title: Cauza C-107/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Giustizia Amministrativa per la Regione siciliana (Italia) la 3 martie 2011 — Ministero dell’Interno, Questura di Caltanissetta/Massimiliano Rizzo

text:
               7.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 139/14

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Giustizia Amministrativa per la Regione siciliana (Italia) la 3 martie 2011 — Ministero dell’Interno, Questura di Caltanissetta/Massimiliano Rizzo
   (Cauza C-107/11)
   2011/C 139/27
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Consiglio di Giustizia Amministrativa per la Regione siciliana

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Ministero dell’Interno, Questura di Caltanissetta

      Pârât: Massimiliano Rizzo

      Întrebarea preliminară

   Reglementarea națională, introdusă prin Decretul Bersani, mai precis Decretul lege nr. 223 din 4 iulie 2006, transformat în Legea nr. 248 din 4 august 2006, este compatibilă cu articolele 43 și 49 din Tratatul CE, în special o reglementare internă care prevede, printre altele:

               (a)

               existența unei tendințe generale de protecție a titularilor de concesiuni acordate anterior în baza unei proceduri care a exclus în mod nelegal o parte a operatorilor;

               (b)

               prezența unor dispoziții care garantează în fapt menținerea pozițiilor comerciale dobândite (ca, de exemplu, interdicția impusă noilor concesionari de a instala ghișee la o distanță mai mică decât o distanță determinată de cele deja existente);

               (c)

               stabilirea unor ipoteze de decădere din dreptul la concesiune în cazul în care concesionarul exploatează direct sau indirect activități transfrontaliere de jocuri asimilabile celor care fac obiectul concesiunii?


title: Cauza T-689/16: Acțiune introdusă la 24 septembrie 2016 – PL/Comisia

text:
               28.11.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 441/25

      Acțiune introdusă la 24 septembrie 2016 – PL/Comisia
      (Cauza T-689/16)
      (2016/C 441/29)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: PL (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: J.-N. Louis și N. de Montigny, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei de confirmare din 22 decembrie 2015 a şefului de unitate DG HR.B4 „Gestionarea carierei şi performanţă” de a nu pune în executare Hotărârea TFP din 15 aprilie 2015, adoptând o decizie pusă deja în executare de peste 3 ani de reafectare a reclamantului în interesul serviciului de la Delegaţia Uniunii Europene în Cisiordania şi în Fâşia Gaza (Ierusalimul de Est) la Direcţia generală Mobilitate şi Transporturi (MOVE) la Bruxelles, cu efect retroactiv de la 1 ianuarie 2013;

                  —

                  anularea deciziei implicite din 20 august 2015 de respingere a cererii reclamantului, formulată prin apărătorul său, de a fi informat cu privire la măsurile luate de Comisie pentru punerea în executare a Hotărârii TFP din 15 aprilie 2015 în cauza F-96/13;

                  —

                  obligarea Comisie la plata sumei de 250 000 de euro către reclamant cu titlu de despăgubiri pentru prejudiciile materiale şi morale suferite,

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă trei motive.

                  1.

                  Primul motiv întemeiat pe încălcarea articolului 266 TFUE prin faptul că deciziile atacate nu respectă dispozitivul Hotărârii Tribunalului Funcţiei Publice („TFP”) din 15 aprilie 2015 pronunţate în cauza F-96/13 în raport cu consideraţiile care stau la baza acesteia în sensul că ele sunt indispensabile pentru a stabili sensul exact a ceea ce s-a statuat în dispozitiv.

                              —

                              Reclamantul apreciază că articolul 266 TFUE impune Comisiei să evite ca orice act care înlocuieşte actul anulat să fie viciat de aceleaşi neregularităţi precum cele identificate în hotărârea de anulare precum în speţă.

                  2.

                  Al doilea motiv întemeiat pe un abuz de procedură prin faptul că deciziile atacate nu constituie o punere în executare corectă, de bună-credinţă şi loială a hotărârii de anulare pronunţate de TFP şi au fost adoptate numai în scopul de a da o aparenţă de legalitate unei decizii care, nu doar că a fost anulată, dar a şi fost deja pusă în executare de peste trei ani.

                  3.

                  Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 22a din Statutul funcţionarilor.


title: Cauza F-84/13: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 29 aprilie 2016 – Drewes-Wran/Comisia

text:
               20.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 222/47

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 29 aprilie 2016 – Drewes-Wran/Comisia
   (Cauza F-84/13) (1)

   (2016/C 222/66)
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei întâi a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 325, 9.11.2013, p. 52.


title: Cauza C-516/08: Ordonanța președintelui Curții din 17 decembrie 2009 — Comisia Europeană/Republica Polonă

text:
               13.3.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/43

         Ordonanța președintelui Curții din 17 decembrie 2009 — Comisia Europeană/Republica Polonă
   (Cauza C-516/08) (1)

   2010/C 63/69

      Limba de procedură: polona

   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 32, 7.2.2009.


title: Cauza T-136/08: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 13 mai 2009 — Aurelia Finance/OAPI (AURELIA) ( Marcă comunitară — Marca verbală comunitară AURELIA — Neachitarea taxei de reînnoire — Radierea mărcii la expirarea înregistrării — Cerere de restitutio in integrum )

text:
               4.7.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 153/38

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 13 mai 2009 — Aurelia Finance/OAPI (AURELIA)
   (Cauza T-136/08) (1)

   („Marcă comunitară - Marca verbală comunitară AURELIA - Neachitarea taxei de reînnoire - Radierea mărcii la expirarea înregistrării - Cerere de restitutio in integrum”)
   2009/C 153/72
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Aurelia Finance SA (Geneva, Elveția) (reprezentanți: M. Elmslie, solicitor, și N. Saunders, barrister)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: D. Botis, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 9 ianuarie 2008 (cauza R 1214/2007-1) privind cererea de restitutio in integrum introdusă de reclamantă.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Aurelia Finance SA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 128, 24.5.2008.


title: Cauza F-97/08: Acțiune introdusă la 27 noiembrie 2008 — Paulette Füller-Tomlinson/Parlamentul European

text:
               21.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/76

         Acțiune introdusă la 27 noiembrie 2008 — Paulette Füller-Tomlinson/Parlamentul European
   (Cauza F-97/08)
   (2009/C 44/136)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Paulette Füller-Tomlinson (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: L. Levi, avocat)

      Pârât: Parlamentul European
   Obiectul și descrierea litigiului
   Anularea deciziei prin care se stabilește la 20 % partea de invaliditate permanentă parțială imputabilă originii profesionale a bolii, precum și, în subsidiar, obligarea pârâtului la plata unei sume cu titlu de reparare a prejudiciului moral suferit de reclamantă
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei din 9 aprilie 2008 a șefului Unității Pensii și Asigurări Sociale, prin care, la articolul 3, se stabilește la 20 % partea de invaliditate permanentă parțială imputabilă originii profesionale a bolii;

               —

               în măsura în care este necesar, anularea deciziei de respingere a reclamației;

               —

               în subsidiar, obligarea pârâtului la plata unei sume de 12 000 euro cu titlu de reparare a prejudiciului moral;

               —

               obligarea Parlamentului European la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza F-24/14: Acțiune introdusă la 21 martie 2014 – ZZ/OAPI

text:
               10.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 175/55

         Acțiune introdusă la 21 martie 2014 – ZZ/OAPI
   (Cauza F-24/14)
   2014/C 175/79
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: H. Tettenborn, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea raportului de evaluare întocmit în privința reclamantului pentru perioada cuprinsă între 1 octombrie 2011 și 31 decembrie 2012 și cerere de despăgubire

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea raportului de evaluare întocmit în privința reclamantului pentru perioada cuprinsă între 1 octombrie 2011 și 31 decembrie 2012, astfel cum a fost finalizat și semnat de evaluator;

               —

               obligarea OAPI la plata către reclamant a unei despăgubiri corespunzătoare, al cărei cuantum – de cel puțin 500 de euro – este lăsat la aprecierea Tribunalului, pentru prejudiciile morale și nemateriale suferite ca urmare a raportului de evaluare atacat;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-45/16: Hotărârea Tribunalului din 18 iulie 2017 – Alfonso Egüed/EUIPO – Jackson Family Farms (BYRON) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative BYRON — Marca anterioară neînregistrată BYRON — Motiv relativ de refuz — Articolul 8 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Regimul acțiunii de common law în constatarea utilizării abuzive a unei denumiri (action for passing off) — «Goodwill» — Dovada dobândirii și a existenței continue a dreptului anterior”]

text:
               28.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 283/37

         Hotărârea Tribunalului din 18 iulie 2017 – Alfonso Egüed/EUIPO – Jackson Family Farms (BYRON)
   (Cauza T-45/16) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative BYRON - Marca anterioară neînregistrată BYRON - Motiv relativ de refuz - Articolul 8 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Regimul acțiunii de common law în constatarea utilizării abuzive a unei denumiri (action for passing off) - «Goodwill» - Dovada dobândirii și a existenței continue a dreptului anterior”])
   (2017/C 283/55)
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamant: Nelson Alfonso Egüed (Madrid, Spania) (reprezentant: N. Fernández Fernández-Pacheco, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: J. Ivanauskas, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Jackson Family Farms LLC (Santa Rosa, California, Statele Unite)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 16 noiembrie 2015 (cauza R 822/2015-2) privind o procedură de opoziție între Jackson Family Farms și domnul Alfonso Egüed

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Îl obligă pe domnul Nelson Alfonso Egüed la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 111, 29.3.2016.


title: Cauza C-599/15 P: Recurs introdus la 16 noiembrie 2015 de către România împotriva ordonanţei Tribunalului (Camera a treia) pronunţate la 14 septembrie 2015 în cauza T-784/14, Comisia/România

text:
               1.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/33

         Recurs introdus la 16 noiembrie 2015 de către România împotriva ordonanţei Tribunalului (Camera a treia) pronunţate la 14 septembrie 2015 în cauza T-784/14, Comisia/România
   (Cauza C-599/15 P)
   (2016/C 038/46)
   Limba de procedură: româna

      Părţile

      Recurentă: România (reprezentanţi: R.-H. Radu, A. Buzoianu, E. Gane și M. Chicu, agenţi)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

               —

               I. admiterea recursului, anularea integrală a Ordonanței Tribunalului în cauza T-784/14, rejudecarea cauzei T-784/14, admițând acțiunea în anulare și anulând scrisoarea BUDG/B3/MV D (2014) 3079038 din data de 19 septembrie 2014;
               sau
               admiterea recursului, anularea integrală a Ordonanței Tribunalului în cauza T-784/14, trimiterea cauzei T-784/14 spre judecare Tribunalului UE, iar, în rejudecare, admiterea acțiunii în anulare și anularea scrisorii BUDG/B3/MV D (2014) 3079038 din data de 19 septembrie 2014;

               —

               II. obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele şi principalele argumente

               1.

                  Primul motiv – incidența unor neregularități de procedură în fața Tribunalului UE care aduc atingere intereselor statului român

               România consideră că Ordonanța a fost emisă cu încălcarea articolului 130 alineatul (7) coroborat cu alineatul (8) din Regulamentul de procedură al Tribunalului.
               Tribunalul nu a verificat și nu a motivat în mod corespunzător dacă este necesar să examineze excepția privind inadmisibilitatea împreună cu fondul cauzei.
               Deși a decis că nu se justifică examinarea excepției privind inadmisibilitatea împreună cu fondul, Tribunalul a încadrat juridic obligația de plată ce revine României în domeniul reglementat de Decizia nr. 2007/436/CE, Euratom (1) și de Regulamentul nr. 1150/2000 (2), considerând că statul român are obligația, născută în baza acestor prevederi, de a constata și de a plăti suma de 14 883,79 EUR cu titlul de resurse proprii tradiționale.
               Analizând natura și temeiul obligației de plată, Tribunalul a judecat fondul cauzei și, astfel, a procedat contrar deciziei sale de a se pronunța exclusiv asupra excepției privind inadmisibilitatea.

               2.

                  Al doilea motiv – încălcarea dreptului UE de către Tribunalul UE

               România consideră că Tribunalul UE a calificat greșit natura obligațiilor care îi sunt atribuite prin scrisoarea BUDG/B3/MV D (2014) 3079038 din data de 19 septembrie 2014, săvârșind o eroare de drept ce a afectat analiza instanței referitoare la (i) evaluarea privind competența Comisiei și (ii) natura scrisorii atacate.
               În subsidiar, România consideră că Tribunalul UE a adus atingere dreptului UE și jurisprudenței Curții atunci când a stabilit că statelor membre le revine sarcina de a aprecia existența unei pierderi de resurse proprii tradiționale, precum și existența unei obligații de a plăti asemenea resurse.
               De asemenea, România contestă aplicabilitatea în situația dedusă judecății a mecanismului plății condiționate și, în acest sens, a susținerilor aferente ale Tribunalului.

      (1)  Decizia Consiliului, din 7 iunie 2007, privind sistemul de resurse proprii al Comunităților Europene (JO L 163, p. 17).

      (2)  Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1150/2000 al Consiliului, din 22 mai 2000, privind punerea în aplicare a Deciziei 94/728/CE, Euratom, referitoare la sistemul resurselor proprii ale Comunităților (JO L 130, p. 1, Ediție specială, 01/vol. 2, p. 184).


title: Cauza C-165/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Najvyšší súd Slovenskej republiky (Republica Slovacă) la 4 aprilie 2011 — Daňové riaditeľstvo Slovenskej republiky/Profitube s. r. o.

text:
               2.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 194/9

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Najvyšší súd Slovenskej republiky (Republica Slovacă) la 4 aprilie 2011 — Daňové riaditeľstvo Slovenskej republiky/Profitube s. r. o.
   (Cauza C-165/11)
   2011/C 194/12
   Limba de procedură: slovaca

      Instanța de trimitere

   Najvyšší súd Slovenskej republiky

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Daňové riaditeľstvo Slovenskej republiky

      Pârâtă: Profitube s. r. o.

      Întrebările preliminare

               1.

               În cazul în care, în anii 2005 și 2006, într-un antrepozit vamal public situat pe teritoriul unui stat membru al Uniunii Europene au fost [importate], de un importator din acest stat membru, bunuri provenind de pe teritoriul unui stat care nu este membru al Uniunii Europene (Ucraina), bunuri transformate ulterior în acest antrepozit vamal în regim de perfecționare activă în cadrul sistemului cu suspendare, iar produsul final nu a fost exportat imediat, în temeiul articolului 114 din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92, ci a fost livrat, în același antrepozit, de entitatea care l-a transformat, altei societăți din acest stat membru care, din antrepozitul vamal menționat mai sus, nu l-a pus în liberă circulație, ci l-a plasat în continuare sub regim de antrepozit vamal — menționatei vânzări de bunuri în același antrepozit vamal i se aplică întotdeauna numai legislația vamală comunitară sau, prin vânzarea în cauză, situația juridică a suferit o asemenea modificare încât această operațiune este supusă regimului prevăzut de A șasea directivă 77/388/CEE (1) a Consiliului din 17 mai 1977, cu alte cuvinte, în vederea atingerii obiectivelor regimului taxei pe valoarea adăugată, în temeiul celei de A șasea directive, un antrepozit vamal public situat pe teritoriul unuia dintre statele membre poate fi considerat drept parte a teritoriului Comunității, în special a teritoriului acelui stat membru, potrivit definiției prevăzute la articolul 3 din A șasea directivă?

               2.

               Situația menționată mai sus poate fi apreciată în lumina doctrinei privind abuzul de drept elaborată de Curtea de Justiție a Uniunii Europene și referitoare la aplicarea celei de A șasea directive (Hotărârea din 21 februarie 2006, C-255/02, Halifax), în sensul că, prin livrarea bunurilor în antrepozitul vamal public situat pe teritoriul Republicii Slovace, reclamanta a realizat deja o livrare de bunuri cu titlu oneros pe teritoriul național?

               3.

               În ipoteza unui răspuns afirmativ la prima întrebare, în sensul că operațiunea în cauză ar trebui să fie supusă regimului prevăzut de A șasea directivă, această operațiune constituie faptul generator al taxei

                           (a)

                           ca urmare a exigibilității taxei, în temeiul articolului 10 alineatele (1) și (2) din A șasea directivă, întrucât a avut loc o livrare de bunuri într un antrepozit vamal situat pe teritoriul Republicii Slovace? Sau

                           (b)

                           întrucât, după importarea bunurilor dintr-o țară terță [articolul 10 alineatul (3) din A șasea directivă], și anume în timpul staționării acestora în respectivul antrepozit vamal, regimul vamal a încetat odată cu livrarea bunurilor depozitate către o altă persoană dintr-un stat membru?

               4.

               Obiectivele enunțate în preambulul celei de A șasea directive, în special obiectivele urmărite de GATT (OMC), sunt îndeplinite în cazul în care o livrare în antrepozitul vamal de bunuri importate dintr-o țară terță, care au fost transformate și transferate ulterior către o altă persoană din acest stat membru într-un antrepozit vamal situat pe teritoriul unui stat membru al Comunității Europene nu este supusă regimului taxei pe valoarea adăugată în acest stat membru?

      (1)  A șasea directivă a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare.


title: Cauza C-607/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Corte Suprema di Cassazione (Italia) la 25 noiembrie 2013 — Ministero dell’Economia e delle Finanze și alții/Francesco Cimmino și alții

text:
               1.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 61/3

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Corte Suprema di Cassazione (Italia) la 25 noiembrie 2013 — Ministero dell’Economia e delle Finanze și alții/Francesco Cimmino și alții
   (Cauza C-607/13)
   2014/C 61/04
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Corte Suprema di Cassazione

      Părțile din procedura principală

      Recurenți: Ministero dell’Economia e delle Finanze și alții

      Intimați: Francesco Cimmino și alții

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 11 din Regulamentul (CE) nr. 2362/98 (1), care prevede obligația statelor membre de a verifica dacă operatorii desfășoară o activitate de import pe cont propriu ca entitate economică autonomă din punctul de vedere al conducerii, al personalului și al funcționării, trebuie să fie interpretat în sensul că sunt excluse de la avantajele vamale acordate toate activitățile de import desfășurate în numele unui operator tradițional în cazul în care acestea sunt realizate de persoane care îndeplinesc numai în mod formal cerințele prevăzute de regulamentul menționat pentru „noii operatori”?

               2.

               Regulamentul (CE) nr. 2362/98 permite ca un operator tradițional să vândă banane care se găsesc în afara teritoriului Uniunii unui nou operator, convenind cu acesta din urmă să introducă bananele pe teritoriul Uniunii cu scutire parțială de taxe vamale și să le revândă aceluiași operator tradițional la un preț stabilit înainte de întreaga operațiune, fără a suporta vreun risc comercial efectiv și fără a întreprinde vreo organizare a resurselor cu privire la această operațiune?

               3.

               Acordul menționat la a doua întrebare constituie o încălcare a interzicerii cesiunii de drepturi de către noii operatori în favoarea operatorilor tradiționali, prevăzute la articolul 21 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 2362/98, cu consecința că cesiunea efectuată rămâne fără efect și că taxa vamală este datorată în totalitate, iar nu cu scutire parțială, conform articolului 4 alineatul (3) din Regulamentul nr. 2988/95 (2)?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 2362/98 al Comisiei din 28 octombrie 1998 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 404/93 al Consiliului în ceea ce privește regimul importurilor de banane în Comunitate (JO L 293, p. 32).

      (2)  Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2988/95 al Consiliului din 18 decembrie 1995 privind protecția intereselor financiare ale Comunităților Europene (JO L 312, p. 1, Ediție specială, 01/vol. 1, p. 166).


title: Cauza C-288/12: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 8 aprilie 2014 – Comisia Europeană/Ungaria [Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 95/46/CE — Protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și libera circulație a acestor date — Articolul 28 alineatul (1) — Autorități naționale de supraveghere — Independență — Legislație națională care pune capăt înainte de termen mandatului autorității de supraveghere — Înființarea unei noi autorități de supraveghere și numirea unei alte persoane în calitate de președinte]

text:
               10.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 175/6

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 8 aprilie 2014 – Comisia Europeană/Ungaria
   (Cauza C-288/12) (1)

   ([Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 95/46/CE - Protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și libera circulație a acestor date - Articolul 28 alineatul (1) - Autorități naționale de supraveghere - Independență - Legislație națională care pune capăt înainte de termen mandatului autorității de supraveghere - Înființarea unei noi autorități de supraveghere și numirea unei alte persoane în calitate de președinte])
   2014/C 175/06
   Limba de procedură: maghiara

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: K. Talabér-Ritz și B. Martenczuk, agenți)

      Pârâtă: Ungaria (reprezentant: M. Z. Fehér, agent)

      Intervenientă în susținerea reclamantei: Autoritatea Europeană pentru Protecția Datelor (AEPD) (reprezentanți: I. Chatelier, A. Buchta, Z. Belényessy și H. Kranenborg, agenți)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru – Încălcarea Directivei 95/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 24 octombrie 1995 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și libera circulație a acestor date (JO L 281, p. 31, Ediție specială 13/vol. 17, p. 10) – Obligația statelor membre de a prevedea că aplicarea dispozițiilor adoptate în temeiul directivei este supravegheată de una sau mai multe autorități publice care exercită în deplină independență misiunile cu care sunt învestite – Adoptarea unei legislații naționale care pune capăt înainte de termen mandatului de șase ani al comisarului pentru protecția datelor – Crearea unei autorități naționale pentru protecția datelor și a libertății informației – Numirea în funcția de președinte al acestei autorități, pentru un mandat de nouă ani, a unei alte persoane decât comisarul pentru protecția datelor

      Dispozitivul

               1)

               Prin faptul că a pus capăt în mod anticipat mandatului autorității de supraveghere a protecției datelor cu caracter personal, Ungaria nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul Directivei 95/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 24 octombrie 1995 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și libera circulație a acestor date.

               2)

               Obligă Ungaria la plata cheltuielilor de judecată.

               3)

               Autoritatea Europeană pentru Protecția Datelor (AEPD) suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 227, 28.7.2012.


title: Cauza T-191/15: Acțiune introdusă la 10 aprilie 2015 – SLE Schuh/OAPI – Vigoss Tekstil Konfeksiyon Sanayi ve Ticaret (VIOS)

text:
               22.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 205/35

         Acțiune introdusă la 10 aprilie 2015 – SLE Schuh/OAPI – Vigoss Tekstil Konfeksiyon Sanayi ve Ticaret (VIOS)
   (Cauza T-191/15)
   (2015/C 205/48)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: SLE Schuh GmbH (Graz, Austria) (reprezentant: A. Stolitzka, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Vigoss Tekstil Konfeksiyon Sanayi ve Ticaret Ltd Sirketi (Istanbul, Turcia)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Titularul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca comunitară verbală „VIOS” – cererea de înregistrare nr. 11 283 546

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a OAPI din 22 ianuarie 2015 în cauza R 623/2014-5

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Admiterea acțiunii și modificarea deciziei atacate în sensul admiterii cererii de înregistrare a mărcii „VIOS” pentru toate clasele și prin urmare pentru:

                           —

                           Clasa 18: produse din aceste materiale (piele și imitații de piele) și neincluse în alte clase; geamantane și valize; umbrele;

                           —

                           Clasa 25: îmbrăcăminte și articole pentru acoperirea capului.

                     În subsidiar

               —

               Admiterea acțiunii și anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-487/08: Hotărârea Tribunalului din 16 iunie 2010 — Kureha/OAPI — Sanofi-Aventis (KREMEZIN) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale KREMEZIN — Marcă internațională verbală anterioară KRENOSIN — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Similitudinea semnelor — Similitudinea produselor — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009] — Dovada existenței mărcii anterioare — Termen — Normele 19 și 20 din Regulamentul (CE) nr. 2868/95 — Dovada utilizării serioase a mărcii anterioare — Articolul 43 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 40/94 [devenit articolul 42 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 207/2009]” ]

text:
               31.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/35

         Hotărârea Tribunalului din 16 iunie 2010 — Kureha/OAPI — Sanofi-Aventis (KREMEZIN)
   (Cauza T-487/08) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale KREMEZIN - Marcă internațională verbală anterioară KRENOSIN - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Similitudinea semnelor - Similitudinea produselor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009] - Dovada existenței mărcii anterioare - Termen - Normele 19 și 20 din Regulamentul (CE) nr. 2868/95 - Dovada utilizării serioase a mărcii anterioare - Articolul 43 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 40/94 [devenit articolul 42 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 207/2009])
   2010/C 209/52
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Kureha Corp. (Tokyo, Japonia) (reprezentanți: W. von der Osten Sacken și O. Sude, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) (reprezentant: J. Crespo Carrillo, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Sanofi-Aventis SA (Paris, Franța) (reprezentant: R. Gilbey, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 15 septembrie 2008 (cauza R 1631/2007-4) referitoare la o procedură de opoziție între Sanofi Aventis SA și Kureha Corp

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Kureha Corp. suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI).

               3.

               Sanofi-Aventis SA suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 19, 24.01.2009.


title: Cauza T-600/11: Acțiune introdusă la 25 noiembrie 2011 — Schuhhaus Dielmann/OAPI — Carrera (Carrera panamericana)

text:
               4.2.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/30

         Acțiune introdusă la 25 noiembrie 2011 — Schuhhaus Dielmann/OAPI — Carrera (Carrera panamericana)
   (Cauza T-600/11)
   2012/C 32/62
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Schuhhaus Dielmann GmbH & Co. KG (Darmstadt, Germania) (reprezentant: W. Göpfert, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Carrera SpA (Caldiero, Italia)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 15 septembrie 2011 în cauza R 1989/2010-1;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: Schuhhaus Dielmann GmbH & Co. KG

      Marca comunitară vizată: marca verbală „Carrera panamericana” pentru produse din clasele 18 și 25.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: Carrera SpA

      Marca sau semnul invocat: marca figurativă care cuprinde elementul verbal „CARRERA” pentru produse din clasa 25

      Decizia diviziei de opoziție: admite în parte opoziția

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009, întrucât nu există risc de confuzie între mărcile în conflict.


title: Cauza F-6/13: Acțiune introdusă la 17 ianuarie 2013 — ZZ/Comisia

text:
               13.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 108/39

         Acțiune introdusă la 17 ianuarie 2013 — ZZ/Comisia
   (Cauza F-6/13)
   2013/C 108/91
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentanți: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal și D. Abreu Caldas, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei de aplicare a coeficientului corector pentru orașul Varese, în conformitate cu Regulamentul (UE) nr. 1239/2010 al Consiliului din 20 decembrie 2010, la remunerația reclamantului aferentă lunii aprilie 2012 și lunilor următoare

      Concluziile reclamantului

               —

               Declararea ca nelegale a articolului 1 din anexa XI la statut și a manualului metodologic prevăzut în anexa I la Regulamentul nr. 1445/2007 din 11 decembrie 2007;

               —

               declararea ca nelegal a articolului 3 din Regulamentul (UE) nr. 1239/2010 al Consiliului din 20 decembrie 2010 prin care se stabilește la 92,3 coeficientul corector pentru calcularea remunerației agenților repartizați în Varese;

               —

               anularea deciziilor de stabilire a fișelor de remunerație ale reclamantului pe baza coeficientului corector pentru orașul Varese, prevăzut în Regulamentul (UE) nr. 1239/2010 al Consiliului din 20 decembrie 2010 aplicabil începând de la 1 iulie 2010;

               —

               anularea deciziei AIPN din 5 octombrie 2012 prin care se respinge reclamația reclamantului privind coeficientul corector aplicat orașului Varese;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-84/08: Acțiune introdusă la 18 februarie 2008 — Intesa Sanpaolo/OAPI — MIP Metro (COMIT)

text:
               9.5.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 116/23

         Acțiune introdusă la 18 februarie 2008 — Intesa Sanpaolo/OAPI — MIP Metro (COMIT)
   (Cauza T-84/08)
   (2008/C 116/42)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Intesa Sanpaolo SpA (Torino, Italia) (reprezentanți: A. Perani și P. Pozzi, lawyers)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG (Düsseldorf, Germania)
   Concluziile reclamantei

               —

               Modificarea în întregime a deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI, cauza R 138/2006-4, pronunțată la 19 decembrie 2007 și comunicată la 27 decembrie 2007;

               —

               menținerea deciziei diviziei de opoziție din data de 12 ianuarie 2006, care s-a pronunțat asupra opoziției nr. B 675 803, în măsura în care admite înregistrarea cererii nr. 3 104 155 COMIT pentru clasele 35, 36, 41 și 42;

               —

               modificarea deciziei diviziei de opoziție din data de 12 ianuarie 2006, care s-a pronunțat asupra opoziției nr. B 675 803, în măsura în care admite în parte opoziția nr. B 675 803, pentru produse din clasa 16;

               —

               în consecință, respingerea în întregime a opoziției nr. B 675 803 și admiterea înregistrării cererii nr. 3 104 155 COMIT pentru toate produsele și serviciile din clasele 16, 35, 36, 41 și 42;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată din prezenta procedură, precum și a cheltuielilor de judecată din procedurile de opoziție și de recurs de pe rolul OAPI.

         Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: reclamanta.

      Marca comunitară vizată: marca verbală „COMIT” pentru produse și servicii din clasele 16, 35, 36, 41 și 42 — cererea nr. 3 104 155.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca națională figurativă „Comet” pentru produse și servicii din clasele 9, 16, 35, 36, 41 și 42.

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția în parte.

      Decizia camerei de recurs: anulează decizia diviziei de opoziție și respinge în întregime cererea de înregistrare a mărcii comunitare.

      Motivele invocate: în opinia reclamantei, nu există risc de confuzie între mărcile în conflict.


title: Cauza F-39/15: Acțiune introdusă la 9 martie 2015 – ZZ/Comisia

text:
               1.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 178/27

         Acțiune introdusă la 9 martie 2015 – ZZ/Comisia
   (Cauza F-39/15)
   (2015/C 178/29)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentanți: J.-N. Louis și N. de Montigny, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea propunerii de transfer al drepturilor de pensie ale reclamantului în regimul de pensii al Uniunii, care aplică noile dispoziții generale de punere în aplicare a articolului 11 alineatul (2) din anexa VIII la Statut din 3 martie 2011.

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei Comisiei din 15 octombrie 2014 de stabilire a calculului sporului drepturilor de pensie ale reclamantului dobândite înainte de intrarea sa în funcție la Comisie;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-534/13: Acțiune introdusă la 4 octombrie 2013 — Panrico/OAPI — HDN Development (Krispy Kreme DOUGHNUTS)

text:
               11.1.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 9/24

         Acțiune introdusă la 4 octombrie 2013 — Panrico/OAPI — HDN Development (Krispy Kreme DOUGHNUTS)
   (Cauza T-534/13)
   2014/C 9/40
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Panrico, SA (Barcelona, Spania) (reprezentant: D. Pellisé Urquiza, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: HDN Development Corp. (Frankfort, Statele Unite ale Americii)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               declararea admisibilității acțiunii;

               —

               anularea Deciziei Camerei a patra de recurs din cadrul Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne în cauza R 623/2011-4 din 25 iulie 2013, notificată părții la 29 iulie 2013;

               —

               anularea mărcii comunitare nr. 1 298 785„KRISPY KREME DOUGHNUTS”.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: marca figurativă „Krispy Kreme DOUGHNUTS” pentru produse și servicii din clasele 25, 30 și 42 — Cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 1 298 785

      Titularul mărcii comunitare: HDN Development Corp.

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: reclamanta

      Motivarea cererii de declarare a nulității: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 coroborat cu articolul 53 alineatul (1) litera (a) din același regulament

      Decizia diviziei de anulare: respinge cererea

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 coroborat cu articolul 53 alineatul (1) litera (a) din același regulament


title: Cauza C-256/09: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 15 iulie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bundesgerichtshof — Germania) — Bianca Purrucker/Guillermo Vallés Pérez [Cooperare judiciară în materie civilă — Competența, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești în materie matrimonială și în materia răspunderii părintești — Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 — Măsuri provizorii sau asiguratorii — Recunoaștere și executare]

text:
               11.9.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 246/10

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 15 iulie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bundesgerichtshof — Germania) — Bianca Purrucker/Guillermo Vallés Pérez
   (Cauza C-256/09) (1)

   (Cooperare judiciară în materie civilă - Competența, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești în materie matrimonială și în materia răspunderii părintești - Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 - Măsuri provizorii sau asiguratorii - Recunoaștere și executare)
   2010/C 246/16
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesgerichtshof

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Bianca Purrucker

      Pârât: Guillermo Vallés Pérez

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Bundesgerichtshof — Interpretarea capitolului 3 din Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 al Consiliului din 27 noiembrie 2003 privind competența, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești în materie matrimonială și în materia răspunderii părintești, de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1347/2000 (JO L 338, p. 1) — Aplicarea regulilor de recunoaștere și de executare din regulamentul menționat unei măsuri provizorii prin care un minor este încredințat tatălui său și se dispune întoarcerea copilului, reținut în alt stat membru de către mama sa, la acesta

      Dispozitivul

   Dispozițiile articolului 21 și următoarele din Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 al Consiliului din 27 noiembrie 2003 privind competența, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești în materie matrimonială și în materia răspunderii părintești, de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1347/2000 nu se aplică în privința măsurilor provizorii în materia încredințării, care intră în domeniul de aplicare al articolului 20 din regulamentul menționat.

      (1)  JO C 220, 12.9.2009.


title: Cauza T-113/08: Acțiune introdusă la 29 februarie 2008 — Regatul Spaniei/Comisia Comunităților Europene

text:
               26.4.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 107/40

         Acțiune introdusă la 29 februarie 2008 — Regatul Spaniei/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-113/08)
   (2008/C 107/68)
   Limba de procedură: spaniola
   Părțile

      Reclamant: Regatul Spaniei (reprezentant: domnul M. Muñoz Pérez)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantului

               —

               Anularea Deciziei 2008/68/CE a Comisiei din 20 decembrie 2007 privind excluderea de la finanțarea comunitară a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul Fondului European de Orientare și Garantare Agricolă (FEOGA), secțiunea Garantare, în partea care face obiectul prezentei acțiuni, și

               —

               obligarea instituției pârâte la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Prin decizia atacată, sunt excluse de la finanțarea comunitară anumite corecții, între care, în sensul prezentei acțiuni, sunt incluse cele care afectează subvențiile pentru producția de ulei de măsline în anii 1998/1999, 1999/2000, și 2000/2001, în valoare totală de 183 965 185,54 euro și cele ale plăților directe, subvenții pentru suprafețele cu culturi arabile, solicitate între anii 2003 și 2004, în valoare totală de 16 591 528,35 euro.
   Concret, prezenta cerere se referă la corecția financiară adoptată cu privire la ajutorul pentru producția de ulei de măsline, cu excluderea părții aferente anului 1999/2000 în Andaluzia, și la aceea adoptată cu privire la subvențiile pentru suprafețele cu culturi arabile solicitate în anii 2003 și 2004.
   În susținerea concluziilor sale, reclamanta invocă:

               —

               Cu privire la ajutoarele pentru producția de ulei de măsline:

                           —

                           Încălcarea articolului 8 din Regulamentul nr. 1663/95 (1), prin întemeierea corecției financiare nu pe observațiile efectuate de Comisie în cadrul verificărilor efectuate ca urmare a investigației, ci pe extrapolarea observațiilor corespunzătoare altor investigații.

                           —

                           Încălcarea articolelor 2 și 3 din Regulamentul nr. 729/70 (2) și a articolului 2 din Regulamentul nr. 1258/1999 (3), întrucât decizia atacată le aplică într-o situație necorespunzătoare, dată fiind insuficiența neregulilor teoretice, invocate de către Comisie pentru a justifica corecția financiară adoptată.

                           —

                           Nerespectarea termenului de douăzeci și patru de luni anterior comuncării în scris a rezultatelor verificărilor, prevăzut în articolul 7 alineatul (4) din Regulamentul nr. 1258/99.

               —

               Cu privire la subvențiile pentru suprafețele cu culturi arabile:

                           —

                           Încălcarea procedurii prevăzute la articolul 8 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1663/95, prin lipsa mențiunii motivelor care justifică respectiva corecție financiară în documentul în care au fost comunicate rezultatele verificărilor către statul membru și, cu caracter subsidiar, nerespectarea termenului de douăzeci și patru de luni prevăzut în articolul 7 alineatul (4) din Regulamentul nr. 1258/99.

                           —

                           Încălcarea articolului 2 din Regulamentul nr. 1258/99, întrucât decizia atacată îl aplică într-o situație necorespunzătoare, dată fiind insuficiența neregulilor apreciate de către Comisie.

                           —

                           Încălcarea dispozițiilor articolului 2 din același regulament, precum și a prevederilor Liniilor directoare privind calculul consecințelor financiare în vederea pregătirii deciziei de lichidare a conturilor FEOGA, secțiunea Garantare.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1663/95 al Comisiei din 7 iulie 1995 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 729/70 al Consiliului privind procedura de lichidare a conturilor FEOGA, secțiunea Garantare (JO L 158, 8.7.1995, p.6).

      (2)  Regulamentul (CEE) nr. 729/70 al Consiliului din 21 aprilie 1970 privind finanțarea politicii agricole comune (JO L 94, p. 13).

      (3)  Regulamentul (CE) nr. 1258/1999 al Consiliului din 17 mai 1999 privind finanțarea politicii agricole comune (JO L 160, 26.6.1999, p. 103).


title: Cauza C-73/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Curtea de Apel Oradea (România) la data de 18 februarie 2015 – SC Vicdantrans SRL/Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Cluj Napoca prin Administrația Județeană a Finanțelor Publice Bihor, Administrația Fondului pentru Mediu

text:
               11.5.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 155/14

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Curtea de Apel Oradea (România) la data de 18 februarie 2015 – SC Vicdantrans SRL/Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Cluj Napoca prin Administrația Județeană a Finanțelor Publice Bihor, Administrația Fondului pentru Mediu
   (Cauza C-73/15)
   (2015/C 155/14)
   Limba de procedură: română

      Instanţa de trimitere

   Curtea de Apel Oradea

      Părţile din acţiunea principală

      Reclamantă: SC Vicdantrans SRL

      Pârâte: Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Cluj Napoca prin Administrația Județeană a Finanțelor Publice Bihor, Administrația Fondului pentru Mediu

      Întrebarea preliminară

   Articolul 110 din Tratatul privind funcţionarea Uniunii Europene trebuie interpretat în sensul că se opune instituirii de către un stat membru a unei taxe intitulate „timbru de mediu”, precum cea reglementată de OUG nr. 9/2013, taxă care se aplică la momentul înmatriculării autovehiculelor de ocazie provenite dintr-un alt stat membru sau în momentul transferului dreptului de proprietate asupra autovehiculelor de ocazie achiziţionate de pe piaţa internă, fiind exceptate însă de la plata taxei amintite autovehiculele de ocazie achiziţionate de pe piaţa internă pentru care a fost anterior achitată o taxă similară, contrară dreptului Uniunii și care nu a fost restituită?


title: Cauza T-255/09: Acțiune introdusă la 30 iunie 2009 — Caixa Geral de Depósitos/OAPI — Caixa d'Estalvis i Pensions de Barcelona ( la Caixa )

text:
               15.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 193/32

         Acțiune introdusă la 30 iunie 2009 — Caixa Geral de Depósitos/OAPI — Caixa d'Estalvis i Pensions de Barcelona („la Caixa”)
   (Cauza T-255/09)
   2009/C 193/51
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Caixa Geral de Depósitos, SA (Lisabona, Portugalia) (reprezentanți: F. de la Rosa și M. Lobato García-Miján, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Caixa d’Estalvis i Pensions de Barcelona (Barcelona, Spania)

      Concluziile reclamantei

               —

               anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne din 24 martie 2009 în temeiul articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul privind marca comunitară („RMC”);

               —

               în subsidiar, anularea Deciziei anterioare a Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne din 24 martie 2009 în temeiul articolului 7 alineatul (1) litera (b) din RMC;

               —

               obligarea OAPI și, eventual, a intervenientei la plata cheltuielilor de judecată aferente prezentei proceduri.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: CAIXA D’ESTALVIS I PENSIONS DE BARCELONA

      Marca comunitară vizată: marca figurativă cuprinzând elementul verbal „la Caixa” (cererea de înregistrare nr. 4 685 145), înregistrată pentru produse și servicii din clasele 9, 16, 36, 38 și 45.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: CAIXA GERAL DE DEPOSITOS S.A.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: mai multe mărci verbale portugheze cuprinzând prefixul „caixa” (nr. 357 311, 261 198, 268 466, 302 708, 303 290, 325 155, 325 156, 325 224, 330 542 și 342 311) înregistrate pentru produse și servicii din clasele 9, 16 și 36, și marca figurativă portugheză (nr. 357 310) cuprinzând termenul „caixa” înregistrată pentru produse și servicii cuprinse în clasele 9, 16 și 36.

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția în parte.

      Decizia camerei de recurs: admite recursul și anulează decizia atacată.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 privind marca comunitară și, în subsidiar, încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din același regulament.


title: Cauza C-169/12: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 16 mai 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Naczelny Sąd Administracyjny — Polonia) — TNT Express Worldwide (Poland) Sp. z o.o./Minister Finansów [Taxă pe valoarea adăugată — Directiva 2006/112/CE — Articolul 66 literele (a)-(c) — Prestări de servicii de transport și de expediere — Exigibilitate — Data încasării prețului și cel târziu în a 30-a zi de la data prestării — Emitere anterioară a facturii]

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 225/31

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 16 mai 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Naczelny Sąd Administracyjny — Polonia) — TNT Express Worldwide (Poland) Sp. z o.o./Minister Finansów
   (Cauza C-169/12) (1)

   (Taxă pe valoarea adăugată - Directiva 2006/112/CE - Articolul 66 literele (a)-(c) - Prestări de servicii de transport și de expediere - Exigibilitate - Data încasării prețului și cel târziu în a 30-a zi de la data prestării - Emitere anterioară a facturii)
   2013/C 225/51
   Limba de procedură: polona

      Instanța de trimitere

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: TNT Express Worldwide (Poland) Sp. z o.o.

      Pârât: Minister Finansów

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Naczelny Sad Administracyjny (Polonia) — Interpretarea articolului 66 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7), cu modificările ulterioare — Legislație națională care stabilește momentul exigibilității TVA-ului aferent prestărilor de servicii de transport și de expediere în ziua încasării prețului și cel târziu îa a 30-a zi de la prestare, chiar și în cazul emiterii anterioare a facturii

      Dispozitivul

   Articolul 66 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2008/117/CE a Consiliului din 16 decembrie 2008, trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale care prevede că taxa pe valoarea adăugată devine exigibilă, pentru serviciile de transport și de expediere, la data încasării totale sau parțiale a prețului, însă nu mai târziu de 30 de zile de la data prestării acestor servicii, chiar dacă factura a fost emisă mai devreme și prevede un termen de plată ulterior.

      (1)  JO C 209, 14.7.2012.


title: Cauza F-37/15: Acțiune introdusă la 3 martie 2015 – ZZ/Comisia

text:
               1.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 178/26

         Acțiune introdusă la 3 martie 2015 – ZZ/Comisia
   (Cauza F-37/15)
   (2015/C 178/27)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: C. Mourato, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei de respingere a cererii reclamantului de a i se plăti o dublă indemnizație de reinstalare în urma mutării sale în Elveția.

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei din 19 mai 2014 a AIPN de respingere a cererii reclamantului de plată a indemnizației de reinstalare corespunzând salariului de baza pentru o a doua lună.

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-400/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Düsseldorf (Germania) la 16 iulie 2013 — Sophia Marie Nicole Sanders, reprezentată de Marianne Sanders/David Verhaegen

text:
               21.9.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 274/13

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Düsseldorf (Germania) la 16 iulie 2013 — Sophia Marie Nicole Sanders, reprezentată de Marianne Sanders/David Verhaegen
   (Cauza C-400/13)
   2013/C 274/22
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Amtsgericht Düsseldorf

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Sophia Marie Nicole Sanders, reprezentată de Marianne Sanders

      Pârât: David Verhaegen

      Întrebările preliminare

   Articolul 28 alineatul (1) din Legea privind recuperarea creanțelor de întreținere în relația cu țări străine (Auslandsunterhaltsgesetz — denumită în continuare „AUG”) din 23 mai 2011, BGBl I p. 898 încalcă articolul 3 literele (a) și (b) din Regulamentul (CE) nr.4/2009 al Consiliului din 18 decembrie 2008 (1)?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 4/2009 al Consiliului din 18 decembrie 2008 privind competența, legea aplicabilă, recunoașterea și executarea hotărârilor și cooperarea în materie de obligații de întreținere (JO L 7, p. 1).


title: Cauza C-642/13 P: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 26 ianuarie 2017 – Villeroy & Boch – Belgium/Comisia Europeană (Recurs — Concurență — Înțelegeri — Piețele belgiană, germană, franceză, italiană, neerlandeză și austriacă ale produselor și accesoriilor pentru baie — Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 101 TFUE și a articolului 53 din Acordul privind Spațiul Economic European — Coordonarea prețurilor și schimbul de informații comerciale sensibile — Încălcare unică — Probă — Amenzi — Fond — Termen rezonabil — Proporționalitate)

text:
               3.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 104/8

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 26 ianuarie 2017 – Villeroy & Boch – Belgium/Comisia Europeană
   (Cauza C-642/13 P) (1)

   ((Recurs - Concurență - Înțelegeri - Piețele belgiană, germană, franceză, italiană, neerlandeză și austriacă ale produselor și accesoriilor pentru baie - Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 101 TFUE și a articolului 53 din Acordul privind Spațiul Economic European - Coordonarea prețurilor și schimbul de informații comerciale sensibile - Încălcare unică - Probă - Amenzi - Fond - Termen rezonabil - Proporționalitate))
   (2017/C 104/14)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Părțile

      Recurentă: Villeroy & Boch – Belgium (reprezentanți: O. W. Brouwer și N. Lorjé, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: L Malferrari și F. Ronkes Agerbeek, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Villeroy & Boch Belgium SA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 45, 15.2.2014.


title: Cauza T-338/10: Ordonanța Tribunalului din 13 mai 2011 — Comisia/Tornasol Films

text:
               25.6.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 186/32

         Ordonanța Tribunalului din 13 mai 2011 — Comisia/Tornasol Films
   (Cauza T-338/10) (1)

   2011/C 186/58
   Limba de procedură: spaniola
   Președintele Camerei a șaptea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 288, 23.10.2010.


title: Cauza C-428/05: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 21 iunie 2007 [cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de Finanzgericht Hamburg (Germania)] — Firma Laub GmbH & Co. Vieh & Fleisch Import-Export/Hauptzollamt Hamburg-Jonas (Restituiri la export — Regulamentul (CEE) nr. 3665/87 — Noțiunea de plată pe nedrept a unei restituiri — Plata restituirii în temeiul unei documentații incomplete — Posibilitatea de a completa dosarul de restituire după expirarea termenelor prevăzute la articolele 47 alineatul (2) și 48 alineatul (2) litera (a) din respectivul regulament, în cadrul unei proceduri de recuperare declanșate ulterior)

text:
               4.8.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 183/8

         Hotărârea Curții (Camera a opta) din 21 iunie 2007 [cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de Finanzgericht Hamburg (Germania)] — Firma Laub GmbH & Co. Vieh & Fleisch Import-Export/Hauptzollamt Hamburg-Jonas
   (Cauza C-428/05) (1)

   (Restituiri la export - Regulamentul (CEE) nr. 3665/87 - Noțiunea de „plată pe nedrept a unei restituiri’ - Plata restituirii în temeiul unei documentații incomplete - Posibilitatea de a completa dosarul de restituire după expirarea termenelor prevăzute la articolele 47 alineatul (2) și 48 alineatul (2) litera (a) din respectivul regulament, în cadrul unei proceduri de recuperare declanșate ulterior)
   (2007/C 183/13)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Finanzgericht Hamburg
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Firma Laub GmbH & Co. Vieh & Fleisch Import-Export

      Pârât: Hauptzollamt Hamburg-Jonas
   Obiectul
   Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare — Finanzgericht Hamburg — Interpretarea art. 11 alin. (3) primul paragraf prima teză, art. 47 alin. (2) și art. 48 alin. (2) lit. (a) din Regulamentul (CEE) nr. 3665/87 al Comisiei din 27 noiembrie 1987 privind normele comune de aplicare a sistemului de restituiri la export pentru produsele agricole (JO L 351, p. 1), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 495/97 al Comisiei din 18 martie 1997 (JO L 77, p. 12) — Noțiunea de „plată nedatorată a unei restituiri” — Rambursarea restituirilor acordate la prezentarea unui document de transport incomplet, documentul completat corect nefiind prezentat decât după expirarea termenelor
   Dispozitivul
   O restituire la export nu poate fi calificată ca „plătită pe nedrept”, în sensul articolului 11 alineatul (3) primul paragraf prima teză din Regulamentul (CEE) nr. 3665/87 al Comisiei 1987 privind normele comune de aplicare a sistemului de restituiri la export pentru produsele agricole, astfel cum a fost modificat ultima dată prin Regulamentul (CE) nr. 604/98 al Comisiei din 17 martie 1998, dacă beneficiarul, în cadrul unei proceduri de recuperare a respectivei restituiri, prezintă dovezile necesare pentru a-și justifica dreptul la respectiva restituire. Le revine autorităților naționale competente să stabilească un termen rezonabil care să îi permită beneficiarului să prezinte aceste probe.

      (1)  JO C 36, 11.2.2006.


title: Cauza C-566/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal Supremo (Spania) la 14 noiembrie 2011 — Iberdrola, S.A. y Gas Natural SDG, S.A./Administración del Estado, Hidroeléctrica del Cantábrico, S.A. y Endesa, S.A.

text:
               11.2.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 39/8

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal Supremo (Spania) la 14 noiembrie 2011 — Iberdrola, S.A. y Gas Natural SDG, S.A./Administración del Estado, Hidroeléctrica del Cantábrico, S.A. y Endesa, S.A.
   (Cauza C-566/11)
   2012/C 39/13
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Tribunal Supremo (Spania)

      Părțile din acțiunea principală

      Recurente: Iberdrola, S.A. y Gas Natural SDG, S.A.

      Intimate: Administración del Estado, Hidroeléctrica del Cantábrico, S.A. și Endesa, S.A.

      Întrebarea preliminară

   Articolul 10 din Directiva 2003/87/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 13 octombrie 2003 de stabilire a unui sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în cadrul Comunității și de modificare a Directivei 96/61/CE a Consiliului poate fi interpretat în sensul că nu se opune aplicării unor măsuri legislative naționale precum cele analizate în prezenta procedură, al căror obiect și efect este de a diminua remunerația pentru activitatea de producție a energiei electrice cu o sumă echivalentă cu valoarea cotelor de emisie de gaze cu efect de seră alocate cu titlu gratuit în perioada corespunzătoare?

      (1)  JO L 275, p. 32, Ediție specială, 15/vol. 10, p. 78.


title: Cauza T-430/07: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 29 aprilie 2009 — Bodegas Montebello/OAPI — Montebello (MONTEBELLO RHUM AGRICOLE) [ Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative MONTEBELLO RHUM AGRICOLE — Marcă verbală națională anterioară MONTEBELLO — Motiv relativ de refuz — Lipsa riscului de confuzie — Lipsa similarității produselor — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 ]

text:
               20.6.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 141/39

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 29 aprilie 2009 — Bodegas Montebello/OAPI — Montebello (MONTEBELLO RHUM AGRICOLE)
   (Cauza T-430/07) (1)

   („Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative MONTEBELLO RHUM AGRICOLE - Marcă verbală națională anterioară MONTEBELLO - Motiv relativ de refuz - Lipsa riscului de confuzie - Lipsa similarității produselor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94”)
   2009/C 141/79
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Bodegas Montebello, SA (Montilla, Spania) (reprezentanți: T. Andrade Boué, I. Lehmann Novo și A. Hernández Lehmann, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: P. López Fernández de Corres și J. Crespo Carrillo, agenți)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Montebello SARL (Petit-Bourg, Franța) (reprezentant: G.-G. Lamoureux, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 7 septembrie 2007 (cauza 223/2007 2) privind o procedură de opoziție între Bodegas Montebello, SA și Montebello SARL.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Bodegas Montebello, SA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 22, 26.1.2008


title: Cauza T-186/11: Hotărârea Tribunalului din 7 martie 2013 — Schönberger/Parlamentul European ( „Acțiune în anulare — Dreptul de petiționare — Petiție adresată Parlamentului European — Petiție declarată admisibilă — Decizie de închidere a procedurii referitoare la petiție — Act care nu este supus căilor de atac — Inadmisibilitate” )

text:
               20.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 114/33

         Hotărârea Tribunalului din 7 martie 2013 — Schönberger/Parlamentul European
   (Cauza T-186/11) (1)

   (Acțiune în anulare - Dreptul de petiționare - Petiție adresată Parlamentului European - Petiție declarată admisibilă - Decizie de închidere a procedurii referitoare la petiție - Act care nu este supus căilor de atac - Inadmisibilitate)
   2013/C 114/52
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamant: Peter Schönberger (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentant: O. Mader, avocat)

      Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: E. Waldherr și U.Rösslein, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei Comisiei de petiții a Parlamentului European din 25 ianuarie 2011 prin care s-a finalizat examinarea petiției, declarată admisibilă, depusă de reclamant la 2 octombrie 2010 (Petiția nr. 1188/2010)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2.

               Domnul Peter Schönberger suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Parlamentul European.

      (1)  JO C 145, 14.5.2011.


title: Cauza C-221/07: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 4 decembrie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Sozialgericht Stuttgart — Germania) — Krystyna Zablocka-Weyhermüller/Land Baden-Württemberg (Prestații alocate soților supraviețuitori ai victimelor de război — Condiție de reședință pe teritoriul național — Articolul 18 alineatul (1) CE)

text:
               24.1.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 19/3

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 4 decembrie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Sozialgericht Stuttgart — Germania) — Krystyna Zablocka-Weyhermüller/Land Baden-Württemberg
   (Cauza C-221/07) (1)

   (Prestații alocate soților supraviețuitori ai victimelor de război - Condiție de reședință pe teritoriul național - Articolul 18 alineatul (1) CE)
   (2009/C 19/04)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Sozialgericht Stuttgart
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Krystyna Zablocka-Weyhermüller

      Pârât: Land Baden-Württemberg
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Sozialgericht Stuttgart — Compatibilitatea cu dreptul comunitar a dispozițiilor naționale care limitează posibilitatea de transferare a prestațiilor pentru soții supraviețuitori ai victimelor de război (Hinterbliebenenversorgung)
   Dispozitivul
   Articolul 18 alineatul (1) CE trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări a unui stat membru în temeiul căreia acesta refuză plata anumitor prestații acordate soților supraviețuitori ai victimelor de război pentru simplul motiv că aceștia sunt domiciliați pe teritoriul anumitor state membre.

      (1)  JO C 183, 4.8.2007.


title: Cauza C-674/13: Acțiune introdusă la 17 decembrie 2013 — Comisia Europeană/Republica Federală Germania

text:
               15.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 45/26

         Acțiune introdusă la 17 decembrie 2013 — Comisia Europeană/Republica Federală Germania
   (Cauza C-674/13)
   2014/C 45/44
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: T. Maxian Rusche, R. Sauer, agenți)

      Pârâtă: Republica Federală Germania

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin neadoptarea tuturor măsurilor necesare în vederea executării imediate și efective a Deciziei 2012/636/UE a Comisiei din 25 ianuarie 2012 privind măsura C 36/07 (ex NN 25/07) pusă în aplicare de Germania în favoarea Deutsche Post AG (1), recuperând integral ajutoarele incompatibile cu piața internă acordate și modificând pentru viitor reglementarea privind ajutoarele, Republica Federală Germania nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin conform articolului 288 TFUE, articolului 108 alineatul (2) TFUE, principiului efectivității, articolului 14 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 659/1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE (2), precum și conform articolelor 1, 4, 5 și 6 din decizia menționată,

               —

               obligarea Republicii Federale Germania la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin neadoptarea tuturor măsurilor necesare în vederea executării imediate și efective a Deciziei 2012/636/UE a Comisiei din 25 ianuarie 2012 privind măsura C 36/07 (ex NN 25/07) pusă în aplicare de Germania în favoarea Deutsche Post AG, recuperând integral ajutoarele incompatibile cu piața internă acordate și modificând pentru viitor reglementarea privind ajutoarele, Republica Federală Germania nu și-ar fi îndeplinit obligațiile care îi revin conform articolului 288 TFUE, articolului 108 alineatul (2) TFUE, principiului efectivității, articolului 14 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 659/1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE, precum și conform articolelor 1, 4, 5 și 6 din decizia menționată.
   Germania ar refuza, în cadrul punerii în aplicare a Deciziei 2012/636/UE, să colecteze date pentru a efectua delimitarea pieței relevante din punct de vedere obiectiv a serviciilor de coletărie pentru perioada 2003-2012 (în scopul recuperării), precum și pentru perioada începând cu anul 2012. Prin aceasta, Germania a întârziat punerea în aplicare a Deciziei 2012/636/UE întrucât aceasta vizează în special serviciile poștale nereglementate atât în ceea ce privește recuperarea ajutoarelor acordate în trecut incompatibile cu piața internă, cât și în ceea ce privește anularea/reformarea pe viitor a subvențiilor pentru finanțarea pensiilor. Însă pentru a putea determina care sunt aceste servicii poștale, analiza pieței relevante din punct de vedere obiectiv a serviciilor de coletărie ar fi o condiție sine qua non.
   Refuzul de a realiza această analiză împiedică Germania să execute imediat și efectiv recuperarea integrală a ajutoarelor incompatibile cu piața internă acordate și modificarea pentru viitor a reglementării privind ajutoarele.
   În subsidiar, și anume în cazul în care s-ar admite aprecierea juridică a Germaniei că, pentru executarea Deciziei 2012/636/EU, se poate recurge la decizii finale ale autorităților competente, quod non, Germania ar fi trebuit să pornească de la o piață autonomă a serviciilor de coletărie „B2B”. Germania și Comisia sunt de acord asupra faptului că Deutsche Post AG nu a avut niciodată începând cu anul 2003 o poziție dominantă pe o astfel de piață autonomă a serviciilor de coletărie „B2B”. Prin urmare, piață serviciilor de coletărie „B2B” ține de serviciile poștale nereglementate.
   De asemenea, la calcularea cuantumurilor ajutoarelor de recuperat pentru perioada 2003-2012, precum și la modificarea pe viitor a reglementării privind ajutoarele, Germania ar fi trebuit să califice subvențiile pentru finanțarea pensiilor pentru acei funcționari care țin de serviciul de coletărie „B2B” drept ajutoare incompatibile cu piața internă. Germania ar fi trebuit să recupereze aceste ajutoare pentru trecut și să le anuleze pentru viitor.

      (1)  Notificată cu numărul C (2012) 184 (JO L 289, p. 1).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE (JO L 83, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 41).


title: Cauza C-141/15: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 9 martie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal administratif de Rennes – Franța) – Doux SA, , în reorganizare judiciară/Etablissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer) (Trimitere preliminară — Regulamentul (CE) nr. 543/2008 — Articolul 15 alineatul (1) — Articolul 16 — Pui congelați sau congelați rapid — Limita maximă a conținutului de apă — Desuetudinea acestei limite — Măsuri practice pentru controale — Contraanalize — Regulamentul nr. 612/2009 — Articolul 28 — Restituiri la export pentru produsele agricole — Condiții de acordare — Produse calitativ sănătoase și care prezintă o calitate adecvată pentru comercializare — Produse comercializabile în condiții normale)

text:
               8.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 144/2

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 9 martie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal administratif de Rennes – Franța) – Doux SA, , în reorganizare judiciară/Etablissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer)
   (Cauza C-141/15) (1)

   ((Trimitere preliminară - Regulamentul (CE) nr. 543/2008 - Articolul 15 alineatul (1) - Articolul 16 - Pui congelați sau congelați rapid - Limita maximă a conținutului de apă - Desuetudinea acestei limite - Măsuri practice pentru controale - Contraanalize - Regulamentul nr. 612/2009 - Articolul 28 - Restituiri la export pentru produsele agricole - Condiții de acordare - Produse calitativ sănătoase și care prezintă o calitate adecvată pentru comercializare - Produse comercializabile în condiții normale))
   (2017/C 144/02)
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Tribunal administratif de Rennes

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Doux SA, în reorganizare judiciară

      Pârâtă: Etablissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer)

      Dispozitivul

               1)

               Analiza celei de a treia întrebări nu a identificat niciun element de natură să afecteze validitatea limitelor maxime ale conținutului de apă al cărnii de pasăre congelate stabilite la articolul 15 alineatul (1) și în anexele VI și VII la Regulamentul (CE) nr. 543/2008 al Comisiei din 16 iunie 2008 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1234/2007 al Consiliului în ceea ce privește standardele de comercializare a cărnii de pasăre, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1239/2012 al Comisiei din 19 decembrie 2012.

               2)

               Articolul 28 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 612/2009 al Comisiei din 7 iulie 2009 de stabilire a normelor comune de aplicare a sistemului de restituiri la export pentru produsele agricole, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (UE) nr. 173/2011 al Comisiei din 23 februarie 2011, trebuie interpretat în sensul că puii congelați sau congelați rapid al căror conținut de apă depășește limitele stabilite prin Regulamentul nr. 543/2008, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul de punere în aplicare nr. 1239/2012, nu sunt comercializabili în condiții normale pe teritoriul Uniunii Europene și nu îndeplinesc condiția privind produsele calitativ sănătoase și care prezintă o calitate adecvată pentru comercializare, chiar dacă sunt însoțiți de un certificat de sănătate eliberat de autoritatea competentă.

               3)

               Întrucât anexele VI și VII la Regulamentul nr. 543/2008, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul de punere în aplicare nr. 1239/2012, sunt suficient de exacte pentru a realiza controalele asupra puilor congelați sau congelați rapid destinați exportului cu restituire la export, împrejurarea că un stat membru nu a adoptat măsurile practice a căror adoptare este prevăzută la articolul 18 alineatul (2) din regulamentul menționat nu face aceste controale inopozabile întreprinderilor în cauză.

               4)

               Exportatorul de pui congelați sau congelați rapid poate, în conformitate cu articolul 118 alineatul (2) și cu articolul 119 alineatul (1) al doilea paragraf din Regulamentul (CE) nr. 450/2008 al Parlamentului European și al Consiliului din 23 aprilie 2008 de stabilire a Codului vamal comunitar (Codul vamal modernizat), pe de o parte, să asiste personal sau să fie reprezentat la verificarea mărfurilor în cauză sau la prelevarea de eșantioane și, pe de altă parte, să solicite o verificare a mărfurilor respective sau o eșantionare suplimentară a acestora în cazul în care consideră că rezultatele obținute de autoritățile competente nu sunt valabile.

      (1)  JO C 190, 8.6.2015.


title: Cauza F-98/15: Acțiune introdusă la 3 iulie 2015 – ZZ/Parlamentul

text:
               7.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 294/86

         Acțiune introdusă la 3 iulie 2015 – ZZ/Parlamentul
   (Cauza F-98/15)
   (2015/C 294/105)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentanți: L. Levi și A. Tymen, avocați)

      Pârât: Parlamentul European

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei din 18 iulie 2014, prin care reclamantul a fost confirmat ca șef de unitate, în măsura în care această decizie nu prevede recunoașterea retroactivă a statutului de șef de unitate și acordarea retroactivă a majorării salariului de bază aferente postului său (indemnizație de conducere) și cerere de daune interese pentru prejudiciile material și moral pe care pretinde că le-a suferit

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea articolului 2 din decizia din 18 iulie 2014, în măsura în care prevede că majorarea salariului de bază aferentă numirii reclamantului ca șef de unitate nu va avea loc decât după o perioadă de nouă luni;

               —

               anularea deciziei din 20 martie 2015, primită la 24 martie 2015, de respingere a reclamației reclamantului din 29 august 2014;

               —

               repararea prejudiciilor materiale și financiare ale reclamantului;

               —

               în orice caz, obligarea Parlamentului European la plata tuturor cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-245/07: Acțiune introdusă la 22 mai 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Federală Germania

text:
               7.7.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 155/17

         Acțiune introdusă la 22 mai 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Federală Germania
   (Cauza C-245/07)
   (2007/C 155/33)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: G. Braun, P. Dejmek, agenți)

      Pârâtă: Republica Federală Germania
   Concluziile reclamantei

               —

               constatarea faptului că, prin neadoptarea în termenul prevăzut a actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru transpunerea în dreptul intern a Directivei 2004/50/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 de modificare a Directivei 96/48/CE (2) a Consiliului privind interoperabilitatea sistemului feroviar transeuropean de mare viteză și a Directivei 2001/16/CE (3) a Parlamentului European și a Consiliului privind interoperabilitatea sistemului feroviar transeuropean convențional, respectiv prin necomunicarea către Comisie a acestor acte, Republica Federală Germania nu și-a îndeplinit obligațiile ce îi reveneau în temeiul acestei directive.

               —

               obligarea Republicii Federale Germania la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Termenul de transpunere a Directivei 2004/50/CE a expirat la 30 aprilie 2006.

      (1)  JO L 164, p. 114.

      (2)  JO L 235, p. 6.

      (3)  JO L 110, p. 1.


title: Cauza C-186/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Symvoulio tis Epikrateias Athina (Grecia) la 20 aprilie 2011 — Stanleybet International LTD, William Hill Organization Ltd și William Hill Plc/Ypourgos Oikonomias kai Oikonomikon și Ypourgos Politismou

text:
               25.6.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 186/15

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Symvoulio tis Epikrateias Athina (Grecia) la 20 aprilie 2011 — Stanleybet International LTD, William Hill Organization Ltd și William Hill Plc/Ypourgos Oikonomias kai Oikonomikon și Ypourgos Politismou
   (Cauza C-186/11)
   2011/C 186/26
   Limba de procedură: greaca

      Instanța de trimitere

   Symvoulio tis Epikrateias Athina (Grecia)

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamante: Stanleybet International LTD, William Hill Organization Ltd și William Hill Plc

      Pârâți: Ypourgos Oikonomias kai Oikonomikon și Ypourgos Politismou

      Întrebările preliminare

               1.

               Este compatibilă cu dispozițiile articolelor 43 și 49 din Tratatul CE o reglementare națională care, în scopul de a limita oferta de jocuri de noroc, atribuie dreptul exclusiv privind desfășurarea, gestionarea, organizarea și funcționarea jocurilor de noroc unei singure întreprinderi, înființată ca societate pe acțiuni și cotată la bursă, în special în cazul în care această întreprindere face și publicitate jocurilor de noroc pe care le organizează, își extinde activitatea în alte state, jucătorii participă liber, iar valoarea maximă a pariului și a câștigului este stabilită pentru fiecare bilet în parte, iar nu pentru fiecare jucător?

               2.

               În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare, este compatibilă cu articolele 43 și 49 din Tratatul CE o reglementare națională care, urmărind în sine combaterea criminalității prin exercitarea unui control asupra întreprinderilor din domeniul în cauză, pentru a garanta că astfel de activități se desfășoară exclusiv în cadrul unor circuite controlate, atribuie dreptul exclusiv privind desfășurarea, gestionarea, organizarea și funcționarea jocurilor de noroc unei singure întreprinderi, chiar în cazul în care această atribuire are ca efect paralel dezvoltarea nelimitată a ofertei respective? Sau, pentru ca această restricție să fie considerată adecvată în vederea îndeplinirii obiectivului de combatere a criminalității, este, în orice caz, necesar ca dezvoltarea ofertei să fie oricum controlată, cu alte cuvinte să se încadreze în limitele necesare pentru urmărirea acestui obiectiv și să nu le depășească? În cazul în care această dezvoltare trebuie să fie oricum controlată, dintr-o asemenea perspectivă, poate fi considerată controlată în cazul în care în acest domeniu se atribuie un drept exclusiv unei entități care are caracteristicile enumerate la prima întrebare preliminară? În sfârșit, în cazul în care se consideră că atribuirea dreptului exclusiv în cauză duce la o dezvoltare controlată a ofertei de jocuri de noroc, atribuirea acestui drept unei singure întreprinderi depășește ceea ce este necesar, în sensul că același obiectiv poate fi urmărit în mod util și prin atribuirea acestui drept mai multor întreprinderi?

               3.

               În cazul în care, referitor la cele două întrebări preliminare de mai sus, se consideră că atribuirea, potrivit dispozițiilor naționale în discuție, a unui drept exclusiv pentru desfășurarea, gestionarea, organizarea și funcționarea jocurilor de noroc nu este compatibilă cu articolele 43 și 49 din Tratatul CE: (a) se poate admite, în temeiul acestor dispoziții din tratat, ca autoritățile naționale să nu examineze, în cursul unei perioade tranzitorii necesare pentru adoptarea dispozițiilor compatibile cu Tratatul CE, cererile privind inițierea unor astfel de activități prezentate de entități stabilite în alte state membre? (b) în cazul unui răspuns afirmativ, pe baza căror criterii se stabilește întinderea acestei perioade tranzitorii? (c) dacă nu se admite o perioadă tranzitorie, care sunt criteriile pe baza cărora autoritățile naționale trebuie să evalueze cererile respective?


title: Cauza C-484/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal da Relação do Porto (Portugalia) la 30 noiembrie 2009 — Manuel Carvalho Ferreira Santos/Companhia Europeia de Seguros, S.A.

text:
               13.2.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 37/20

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal da Relação do Porto (Portugalia) la 30 noiembrie 2009 — Manuel Carvalho Ferreira Santos/Companhia Europeia de Seguros, S.A.
   (Cauza C-484/09)
   2010/C 37/21
   Limba de procedură: portugheza

      Instanța de trimitere

   Tribunal da Relação do Porto

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Manuel Carvalho Ferreira Santos

      Pârâtă: Companhia Europeia de Seguros, S.A..

      Întrebarea preliminară

   În cazul unei coliziuni între vehicule și atunci când accidentul, din care au rezultat daune corporale și materiale pentru unul dintre conducători (persoana vătămată care solicită despăgubiri), nu poate fi imputat, în temeiul vinovăției, niciunuia dintre conducători, posibilitatea de a stabili o partajare a răspunderii pentru prejudiciile cauzate de lucruri (articolul 506 alineatele 1 și 2 din Codul Civil) care se reflectă direct în cuantumul despăgubirii ce trebuie acordată persoanei vătămate pentru prejudiciile patrimoniale și nepatrimoniale rezultate din vătămările corporale suferite, în măsura în care această partajare presupune o reducere proporțională a cuantumului despăgubirii, este contrară dreptului comunitar, și anume articolului 3 alineatul (1) din Directiva 72/166 (1), articolului 2 alineatul (1) din Directiva 84/5 (2) și articolului 1 din Directiva 90/232 (3), în interpretarea acestor dispoziții de către Curtea de Justiție?

      (1)  Directiva 72/166/CEE a Consiliului din 24 aprilie 1972 privind apropierea legislațiilor statelor membre cu privire la asigurarea de răspundere civilă auto și introducerea obligației de asigurare a acestei răspunderi (JO L 103, p. 1, Ediție specială, 06/vol. 1, p. 10).

      (2)  Directiva 84/5/CEE a Consiliului din 30 decembrie 1983, a doua directivă privind apropierea legislațiilor statelor membre privind asigurarea de răspundere civilă pentru pagubele produse de autovehicule (JO L 8, p. 17, Ediție specială, 06/vol. 1, p. 104).

      (3)  Directiva 90/232/CEE a Consiliului din 14 mai 1990, a treia directivă privind armonizarea legislației statelor membre referitoare la asigurarea de răspundere civilă pentru pagubele produse de autovehicule et de l'art. (JO L 129, p. 33 Ediție specială, 06/vol. 1, p. 240)


title: Cauza T-362/16: Acțiune introdusă la 29 iunie 2016 – Tillotts Pharma/EUIPO – Ferring (XENASA)

text:
               29.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 314/32

         Acțiune introdusă la 29 iunie 2016 – Tillotts Pharma/EUIPO – Ferring (XENASA)
   (Cauza T-362/16)
   (2016/C 314/44)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Tillotts Pharma AG (Rheinfelden, Elveția) (reprezentant: M. Douglas, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Ferring BV (Hoofddorp, Țările de Jos)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca verbală a Uniunii Europene „XENASA” – cererea de înregistrare nr. 11 920 055

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 29 aprilie 2016 în cauza R 3264/2014-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-16/17: Acțiune introdusă la 13 ianuarie 2017 – APF/Parlamentul

text:
               27.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/43

         Acțiune introdusă la 13 ianuarie 2017 – APF/Parlamentul
   (Cauza T-16/17)
   (2017/C 063/56)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Alliance for Peace and Freedom (APF) (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: P. Richter, avocat)

      Pârât: Parlamentul European

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea articolului I.4.1 din decizia pârâtului din 12 decembrie 2016 (FINS-2017-30) privind reducerea cuantumului pre-finanțării la 33 % din cuantumul maxim stabilit și obligația privind constituirea unei garanții;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive, care sunt în esență identice sau similar cu cele invocate în causa T-13/17, Europa Terra Nostra/Parlamentul.


title: Cauza C-496/06: Ordonanța președintelui Curții din 21 ianuarie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Federală Germania

text:
               29.3.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 79/23

         Ordonanța președintelui Curții din 21 ianuarie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Federală Germania
   (Cauza C-496/06) (1)

   (2008/C 79/41)

      Limba de procedură: germana

   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 326, 30.12.2006.


title: Cauza T-197/14: Acțiune introdusă la 20 martie 2014 – La Zaragozana/OAPI – Charles Cooper (GREEN'S)

text:
               21.7.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 235/19

         Acțiune introdusă la 20 martie 2014 – La Zaragozana/OAPI – Charles Cooper (GREEN'S)
   (Cauza T-197/14)
   2014/C 235/25
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: La Zaragozana, SA (Zaragosa, Spania) (reprezentant: L. Broschat García, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Charles Cooper Ltd (Leeds, Regatul Unit)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a cincea de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 21 ianuarie 2014 +n cauza R 1284/2012-5.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: Charles Cooper Ltd.

      Marca comunitară vizată: marca figurativă care cuprinde elementul verbal „GREEN’S” pentru produse din clasa 32 – cererea de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 8 189 813.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: reclamanta.

      Marca sau semnul invocat: marca națională verbală „AMBAR GREEN”.

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția.

      Decizia camerei de recurs: anulează decizia diviziei de opoziție.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-245/04: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 8 ianuarie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Lior și alții ( Clauză compromisorie — Competența Tribunalului — Acțiune îndreptată împotriva unui grup european de interes economic și împotriva membrilor și foștilor săi membri — Necompetență parțială )

text:
               8.3.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 64/39

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 8 ianuarie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Lior și alții
   (Cauza T-245/04) (1)

   („Clauză compromisorie - Competența Tribunalului - Acțiune îndreptată împotriva unui grup european de interes economic și împotriva membrilor și foștilor săi membri - Necompetență parțială’)
   (2008/C 64/63)
   Limbile de procedură: franceza și greaca
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: inițial H. Støvlbæk, agent, asistat de M. Bra, avocat, ulterior H. Støvlbæk și M. Konstantinidis, agenți, asistați de B. Wägenbaur, avocat)

      Pârâți: Lior GEIE (Bruxelles, Belgia), Lior International NV (Hoeilaart, Belgia), Deira SA (Hoeilaart), Eutec Srl (Forli, Italia), Mindshare BVBA (Sint-Martens-Latem, Belgia), Società politecnica italiana ricerche e progetti Srl (Città di Castello, Italia), RPA SpA (Perugia, Italia), Carmen eV (Straubing, Germania) (reprezentant: V. Marien, avocat), University College Dublin — Energy Research Group (Dublin, Irlanda) (reprezentanți: F. Herbert și L. Demeyere, avocați), Beneport SA (Bruxelles), Europe Information Service SA (Bruxelles), Managium SPRL (Bruxelles) (reprezentant: J.-P. Brusseleers, avocat) și Aris Hellas EPE (Kifissia, Grecia) (reprezentant: K. Sakellariadis, avocat)
   Obiectul
   Acțiune în temeiul articolului 238 CE prin care se urmărește să se obțină obligarea în solidar a pârâtelor la restituirea sumelor plătite în avans de Comunitate în executarea a șase contracte încheiate în cadrul programului Thermie și a unui contract încheiat în cadrul programului Altener II.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă în măsura în care este îndreptată împotriva Deira SA, Eutec Srl, Mindshare BVBA, Società politecnica italiana ricerche e progetti Srl, RPA Spa, Carmen eV, University College Dublin — Energy Research Group, Beneport SA, Europe Information Service SA, Managium SPRL și Aris Hellas EPE.

               2)

               Comisia Comunităților Europene suportă propriile cheltuieli de judecată aferente acțiunii introduse împotriva Deira, Eutec, Mindshare, Società politecnica italiana ricerche e progetti, RPA, Carmen, University College Dublin — Energy Research Group, Beneport, Europe Information Service, Managium și Aris Hellas, precum și cheltuielile efectuate de Deira, de Eutec, de Mindshare, de Società politecnica italiana ricerche e progetti, de RPA, de Carmen, de University College Dublin — Energy Research Group, de Beneport, de Europe Information Service și de Managium.

               3)

               Aris Hellas suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 213, 6.9.2003 (fosta cauză C-280/03).