title: Cauza C-159/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Verwaltungsgericht Frankfurt am Main (Germania) la 2 aprilie 2010 — Gerhard Fuchs/Landul Hessen

text:
               19.6.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/24

      Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Verwaltungsgericht Frankfurt am Main (Germania) la 2 aprilie 2010 — Gerhard Fuchs/Landul Hessen
      (Cauza C-159/10)
      (2010/C 161/34)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Verwaltungsgericht Frankfurt am Main

         Părțile din acțiunea principală

         Reclamant: Gerhard Fuchs

         Pârât: Landul Hessen

         Întrebările preliminare

                  1.

                  Dispozițiile din Hessisches Beamtengesetz (Legea landului Hessen privind funcționarii publici) referitoare la limita de vârstă obligatorie în principiu pentru pensionarea funcționarilor se întemeiază pe un obiectiv de interes general în conformitate cu criteriile existente în dreptul Uniunii?
                  În această privință, se ridică mai ales următoarele întrebări:

                              Care sunt cerințele specifice pe care un astfel de obiectiv de interes general trebuie să le îndeplinească din punctul de vedere al dreptului Uniunii? Care ar fi celelalte aspecte pe care instanța de trimitere ar trebui să le examineze pentru a clarifica situația de fapt?

                              Interesul de a economisi resursele bugetare și de a limita costurile privind resursele umane — în speță, prin evitarea de noi recrutări și prin reducerea în acest fel a cheltuielilor de personal — constituie un obiectiv legitim în sensul articolului 6 alineatul (1) din Directiva 2000/78/CE (1)?

                              Obiectivul unui angajator public de a planifica într-o anumită măsură plecările definitive ale funcționarilor poate fi considerat un obiectiv legitim de interes general, inclusiv atunci când fiecare angajator public căruia i se aplică Hessisches Beamtengesetz sau Beamtenstatusgesetz (Statutul funcționarilor) poate elabora și aplica propriile concepte de management al resurselor umane?

                              Interesul de a avea o „repartizare convenabilă pe categorii de vârstă” sau o „structură convenabilă a grupelor de vârstă” poate constitui un obiectiv de interes general, în pofida faptului că nu există în această privință norme generale sau dispoziții legale referitoare la ceea ce ar putea constitui o repartizare categorii de vârstă sau structură a grupelor de vârstă?

                              Crearea unor condiții de promovare pentru funcționarii deja angajați poate fi considerată un obiectiv legitim de interes general în sensul articolului 6 alineatul (1) din Directiva 2000/78/CE?

                              În măsura în care urmăresc evitarea litigiilor cu angajații mai în vârstă cu privire la capacitatea acestora de a-și mai exercita funcțiile, dispozițiile privind limita de vârstă urmăresc un obiectiv legitim de interes general?

                              Interesul general prevăzut la articolul 6 alineatul (1) din Directiva 2000/78/CE presupune un concept de politică de ocupare a forței de muncă care nu se limitează la angajatorii publici și/sau privați individuali? În cazul unui răspuns afirmativ, care trebuie să fie gradul de uniformitate și de obligativitate al acestui concept?

                              Ar putea de fapt angajatorii publici și/sau privați individuali să urmărească obiective de interes general pentru categorii de angajați, limitate în speță la funcționarii cărora li se aplică Hessisches Beamtengesetz, în temeiul unor dispoziții privind limita de vârstă cu un domeniu de aplicare atât de restrâns?

                              În ce condiții poate fi considerat de interes general, potrivit articolului 6 alineatul (1) din Directiva 2000/78/CE, obiectivul — legitim, dar nu obligatoriu — urmărit de angajatorii individuali de a ocupa prin noi recrutări, eventual după promovarea angajaților aflați deja în serviciu, posturile eliberate prin pensionare? În afara declarațiilor cu caracter general potrivit cărora reglementarea urmărește acest obiectiv, interesul general trebuie să decurgă și din statistici sau din alte constatări din care să se poată deduce că acest obiectiv este suficient de serios și că poate fi realizat în mod concret?

                  2.

                  Ce condiții trebuie să fie îndeplinite pentru ca o limită de vârstă în sensul Hessisches Beamtengesetz să fie adecvată și aptă să realizeze obiectivul urmărit?
                  Sunt necesare analize mai detaliate pentru a determina raportul dintre numărul — previzibil — de funcționari care doresc să continue să lucreze după atingerea limitei de vârstă și numărul celor care, la atingerea limitei de vârstă, primesc o pensie întreagă și care, în consecință, doresc în mod cert să părăsească serviciul? În această situație, nu ar trebui să se acorde prioritate pensionărilor la cerere față de pensionările din oficiu, în măsura în care prin reducerea cuantumului pensiei, dacă este acordată înainte de atingerea vârstei legale, se evită supraîncărcarea bugetului de pensii și, prin aceasta, costurile aferente privind resursele umane (pensionarea la cerere reprezentând, față de cea din oficiu, un regim mai adecvat și, în practică, cu nimic mai prejos aptă să realizeze obiectivul urmărit)?
                  Poate fi adecvat și necesar să se întrerupă în mod automat, pe baza unei prezumții irefragabile de lipsă a capacității de îndeplinire a atribuțiilor, raportul de serviciu al funcționarilor care au împlinit o anumită vârstă înaintată, în speță 65 de ani?
                  Este adecvat ca menținerea în funcție, posibilă în sine, în orice caz, până la împlinirea vârstei de 68 de ani, să depindă exclusiv de interesele speciale ale angajatorului public, iar în lipsa unor astfel de interese să se înceteze raportul de muncă, fără să existe vreo posibilitate juridică de reintegrare în funcție?
                  Atunci când o dispoziție privind limita de vârstă care, în loc să se limiteze, în conformitate cu articolul 6 alineatul (2) din Directiva 2000/78/CE, să prevadă condițiile de obținere a unei pensii integrale, conduce la pensionarea din oficiu, trebuie să se considere că această dispoziție afectează într-o măsură nejustificată interesele persoanelor mai în vârstă, în raport cu cele ale persoanelor mai tinere, interese care, în principiu, nu sunt mai importante?
                  Dacă obiectivul de a facilita recrutările și/sau promovările este considerat legitim, care sunt în fapt cerințele specifice care trebuie îndeplinite pentru a demonstra în ce măsură sunt exploatate cu adevărat toate posibilitățile corespunzătoare, de oricare angajator public individual care aplică limita de vârstă sau de toți angajatorii publici cărora li se aplică reglementarea legală, care fac sau nu fac parte din piața generală a forței de muncă?
                  Având în vedere lacunele de ordin demografic deja perceptibile pe piața forței de muncă și apariția iminentă a unui necesar de personal cu diverse calificări, inclusiv în serviciul public federal și al landurilor, este adecvat și necesar ca funcționarii apți de muncă care doresc să își continue activitatea să fie obligați să părăsească funcția publică, în pofida apariției unei necesități considerabile de personal, pe care piața forței de muncă nu va fi cu adevărat în măsură să o acopere? Sunt necesare în această privință date privind fiecare sector al pieței forței de muncă, care ar trebui eventual colectate ulterior?

                  3.

                  Care sunt cerințele de coerență pe care trebuie să le îndeplinească dispozițiile privind limita de vârstă prevăzute de legislația landului Hessen și, eventual, legislația germană la nivel federal?
                  Se poate considera că nu există o contradicție între articolul 50 alineatul 1 și articolul 50 alineatul 3 din Hessisches Beamtengesetz, atât timp cât prelungirea raportului de muncă peste limita de vârstă depinde în mod exclusiv de interesele angajatorului public?
                  Este posibil, eventual, să se interpreteze articolul 50 alineatul 3 din Hessisches Beamtengesetz în conformitate cu directiva în sensul că, pentru evitarea unei discriminări neadecvate pe motiv de vârstă, trebuie întotdeauna prelungit raportul de muncă în cazul în care nu există motive de serviciu care să împiedice acest lucru? Care sunt cerințele pe care ar trebui să le îndeplinească un astfel de motiv de serviciu? Trebuie să se prezume în această privință că interesele de serviciu impun menținerea raportului de muncă, atunci când, în caz contrar, s-ar ajunge la o discriminare nejustificabilă pe motive de vârstă?
                  În ce mod ar putea o astfel de interpretare a articolului 50 alineatul 3 din Hessisches Beamtengesetz să permită continuarea sau reînnoirea statutului de funcționar a reclamantului, în pofida faptului că acesta a pierdut între timp calitatea respectivă? Este necesar ca în această ipoteză să fie înlăturată aplicarea articolului 50 alineatul 1 din Hessisches Beamtengesetz, în orice caz, până la împlinirea vârstei de 68 de ani?
                  Este adecvat și necesar, pe de o parte, să se împiedice pensionările la cerere începând de la împlinirea vârstei de 60 de ani și, respectiv, de 63 de ani, printr-o reducere durabilă a cuantumului pensiei, iar, pe de altă parte, să se excludă prelungirea, la cerere, a raportului de muncă după împlinirea vârstei de 65 de ani, cu excepția cazului în care angajatorul public manifestă în mod excepțional un interes special pentru această prelungire?
                  Existența unor dispoziții mai avantajoase pentru persoanele mai în vârstă cu normă parțială, pe de o parte, și pentru funcționarii angajați pe durată determinată, pe de altă parte, înlătură caracterul adecvat și necesar al limitei de vârstă prevăzute la articolul 50 alineatul 1 din Hessisches Beamtengesetz?
                  Cum trebuie apreciate, din punctul de vedere al coerenței, diferitele reglementări din dreptul funcției publice, din dreptul muncii și din dreptul securității sociale care, pe de o parte, urmăresc o majorare durabilă a vârstei care conferă dreptul la pensie integrală, și, pe de altă parte, interzic concedierea motivată de împlinirea vârstei prevăzute pentru pensionarea normală pentru limită de vârstă impunând încetarea raportului de muncă pentru persoanele care au împlinit această vârstă?
                  Are vreo importanță, din punctul de vedere al coerenței, faptul că o majorare progresivă a limitelor de vârstă în domeniul securității sociale și al funcției publice a statului federal și a anumitor landuri servește în primul rând interesul salariaților de a li se aplica cât mai târziu posibil condiții mai stricte de obținere a unei pensii integrale pentru limită de vârstă în sectorul public sau privat? Aceste întrebări trebuie considerate lipsite de relevanță întrucât nu există încă, pentru funcționarii cărora li se aplică Hessisches Beamtengesetz, o majorare a limitei de vârstă, deși această creștere este iminentă pentru agenții contractuali?

         (1)  Directiva 2000/78/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă (JO L 303, p. 16, Ediție specială, 05/vol. 6, p. 7).


title: Cauza C-320/05 P: Ordonanța Curții din 4 octombrie 2007 — Fred Olsen/Comisia Comunităților Europene, Regatul Spaniei (Recurs — Ajutoare de stat — Transport maritim — Cabotaj maritim — Ajutoare existente — Ajutoare noi — Ajutoare care pot fi declarate compatibile cu piața comună — Serviciu de interes economic general — Recurs în parte vădit inadmisibil și în parte vădit nefondat)

text:
               23.2.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 51/28

         Ordonanța Curții din 4 octombrie 2007 — Fred Olsen/Comisia Comunităților Europene, Regatul Spaniei
   (Cauza C-320/05 P) (1)

   (Recurs - Ajutoare de stat - Transport maritim - Cabotaj maritim - Ajutoare existente - Ajutoare noi - Ajutoare care pot fi declarate compatibile cu piața comună - Serviciu de interes economic general - Recurs în parte vădit inadmisibil și în parte vădit nefondat)
   (2008/C 51/46)
   Limba de procedură: spaniola
   Părțile

      Recurentă: Fred Olsen, SA (reprezentant: R. Marín Correa, abogado)

      Celelalte părți în proces: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: J. L. Buendía Sierra și R. Vidal Puig, agenți), Regatul Spaniei (représentant: N. Díaz Abad, agent)
   Obiectul
   Recurs formulat împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a doua extinsă) din 15 iunie 2005, Olsen/Comisia (T-17/02), prin care Tribunalul a respins acțiunea având ca obiect anularea deciziei Comisiei din 25 iulie 2001 referitoare la dosarul Ajutoare de stat NN48/2001 — Spania — Ajutoare în favoarea societății maritime Transmediterránea (JO 2002, C 96, p. 4)
   Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Fred Olsen, SA la plata cheltuielilor de judecată.

               3)

               Regatul Spaniei suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 271, 29.10.2005.


title: Cauza T-168/11: Ordonanța Tribunalului din 15 decembrie 2014 – AQ/Parlamentul ( „Acțiune în despăgubire — Repararea prejudiciului suferit de reclamant ca urmare a deciziei Parlamentului de a clasa petiția acestuia — Cerere de inițiere a unei investigații referitoare la pretinse nereguli ale procedurii în fața Curții Europene a Drepturilor Omului — Inadmisibilitate vădită” )

text:
               16.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 56/16

         Ordonanța Tribunalului din 15 decembrie 2014 – AQ/Parlamentul
   (Cauza T-168/11) (1)

   ((„Acțiune în despăgubire - Repararea prejudiciului suferit de reclamant ca urmare a deciziei Parlamentului de a clasa petiția acestuia - Cerere de inițiere a unei investigații referitoare la pretinse nereguli ale procedurii în fața Curții Europene a Drepturilor Omului - Inadmisibilitate vădită”))
   (2015/C 056/22)
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamant: AQ (Żary, Polonia) (reprezentant: P. K. Rosiak, avocat)

      Pârât: Parlamentul European (reprezentant: K. Zejdová, agent)

      Obiectul

   Acțiune în despăgubire având ca obiect repararea prejudiciului pe care l-ar fi suferit reclamantul ca urmare a deciziei Parlamentului European de a clasa petiția prin care se solicita inițierea unei investigații referitoare la pretinse nereguli ale procedurii în fața Curții Europene a Drepturilor Omului.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Îl obligă pe domnul AQ să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele ale Parlamentului European.

               3)

               Cuantumul asistenței judiciare care rămâne în sarcina casieriei Tribunalului este stabilit la 1  653,36 euro.

      (1)  JO C 250, 18.8.2012.


title: Cauza F-66/06: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 28 septembrie 2011 — Kyriazi/Comisia [Funcție publică — Funcționari — Numire — Concurs intern publicat înainte de 1 mai 2004 — Agent temporar înscris pe lista candidaților eligibili înainte de 1 mai 2006 — Încadrare în grad — Articolul 5 alineatul (4) și articolul 12 alineatul (3) din anexa XIII la statut — Indemnizație de secretariat — Acțiune, în parte, vădit inadmisibilă și, în parte, vădit nefondată]

text:
               19.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 340/38

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 28 septembrie 2011 — Kyriazi/Comisia
   (Cauza F-66/06) (1)

   (Funcție publică - Funcționari - Numire - Concurs intern publicat înainte de 1 mai 2004 - Agent temporar înscris pe lista candidaților eligibili înainte de 1 mai 2006 - Încadrare în grad - Articolul 5 alineatul (4) și articolul 12 alineatul (3) din anexa XIII la statut - Indemnizație de secretariat - Acțiune, în parte, vădit inadmisibilă și, în parte, vădit nefondată)
   2011/C 340/77
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Kalliopi Kyriazi (Clabecq, Belgia) (reprezentant: É. Boigelot, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial C. Berardis-Kayser și K. Herrmann, ulterior K. Herrmann ș iH. Krämer, agenți)

      Intervenient în susținerea pârâtei: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: inițial M. Arpio Santacruz și I. Šulce, agenți, ulterior M. Bauer, J. Monteiro și K. Zieleśkiewicz, agenți)

      Obiectul

   Anularea deciziei din 12 septembrie 2005 de numire a reclamantei ca funcționar aflat în perioada de probă cu încadrarea în gradul C*1 treapta 2, precum și anularea tuturor actelor succesive și/sau referitoare la aceasta, precum decizia de eliminare și de neacordare a indemnizației de secretariat ca urmare a numirii în funcție

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Doamna Kyriazi și Comisia Europeană suportă fiecare propriile cheltuieli de judecată.

               3.

               Consiliul Uniunii Europene, intervenient, suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 178, 29.7.06, p. 43


title: Cauza C-324/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Finanzgericht Hamburg (Germania) la 5 iulie 2010 — Gebr. Stolle GmbH & Co. KG/Hauptzollamt Hamburg-Jonas

text:
               9.10.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 274/6

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Finanzgericht Hamburg (Germania) la 5 iulie 2010 — Gebr. Stolle GmbH & Co. KG/Hauptzollamt Hamburg-Jonas
   (Cauza C-324/10)
   ()
   2010/C 274/07
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Finanzgericht Hamburg

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Gebr. Stolle GmbH & Co. KG

      Pârâtă: Hauptzollamt Hamburg-Jonas

      Întrebările preliminare

               1.

               Astfel cum este formulat codul de produs 0207 12 90 9990, sintagma „în compoziție neregulată” înseamnă că unei carcase de pui trebuie să îi fie adăugate cel mult patru dintre măruntaiele menționate, într-un singur exemplar sau în mai multe exemplare?

               2.

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare: la subpoziția 0207 12 10 (1) se încadrează și carcasele cărora le-au fost adăugate măruntaiele indicate în mai multe exemplare?

      (1)  JO L 338, p. 1, Ediție specială, 03/vol. 30, p. 129.


title: Cauza F-35/15: Acțiune introdusă la 24 februarie 2015 – ZZ/Comisia

text:
               4.5.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 146/52

         Acțiune introdusă la 24 februarie 2015 – ZZ/Comisia
   (Cauza F-35/15)
   (2015/C 146/73)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: C. Huglo, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei Comisiei de a nu admite cererea de asistență formulată de reclamant, deși acesta era supus investigației pentru deturnare de fonduri din bugetul comunitar.

      Concluziile reclamantului

               —

               anularea deciziei AIPN din 21 noiembrie 2014, primită la 3 decembrie 2014, de respingere a reclamației nr. R/865/14 formulate de reclamant la 5 august 2014;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata sumei de 17  242,51 euro, sub rezerva modificării acestei sume.

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata sumei de 3  000 de euro cu titlu de costuri nerecuperabile, precum și a tuturor cheltuielilor de judecată, sub rezerva modificării acestei sume.


title: Cauza T-791/14: Ordonanța Tribunalului din 27 aprilie 2015 – Bensarsa/Comisia şi CEPD

text:
               22.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 205/43

         Ordonanța Tribunalului din 27 aprilie 2015 – Bensarsa/Comisia şi CEPD
   (Cauza T-791/14) (1)

   (2015/C 205/59)
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei a doua a Tribunalului a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 34, 2.2.2015.


title: Cauza C-69/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Republica Ungară) la 16 februarie 2015 – Nutrivet D.O.O.E.L./Országos Környezetvédelmi és Természetvédelmi Főfelügyelőség

text:
               27.4.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/39

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Republica Ungară) la 16 februarie 2015 – Nutrivet D.O.O.E.L./Országos Környezetvédelmi és Természetvédelmi Főfelügyelőség
   (Cauza C-69/15)
   (2015/C 138/53)
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Nutrivet D.O.O.E.L.

      Pârât: Országos Környezetvédelmi és Természetvédelmi Főfelügyelőség

      Întrebările preliminare

               1)

               Trebuie să se considere că un transfer de deșeuri este efectuat „într-un mod care nu este specificat propriu zis în documentul prevăzut la anexa VII”, în sensul articolului 2 punctul 35 litera (g) subpunctul (iii) din Regulamentul nr. 1013/2006 (1), atunci când organizatorul transferului completează casetele 2 („Importator/destinatar”), 7 („Instalația de recuperare”) și 11 („Țări/state în cauză”) din documentul care figurează în anexa VII la același regulament într un asemenea mod încât există discordanțe între informațiile care figurează în aceste casete, deși informațiile respective sunt menționate în mod clar în scrisoarea de transport internațional, precum și în alte documente disponibile?

               2)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, poate fi considerată proporțională o amendă aplicată pentru acest motiv, al cărei cuantum echivalează cu cel al amenzii aplicate în cazul neîndeplinirii obligației de completare a documentului care figurează în anexa VII la Regulamentul nr. 1013/2006?

               3)

               Este necesar, pentru a declara ilegal un transfer de deșeuri, în sensul articolului 2 punctul 35 litera (g) subpunctul (iii) din Regulamentul nr. 1013/2006, ca persoana care completează documentul care figurează în anexa VII la regulamentul menționat să inducă în eroare în mod intenționat autoritatea?

               4)

               Este important, pentru a putea declara ilegal un transfer de deșeuri efectuat „într-un mod care nu este specificat propriu-zis în documentul prevăzut la anexa VII”, în sensul articolului 2 punctul 35 litera (g) subpunctul (iii) din Regulamentul nr. 1013/2006, ca informațiile/datele nespecificate propriu zis să fie relevante din perspectiva protecției mediului? În cazul unui răspuns afirmativ, ce informații/date din documentul care figurează în anexa VII la regulamentul menționat trebuie considerate relevante din perspectiva protecției mediului?

               5)

               Se poate considera că un transfer de deșeuri este efectuat „într un mod care nu este specificat propriu zis în documentul prevăzut la anexa VII”, în sensul articolului 2 punctul 35 litera (g) subpunctul (iii) din Regulamentul nr. 1013/2006, în cazul în care autoritatea nu pune în aplicare procedura prevăzută la articolul 24 din regulamentul menționat, nu implică autoritățile în cauză și nu decide respingerea transferului de deșeuri considerat ilegal?

               6)

               Cum trebuie înțeleasă și examinată jurisdicția menționată la articolul 18 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 1013/2006?

               7)

               Cum trebuie interpretată dispoziția din cuprinsul punctului 15 din partea a IV-a a anexei IC la Regulamentul (CE) nr. 1013/2006, potrivit căreia, pentru a avea calitatea de destinatar, un comerciant sau un broker trebuie să se afle sub jurisdicția țării de destinație?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1013/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 14 iunie 2006 privind transferul de deșeuri (JO L 190, p. 1, Ediție specială, 15/vol. 16, p. 172).


title: Cauzele conexate T-22/13 și T-23/13: Hotărârea Tribunalului din 21 mai 2015 – Senz Technologies/OAPI – Impliva (Parapluies) („Desen sau model industrial comunitar — Procedură de declarare a nulității — Desene sau modele industriale comunitare înregistrate reprezentând umbrele — Cauză de nulitate — Divulgarea desenului sau modelului industrial anterior — Desen sau model industrial anterior constituit de un brevet american — Grupuri specializate din sectorul în cauză — Utilizator avizat — Gradul de atenție al utilizatorului avizat — Produse de modă — Gradul de libertate al autorului — Caracter individual — Impresie globală diferită — Cerere de declarare a nulității”)

text:
               6.7.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 221/8

         Hotărârea Tribunalului din 21 mai 2015 – Senz Technologies/OAPI – Impliva (Parapluies)
   (Cauzele conexate T-22/13 și T-23/13) (1)

   ((„Desen sau model industrial comunitar - Procedură de declarare a nulității - Desene sau modele industriale comunitare înregistrate reprezentând umbrele - Cauză de nulitate - Divulgarea desenului sau modelului industrial anterior - Desen sau model industrial anterior constituit de un brevet american - Grupuri specializate din sectorul în cauză - Utilizator avizat - Gradul de atenție al utilizatorului avizat - Produse de modă - Gradul de libertate al autorului - Caracter individual - Impresie globală diferită - Cerere de declarare a nulității”))
   (2015/C 221/10)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Senz Technologies BV (Delft, Țările de Jos) (reprezentanți: inițial W. Hoyng și C. Zeri, ulterior W. Hoyng și I. de Bruijn, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: inițial F. Mattina, ulterior A. Folliard-Monguiral, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Impliva BV (Mijdrecht, Țările de Jos) (reprezentanți: C. Gielen și A. Verschuur, avocați)

      Obiectul

   Două acțiuni formulate împotriva a două decizii ale Camerei a treia de recurs a OAPI din 26 septembrie 2012 (cauzele R 2453/2010-3 și R 2459/2010-3), privind proceduri de declarare a nulității desfășurate între Impliva BV și Senz Technologies BV.

      Dispozitivul

               1)

               Anulează deciziile Camerei a treia de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 26 septembrie 2012 (cauzele R 2453/2010-3 și R 2459/2010-3).

               2)

               Impliva BV suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, o treime din cheltuielile de judecată efectuate de Senz Technologies BV.

               3)

               Senz Technologies suportă două treimi din propriile cheltuieli de judecată.

               4)

               OAPI suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 101, 6.4.2013.


title: Cauza T-234/08: Ordonanța Tribunalului din 11 noiembrie 2013 — EuroChem MCC/Consiliul

text:
               18.1.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 15/20

         Ordonanța Tribunalului din 11 noiembrie 2013 — EuroChem MCC/Consiliul
   (Cauza T-234/08) (1)

   2014/C 15/30
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei întâi a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 209, 15.8.2008.


title: Cauza C-688/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado Mercantil n °3 de Barcelona (Spania) la 27 decembrie 2013 — Gimnasio Deportivo San Andrés, S.L., alte părți în procedura principală: Gemma Atarés París și Agencia Estatal de la Administración Tributaria

text:
               15.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 78/4

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado Mercantil no 3 de Barcelona (Spania) la 27 decembrie 2013 — Gimnasio Deportivo San Andrés, S.L., alte părți în procedura principală: Gemma Atarés París și Agencia Estatal de la Administración Tributaria
   (Cauza C-688/13)
   2014/C 78/08
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Juzgado Mercantil de Barcelona

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Gimnasio Deportivo San Andrés, S.L.

      Alte părți în procedura principală: Gemma Atarés París și Agencia Estatal de la Administración Tributaria

      Întrebările preliminare

               1.

               Garanția că persoana care dobândește o întreprindere în stare de insolvență sau o unitate de producție a acestei întreprinderi nu își va asuma datoriile rezultate din datoriile privind asigurările sociale anterioare atribuirii unității de producție sau din contractele de muncă anterioare în cazul în care procedura de insolvență generează o protecție cel puțin echivalentă cu cea prevăzută în directivele comunitare se aplică exclusiv obligațiilor aflate în directă legătură cu contractele sau cu raporturile de muncă sau, în cadrul protecției integrale a drepturilor lucrătorilor și al menținerii locurilor de muncă, această garanție trebuie extinsă la datoriile rezultate din contractele de muncă sau la datoriile față de asigurările sociale anterioare atribuirii către un terț?

               2.

               În același cadru al protecției drepturilor lucrătorilor, instanța sesizată cu procedura de insolvență și însărcinată să se pronunțe cu privire la atribuire poate acorda această garanție dobânditorului unității de producție nu numai cu privire la drepturile izvorâte din contractele de muncă, ci și cu privire la datoriile anterioare atribuirii pe care societatea insolvabilă le-ar putea avea față de lucrătorii cărora le-a încetat raportul de muncă sau cu privire la datorii anterioare față de asigurările sociale?

               3.

               În cazul în care un operator dobândește o întreprindere în stare de insolvență sau o unitate de producție a acesteia și se angajează să mențină, în tot sau în parte, contractele de muncă, subrogându-se în cadrul acestora, primește garanția că nu i se vor putea opune sau că nu i se vor putea transfera alte obligații ale cedentului legate de contractele respective sau de raporturile în care se subrogă, în special datorii anterioare izvorâte din contracte de muncă sau datorii anterioare față de asigurările sociale[?]

               4.

               În concluzie, în ceea ce privește transferul unităților de producție sau al întreprinderilor declarate pe cale judiciară sau administrativă în stare de insolvență și în lichidare, Directiva 2001/23 (1) poate fi interpretată în sensul că protejează nu numai contractele de muncă, ci și asigură că dobânditorul nu va trebui să răspundă pentru datoriile anterioare achiziției respectivei unități de producție[?]

               5.

               În măsura în care se referă la transferul întreprinderii, cuprinsul articolul 149.2 din legea spaniolă a falimentului reprezintă reglementarea din dreptul intern impusă de articolul 5 alineatul (2) litera (a) din Directiva 23/2001 menționată mai sus, pentru ca excepția să fie aplicabilă?

               6.

               Și, în cazul în care cele menționate anterior sunt aplicabile, este necesar ca ordonanța de atribuire dată de instanță în procedura falimentului împreună cu aceste garanții și asigurări să fie obligatorie, în orice situație, pentru celelalte jurisdicții sau proceduri administrative care ar putea să se îndrepte împotriva noului dobânditor cu privire la datoriile anterioare datei de achiziție, rezultând, prin urmare, că articolul 44 din Statutul lucrătorilor nu poate lipsi de efecte dispozițiile articolului 149.2 și 3 din Legea falimentului ?

               7.

               În cazul în care, dimpotrivă, articolul 149.2 și articolul 149.3 din Legea falimentului nu reprezintă o excepție de la articolul 5 din directivă, se solicită Curții să clarifice dacă regimul prevăzut la articolul 3 alineatul (1) din directivă se aplică doar drepturilor și obligațiilor izvorâte strict din contracte de muncă în vigoare, motiv pentru care nu trebuie transferate dobânditorului, în niciun caz, drepturi sau obligații precum cele derivate din contribuțiile la asigurări sociale sau alte obligații privind contracte de muncă care au încetat înainte de deschiderea procedurii insolvenței.

      (1)  Directiva 2001/23/CE a Consiliului din 12 martie 2001 privind apropierea legislației statelor membre referitoare la menținerea drepturilor lucrătorilor în cazul transferului de întreprinderi, unități sau părți de întreprinderi sau unități (JO L 82, p. 16, Ediție specială, 05/vol. 6, p. 20).


title: Cauza C-482/07: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 3 septembrie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Rechtbank te ’s-Gravenhage — Țările de Jos) — AHP Manufacturing BV/Bureau voor de Industriële Eigendom [Dreptul brevetelor — Medicamente brevetate — Regulamentele (CEE) nr. 1768/92 și (CE) nr. 1610/96 — Certificat suplimentar de protecție pentru medicamente — Condiții de acordare a certificatelor pentru doi sau mai mulți titulari de brevete de bază pentru același produs — Precizare referitoare la existența unor cereri în curs]

text:
               24.10.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 256/3

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 3 septembrie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Rechtbank te ’s-Gravenhage — Țările de Jos) — AHP Manufacturing BV/Bureau voor de Industriële Eigendom
   (Cauza C-482/07) (1)

   (Dreptul brevetelor - Medicamente brevetate - Regulamentele (CEE) nr. 1768/92 și (CE) nr. 1610/96 - Certificat suplimentar de protecție pentru medicamente - Condiții de acordare a certificatelor pentru doi sau mai mulți titulari de brevete de bază pentru același produs - Precizare referitoare la existența unor cereri în curs)
   2009/C 256/05
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Rechtbank te ’s-Gravenhage

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: AHP Manufacturing BV

      Pârât: Bureau voor de Industriële Eigendom

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Rechtbank te ’s-Gravenhage (Țările de Jos) — Interpretarea articolului 3 primul paragraf litera (c), a articolului 7 alineatele (1) și (2), a articolelor 9 și 13 din Regulamentul (CEE) nr. 1768/92 al Consiliului din 18 iunie 1992 privind instituirea unui certificat suplimentar de protecție pentru medicamente (JO 1992, L 182, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 11, p. 130) și a considerentului (17) și a articolului 3 alineatul (2) teza a doua din Regulamentul (CE) nr. 1610/96 al Parlamentului European și al Consiliului din 23 iulie 1996 privind crearea unui certificat suplimentar de protecție pentru produsele fitosanitare (JO 1996, L 198, p. 30, Ediție specială, 03/vol. 19, p. 160) — Eliberarea unui certificat titularului unui brevet de bază pentru un produs în privința căruia, la data depunerii cererii de certificat, unul sau mai multe certificate fuseseră eliberate unuia sau mai multor titulari ai altor brevete de bază

      Dispozitivul

   Articolul 3 litera (c) din Regulamentul (CEE) nr. 1768/92 al Consiliului din 18 iunie 1992 privind instituirea unui certificat suplimentar de protecție pentru medicamente, raportat la articolul 3 alineatul (2) a doua teză din Regulamentul nr. 1610/96 al Parlamentului European și al Consiliului din 23 iulie 1996 privind crearea unui certificat suplimentar de protecție pentru produsele fitosanitare, trebuie interpretat în sensul că nu se opune eliberării unui certificat suplimentar de protecție titularului unui brevet de bază pentru un produs pentru care, la data depunerii cererii de certificat, unul sau mai multe certificate fuseseră deja eliberate unuia sau mai multor titulari ai unuia sau mai multor alte brevete de bază.

      (1)  JO C 8, 12.01.2008


title: Cauza C-168/06: Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 6 martie 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare de către Wojewódzki Sad Administracyjny w Lodzi — Polonia) — Ceramika Paradyż sp. z oo/Dyrektor Izby Skarbowej w Łodzi (Articolul 104 alineatul (3) teza I din regulamentul de procedură — Prima și a șasea directivă TVA — Fapte anterioare aderării Republicii Polone la Uniunea Europeană — Competența Curții)

text:
               28.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 96/22

         Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 6 martie 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare de către Wojewódzki Sad Administracyjny w Lodzi — Polonia) — Ceramika Paradyż sp. z oo/Dyrektor Izby Skarbowej w Łodzi
   (Cauza C-168/06) (1)

   (Articolul 104 alineatul (3) teza I din regulamentul de procedură - Prima și a șasea directivă TVA - Fapte anterioare aderării Republicii Polone la Uniunea Europeană - Competența Curții)
   (2007/C 96/38)
   Limba de procedură: poloneza
   Instanța de trimitere
   Wojewódzki Sad Administracyjny w Lodzi
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Ceramika Paradyż sp. z oo

      Pârât: Dyrektor Izby Skarbowej w Łodzi
   Obiectul
   Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare — Wojewódzki Sad Administracyjny w Lodzi (Polonia) — Interpretarea articolului 2 alineatul (2) din Prima directivă 67/227/CEE a Consiliului din 11 aprilie 1967 privind armonizarea legislațiilor statelor membre privind impozitele pe cifra de afaceri (JO L 71, p. 1301), precum și a articolului 2, a articolului 10 alienatul (1) litera (a), a articolului 10 alineatul (2) și a articolului 27 alineatul (1) din Directiva 77/388/CEE: A șasea directivă a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun de taxă pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1) — Legislație națională ce prevede impunerea unei taxe suplimentare în cazul constatării de neregularități în declarația unei persoane plătitoare de TVA
   Dispozitivul
   Curtea de Justiție a Comunităților Europene nu este competentă să răspundă la întrebările adresate de Wojewódzki Sad Administracyjny w Lodzi.

      (1)  JO C 143, 17.6.2006.


title: Cauza C-347/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Rechtbank Rotterdam (Țările de Jos) la 12 iunie 2017 – A, B, C, D, E, F, G/Staatssecretaris van Economische Zaken

text:
               11.9.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 300/17

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Rechtbank Rotterdam (Țările de Jos) la 12 iunie 2017 – A, B, C, D, E, F, G/Staatssecretaris van Economische Zaken
   (Cauza C-347/17)
   (2017/C 300/20)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Rechtbank Rotterdam

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: A, B, C, D, E, F, G

      Pârât: Staatssecretaris van Economische Zaken

      Întrebările preliminare

               1)

               Dispozițiile punctelor 5 și 8 din capitolul IV din secțiunea II din anexa III la Regulamentul (CE) nr. 853/2004 (1) al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 de stabilire a unor norme specifice de igienă care se aplică alimentelor de origine animală […] trebuie interpretate în sensul că o carcasă de pasăre nu trebuie să mai conțină nicio contaminare vizibilă după eviscerare și curățare?

               2)

               Dispozițiile punctelor 5 și 8 din capitolul IV din secțiunea II din anexa III la Regulamentul (CE) nr. 853/2004 […] se referă la contaminări atât cu materii fecale, cu bilă, cât și cu conținutul gușii?

               3)

               În cazul în care răspunsul la prima întrebare este afirmativ: punctul 8 din capitolul IV din secțiunea II din anexa III la Regulamentul (CE) nr. 853/2004 […] trebuie interpretat în sensul că procesul de curățare trebuie să aibă loc direct după eviscerare sau această dispoziție permite înlăturarea contaminării vizibile și în timpul refrigerării sau al tranșării ori în timpul ambalării?

               4)

               Punctul 1 din capitolul II litera D din secțiunea I din anexa I la Regulamentul (CE) nr. 854/2004 (2) al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 de stabilire a normelor specifice de organizare a controalelor oficiale privind produsele de origine animală destinate consumului uman permite autorității competente ca, în cadrul controlului, să scoată carcase de pe linia de sacrificare și să le controleze atât pe partea exterioară cât și în partea interioară, precum și sub țesuturile adipoase cu privire la contaminări vizibile?

               5)

               În cazul în care răspunsul la prima întrebare este negativ și, prin urmare, pot rămâne contaminări vizibile pe carcasa păsărilor: cum trebuie interpretate în acest caz punctele 5 și 8 din capitolul IV din secțiunea II din anexa III la Regulamentul (CE) nr. 853/2004 […]? În ce mod se va atinge în acest caz obiectivul acestui regulament, și anume asigurarea unui înalt nivel de protecție a sănătății publice?

      (1)  JO 2004, L 139, p. 55, Ediție specială, 03/vol. 56, p. 71.

      (2)  JO 2004, L 139 p. 206, Ediție specială, 03/vol. 56, p. 132.


title: Cauza T-622/13: Ordonanța Tribunalului din 2 octombrie 2014 – Ratioparts-Ersatzteile/OAPI – Norwood Promotional Products Europe (NORTHWOOD professional forest equipment)

text:
               1.12.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 431/45

         Ordonanța Tribunalului din 2 octombrie 2014 – Ratioparts-Ersatzteile/OAPI – Norwood Promotional Products Europe (NORTHWOOD professional forest equipment)
   (Cauza T-622/13) (1)

   (2014/C 431/71)
   Limba de procedură: germana
   Președintele Camerei a cincea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 39, 8.2.2014.


title: Cauza C-116/07: Acțiune introdusă la data de 27 februarie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Cehă

text:
               28.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/29

         Acțiune introdusă la data de 27 februarie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Cehă
   (Cauza C-116/07)
   (2007/C 95/55)
   Limba de procedură: ceha
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: B. Stromsky și M. Šimerdová, agenți)

      Pârâtă: Republica Cehă
   Concluziile reclamantei

               —

               constatarea faptului că Republica Cehă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 3 din Directiva 2004/28/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004, de modificare a Directivei 2001/82/CE de instituire a unui cod comunitar cu privire la medicamentele veterinare prin faptul că nu a adoptat toate măsurile legale și administrative necesare transpunerii acestei directive sau că nu a comunicat Comisiei aceste măsuri;

               —

               obligarea Republicii Cehe la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și argumentele principale
   Termenul pentru transpunerea directivei în sistemul juridic național a expirat la data de 30 octombrie 2005.

      (1)  JO L 136, 30.4.2004, p.58.


title: Cauza T-53/07: Hotărârea Tribunalului din 13 iulie 2011 — Trade-Stomil/Comisia ( „Concurență — Înțelegeri — Piața cauciucului butadienic și a cauciucului stiren butadienic fabricat prin polimerizare în emulsie — Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE — Participare la înțelegere — Imputabilitatea comportamentului ilicit — Amenzi — Gravitatea și durata încălcării — Circumstanțe atenuante” )

text:
               10.9.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/43

         Hotărârea Tribunalului din 13 iulie 2011 — Trade-Stomil/Comisia
   (Cauza T-53/07) (1)

   (Concurență - Înțelegeri - Piața cauciucului butadienic și a cauciucului stiren butadienic fabricat prin polimerizare în emulsie - Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE - Participare la înțelegere - Imputabilitatea comportamentului ilicit - Amenzi - Gravitatea și durata încălcării - Circumstanțe atenuante)
   2011/C 269/94
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Trade-Stomil sp. z o.o. (Łódź, Polonia) (reprezentanți: F. Carlin, barrister și E. Batchelor, solicitor)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial X. Lewis și V. Bottka, ulterior V. Bottka și V. Di Bucci, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare, în privința Trade Stomil sp. z o.o., a Deciziei Comisiei C(2006) 5700 final din 29 noiembrie 2006 privind o procedură în temeiul articolului 81 [CE] și al articolului 53 din Acordul privind SEE (Cazul COMP/F/38.638 — Cauciuc butadienic și cauciuc stiren butadienic fabricat prin polimerizare în emulsie) sau, în subsidiar, anularea sau reducerea amenzii aplicate Trade Stomil

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Decizia Comisiei C(2006) 5700 final din 29 noiembrie 2006 privind o procedură în temeiul articolului 81 [CE] și al articolului 53 din Acordul privind SEE (Cazul COMP/F/38.638 — Cauciuc butadienic și cauciuc stiren butadienic fabricat prin polimerizare în emulsie) în măsura în care aceasta vizează Trade Stomil sp. z o.o.

               2.

               Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 95, 28.4.2007.


title: Cauza F-30/06: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 30 iunie 2010 — Hanot/Comisia

text:
               23.10.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 288/76

      Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 30 iunie 2010 — Hanot/Comisia
      (Cauza F-30/06) (1)

      ()
      (2010/C 288/144)
      Limba de procedură: franceza
      Președintele Camerei întâi a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 131, 3.6.2006, p. 50.


title: Cauza C-84/06: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 20 septembrie 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de Hoge Raad der Nederlanden — Țările de Jos) — Staat der Nederlanden/Antroposana, Patiëntenvereniging voor Antroposofische Gezondheidszorg, Nederlandse Vereniging van Antroposofische Artsen, Weleda Nederland NV, Wala Nederland NV (Codul comunitar cu privire la medicamentele de uz uman — Articolele 28 CE și 30 CE — Autorizație de introducere pe piață și înregistrare — Medicamente antroposofice)

text:
               10.11.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/12

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 20 septembrie 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de Hoge Raad der Nederlanden — Țările de Jos) — Staat der Nederlanden/Antroposana, Patiëntenvereniging voor Antroposofische Gezondheidszorg, Nederlandse Vereniging van Antroposofische Artsen, Weleda Nederland NV, Wala Nederland NV
   (Cauza C-84/06) (1)

   (Codul comunitar cu privire la medicamentele de uz uman - Articolele 28 CE și 30 CE - Autorizație de introducere pe piață și înregistrare - Medicamente antroposofice)
   (2007/C 269/23)
   Limba de procedură: olandeza
   Instanța de trimitere
   Hoge Raad der Nederlanden
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Staat der Nederlanden

      Pârâți: Antroposana, Patiëntenvereniging voor Antroposofische Gezondheidszorg, Nederlandse Vereniging van Antroposofische Artsen, Weleda Nederland NV, Wala Nederland NV
   Obiectul
   Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare — Hoge Raad der Nederlanden — Interpretarea Directivei 2001/83/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 noiembrie 2001 de instituire a unui cod comunitar cu privire la medicamentele de uz uman (JO L 311, p. 67) — Autorizație de introducere pe piață a medicamentelor antroposofice care nu sunt medicamente homeopate în sensul titlului III capitolul 2 din directivă — Legislație națională care supune medicamentele antroposofice condițiilor prevăzute în titlul III capitolul 1 din directivă — Articolele 28 CE și 30 CE
   Dispozitivul
   Medicamentele antroposofice nu pot fi comercializate decât cu condiția ca acestea să fi fost autorizate potrivit uneia dintre procedurile vizate la articolul 6 din Directiva 2001/83/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 noiembrie 2001 de instituire a unui cod comunitar cu privire la medicamentele de uz uman.

      (1)  JO C 108, 6.5.2006.


title: Cauza C-426/08: Acțiune introdusă la 25 septembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Cipru

text:
               8.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 285/31

         Acțiune introdusă la 25 septembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Cipru
   (Cauza C-426/08)
   (2008/C 285/51)
   Limba de procedură: greaca
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: H. Støvlbæk și I. Chatzigiannis)

      Pârâtă: Republica Cipru
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin neadoptarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2006/100/CE a Consiliului din 20 noiembrie 2006 de adaptare a anumitor directive din domeniul libertății de circulație a persoanelor, având în vedere aderarea Bulgariei și a României (1) sau, în orice caz, prin necomunicarea actelor menționate Comisiei, Republica Cipru nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive;

               —

               obligarea Republicii Cipru la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Termenul pentru transpunerea directivei în dreptul intern a expirat la 1 ianuarie 2007.

      (1)  JO L 363, p. 141, Ediție specială, 06/vol. 10, p. 194.


title: Cauza C-350/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale civile di Trieste (Italia) la 12 iulie 2014 – Florin Lazar, reprezentat de Luigi Erculeo/Allianz SpA

text:
               6.10.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 351/4

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale civile di Trieste (Italia) la 12 iulie 2014 – Florin Lazar, reprezentat de Luigi Erculeo/Allianz SpA
   (Cauza C-350/14)
   2014/C 351/05
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale civile di Trieste

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Florin Lazar, reprezentat de Luigi Erculeo

      Pârâtă: Allianz SpA

      Întrebările preliminare

   Cum trebuie interpretat articolul 4 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 864/2007 privind legea aplicabilă obligaţiilor necontractuale (așa-numitul „Roma II”) (1), în partea care prevede că: „legea aplicabilă obligaţiilor necontractuale care decurg dintr-o faptă ilicită este legea ţării în care s-a produs prejudiciul”. În concret:

               1)

               Cum trebuie interpretată noțiunea „locul în care s-a produs prejudiciul” în sensul articolului 4 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 864/2007, în cazul cererii de despăgubiri pentru prejudiciile patrimoniale și nepatrimoniale invocate de rudele unei persoane, decedate ca urmare a unui accident rutier survenit în statul forului, atunci când aceste rude își au reședința într-o altă țară a Uniunii Europene și au suferit prejudiciile menționate în această din urmă țară?

               2)

               În scopul aplicării articolului 4 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 864/2007, prejudiciile patrimoniale și nepatrimoniale suferite, în țara lor de reședință, de către membrii de familie ai unei persoane decedate într-un accident rutier survenit în statul forului constituie un „prejudiciu” în sensul primei părți a articolului 4 alineatul (1) sau „efecte indirecte” în sensul celei de a doua părți a aceleiași dispoziții?

      (1)  Regulamentului (CE) nr. 864/2007 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 iulie 2007 privind legea aplicabilă obligațiilor necontractuale (Roma II) (JO L 199, p. 40).


title: Cauza T-136/11: Acțiune introdusă la 10 martie 2011 — pelicantravel.com/OAPI — Pelikan (Pelikan)

text:
               7.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 139/23

         Acțiune introdusă la 10 martie 2011 — pelicantravel.com/OAPI — Pelikan (Pelikan)
   (Cauza T-136/11)
   2011/C 139/44
   Limba în care a fost formulată acțiunea: slovaca

      Părțile

      Reclamantă: pelicantravel.com s.r.o. (Bratislava, Republica Slovacă) (reprezentant: M. Chlipala, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Pelikan Vertriebsgesellschaft mbH & Co. KG (Hanovra, Germania)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 9 decembrie 2010 în procedura R 1428/2009-2;

               —

               obligarea Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: marca figurativă „Pelikan”, pentru servicii din clasele 35 și 39 (marca comunitară nr. 3325941)

      Titularul mărcii comunitare: Pelikan Vertriebsgesellschaft mbH & Co. KG

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: reclamanta

      Motivarea cererii de declarare a nulității: în momentul depunerii cererii de înregistrare a mărcii, reclamanta a acționat cu rea-credință [articolul 52 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul 207/2009 (1)]

      Decizia diviziei de anulare: respinge cererea de declarare a nulității

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: încălcarea articolului 52 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul 207/2009, în măsura în care, potrivit reclamantei, OAPI nu a apreciat corect împrejurările de fapt ale cauzei și nici probele prezentate și a săvârșit o eroare de drept, astfel încât a ajuns la concluzia eronată că marca în cauză nu fusese depusă cu rea-credință

      (1)  Regulamentul (CE) al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, p. 1).


               17.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 271/7

         Acțiune introdusă la 2 iunie 2017 de către Autoritatea AELS de Supraveghere împotriva Regatului Norvegiei
   (Cauza E-4/17)
   (2017/C 271/06)
   La data de 2 iunie 2017, la Curtea de Justiție a AELS a fost introdusă o acțiune împotriva Regatului Norvegiei de către Autoritatea AELS de Supraveghere, reprezentată de Carsten Zatschler, Maria Moustakali, Øyvind Bø și Marlene Lie Hakkebo, în calitate de agenți ai Autorității AELS de Supraveghere, Rue Belliard 35, 1040 Bruxelles, Belgia.
   Autoritatea AELS de Supraveghere solicită Curții de Justiție a AELS să declare următoarele:

               1.

               Regatul Norvegiei a încălcat dispozițiile actului menționat la punctul 2 din anexa XVI la Acordul privind SEE, Directiva 2004/18/CE din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii (1), prin clasificarea în mod incorect a unui contract de achiziții publice și prin efectuarea unei proceduri de atribuire a contractelor pentru construirea și exploatarea unei parcări subterane situate sub piața Torvet din Kristiansand, fapt care nu este în conformitate cu cerințele normelor SEE privind achizițiile publice. În special, Regatul Norvegiei:

                           i.

                           a descris în mod eronat obiectul contractului de achiziții publice prin faptul că nu a utilizat setul corect de coduri CPV sau, în niciun caz, un set complet și suficient de precis, cu încălcarea articolului 58 alineatul (2) din directivă, coroborat cu articolul 1 alineatul (14) din directivă și cu actul menționat la punctul 6a din anexa XVI la Acordul privind SEE [Regulamentul (CE) nr. 2195/2002 al Parlamentului European și al Consiliului din 5 noiembrie 2002 privind Vocabularul comun privind achizițiile publice];

                           ii.

                           nu a publicat un anunț de participare pe întreg teritoriul SEE în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene și în baza de date TED, în conformitate cu cerințele legale prevăzute la articolul 58 din directivă, și

                           iii.

                           nu a respectat termenul minim pentru depunerea cererilor în cadrul unei proceduri de atribuire, astfel cum se prevede la articolul 59 din directivă.

               2.

               Regatul Norvegiei suportă costurile aferente acestor proceduri.

         Situația de fapt și de drept și motivele invocate

               —

               În aprilie 2015, municipalitatea Kristiansand din sudul Norvegiei a lansat o procedură de licitație pentru construirea și exploatarea unei parcări subterane de mari dimensiuni sub piața principală, cunoscută sub denumirea de „Torvet”, din Kristiansand.

               —

               Autoritatea AELS de Supraveghere susține că proiectul nu a fost scos la licitație ca o concesionare de lucrări publice. În schimb, proiectul a fost calificat în mod eronat ca fiind doar pentru furnizarea de „servicii de parcare” și procedura de atribuire a contractelor nu respectă normele prevăzute în legislația SEE care reglementează ofertele de participare la concesionările de lucrări publice, în special Directiva 2004/18/CE privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii.

               —

               Autoritatea AELS de Supraveghere solicită să se constate că Norvegia: a descris în mod eronat obiectul contractului de achiziții publice prin faptul că nu a utilizat setul corect de coduri CPV sau, în niciun caz, un set complet și suficient de precis; nu a publicat un anunț de participare pe întreg teritoriul SEE în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene și în baza de date TED și nu a respectat termenul minim pentru depunerea cererilor în cadrul unei proceduri de atribuire.

               —

               Contractul specific în discuție a fost descris ca având drept obiect „proiectarea, construcția, finanțarea și exploatarea unei parcări subterane”. Licitația a fost publicată în baza de date națională a Norvegiei pentru achizițiile publice, Doffin, la 20 aprilie 2015, utilizând codul CPV echivalent pentru „servicii de parcare”.

               —

               Potrivit anunțului de participare, valoarea contractului a fost estimată între 24 000 000 și 100 000 000 NOK.

               —

               Numai o singură ofertă a fost depusă în termenul stabilit la 15 mai 2015. Licitația a fost revizuită în urma negocierilor și, în cele din urmă, contractul a fost atribuit la 24 iunie 2015 și a fost semnat de către părți la 29 iunie 2015.

      (1)  JO L 134, 30.4.2004, p. 114.


title: Cauza C-82/13: Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 7 octombrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Consiglio di Stato — Italia) — Società cooperativa Madonna dei miracoli/Regione Abruzzo, Ministero delle Politiche Agricole e Forestali (Trimitere preliminară — Politica agricolă comună — Acțiuni comune — Neplată a contribuției financiare de către Comisie — Retragere de către un stat membru a contribuției sale — Chestiune de fapt — Situație internă — Necompetență vădită a Curții — Descriere a situației de fapt — Caracter insuficient — Întrebare ipotetică — Inadmisibilitate vădită)

text:
               21.12.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 377/5

         Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 7 octombrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Consiglio di Stato — Italia) — Società cooperativa Madonna dei miracoli/Regione Abruzzo, Ministero delle Politiche Agricole e Forestali
   (Cauza C-82/13) (1)

   (Trimitere preliminară - Politica agricolă comună - Acțiuni comune - Neplată a contribuției financiare de către Comisie - Retragere de către un stat membru a contribuției sale - Chestiune de fapt - Situație internă - Necompetență vădită a Curții - Descriere a situației de fapt - Caracter insuficient - Întrebare ipotetică - Inadmisibilitate vădită)
   2013/C 377/08
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Consiglio di Stato

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Società cooperativa Madonna dei miracoli

      Pârâte: Regione Abruzzo, Ministero delle Politiche Agricole e Forestali

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Consiglio di Stato — Interpretarea Regulamentului (CEE) nr. 2052/88 al Consiliului din 24 iunie 1988 privind misiunile și eficiența fondurilor structurale, precum și coordonarea activităților proprii și operațiunile Băncii Europene de Investiții și celelalte instrumente financiare existente (JO L 185, p. 9), a Regulamentului (CEE) nr. 4253/88 al Consiliului din 19 decembrie 1988 de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 2052/88 privind coordonarea colaborării între diferite fonduri structurale, pe de o parte, și între acestea și cele ale Băncii Europene de Investiții și ale altor instrumente financiare existente, pe de altă parte (JO L 374, p. 1), a Regulamentului (CEE) nr. 866/90 al Consiliului din 29 martie 1990 privind îmbunătățirea condițiilor de prelucrare și de comercializare a produselor agricole (JO L 91, p. 1), precum și a Deciziei 90/342/CEE a Comisiei din 7 iunie 1990 privind stabilirea criteriilor de selecție care trebuie reținute pentru investițiile care vizează ameliorarea condițiilor de prelucrare și de comercializare a produselor agricole și silvicole (JO L 163, p. 71) — Acțiuni comune — Neplata contribuției financiare de către Comisie — Stat membru care nu și-a plătit contribuția ca urmare a neplății contribuției de către Comisie

      Dispozitivul

               1.

               Curtea de Justiție a Uniunii Europene este vădit necompetentă să răspundă la întrebările adresate de Consiglio di Stato (Italia).

               2.

               De asemenea, cererea de decizie preliminară este vădit inadmisibilă.

      (1)  JO C 147, 25.5.2013.


title: Cauza C-487/08: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 3 iunie 2010 — Comisia Europeană/Regatul Spaniei (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Libera circulație a capitalurilor — Articolul 56 CE și articolul 40 din Acordul privind SEE — Diferență de tratament — Dividende distribuite societăților rezidente și societăților nerezidente)

text:
               31.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/6

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 3 iunie 2010 — Comisia Europeană/Regatul Spaniei
   (Cauza C-487/08) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Libera circulație a capitalurilor - Articolul 56 CE și articolul 40 din Acordul privind SEE - Diferență de tratament - Dividende distribuite societăților rezidente și societăților nerezidente)
   2010/C 209/08
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: R. Lyal și I. Martinez del Peral Cagigal, agenți)

      Pârât: Regatul Spaniei (reprezentant: N. Díaz Abad, agent)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolului 56 CE și a articolului 40 SEE — Diferență de tratament între dividendele distribuite resortisanților naționali și străini

      Dispozitivul

               1.

               Prin condiționarea scutirii dividendelor distribuite de societățile rezidente în Spania de un nivel al participației societăților beneficiare la capitalul societăților distribuitoare mai ridicat pentru societățile beneficiare rezidente într un alt stat membru decât pentru societățile beneficiare rezidente în Spania, Regatul Spaniei nu și a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 56 alineatul (1) CE.

               2.

               Respinge acțiunea cu privire la restul motivelor.

               3.

               Comisia Europeană și Regatul Spaniei suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 19, 24.1.2009.


title: Cauza C-243/13: Acțiune introdusă la 30 aprilie 2013 — Comisia Europeană/Regatul Suediei

text:
               29.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 189/12

         Acțiune introdusă la 30 aprilie 2013 — Comisia Europeană/Regatul Suediei
   (Cauza C-243/13)
   2013/C 189/23
   Limba de procedură: suedeza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Enegren și S. Petrova, agenți)

      Pârât: Regatul Suediei

      Concluziile reclamantei

   Comisia solicită Curții:

               —

               constatarea faptului că Suedia nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 260 alineatul (1) TFUE întrucât nu a adoptat măsurile necesare pentru executarea Hotărârii Curții pronunțate în cauza C-607/10;

               —

               obligarea Suediei la plata către Comisie, în contul „Resurse proprii ale Uniunii Europene”, a unei penalități cu titlu cominatoriu în cuantum de 14 912 pentru fiecare zi în care nu adoptă măsurile necesare pentru executarea Hotărârii Curții pronunțate în cauza C-607/10, din ziua pronunțării hotărârii în prezenta cauză și până la data executării Hotărârii pronunțate în cauza C-607/10;

               —

               obligarea Suediei la plata către Comisie, în același cont, a unei sume forfetare zilnice de 4 893 de euro pentru fiecare zi în care nu sunt adoptate măsurile necesare pentru executarea Hotărârii Curții pronunțate în cauza C-607/10, din ziua pronunțării hotărârii în respectiva cauză și până la data la care Curtea se va pronunța în prezenta cauză sau până la data la care Suedia va adopta măsurile necesare pentru executarea hotărârii pronunțate în cauza C-607/10, dacă această dată este anterioară;

               —

               obligarea Regatului Suediei la plata cheltuielilor de judecată

      Motivele și principalele argumente

   În Hotărârea din 29 martie 2012, Comisia/Regatul Suediei (C-607/10), Curtea a constatat următoarele: „1) Întrucât nu a adoptat măsurile necesare pentru ca autoritățile naționale competente să asigure, prin autorizații eliberate conform articolelor 6 și 8 din Directiva 2008/1/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 ianuarie 2008 privind prevenirea și controlul integrat al poluării (versiune codificată) sau, în mod adecvat, prin reexaminarea condițiilor și, dacă este cazul, prin reactualizarea lor, că toate instalațiile existente sunt exploatate conform cerințelor prevăzute la articolele 3, 7, 9, 10, 13, 14 literele (a) și (b) și 15 alineatul (2) din această directivă, Regatul Suediei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 5 alineatul (1) din aceasta.”
   Regatul Suediei nu a adoptat până în prezent măsuri pentru executarea Hotărârii Curții pronunțate în cauza C-607/10. Prin urmare, Comisia a formulat o acțiune în temeiul articolului 260 alineatul (2) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, solicitând aplicarea de sancțiuni pecuniare Regatului Suediei.


title: Cauza T-184/07: Acțiune introdusă la 25 mai 2007 — Avon Products/OAPI (ANEW ALTERNATIVE)

text:
               21.7.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 170/33

         Acțiune introdusă la 25 mai 2007 — Avon Products/OAPI (ANEW ALTERNATIVE)
   (Cauza T-184/07)
   (2007/C 170/65)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Avon Products, Inc. (New York, Statele Unite) (reprezentant: C. Heitmann-Lichtenstein, lawyer )

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 22 martie 2007 în cauza R 1471/2006-2;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca verbală „ANEW ALTERNATIVE” pentru produse din clasa 3 — cererea de înregistrare nr. 4 357 919

      Decizia examinatorului: refuză înregistrarea

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul nr. 40/94 al Consiliului și a principiului egalității de tratament.


title: Rectificarea comunicării din Jurnalul Oficial privind cauza T-507/10 ( JO C 13, 15.1.2011, p. 28 )

text:
               5.3.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 72/38

         Rectificarea comunicării din Jurnalul Oficial privind cauza T-507/10
   (
         Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 13 din 15 ianuarie 2011, p. 28
      )
   2011/C 72/61
   Comunicarea din Jurnalul Oficial privind cauza 507/10, Uspaskich/Parlamentul European, se va citi după cum urmează:

      Acțiune introdusă la 28 octombrie 2010 — Uspaskich/Parlamentul European
      (Cauza T-507/10)
      2011/C 72/61
      Limba de procedură: lituaniana

         Părțile

         Reclamant: Viktor Uspaskich (Kėdainiai, Lietuva) (reprezentant: Vytauto Sviderskio, avocat)

         Pârât: Parlamentul European

         Concluziile reclamantului

                  —

                  Anularea Deciziei nr. P7_TA(2010)0296 a Parlamentului European din 7 septembrie 2010 privind ridicarea imunității lui Viktor Uspaskich,

                  —

                  obligarea pârâtului la plata sumei de 10 000 de euro cu titlu de daune morale,

                  —

                  obligarea Parlamentului European la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea cererii, reclamantul invocă patru argumente.
      În primul rând, reclamantul susține că pârâtul a încălcat dreptul său la apărare și principiul bunei administrări în procedura 2009/2147 (IMM). Parlamentul European a refuzat să asculte reclamantul în cursul procedurii de ridicare a imunității, atât în Comisia pentru afaceri juridice, cât și în sesiunea plenară. Acesta nu a luat în considerare majoritatea argumentelor reclamantului și nu a răspuns la niciunul dintre acestea.
      În al doilea rând, Parlamentul European a adoptat decizia contestată pe baza unui temei juridic eronat și a încălcat articolul 9 primul paragraf litera (a) din Protocolul privind privilegiile și imunitățile Uniunii Europene, întrucât s-a întemeiat pe o interpretare evident eronată a articolului 62 primul și al doilea paragraf din Constituția Lituaniei. Reclamantul face referire la Hotărârea Tribunalului din 19 martie 2010, Gollnisch/Parlamentul (T-42/06), în care Tribunalul a constatat o încălcare similară săvârșită de Parlamentul European.
      În al treilea rând, pârâtul nu a respectat principiul fumus persecutionis și a săvârșit o eroare vădită de apreciere atunci când l-a analizat. Pârâtul a ignorat în totalitate deciziile sale anterioare referitoare la fumus persecutionis. Mai mult, Parlamentul European nu a luat în considerare faptul că la data începerii urmăririi penale, un lider politic nu răspundea pentru încălcările de ordin administrativ și că materialul de urmărire penală a fost publicat.
      În al patrulea rând, pârâtul a încălcat dreptul reclamantului de a formula o cerere în vederea apărării imunității sale în temeiul normei 6 alineatul (3) din Regulamentul de procedură al Parlamentului European. Acesta a refuzat să analizeze cererea reclamantului de apărare a imunității pentru motivul că obligarea sa la plata unei cauțiuni de 436 000 EUR este disproporționată în raport cu amenda maximă prevăzută pentru infracțiunea de care este acuzat.


title: Cauza C-200/13 P: Recurs introdus la 16 aprilie 2013 de Consiliul Uniunii Europene împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 5 februarie 2013 în cauza T-494/10, Bank Saderat Iran/Consiliul Uniunii Europene

text:
               15.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/22

         Recurs introdus la 16 aprilie 2013 de Consiliul Uniunii Europene împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 5 februarie 2013 în cauza T-494/10, Bank Saderat Iran/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-200/13 P)
   2013/C 171/43
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurent: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Bishop și S. Boelaert, agenți)

      Celelalte părți din procedură: Bank Saderat Iran, Comisia Europeană

      Concluziile recurentului

   Recurentul solicită Tribunalului:

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 5 februarie 2013 pronunțate în cauza T-494/10;

               —

               soluționarea definitivă a cauzei și respingerea acțiunii formulate de Bank Saderat împotriva măsurilor contestate;

               —

               obligarea Bank Saderat la plata cheltuielilor de judecată efectuate de Consiliu în cadrul procedurii în primă instanță și în cadrul prezentei proceduri de recurs.

      Motivele și principalele argumente

   Consiliul consideră că Hotărârea Tribunalului din 5 februarie 2013 pronunțată în cauza T-494/10, Bank Saderat Iran/Consiliul, este afectată de următoarele erori de drept:

               1.

               Tribunalul a greșit atunci când a stabilit, în ceea ce privește admisibilitatea acțiunii, că Bank Saderat se putea baza pe protecțiile și garanțiile drepturilor fundamentale indiferent dacă putea fi considerată o emanație a statului iranian.

               2.

               Tribunalul a stabilit în mod greșit că unul dintre motivele invocate pentru a impune măsuri restrictive împotriva Bank Saderat nu era suficient de precis.

               3.

               Tribunalul a aplicat în mod greșit jurisprudența referitoare la comunicarea de informații privind dosarul Consiliului.

               4.

               Tribunalul a considerat în mod greșit că motivele invocate pentru impunerea de măsuri restrictive împotriva Bank Saderat nu erau susținute de elemente de probă, în condițiile în care:

                           —

                           nu a ținut seama de faptul că dovezile privind susținerea de către Bank Saderat a activităților de proliferare nucleară iraniene proveneau din surse confidențiale;

                           —

                           nu a ținut seama de faptul că Rezoluția 1803 (2008) a Consiliului de Securitate al Organizației Națiunilor Unite s-a referit la Bank Saderat în legătură cu activitățile de proliferare nucleară ale Iranului;

                           —

                           este greșit să se considere că Consiliul trebuia să prezinte informații detaliate privind gestionarea de către Bank Saderat a unor acreditive ale două entități desemnate implicate în activitățile de proliferare nucleară ale Iranului.


title: Cauza C-291/07: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 6 noiembrie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Regeringsrätten — Suedia) — Kollektivavtalsstiftelsen TRR Trygghetsrådet/Skatteverket (TVA — Locul operațiunilor impozabile — Elementul de legătură fiscală — Prestator de servicii stabilit într-un alt stat membru decât cel în care este stabilit clientul — Calitatea de persoană impozabilă — Servicii prestate unei fundații naționale care exercită o activitate economică și o activitate neeconomică)

text:
               20.12.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 327/4

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 6 noiembrie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Regeringsrätten — Suedia) — Kollektivavtalsstiftelsen TRR Trygghetsrådet/Skatteverket
   (Cauza C-291/07) (1)

   (TVA - Locul operațiunilor impozabile - Elementul de legătură fiscală - Prestator de servicii stabilit într-un alt stat membru decât cel în care este stabilit clientul - Calitatea de persoană impozabilă - Servicii prestate unei fundații naționale care exercită o activitate economică și o activitate neeconomică)
   (2008/C 327/06)
   Limba de procedură: suedeza
   Instanța de trimitere
   Regeringsrätten
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Kollektivavtalsstiftelsen TRR Trygghetsrådet

      Pârâtă: Skatteverket
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Regeringsrätten — Interpretarea articolului 9 alineatul (2) litera (e) și a articolului 21 alineatul (1) litera (b) din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1), precum și a articolului 56 alineatul (1) litera (c) și a articolului 196 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7) — Fundație națională care exercită în același timp activități economice și alte activități, utilizând servicii de consultanță furnizate de un prestator stabilit într-un alt stat membru, în cadrul activităților sale care nu intră în domeniul de aplicare al directivei
   Dispozitivul
   Articolul 9 alineatul (2) litera (e) din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare, astfel cum a fost modificată prin Directiva 1999/59/CE a Consiliului din 17 iunie 1999, și articolul 56 alineatul (1) litera (c) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie interpretate în sensul că o persoană care recurge la servicii de consultanță prestate de o persoană impozabilă stabilită într-un alt stat membru și care exercită atât activități economice, cât și activități aflate în afara domeniului de aplicare al acestor directive trebuie considerată ca având calitatea de persoană impozabilă, chiar dacă serviciile menționate nu sunt utilizate decât pentru nevoile legate de această din urmă activitate.

      (1)  JO C 183, 4.8.2007.


title: Cauza C-137/13: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 5 noiembrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Bayerisches Verwaltungsgericht München – Germania) – Herbaria Kräuterparadies GmbH/Freistaat Bayern [Trimitere preliminară — Agricultură — Politica agricolă comună — Producție ecologică și etichetarea produselor ecologice — Regulamentul (CE) nr. 889/2008 — Articolul 27 alineatul (1) litera (f) — Utilizarea anumitor produse și a anumitor substanțe în cadrul procesării produselor alimentare — Interdicția utilizării de minerale, vitamine, aminoacizi și micronutrienți dacă utilizarea lor nu este impusă de lege — Adăugare de gluconat feros și de vitamine într-o băutură ecologică — Utilizare de minerale, vitamine, aminoacizi și micronutrienți — Cantități necesare pentru a autoriza vânzarea drept supliment alimentar cu o mențiune nutrițională sau de sănătate ori în calitate de produs alimentar cu destinație nutrițională specială]

text:
               12.1.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 7/6

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 5 noiembrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Bayerisches Verwaltungsgericht München – Germania) – Herbaria Kräuterparadies GmbH/Freistaat Bayern
   (Cauza C-137/13) (1)

   ([Trimitere preliminară - Agricultură - Politica agricolă comună - Producție ecologică și etichetarea produselor ecologice - Regulamentul (CE) nr. 889/2008 - Articolul 27 alineatul (1) litera (f) - Utilizarea anumitor produse și a anumitor substanțe în cadrul procesării produselor alimentare - Interdicția utilizării de minerale, vitamine, aminoacizi și micronutrienți dacă utilizarea lor nu este impusă de lege - Adăugare de gluconat feros și de vitamine într-o băutură ecologică - Utilizare de minerale, vitamine, aminoacizi și micronutrienți - Cantități necesare pentru a autoriza vânzarea drept supliment alimentar cu o mențiune nutrițională sau de sănătate ori în calitate de produs alimentar cu destinație nutrițională specială])
   (2015/C 007/07)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bayerisches Verwaltungsgericht München

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Herbaria Kräuterparadies GmbH

      Pârât: Freistaat Bayern

      Dispozitivul

   Articolul 27 alineatul (1) litera (f) din Regulamentul (CE) nr. 889/2008 al Comisiei din 5 septembrie 2008 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 834/2007 al Consiliului privind producția ecologică și etichetarea produselor ecologice în ceea ce privește producția ecologică, etichetarea și controlul trebuie interpretat în sensul că utilizarea unei substanțe vizate în această dispoziție nu este impusă de lege decât dacă o normă de drept al Uniunii sau o normă de drept național conformă cu acesta impune direct adăugarea substanței menționate într-un produs alimentar pentru ca acesta din urmă să poată fi comercializat în mod general. Utilizarea unei astfel de substanțe nu este impusă de lege în sensul dispoziției menționate atunci când un produs alimentar este comercializat drept supliment alimentar cu o mențiune nutrițională sau de sănătate ori drept produs alimentar cu destinație nutrițională specială, chiar dacă aceasta presupune ca, pentru a respecta dispozițiile privind încorporarea substanțelor în produse alimentare care figurează

               —

               în Directiva 2002/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 10 iunie 2002 referitoare la apropierea legislațiilor statelor membre privind suplimentele alimentare, astfel cum a fost modificată prin Regulamentul (CE) nr. 1137/2008 al Parlamentului European și al Consiliului din 22 octombrie 2008,

               —

               în Regulamentul (CE) nr. 1924/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 20 decembrie 2006 privind mențiunile nutriționale și de sănătate înscrise pe produsele alimentare, în Regulamentul (UE) nr. 432/2012 al Comisiei din 16 mai 2012 de stabilire a unei liste de mențiuni de sănătate permise, înscrise pe produsele alimentare, altele decât cele care se referă la reducerea riscului de îmbolnăvire și la dezvoltarea și sănătatea copiilor, precum și

               —

               în Directiva 2009/39/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 mai 2009 privind produsele alimentare cu destinație nutrițională specială și, respectiv, în Regulamentul (CE) nr. 953/2009 al Comisiei din 13 octombrie 2009 privind substanțele care pot fi adăugate cu anumite scopuri nutriționale în produsele alimentare destinate unei alimentații speciale,
               acest produs alimentar să trebuiască să conțină o cantitate determinată din substanța respectivă.

      (1)  JO C 171, 15.6.2013.


title: Cauza C-1/05: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din data de 9 ianuarie 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de Länsrätten i Stockhholms län — Migrationsdomstolen — Suedia) — Yunying Jia/Migrationsverket (Libertatea de stabilire — Articolul 43 CE — Directiva 73/148/CEE — Resortisant al unui stat membru stabilit în alt stat membru — Dreptul de ședere al ascendentului soțului, aceștia, ascendentul și soțul, fiind ambii resortisanți ai unei țări terțe — Obligația acestui ascendent de a locui legal într-un stat membru, în momentul în care se alătură familiei sale în statul membru de stabilire — Dovezi care trebuie aduse pentru a fi considerat ascendent în întreținere)

text:
               24.2.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 42/3

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din data de 9 ianuarie 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de Länsrätten i Stockhholms län — Migrationsdomstolen — Suedia) — Yunying Jia/Migrationsverket
   (Cauza C-1/05) (1)

   (Libertatea de stabilire - Articolul 43 CE - Directiva 73/148/CEE - Resortisant al unui stat membru stabilit în alt stat membru - Dreptul de ședere al ascendentului soțului, aceștia, ascendentul și soțul, fiind ambii resortisanți ai unei țări terțe - Obligația acestui ascendent de a locui legal într-un stat membru, în momentul în care se alătură familiei sale în statul membru de stabilire - Dovezi care trebuie aduse pentru a fi considerat ascendent în întreținere)
   (2007/C 42/04)
   Limba de procedură: suedeza
   Instanța de trimitere
   Länsrätten i Stockhholms län — Migrationsdomstolen
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Yunying Jia

      Pârât: Migrationsverket
   Obiectul
   Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare — Utlänningsnämnden — Interpretarea articolului 43 CE, a articolului 10 din Regulamentul (CEE) nr. 1612/68 al Consiliului din 15 octombrie 1968 privind libera circulație a lucrătorilor în cadrul Comunității (JO L 257, p. 2) și a articolului 1 literele d) și b) din Directiva 73/148/CEE a Consiliului din 21 mai 1973 privind eliminarea restricțiilor de circulație și de ședere în cadrul Comunității pentru resortisanții statelor membre în materie de stabilire și de prestare de servicii (JO L 172, p. 14) — Dreptul de ședere al ascendentului soțului (ambii având naționalitatea unui stat terț) unui resortisant al unui stat membru stabilit în alt stat membru, care se află în întreținerea acestui resortisant — Obligația acestui ascendent de a locui legal într-un stat membru, în momentul în care se alătură familiei sale — Dovezi care trebuie aduse pentru a fi considerat ascendent în întreținere
   Dispozitivul

               1)

               Dreptul comunitar, în lumina hotărârii din 23 septembrie 2003, Akrich (C-109/01), nu obligă statele membre să supună acordarea dreptului de ședere unui resortisant dintr-o țară terță, membru al familiei unui resortisant comunitar care a făcut uz de libertatea de circulație, condiției ca acest membru al familiei să fi locuit legal, în prealabil, într-un alt stat membru.

               2)

               Articolul 1 alineatul (1) litera d) din Directiva 73/148/CEE a Consiliului din 21 mai 1973 privind eliminarea restricțiilor de circulație și ședere în cadrul Comunității pentru resortisanții statelor membre în materie de stabilire și de prestare de servicii trebuie interpretat în sensul că, prin „[aflați] în întreținerea [acestora]“ se înțelege, pentru membrul familiei unui resortisant comunitar stabilit într-un alt stat membru în înțelesul articolului 43 CE, faptul de a necesita sprijinul material al acestui resortisant sau al soțului acestuia pentru a face față nevoilor de bază în statul de origine sau de proveniență a acestui membru al familiei, în momentul în care solicită să se alăture respectivului resortisant. Articolul 6 litera b) din aceeași directivă trebuie interpretat în sensul că dovada necesității unui sprijin material poate fi făcută prin orice mijloc potrivit, iar angajamentul resortisantului comunitar sau al soțului acestuia de a lua în întreținere acest membru al familiei poate să nu fie privit ca stabilind existența unei situații de dependență reală a acestuia.

      (1)  JO C 57 din 5.3.2005.


title: Cauza C-377/12: Acțiune introdusă la 6 august 2012 — Comisia Europeană/Consiliul Uniunii Europene

text:
               20.10.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 319/3

         Acțiune introdusă la 6 august 2012 — Comisia Europeană/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-377/12)
   2012/C 319/04
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Valero Jordana, S. Bartelt și F. Erlbacher, agenți)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Consiliului din 14 mai 2012 privind semnarea, în numele Uniunii, a Acordului-cadru de parteneriat și cooperare între Uniunea Europeană și statele sale membre, pe de o parte, și Republica Filipine, pe de altă parte (2012/272/UE) (1), în măsura în care Consiliul a adăugat temeiurile juridice privind transporturile (articolele 91 și 100 TFUE), readmisia [articolul 79 alineatul (3) TFUE] și mediul [articolul 191 alineatul (4) TFUE];

               —

               menținerea efectelor deciziei atacate;

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin intermediul cererii introductive, Comisia solicită anularea Deciziei Consiliului din 14 mai 2012 privind semnarea, în numele Uniunii, a Acordului-cadru de parteneriat și cooperare între Uniunea Europeană și statele sale membre, pe de o parte, și Republica Filipine, pe de altă parte (2012/272/UE) (denumită în continuare „decizia atacată”), în măsura în care Consiliul a adăugat temeiurile juridice privind transporturile (articolele 91 și 100 TFUE), readmisia [articolul 79 alineatul (3) TFUE] și mediul [articolul 191 alineatul (4) TFUE].
   Cererea cuprinde un singur motiv, respectiv încălcarea de către Consiliu a normelor tratatelor și a jurisprudenței Curții în privința alegerii temeiului juridic pentru adoptarea unui act al Uniunii, inclusiv a unei decizii privind semnarea unui acord internațional.
   Comisia consideră că adăugarea temeiurilor juridice sus-menționate nu era necesară și că este nelegală. Astfel, prevederile acordului de parteneriat și cooperare care au condus la adăugarea de către Consiliu a acestor temeiuri juridice privesc politica de cooperare în domenii specifice care constituie parte integrantă a politicii de cooperare pentru dezvoltare a Uniunii Europene și nu impun asumarea unor obligații extinse, diferite de cele specifice cooperării pentru dezvoltare. Pe cale de consecință, toate aceste prevederi ale acordului de parteneriat și cooperare intră în domeniul de aplicare al articolului 209 TFUE.

      (1)  JO L 134, p. 3.


title: Cauza T-301/14 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 4 septembrie 2014 – Michelin Reifenwerke/Comisia („Măsuri provizorii — Ajutoare de stat — Promovare națională a producției de energie electrică din surse regenerabile — Decizia Comisiei de a deschide procedura oficială de investigare în materia ajutoarelor de stat — Cerere de suspendare a executării — Fumus boni juris”)

text:
               1.12.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 431/28

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 4 septembrie 2014 – Michelin Reifenwerke/Comisia
   (Cauza T-301/14 R)
   ((„Măsuri provizorii - Ajutoare de stat - Promovare națională a producției de energie electrică din surse regenerabile - Decizia Comisiei de a deschide procedura oficială de investigare în materia ajutoarelor de stat - Cerere de suspendare a executării - Fumus boni juris”))
   (2014/C 431/49)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Fricopan Back GmbH Immekath (Klötze, Germania) (reprezentanți: T. Volz și B. Wißmann, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: T. Maxian Rusche și R. Sauer, agenți)

      Obiectul

   Cerere de suspendare a efectelor juridice ale deciziei prin care Comisia a inițiat o procedură oficială de investigare în materia ajutoarelor de stat în ceea ce privește legea germană privind energia din surse regenerabile

      Dispozitivul

               1)

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza C-92/13: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 10 septembrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Hoge Raad der Nederlanden – Țările de Jos) – Gemeente ‘s-Hertogenbosch/Staatssecretaris van Financiën (Trimitere preliminară — A șasea directivă TVA — Articolul 5 alineatul (7) litera (a) — Operațiuni impozabile — Noțiunea „livrare efectuată cu titlu oneros”  — Prima ocupare de către o autoritate locală a unui bun imobil construit pentru aceasta pe un teren care îi aparține — Activităţi desfăşurate în calitate de autoritate publică şi în calitate de persoană impozabilă)

text:
               17.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 409/10

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 10 septembrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Hoge Raad der Nederlanden – Țările de Jos) – Gemeente ‘s-Hertogenbosch/Staatssecretaris van Financiën
   (Cauza C-92/13) (1)

   ((Trimitere preliminară - A șasea directivă TVA - Articolul 5 alineatul (7) litera (a) - Operațiuni impozabile - Noțiunea „livrare efectuată cu titlu oneros” - Prima ocupare de către o autoritate locală a unui bun imobil construit pentru aceasta pe un teren care îi aparține - Activităţi desfăşurate în calitate de autoritate publică şi în calitate de persoană impozabilă))
   2014/C 409/13
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Hoge Raad der Nederlanden

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Gemeente ‘s-Hertogenbosch

      Pârât: Staatssecretaris van Financiën

      Dispozitivul

   Articolul 5 alineatul (7) litera (a) din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri – sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare trebuie interpretat în sensul că acesta este aplicabil într-o situație precum cea în discuție în litigiul principal, în care o autoritate locală ocupă pentru prima dată un imobil construit pe propriul teren, la cererea sa, şi pe care îl va utiliza în proporţie de 94 % din suprafață pentru desfăşurarea activităţilor sale ca autoritate publică şi în proporţie de 6 % din această suprafață pentru desfăşurarea activităţilor sale în calitate de persoană impozabilă, dintre care 1 % pentru prestarea de servicii scutite de impozit care nu dau dreptul la deducerea taxei pe valoarea adăugată. Cu toate acestea, utilizarea ulterioară a imobilului pentru activitățile autorității locale poate da dreptul la deducerea taxei plătite pentru utilizarea prevăzută de această dispoziție numai în proporția care corespunde utilizării sale în scopul operațiunilor impozabile, în temeiul articolului 17 alineatul (5) din această directivă.

      (1)  JO C 147, 25.5.2013.


title: Cauza C-310/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Cour de cassation (Franța) la 25 iunie 2015 – Vincent Deroo-Blanquart/Sony Europe Limited, succesoare în drepturi a Sony France SA

text:
               7.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 294/37

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Cour de cassation (Franța) la 25 iunie 2015 – Vincent Deroo-Blanquart/Sony Europe Limited, succesoare în drepturi a Sony France SA
   (Cauza C-310/15)
   (2015/C 294/47)
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour de cassation

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Vincent Deroo-Blanquart

      Pârâtă: Sony Europe Limited, succesoare în drepturi a Sony France SA

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolele 5 și 7 din Directiva 2005/29 a Parlamentului European și a Consiliului din 11 mai 2005 privind practicile comerciale neloiale ale întreprinderilor de pe piața internă față de consumatori (1) trebuie interpretate în sensul că constituie o practică comercială neloială înșelătoare oferta comună care constă în vânzarea unui calculator pe care se află programe informatice preinstalate atunci când producătorul calculatorului a furnizat, prin intermediul revânzătorului, informații cu privire la fiecare dintre programele informatice preinstalate, însă nu a precizat costul fiecăruia dintre aceste elemente?

               2)

               Articolul 5 din Directiva 2005/29 trebuie interpretat în sensul că constituie o practică comercială neloială oferta comună care constă vânzarea unui calculator pe care se află programe informatice preinstalate, atunci când producătorul nu oferă altă opțiune consumatorului decât aceea de a accepta aceste programe informatice sau de a obține revocarea vânzării?

               3)

               Articolul 5 din Directiva 2005/29 trebuie interpretat în sensul că constituie o practică comercială neloială oferta comună care constă în vânzarea unui calculator pe care se află programe informatice preinstalate, atunci când consumatorul se află în imposibilitatea de a obține de la același producător un calculator pe care nu sunt instalate programe informatice?

      (1)  JO L 149, p. 22, Ediție specială, 15/vol. 14, p. 260, rectificare în JO 2013, L 129, p. 40.