title: Cauza C-21/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Nejvyšší soud České republiky (Republica Cehă) la 18 ianuarie 2017 – Catlin Europe SE/O. K. Trans Praha spol. s r. o.

text:
               10.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/19

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Nejvyšší soud České republiky (Republica Cehă) la 18 ianuarie 2017 – Catlin Europe SE/O. K. Trans Praha spol. s r. o.
   (Cauza C-21/17)
   (2017/C 112/28)
   Limba de procedură: ceha

      Instanța de trimitere

   Nejvyšší soud České republiky

      Părțile din procedura principală

      Recurentă: Catlin Europe SE

      Reclamantă în primă instanță: O. K. Trans Praha spol. s r. o.

      Întrebarea preliminară

   Articolul 20 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1896/2006 (1) al Parlamentului European și al Consiliului din 12 decembrie 2006 de instituire a unei proceduri europene de somație de plată trebuie interpretat în sensul că lipsa notificării către destinatar a posibilității de a refuza primirea actelor notificate sau comunicate, în conformitate cu articolul 8 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1393/2007 (2) al Parlamentului European și al Consiliului din 13 noiembrie 2007 privind notificarea sau comunicarea în statele membre a actelor judiciare și extrajudiciare în materie civilă sau comercială (notificarea sau comunicarea actelor) și abrogarea Regulamentului (CE) nr. 1348/2000 (3) al Consiliului (denumit în continuare „Regulamentul privind notificarea sau comunicarea actelor”), justifică dreptul pârâtului (destinatar) de a solicita reexaminarea somației europene de plată în temeiul articolului 20 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1896/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 12 decembrie 2006 de instituire a unei proceduri europene de somație de plată (denumit în continuare „Regulamentul privind somația europeană de plată”)?

      (1)  JO 2006, L 399, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 9, p. 108.

      (2)  JO 2007, L 324, p. 79.

      (3)  JO 2000, L 160, p. 37, Ediție specială, 19/vol. 1, p. 161.


title: Cauza C-113/08: Acțiune introdusă la 13 martie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Spaniei

text:
               9.5.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 116/17

         Acțiune introdusă la 13 martie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Spaniei
   (Cauza C-113/08)
   (2008/C 116/29)
   Limba de procedură: spaniola
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: domnul M. A. Rabanal Suárez și doamna P. Dejmek, agenți)

      Pârât: Regatul Spaniei
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, neadoptând toate actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2006/49/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 14 iunie 2006 privind rata de adecvare a capitalului întreprinderilor de investiții și al instituțiilor de credit (1) și în special pentru a se conforma articolului 17, articolelor 22-25, articolului 30, articolului 33, articolului 35, articolului 40, articolului 41, articolului 43, articolului 44, articolului 50, anexelor I și II și anexei VII sau, în orice caz, necomunicând prevederile respective către Comisie, Spania nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul directivei menționate;

               —

               obligarea Regatului Spaniei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Termenul prevăzut pentru transpunerea Directivei 2006/49/CE în dreptul intern a expirat la 31 decembrie 2006.

      (1)  JO L 177, p. 201, Ediție specială 06/vol. 9, p. 203.


title: Cauza T-295/13: Hotărârea Tribunalului din 17 decembrie 2015 – Italia/Comisia [„Regim lingvistic — Rectificări la anunțurile de concursuri generale pentru recrutarea de administratori — Noi proceduri de concurs — Alegerea celei de a doua limbi dintre trei limbi — Regulamentul nr. 1 — Articolul 1d alineatul (1), articolul 27 și articolul 28 litera (f) din statut — Principiul nediscriminării — Proporționalitate”]

text:
               15.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 59/14

         Hotărârea Tribunalului din 17 decembrie 2015 – Italia/Comisia
   (Cauza T-295/13) (1)

   ([„Regim lingvistic - Rectificări la anunțurile de concursuri generale pentru recrutarea de administratori - Noi proceduri de concurs - Alegerea celei de a doua limbi dintre trei limbi - Regulamentul nr. 1 - Articolul 1d alineatul (1), articolul 27 și articolul 28 litera (f) din statut - Principiul nediscriminării - Proporționalitate”])
   (2016/C 059/14)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Republica Italiană (reprezentanți: G. Palmieri, agent, asistată de P. Gentili și de S. Fiorentino, avvocati dello Stato)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall, B. Eggers și G. Gattinara, agenți)

      Intervenient în susținerea reclamantei: Regatul Spaniei (reprezentanţi: J. García-Valdecasas Dorrego, abogado del Estado)

      Obiectul

   Cerere de anulare a rectificării la anunțul de concurs general EPSO/AD/177/10, pentru constituirea unei liste de rezervă pentru recrutarea de administratori în domeniile administrației publice europene, dreptului, economiei, auditului și tehnologiilor informației și comunicării (JO 2013 C 82 A, p. 1), precum și a rectificării la anunțurile de concursuri generale EPSO/AD/178/10 și EPSO/AD/179/10 pentru constituirea unor liste de rezervă pentru recrutarea de administratori în domeniile biblioteconomiei, științelor informației și audiovizualului (JO 2013, C 82 A, p. 6)

      Dispozitivul

               1)

               Anulează rectificarea, publicată în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene la 21 martie 2013, la anunțul de concurs general EPSO/AD/177/10, pentru constituirea unei liste de rezervă pentru recrutarea de administratori în domeniile administrației publice europene, dreptului, economiei, auditului și tehnologiilor informației și comunicării și rectificarea, publicată în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene la 21 martie 2013, la anunțurile de concursuri generale EPSO/AD/178/10 și EPSO/AD/179/10 pentru constituirea unor liste de rezervă pentru recrutarea de administratori în domeniile biblioteconomiei, științelor informației și audiovizualului (JO 2013, C 82 A, p. 6), cu natura și conținutul identificate la punctele 68-70 din prezenta hotărâre.

               2)

               Comisia Europeană suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de Republica Italiană.

               3)

               Regatul Spaniei suportă propriile cheltuieli de judecată aferente intervenției sale.

      (1)  JO C 207, 20.7.2013.


title: Cauza C-83/12 PPU: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 10 aprilie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bundesgerichtshof — Germania) — Procedură penală împotriva Minh Khoa Vo [Spațiul de libertate, securitate și justiție — Regulamentul (CE) nr. 810/2009 — Codul comunitar de vize — Articolele 21 și 34 — Legislație națională — Introducere ilegală de resortisanți ai unor țări terțe pe teritoriul unui stat membru — Vize obținute în mod fraudulos — Sancționarea penală a călăuzei]

text:
               16.6.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 174/14

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 10 aprilie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bundesgerichtshof — Germania) — Procedură penală împotriva Minh Khoa Vo
   (Cauza C-83/12 PPU) (1)

   (Spațiul de libertate, securitate și justiție - Regulamentul (CE) nr. 810/2009 - Codul comunitar de vize - Articolele 21 și 34 - Legislație națională - Introducere ilegală de resortisanți ai unor țări terțe pe teritoriul unui stat membru - Vize obținute în mod fraudulos - Sancționarea penală a călăuzei)
   2012/C 174/20
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesgerichtshof

      Partea din procedura penală principală

   Minh Khoa Vo

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Bundesgerichtshof — Interpretarea articolelor 21 și 34 din Regulamentul (CE) nr. 810/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 13 iulie 2009 privind instituirea unui Cod comunitar de vize (JO L 243, p. 1) — Legislație națională care sancționează penal persoana care introduce ilegal străini pe teritoriul național — Aplicabilitatea unor sancțiuni atunci când este vorba despre străini care dețin o viză obținută prin dol de la o autoritate competentă a unui alt stat membru, care însă nu este încă anulată în cadrul aplicării regulamentului menționat

      Dispozitivul

   Articolele 21 și 34 din Regulamentul (CE) nr. 810/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 13 iulie 2009 privind instituirea unui Cod comunitar de vize (Codul de vize) trebuie interpretate în sensul că nu se opun unor dispoziții naționale prin care facilitarea imigrației ilegale se sancționează penal în cazuri în care persoanele introduse clandestin, resortisanți ai unor țări terțe, dețin o viză pe care au obținut-o în mod fraudulos, inducând în eroare autoritățile competente ale statului membru care a eliberat viza cu privire la scopul real al călătoriei lor, fără ca această viză să fi fost anulată în prealabil.

      (1)  JO C 126, 28.4.2012.


title: Cauza C-491/14: Ordonanța Curții (Camera a treia) din 10 martie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado de lo Mercantil no 3 de Madrid – Spania) – Rosa dels Vents Assessoria SL/U Hostels Albergues Juveniles SL [Trimitere preliminară — Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții — Mărci — Directiva 2008/95/CE — Articolul 5 alineatul (1) — Noțiunea „terț” — Titularul unei mărci ulterioare]

text:
               29.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/13

         Ordonanța Curții (Camera a treia) din 10 martie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado de lo Mercantil no 3 de Madrid – Spania) – Rosa dels Vents Assessoria SL/U Hostels Albergues Juveniles SL
   (Cauza C-491/14) (1)

   ([Trimitere preliminară - Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții - Mărci - Directiva 2008/95/CE - Articolul 5 alineatul (1) - Noțiunea „terț” - Titularul unei mărci ulterioare])
   (2015/C 213/19)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Juzgado de lo Mercantil no 3 de Madrid

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Rosa dels Vents Assessoria SL

      Pârâtă: U Hostels Albergues Juveniles SL

      Dispozitivul

   Articolul 5 alineatul (1) din Directiva 2008/95/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 octombrie 2008 de apropiere a legislațiilor statelor membre cu privire la mărci trebuie interpretat în sensul că dreptul exclusiv al titularului unei mărci de a interzice oricărui terț utilizarea în comerț a semnelor identice sau similare cu marca sa îl include pe terțul titular al unei mărci ulterioare, fără a fi necesară declararea prealabilă a nulității acestei din urmă mărci

      (1)  JO C 26, 26.1.2015.


title: Cauza T-619/16: Acțiune introdusă la 30 august 2016 – Sicignano/EUIPO – Inprodi (GiCapri „a giacchett’e capri”)

text:
               24.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 392/45

         Acțiune introdusă la 30 august 2016 – Sicignano/EUIPO – Inprodi (GiCapri „a giacchett’e capri”)
   (Cauza T-619/16)
   (2016/C 392/59)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: italiana

      Părțile

      Reclamant: Pasquale Sicignano (Santa Maria la Carità, Italia) (reprezentanți: A. Masetti Zannini de Concina, M. Bucarelli, G. Petrocchi, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Inghirami Produzione Distribuzione SpA (Inprodi) (Milano, Italia)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: reclamantul

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă care cuprinde elementele verbale „GiCapri «a giacchett’e capri»”

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 2 iunie 2016 în cauza R 806/2015-5

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 2 iunie 2016 în cauza R 806/2015-5 prin care a fost respinsă cererea de înregistrare 12512778 a mărcii complexe GiCapri „a giacchett’e capri” pentru produse din clasele 18, 25 și 35 și, pe cale de consecință, admiterea cererii menționate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat (Motivele invocate)

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009


title: Cauza T-354/13: Acțiune introdusă la 4 iulie 2013 — Zentralverband des Deutschen Bäckerhandwerks/Comisia

text:
               7.9.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 260/43

         Acțiune introdusă la 4 iulie 2013 — Zentralverband des Deutschen Bäckerhandwerks/Comisia
   (Cauza T-354/13)
   2013/C 260/78
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Zentralverband des Deutschen Bäckerhandwerks e.V. (Berlin, Germania) (reprezentanți: I. Jung, M. Teworte-Vey, A. Renvert și J. T. Saatkamp, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei pârâtei din 8 aprilie 2013 în cazul „Kołocz śląski/Kołacz śląski” — Schlesischer Streuselkuchen [Ares (2013) 619104 — 10 aprilie 2013].

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe un temei juridic eronat.

                           —

                           Reclamanta susține că pârâta și-a întemeiat în mod eronat în drept decizia privind cererea reclamantei de anulare a înregistrării „Kołocz śląski/Kołacz śląski” ca indicație geografică protejată pe Regulamentul (EU) nr. 1151/2012 (1), în versiunea în vigoare la momentul adoptării deciziei, în loc de Regulamentul (CE) nr. 510/2006 (2), în vigoare la momentul formulării cererii reclamantei. În acest fel, pârâta a încălcat principiul tempus regit actum.

                           —

                           Reclamanta invocă în continuare că cererea de anulare a înregistrării este, potrivit Regulamentului nr. 510/2006, admisibilă și întemeiată. În acest context, reclamanta constată, printre altele, că ar exista două motive de anulare în sensul articolului 12 alineatul (2) din Regulamentul nr. 510/2006 [în cazul denumirii în litigiu, este vorba despre o mențiune generică în sensul articolului 3 alineatul (1) din Regulamentul nr. 510/2006; zona geografică a Sileziei ar fi în mod eronat delimitată în caietul de sarcini] și că o interpretare și o aplicare diferite ale acestei dispoziții ar aduce atingere drepturilor întreprinderilor de panificație din Republica Federală Germania.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea Regulamentului nr. 1151/2012.

                           —

                           Reclamanta susține că cererea ar fi admisibilă și întemeiată, chiar dacă decizia s-ar întemeia pe Regulamentul nr. 1151/2012.

      (1)  Regulamentul (UE) nr. 1151/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 21 noiembrie 2012 privind sistemele din domeniul calității produselor agricole și alimentare (JO. L 343, p. 1, rectificare în JO L 55, 27.2.2013, p. 27).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 510/2006 al Consiliului din 20 martie 2006 privind protecția indicațiilor geografice și a denumirilor de origine ale produselor agricole și alimentare (JO L 93, p. 12, Ediție specială, 03/vol. 71, p. 114).


title: Cauza F-110/15: Acțiune introdusă la 29 iulie 2015 – ZZ/Comisia

text:
               5.10.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/36

         Acțiune introdusă la 29 iulie 2015 – ZZ/Comisia
   (Cauza F-110/15)
   (2015/C 328/34)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentanți: S. Orlandi și T. Martin, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea propunerii de transfer al drepturilor de pensie ale reclamantului în sistemul de pensii al Uniunii, care aplică noile dispoziții generale de aplicare (DGA) ale articolului 11 alineatul (2) din anexa VIII la statut și obligarea pârâtei la plata sumei provizorii de un euro pentru prejudiciul pe care pretinde că l-a suferit

      Concluziile reclamantului

               —

               Constatarea nelegalității articolului 9 din dispozițiile generale de aplicare din 15.7.2011 a articolului 11 alineatul (2) din anexa VIII la statut;

               —

               anularea deciziei din 10 martie 2015 de a acorda sporul de vechime pentru drepturile de pensie dobândite de reclamant înainte de intrarea sa în serviciu, în cadrul unui transfer al acestora în sistemul de pensii al instituțiilor Uniunii Europene, în temeiul dispozițiilor generale de aplicare a articolului 11 alineatul (2) din anexa VIII la statut din 15.7.2011;

               —

               cu titlu subsidiar, obligarea Comisiei Europene la plata unei sume provizorii de un euro pentru prejudiciul suferit de reclamant;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-375/07: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Hoge Raad der Nederlanden la 3 august 2007 — Staatssecretaris van Financiën/Heuschen & Schrouff Oriental Foods Trading BV

text:
               10.11.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/23

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Hoge Raad der Nederlanden la 3 august 2007 — Staatssecretaris van Financiën/Heuschen & Schrouff Oriental Foods Trading BV
   (Cauza C-375/07)
   (2007/C 269/45)
   Limba de procedură: olandeza
   Instanța de trimitere
   Hoge Raad der Nederlanden
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Staatssecretaris van Financiën

      Pârâtă: Heuschen & Schrouff Oriental Foods Trading BV
   Întrebările preliminare

               1)

               Foi de aluat precum cele descrise în anexa la Regulamentul (CE) nr. 1196/97 al Comisiei din 27 iunie 1997 […] (1) pot fi clasificate la poziția 1905 din Nomenclatura Combinată, atunci când este vorba de foi de aluat produse pe bază de făină de orez, sare și apă care sunt uscate, dar nu sunt supuse niciunui tratament termic?

               2)

               Având în vedere răspunsul la prima întrebare, este valabil regulamentul menționat?

               3)

               Articolul 871 din Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 al Comisiei din 2 iulie 1993 privind stabilirea unor dispoziții de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului de instituire a Codului Vamal Comunitar (2) astfel cum a fost modificat de Regulamentul (CE) nr. 1677/98 al Comisiei din 29 iulie 1998 (3), trebuie interpretat în sensul că, dacă în temeiul articolului 871 primul paragraf, citat anterior, autoritatea vamală era obligată să transmită cazul Comisiei înainte de a putea decide să renunțe, în această situație, la o înscriere ulterioară în evidența contabilă, instanța națională, sesizată de către debitor cu o acțiune împotriva deciziei autorității vamale de înscriere ulterioară în evidența contabilă, nu este competentă să anuleze înscrierea ulterioară în evidența contabilă, considerând că sunt îndeplinite cerințele prevăzute la articolul 220 alineatul (2) litera (b) privind renunțarea (obligatorie) la înscrierea ulterioară în evidența contabilă, atunci când Comisia nu susține această concluzie?

               4)

               Dacă răspunsul la cea de a treia întrebare este acela că faptul de a recunoaște Comisiei o competență de decizie în materie de recuperare ulterioară a drepturilor vamale nu implică nicio limitare a competenței instanței naționale care trebuie să se pronunțe asupra unei acțiuni în materie de recuperare ulterioară a drepturilor vamale, prevede dreptul comunitar un alt mecanism care asigură o aplicare uniformă a dreptului comunitar atunci când, într-un caz concret, Comisia și instanța națională apreciază în mod diferit criteriile utilizate în cadrul articolului 220 din Codul vamal (4) pentru a stabili dacă o eroare din partea autorității vamale poate fi detectată de către un debitor?

      (1)  Regulament privind clasificarea anumitor mărfuri în Nomenclatura Combinată (JO L 170, p. 13).

      (2)  JO L 253, p. 1.

      (3)  JO L 212, p. 18.

      (4)  JO L 302, p. 1.


title: Cauza C-172/07: Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de Verwaltungsgericht des Saarlandes (Germania) la 30 martie 2007 — Apothekerin Helga Neumann-Seiwert/Saarland și Ministerium für Justiz, Gesundheit und Soziales, intervenientă: DocMorris N.V

text:
               23.6.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 140/11

         Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de Verwaltungsgericht des Saarlandes (Germania) la 30 martie 2007 — Apothekerin Helga Neumann-Seiwert/Saarland și Ministerium für Justiz, Gesundheit und Soziales, intervenientă: DocMorris N.V
   (Cauza C-172/07)
   (2007/C 140/19)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Verwaltungsgericht des Saarlandes
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Apothekerin Helga Neumann-Seiwert

      Pârâți: Saarland, Ministerium für Justiz, Gesundheit und Soziales

      Intervenientă: DocMorris N.V.
   Întrebările preliminare

               1)

               Dispozițiile referitoare la libertatea de stabilire a societăților de capitaluri (articolele 43 CE și 48 CE) trebuie interpretate în sensul că se opun regulii potrivit căreia numai un farmacist poate deține o farmacie („Fremdbesitzverbot”), așa cum aceasta rezultă din articolul 2 alineatul 1 punctele 1-4 și 7, articolul 7 prima teză și articolul 8 prima teză din Gesetz über das Apothekenwesen — ApoG — (legea germană a farmaciilor) în versiunea sa din 15.10.1980 (BGBl. I, p. 1993), modificată ultima dată prin articolul 34 din Ordinul din 31.10.2006 (BGBl. I, p. 2407)?

               2)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare:
               O autoritate națională este îndreptățită și obligată, în temeiul dreptului comunitar, în special având în vedere articolul 10 CE și principiul efectului util al dreptului comunitar, să nu aplice dispozițiile naționale pe care le consideră contrare dreptului comunitar, chiar dacă nu este vorba despre o încălcare vădită a dreptului comunitar, iar Curtea de Justiție a Comunităților Europene nu a constatat incompatibilitatea respectivelor dispoziții cu dreptul comunitar?


title: Cauza C-612/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesfinanzhof (Germania) la 23 decembrie 2010 — Jaroslaw Wawrzyniak/Agentur für Arbeit Mönchengladbach — Familienkasse

text:
               2.4.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 103/11

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesfinanzhof (Germania) la 23 decembrie 2010 — Jaroslaw Wawrzyniak/Agentur für Arbeit Mönchengladbach — Familienkasse
   (Cauza C-612/10)
   2011/C 103/20
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesfinanzhof

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Jaroslaw Wawrzyniak

      Pârâtă: Agentur für Arbeit Mönchengladbach — Familienkasse

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 14 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 1408/71 (1) trebuie interpretat în sensul că privează în orice caz statul membru necompetent conform acestui articol, în care este detașat un lucrător și care nu este nici statul membru de reședință al copilului lucrătorului, de posibilitatea de a acorda lucrătorului detașat prestații familiale atunci când lucrătorul nu suportă, în urma detașării în acest stat membru, niciun dezavantaj pe plan juridic?

               2.

               În cazul în care răspunsul la prima întrebare este negativ:
               Articolul 14 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 1408/71 trebuie interpretat în sensul că în orice caz statul membru necompetent în care este detașat un lucrător este autorizat să acorde prestații familiale numai în cazul în care se stabilește că în celălalt stat membru nu există un drept la prestații familiale comparabile?

               3.

               În cazul unui răspuns negativ și la această întrebare:
               Dispozițiile comunitare sau dispozițiile de drept al Uniunii se opun în acest caz unei reglementări naționale, precum cea prevăzută la articolul 65 alineatul (1) prima teză punctul 2 coroborat cu articolul 65 alineatul (2) din EStG [Legea privind impozitul pe venit], care exclude acordarea unui drept la prestații familiale atunci când trebuie plătită o prestație comparabilă în străinătate sau ar trebui plătită în urma formulării unei cereri în acest sens?

               4.

               În cazul în care răspunsul la această întrebare este afirmativ:
               Cum trebuie rezolvat cumulul rezultat dintre dreptul existent în statul competent care este totodată și statul membru de reședință al copiilor și cel existent în statul necompetent care nu este nici statul membru de reședință al copiilor?

      (1)  Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 al Consiliului din 14 iunie 1971 privind aplicarea regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați și cu membrii familiilor acestora care se deplasează în cadrul Comunității (JO L 149, p. 2, Ediție specială, 05/vol. 1, p. 26), în versiunea sa modificată și actualizată.


title: Cauza T-387/08: Acțiune introdusă la 1 septembrie 2008 — Evropaïki Dynamiki/Oficiul pentru Publicații Oficiale al Comunităților Europene

text:
               22.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/49

         Acțiune introdusă la 1 septembrie 2008 — Evropaïki Dynamiki/Oficiul pentru Publicații Oficiale al Comunităților Europene
   (Cauza T-387/08)
   (2008/C 301/83)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atena, Grecia) (reprezentant: N. Korogiannakis, lawyer)

      Pârât: Oficiul pentru Publicații Oficiale al Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Oficiului pentru Publicații Oficiale al Comunităților (denumit în continuare OPOCE), comunicată reclamantei prin scrisoarea din 20 iunie 2008, de respingere a ofertei reclamatei prezentate ca răspuns la cererea de ofertă deschisă AO 10185 pentru „Servicii informatice — Întreținerea sistemelor SEI-BUD/AMD/CR și servicii conexe” (JO 2008/S 43-058884), și de atribuire a contractului ofertantului câștigător;

               —

               obligarea OPOCE la repararea prejudiciului reclamantei, cauzat în urma procedurii de atribuie în cauză, în valoare de 1 444 930 EUR;

               —

               obligarea OPOCE la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă în cadrul prezentei acțiuni inclusiv, în cazul respingerii acesteia.

         Motivele și principalele argumente
   În prezenta cauză, reclamanta solicită anularea deciziei pârâtului de respingere a ofertei Evropaïki Dynamiki prezentate ca răspuns la cererea de ofertă deschisă AO 10185 pentru „Servicii informatice — Întreținerea sistemelor SEI-BUD/AMD/CR și servicii conexe” și de atribuire a contractului ofertantului câștigător. Reclamanta solicită în plus repararea prejudiciului pretins a fi fost cauzat de procedura de atribuire.
   Reclamanta invocă în susținerea acțiunii introduse că prin atribuirea contractului menționat anterior unui alt ofertant, pârâtul nu și-a respectuat obligațiile prevăzute de regulamentul financiar (1), normele de aplicare a acestuia și de Directiva 2004/18/CE (2), precum și principiile transparenței, al egalității de tratament și al proporționalității.
   Reclamanta invocă în plus că autoritatea contractantă și-a încălcat obligația, prevăzută de normele aplicabile citate anterior, de a-și motiva în mod suficient decizia. Mai mult, reclamanta susține că autoritatea contractantă a utilizat criterii care nu figurează în mod expres în cererea de ofertă, că aceasta a combinat evaluarea cu criterii de atribuire, încălcând astfel specificațiile cererii de ofertă, și că aceasta a săvârșit mai multe erori vădite de apreciere care au condus la respingerea ofertei reclamantei.
   Reclamanta solicită așadar anularea deciziei de respingere a ofertei sale și de atribuire a contractului ofertantului câștigător și, pe lângă obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă în cadrul procedurii, obligarea pârâtei la repararea prejudiciului cauzat reclamantei prin procedura de atribuire.

      (1)  Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului din 25 iunie 2002 privind regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene (JO L 248, p.1, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 198).

      (2)  Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii (JO L 134, p. 114, Ediție specială, 06/vol. 8, p. 116).


title: Cauza T-347/12 P: Recurs introdus la 8 ianuarie 2013 de Dana Mocová împotriva Hotărârii pronunțate la 13 iunie 2012 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-41/11, Mocová/Comisia

text:
               23.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 86/17

         Recurs introdus la 8 ianuarie 2013 de Dana Mocová împotriva Hotărârii pronunțate la 13 iunie 2012 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-41/11, Mocová/Comisia
   (Cauza T-347/12 P)
   2013/C 86/28
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Dana Mocová (Praga, Republica Cehă) (reprezentanți: D. Abreu Caldas, S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis și É. Marchal, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Hotărârii Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 13 iunie 2012 pronunțată în cauza F-41/11, Dana Mocová/Comisia Europeană;

               —

               anularea deciziei de respingere a cererii de prelungire a contractului reclamantei;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată aferente celor două proceduri.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului, reclamanta invocă două motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe o eroare de drept cu privire la întinderea principiului legalității, întrucât, pe de o parte, TFP a considerat că motivarea prezentată de autoritatea împuternicită să încheie contracte (denumită în continuare „AIIC”) în stadiul respingerii reclamației poate înlocui și modifica motivarea prezentată la respingerea cererii reclamantei de prelungire a contractului său de agent temporar și, pe de altă parte, TFP a apreciat că motivarea este valabilă în condițiile în care s-ar întemeia pe elemente stabilite ulterior actului atacat. Reclamanta arată că:

                           —

                           dacă, în prezenta cauză, contractul reclamantei nu ar fi fost prelungit din cauza regulii anti-cumul de opt ani, AIIC nu ar putea, în continuare, să afirme în răspunsul la reclamație că acesta nu a fost prelungit din motive legate de constrângeri bugetare, de meritele reclamantei și de interesul serviciului pentru ca ulterior, în fața Tribunalului, să limiteze această motivare la constrângerile bugetare.

                           —

                           contrar celor afirmate la punctul 50 din hotărârea atacată, TFP ar fi obligat să examineze excepția de nelegalitate ridicată împotriva regulii de opt ani, motiv prezentat la momentul respingerii cererii de prelungire a contractului de agent temporar.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe o eroare de drept, întrucât TFP a considerat că AIIC a adoptat decizia atacată cu respectarea interesului serviciului în condițiile în care TFP ar fi constatat că Comisia a recunoscut în ședință că numai constrângerile bugetare ar fi putut fi invocate pentru a motiva actul atacat în primă instanță. Reclamanta arată în plus că TFP și-a încălcat obligația de motivare și obligația de a examina toate încălcările invocate în fața sa, nefăcând nicio trimitere la argumentația reclamantei referitoare la contradicția dintre motivarea privind suprimarea unor posturi din motive de constrângeri bugetare și înființarea de noi posturi de agenți temporari de grad AD9.


title: Cauza T-58/07: Acțiune introdusă la data de 23 februarie 2007 — BYK-Chemie GmbH/OAPI — (Substance for Success)

text:
               28.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/48

         Acțiune introdusă la data de 23 februarie 2007 — BYK-Chemie GmbH/OAPI — (Substance for Success)
   (Cauza T-58/07)
   (2007/C 95/96)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: BYK-Chemie GmbH (Wesel, Germania) (reprezentanți: J. Kroher și A. Hettenkofer, Rechtsanwälte)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea deciziei camerei a patra de recurs din data de 9 ianuarie 2007 (cauza R0816/2006-4);

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca verbală „Substance for Success “pentru produse și servicii din clasele 1 și 40-42 (cererea de înregistrare nr. 3 660 552).

      Decizia examinatorului: respingerea cererii de înregistrare.

      Decizia camerei de recurs: respingerea recursului.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 (1), întrucât marca a cărei înregistrare se cere nu este lipsită de caracterul distinctiv necesar și nici nu trebuie menținută disponibilă pentru necesitățile comerțului.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO 1994, L 11, p. 1).


title: Cauza T-92/10: Acțiune introdusă la 17 februarie 2010 — Ferriera Valsabbia și Valsabbia Investimenti/Comisia

text:
               1.5.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 113/62

         Acțiune introdusă la 17 februarie 2010 — Ferriera Valsabbia și Valsabbia Investimenti/Comisia
   (Cauza T-92/10)
   2010/C 113/94
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamante: Ferriera Valsabbia SpA (Odolo, Italia), Valsabbia Investimenti SpA (Odolo, Italia) (reprezentanți: D. Fosselard, S. Amoruso, L. Vitolo, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantelor

               —

               Anularea Deciziei C (2009) 7492 final a Comisiei din 30 septembrie 2009 (cazul COMP/37.956 — Fier-beton armat), readoptată, în versiunea completată de Decizia C (2009) 9912 final a Comisiei din 8 decembrie 2009, în partea în care constată o încălcare a articolului 65 din Tratatul CECO de către Ferriera Valsabbia SpA și Valsabbia Investimenti SpA și le aplică acestora în solidar o amendă de 10,25 milioane de euro;

         În subsidiar:

               —

               anularea articolului 2 din decizia prin care se aplică amenda reclamantelor;

         Mai în subsidiar:

               —

               reducerea cuantumului amenzii;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente sunt similare celor invocate în alte acțiuni îndreptate împotriva aceleiași decizii. În mod special, reclamantele susțin:

               —

               necompetența Comisiei de a constata o încălcare a articolului 65 din Tratatul CECO în urma expirării acestui tratat și în orice caz de a utiliza drept temei juridic articolul 7 alineatul (1) și articolul 23 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 (1).

               —

               încălcarea, în cursul procedurii desfășurate la Comisie, a dreptului la apărare al reclamantelor.

               —

               încălcarea articolului 65 alineatul (1) din Tratatul CECO în măsura în care faptele descrise în decizie nu reprezintă o încălcare unică și continuată.

               —

               încălcarea liniilor directoare privind metoda de stabilire a amenzilor aplicate, precum și a principiilor egalității și proporționalității.

         Cu privire la acest aspect, se arată în mod special că încadrarea reclamantelor în primul grup de întreprinderi cărora li se aplică amenda de bază cea mai ridicată este absolut nelegală în cazul în care se consideră că în procesul de calculare a amenzii Comisia a aplicat în mod eronat criteriul ponderii specifice pe piață și nu a aplicat în mod uniform criteriul dimensiunii totale a întreprinderii. În plus, procedura de calculare a amenzii ar fi fost incorectă și în ceea ce privește evaluarea circumstanțelor atenuante. În sfârșit, durata excesivă a procedurii ar fi adus atingere dreptului la un proces echitabil într-un termen rezonabil.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (JO L 1, din 4.1.2003, p. 1, Ediție specială 08/vol. 1, p. 167).


title: Cauza C-308/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Audiencia Provincial de Alicante (Spania) la 25 iunie 2015 – Banco Popular Español, S.A./Emilio Irles López și Teresa Torres Andreu

text:
               24.8.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 279/24

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Audiencia Provincial de Alicante (Spania) la 25 iunie 2015 – Banco Popular Español, S.A./Emilio Irles López și Teresa Torres Andreu
   (Cauza C-308/15)
   (2015/C 279/30)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Audiencia Provincial de Alicante

      Părțile din procedura principală

      Apelantă: Banco Popular Español, S.A.

      Intimați: Emilio Irles López și Teresa Torres Andreu

      Întrebările preliminare

               1)

               Este compatibil cu principiul neobligativității, consacrat la articolul 6 alineatul (1) din Directiva 93/13/CEE (1) a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii, faptul că efectele restitutorii rezultate din decizia de constatare a nulității unei clauze prag incluse într-un contract de credit, ca urmare a caracterului său abuziv, nu retroactivează de la momentul încheierii contractului, ci de la o dată ulterioară?

               2)

               Criteriul bunei-credințe a celor interesați, care servește drept temei pentru limitarea efectului retroactiv ce rezultă dintr-o clauză abuzivă, reprezintă o noțiune autonomă a dreptului Uniunii, care trebuie interpretată în mod uniform de toate statele membre?

               3)

               În cazul unui răspuns afirmativ, ce criterii trebuie avute în vedere pentru a determina existența bunei-credințe a celor interesați?

               4)

               În orice caz, este conform cu buna-credință a celor interesați comportamentul unui profesionist [care,] la întocmirea contractului, a cauzat lipsa de transparență care a determinat caracterul abuziv al clauzei?

               5)

               Riscul unor consecințe grave, care servește drept temei pentru limitarea efectului retroactiv ce rezultă dintr-o clauză abuzivă, reprezintă o noțiune autonomă a dreptului Uniunii care trebuie interpretată în mod uniform?

               6)

               În cazul unui răspuns afirmativ, ce criterii ar trebui luate în considerare?

               7)

               Riscul unor consecințe grave trebuie evaluat luându-se în considerare doar acel risc care se poate produce pentru profesionist sau trebuie avut în vedere și prejudiciul ocazionat consumatorilor, ca urmare a nerestituirii integrale a sumelor plătite în temeiul respectivei clauze prag?

               8)

               Este compatibilă cu principiul neobligativității clauzelor abuzive pentru consumator consacrat la articolul 6 alineatul (1) din Directiva 93/13 și cu dreptul la o cale de atac eficientă consacrat la articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (2) extinderea automată a aceleiași limitări a efectelor restitutorii rezultate din nulitatea unei clauze „prag”, constatată în cadrul unei proceduri inițiate de o asociație de consumatori împotriva [a trei] instituții financiare, asupra acțiunilor individuale în constatarea nulității unei clauze „prag”, ca urmare a caracterului său abuziv, exercitate de clienții-consumatori care au încheiat un contract de credit ipotecar cu alte instituții financiare?

      (1)  JO L 95, p.29, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 273.

      (2)  JO 2000, C 364, p. 1


title: Cauza T-529/15: Acțiune introdusă la 8 septembrie 2015 – Intesa Sanpaolo/OAPI (START UP INITIATIVE)

text:
               9.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 371/37

         Acțiune introdusă la 8 septembrie 2015 – Intesa Sanpaolo/OAPI (START UP INITIATIVE)
   (Cauza T-529/15)
   (2015/C 371/38)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Intesa Sanpaolo SpA [Torino (TO), Italia] (reprezentanți: P. Pozzi, F. Braga, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Marca în litigiu: marca comunitară figurativă care cuprinde elementele verbale „START UP INITIATIVE” – cererea de înregistrare nr. 13 011 838

      Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a OAPI din 29/06/2015 în cauza R 2777/2014-1

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               constatarea încălcării și a neaplicării corecte a articolului 7 alineatul (1) litera (b) și alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               constatarea încălcării articolului 75 din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată efectuate în prezenta procedură.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) și alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 75 din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-280/11 P: Recurs introdus la 6 iunie 2011 de Consiliul Uniunii Europene împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) pronunțate la 22 martie 2011 în cauza T-233/09, Access Info Europe/Consiliul Uniunii Europene

text:
               13.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 238/6

         Recurs introdus la 6 iunie 2011 de Consiliul Uniunii Europene împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) pronunțate la 22 martie 2011 în cauza T-233/09, Access Info Europe/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-280/11 P)
   2011/C 238/11
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurent: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: G. Maganza, B. Driessen, Cs. Fekete, agenți)

      Celelalte părți în proces: Access Info Europe, Republica Elenă, Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord

      Concluziile recurentului

   Recurentul solicită Curții:

               —

               anularea hotărârii atacate, prin care Tribunalul a anulat decizia Consiliului de respingere a accesului public la documentul solicitat;

               —

               pronunțarea unei hotărâri finale cu privire la aspectele care fac obiectul prezentului recurs și

               —

               obligarea reclamantei din cauza T-233/09 la plata cheltuielilor de judecată efectuate de Consiliu în cauza menționată și în prezentul recurs.

      Motivele și principalele argumente

   Cu titlu introductiv, Consiliul amintește că adoptarea deciziei atacate, la 26 februarie 2009, este anterioară intrării în vigoare, la 1 decembrie 2009, a Tratatului de la Lisabona. Prin urmare, cadrul aplicabil în prezenta cauză este cel stabilit prin Tratatul privind Uniunea Europeană și prin Tratatul privind instituirea Comunității Europene anterior intrării în vigoare a Tratatului de la Lisabona.
   În primul rând, Consiliul susține că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept cu ocazia interpretării și a aplicării excepției prevăzute la articolul 4 alineatul (3) primul paragraf din Regulamentul nr. 1049/2001 (1), întrucât constatările sale sunt contrare prevederilor aplicabile ale Tratatului și, în special, întrucât acestea nu țin seama de limitele principiului accesului mai larg la activitățile legislative ale instituțiilor, stabilit prin Tratat și care se reflectă în dreptul derivat în vederea menținerii eficienței procesului decizional al instituțiilor.
   În al doilea rând, Consiliul argumentează că motivarea Tribunalului este contrară jurisprudenței Curții, care permite instituțiilor să își întemeieze deciziile pe considerații generale.
   În al treilea rând, Consiliul arată că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept prin aplicarea „cerinței demonstrării suficiente în fapt și în drept” în prezenta cauză atunci când a examinat motivele prezentate de Consiliu pentru a justifica invocarea excepției prevăzute la articolul 4 alineatul (3) primul paragraf din regulamentul menționat. În cadrul analizei sale, Tribunalul a săvârșit erori de drept în măsura în care a solicitat probe privind efectul negativ asupra procesului decizional, nu a ținut seama de importanța etapei inițiale a procesului decizional pentru a aprecia consecințele divulgării versiunii integrale și nu a luat în considerare caracterul sensibil al documentului solicitat.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO L 145, p. 3, Ediție specială, 01/vol. 3 p. 76).


title: Cauza T-312/17: Acțiune introdusă la 1 iunie 2017 – Campbell/Comisia

text:
               31.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 249/31

         Acțiune introdusă la 1 iunie 2017 – Campbell/Comisia
   (Cauza T-312/17)
   (2017/C 249/47)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant:: Liam Campbell (Dundalk, Irlanda) (reprezentant: J. MacGuill, solicitor)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Comisiei din 7 aprilie 2017 prin care s-a respins cererea reclamantului de acces la documentele referitoare la procedura de constatare a neîndeplinirii obligațiilor inițiată împotriva Lituaniei pentru neimplementarea Directivei 2010/64/UE (1).

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe lipsa unei aprecieri concrete a cererii de acces la documente conform Regulamentului nr. 1049/2001, cu încălcarea jurisprudenței relevante.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe invocarea nelegală a unor prezumții generale referitoarea la divulgarea documentelor, cu nerespectarea principiilor identificate de jurisprudența citată.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe neefectuarea unei examinări specifice și efective a riscului pentru fiecare document vizat, cu încălcarea jurisprudenței citate.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe neefectuarea unei examinări specifice și efective a unui acces parțial posibil, cu încălcarea jurisprudenței citate.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe eroarea vădită de apreciere privind existența unui interes public major, cu nerespectarea principiilor stabilite de jurisprudența citată.

      (1)  Directiva 2010/64/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 20 octombrie 2010 privind dreptul la interpretare și traducere în cadrul procedurilor penale (JO 2010, L 280, p. 1)


title: Cauza C-476/07: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Landgericht Berlin (Germania) la 29 octombrie 2007 — M. C. O. Congres/suxess GmbH

text:
               26.1.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/23

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Landgericht Berlin (Germania) la 29 octombrie 2007 — M. C. O. Congres/suxess GmbH
   (Cauza C-476/07)
   (2008/C 22/44)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Landgericht Berlin
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: M. C. O. Congres

      Pârâtă: suxess GmbH
   Întrebarea preliminară
   Articolul 9 alineatul (2) litera (e) din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri (1), modificată ultima oară prin directiva din 22 octombrie 1999 (JO 1999, L 277, p. 34) trebuie interpretat în sensul că, în cazul în care sunt prestate anumite servicii aferente unor servicii sportive și culturale potrivit articolului 259 A 4(a) din Code Général des Impôts, care constau în permisiunea ce îi este acordată clientului de a afișa publicitate pe suprafețe, în locuri în care au loc evenimente sau pe tricouri, aceste servicii trebuie considerate servicii de publicitate în sensul articolului 9 alineatul (2) din A șasea directivă 77/399/CEE a Consiliului din 17 mai 1977, iar, ca urmare a acestui fapt, locul de prestare a serviciilor este considerat a fi locul în care clientul serviciilor menționate anterior și-a stabilit sediul?

      (1)  JO L 145, p. 1.


title: Cauza T-283/10: Acțiune introdusă la 25 iunie 2010 — Milux/OAPI (BMICONTROL)

text:
               28.8.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 234/48

         Acțiune introdusă la 25 iunie 2010 — Milux/OAPI (BMICONTROL)
   (Cauza T-283/10)
   ()
   2010/C 234/85
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Milux Holding S. A. (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentant: J. Bojs, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 17 iunie 2010 în cauza R 1435/2009-4 și

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca verbală „BMICONTROL” pentru produse și servicii din clasele 9, 10 și 44

      Decizia examinatorului: respinge cererea de înregistrare a mărcii comunitare

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: încălcarea dispozițiilor Regulamentului nr. 207/2009 al Consiliului, întrucât camera de recurs a aplicat în mod greșit principiul nediscriminării situației de fapt din cauză; în subsidiar, încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului, întrucât camera de recurs a comis o eroare statuând că marca solicitată nu are un caracter distinctiv intrinsec suficient.


title: Cauza T-413/08: Hotărârea Tribunalului din 12 aprilie 2013 — SOZA/Comisia ( „Concurență — Înțelegeri — Drepturi de autor privind execuția publică a operelor muzicale prin internet, prin satelit și retransmisia prin cablu — Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE — Împărțirea pieței geografice — Acorduri bilaterale între societățile de gestiune colectivă naționale — Practică concertată care exclude posibilitatea de a acorda autorizații multiteritorii și multirepertoriu — Probă — Prezumția de nevinovăție” )

text:
               1.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 156/29

         Hotărârea Tribunalului din 12 aprilie 2013 — SOZA/Comisia
   (Cauza T-413/08) (1)

   (Concurență - Înțelegeri - Drepturi de autor privind execuția publică a operelor muzicale prin internet, prin satelit și retransmisia prin cablu - Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE - Împărțirea pieței geografice - Acorduri bilaterale între societățile de gestiune colectivă naționale - Practică concertată care exclude posibilitatea de a acorda autorizații multiteritorii și multirepertoriu - Probă - Prezumția de nevinovăție)
   2013/C 156/49
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Slovenský ochranný Zväz Autorský pre práva k hudobným dielam (SOZA) (Bratislava, Slovacia) (reprezentant: M. Favart, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Castillo de la Torre, A. Biolan și J. Bourke, agenți)

      Intervenientă în susținerea reclamantei: International Confederation of Societies of Authors and Composers (CISAC) (Neuilly-sur-Seine, Franța) (reprezentanți: J.-F. Bellis și K. Van Hove, avocați)

      Obiectul

   Cerere de anulare în parte a Deciziei C(2008) 3435 final a Comisiei din 16 iulie 2008 privind o procedură în conformitate cu articolul 81 [CE] și cu articolul 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/C2/38.698 — CISAC)

      Dispozitivul

               1.

               Anulează articolul 3 din Decizia C(2008) 3435 final a Comisiei din 16 iulie 2008 privind o procedură în conformitate cu articolul 81 [CE] și cu articolul 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/C2/38.698 — CISAC), în măsura în care vizează Slovenský ochranný Zväz Autorský pre práva k hudobným dielam (SOZA).

               2.

               Respinge în rest acțiunea.

               3.

               Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 301, 22.11.2008.


title: Cauza C-127/14: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 2 septembrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Augstākā tiesa – Letonia) – Andrejs Surmačs/Finanšu un kapitāla tirgus komisija (Trimitere preliminară — Directiva 94/19/CE — Anexa I punctul 7 — Sistem de garantare a depozitelor — Excluderea anumitor depunători din sistemul de garantare a depozitelor — Excluderea unui „manager”)

text:
               26.10.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 354/7

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 2 septembrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Augstākā tiesa – Letonia) – Andrejs Surmačs/Finanšu un kapitāla tirgus komisija
   (Cauza C-127/14) (1)

   ((Trimitere preliminară - Directiva 94/19/CE - Anexa I punctul 7 - Sistem de garantare a depozitelor - Excluderea anumitor depunători din sistemul de garantare a depozitelor - Excluderea unui „manager”))
   (2015/C 354/08)
   Limba de procedură: letona

      Instanța de trimitere

   Augstākā tiesa

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Andrejs Surmačs

      Pârâtă: Finanšu un kapitāla tirgus komisija

      Dispozitivul

               1)

               Depozitele excluse în temeiul punctului 7 din anexa I la Directiva 94/19/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 30 mai 1994 privind sistemele de garantare a depozitelor, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2009/14/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 martie 2009, sunt enumerate în mod exhaustiv în anexa menționată, astfel încât statele membre nu pot prevedea în dreptul lor național alte categorii de depunători, care nu se încadrează, din punctul de vedere al funcțiilor exercitate, în sfera noțiunilor enumerate la același punct, pentru a le aplica excluderea de la garantarea depozitelor.

               2)

               Punctul 7 din anexa I la Directiva 94/19, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2009/14, trebuie interpretat în sensul că statele membre pot exclude de la garantarea prevăzută de această directivă, ca manager, persoanele care, având în vedere funcția ocupată în cadrul instituției de credit, dispun, indiferent de denumirea acestei funcții, de un nivel de informații și de competențe care le permite să aprecieze situația financiară reală și riscurile asociate activităților instituției de credit.

      (1)  JO C 159, 26.5.2014.


title: Cauza T-303/17: Acțiune introdusă la 18 mai 2017 – Sata/EUIPO – Zhejiang Rongpeng Air Tools (4000)

text:
               17.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 231/46

         Acțiune introdusă la 18 mai 2017 – Sata/EUIPO – Zhejiang Rongpeng Air Tools (4000)
   (Cauza T-303/17)
   (2017/C 231/58)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Sata GmbH & Co. KG (Kornwestheim, Germania) (reprezentant: M.-C. Simon, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Zhejiang Rongpeng Air Tools Co. Ltd (Pengjie Town, China)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: semnul „4000” – marca Uniunii Europene nr. 12 333 548

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 8 martie 2017 în cauza R 654/2016-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată;

               —

               obligarea celeilalte părți din procedură la plata cheltuielilor de judecată, în cazul în care aceasta intervine în procedură.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 75 din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea principiilor egalității de tratament și bunei administrări.


title: Cauza C-286/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Hannover (Germania) la 18 mai 2017 – Gabriele Ossenbeck/TUIfly GmbH

text:
               28.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 283/21

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Hannover (Germania) la 18 mai 2017 – Gabriele Ossenbeck/TUIfly GmbH
   (Cauza C-286/17)
   (2017/C 283/29)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Amtsgericht Hannover

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Gabriele Ossenbeck

      Pârâtă: TUIfly GmbH

      Întrebările preliminare

               1)

               Absența pentru motive medicale a unei părți semnificative a personalului însărcinat cu efectuarea zborurilor operatorului efectiv de transport aerian, este o împrejurare excepțională în sensul articolului 5 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 (1)? În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare: care trebuie să fie ponderea persoanelor absente pentru a admite o asemenea împrejurare?

               2)

               În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare: absența spontană a unei părți semnificative a personalului însărcinat cu efectuarea zborurilor operatorului efectiv de transport aerian, motivată de o grevă neconformă cu legislația muncii și cu contractul colectiv de muncă („grevă spontană”) este o împrejurare excepțională în sensul articolului 5 alineatul (3) din Regulamentul nr. 261/2004? În cazul unui răspuns afirmativ la a doua întrebare: care trebuie să fie ponderea persoanelor absente pentru a admite o asemenea împrejurare?

               3)

               În cazul unui răspuns afirmativ prima sau la a doua întrebare: împrejurarea excepțională trebuie să fi existat cu privire la zborul anulat sau operatorul efectiv de transport aerian poate să elaboreze un nou plan de zbor pentru motive economice?

               4)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima sau la a doua întrebare: noțiunea de caracter evitabil se raportează la împrejurarea excepțională sau la consecințele producerii împrejurării excepționale?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 (JO L 46, p. 1, Ediție specială, 07/vol. 12, p. 218).


title: Cauza C-567/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de High Court of Justice (Chancery Division) (Regatul Unit) la 10 noiembrie 2016 – Merck Sharp/Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks

text:
               23.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/14

         Cerere de decizie preliminară introdusă de High Court of Justice (Chancery Division) (Regatul Unit) la 10 noiembrie 2016 – Merck Sharp/Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks
   (Cauza C-567/16)
   (2017/C 022/20)
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   High Court of Justice (Chancery Division)

      Părțile din procedura principală

      Recurentă: Merck Sharp

      Intimat: Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks

      Întrebările preliminare

               1)

               În scopul articolului 3 litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 469/2009 (1) al Parlamentului European și al Consiliului din 6 mai 2009 privind certificatul suplimentar de protecție pentru medicamente, o comunicare privind încheierea procedurii emisă de statul membru de referință în temeiul articolului 28 alineatul (4) din Directiva 2001/83/CE (2) a Parlamentului European și a Consiliului din 6 noiembrie 2001 de instituire a unui cod comunitar cu privire la medicamentele de uz uman înainte de expirarea brevetului de bază trebuie să fie tratată ca fiind echivalentă cu o autorizație de introducere pe piață obținută, astfel încât solicitantul unui certificat suplimentar de protecție în statul membru în cauză are dreptul la depunerea unei cereri și la obținerea unui certificat suplimentar de protecție pe baza comunicării privind încheierea procedurii?

               2)

               În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare, în împrejurările prezentate în cadrul primei întrebări, lipsa unui autorizații de introducere pe piață obținute în statul membru în cauză la data depunerii cererii de certificat suplimentar de protecție în statul membru respectiv este o neregulă care poate fi remediată în temeiul articolului 10 alineatul (3) din Regulamentul nr. 469/2009 după acordarea autorizației de introducere pe piață?

      (1)  JO 2009, L 311, p. 67.

      (2)  JO 2001, L 152, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 33, p. 3.


title: Cauza T-264/12: Acțiune introdusă la 7 iunie 2012 — UTi Worldwide și alții/Comisia

text:
               4.8.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 235/14

         Acțiune introdusă la 7 iunie 2012 — UTi Worldwide și alții/Comisia
   (Cauza T-264/12)
   2012/C 235/35
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: UTi Worldwide, Inc. (Tortola, Insulele Virgine Britanice), UTi Nederland BV (Schiphol, Țările de Jos) și UTI Worldwide (UK) Ltd (Reading, Regatul Unit) (reprezentant: P. Kirch, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

               —

               Anularea articolelor 1 și 2 din decizia C(2012) 1959 final a Comisiei din 28 martie 2012 în cazul COMP/39.462 — „Expeditori de marfă” — în măsura în care le privește pe reclamante;

               —

               cu titlu subsidiar, anularea articolului 2 din decizia din 28 martie 2012, în măsura în care le privește pe reclamante, și anularea sau reducerea cuantumului amenzii în mod corespunzător;

               —

               asigurarea faptului că cele apreciate și dispuse de Tribunal în privința UTi Nederland și a UTi UK se aplică pe deplin UTi Worldwide Inc., în calitate de societate-mamă care nu a participat la faptele din speță care au condus la adoptarea deciziei, dar care este ținută responsabilă pentru comportamentul filialelor sale potrivit termenilor din decizie, și

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă două motive, fiecare dintre acestea fiind împărțit în trei aspecte.

               1.

               Primul motiv, în susținerea primei părți a concluziilor, prin care se pretinde că reclamantele nu au încălcat articolul 101 TFUE și articolul 53 din Acordul privind SEE:

                           —

                           Comisia a săvârșit o eroare vădită de apreciere prin faptul că le-a inclus pe reclamante în pretinsa înțelegere referitoare la Automated Manifest System („AMS”), nu a apreciat în mod corespunzător faptele și nu a efectuat o analiză completă și corectă a probelor aflate la dispoziția sa, întrucât:

                                       —

                                       Comisia a realizat o analiză greșită a faptelor care rezultă din probele aflate la dispoziția sa;

                                       —

                                       decizia definește în mod greșit întinderea discuțiilor purtate în cadrul asociației Freight Forward International (FFI);

                                       —

                                       membrii FFI nu au convenit un preț sau o gamă de prețuri;

                                       —

                                       reclamantele și alți expeditori au facturat serviciile AMS în mod selectiv pentru a obține un avantaj concurențial;

                                       —

                                       Comisia nu a luat în considerare dovezi clare în sensul că participarea reclamantelor la FFI nu demonstra participarea reclamantelor la înțelegerea privind prețurile pentru serviciile AMS și

                                       —

                                       Comisia nu a luat în considerare dovezi clare în sensul că reclamantele au stabilit în mod independent prețurile pentru serviciile AMS pe baza prețurilor pentru servicii AMS ale transportatorilor aerieni de mărfuri și pe baza altor criterii de stabilire a prețurilor pe piață.

                           —

                           Comisia nu a stabilit participarea reclamantelor la vreo înțelegere în scopul de a denatura concurența în sensul articolului 101 alineatul (1) TFUE și al articolului 53 din Acordul privind SEE, întrucât:

                                       —

                                       prezența reclamantelor la șase întruniri și teleconferințe ale FFI nu îndeplinește condițiile legale pentru a constitui o încălcare a articolului 101 TFUU și

                                       —

                                       decizia nu cuprinde nicio dovadă privind participarea reclamantelor la discuții bilaterale sau multilaterale în afara cadrului FFI cu privire la prețurile AMS.

                           —

                           prețul AMS nu are un „efect semnificativ” asupra concurenței, având în vedere că:

                                       —

                                       prețul AMS a fost un element nesemnificativ al prețului total de expediție și

                                       —

                                       prețul AMS era inevitabil, având în vedere decizia transportatorilor aerieni de a introduce un astfel de preț, și prin urmare nu a avut un efect semnificativ asupra pieței.

               2.

               Al doilea motiv, în susținerea celei de a doua părți a concluziilor, prin care se afirmă că decizia Comisiei cu privire la amendă încalcă articolul 23 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului (1), orientările Comisiei (2) și principiul proporționalității și cuprinde o eroare de calcul:

                           —

                           Comisia nu a aplicat noțiunea „gravitate” în sensul articolului 23 alineatul (3) din Regulamentul nr. 1/2003 și al articolelor 19 și 20 din orientări, întrucât:

                                       —

                                       nu a existat nicio participare efectivă a reclamantelor la pretinsa încălcare;

                                       —

                                       nu a existat nicio implementare efectivă a pretinsei încălcări și

                                       —

                                       nu a existat o indvidualizare a acțiunilor reclamantelor în raport cu comportamentul global al întreprinderilor în cauză.

                           —

                           Comisia a încălcat principiul proporționalității, întrucât:

                                       —

                                       aplicarea procentului de 16 % este disproporționată în raport cu normele legale și cu faptele în cauză;

                                       —

                                       calculele bazate pe ansamblul pieței serviciilor de transport de mărfuri sunt disproporționate;

                                       —

                                       aplicarea coeficientului privind durata este disproporționată și

                                       —

                                       includerea unui cuantum suplimentar la cuantumul de bază este disproporționată.

                           —

                           amenda impusă de Comisie în mod individual UTi Worldwide Inc., în calitate de societate-mamă, este artificială și majorată în mod greșit prin formula matematică aplicată de Comisie.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din trat (JO L 1, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 167).

      (2)  Orientări privind calcularea amenzilor aplicate în temeiul articolului 23 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul (CE) NR. 1/2003 (JO 2006, C 210, p. 2, Ediție specială, 08/vol. 4, p 264).


title: Cauza T-877/16: Ordonanța Tribunalului din 18 mai 2017 – Verschuur/Comisia [„Acțiune în anulare — Acces la documente — Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 — Document privind procedura administrativă referitoare la ajutorul SA.38374 (2014/C ex 2014/NN) pus în aplicare de Țările de Jos în favoarea Starbucks — Refuzul accesului — Acțiune vădit nefondată”]

text:
               31.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 249/29

         Ordonanța Tribunalului din 18 mai 2017 – Verschuur/Comisia
   (Cauza T-877/16) (1)

   ([„Acțiune în anulare - Acces la documente - Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 - Document privind procedura administrativă referitoare la ajutorul SA.38374 (2014/C ex 2014/NN) pus în aplicare de Țările de Jos în favoarea Starbucks - Refuzul accesului - Acțiune vădit nefondată”])
   (2017/C 249/44)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Steven Verschuur (Baarn, Țările de Jos) (reprezentant: P. Kreijger, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Baquero Cruz, A. Buchet și F. Clotuche-Duvieusart, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se urmărește anularea deciziei C (2016) 6455 final a Comisiei din 3 octombrie 2016 de respingere a cererii reclamantului de confirmare a accesului la documente în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO 2001, L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76).

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă pe domnul Steven Verschuur să suporte propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 53, 20.2.2017.


title: Cauza T-290/15: Acțiune introdusă la 31 mai 2015 – Smarter Travel Media/OAPI (SMARTER TRAVEL)

text:
               10.8.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 262/33

         Acțiune introdusă la 31 mai 2015 – Smarter Travel Media/OAPI (SMARTER TRAVEL)
   (Cauza T-290/15)
   (2015/C 262/44)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Smarter Travel Media LLC (Boston, Statele Unite ale Americii) (reprezentant: P. Olson, lawyer)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Marca în litigiu: marca comunitară figurativă care cuprinde elementele verbale „SMARTER TRAVEL” – cererea de înregistrare nr. 1 2 4 60  044

      Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a OAPI din 20 martie 2015 în cauza R 1986/2014-2

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

               —

               camera de recurs a săvârșit o eroare prin faptul că a constatat că marca era lipsită de caracter distinctiv;

               —

               camera de recurs a săvârșit o eroare prin aplicarea incorectă a jurisprudenței Bild;

               —

               camera de recurs a săvârșit o eroare întrucât nu a luat în considerare faptul că marca cuprindea un element independent care poate fi înregistrat;

               —

               camera de recurs a săvârșit o eroare întrucât nu a luat în considerare faptul că aceeași marcă cu un logotip diferit a fost înregistrată pentru aceleași servicii, în esență, și că noua cerere de înregistrare este numai o simplă modernizare;

               —

               camera de recurs a săvârșit o eroare prin faptul că nu a efectuat o apreciere globală.


title: Cauza T-261/12: Ordonanța Tribunalului din 3 septembrie 2014 – Diadikasia Symvouloi Epicheiriseon/Comisia ( „Acțiune în despăgubire — Contract de achiziții publice de servicii — Procedură de cerere de ofertă — Consolidarea capacităţii instituţionale a Comisiei pentru protecţia concurenţei în Serbia — Respingerea ofertei depuse de un ofertant — Acțiune vădit nefondată” )

text:
               27.10.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 380/12

         Ordonanța Tribunalului din 3 septembrie 2014 – Diadikasia Symvouloi Epicheiriseon/Comisia
   (Cauza T-261/12) (1)

   ((„Acțiune în despăgubire - Contract de achiziții publice de servicii - Procedură de cerere de ofertă - Consolidarea capacităţii instituţionale a Comisiei pentru protecţia concurenţei în Serbia - Respingerea ofertei depuse de un ofertant - Acțiune vădit nefondată”))
   2014/C 380/15
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Diadikasia Symvouloi Epicheiriseon AE (Chalandri, Grecia) (reprezentant: A. Krystallidis, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Erlbacher și P. van Nuffel, agenți)

      Obiectul

   Acțiune în despăgubire având ca obiect repararea prejudiciului pretins suferit de reclamantă ca urmare a Deciziei delegaţiei Uniunii Europene în Republica Serbia de anulare a deciziei de a atribui reclamantei contractul de achiziţii publice în cadrul procedurii de cerere de ofertă EuropeAid/131427/C/SER/RS privind consolidarea capacităţii instituţionale a Comisiei pentru protecţia concurenţei în Serbia (JO 2011/S 147-243259)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acţiunea.

               2)

               Obligă Diadikasia Symvouloi Epicheiriseon AE la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 243, 11.8.2012.


title: Cauza C-340/13: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 11 februarie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour d'appel de Bruxelles – Belgia) – bpost SA/Institut belge des services postaux et des télécommunications (IBPT) (Trimitere preliminară — Servicii poștale — Directiva 97/67/CE — Articolul 12 — Prestator al unui serviciu universal — Rabaturi cantitative — Aplicare în privința intermediarilor care centralizează trimiteri poștale — Obligație de nediscriminare)

text:
               13.4.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 118/4

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 11 februarie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour d'appel de Bruxelles – Belgia) – bpost SA/Institut belge des services postaux et des télécommunications (IBPT)
   (Cauza C-340/13) (1)

   ((Trimitere preliminară - Servicii poștale - Directiva 97/67/CE - Articolul 12 - Prestator al unui serviciu universal - Rabaturi cantitative - Aplicare în privința intermediarilor care centralizează trimiteri poștale - Obligație de nediscriminare))
   (2015/C 118/05)
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour d'appel de Bruxelles

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: bpost SA

      Pârât: Institut belge des services postaux et des télécommunications (IBPT)

      Dispozitivul

   Principiul nediscriminării tarifelor prevăzut la articolul 12 din Directiva 97/67/CE a Parlamentului European și a consiliului din 15 decembrie 1997 privind normele comune pentru dezvoltarea pieței interne a serviciilor poștale ale Comunității și îmbunătățirea calității serviciului, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2008/6/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 20 februarie 2008, trebuie interpretat în sensul că nu se opune unui sistem de rabat cantitativ pe expeditor cum este cel în discuție în litigiul principal.

      (1)  JO C 233, 10.8.2013.


title: Cauza C-505/11 P: Recurs introdus la 30 septembrie 2011 de ThyssenKrupp Elevator AG împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) pronunțate la 13 iulie 2011 în cauzele conexate T-144/07, T-147/07, T-148/07, T-149/07, T-150/07 și T-154/07, ThyssenKrupp Liften Ascenseurs și alții/Comisia

text:
               26.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 347/23

         Recurs introdus la 30 septembrie 2011 de ThyssenKrupp Elevator AG împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) pronunțate la 13 iulie 2011 în cauzele conexate T-144/07, T-147/07, T-148/07, T-149/07, T-150/07 și T-154/07, ThyssenKrupp Liften Ascenseurs și alții/Comisia
   (Cauza C-505/11 P)
   2011/C 347/33
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: ThyssenKrupp Elevator AG (reprezentant: T. Klose, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

               —

               Anularea în tot a Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 13 iulie 2011, pronunțată în cauzele conexate T-144/07, T-147/07, T-148/07, T-149/07, T-150/07 și T-154/07 (ThyssenKrupp Liften Ascenseurs și alții/Comisia), în măsura în care prin aceasta se respinge acțiunea și în măsura în care privește recurenta;

               —

               cu titlu subsidiar, reducerea la un cuantum mai rezonabil a amenzii aplicate recurentei conform articolului 2 din decizia Comisiei Europene din 21 februarie 2007, care a făcut obiectul acțiunii;

               —

               cu titlu mai subsidiar, trimiterea cauzei spre rejudecare la Tribunal;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată aferente procedurii.

      Motivele și principalele argumente

   Prin intermediul prezentului recurs, recurenta invocă în total șase motive privind necompetența Comisiei, încălcarea normelor fundamentale de procedură, încălcarea Tratatului CE, respectiv a Tratatului FUE și a normelor juridice care trebuie aplicate pentru punerea în aplicare a acestor tratate, precum și abuzul de putere și încălcarea drepturilor fundamentale.
   În primul rând, recurenta susține că Tribunalul ar fi săvârșit o eroare de drept întrucât ar fi confirmat competența Comisiei de a pune în aplicare procedura. În opinia recurentei, Tribunalul ar fi trebuit să anuleze decizia Comisiei ca urmare a inaplicabilității articolului 101 TFUE (ex articolul 81 CE), din cauza lipsei de relevanță interstatală a încălcărilor locale imputate. Chiar și în cazul în care ar declara aplicabil articolul 101 TFUE, Tribunalul ar fi trebuit să țină cont de faptul că, în conformitate cu Comunicarea privind cooperarea, sistemul de competențe paralele întemeiat pe Regulamentul nr. 1/2003 (1) s-ar opune în orice caz competenței Comisiei. În sfârșit, Tribunalul nu ține cont de faptul că deschiderea ulterioară a procedurii de către Comisie ar reprezenta o încălcare a certitudinii și a legalității în materie de sancțiuni, protejate în calitate de principiu fundamental de drept.
   În al doilea rând, Tribunalul nu ar fi ținut cont de faptul că există o încălcare a principiului ne bis in idem, întrucât Comisia nu a luat în considerare deciziile de clemență în favoarea recurentei emise de autoritățile naționale de concurență înaintea deschiderii procedurii.
   În al treilea rând, recurenta susține că Tribunalul ar fi săvârșit o eroare de drept prin faptul că a confirmat decizia Comisiei de a considera recurenta răspunzătoare în solidar cu filialele sale. Recurenta consideră că este incontestabil că nu a participat la încălcări. Imputarea comportamentului unui terț pentru motivul prezumției greșite a răspunderii unității economice ar fi contrară principiului general de drept penal al răspunderii personale, principiului in dubio pro reo și dreptului la un proces echitabil.
   În al patrulea rând, Tribunalul ar fi săvârșit o eroare de drept întrucât confirmarea răspunderii în solidar a recurentei ar încălca principiul răspunderii personale. Cu titlu subsidiar, recurenta susține că Tribunalul ar fi săvârșit o eroare de drept întrucât ar fi confirmat decizia Comisiei, deși recurenta nu deține suficiente cote de capital în raporturile interne pentru a fi prezumată răspunzătoare și că, în această privință, hotărârea ar fi nemotivată.
   În al cincilea rând, recurenta susține că, în hotărârea sa, Tribunalul ar fi încălcat ampla obligație de control care îi revine potrivit legii, întrucât acesta ar fi controlat insuficient caracterul disproporționat al stabilirii cuantumului de bază, al multiplicatorului de descurajare și al aplicării de amenzi multiple pentru încălcări paralele, precum și lipsa aprecierii de către Comisie a cooperării recurentei, încălcând astfel dreptul fundamental la un proces echitabil și garanția protecției juridice aferente acestui drept. În orice caz, hotărârea ar fi nemotivată, în măsura în care ar confirma aplicarea de amenzi multiple, care se îndepărtează de la practica decizională a Comisiei.
   În al șaselea rând, în ceea ce privește stabilirea cuantumului de bază pentru încălcarea referitoare la Germania se invocă încălcarea principiului proporționalității și a principiului egalității de tratament, întrucât în stabilirea acestei sume s-a inclus cifra de afaceri rezultată din produse care nu fac obiectul încălcării, deși acestei stabiliri i s-ar opune motive imperative. În această privință, în raport cu Schindler, Tribunalul ar fi realizat o motivare diferențiată în mod întemeiat, însă, în mod nelegal, în raport cu recurenta nu a efectuat o astfel de distincție.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (JO L 1, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 167, rectificare în Ediție specială, 08/vol. 4, p. 269).


title: Cauza T-15/10: Ordonanța Tribunalului din 25 martie 2011 — Noko Ngele/Comisia și alții ( „Răspundere extracontractuală — Acțiune formulată în parte în fața unei instanțe necompetente — Acțiune în parte inadmisibilă — Lipsa unei legături de cauzalitate — Acțiune în parte vădit lipsită de orice temei juridic — Articolele 111 și 114 din Regulamentul de procedură al Tribunalului” )

text:
               21.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 152/20

         Ordonanța Tribunalului din 25 martie 2011 — Noko Ngele/Comisia și alții
   (Cauza T-15/10) (1)

   (Răspundere extracontractuală - Acțiune formulată în parte în fața unei instanțe necompetente - Acțiune în parte inadmisibilă - Lipsa unei legături de cauzalitate - Acțiune în parte vădit lipsită de orice temei juridic - Articolele 111 și 114 din Regulamentul de procedură al Tribunalului)
   2011/C 152/37
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Mariyus Noko Ngele (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: F. Sabakunzi, avocat)

      Pârâte: Comisia Europeană (reprezentant: A. Bordes, agent), AT (Bruxelles, Belgia), AU (Bruxelles), AV (Bruxelles) și AW (Bruxelles)

      Obiectul

   Acțiune în despăgubire prin care se urmărește obținerea reparării prejudiciului material pe care reclamantul pretinde că l-a suferit în urma imposibilității de a proceda la recuperarea unei creanțe și a prejudiciului moral pe care reclamantul pretinde că l-a suferit în urma declanșării procedurii penale împotriva sa în Belgia

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea ca fiind formulată în fața unei instanțe necompetente, în măsura în care este îndreptată împotriva AT, AU, AV și AW.

               2.

               Respinge capătul de cerere formulat de domnul Mariyus Noko Ngele prin care urmărea ca Tribunalul să declare că Centrul pentru Dezvoltarea Întreprinderii (CDI) nu a înlocuit Centrul pentru Dezvoltarea Industrială și că CDI nu există în mod legal și nu are personalitate juridică în Belgia, ca fiind formulat în fața unei instanțe necompetente.

               3.

               Respinge ca inadmisibilă cererea domnului Noko Ngele prin care urmărește ca Tribunalul să dispună executarea prezentei hotărâri.

               4.

               Respinge în rest acțiunea ca vădit lipsită de orice temei juridic.

               5.

               Îl obligă pe domnul Noko Ngele la plata cheltuielilor de judecată efectuate în prezenta procedura precum și în procedura măsurilor provizorii.

      (1)  JO C 161, 19.6.2010.


title: Cauza C-554/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Raad van State (Țările de Jos) la 28 octombrie 2013 — Z. Zh., cealaltă parte: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie & Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie, cealaltă parte: I. O.

text:
               11.1.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 9/20

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Raad van State (Țările de Jos) la 28 octombrie 2013 — Z. Zh., cealaltă parte: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie & Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie, cealaltă parte: I. O.
   (Cauza C-554/13)
   2014/C 9/31
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Raad van State

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Z. Zh.

      Cealaltă parte: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie
   &

      Reclamant: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

      Cealaltă parte: I. O.

      Întrebările preliminare

               1.

               Resortisantul unei țări terțe care se află în situație de ședere ilegală pe teritoriul unui stat membru reprezintă un pericol pentru ordinea publică în sensul articolului 7 alineatul (4) din Directiva 2008/115/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 2008 privind standardele și procedurile comune aplicabile în statele membre pentru returnarea resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală (JO L 348, p. 98, denumită în continuare „Directiva returnare”) numai pentru motivul că este suspectat de săvârșirea unei fapte care poate fi calificată drept infracțiune în temeiul dreptului național sau este necesar ca acesta să fi fost condamnat de o instanță penală pentru săvârșirea acestei fapte, iar, în acest caz, condamnarea trebuie să fi devenit definitivă?

               2.

               În cadrul aprecierii aspectului dacă un resortisant al unei țări terțe care se află în situație de ședere ilegală pe teritoriul unui stat membru reprezintă un pericol pentru ordinea publică în sensul articolului 7 alineatul (4) din Directiva returnare, în afară de o suspiciune sau de o condamnare, mai joacă vreun rol și alte fapte și circumstanțe din cazul concret, precum gravitatea sau natura faptei săvârșite care poate fi calificată drept infracțiune în temeiul dreptului național, desfășurarea în timp sau intenția persoanei în cauză?

               3.

               Faptele și circumstanțele din cazul concret care prezintă importanță în cadrul aprecierii menționate în cadrul celei de a doua întrebări mai joacă vreun rol în ceea ce privește posibilitatea prevăzută la articolul 7 alineatul (4) din Directiva returnare de a alege între refuzul acordării unui termen pentru plecarea voluntară, pe de o parte, și acordarea unui termen pentru plecarea voluntară mai mic de șapte zile, pe de altă parte, în cazul în care persoana în cauză reprezintă un pericol pentru ordinea publică în sensul respectivului alineat (4)?


title: Cauza T-345/13: Hotărârea Tribunalului din 4 iulie 2014 – Construcción, Promociones e Instalaciones/OAPI – Copisa Proyectos y Mantenimientos Industriales (CPI COPISA INDUSTRIAL) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative CPI COPISA INDUSTRIAL — Marca spaniolă figurativă anterioară Cpi construcción promociones e instalaciones, s.a. și denumirea comercială anterioară Construcción, Promociones e Instalaciones, S.A.-C.P.I. — Motive relative de refuz — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) și alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Lipsa unei dovezi a utilizării serioase a mărcii anterioare — Lipsa unei dovezi a utilizării în activitatea comercială a denumirii comerciale anterioare” ]

text:
               25.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/36

         Hotărârea Tribunalului din 4 iulie 2014 – Construcción, Promociones e Instalaciones/OAPI – Copisa Proyectos y Mantenimientos Industriales (CPI COPISA INDUSTRIAL)
   (Cauza T-345/13) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative CPI COPISA INDUSTRIAL - Marca spaniolă figurativă anterioară Cpi construcción promociones e instalaciones, s.a. și denumirea comercială anterioară Construcción, Promociones e Instalaciones, S.A.-C.P.I. - Motive relative de refuz - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) și alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Lipsa unei dovezi a utilizării serioase a mărcii anterioare - Lipsa unei dovezi a utilizării în activitatea comercială a denumirii comerciale anterioare”])
   2014/C 282/46
   Limba de procedură: spaniola

      Părţile

      Reclamantă: Construcción, Promociones e Instalaciones, SA (Madrid, Spania) (reprezentanţi: E. Seijo Veiguela și J. L. Rivas Zurdo, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: J. Crespo Carrillo, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Copisa Proyectos y Mantenimientos Industriales, SA (L’Hospitalet de Llobregat, Spania) (reprezentant: T. González Martínez, avocat)

      Obiectul

   Acțiune introdusă împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 10 aprilie 2013 (cauza R 1935/2012-2) privind o procedură de opoziție între Construcción, Promociones e Instalaciones, SA și Copisa Proyectos y Mantenimientos Industriales, SA

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Construcción, Promociones e Instalaciones, SA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 245, 24.8.2013.


title: Cauza T-501/14: Acțiune introdusă la 2 iulie 2014 – Fami-Cuatro de Inversiones/Comisia

text:
               25.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/53

         Acțiune introdusă la 2 iulie 2014 – Fami-Cuatro de Inversiones/Comisia
   (Cauza T-501/14)
   2014/C 282/70
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Fami-Cuatro de Inversiones, SA (Madrid, Spania) (reprezentant: J. De Juan Casadevall, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               în subsidiar, în cazul în care se consideră că sistemul fiscal spaniol în materie de leasing constituie un ajutor de stat nelegal, dispunerea recuperării numai până la data publicării în JOUE a deciziei de deschidere a procedurii oficiale de investigare, și anume 21 septembrie 2011, și

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente sunt cele invocate în cauza T-500/14, Derivados del Flúor/Comisia.


title: Cauza T-35/13: Acțiune introdusă la 23 ianuarie 2013 — Meta Group/Comisia europeană

text:
               16.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 79/29

         Acțiune introdusă la 23 ianuarie 2013 — Meta Group/Comisia europeană
   (Cauza T-35/13)
   2013/C 79/49
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Meta Group Srl (Roma, Italia) (reprezentanți: A. Bartolini, V. Colcelli, și A. Formica, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită anularea de către Tribunal:

               —

               a notei emise de D.G. Budget execution (general budget and EDF) a Comisiei Europene din 12.11.2012 (ref. nr. 1328694), având ca obiect „Plata prin compensare între creanțele și datoriile Comisiei”, prin care Comisia a comunicat compensarea intervenită între creanța de 69 061,89 euro deținută de META Group față de Comisie în cadrul contractului Take-it-Up (nr. 245637) și datoria corespunzătoare astfel cum rezultă din nota de debit nr 32412078833.

               —

               a notei emise de D.G. Budget execution (general budget and EDF) a Comisiei Europene din 12.11.2012 (ref. nr 1380282), având ca obiect compensarea creanței de 16 772,36 euro deținute de META Group față de Comisie în cadrul contractului BCreative (nr. 245599), cu datoria corespunzătoare astfel cum rezultă din nota de debit nr 32412078833.

               —

               a notei emise de D.G. Budget execution (general budget and EDF) a Comisiei Europene din 12.11.2012 (ref. nr 1380323), având ca obiect compensarea creanței de 16 772,36 euro deținute de META Group față de Comisie în cadrul contractului BCreative cu datoria echivalentă corespunzătoare.

               —

               a notei emise de D.G. Budget execution (general budget and EDF) a Comisiei Europene din 12.11.2012 (ref. nr. 1387638), având ca obiect compensarea creanței de 220 518,25 euro deținute de Meta Group față de Comisie în cadrul contractelor Take-it-UP (nr. 245637) și Ecolink+ (nr. 256224) cu suma de 209 180,92 euro, astfel cum rezultă din nota de debit nr 32412078833.

         Și, în consecință:

               —

               obligarea administrației la plata către reclamantă a sumei de 424 787 euro, plus dobânzi de întârziere.

               —

               obligarea administrației la repararea prejudiciului subsecvent suferit de reclamantă.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente sunt similare celor invocate în cauza T-34/13.


title: Cauza C-55/13: Ordonanța președintelui Curții din 18 decembrie 2013 – Comisia Europeană/Republica Polonă, interveniente: Regatul Țărilor de Jos, Republica Cehă, Republica Federală Germania, Republica Finlanda, Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord, Republica Estonia

text:
               7.4.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 102/28

         Ordonanța președintelui Curții din 18 decembrie 2013 – Comisia Europeană/Republica Polonă, interveniente: Regatul Țărilor de Jos, Republica Cehă, Republica Federală Germania, Republica Finlanda, Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord, Republica Estonia
   (Cauza C-55/13) (1)

   2014/C 102/40
   Limba de procedură: polona
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  1 JO C 101, 6.4.2013.