title: Hotărârea Tribunalului (camera a patra) din 14 iunie 2011. # Sphere Time împotriva Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci de comerț, desene și modele industriale) (OAPI). # Desen sau model industrial comunitar - Procedură de declarare a nulității - Desen sau model industrial comunitar înregistrat reprezentând un ceas atașat la o curea - Desen sau model industrial anterior - Divulgare a desenului sau modelului industrial anterior - Caracter individual - Abuz de putere - Articolele 4, 6, 7 și 61-63 din Regulamentul (CE) nr. 6/2002. # Cauza T-68/10.

text:
      Cauza T‑68/10
      Sphere Time
      împotriva
      Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)
      „Desen sau model industrial comunitar — Procedură de declarare a nulității — Desen sau model industrial comunitar înregistrat reprezentând un ceas atașat la o curea — Desen sau model industrial anterior — Divulgare a desenului sau modelului industrial anterior — Caracter individual — Abuz de putere — Articolele 4, 6, 7 și 61-63 din Regulamentul (CE) nr. 6/2002”
      Sumarul hotărârii
      1.      Desene sau modele industriale comunitare — Cauze de nulitate — Lipsa caracterului individual — Divulgare de către autor sau
            de succesorul acestuia în drepturi
      [Regulamentul nr. 6/2002 al Consiliului, art. 7 alin. (2)]
      2.      Desene sau modele industriale comunitare — Cauze de nulitate — Lipsa caracterului individual — Utilizator avizat — Noțiune
      [Regulamentul nr. 6/2002 al Consiliului, art. 6 alin. (1)]
      3.      Desene sau modele industriale comunitare — Cauze de nulitate — Lipsa caracterului individual — Desen sau model industrial
            care nu produce asupra utilizatorului avizat o impresie globală diferită de cea produsă de desenul sau modelul industrial
            anterior
      [Regulamentul nr. 6/2002 al Consiliului, art. 6 alin. (1)]
      4.      Desene sau modele industriale comunitare — Cauze de nulitate — Lipsa caracterului individual — Desen sau model industrial
            care nu produce asupra utilizatorului avizat o impresie globală diferită de cea produsă de desenul sau modelul industrial
            anterior –Apreciere globală a tuturor elementelor conținute de desenul sau modelul industrial anterior
      [Regulamentul nr. 6/2002 al Consiliului, art. 6 alin. (1)]
      1.      Scopul articolului 7 alineatul (2) din Regulamentul nr. 6/2002 privind desenele sau modelele industriale comunitare este de
         a oferi autorului sau succesorului acestuia în drepturi posibilitatea de a prezenta un desen sau un model industrial pe piață
         pe parcursul unei perioade de 12 luni înainte de a îndeplini formalitățile de depunere.

      Astfel, pe parcursul acestei perioade, autorul sau succesorul acestuia în drepturi se poate asigura de succesul comercial
         al desenului sau modelului industrial în cauză înainte de a efectua cheltuielile aferente înregistrării, fără a se teme că
         divulgarea care are loc cu această ocazie poate fi invocată cu succes într‑o procedură de declarare a nulității intentată
         după înregistrarea eventuală a desenului sau modelului industrial în cauză.

      Prin urmare, pentru ca articolul menționat să fie aplicabil într‑o procedură de declarare a nulității, titularul desenului
         sau modelului industrial avut în vedere în cererea de declarare a nulității trebuie să demonstreze că este fie autorul desenului
         sau modelului industrial pe care se întemeiază respectiva cerere, fie succesorul acestuia în drepturi.

      (a se vedea punctele 24-26)
      2.      Calitatea de „utilizator” în sensul articolului 6 alineatul (1) din Regulamentul nr. 6/2002 privind desenele sau modelele
         industriale comunitare presupune ca persoana vizată să utilizeze produsul în care este încorporat desenul sau modelul industrial
         în conformitate cu finalitatea acestui produs. Calificativul „avizat” sugerează totodată faptul că utilizatorul, fără a fi
         designer sau expert tehnic, cunoaște diversele desene sau modele industriale existente în sectorul vizat, are un anumit nivel
         de cunoștințe în ceea ce privește elementele pe care, de regulă, aceste desene sau modele industriale le conțin și, datorită
         interesului său pentru produsele respective, dă dovadă de un grad de atenție relativ ridicat atunci când le utilizează.

      În ceea ce privește articolele promoționale, noțiunea de utilizator avizat cuprinde, pe de o parte, profesionistul care le
         achiziționează în scopul de a le distribui utilizatorilor finali și, pe de altă parte, acești utilizatori înșiși. Faptul că
         unul dintre cele două grupuri de utilizatori avizați sus‑menționate percepe desenele sau modelele industriale în cauză ca
         producând aceeași impresie globală este suficient pentru a constata că desenul sau modelul industrial contestat nu are caracter
         individual.

      (a se vedea punctele 51, 53 și 56)
      3.      Nu are caracter individual în sensul articolului 6 din Regulamentul nr. 6/2002 privind desenele sau modelele industriale comunitare
         desenul sau modelul industrial reprezentând un ceas atașat la o curea ale cărei benzi se leagă la unul dintre capete, apoi
         se suprapun și formează o buclă la celălalt capăt, cu un ceas rotund atașat la curea în locul în care cele două benzi ale
         curelei se îndepărtează una de cealaltă și cu două inele concentrice situate pe marginea ceasului, de jur împrejur, inelul
         exterior prezentând o fantă orientată în sus și în care este plasat un buton de reglare a orei.

      Desenul sau modelul industrial menționat și modelul industrial SYMBICORT, reprezentând de asemenea o curea care, în esență,
         are aceleași dimensiuni, la care este atașat, în același loc, un ceas analogic rotund, pe a cărui margine se află, de jur
         împrejur, două inele concentrice, inelul exterior fiind întrerupt de o fantă orientată către aceeași parte, în care este plasat
         un buton de reglare a orei, produc aceeași impresie globală asupra utilizatorului avizat.

      Astfel, în privința lungimii și a lățimii curelelor existente la desenele sau modelele industriale în cauză nu poate fi constatată
         nicio diferență importantă.

      În continuare, culoarea neagră în care este reprodusă cureaua modelului SYMBICORT nu prezintă importanță, dat fiind faptul
         nu a fost revendicată nicio culoare pentru desenul sau modelul industrial contestat. De asemenea, întrucât acest din urmă
         desen sau model industrial reproduce un articol promoțional, este justificat să se aprecieze că acesta va purta o marcă la
         momentul utilizării. În consecință, nici prezența mărcii SYMBICORT în modelul SYMBICORT nu constituie o diferență importantă.

      În sfârșit, detaliile de configurație a cutiilor de ceas ale celor două desene sau modele industriale și a cadranelor lor
         nu sunt suficient de remarcabile pentru a influența impresia globală produsă de respectivele desene sau modele industriale.
         Aceasta cu atât mai mult cu cât acele de ceas și elementul dreptunghiular fixat pe cadranul ceasului nu se numără printre
         elementele care sunt protejate prin desenul sau modelul industrial contestat.

      (a se vedea punctele 70, 79 și 81-84)
      4.      La evaluarea desenelor sau modelelor industriale anterioare într‑o procedură de declarare a nulității, nu trebuie examinate
         separat și exclusiv reproducerile lor grafice, ci mai curând trebuie apreciate global toate elementele prezentate care permit
         stabilirea într‑un mod suficient de precis și de sigur a impresiei globale produse de desenul sau modelul industrial în cauză.
         Astfel, referitor în special la desenele sau modelele industriale care au fost utilizate în comerț în mod direct, fără a fi
         înregistrate, nu se poate exclude că nu există o reproducere grafică care să arate toate detaliile lor relevante, comparabilă
         cu reproducerea care figurează într‑o cerere de înregistrare. În aceste împrejurări, ar fi excesiv să se pretindă de la partea
         care a solicitat declararea nulității ca o astfel de reproducere să fie depusă în toate cazurile.

      (a se vedea punctele 73 și 74)
HOTĂRÂREA TRIBUNALULUI (Camera a patra)
      14 iunie 2011(*)

      „Desen sau model industrial comunitar – Procedură de declarare a nulității – Desen sau model industrial comunitar înregistrat reprezentând un ceas atașat la o curea – Desen sau model industrial anterior – Divulgare a desenului sau modelului industrial anterior – Caracter individual – Abuz de putere – Articolele 4, 6, 7 și 61-63 din Regulamentul (CE) nr. 6/2002”
      În cauza T‑68/10,
      Sphere Time, cu sediul în Windhof (Luxemburg), reprezentată de C. Jäger, N. Gehlsen și M.‑C. Simon, avocați,

      reclamantă,
      împotriva
      Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI), reprezentat de domnul D. Botis, în calitate de agent,

      pârât,
      cealaltă parte în procedura care s‑a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI fiind
      Punch SAS, cu sediul în Nisa (Franța),

      având ca obiect o acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a treia de recurs a OAPI din 2 decembrie 2009 (cauza R 1130/2008‑3),
         privind o procedură de declarare a nulității între Punch SAS și Sphere Time,

      TRIBUNALUL (Camera a patra),
      compus din doamnele I. Pelikánová (raportor), președinte, și K. Jürimäe și domnul M. van der Woude, judecători,
      grefier: doamna S. Spyropoulos, administrator,
      având în vedere cererea introductivă depusă la grefa Tribunalului la 15 februarie 2010,
      având în vedere memoriul în răspuns depus la grefa Tribunalului la 1 iunie 2010,
      având în vedere întrebarea scrisă adresată de Tribunal reclamantei,
      în urma ședinței din 18 ianuarie 2011,
      pronunță prezenta
      Hotărâre
       Istoricul cauzei
      1        Reclamanta, Sphere Time, este titular al desenului sau modelului industrial comunitar înregistrat sub numărul 325949‑0002
         și depus la 14 aprilie 2005 (denumit în continuare „desenul sau modelul industrial contestat”). Desenul sau modelul industrial
         contestat, destinat a fi aplicat ceasurilor, este reprodus astfel:

      2        La 26 martie 2007, cealaltă parte în procedura care s‑a aflat pe rolul camerei de recurs a Oficiului pentru Armonizare în
         cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI), Punch SAS, a depus la OAPI o cerere de declarare a nulității
         desenului sau modelului industrial contestat, în temeiul articolului 25 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 6/2002
         al Consiliului din 12 decembrie 2001 privind desenele sau modelele industriale comunitare (JO 2002, L 3, p. 1, Ediție specială,
         13/vol. 33, p. 70). În cererea de declarare a nulității, cealaltă parte în procedura care s‑a aflat pe rolul camerei de recurs
         a invocat faptul că desenul sau modelul industrial contestat nu era nou și nu avea caracter individual în sensul articolului
         4 din Regulamentul nr. 6/2002 coroborat cu articolele 5 și 6 din același regulament.

      3        În susținerea cererii de declarare a nulității, cealaltă parte în procedura care s‑a aflat pe rolul camerei de recurs a invocat
         mai multe modele și desene pretins anterioare.

      4        Pe de o parte, cealaltă parte în procedura care s‑a aflat pe rolul camerei de recurs a prezentat un catalog cu două modele
         de ceasuri fabricate de Fuzhou Eagle Electronic Co. Ltd (denumite în continuare „modelele C și F”), precum și un certificat
         din partea acestei societăți care atestă că modelele C și F au fost comercializate în Europa în 2001.

      5        Pe de altă parte, cealaltă parte în procedura care s‑a aflat pe rolul camerei de recurs a prezentat un catalog cu două modele
         de ceasuri fabricate de Great Sun Technology Corp., precum și un certificat din partea acestei societăți care atestă că aceste
         modele au fost comercializate în Europa din 2004. Aceste elemente erau însoțite de o factură de expediere și de un certificat
         de origine privind o livrare de 2 000 de exemplare ale unuia dintre cele două modele care poartă marca SYMBICORT, efectuată
         în aprilie 2004 către un client din Țările de Jos (acest ultim model este denumit în continuare „modelul SYMBICORT”). Modelul
         SYMBICORT a fost reprodus astfel:

      6        Prin decizia din 31 martie 2008, divizia de anulare a declarat nulitatea desenului sau modelului industrial contestat. Aceasta
         a apreciat că desenul sau modelul industrial contestat nu avea caracter individual întrucât producea aceeași impresie de ansamblu
         precum modelele C și F. Această decizie a făcut obiectul unei căi de atac introduse de reclamantă la 13 mai 2008.

      7        Prin Decizia din 2 decembrie 2009 (denumită în continuare „decizia atacată”), Camera a treia de recurs a OAPI a respins calea
         de atac. Cu titlu introductiv, camera de recurs a apreciat că factura de expediere și certificatul de origine privind livrarea
         modelului SYMBICORT erau probe care demonstrau corespunzător cerințelor legale că acesta din urmă fusese divulgat înainte
         de data depunerii cererii de înregistrare a desenului sau modelului industrial contestat. Întemeindu‑se pe compararea desenului
         sau modelului industrial contestat cu modelul SYMBICORT, astfel cum sunt percepute de un consumator obișnuit care este familiarizat
         cu ceasurile atașate la o curea, camera de recurs a considerat mai întâi că erau foarte similare, în continuare, că diferențele
         erau neglijabile și, în sfârșit, că, deși autorul avea libertate în crearea modelului, în special în ceea ce privește cadranul
         ceasului, această libertate nu a fost exploatată. În concluzie, camera de recurs a apreciat că desenul sau modelul industrial
         contestat nu avea caracter individual, întrucât producea asupra utilizatorului avizat aceeași impresie globală precum modelul
         SYMBICORT.

       Concluziile părților
      8        Reclamanta solicită Tribunalului:

      –        anularea deciziei atacate;
      –        obligarea, pe de o parte, a OAPI la plata cheltuielilor de judecată efectuate în procedura de la Tribunal și, pe de altă parte,
         obligarea celeilalte părți în procedura care s‑a aflat pe rolul camerei de recurs la plata cheltuielilor de judecată efectuate
         în procedura de la camera de recurs a OAPI.

      9        OAPI solicită Tribunalului:

      –        respingerea acțiunii;
      –        obligarea reclamantei la plata cheltuielilor de judecată.
       În drept
      10      Reclamanta invocă trei motive. Primul motiv este întemeiat, conform textului cererii introductive, pe o încălcare a articolelor
         4 și 5 din Regulamentul nr. 6/2002 în ceea ce privește noutatea desenului sau modelului industrial contestat. Al doilea motiv
         este întemeiat pe o încălcare a articolelor 4 și 6 din Regulamentul nr. 6/2002 în ceea ce privește evaluarea caracterului
         individual al desenului sau modelului industrial contestat. Al treilea motiv este întemeiat pe un abuz de putere. În plus,
         reclamanta consideră că, având în vedere cuprinsul deciziei atacate, evaluarea modelelor C și F nu face obiectul litigiului
         aflat pe rolul Tribunalului. În această privință, în decizia atacată, camera de recurs s‑a îndepărtat în mod neîntemeiat de
         decizia diviziei de anulare, întrucât ar fi procedat la compararea desenului sau modelului industrial contestat doar cu modelul
         SYMBICORT și nu ar fi motivat această alegere.

      11      OAPI contestă temeinicia celor trei motive. În plus, acesta susține că similitudinea desenului sau modelului industrial contestat
         atât cu modelele C și F, cât și cu modelul SYMBICORT face obiectul litigiului aflat pe rolul Tribunalului, întrucât camera
         de recurs s‑a limitat să adauge un motiv în plus față de decizia diviziei de anulare.

      12      Cu titlu introductiv, trebuie remarcat că camera de recurs era în drept să își întemeieze decizia pe compararea desenului
         sau modelului industrial contestat cu modelul SYMBICORT.

      13      Astfel, rezultă din articolul 60 alineatul (1) din Regulamentul nr. 6/2002 că, prin calea de atac cu care este sesizată, camera
         de recurs este chemată să efectueze o nouă examinare completă a fondului cererii de declarare a nulității, atât în drept,
         cât și în fapt (a se vedea, prin analogie, Hotărârea Curții din 13 martie 2007, OAPI/Kaul, C‑29/05 P, Rep., p. I‑2213, punctul
         57). Aceasta presupune ca camera de recurs se poate întemeia pe oricare dintre desenele sau modelele industriale anterioare
         invocate de partea care a solicitat declararea nulității, fără a fi ținută de cuprinsul deciziei diviziei de anulare și fără
         a fi nevoită să indice motive specifice în acest sens.

      14      Or, în speță nu se contestă faptul că modelul SYMBICORT a fost invocat de cealaltă parte în procedura care s‑a aflat pe rolul
         camerei de recurs în cursul procedurii desfășurate la divizia de anulare.

      15      În aceste împrejurări, nu este necesar să se stabilească, în acest stadiu, dacă evaluarea modelelor C și F face obiectul litigiului
         aflat pe rolul Tribunalului. În schimb, trebuie să se analizeze într‑o primă fază eventuala temeinicie a acțiunii în măsura
         în care aceasta privește evaluarea modelului SYMBICORT efectuată în decizia atacată. Numai în cazul în care Tribunalul constată
         că această evaluare este nelegală, evaluarea modelelor C și F s‑ar putea dovedi relevantă în soluționarea litigiului cu care
         este sesizat.

       Cu privire la primul motiv, întemeiat pe o încălcare a articolelor 4 și 5 din Regulamentul nr. 6/2002
       Argumentele părților
      16      Reclamanta susține că, în ceea ce privește data divulgării modelului SYMBICORT, trebuie avut în vedere articolul 7 alineatul
         (2) litera (b) din Regulamentul nr. 6/2002. În consecință, data care ar trebui luată în considerare în speță ar fi 14 aprilie
         2004, iar nu data de depunere a cererii de înregistrare a desenului sau modelului industrial contestat, respectiv 14 aprilie
         2005.

      17      Or, factura de expediere ar viza o expediere de produse corespunzătoare modelului SYMBICORT care a avut loc la o dată nespecificată,
         în aprilie 2004. Întrucât acest document a fost întocmit la 3 aprilie 2004 în Hong Kong (China), ar fi foarte probabil ca
         intrarea exemplarelor modelului SYMBICORT pe piața europeană și, implicit, divulgarea acestui model publicului să fi fost
         ulterioare datei de 14 aprilie 2004, ținând cont de distanța dintre Hong Kong și Țările de Jos.

      18      Reclamanta adaugă faptul că factura de expediere a fost furnizată celeilalte părți în procedura care s‑a aflat pe rolul camerei
         de recurs de fabricantul ceasurilor corespunzătoare modelelor SYMBICORT, care ar avea un interes în a dovedi anterioritatea
         modelului respectiv. De asemenea, nu ar exista certitudinea că originalul facturii menționate a fost prezentat la OAPI. Prin
         urmare, în opinia reclamantei, acest document nu poate fi luat în considerare.

      19      În aceste împrejurări, reclamanta consideră că nu s‑a făcut dovada divulgării anterioare a modelelor SYMBICORT. Aceasta concluzionează
         că desenul sau modelul industrial contestat trebuie considerat nou.

      20      OAPI contestă temeinicia argumentelor formulate de reclamantă.

       Aprecierea Tribunalului
      21      Conform cererii introductive, primul motiv este întemeiat pe o încălcare a articolelor 4 și 5 din Regulamentul nr. 6/2002,
         referitoare la noutatea unui desen sau model industrial comunitar. Or, astfel cum menționează OAPI, decizia atacată nu se
         întemeiază pe lipsa noutății desenului sau modelului industrial contestat.

      22      Astfel, primul motiv vizează problema divulgării anterioare a modelului SYMBICORT. Așadar, acesta privește în realitate o
         pretinsă încălcare a articolului 6 alineatul (1) din Regulamentul nr. 6/2002 coroborat cu articolul 7 din același regulament.

      23      Aceste dispoziții prevăd următoarele:

      „Articolul 6
      Caracterul individual
      (1) Se consideră că un desen sau un model industrial are caracter individual dacă impresia globală pe care o produce asupra
         utilizatorului avizat diferă de impresia produsă asupra unui asemenea utilizator de orice alt desen sau model care a fost
         făcut public:

      […]
      (b)      în cazul unui desen sau model industrial comunitar înregistrat, înainte de data de depunere a cererii de înregistrare sau,
         dacă se revendică o prioritate, înainte de data de prioritate.

      […]
      Articolul 7
      Divulgare
      (1) În sensul aplicării dispozițiilor articolelor 5 și 6, se consideră că un desen sau un model industrial a fost divulgat
         publicului dacă a fost publicat ca urmare a înregistrării sau în alt mod, sau a fost expus, utilizat în comerț sau făcut public
         în orice alt mod, înainte de data prevăzută la […] articolul 6 alineatul (1) litera (b), […], cu excepția situațiilor în care
         aceste acțiuni nu ar fi putut deveni cunoscute, în cursul normal al afacerilor, grupurilor specializate din sectorul în cauză
         care funcționează în Comunitate. […]

      (2) În sensul dispozițiilor articolelor 5 și 6, nu se ia în considerare divulgarea dacă desenul sau modelul industrial pentru
         care se solicită protecția unui desen sau model industrial comunitar înregistrat a fost divulgat publicului:

      (a)      de către autor sau succesorul acestuia în drepturi sau de către un terț, ca urmare a unor informații pe care le‑a furnizat
         sau a unor acte îndeplinite de autor sau de succesorul acestuia în drepturi și

      (b)      pe parcursul perioadei de douăsprezece luni premergătoare datei de depunere a cererii de înregistrare sau datei de prioritate,
         dacă se revendică o prioritate.

      […]”
      24      În primul rând, în ceea ce privește aplicabilitatea articolului 7 alineatul (2) din Regulamentul nr. 6/2002 în speță, trebuie
         remarcat că scopul acestei dispoziții este de a oferi autorului sau succesorului acestuia în drepturi posibilitatea de a prezenta
         un desen sau un model industrial pe piață pe parcursul unei perioade de 12 luni înainte de a îndeplini formalitățile de depunere.

      25      Astfel, pe parcursul acestei perioade, autorul sau succesorul acestuia în drepturi se poate asigura de succesul comercial
         al desenului sau modelului industrial în cauză înainte de a efectua cheltuielile aferente înregistrării, fără a se teme că
         divulgarea care are loc cu această ocazie poate fi invocată cu succes într‑o procedură de declarare a nulității intentată
         după înregistrarea eventuală a desenului sau modelului industrial în cauză.

      26      Rezultă din ceea ce precedă că, pentru ca articolul 7 alineatul (2) din Regulamentul nr. 6/2002 să fie aplicabil într‑o procedură
         de declarare a nulității, titularul desenului sau modelului industrial avut în vedere în cererea de declarare a nulității
         trebuie să demonstreze că este fie autorul desenului sau modelului industrial pe care se întemeiază respectiva cerere, fie
         succesorul acestuia în drepturi.

      27      Astfel, în speță, revine reclamantei obligația de a demonstra că este autorul modelului SYMBICORT sau succesorul acestuia
         în drepturi.

      28      Or, reclamanta nici măcar nu susține că aceasta ar fi situația.

      29      În consecință, articolul 7 alineatul (2) din Regulamentul nr. 6/2002 nu este aplicabil divulgării modelului respectiv.

      30      În al doilea rând, în aceste împrejurări, ținând cont de faptul că reclamanta nu a revendicat prioritatea pentru desenul sau
         modelul industrial contestat, trebuie să se examineze dacă din elementele prezentate la OAPI rezultă că desenul sau modelul
         industrial SYMBICORT a fost divulgat publicului înainte de 14 aprilie 2005, data de depunere a desenului sau modelului industrial
         contestat.

      31      În această privință, cealaltă parte în procedura care s‑a aflat pe rolul camerei de recurs a depus o factură de expediere
         privind o livrare de 2 000 de ceasuri corespunzătoare modelului SYMBICORT către un client din Țările de Jos. Potrivit acestei
         facturi, articolele în cauză au fost expediate din Hong Kong la 3 aprilie 2004.

      32      Astfel, ținând cont de termenele uzuale de transport, factura de expediere demonstrează că ceasurile în discuție au fost livrate
         în Țările de Jos și, prin urmare, că modelul SYMBICORT a fost divulgat grupurilor specializate din sectorul în cauză care
         funcționează în Comunitate înainte de 14 aprilie 2005, data de depunere a desenului sau modelului industrial contestat. Pe
         de altă parte, reclamanta nu a prezentat niciun element de natură să demonstreze că această divulgare nu a avut loc sau că
         a avut loc după data de depunere menționată.

      33      În al treilea rând, referitor la valoarea probatorie a facturii de expediere, trebuie să se admită că Great Sun Technology,
         care fabrică ceasurile corespunzătoare modelului SYMBICORT și care a furnizat documentul în discuție celeilalte părți în procedura
         care s‑a aflat pe rolul camerei de recurs, are interesul de a se declara nulitatea desenului sau modelului industrial contestat.
         Astfel, acest lucru îi va permite să își comercializeze în continuare produsele în Uniunea Europeană.

      34      Or, deși această împrejurare poate da naștere unor rezerve în privința credibilității declarației directorului societății
         Great Sun Technology, depusă de asemenea la OAPI, această concluzie nu este valabilă în cazul facturii de expediere.

      35      Astfel, acest ultim document nu a fost întocmit în mod special pentru a servi drept probă în procedura de declarare a nulității,
         ci pentru operațiunile comerciale curente, în scopul de a certifica efectuarea prestării și de a invita debitorul să plătească
         prețul convenit.

      36      În plus, factura de expediere nu este adresată celeilalte părți în procedura care s‑a aflat pe rolul camerei de recurs, ci
         unei societăți terțe, și a fost emisă în aprilie 2004, adică cu aproximativ trei ani înainte de depunerea cererii de declarare
         a nulității, la 26 martie 2007.

      37      În aceste împrejurări, nu trebuie să se considere că furnizarea facturii de expediere celeilalte părți în procedura care s‑a
         aflat pe rolul camerei de recurs de către fabricantul ceasurilor corespunzătoare modelului SYMBICORT afectează caracterul
         probatoriu al acesteia.

      38      Referitor la faptul că factura de expediere a depusă în copie, iar nu în original, acesta nu constituie în sine un obstacol
         ca documentul vizat să fie luat în considerare.

      39      Depunerea acestui document în original ar putea fi, eventual, relevantă în cazul în care copia ar fi ilizibilă sau dacă ar
         conține indicii că documentul ar fi fost falsificat pentru a i se modifica cuprinsul. Or, reclamanta nu invocă argumente în
         acest sens, iar examinarea facturii de expediere, astfel cum a fost depusă la OAPI, nu suscită întrebări în această privință.

      40      În consecință, faptul că factura de expediere a depusă în copie, iar nu în original, nu afectează nici caracterul probatoriu
         al documentului comunicat.

      41      Având în vedere ceea ce precedă, trebuie conchis că nu a săvârșit o eroare camera de recurs atunci când a apreciat că s‑a
         demonstrat faptul că modelul SYMBICORT fusese divulgat publicului înainte de data de depunere a desenului sau modelului industrial
         contestat. Prin urmare, primul motiv trebuie respins.

       Cu privire la al doilea motiv, întemeiat pe o încălcare a articolelor 4 și 6 din Regulamentul nr. 6/2002
       Argumentele părților
      42      Reclamanta susține că, prin constatarea faptului că desenul sau modelul industrial contestat producea aceeași impresie globală
         precum modelul SYMBICORT, camera de recurs a săvârșit o eroare de apreciere.

      43      Cu titlu introductiv, reclamanta susține că, în măsura în care modelul SYMBICORT este destinat a fi utilizat în scopuri publicitare,
         utilizatorul avizat este un profesionist dornic să achiziționeze articole promoționale. Aceasta precizează că, întrucât pe
         piață se oferă un mare număr de curele, utilizatorul avizat va fi atent la particularitățile unei anumite curele.

      44      Reclamanta continuă criticând camera de recurs, în primul rând, pentru că nu a ținut cont de toate elementele relevante ale
         celor două desene sau modele industriale în cauză, respectiv cureaua, cutia ceasului, ceasul însuși și elementul de fixare.
         Astfel, camera de recurs s‑ar fi limitat să compare ecranul ceasului, poziția acestuia și culoarea celor două desene sau modele
         industriale. Procedând astfel, camera de recurs ar fi ignorat, pe de altă parte, faptul că libertatea autorului unui ceas
         analogic este limitată. În schimb, autorul ar dispune de o mare libertate în ceea ce privește cureaua și elementul de fixare.

      45      În al doilea rând, în reproducerea comunicată OAPI, modelul SYMBICORT nu ar fi reprodus integral, deoarece ar cuprinde doar
         două benzi care sunt îndreptate în două direcții diferite, dar fără o buclă care să le unească. Or, întrucât compararea desenelor
         sau modelelor industriale trebuie realizată pe baza reproducerilor acestora, camera de recurs nu ar fi fost obligată să prezume
         că modelul SYMBICORT avea o curea care să permită purtarea la gât a ceasului.

      46      În al treilea rând, reclamanta se opune constatării făcute de camera de recurs potrivit căreia elementul de fixare al desenului
         sau modelului industrial contestat ar fi reprodus printr‑o linie punctată. Elementul în cauză ar fi reprodus prin linii continue
         și ar fi trebuit, așadar, să fie luat în considerare, cu atât mai mult cu cât constituie o componentă importantă a desenului
         sau modelului industrial contestat. Astfel, acest element ar atrage atenția utilizatorului avizat, întrucât, pe de o parte,
         libertatea autorului nu ar fi limitată în privința sa și, pe de altă parte, forma sa ar determina obiectele care pot fi fixate
         de curea.

      47      Or, în speță, pe de o parte, elementul de fixare al modelului SYMBICORT nu ar fi vizibil pe reproducerea comunicată OAPI,
         astfel încât existența și caracteristicile sale eventuale nu ar putea fi confirmate. Pe de altă parte, elementul de fixare
         al desenului sau modelului industrial contestat s‑ar deosebi clar de extremitatea modelului SYMBICORT.

      48      OAPI contestă temeinicia argumentelor formulate de reclamantă.

       Aprecierea Tribunalului
      49      Potrivit articolelor 4 și 6 din Regulamentul nr. 6/2002:

      „Articolul 4
      Condiții de protecție
      (1) Un desen sau un model industrial este protejat printr‑un desen sau model industrial comunitar numai dacă are caracter
         individual și de noutate.

      […]
      Articolul 6
      Caracterul individual
      (1) Se consideră că un desen sau un model industrial are caracter individual dacă impresia globală pe care o produce asupra
         utilizatorului avizat diferă de impresia produsă asupra unui asemenea utilizator de orice alt desen sau model industrial care
         a fost făcut public:

      […]
      (b)      în cazul unui desen sau model industrial comunitar înregistrat, înainte de data de depunere a cererii de înregistrare sau,
         dacă se revendică o prioritate, înainte de data de prioritate.

      (2) Pentru aprecierea caracterului individual trebuie să se ia în considerare gradul de libertate a autorului în elaborarea
         desenului sau a modelului.”

      50      Prin urmare, trebuie să se examineze dacă, din punctul de vedere al utilizatorului avizat și ținând cont de gradul de libertate
         a autorului unui ceas atașat la o curea, impresia globală produsă de desenul sau modelul industrial contestat diferă de cea
         produsă de modelul SYMBICORT.

      –       Cu privire la utilizatorul avizat
      51      În ceea ce privește interpretarea noțiunii de utilizator avizat, trebuie să se aprecieze că această calitate de „utilizator”
         presupune ca persoana vizată să utilizeze produsul în care este încorporat desenul sau modelul industrial în conformitate
         cu finalitatea acestui produs. Calificativul „avizat” sugerează totodată faptul că utilizatorul, fără a fi designer sau expert
         tehnic, cunoaște diversele desene sau modele industriale existente în sectorul vizat, are un anumit nivel de cunoștințe în
         ceea ce privește elementele pe care, de regulă, aceste desene sau modele industriale le conțin și, datorită interesului său
         pentru produsele respective, dă dovadă de un grad de atenție relativ ridicat atunci când le utilizează [Hotărârea Tribunalului
         din 22 iunie 2010, Shenzhen Taiden/OAPI – Bosch Security Systems (Echipament de comunicare), T‑153/08, Rep., p. II‑2517, punctele
         46 și 47].

      52      În speță, la punctul 21 din decizia atacată, camera de recurs a apreciat că utilizatorul avizat este un consumator obișnuit
         care este familiarizat cu ceasurile atașate la o curea și purtate la gât.

      53      Nu se contestă faptul că modelul SYMBICORT, ca și desenul sau modelul industrial contestat, este un articol promoțional. Or,
         în ceea ce privește astfel de articole, noțiunea de utilizator avizat, astfel cum a fost definită la punctul 51 de mai sus,
         cuprinde, pe de o parte, profesionistul care le achiziționează în scopul de a le distribui utilizatorilor finali și, pe de
         altă parte, acești utilizatori înșiși.

      54      În consecință, trebuie să se aprecieze în speță că utilizatorul avizat este atât consumatorul mediu evocat în decizia atacată,
         cât și cumpărătorul profesionist menționat de reclamantă.

      55      Așadar, reclamanta nu formulează argumente care să sugereze că percepția celor două grupuri de utilizatori în ceea ce privește
         desenele sau modelelor industriale în discuție ar fi diferită.

      56      Pe de altă parte, în orice caz, faptul că unul dintre cele două grupuri de utilizatori avizați sus‑menționate percepe desenele
         sau modelele industriale în cauză ca producând aceeași impresie globală este suficient pentru a constata că desenul sau modelul
         industrial contestat nu are caracter individual.

      57      În aceste împrejurări, faptul că decizia atacată nu menționează profesioniștii printre utilizatorii avizați ai ceasurilor
         atașate la o curea nu afectează legalitatea deciziei respective.

      –       Cu privire la gradul de libertate a autorului
      58      Înainte de a examina gradul de libertate a autorului, care, în opinia reclamantei, este redus în ceea ce privește ceasul și
         este ridicat în privința curelei și a elementului de fixare, este necesar să se stabilească elementele care sunt efectiv protejate
         prin desenul sau modelul industrial contestat și care sunt, în consecință, relevante în compararea acestui din urmă model
         cu modelul SYMBICORT.

      59      În această privință, punctul 11.4 al Orientărilor privind examinarea referitoare la desenele și modelele comunitare, adoptate
         prin decizia EX‑03‑9 a președintelui OAPI din 9 decembrie 2003, punct intitulat „Condiții de formă privind reproducerea desenului
         sau modelului industrial”, prevede:

      „[…]
      Reproducerea unui desen sau model industrial trebuie să se limiteze la caracteristicile pentru care se solicită protecția.
         Cu toate acestea, reproducerea poate cuprinde alte elemente care ajută la descrierea caracteristicilor desenului sau modelului
         industrial pentru care se solicită protecția. Într‑o cerere de înregistrare a unui desen sau model industrial comunitar, sunt
         permise următoarele elementele de identificare:

      1.      Linia punctată poate fi utilizată în cadrul unei imagini fie pentru a indica elementele pentru care nu se revendică protecția,
         fie pentru a indica părțile desenului sau modelului industrial care nu sunt vizibile în imaginea respectivă. Prin urmare,
         linia punctată descrie elemente care nu aparțin imaginii în cadrul căreia sunt reproduse aceste elemente.

      […]”
      60      Reclamanta nu contestă această regulă. Cu toate acestea, întemeindu‑se pe reproducerea desenului sau modelului industrial
         contestat din decizia atacată, din Buletinul desenelor sau modelelor industriale comunitare și din baza de date a desenelor sau modelelor industriale comunitare disponibilă pe site‑ul de internet al OAPI, aceasta susține
         că, spre deosebire de cele susținute de camera de recurs la punctul 20 din decizia atacată, elementul de fixare al desenului
         sau modelului industrial contestat nu a fost reprodus printr‑o linie punctată.

      61      În această privință, trebuie remarcat, în primul rând, că reproducerea desenului sau modelului industrial contestat din decizia
         atacată este irelevantă în raport cu întinderea protecției respectivului desen sau model industrial.

      62      În al doilea rând, imaginea sumară a desenului sau modelului industrial contestat, reprodusă în Buletinul desenelor sau modelelor industriale comunitare, precum și în baza de date a desenelor sau modelelor industriale comunitare, permite să se constate că anumite elemente ale
         acestui desen sau model industrial, și în special elementul de fixare, sunt reproduse prin linii mai puțin pronunțate decât
         cele care reproduc alte elemente, precum cureaua și cutia ceasului. Totuși, datorită dimensiunii reduse a imaginii sumare,
         nu este posibil să se stabilească cu certitudine dacă elementele în discuție sunt reproduse prin linii punctate.

      63      Or, în al treilea rând, eventuala incertitudine asupra acestui aspect este înlăturată de imaginea integrală a desenului sau
         modelului industrial contestat, accesibilă plecând de la imaginea sumară din versiunea electronică a Buletinului desenelor sau modelelor industriale comunitare, precum și în baza de date a desenelor sau modelelor industriale comunitare, și identică, pe de altă parte, cu reproducerea
         desenului sau modelului industrial contestat care figurează în cererea de înregistrare depusă de reclamantă la OAPI. Astfel,
         această imagine permite să se perceapă în mod clar că elementul de fixare al desenului sau modelului industrial contestat
         este reprodus printr‑o linie punctată, la fel ca și acele de ceas și elementul dreptunghiular fixat pe cadranul ceasului.

      64      În aceste împrejurări, trebuie să se aprecieze că elementul de fixare al desenului sau modelului industrial contestat, acele
         de ceas și elementul dreptunghiular fixat pe cadranul ceasului nu se numără printre elementele care sunt protejate prin desenul
         sau modelul industrial contestat. Această constatare implică faptul că gradul de libertate a autorului față de aceste elemente
         nu este relevant în speță.

      65      Referitor la celelalte elemente invocate de reclamantă, pe de o parte, trebuie remarcat că aceasta exagerează gradul de libertate
         a autorului în ceea ce privește cureaua.

      66      Astfel, deși există o anumită variabilitate în privința lungimii și a lățimii acestui element, aceste caracteristici nu trebuie
         totuși să afecteze posibilitatea de a purta cureaua confortabil la gât. Aceeași concluzie este valabilă în ceea ce privește
         poziționarea ceasului pe curea.

      67      În consecință, constatările camerei de recurs în acest sens, care figurează la punctul 21 din decizia atacată, nu sunt eronate.

      68      Pe de altă parte, referitor la gradul de libertate a autorului în ceea ce privește ceasul, trebuie admis că un ceas analogic
         trebuie, desigur, să conțină anumite elemente pentru a‑și îndeplini funcția, cum ar fi un cadran, ace de ceas plasate aproximativ
         în mijlocul ceasului sau un buton de reglare a orei.

      69      Totuși, aceste constrângeri privesc prezența anumitor elemente într‑un ceas, dar nu influențează într‑o măsură importantă
         forma și aspectul său general. Astfel, în special cadranul și cutia ceasului pot avea diverse forme și pot fi configurate
         în diverse moduri, astfel cum a constatat, în esență, camera de recurs la punctul 21 din decizia atacată.

      –       Cu privire la compararea impresiilor globale produse de cele două desene sau modele industriale în cauză
      70      Având în vedere considerațiile care tocmai au fost expuse cu privire la elementele care sunt protejate prin desenul sau modelul
         industrial contestat și cu privire la gradul de libertate a autorului unui ceas atașat la o curea, trebuie apreciat că impresia
         globală produsă de desenul sau modelul industrial contestat este determinată de următoarele elemente:

      –        o curea ale cărei benzi se leagă la unul dintre capete, apoi se suprapun și formează o buclă la celălalt capăt;
      –        un ceas rotund atașat la curea în locul în care cele două benzi ale curelei se îndepărtează una de cealaltă;
      –        două inele concentrice situate pe marginea ceasului, de jur împrejur, inelul exterior prezentând o fantă orientată în sus
         și în care este plasat un buton de reglare a orei.

      71      În ceea ce privește impresia globală produsă de modelul SYMBICORT, trebuie examinat, cu titlu introductiv, argumentul reclamantei
         potrivit căruia camera de recurs nu ar fi fost obligată să prezume că modelul SYMBICORT avea o curea care să permită purtarea
         ceasului la gât.

      72      În această privință, este adevărat că reproducerea modelului SYMBICORT comunicată OAPI arată doar două benzi care sunt îndreptate
         în două direcții diferite, dar fără o buclă pentru a facilita purtarea la gât.

      73      Cu toate acestea, la evaluarea desenelor sau modelelor industriale anterioare nu trebuie examinate separat și exclusiv reproducerile
         lor grafice, ci mai curând trebuie apreciate global toate elementele prezentate care permit stabilirea într‑un mod suficient
         de precis și de sigur a impresiei globale produse de desenul sau modelul industrial în cauză.

      74      Astfel, referitor în special la desenele sau modelele industriale care au fost utilizate în comerț în mod direct, fără a fi
         înregistrate, nu se poate exclude că nu există o reproducere grafică care să arate toate detaliile lor relevante, comparabilă
         cu reproducerea care figurează într‑o cerere de înregistrare. În aceste împrejurări, ar fi excesiv să se pretindă de la partea
         care a solicitat declararea nulității ca o astfel de reproducere să fie depusă în toate cazurile.

      75      În speță, pe de o parte, în reproducerea modelului SYMBICORT depusă de cealaltă parte în procedura care s‑a aflat pe rolul
         camerei de recurs, cele două benzi ale curelei se întrerup brusc, iar termenul „symbicort” este reprezentat doar parțial în
         unul dintre ele. Aceasta sugerează faptul că lipsa unei bucle se datorează caracterului incomplet al reproducerii, iar nu
         înfățișării reale a modelului în discuție.

      76      Pe de altă parte, rezultă atât din factura de expediere, cât și din certificatul de origine că livrarea făcută de Great Sun
         Technology în Țările de Jos la 3 aprilie 2004 conținea 2 000 de exemplare de „curea cu ceas «SYMBICORT»”.

      77      Or, nu se poate contesta faptul că funcția unei curele precum cea în cauză este de a permite purtarea la gât a unui obiect.

      78      În aceste împrejurări, ținând cont de faptul că impresia globală produsă asupra utilizatorului avizat de un desen sau model
         industrial trebuie determinată în mod obligatoriu și în raport cu modul în care este utilizat produsul în cauză (Hotărârea
         Echipament de comunicare, citată anterior, punctul 66), camera de recurs a apreciat în mod întemeiat, la punctul 20 din decizia
         atacată, că modelul SYMBICORT avea efectiv o curea care să permită purtarea ceasului la gât, în pofida reproducerii grafice
         incomplete depuse la OAPI.

      79      Având în vedere considerațiile de mai sus, trebuie statuat că impresia globală produsă de modelul SYMBICORT este determinată
         de elementele enumerate la punctul 70 de mai sus. Astfel, după cum a constatat în mod întemeiat camera de recurs la punctul
         19 din decizia atacată, modelul SYMBICORT este de asemenea prevăzut cu o curea care, în esență, are aceleași dimensiuni, la
         care este atașat, în același loc, un ceas analogic rotund. De asemenea, pe marginea ceasului se află, de jur împrejur, două
         inele concentrice, inelul exterior fiind întrerupt de o fantă orientată către aceeași parte, în care este plasat un buton
         de reglare a orei.

      80      Pe de altă parte, camera de recurs a constatat în mod întemeiat la punctul 20 din decizia atacată că diferențele dintre desenele
         sau modelele industriale în cauză, invocate de reclamantă, erau neglijabile.

      81      Astfel, mai întâi, în privința lungimii și a lățimii curelelor existente la desenele sau modelele industriale în cauză nu
         poate fi constatată nicio diferență importantă.

      82      În continuare, culoarea neagră în care este reprodusă cureaua modelului SYMBICORT nu prezintă importanță, dat fiind faptul
         nu a fost revendicată nicio culoare pentru desenul sau modelul industrial contestat. De asemenea, întrucât acest din urmă
         desen sau model industrial reproduce un articol promoțional, este justificat să se aprecieze că acesta va purta o marcă la
         momentul utilizării. În consecință, nici prezența mărcii SYMBICORT în modelul SYMBICORT nu constituie o diferență importantă.

      83      În sfârșit, detaliile de configurație a cutiilor de ceas ale celor două desene sau modele industriale și a cadranelor lor
         nu sunt suficient de remarcabile pentru a influența impresia globală produsă de respectivele desene sau modele industriale.
         Situația este aceasta cu atât mai mult cu cât din cuprinsul punctelor 58-64 de mai sus rezultă că acele de ceas și elementul
         dreptunghiular fixat pe cadranul ceasului nu se numără printre elementele care sunt protejate prin desenul sau modelul industrial
         contestat.

      84      Având în vedere toate cele ce precedă, trebuie apreciat că desenul sau modelul industrial contestat și modelul SYMBICORT produc
         aceeași impresie globală asupra utilizatorului avizat. Prin urmare, camera de recurs a ajuns în mod întemeiat la această concluzie,
         la punctul 22 din decizia atacată, și a dedus din aceasta că desenul sau modelul industrial contestat nu are caracter individual
         în sensul articolului 6 din Regulamentul nr. 6/2002 și trebuia, așadar, declarat nul.

      85      În aceste împrejurări, al doilea motiv trebuie respins.

       Cu privire la al treilea motiv, întemeiat pe un abuz de putere în sensul articolului 61 alineatul (2) din Regulamentul nr. 6/2002
       Argumentele părților
      86      Reclamanta susține că abuzul de putere săvârșit de camera de recurs constă în faptul că, în primul rând, aceasta nu a apreciat
         la un standard juridic corespunzător toate argumentele sale și dovezile depuse, în special factura de expediere, în al doilea
         rând, a ignorat libertatea autorului în ceea ce privește cureaua și elementul de fixare și, în al treilea rând, și‑a întemeiat
         decizia atacată pe o apreciere eronată a elementului de fixare al desenului sau modelului industrial contestat. Reclamanta
         consideră în acest context că examinarea efectuată de camera de recurs nu a fost una veritabilă, aceasta limitându‑se la constatări
         nesusținute de o argumentație sau de referiri la probe, încălcându‑i astfel dreptul la apărare. În plus, ar fi posibil ca,
         prin indicarea faptului că elementul de fixare era reprodus printr‑o linie punctată, camera de recurs să se fi referit la
         un desen sau model industrial necunoscut.

      87      OAPI contestă temeinicia argumentelor formulate de reclamantă.

       Aprecierea Tribunalului
      88      Trebuie amintit că noțiunea de abuz de putere are un domeniu de aplicare precis în dreptul Uniunii și vizează situația în
         care o autoritate administrativă își folosește puterile într‑un alt scop decât cel în vederea căruia i‑au fost conferite.
         În această privință, potrivit unei jurisprudențe constante, o decizie nu este afectată de abuz de putere decât dacă rezultă,
         pe baza unor indicii obiective, pertinente și concordante, că a fost adoptată pentru atingerea altor scopuri decât cele declarate
         [Hotărârea Tribunalului din 24 aprilie 1996, Industrias Pesqueras Campos și alții/Comisia, T‑551/93 și T‑231/94-T‑234/94,
         Rec., p. II‑247, punctul 168, și Hotărârea din 12 ianuarie 2000, DKV/OAPI (COMPANYLINE), T‑19/99, Rec., p. II‑1, punctul 33].

      89      Or, în speță, reclamanta nu a demonstrat, și nici măcar nu a susținut, existența unor astfel de indicii. Pretinsele abuzuri
         de putere pe care le invocă reprezintă, cel mult, potențiale erori de apreciere care pot constitui o încălcare a articolelor
         4, 6 și 7 din Regulamentul nr. 6/2002. Or, din examinarea primului și a celui de al doilea motiv rezultă că susținerile reclamantei
         în această privință sunt, în orice caz, nefondate.

      90      Referitor la pretinsa încălcare a dreptului la apărare al reclamantei, din articolul 62 din Regulamentul nr. 6/2002 rezultă
         că deciziile OAPI nu se pot întemeia decât pe motive sau pe dovezi cu privire la care părțile au avut posibilitatea să își
         prezinte poziția. În speță, reclamanta s‑a exprimat în fața organelor OAPI cu privire la forța probatorie a facturii de expediere,
         la libertatea autorului, la caracterul incomplet al reproducerii modelului SYMBICORT și la importanța elementului de fixare
         în impresia de ansamblu produsă de un ceas atașat la o curea. Faptul că elementul de fixare nu se numără printre elementele
         protejate prin desenul sau modelul industrial contestat a fost menționat în mod explicit la punctul 21 din decizia diviziei
         de anulare, astfel încât reclamanta a fost în măsură să își prezinte observațiile cu privire la acest aspect în procedura
         căii de atac. Prin urmare, critica întemeiată pe o încălcare a dreptului la apărare al reclamantei trebuie de asemenea respinsă.

      91      În măsura în care argumentele formulate în cadrul celui de al treilea motiv ar mai putea fi interpretate ca vizând o încălcare
         a obligației de motivare, prevăzută la articolul 62 din Regulamentul nr. 6/2002, sau a obligației de examinare a motivelor
         invocate și a cererilor depuse de părți, prevăzută la articolul 63 alineatul (1) din același regulament, trebuie constatat
         că decizia atacată indică în mod coerent și suficient de detaliat motivele pentru care camera de recurs a apreciat, pe de
         o parte, că dovezile referitoare la modelul SYMBICORT, în special factura de expediere, erau credibile și aveau forță probatorie
         (punctele 7 și 15-17 din decizia atacată) și, pe de altă parte, că, luând în considerare libertatea autorului, desenul sau
         modelul industrial contestat producea, în percepția utilizatorului avizat, aceeași impresie globală precum modelul SYMBICORT
         (punctele 18-22 din decizia atacată). Astfel, decizia atacată nu este afectată de o nelegalitate în această privință.

      92      Având în vedere toate considerațiile care precedă, al treilea motiv trebuie respins.

      93      În condițiile în care niciunul dintre motivele formulate de reclamantă nu este fondat în măsura în care vizează dovada divulgării
         modelului SYMBICORT și compararea acestuia din urmă cu desenul sau modelul industrial contestat, nu mai este necesară examinarea
         în raport cu modelele C și F, în conformitate cu cele menționate la punctele 12-15 de mai sus. Astfel, în aceste împrejurări,
         compararea desenului sau modelului industrial contestat cu modelul SYMBICORT efectuată de camera de recurs constituie un temei
         suficient al deciziei atacate.

      94      Prin urmare, acțiunea trebuie respinsă în totalitate.

       Cu privire la cheltuielile de judecată
      95      Potrivit articolului 87 alineatul (2) din Regulamentul de procedură al Tribunalului, partea care cade în pretenții este obligată,
         la cerere, la plata cheltuielilor de judecată. Întrucât reclamanta a căzut în pretenții, se impune obligarea acesteia la plata
         cheltuielilor de judecată, conform concluziilor OAPI.

      Pentru aceste motive,
      TRIBUNALUL (Camera a patra)
      declară și hotărăște:
      1)      Respinge acțiunea.
      2)      Obligă Sphere Time la plata cheltuielilor de judecată.

               Pelikánová

               Jürimäe

               Van der Woude

         Pronunțată astfel în ședință publică la Luxemburg, la 14 iunie 2011.
      Semnături
      * Limba de procedură: engleza.


title: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 25 iunie 2015.#Saatgut-Treuhandverwaltungs GmbH împotriva Gerhard und Jürgen Vogel GbR și alții.#Cerere de decizie preliminară formulată de Landgericht Mannheim.#Trimitere preliminară – Protecția comunitară a soiurilor de plante – Regulamentul (CE) nr. 2100/94 – Derogare prevăzută la articolul 14 – Utilizarea de către agricultori a produsului recoltei în scop de înmulțire, fără autorizarea titularului – Obligația agricultorilor de a plăti o remunerație echitabilă pentru această utilizare – Termen în care trebuie să se plătească această remunerație pentru a putea beneficia de derogare – Posibilitatea titularului de a recurge la articolul 94 – Contrafacere.#Cauza C-242/14.

text:
         HOTĂRÂREA CURȚII (Camera a doua)
      25 iunie 2015 (
            *1
         )
      „Trimitere preliminară — Protecția comunitară a soiurilor de plante — Regulamentul (CE) nr. 2100/94 — Derogare prevăzută la articolul 14 — Utilizarea de către agricultori a produsului recoltei în scop de înmulțire, fără autorizarea titularului — Obligația agricultorilor de a plăti o remunerație echitabilă pentru această utilizare — Termen în care trebuie să se plătească această remunerație pentru a putea beneficia de derogare — Posibilitatea titularului de a recurge la articolul 94 — Contrafacere”
      În cauza C‑242/14,
      având ca obiect o cerere de decizie preliminară formulată în temeiul articolului 267 TFUE de Landgericht Mannheim (Germania), prin decizia din 9 mai 2014, primită de Curte la 19 mai 2014, în procedura

         Saatgut‑Treuhandverwaltungs GmbH

      împotriva

         Gerhard und Jürgen Vogel GbR,

         Jürgen Vogel,

         Gerhard Vogel,

      CURTEA (Camera a doua),
      compusă din doamna R. Silva de Lapuerta, președinte de cameră, și domnii J.‑C. Bonichot, A. Arabadjiev, J. L. da Cruz Vilaça și C. Lycourgos (raportor), judecători,
      avocat general: domnul N. Jääskinen,
      grefier: domnul A. Calot Escobar,
      având în vedere procedura scrisă,
      luând în considerare observațiile prezentate:

               —

               pentru Saatgut‑Treuhandverwaltungs GmbH, de K. von Gierke și de E. Trauernicht, Rechtsanwälte;

               —

               pentru Gerhard und Jürgen Vogel GbR, precum și pentru domnii G. și J. Vogel, de J. Beismann și de M. Miersch, Rechtsanwälte;

               —

               pentru guvernul spaniol, de A. Gavela Llopis, în calitate de agent;

               —

               pentru guvernul olandez, de M. Bulterman, de C. Schillemans și de J. Langer, în calitate de agenți;

               —

               pentru Comisia Europeană, de G. von Rintelen și de I. Galindo Martín, în calitate de agenți,

         după ascultarea concluziilor avocatului general în ședința din 5 martie 2015,
      pronunță prezenta

         Hotărâre

               1

               Cererea de decizie preliminară privește interpretarea anumitor dispoziții din Regulamentul (CE) nr. 2100/94 al Consiliului din 27 iulie 1994 de instituire a unui sistem de protecție comunitară a soiurilor de plante (JO L 227, p. 1, Ediție specială, 03/vol. 15, p. 197) și din Regulamentul (CE) nr. 1768/95 al Comisiei din 24 iulie 1995 de stabilire a normelor de aplicare a derogării prevăzute la articolul 14 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 2100/94 (JO L 173, p. 14, Ediție specială, 03/vol. 17, p. 177).

               2

               Această cerere a fost formulată în cadrul unui litigiu între Saatgut‑Treuhandverwaltungs GmbH (denumită în continuare „STV”), care reprezintă interesele titularului protecției comunitare a soiurilor de plante pentru soiul de orz de iarnă Finita, pe de o parte, și Gerhard și Jürgen Vogel GbR, societate agricolă, precum și domnii G. și J. Vogel, asociați care răspund în mod personal pentru această societate (denumiți în continuare, împreună, „asociații Vogel”), pe de altă parte, cu privire la cultivarea de către aceștia din urmă a soiului respectiv.

         Cadrul juridic

         Regulamentul nr. 2100/94

               3

               Articolul 13 din Regulamentul nr. 2100/94, intitulat „Drepturile titularului protecției comunitare a soiurilor de plante și limitări”, prevede:
               „(1)   Protecția comunitară a soiurilor de plante are ca scop să rezerve titularului sau titularilor săi, denumiți în continuare «titular», dreptul de a îndeplini acțiunile prevăzute la alineatul (2).
               (2)   Fără a aduce atingere articolelor 15 și 16, autorizarea titularului este necesară pentru următoarele acțiuni, care privesc constituenții soiului sau materialul recoltat aparținând soiului protejat, denumiți în continuare «material»:

                        (a)

                        producerea sau reproducerea (înmulțirea);

                  […]
               Titularul își poate supune autorizarea unor condiții și limitări.
               […]”

               4

               Articolul 14 din acest regulament, intitulat „Derogare de la protecția comunitară a soiurilor de plante”, prevede:
               „(1)   Fără a aduce atingere articolului 13 alineatul (2) și pentru a salvgarda producția agricolă, agricultorii sunt autorizați să utilizeze, în vederea înmulțirii în aer liber în propriile lor ferme, produsul recoltei obținute prin cultivarea, în propriile lor ferme, a materialului de înmulțire din soiuri care beneficiază de protecția comunitară a soiurilor de plante, altele decât soiurile hibride sau sintetice.
               (2)   Alineatul (1) se aplică numai următoarelor specii de plante agricole:
               […]

                        (b)

                        cereale:

                  […]

                  Hordeum vulgare L. – orz
               […]
               (3)   Condițiile care permit aplicarea derogării prevăzute la alineatul (1) și salvgardarea intereselor legitime ale amelioratorului și ale agricultorului sunt prevăzute, până la intrarea în vigoare a prezentului regulament, în regulamentul de aplicare menționat la articolul 114, pe baza următoarelor criterii:
               […]

                        —

                        micii agricultori nu sunt obligați să plătească o remunerație titularului; […]
                        […]

                        —

                        ceilalți agricultori sunt obligați să plătească titularului o remunerație echitabilă, care trebuie să fie semnificativ mai mică decât suma percepută pentru producerea sub licență a materialului săditor din același soi în aceeași regiune; nivelul efectiv al acestei remunerații echitabile poate varia în timp, ținând cont de măsura în care s‑a aplicat derogarea prevăzută în alineatul (1) pentru soiul respectiv;

                        —

                        responsabilitatea controlului aplicării prezentului articol sau a dispozițiilor adoptate în temeiul prezentului articol revine exclusiv titularilor; în organizarea acestui control, aceștia nu pot recurge la serviciile agențiilor oficiale;

                        —

                        orice informație pertinentă este furnizată la cerere titularilor de către agricultori și de către prestatorii de operațiuni de sortare de acest tip; orice informație pertinentă poate fi furnizată și de agențiile oficiale implicate în controlul producției agricole, dacă această informație a fost obținută prin exercitarea normală a sarcinilor lor, fără taxe și costuri suplimentare. […]”

               5

               Articolul 94 din acest regulament, care privește acțiunile de drept civil care pot fi introduse în cazul utilizării unui soi de plante care constituie contrafacere, prevede:
               „(1)   Orice persoană care:

                        (a)

                        săvârșește unul din actele prevăzute la articolul 13 alineatul (2) cu privire la un soi care face obiectul protecției comunitare a soiurilor de plante, fără să fi fost autorizată în acest sens
                        […]

                  poate face obiectul unei acțiuni în justiție intentate de către titular, pentru încetarea contrafacerii sau pentru plata unei remunerații echitabile sau în ambele scopuri.
               (2)   Orice persoană care acționează în mod deliberat sau din neglijență este în plus obligată la repararea prejudiciului adus titularului; în caz de contravenție, dreptul titularului la despăgubiri se poate reduce în consecință, fără a fi totuși inferior avantajului dobândit de către autorul contrafacerii în urma acțiunii de contrafacere.”

         Regulamentul nr. 1768/95

               6

               Articolul 1 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1768/95 prevede că acesta din urmă instituie normele de aplicare a condițiilor care permit ca derogarea prevăzută la articolul 14 alineatul (1) din Regulamentul nr. 2100/94 să aibă efect.

               7

               Articolul 2 din acest regulament are următorul cuprins:
               „(1)   Condițiile prevăzute în articolul 1 se aplică, atât de către titularul care reprezintă amelioratorul, cât și de către agricultor, în așa fel încât să salvgardeze interesele lor legitime reciproce.
               (2)   Interesele legitime nu se consideră salvgardate dacă unul sau mai multe dintre ele sunt compromise fără să se țină cont de necesitatea de a păstra un echilibru rezonabil între toate aceste interese sau de proporționalitatea necesară între scopul condiției prevăzute și efectul real al aplicării ei.”

               8

               Articolul 6 din regulamentul menționat, intitulat „Obligația individuală de plată”, prevede la alineatul (1):
               „Fără să aducă atingere dispozițiilor din alineatul (2), obligația individuală a unui agricultor de a plăti remunerația echitabilă apare [a se citi «ia naștere»] atunci când acesta utilizează efectiv produsul recoltei în scopuri de reproducere în aer liber.
               Titularul poate stabili data și modalitățile de plată. Cu toate acestea, plata nu este exigibilă înaintea datei la care apare [a se citi «ia naștere»] obligația.”

               9

               Articolul 7 din același regulament, intitulat „Micii agricultori”, prevede la alineatul (2) următoarele:
               „Suprafețele în exploatarea agricultorului pe care s‑au realizat producții de plante, dar care sunt terenuri scoase temporar sau definitiv din circuitul agricol pe parcursul anului de comercializare care începe la 1 iulie din anul civil curent și se încheie la 30 iunie din anul civil următor (în continuare denumit «an de comercializare»), pe parcursul căruia plata remunerației este scadentă, sunt considerate suprafețe destinate culturii de plante dacă beneficiază de subvenții sau de plăți compensatorii acordate de Comunitate sau de statul membru în cauză pentru tipul de scoatere din circuitul agricol avut în vedere.”

               10

               Articolul 17 din Regulamentul nr. 1768/95, intitulat „Contrafacerea”, prevede:
               „Titularul poate invoca drepturile conferite de protecția comunitară a soiurilor de plante împotriva unei persoane care încalcă una dintre condițiile sau limitările asociate derogării prevăzute în articolul 14 din regulamentul de bază, după cum se specifică în prezentul regulament.”

         Litigiul principal și întrebările preliminare

               11

               STV este o asociație de titulari ai unor soiuri de plante protejate care administrează printre altele drepturile titularului soiului de orz de iarnă Finita, protejat în temeiul Regulamentului nr. 2100/94. STV publică pe pagina sa de internet o listă în care figurează toate soiurile de plante protejate pentru care i‑a fost încredințată administrarea drepturilor pe parcursul a diferiți ani de comercializare, precum și sumele datorate pentru cultivarea acestor soiuri. În plus, în fiecare an, STV solicită agricultorilor, fără a desemna un soi concret, să o informeze cu privire la o eventuală cultivare a soiurilor de plante protejate pe care le administrează, transmițându‑le în acest scop formulare de declarație de cultivare însoțite de un ghid în care sunt enumerate toate cele pe care le administrează în anul de comercializare în cauză, precum și identitatea titularilor acestora și a deținătorilor de licență de exploatare respectivi. Asociații Vogel, care nu au nicio relație contractuală cu STV, nu au răspuns la aceste solicitări de informații.

               12

               La 16 decembrie 2011, STV a aflat, prin intermediul unui prestator de operații de prelucrare, că, în anul de comercializare 2010/2011, asociații Vogel au dispus, printre altele, prelucrarea a 35 de chintale de semințe din soiul de orz de iarnă Finita.

               13

               Prin scrisoarea din 31 mai 2012, STV a solicitat asociaților Vogel să verifice indicațiile referitoare la cultivarea soiului de orz de iarnă Finita de care aflase prin intermediul prestatorului menționat și să îi comunice informații referitoare la această cultivare, solicitându‑le să răspundă până cel târziu la 20 iunie 2012. Asociații Vogel nu au răspuns la această scrisoare.

               14

               Prin scrisoarea din 27 iulie 2012, STV a solicitat asociaților Vogel plata sumei de 262,50 euro, reprezentând totalitatea redevenței care ar fi datorată pentru utilizarea sub licență a semințelor din soiul de orz de iarnă Finita, denumită „licență C”, cu titlu de reparație pentru prejudiciul suferit ca urmare a cultivării disimulate a acestui soi protejat. Neprimind plata, STV a introdus, la 18 martie 2013, o acțiune având ca obiect reparația respectivă în temeiul articolului 94 alineatele (1) și (2) din Regulamentul nr. 2100/94.

               15

               În susținerea acțiunii, STV susține că asociații Vogel au obligația să îi plătească o remunerație echitabilă, în temeiul articolului 94 alineatul (1) din Regulamentul nr. 2100/94, reprezentând o sumă echivalentă cu totalitatea drepturilor de licență C, întrucât au procedat la o cultivare „neautorizată” în sensul acestei dispoziții și nu pot beneficia de derogarea prevăzută la articolul 14 alineatul (1) din acest regulament având în vedere că nu au respectat obligația de a plăti remunerația menționată la articolul 14 alineatul (3) a patra liniuță din regulamentul menționat. STV pretinde, în plus, că această obligație de plată există independent de solicitarea de informații de către titularul protecției soiului în discuție și că agricultorul trebuie să o îndeplinească anterior însămânțării și, în orice caz, anterior încheierii anului de comercializare în cursul căruia a fost efectuată cultivarea. STV consideră, pe de altă parte, că indicațiile publicate pe pagina sa de internet și ghidul în care se enumeră toate soiurile de plante protejate pentru care i‑a fost încredințată administrarea drepturilor, care este trimis anual agricultorilor, le permit acestora să calculeze ei înșiși suma datorată pentru cultivarea acestor soiuri și deci să o plătească.

               16

               Asociații Vogel contestă că ar datora o sumă care corespunde totalității drepturilor de licență C cu titlu de despăgubiri. Ei consideră că datorează cel mult o sumă redusă, în condițiile în care cultivarea era „autorizată” în sensul articolului 14 alineatul (1) din Regulamentul nr. 2100/94. Pe de altă parte, ei susțin că nu erau obligați să răspundă la solicitarea de informații din 31 mai 2012, din moment ce aceasta nu se raporta la anul de comercializare în curs. Or, potrivit asociaților Vogel, ar fi trebuit să existe o neîndeplinire a obligației de informare pentru a se putea considera că sunt întrunite condițiile dreptului la reparație.

               17

               Instanța de trimitere subliniază că afirmația STV potrivit căreia agricultorul este obligat să plătească, din proprie inițiativă, remunerația menționată la articolul 14 alineatul (3) a patra liniuță din Regulamentul nr. 2100/94 înainte de însămânțare suscită îndoieli, în special din perspectiva articolului 6 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1768/95. Ea observă că această din urmă dispoziție pare să se opună ideii că trebuie să se considere că agricultorul este obligat să plătească această remunerație în avans, anterior însămânțării. În plus, instanța de trimitere arată că, dacă remunerația menționată ar putea fi plătită după cultivarea soiului protejat, s‑ar pune întrebarea până la ce dată trebuie să o plătească agricultorul pentru a putea beneficia de derogarea prevăzută la articolul 14 din Regulamentul nr. 2100/94 și pentru a evita astfel aplicarea dispozițiilor articolului 94 din acest regulament, referitoare la contrafacere. Or, potrivit instanței menționate, dispozițiile Regulamentelor nr. 2100/94 și nr. 1768/95 nu furnizează în mod clar și precis un răspuns la această întrebare, la care Curtea nu a avut de altfel ocazia să răspundă.

               18

               În aceste condiții, Landgericht Mannheim a hotărât să suspende judecarea cauzei și să adreseze Curții următoarele întrebări preliminare:

                        „1)

                        Un agricultor care a utilizat material de înmulțire obținut prin cultivare aparținând unui soi de plante protejat fără să fi încheiat un contract în acest sens cu titularul respectivului soi de plante este obligat să plătească o remunerație echitabilă în sensul articolului 94 alineatul (1) din Regulamentul nr. 2100/94, iar dacă acționează în mod deliberat sau din neglijență, să repare, în plus, prejudiciul cauzat titularului prin contrafacerea soiurilor de plante în sensul articolului 94 alineatul (2) din regulamentul menționat, în condițiile în care, la momentul utilizării efective a produsului recoltei în scopul reproducerii în aer liber, acesta nu a îndeplinit încă obligația de plată a unei remunerații echitabile (sumă datorată pentru cultivare), care îi revine în temeiul articolului 14 alineatul (3) a patra liniuță din regulamentul menționat coroborat cu articolul 5 și următoarele din Regulamentul nr. 1768/95?

                        2)

                        În cazul în care trebuie să se răspundă la prima întrebare că agricultorul își poate îndeplini obligația de plată a remunerației echitabile de cultivare inclusiv după utilizarea efectivă a produsului recoltei în scopuri de reproducere în aer liber, pentru a se putea considera cultivarea ca fiind «autorizată» în sensul prevăzut de articolul 94 alineatul (1) coroborat cu articolul 14 din Regulamentul nr. 2100/94, dispozițiile menționate anterior trebuie interpretate în sensul că stabilesc un termen în care agricultorul care a utilizat material de înmulțire aparținând unui soi de plante protejat trebuie să își îndeplinească obligația de plată a unei remunerații echitabile de cultivare?”

         Cu privire la întrebările preliminare

               19

               Prin intermediul întrebărilor formulate, care trebuie analizate împreună, instanța de trimitere solicită, în esență, să se stabilească termenul în care un agricultor care a utilizat material de înmulțire obținut prin cultivare aparținând unui soi de plante protejat (semințe de fermă) fără să fi încheiat un contract în acest sens cu titularul protecției respectivului soi de plante este obligat să îndeplinească obligația de plată a remunerației echitabile datorate în temeiul articolului 14 alineatul (3) a patra liniuță din Regulamentul nr. 2100/94 (denumită în continuare „remunerație echitabilă derogatorie”) pentru a putea beneficia de derogarea, prevăzută la același articol 14, de la obligația de a obține autorizația acestui titular.

               20

               Trebuie amintit, cu titlu introductiv, că, în temeiul articolului 13 alineatul (2) din Regulamentul nr. 2100/94, autorizarea titularului protecției comunitare a unui soi de plante este necesară, în ceea ce privește constituenții soiului sau materialul recoltat aparținând soiului protejat, în special pentru producere sau reproducere (înmulțire). În acest context, articolul 14 alineatul (1) din acest regulament prevede o derogare de la acest principiu în măsura în care utilizarea produsului recoltei obținute de agricultori în propriile ferme în vederea înmulțirii în aer liber nu este supusă autorizării titularului protecției atunci când aceștia îndeplinesc anumite condiții prevăzute în mod expres la articolul 14 alineatul (3) din regulamentul menționat (a se vedea Hotărârea Geistbeck, C‑509/10, EU:C:2012:416, punctele 21 și 22).

               21

               Una dintre aceste condiții, care este prevăzută la articolul 14 alineatul (3) a patra liniuță din Regulamentul nr. 2100/94, este plata unei remunerații echitabile derogatorii, datorată, pentru utilizarea menționată, titularului protecției soiului de plante în cauză.

               22

               Agricultorul care nu plătește titularului o asemenea remunerație atunci când utilizează produsul recoltei obținut prin cultivarea materialului de înmulțire al unui soi de plante protejat nu poate invoca articolul 14 alineatul (1) din Regulamentul nr. 2100/94 și, prin urmare, trebuie considerat ca îndeplinind fără să fi fost autorizat unul dintre actele menționate la articolul 13 alineatul (2) din acest regulament. În consecință, rezultă din articolul 94 din același regulament că acest agricultor poate face obiectul unei acțiuni introduse de titularul respectiv pentru încetarea contrafacerii sau pentru plata unei remunerații echitabile sau cu ambele scopuri. Dacă acționează în mod deliberat sau din neglijență, agricultorul este obligat, în plus, să repare prejudiciul suferit de același titular (Hotărârea Schulin, C‑305/00, EU:C:2003:218, punctul 71).

               23

               Instanța de trimitere ridică mai întâi problema dacă agricultorul trebuie să plătească remunerația echitabilă derogatorie înainte de utilizarea efectivă a produsului recoltei în scopuri de reproducere în aer liber.

               24

               În această privință, articolul 6 din Regulamentul nr. 1768/95, care stabilește modalitățile de aplicare a obligației de plată a remunerației echitabile derogatorii, prevede la alineatul (1) al doilea paragraf că, deși titularul protecției soiului de plante în cauză poate stabili data și modalitățile de plată, plata nu este, cu toate acestea, exigibilă înaintea datei la care ia naștere obligația de a achita această remunerație echitabilă. Conform articolului 6 alineatul (1) primul paragraf din acest regulament, această obligație ia naștere atunci când agricultorul utilizează efectiv produsul recoltei aparținând soiului protejat în scopuri de reproducere în aer liber. În consecință, agricultorul poate încă să îndeplinească obligația menționată după însămânțarea produsului de recoltă aparținând soiului de plante protejat, data utilizării efective a acestui produs în scopuri de reproducere în aer liber constituind nu termenul‑limită până la care trebuie efectuată plata remunerației echitabile derogatorii, ci data de la care această remunerație devine exigibilă.

               25

               Dacă dispoziția menționată permite să se afirme că agricultorul își poate încă îndeplini obligația de plată a remunerației echitabile derogatorii după ce a însămânțat în mod efectiv produsul de recoltă aparținând soiului protejat, aceeași dispoziție nu indică nicidecum termenul până la care agricultorul este obligat să plătească această remunerație atunci când niciun termen‑limită nu i‑a fost stabilit, conform articolului 6 alineatul (1) al doilea paragraf din Regulamentul nr. 1768/95, de acest titular.

               26

               În această privință, asociații Vogel și guvernul spaniol susțin, în esență, că termenul menționat poate curge în mod nelimitat. Aceștia se bazează în mod concret pe articolul 6 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1768/95, arătând în această privință că, deși reglementează nașterea obligației de plată menționate, această dispoziție nu prevede nicio scadență.

               27

               O asemenea interpretare nu poate fi însă primită.

               28

               Astfel, în primul rând, după cum a arătat avocatul general la punctul 39 din concluzii, a permite unui agricultor care a utilizat materialul de înmulțire obținut prin cultivare aparținând unui soi de plante protejat (semințe de fermă) să se achite fără nicio limită temporală de obligația de plată a remunerației echitabile derogatorii și, prin urmare, să se prevaleze pe termen nelimitat de derogarea prevăzută la articolul 14 din Regulamentul nr. 2100/94 ar priva de efect util acțiunile în justiție prevăzute la articolul 94 din acest regulament. În plus, prin prevederea acestor acțiuni împotriva oricărui autor al contrafacerii care nu ar fi îndeplinit această obligație de plată, articolul 94 se opune ca acesta să își poată reglementa oricând situația, chiar și după descoperirea de către titularul protecției a unei utilizări disimulate a soiului de plante protejat. În consecință, numai existența unui termen de plată este de natură să garanteze exercitarea efectivă a acțiunilor menționate.

               29

               În al doilea rând, trebuie amintit că titularii protecției soiurilor de plante sunt singurii responsabili pentru controlul și pentru supravegherea utilizării soiurilor protejate în cadrul cultivării autorizate și, prin urmare, aceștia depind de buna‑credință și de cooperarea agricultorilor în cauză (Hotărârea Geistbeck, C‑509/10, EU:C:2012:416, punctul 42). Astfel, lipsa unui termen determinat în mod precis căruia i‑ar fi supuși agricultorii pentru a se achita de obligația de plată a remunerației echitabile derogatorii riscă să îi încurajeze să întârzie sine die efectuarea acestei plăți în speranța de a o evita. Or, faptul de a permite agricultorilor o asemenea încălcare a propriilor obligații față de titulari ar fi contrar obiectivului stabilit la articolul 2 din Regulamentul nr. 1768/95, acela privind păstrarea unui echilibru rezonabil între interesele legitime reciproce ale agricultorilor și ale titularilor în cauză.

               30

               Examinând dacă un termen de plată este într‑adevăr prevăzut de dispozițiile pertinente, trebuie remarcat că reiese din articolul 7 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1768/95 că anul de comercializare pe parcursul căruia ar fi datorată plata începe la 1 iulie și se încheie la 30 iunie a anului civil următor. Deși această dispoziție privește determinarea suprafețelor aparținând micilor agricultori destinate culturii plantelor, ea constituie o indicație a faptului că, la stabilirea normelor de aplicare a articolului 14 alineatul (3) din Regulamentul nr. 2100/94, anul de comercializare în cursul căruia a fost utilizat materialul de înmulțire obținut prin cultivare aparținând unui soi de plante protejat (semințe de fermă) a fost perceput de instituția autor al acestui regulament ca fiind termenul pertinent în care trebuie să se plătească remunerația echitabilă derogatorie.

               31

               Astfel, în condițiile în care nu a efectuat plata remunerației echitabile derogatorii într‑un termen care expiră la încheierea anului de comercializare în cursul căruia a fost utilizat materialul de înmulțire obținut prin cultivare aparținând unui soi de plante protejat fără să fi încheiat în acest sens un contract cu titularul protecției, un agricultor trebuie să fie considerat ca îndeplinind fără să fi fost autorizat unul dintre actele menționate la articolul 13 alineatul (2) din Regulamentul nr. 2100/94, ceea ce permite titularului să intenteze acțiunile prevăzute la articolul 94 din acest regulament.

               32

               Având în vedere toate considerațiile precedente, trebuie să se răspundă la întrebările adresate că, pentru a putea beneficia de derogarea, prevăzută la articolul 14 din Regulamentul nr. 2100/94, de la obligația de a obține autorizarea titularului protecției soiului de plante în cauză, un agricultor care a utilizat material de înmulțire obținut prin cultivare aparținând unui soi de plante protejat (semințe de fermă) fără să fi încheiat în acest sens un contract cu titularul este obligat să plătească remunerația echitabilă derogatorie într‑un termen care expiră la încheierea anului de comercializare în cursul căruia a avut loc această utilizare, și anume cel târziu la 30 iunie care urmează datei reînsămânțării.

         Cu privire la cheltuielile de judecată

               33

               Întrucât, în privința părților din litigiul principal, procedura are caracterul unui incident survenit la instanța de trimitere, este de competența acesteia să se pronunțe cu privire la cheltuielile de judecată. Cheltuielile efectuate pentru a prezenta observații Curții, altele decât cele ale părților menționate, nu pot face obiectul unei rambursări.

               Pentru aceste motive, Curtea (Camera a doua) declară:

                     Pentru a putea beneficia de derogarea, prevăzută la articolul 14 din Regulamentul (CE) nr. 2100/94 al Consiliului din 27 iulie 1994 de instituire a unui sistem de protecție comunitară a soiurilor de plante, de la obligația de a obține autorizația titularului protecției soiului de plante în cauză, un agricultor care a utilizat material de înmulțire obținut prin cultivare aparținând unui soi de plante protejat (semințe de fermă) fără să fi încheiat în acest sens un contract cu titularul este obligat să plătească remunerația echitabilă datorată, în temeiul acestui articol 14 alineatul (3) a patra liniuță, într‑un termen care expiră la încheierea anului de comercializare în cursul căruia a avut loc această utilizare, și anume cel târziu la 30 iunie care urmează datei reînsămânțării.

                     Semnături

            (
            *1
         )	Limba de procedură: germana.


Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță (camera a doua) din data de 20 aprilie 2005. # Atomic Austria GmbH împotriva Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci de comerț, desene și modele industriale) (OAPI). # Marcă comunitară. # Cauza T-318/03.


Hotărârea Curții (camera a doua) din data de 15 iunie 1976. # Ute Wack împotriva Comisiei Comunităților Europene. # Cauza 1-76.


Hotărârea Curții din data de 8 iulie 1999. # Société Baxter, B. Braun Médical SA, Société Fresenius France și Laboratoires Bristol-Myers-Squibb SA împotriva Premier Ministre, Ministère du Travail et des Affaires sociales, Ministère de l'Economie et des Finances și Ministère de l'Agriculture, de la Pêche et de l'Alimentation. # Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare: Conseil d'État - Franța. # Cauza C-254/97.


Hotărârea Curții din data de 30 septembrie 1986. # P. Agostini și alții împotriva Comisiei Comunităților Europene. # Funcționari - Dobânzi la sumele salariale plătite cu întârziere. # Cauza 233/83.


Hotărârea Curții (camera a doua) din data de 20 noiembrie 1980. # François Gerin împotriva Comisiei Comunităților Europene. # Admisibilitate - Act de confirmare. # Cauza 806/79.


Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță (camera a cincea) din data de 7 iunie 2005. # Lidl Stiftung & Co. KG împotriva Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci de comerț, desene și modele industriale) (OAPI). # Marcă comunitară. # Cauza T-303/03.