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului.


title: Cauza T-85/07: Acțiune introdusă la 20 martie 2007 — Gabel Industria Tessile SpA/OAPI — Creaciones Garel (GABEL)

text:
               26.5.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 117/26

         Acțiune introdusă la 20 martie 2007 — Gabel Industria Tessile SpA/OAPI — Creaciones Garel (GABEL)
   (Cauza T-85/07)
   (2007/C 117/41)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: italiana
   Părțile

      Reclamantă: Gabel Industria Tessile S.p.A (Rovellasca, Italia) (reprezentant: A. Petruzzelli, Avvocato)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (OAPI)

      Cealaltă parte în procedura în fața camerei de recurs: Creaciones Garel SA
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea parțială a deciziei camerei a doua de recurs din 25 ianuarie 2007, comunicată în 29 ianuarie 2007, cu privire la refuzul de înregistrare a mărcii comunitare conform cererii Gabel nr. 3754777 pentru clasa 24, întrucât nu este conformă articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94;

               —

               menținerea deciziei aceleiași camere de recurs în sensul de a proceda la înregistrarea mărcii în clasa 25 pentru „halate de baie”;

               —

               obligarea OAPI la înregistrarea mărcii comunitare Gabel nr. 3754777 pentru clasa 24 și pentru produsele menționate la momentul cuvenit din clasa respectivă, pe lângă „halate de baie ”din clasa 25;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată suportate de către reclamantă.

         Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: reclamanta.

      Marca comunitară vizată: marca verbală „GABEL ”(cerere de înregistrare nr. 3.754.777), pentru produse din clasele 24 și 25.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: Creaciones Garel S.A

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca comunitară figurativă „GAREL ”pentru produse din clasele 24, 25 și 26.

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția.

      Decizia camerei de recurs: admite în parte recursul, în măsura în care admite înregistrarea mărcii pentru „halate de baie ”(clasa 25).

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 privind marca comunitară.


title: Cauza C-477/12: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundespatentgericht (Germania) la 24 octombrie 2012 — Hogan Lovells International LLP/Bayer CropScience

text:
               26.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 26/21

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundespatentgericht (Germania) la 24 octombrie 2012 — Hogan Lovells International LLP/Bayer CropScience
   (Cauza C-477/12)
   2013/C 26/39
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundespatentgericht

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Hogan Lovells International LLP

      Pârâtă: Bayer CropScience K.K.

      Întrebarea preliminară

   În vederea aplicării articolului 3 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 1610/96 (1), trebuie să se țină seama numai de autorizațiile de introducere pe piață eliberate în temeiul articolului 4 din Directiva 91/414/CEE sau al articolului 8 alineatul (1) din Directiva 91/414 sau poate fi emis un certificat și pe baza unei autorizații de introducere pe piață eliberate în temeiul articolului 8 alineatul (4) din Directiva 91/414?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1610/96 al Parlamentului European și al Consiliului din 23 iulie 1996 privind crearea unui certificat suplimentar de protecție pentru produsele fitosanitare (JO L 198, p. 30, Ediție specială, 03/vol. 19, p. 160)


title: Cauza F-128/11: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (judecător unic) din 18 decembrie 2015 – De Nicola/BEI (Funcţie publică — Personalul BEI — Evaluare — Raport de evaluare 2010 — Contestaţie — Proceduri interne — Condiții — Desistare — Acțiune — Interesul de a exercita acţiunea — Lipsă — Termen rezonabil — Nerespectare — Inadmisibilitate vădită)

text:
               8.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 48/98

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (judecător unic) din 18 decembrie 2015 – De Nicola/BEI
   (Cauza F-128/11) (1)

   ((Funcţie publică - Personalul BEI - Evaluare - Raport de evaluare 2010 - Contestaţie - Proceduri interne - Condiții - Desistare - Acțiune - Interesul de a exercita acţiunea - Lipsă - Termen rezonabil - Nerespectare - Inadmisibilitate vădită))
   (2016/C 048/112)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamant: Carlo De Nicola (Strassen, Luxemburg) (reprezentant: L. Isola, avocat)

      Pârâtă: Banca Europeană de Investiții (reprezentanți: G. Nuvoli și T. Gilliams, agenți, A. Dal Ferro, avocat)

      Obiectul

   Cerere introductivă prin care se urmăresc, în primul rând, anularea e-mailurilor și a deciziilor BEI privind procedura administrativă în cadrul aprecierii prestațiilor sale din anul 2010, în al doilea rând, anularea deciziei președintelui BEI de a nu iniția procedura amiabilă în fața comisiei de conciliere, în al treilea rând, anularea aprecierii anuale a reclamantului pentru anul 2010 în măsura în care u îi atribuie nota „exceptional performance” ou „very good performance” și nu îl propune pentru promovare la funcția D și, în cele din urmă, cerere de obligare a BEI la repararea prejudiciului moral și material suferit

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca vădit inadmisibilă.

               2)

               Domnul De Nicola suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligat să suporte cheltuielile de judecată efectuate de Banca Europeană de Investiții.

      (1)  JO C 65, 03.03.2012, p. 21.


title: Cauza T-720/14: Hotărârea Tribunalului din 30 noiembrie 2016 – Rotenberg/Consiliul („Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive în raport cu acțiunile care subminează sau amenință integritatea teritorială, suveranitatea și independența Ucrainei — Înghețarea fondurilor — Restricții în materie de admitere pe teritoriile statelor membre — Persoană fizică ce acordă sprijin în mod activ sau pune în aplicare acțiuni care subminează sau amenință Ucraina — Persoană fizică ce obține beneficii de pe urma acțiunilor factorilor de decizie ruși responsabili de anexarea Crimeei — Dreptul la apărare — Obligația de motivare — Erori vădite de apreciere — Drept de proprietate — Libertatea de a desfășura o activitate comercială — Dreptul la respectarea vieții private — Proporționalitate”)

text:
               23.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/23

         Hotărârea Tribunalului din 30 noiembrie 2016 – Rotenberg/Consiliul
   (Cauza T-720/14) (1)

   ((„Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive în raport cu acțiunile care subminează sau amenință integritatea teritorială, suveranitatea și independența Ucrainei - Înghețarea fondurilor - Restricții în materie de admitere pe teritoriile statelor membre - Persoană fizică ce acordă sprijin în mod activ sau pune în aplicare acțiuni care subminează sau amenință Ucraina - Persoană fizică ce obține beneficii de pe urma acțiunilor factorilor de decizie ruși responsabili de anexarea Crimeei - Dreptul la apărare - Obligația de motivare - Erori vădite de apreciere - Drept de proprietate - Libertatea de a desfășura o activitate comercială - Dreptul la respectarea vieții private - Proporționalitate”))
   (2017/C 022/29)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Arkady Romanovich Rotenberg (Sankt Petersburg, Rusia) (reprezentanți: inițial D. Pannick, QC, M. Lester, barrister, și M. O’Kane, solicitor, ulterior D. Pannick, M. Lester, S. Hey, H. Brunskill, solicitors, și Z. Al-Rikabi, barrister, și în final D. Pannick, M. Lester și Z. Al-Rikabi)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: J.-P. Hix și B. Driessen, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și prin care se urmărește anularea în parte, pe de o parte, a Deciziei 2014/145/PESC a Consiliului din 17 martie 2014 privind măsuri restrictive în raport cu acțiunile care subminează sau amenință integritatea teritorială, suveranitatea și independența Ucrainei (JO 2014, L 78, p. 16), astfel cum a fost modificată, în primul rând, prin Decizia 2014/508/PESC a Consiliului din 30 iulie 2014 (JO 2014, L 226, p. 23), în al doilea rând, prin Decizia (PESC) 2015/432 a Consiliului din 13 martie 2015 (JO 2015, L 70, p. 47), în al treilea rând, prin Decizia (PESC) 2015/1524 a Consiliului din 14 septembrie 2015 (JO 2015, L 239, p. 157) și, în al patrulea rând, prin Decizia (PESC) 2016/359 a Consiliului din 10 martie 2016 (JO 2016, L 67, p. 37), și, pe de altă parte, a Regulamentului (UE) nr. 269/2014 al Consiliului din 17 martie 2014 privind măsuri restrictive în raport cu acțiunile care subminează sau amenință integritatea teritorială, suveranitatea și independența Ucrainei (JO 2014, L 78, p. 6), astfel cum a fost pus în aplicare, în primul rând, prin Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 826/2014 al Consiliului din 30 iulie 2014 (JO 2014, L 226, p. 16), în al doilea rând, prin Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2015/427 al Consiliului din 13 martie 2015 (JO 2015, L 70, p. 1), în al treilea rând, prin Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2015/1514 al Consiliului din 14 septembrie 2015 (JO 2015, L 239, p. 30) și, în al patrulea rând, prin Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2016/353 al Consiliului din 10 martie 2016 (JO 2016, L 67, p. 1), în măsura în care aceste acte îl privesc pe reclamant.

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia 2014/145/PESC a Consiliului din 17 martie 2014 privind măsuri restrictive în raport cu acțiunile care subminează sau amenință integritatea teritorială, suveranitatea și independența Ucrainei, astfel cum a fost modificată prin Decizia 2014/508/PESC a Consiliului din 30 iulie 2014, și Regulamentul (UE) nr. 269/2014 al Consiliului din 17 martie 2014 privind măsuri restrictive în raport cu acțiunile care subminează sau amenință integritatea teritorială, suveranitatea și independența Ucrainei, astfel cum a fost pus în aplicare prin Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 826/2014 al Consiliului din 30 iulie 2014, în măsura în care îl privesc pe domnul Arkady Romanovich Rotenberg.

               2)

               Respinge acțiunea cu privire la restul motivelor.

               3)

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 7, 12.1.2015.


               10.1.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 6/1

         (2009/C 6/01)
   Ultima publicație a Curții de Justiție în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

         JO C 327, 20.12.2008

   Publicații anterioare

      JO C 313, 6.12.2008

      JO C 301, 22.11.2008

      JO C 285, 8.11.2008

      JO C 272, 25.10.2008

      JO C 260, 11.10.2008

      JO C 247, 27.9.2008

   Aceste texte sunt disponibile pe:

               EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Cauza C-260/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italia) la 11 mai 2016 – Associazione Italiana dei Corrieri Aerei Internazionali (AICAI) și alții/Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Ministero dello Sviluppo Economico

text:
               19.9.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 343/20

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italia) la 11 mai 2016 – Associazione Italiana dei Corrieri Aerei Internazionali (AICAI) și alții/Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Ministero dello Sviluppo Economico
   (Cauza C-260/16)
   (2016/C 343/31)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: Associazione Italiana dei Corrieri Aerei Internazionali (AICAI), DHL Express (Italia) Srl, Federal Express Europe Inc., United Parcel Service Italia Ups Srl

      Pârâte: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Ministero dello Sviluppo Economico

      Întrebările preliminare

               1)

               Dreptul Uniunii Europene, în special articolul [2] punctele (1) și (1a) și articolul 6 din Directiva 97/67/CE (1), astfel cum a fost completată și modificată ulterior prin Directiva 2008/6/CE (2), se opune aplicării unei reglementări naționale, mai precis a articolului 2 literele a) și f) din Decretul legislativ nr. [261]/1999, precum și a articolului 1 alineatul 1 literele g) și r) coroborate și litera i) din „Regulamentul privind autorizațiile pentru serviciile poștale oferite publicului” prevăzut în anexa A la decizia AGCOM 129/15/CONS din 23 martie 2015 și a „Caietului de sarcini pentru procedurile de acordare a autorizațiilor pentru serviciile poștale oferite publicului” adoptat prin decretul Ministero dello Sviluppo economico [Ministerul Dezvoltării Economice] din 29 iulie 2015, întrucât vizează includerea în sfera serviciului poștal și a serviciilor de transport rutier, de expediere și de curierat rapid?

               2)

               Dreptul Uniunii Europene, în special articolul 9 alineatul (1) și articolul [2] punctul (19) din Directiva 97/67/CE, astfel cum a fost completată și modificată ulterior prin Directiva 2008/6/CE, precum și principiile proporționalității și caracterului rezonabil se opun aplicării unei reglementări naționale, mai precis a articolului 6 alineatul (1) din Decretul legislativ nr. [261]/1999, precum și a articolului 8 din „Regulamentul privind autorizațiile pentru serviciile poștale oferite publicului” prevăzut în anexa A la decizia AGCOM 129/15/CONS din 23 martie 2015 și a „Caietului de sarcini pentru procedurile de acordare a autorizațiilor pentru serviciile poștale oferite publicului” adoptat prin decretul Ministero dello Sviluppo economico din 29 iulie 2015, întrucât impun prestatorilor de servicii de transport rutier, de expediere și de curierat rapid să obțină o autorizație generală în plus față de cea necesară pentru a garanta respectarea cerințelor esențiale în materia furnizării serviciilor poștale?

               3)

               Dreptul Uniunii Europene, în special articolul 7 alineatul (4) și articolul 9 alineatul (2) din Directiva 97/67/CE, astfel cum a fost completată și modificată ulterior prin Directiva 2008/6/CE, se opune aplicării unei reglementări naționale, mai precis a articolului 6 alineatul 1 bis și a articolului 10 alineatul 2 din Decretul legislativ nr. 261/1999, precum și a articolului 11 alineatul 1 litera f) și a articolului 15 alineatul 2 din „Regulamentul privind autorizațiile pentru serviciile poștale oferite publicului” prevăzut în anexa A la decizia AGCOM 129/15/CONS din 23 martie 2015 și a articolului 9 din „Caietul de sarcini pentru procedurile de acordare a autorizațiilor pentru serviciile poștale oferite publicului” adoptat prin decretul Ministero dello Sviluppo economico din 29 iulie 2015, întrucât impun prestatorilor de servicii de transport rutier, de expediere și de curierat rapid sarcina de a contribui la fondul de compensare al serviciului universal?

               4)

               Dreptul Uniunii Europene, în special articolul 9 alineatul (2) din Directiva 97/67/CE, astfel cum a fost completată și modificată ulterior prin Directiva 2008/6/CE, se opune aplicării unei reglementări naționale, mai precis a articolelor 6 și 10 din Decretul legislativ nr. 261/1999, precum și a articolului 11 alineatul 1 litera f) și a articolului 15 alineatul 2 din „Regulamentul privind autorizațiile pentru serviciile poștale oferite publicului” prevăzut în anexa A la decizia AGCOM 129/15/CONS din 23 martie 2015 și a articolului 9 din „Caietul de sarcini pentru procedurile de acordare a autorizațiilor pentru serviciile poștale oferite publicului” adoptat prin decretul Ministero dello Sviluppo economico din 29 iulie 2015, întrucât nu conțin nicio evaluare cu privire la cazurile în care contribuția la fondul de compensare a costurilor serviciului universal poate fi considerată oportună și nu prevede modalități de aplicare diferențiate atât în raport cu situația individuală a contribuabililor, cât și cu situația piețelor?

      (1)  Directiva 97/67/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 decembrie 1997 privind normele comune pentru dezvoltarea pieței interne a serviciilor poștale ale Comunității și îmbunătățirea calității serviciului (JO 1998, L 15, p. 14, Ediție specială, 06/vol. 3, p. 12).

      (2)  Directiva 2008/6/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 20 februarie 2008 de modificare a Directivei 97/67/CE cu privire la realizarea integrală a pieței interne a serviciilor poștale ale Comunității (JO 2008, L 52, p. 3).


title: Cauza C-173/08: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 18 iunie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Gerechtshof te Amsterdam — Țările de Jos) — Kloosterboer Services BV/Inspecteur van de Belastingdienst/Douane Rotterdam (Tariful vamal comun — Poziții tarifare — Sisteme de răcire pentru calculatoare compuse dintr-un disipator termic și dintr-un ventilator — Clasificare în Nomenclatura combinată)

text:
               1.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 180/19

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 18 iunie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Gerechtshof te Amsterdam — Țările de Jos) — Kloosterboer Services BV/Inspecteur van de Belastingdienst/Douane Rotterdam
   (Cauza C-173/08) (1)

   (Tariful vamal comun - Poziții tarifare - Sisteme de răcire pentru calculatoare compuse dintr-un disipator termic și dintr-un ventilator - Clasificare în Nomenclatura combinată)
   2009/C 180/31
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Gerechtshof te Amsterdam

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Kloosterboer Services BV

      Pârât: Inspecteur van de Belastingdienst/Douane Rotterdam, kantoor Laan op Zuid

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Gerechtshof te Amsterdam –Interpretarea Regulamentului (CE) nr. 384/2004 al Comisiei din 1 martie 2004 privind clasificarea anumitor mărfuri în Nomenclatura combinată (JO L 64, p. 21, Ediție specială, 02/vol. 16, p. 203) — Clasificarea sistemelor de răcire pentru calculatoare alcătuite dintr-un „heatsink” și dintr-un ventilator

      Dispozitivul

   Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful vamal comun, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 1789/2003 al Comisiei din 11 septembrie 2003, trebuie interpretat în sensul că produse precum cele în cauză în acțiunea principală, compuse dintr-un disipator termic, precum și dintr-un ventilator și care sunt în mod exclusiv destinate să fie încorporate într-un calculator, trebuie să fie clasificate la subpoziția 8473 30 90 din Nomenclatura combinată din anexa I la regulamentul menționat.

      (1)  JO C 183, 19.7.2008.


title: Cauza T-544/15: Acțiune introdusă la 21 septembrie 2015 – Terna/Comisia

text:
               3.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 363/43

         Acțiune introdusă la 21 septembrie 2015 – Terna/Comisia
   (Cauza T-544/15)
   (2015/C 363/53)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Terna – Rete elettrica nazionale SpA (Roma, Italia) (reprezentanți: A. Police, L. Di Via, F. Covone, D.Carria, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               în principal, anularea Deciziei Comisiei Europene – Direcția Generală Mobilitate și Transporturi (Direcția Generală Energie – SRD.3 – Gestiune financiară) nr. Move.srd.3.dir(2015)2669621 din 6 iulie 2015, în măsura în care exclude rambursarea costurilor efectuate de Terna în cadrul proiectelor nr. 2009-E255/09-ENER/09-TEN-E-SI2.564583 și nr. 2007-E221/07/2007-TREN/07TEN-E-S07.91403 și prevede obligația de restituire a sumelor acordate în cadrul proiectelor citate anterior, în cuantumurile care figurează în tabelul anexat la decizia contestată;

               —

               în subsidiar, anularea Deciziei Comisiei Europene – Direcția Generală Mobilitate și Transporturi (Direcția Generală Energie – SRD.3 – Gestiune financiară) nr. Move.srd.3.dir(2015)2669621 din 6 iulie 2015, în măsura în care nu a fost redusă rambursarea costurilor efectuate de Terna în cadrul proiectelor nr. 2009-E255/09-ENER/09-TEN-E-SI2.564583 și nr. 2007-E221/07/2007-TREN/07TEN-E-S07.91403 până la concurența beneficiilor realizate de CESI S.p.A.

      Motivele și principalele argumente

   Prezenta acțiune are ca obiect Decizia Comisiei Europene – Direcția Generală Mobilitate și Transporturi (Direcția Generală Energie – SRD.3 – Gestiune financiară) nr. Move.srd.3.dir(2015)2669621 din 6 iulie 2015, primită de Terna S.p.A. la 21 iulie 2015 (nr. 0011151), în măsura în care se exclude aplicarea articolului 40 alineatul (3) din Directiva 2004/17/CE în ceea ce privește sumele acordate în temeiul proiectelor nr. 2009-E255/09-ENER/09-TEN-E-SI2.564583 și nr. 2007-E221/07/2007-TREN/07TEN-E-S07.91403 și prevede obligația de restituire a sumelor acordate în temeiul proiectelor menționate, în cuantumul prevăzut în tabelul anexat la decizia atacată, precum și a oricărui act prealabil sau conex, în special, în măsura în care este este nevoie, Nota Comisiei Europene – Direcția Generală Energie (Direcția B – Siguranța aprovizionării, piețe energetice și rețele, B.1 – Politica energetică, siguranța aprovizionării și rețele) nr. ENER.B1(2014)509729 din 18 iunie 2014, precum și a raportului de audit nr. B22-09 din 1 februarie 2013, în măsura în care exclude rambursarea costurilor efectuate de Terna S.p.A. în raport cu prestațiile furnizate de CESI S.p.A. în cadrul proiectelor.
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv se întemeiază pe admisibilitatea acțiunii.

                           —

                           În această privință, se arată că decizia atacată a fost adoptată în ceea ce o privește pe reclamanta din prezenta cauză, din moment ce efectele sale o privesc în mod direct și individual, și că decizia menționată, deși nu conține măsuri de executare, trebuie considerată definitivă, iar nu supusă unei ulterioare revizuiri de către pârâtă.

               2.

               Al doilea motiv, privind fondul susținerilor, aplicarea eronată a articolului 14 și a articolului 37 din Directiva 2004/17/CE în materia subcontractării prestațiilor, un viciu de examinare și lipsa de motivare a deciziei atacate, aplicarea eronată a articolului III.7 alineatele (1), (4) și (6) din anexa III la Decizia D/207630 din 2008 și aplicarea eronată a articolului III.7 alineatele (1), (4) și (6) din anexa III la Decizia D/7181 din 2010, ca urmare a reducerii nejustificate a rambursării corespunzătoare proiectelor pentru nerespectarea de către Terna a cerințelor de formă ale procedurii.

                           —

                           În această privință, se arată în special că includerea unei clauze privind o posibilă subcontractare în acordurile dintre Terna și CESI la finalul unei proceduri negociate neprecedate de un anunț de cerere de ofertă nu poate fi considerată ca fiind contrară Directivei 2004/17/CE, nici nu poate fi invocată în mod valabil ca indiciu care să demonstreze inexistența unor motive de natură tehnică care să permită încredințarea către un anumit operator.

                           —

                           Decizia ar fi afectată și de un alt tip de vicii, care țin de încadrarea eronată a raportului existent între acordurile-cadru și contracte individuale atribuite CESI de către Terna.

               3.

               Al treilea motiv se întemeiază pe aplicarea eronată a articolului 40 alineatul (3) litera (c) din Directiva 2004/17/CE, întrucât Comisia Europeană nu a ținut seama de condițiile de natură tehnică ce permit atribuirea contractelor către un anumit operator fără publicarea prealabilă a unui anunț de cerere de ofertă, de un viciu de examinare și de nemotivarea respingerii cererii de rambursare.

               4.

               Al patrulea motiv se întemeiază pe aplicarea eronată a Directivei 2004/17/CE și pe încălcarea principiului încrederii legitime în Terna întrucât a exclus admisibilitatea cererilor de rambursare aferente contractelor cuprinse în acordul-cadru în pofida publicării în J.O.U.E. a anunțului de atribuire și nerelevanța anumitor sume impuse în vederea participările la procedurile europene.

               5.

               Al cincilea motiv, invocat în subsidiar, se întemeiază pe încălcarea principiului raționalității și proporționalității ca urmare a deciziei Comisiei de a respinge în integralitate cererile de rambursare în loc să efectueze o reducere proporțională.


title: Cauza T-293/17: Acțiune introdusă la 16 mai 2017 – Fakro/Comisia

text:
               31.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 249/29

         Acțiune introdusă la 16 mai 2017 – Fakro/Comisia
   (Cauza T-293/17)
   (2017/C 249/45)
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamantă: Fakro sp z o.o. (Nowy Sącz, Polonia) (reprezentant: A. Radkowiak-Macuda, consilier juridic [radca prawny])

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               constatarea faptului că Comisia nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul TFUE și al Cartei Drepturilor Fundamentale prin faptul că nu a luat poziție cu privire la plângerea pe care a introdus-o reclamanta la 12 iulie 2012 cu privire la un abuz de poziție dominantă din partea grupului VELUX, în pofida faptului să i se ceruse în mod formal acest lucru;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată, chiar și în situația în care cazul nu se va judeca întrucât Comisia va fi adoptat o decizie în cursul procedurii judiciare.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă un singur motiv, afirmând că a fost încălcat articolul 288 TFUE coroborat cu articolele 102 și 105 TFUE și cu articolul 41 din Carta Drepturilor Fundamentale.
   Adoptarea, după trei ani și jumătate, a unei poziții inițiale, în aparență pe fond, în procedura privind plângerea introdusă de reclamant nu constituie o soluționare a cazului într-un termen rezonabil. Comisia nu a furnizat nicio probă care să ateste că a acționat în indiferent ce mod în cursul procedurii de investigație. Înainte de a adopta o decizie, Comisia are obligația de a întreprinde o analiză aprofundată a elementelor de fapt și de drept invocate de reclamant. Procedura inițiată de reclamant constituie singura modalitate în care își poate proteja drepturile.


title: Cauza T-368/12 P: Hotărârea Tribunalului din 21 mai 2014 – Comisia/Macchia ( „Recurs — Funcție publică — Agenți temporari — Contract pe durată determinată — Decizie de neprelungire — Competența Tribunalului Funcției Publice — Articolul 8 primul paragraf din RAA — Obligația de solicitudine — Noțiunea de interes al serviciului — Interdicția de a se pronunța ultra petita — Principiul contradictorialității” )

text:
               7.7.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 212/27

         Hotărârea Tribunalului din 21 mai 2014 – Comisia/Macchia
   (Cauza T-368/12 P) (1)

   ((„Recurs - Funcție publică - Agenți temporari - Contract pe durată determinată - Decizie de neprelungire - Competența Tribunalului Funcției Publice - Articolul 8 primul paragraf din RAA - Obligația de solicitudine - Noțiunea de interes al serviciului - Interdicția de a se pronunța ultra petita - Principiul contradictorialității”))
   2014/C 212/32
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall şi D. Martin, agenţi)

      Cealaltă parte din procedură: Luigi Macchia (Varèse, Italia) (reprezentanţi: S. Rodrigues, A. Blot şi C. Bernard-Glanz, avocaţi)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera a treia) din 13 iunie 2012, Macchia/Comisia (F-63/11), având ca obiect anularea aceste hotărâri

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Hotărârea Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera a treia) din 13 iunie 2012, Macchia/Comisia (F-63/11) în măsura în care prin aceasta a fost anulată Decizia directorului general al Oficiului European de Luptă Antifraudă (OLAF) din 12 august 2010 de respingere a cererii de prelungire a contractului de agent temporar al domnului Luigi Macchia și au fost respinse, pe cale de consecință, ca premature, cererea de reintegrare a domnului Macchia în cadrul OLAF și cererea de reparare a prejudiciului material suferit.

               2)

               Respinge în rest recursul.

               3)

               Trimite cauza spre rejudecare Tribunalului Funcției Publice.

               4)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.

      (1)  JO C 311, 13.10.2012.


title: Cauza F-75/07: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 27 septembrie 2011 — Brown și Volpato/Comisia (Funcție publică — Funcționari — Promovare — Exercițiul de promovare 2006 — Noua structură a carierelor — Prelungire a carierei prin introducerea de noi grade care nu au echivalent în vechiul statut — Aplicarea articolului 45 din statut, a anexei XIII la statut, precum și a DGA aplicabile începând din 2005 — Principiul egalității de tratament — Efect retroactiv al deciziilor de promovare de la o dată anterioară datei de 1 mai 2004 — Măsuri tranzitorii — Acțiune vădit nefondată sau vădit inadmisibilă)

text:
               19.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 340/39

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 27 septembrie 2011 — Brown și Volpato/Comisia
   (Cauza F-75/07) (1)

   (Funcție publică - Funcționari - Promovare - Exercițiul de promovare 2006 - Noua structură a carierelor - Prelungire a carierei prin introducerea de noi grade care nu au echivalent în vechiul statut - Aplicarea articolului 45 din statut, a anexei XIII la statut, precum și a DGA aplicabile începând din 2005 - Principiul egalității de tratament - Efect retroactiv al deciziilor de promovare de la o dată anterioară datei de 1 mai 2004 - Măsuri tranzitorii - Acțiune vădit nefondată sau vădit inadmisibilă)
   2011/C 340/80
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamanți: Colin Brown (Bruxelles, Belgia) și Alberto Volpato (Moscova, Rusia) (reprezentanți: B. Cortese și C. Cortese, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall și G. Berscheid, agenți)

      Intervenient în susținerea pârâtei: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: inițial M. Arpio Santacruz și I. Šulce, ulterior M. Bauer, J. Monteiro și K. Zieleśkiewicz, agenți)

      Obiectul

   Anularea deciziei Comisiei publicate în Informații administrative (Informations administratives) nr. 55 2006 din 17 noiembrie 2006 întrucât i-a promovat pe reclamanți la gradul A*9, și nu la gradul A*10, în cadrul exercițiului de promovare 2006

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Domnii Brown și Volpato și Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

               3.

               Consiliul Uniunii Europene, intervenient, suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 235, 6.10.2007, p. 30.