title: Cauza T-451/20: Acțiune introdusă la 15 iulie 2020 – Facebook Ireland/Comisia

text:
               31.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/39

      Acțiune introdusă la 15 iulie 2020 – Facebook Ireland/Comisia
      (Cauza T-451/20)
      (2020/C 287/59)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Facebook Ireland Ltd (Dublin, Irlanda) (reprezentanți: D. Jowell, QC, D. Bailey, barrister, J. Aitken, D. Das, S. Malhi, R. Haria, M. Quayle, solicitors, și T. Oeyen, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei C(2020) 3013 final a Comisiei din 4 mai 2020, notificată reclamantei la 5 mai 2020, adoptată în aplicarea articolului 18 alineatul (3) din Regulamentul nr. 1/2003 al Consiliului în cadrul unei investigații în cauza Cauza AT.40628 – Practici ale Facebook în materia datelor;

                  —

                  cu titlu subsidiar: (i) anularea în parte a articolului 1 din decizia atacată în materia datelor în măsura în care impune în mod nelegal prezentarea de documente lipsite de pertinență pentru investigație; și/sau (ii) anularea în parte a articolului 1 din decizia atacată în materia datelor pentru ca juriști independenți calificați din SEE să fie autorizați să procedeze la un control manual al documentelor vizate de decizia atacată pentru a exclude din documentele care trebuie prezentate pe cele care sunt vădit lipsite de pertinență pentru investigație și/sau care sunt documente personale; și/sau (iii) anularea în parte a articolului 1 din decizia atacată în materia datelor măsura în care impune în mod nelegal prezentarea de documente lipsite de pertinență care sunt de natură personală sau privată;

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

                  1.

                  Primul motiv, potrivit căruia decizia atacată nu indică obiectul investigației Comisiei în termeni suficient de clari și coerenți, contrar cerințelor articolului 18 alineatul (3) din Regulamentul nr. 1/2003, ale articolului 296 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene și cu încălcarea dreptului la apărare și a dreptului la bună administrație ale Facebook.

                  2.

                  Al doilea motiv, potrivit căruia decizia atacată, în măsura în care impune prezentarea de documente din care majoritatea sunt în mod clar documente complet lipsite de pertinență și/sau documente personale, încalcă principiul necesității reflectat la articolul 18 alineatul (3) din Regulamentul nr. 1/2003 și/sau încalcă dreptul de apărare al Facebook și/sau constituie un abuz de putere.

                  3.

                  Al treilea motiv, potrivit căruia decizia atacată, în măsura în care impune prezentarea atât de multor documente total lipsite de pertinență și personale (de exemplu: corespondență referitoare la chestiuni privind sănătatea lucrătorilor și a familiei lor; corespondență în perioade de doliu; corespondență referitoare la manifestări de voință personale, la tutelă, la educația copiilor și la investiții financiare personale; candidaturi pentru locuri de muncă și referințe; evaluări interne; documente de evaluare a riscurilor de securitate pentru membrii de familie ai personalului-cheie al Facebook), încalcă dreptul fundamental la viață privată, principiul proporționalității și dreptul fundamental la bună administrare. Prin consecință, decizia atacată încalcă dreptul fundamental la viață privată, astfel cum este consacrat la articolul 7 din Carta drepturilor fundamentale. Decizia atacată în materia datelor încalcă de asemenea principiul proporționalității în măsura în care domeniul său de aplicare este prea larg și nu preciză suficient obiectul investigației Comisiei.

                  4.

                  Al patrulea motiv, potrivit căruia decizia atacată nu explică în ce măsură termenii săi de căutare nu fac decât să desemneze documentele care sunt necesare și pertinente pentru investigația Comisiei, nici de ce nu se autorizează niciun control al pertinenței de către juriști externi calificați din SEE, și potrivit căruia această decizie nu explică și nu prevede o „data room” imperativă din punct de vedere juridic pentru documentele personale și/sau complet lipsite de pertinență, astfel încât este întemeiată pe un raționament insuficient, ceea ce încalcă articolul 18 alineatul (3) din Regulamentul nr. 1/2003 și articolul 296 TFUE.


title: Cauza T-452/20: Acțiune introdusă la 15 iulie 2020 – Facebook Ireland/Comisia

text:
               31.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/40

      Acțiune introdusă la 15 iulie 2020 – Facebook Ireland/Comisia
      (Cauza T-452/20)
      (2020/C 287/60)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Facebook Ireland Ltd (Dublin, Irlanda) (reprezentanți: D. Jowell, QC, D. Bailey, barrister, J. Aitken, D. Das, S. Malhi, R. Haria, M. Quayle, solicitors, și T. Oeyen, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea în parte a articolului 1 din decizia C(2020) 3013 final a Comisiei din 4 mai 2020 (Cauza AT.40684 – Facebook Marketplace), în măsura în care impune prezentarea documentelor interne enumerate în anexa I.B;

                  —

                  cu titlu subsidiar: (i) anularea în parte a articolului 1 din decizia atacată în măsura în care impune prezentarea de documente lipsite de pertinență; (ii) anularea în parte a articolului 1 din decizia atacată pentru ca juriști independenți ai UE să fie autorizați să examineze pertinența documentelor vizate de cererea de documente referitoare la contract pentru a exclude documentele care sunt vădit lipsite de pertinență pentru investigație și/sau care sunt documente personale; și/sau (iii) anularea în parte a articolului 1 din decizia atacată în măsura în care impune în mod nelegal prezentarea de documente lipsite de pertinență care sunt de natură personală sau privată;

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

                  1.

                  Primul motiv, potrivit căruia decizia atacată, în măsura în care impune prezentarea de documente din care majoritatea sunt în mod clar documente complet lipsite de pertinență și/sau documente personale, încalcă principiul necesității reflectat la articolul 18, alineatul (3) din Regulamentul nr. 1/2003 și/sau încalcă dreptul de apărare al Facebook și/sau constituie un abuz de putere. În consecință, Comisia a săvârșit o eroare de drept și/sau de apreciere în aplicarea articolului 18 alineatul (3) din Regulamentul nr. 1/2003.

                  2.

                  Al doilea motiv, potrivit căruia decizia atacată, în măsura în care impune prezentarea atât de multor documente (de exemplu: corespondența lucrătorilor referitoare la chestiuni privind sănătatea; corespondența în perioade de doliu; corespondența referitoare la investiții personale; candidaturi pentru locuri de muncă; evaluări interne; și documente de evaluare a riscurilor de securitate pentru membrii de familie ai personalului-cheie al Facebook), încalcă dreptul fundamental la viață privată, principiul proporționalității și dreptul fundamental la bună administrare.

                  3.

                  Al treilea motiv, potrivit căruia decizia atacată nu explică în ce măsură termenii săi de căutare nu fac decât să desemneze documente care sunt necesare și pertinente pentru investigația Comisiei și nici de ce nu se autorizează niciun control al pertinenței de către juriști externi calificați din UE, și potrivit căruia această decizie nu explică și nu prevede o „data room” imperativă din punct de vedere juridic pentru documentele personale și/sau complet lipsite de pertinență, astfel încât decizia este întemeiată pe un raționament insuficient, ceea ce încalcă articolul 18 alineatul (3) din Regulamentul nr. 1/2003 și articolul 296 TFUE.


title: Cauza T-453/20: Acțiune introdusă la 14 iulie 2020 – KZ/Comisia

text:
               31.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/41

      Acțiune introdusă la 14 iulie 2020 – KZ/Comisia
      (Cauza T-453/20)
      (2020/C 287/61)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: KZ (reprezentant: N. de Montigny, avocată)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea listei funcționarilor promovați adoptate prin Nota administrativă nr. 32-2019/14.11.2019 din 14 noiembrie 2019, în măsura în care aceasta nu include numele reclamantului;

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă un motiv unic, întemeiat pe o excepție de nelegalitate îndreptată împotriva dispozițiilor generale de punere în aplicare (denumite în continuare „DGA”) a articolului 45 din Statutul funcționarilor Uniunii Europene (denumit în continuare „statutul”). Reclamantul contestă interpretarea Comisiei, care consideră că articolul 40 alineatul (3) din statut prevede că funcționarul aflat în concediu pentru interese personale la data la care este adoptată decizia de promovare de către Autoritatea împuternicită să facă numiri nu este eligibil în exercițiul de promovare astfel încheiat. În schimb, reclamantul susține o interpretare teleologică și sistematică a articolului 40 alineatul (3) din statut și apreciază că, prin interpretarea sa, Comisia încalcă dreptul la promovare în sensul articolului 45 din statut. În opinia lui, Comisia ar încălca de asemenea principiile securității juridice și coerenței dispozițiilor statutare în cadrul cărora se înscriu aceste DGA și principiul egalității de tratament în evoluția carierei, în temeiul articolului 5 alineatul (5) din statut. În sfârșit, el critică lipsa de logică și de proporționalitate a consecințelor pe care le generează punerea în aplicare a DGA.


title: Cauza T-454/20: Acțiune introdusă la 16 iulie 2020 – Garment Manufacturers Association in Cambodia/Comisia

text:
               31.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/42

      Acțiune introdusă la 16 iulie 2020 – Garment Manufacturers Association in Cambodia/Comisia
      (Cauza T-454/20)
      (2020/C 287/62)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Garment Manufacturers Association in Cambodia (Phnom Penh, Cambodgia) (reprezentanți: C. Ziegler și S. Monti, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea în parte a Regulamentului delegat (UE) 2020/550 al Comisiei din 12 februarie 2020 de modificare a anexelor II și IV la Regulamentul (UE) nr. 978/2012 al Parlamentului European și al Consiliului în ceea ce privește retragerea temporară a regimurilor menționate la articolul 1 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 978/2012 pentru anumite produse originare din Regatul Cambodgia, și anume în măsura în care privește retragerea temporară a preferințelor SGP pentru toate codurile vamale care afectează membrii GMAC și anume codurile SA menționate în tabelul inclus la articolul 1 alineatul (1) și toate codurile vamale SA menționate în tabelul inclus la articolul 1 alineatul (2), cu excepția codului SA 1212 93;

                  —

                  obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe faptul că regulamentul atacat încalcă principiul proporționalității și cerința de coerență între politicile și acțiunile Uniunii. Comisia nu ar fi apreciat în mod corect proporționalitatea retragerii temporare parțiale a preferințelor tarifare pentru sectoarele îmbrăcămintei, încălțămintei și articolelor de voiaj din Cambodgia.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe o încălcare a drepturilor procedurale ale reclamantei ca urmare a unei motivări insuficiente din partea Comisiei în privința articolului 296 alineatul (2) TFUE, ceea ce corespunde unei încălcări a dreptului la bună administrare.


title: Cauza T-459/20: Acțiune introdusă la 17 iulie 2020 – SBG/EUIPO – VF International (GEOGRAPHICAL NORWAY EXPEDITION)

text:
               31.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/44

      Acțiune introdusă la 17 iulie 2020 – SBG/EUIPO – VF International (GEOGRAPHICAL NORWAY EXPEDITION)
      (Cauza T-459/20)
      (2020/C 287/65)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Super Brand Licencing (SBG) (Villeurbanne, Franța) (reprezentanți: T. de Haan și A. Sion, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: VF International Sagl (Stabio, Elveția)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul mărcii în litigiu: reclamanta

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă GEOGRAPHICAL NORWAY EXPEDITION în culorile negru, gri-maroniu, roșu și alb – marca Uniunii Europene nr. 9 860 834

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

         Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 6 aprilie 2020 în cauza R 664/2019-1

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO și a intervenientei la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a cheltuielilor efectuate de reclamantă în cadrul procedurii care s-a aflat pe rolul Camerei întâi de recurs a Oficiului.

         Motivul invocat

                  —

                  Încălcarea articolului 59 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului întemeiată pe aprecierea eronată a existenței relei-credințe la depunerea cererii de înregistrare a mărcii.


title: Cauza T-460/20: Acțiune introdusă la 17 iulie 2020 – SBG/EUIPO – VF International (Geographical Norway)

text:
               31.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/45

      Acțiune introdusă la 17 iulie 2020 – SBG/EUIPO – VF International (Geographical Norway)
      (Cauza T-460/20)
      (2020/C 287/66)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Super Brand Licencing (SBG) (Villeurbanne, Franța) (reprezentanți: T. de Haan și A. Sion, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: VF International Sagl (Stabio, Elveția)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul mărcii în litigiu: reclamanta

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă Geographical Norway – marca Uniunii Europene nr. 10 015 352

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

         Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 6 aprilie 2020 în cauza R 662/2019-1

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO și a intervenientei la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a cheltuielilor efectuate de reclamantă în cadrul procedurii care s-a aflat pe rolul Camerei întâi de recurs a Oficiului.

         Motivul invocat

                  —

                  Încălcarea articolului 59 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului întemeiată pe aprecierea eronată a existenței relei credințe la depunerea cererii de înregistrare a mărcii.


title: Cauza C-304/20 P: Recurs introdus la 10 iulie 2020 de Kerry Luxembourg Sàrl împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 29 aprilie 2020 în cauza T-108/19, Kerry Luxembourg/EUIPO

text:
               11.1.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 9/4

      Recurs introdus la 10 iulie 2020 de Kerry Luxembourg Sàrl împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 29 aprilie 2020 în cauza T-108/19, Kerry Luxembourg/EUIPO
      (Cauza C-304/20 P)
      (2021/C 9/06)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: Kerry Luxembourg Sàrl (reprezentanți: A. von Mühlendahl, H. Hartwig, avocați)

         Cealaltă parte din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală
      Prin Ordonanța din 29 octombrie 2020, Curtea de Justiție (Camera de admitere în principiu a recursurilor) a decis ca recursul să nu fie admis în principiu și a dispus ca Kerry Luxembourg Sàrl să suporte propriile cheltuieli de judecată.


title: Cauza T-820/19: Hotărârea Tribunalului din 11 noiembrie 2020 – Totalizator Sportowy/EUIPO – Lottoland Holdings (Lottoland) („Marcă a Uniunii Europene – Procedură de declarare a nulității – Marca Uniunii Europene verbală Lottoland – Mărci naționale figurative anterioare LOTTO și Lotto – Marcă națională verbală anterioară lotto – Declararea nulității parțiale – Motiv relativ de refuz – Lipsa unei atingeri aduse reputației – Lipsă de legătură între mărcile în cauză – Articolul 8 alineatul (5) și articolul 60 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)

text:
               11.1.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 9/18

      Hotărârea Tribunalului din 11 noiembrie 2020 – Totalizator Sportowy/EUIPO – Lottoland Holdings (Lottoland)
      (Cauza T-820/19) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulității - Marca Uniunii Europene verbală Lottoland - Mărci naționale figurative anterioare LOTTO și Lotto - Marcă națională verbală anterioară lotto - Declararea nulității parțiale - Motiv relativ de refuz - Lipsa unei atingeri aduse reputației - Lipsă de legătură între mărcile în cauză - Articolul 8 alineatul (5) și articolul 60 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)
      (2021/C 9/26)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Totalizator Sportowy sp. z o.o. (Varșovia, Polonia) (reprezentant: B. Matusiewicz-Kulig, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: P. Sipos și V. Ruzek, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Lottoland Holdings Ltd (Ocean Village, Gibraltar) (reprezentant: A. Gérard, avocat)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 2 octombrie 2019 (cauza R 97/2019-4), referitoare la o procedură de declarare a nulității între Totalizator Sportowy și Lottoland Holdings

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Totalizator Sportowy sp. z o.o. la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 45, 10.2.2020.


title: Cauza C-382/19 P: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 12 noiembrie 2020 – Ralph Pethke/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) [Recurs – Funcție publică – Funcționari – Reorganizare internă a serviciilor Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) – Schimbarea repartizării – Articolul 7 din Statutul funcționarilor Uniunii Europene – Sancțiune deghizată – Interesul serviciului – Echivalența posturilor – Obligația de motivare – Denaturarea faptelor – Hărțuire morală – Articolul 12a din Statutul funcționarilor Uniunii Europene]

text:
               18.1.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 19/6

      Hotărârea Curții (Camera a opta) din 12 noiembrie 2020 – Ralph Pethke/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)
      (Cauza C-382/19 P) (1)

      (Recurs - Funcție publică - Funcționari - Reorganizare internă a serviciilor Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) - Schimbarea repartizării - Articolul 7 din Statutul funcționarilor Uniunii Europene - Sancțiune deghizată - Interesul serviciului - Echivalența posturilor - Obligația de motivare - Denaturarea faptelor - Hărțuire morală - Articolul 12a din Statutul funcționarilor Uniunii Europene)
      (2021/C 19/07)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Recurent: Ralph Pethke (reprezentant: H. Tettenborn, avocat)

         Cealaltă parte din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: A. Lukošiūtė și B. Wägenbaur, avocați)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursul.

                  2)

                  Îl obligă pe domnul Ralph Pethke să suporte, pe lângă propriile cheltuieli, pe cele efectuate de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO).

         (1)  JO C 337, 7.10.2019.


title: Cauza C-427/19: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 12 noembrie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Sofiyski rayonen sad – Bulgaria) – „Bulstrad Vienna Insurance Group” АD/Olympic Insurance Company Ltd (Trimitere preliminară – Directiva 2009/138/CE – Articolul 274 – Legea aplicabilă procedurii de lichidare a întreprinderilor de asigurare – Retragerea autorizației unei societăți de asigurare – Desemnarea unui lichidator provizoriu – Noțiunea de „decizie de a deschide procedurile de lichidare în ceea ce privește o întreprindere de asigurare” – Lipsa unei hotărâri judecătorești de deschidere a procedurii de lichidare în statul membru de origine – Suspendarea procedurilor jurisdicționale în privința întreprinderii de asigurare în cauză în celelalte state membre decât statul membru de origine al acesteia)

text:
               18.1.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 19/7

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 12 noembrie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Sofiyski rayonen sad – Bulgaria) – „Bulstrad Vienna Insurance Group” АD/Olympic Insurance Company Ltd
      (Cauza C-427/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Directiva 2009/138/CE - Articolul 274 - Legea aplicabilă procedurii de lichidare a întreprinderilor de asigurare - Retragerea autorizației unei societăți de asigurare - Desemnarea unui lichidator provizoriu - Noțiunea de „decizie de a deschide procedurile de lichidare în ceea ce privește o întreprindere de asigurare” - Lipsa unei hotărâri judecătorești de deschidere a procedurii de lichidare în statul membru de origine - Suspendarea procedurilor jurisdicționale în privința întreprinderii de asigurare în cauză în celelalte state membre decât statul membru de origine al acesteia)
      (2021/C 19/08)
      Limba de procedură: bulgara

         Instanța de trimitere

      Sofiyski rayonen sad

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă:„Bulstrad Vienna Insurance Group” АD

         Pârâtă: Olympic Insurance Company Ltd

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 274 din Directiva 2009/138/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 25 noiembrie 2009 privind accesul la activitate și desfășurarea activității de asigurare și de reasigurare (Solvabilitate II), astfel cum a fost modificată prin Directiva 2013/58/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 decembrie 2013, trebuie interpretat în sensul că decizia autorității competente de a retrage autorizația întreprinderii de asigurare în cauză și de a desemna un lichidator provizoriu nu poate constitui o „decizie de a deschide procedurile de lichidare în ceea ce privește o întreprindere de asigurare”, în sensul acestui articol, decât dacă dreptul statului membru de origine al acestei întreprinderi de asigurare prevede fie că lichidatorul provizoriu menționat este abilitat să realizeze activele întreprinderii de asigurare respective și să distribuie profiturile sale între creditorii acesteia, fie că retragerea autorizației aceleiași întreprinderi de asigurare are ca efect deschiderea automată a procedurii de lichidare, fără ca o decizie formală să trebuiască să fie adoptată în acest scop de o autoritate distinctă.

                  2)

                  Articolul 274 din Directiva 2009/138, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2013/58, trebuie interpretat în sensul că, dacă nu sunt îndeplinite condițiile impuse pentru ca o decizie de retragere a autorizației unei întreprinderi de asigurare și de numire a unui lichidator provizoriu în privința acesteia să constituie o „decizie de a deschide procedurile de lichidare în ceea ce privește o întreprindere de asigurare”, în sensul acestui articol, articolul menționat nu conține o obligație a instanțelor din celelalte state membre de a aplica dreptul statului membru de origine al întreprinderii de asigurare în cauză, care prevede suspendarea oricărei proceduri jurisdicționale deschise în privința unei astfel de întreprinderi.

         (1)  JO C 288, 26.8.2019.


title: Cauza C-338/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Rejonowy dla Łodzi-Śródmieścia w Łodzi (Polonia) la 22 iulie 2020 – Prokuratura Rejonowa Łódź-Bałuty/D.P.

text:
               18.1.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 19/15

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Rejonowy dla Łodzi-Śródmieścia w Łodzi (Polonia) la 22 iulie 2020 – Prokuratura Rejonowa Łódź-Bałuty/D.P.
      (Cauza C-338/20)
      (2021/C 19/19)
      Limba de procedură: polona

         Instanța de trimitere

      Sąd Rejonowy dla Łodzi-Śródmieścia w Łodzi

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Prokuratura Rejonowa Łódź-Bałuty

         Pârât: D.P.

         Întrebarea preliminară

      În cazul în care unei persoane sancționate i a fost comunicată decizia prin care se impune plata unei sancțiuni financiare fără a se asigura traducerea sa într-o limbă pe care destinatarul o înțelege, autoritatea competentă a statului de executare a deciziei este autorizată să refuze executarea acesteia în temeiul dispozițiilor de punere în aplicare a articolului 20 alineatul (3) din Decizia cadru 2005/214/JAI (1) ca urmare a încălcării dreptului la un proces echitabil?

         (1)  Decizia-cadru 2005/214/JAI a Consiliului din 24 februarie 2005 privind aplicarea principiului recunoașterii reciproce a sancțiunilor financiare (JO 2005, L 76, p. 16, Ediție specială, 19/vol. 7, p. 150).


title: Cauza C-513/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Supremo Tribunal Administrativo (Portugalia) la 13 octombrie 2020 – Autoridade Tributária e Aduaneira/Termas Sulfurosas de Alcafache SA

text:
               18.1.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 19/17

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Supremo Tribunal Administrativo (Portugalia) la 13 octombrie 2020 – Autoridade Tributária e Aduaneira/Termas Sulfurosas de Alcafache SA
      (Cauza C-513/20)
      (2021/C 19/22)
      Limba de procedură: portugheza

         Instanța de trimitere

      Supremo Tribunal Administrativo

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Autoridade Tributária e Aduaneira

         Pârâtă: Termas Sulfurosas de Alcafache SA

         Întrebarea preliminară

      Plățile efectuate în schimbul unui serviciu de deschidere a fișei individuale pentru fiecare utilizator, care include istoricul medical ce conferă dreptul de a achiziționa tratamente constând în „cure termale clasice”, pot fi incluse în noțiunea de „activități conexe”, prevăzută la articolul 132 alineatul (1) litera (b) din Directiva TVA (1) și, prin urmare, pot fi considerate scutite de TVA?

         (1)  Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO 2006, L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7).


title: Cauza C-518/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesarbeitsgericht (Germania) la 16 octombrie 2020 – XP/Fraport AG Frankfurt Airport Services Worldwide

text:
               18.1.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 19/18

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesarbeitsgericht (Germania) la 16 octombrie 2020 – XP/St. Vincenz-Krankenhaus GmbH
      (Cauza C-518/20)
      (2021/C 19/24)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Bundesarbeitsgericht

         Părțile din procedura principală

         Recurent: XP

         Intimată: St. Vincenz-Krankenhaus GmbH

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 7 din Directiva 2003/88 (1) și articolul 31 alineatul (2) din cartă se opun interpretării unei reglementări naționale precum articolul 7 alineatul (3) din BUrIG [Mindesturlaubsgesetz für Arbeitnehmer (Legea privind concediul minim acordat lucrătorilor] potrivit căreia dreptul la concediu anual plătit al unui lucrător – în cazul căruia, în cursul anului corespunzător concediului a intervenit o incapacitate totală de muncă din motive de sănătate, dar care ar fi putut să efectueze concediul, cel puțin parțial, înainte de începerea incapacității sale de muncă în cursul anului corespunzător concediului – se stinge, în situația incapacității de muncă permanente neîntrerupte, după 15 luni de la sfârșitul anului corespunzător concediului inclusiv în cazul în care angajatorul nu a oferit efectiv lucrătorului posibilitatea exercitării dreptului său la concediu, prin solicitarea și informarea corespunzătoare?

                  2)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, în aceste condiții, în caz de incapacitate de muncă permanentă și totală, este de asemenea exclusă stingerea acestui drept la o dată ulterioară?

         (1)  Directiva 2003/88/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 4 noiembrie 2003 privind anumite aspecte ale organizării timpului de lucru (JO 2003, L 299, p. 9, Ediție specială, 05/vol. 7, p. 3).


title: Cauza C-536/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Lituania) la 22 octombrie 2020 – UAB Tiketa/M. Š., VšĮ Baltic Music

text:
               18.1.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 19/20

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Lituania) la 22 octombrie 2020 – UAB Tiketa/M. Š., VšĮ Baltic Music
      (Cauza C-536/20)
      (2021/C 19/26)
      Limba de procedură: lituaniana

         Instanța de trimitere

      Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

         Părțile din procedura principală

         Recurentă: UAB Tiketa

         Intimați: M. Š., VšĮ Baltic Music

         Întrebările preliminare

                  1.

                  Noțiunea de comerciant definită la articolul 2 punctul 2 din Directiva 2011/83 (1) trebuie interpretată în sensul că o persoană care acționează ca intermediar, în cazul în care un consumator achiziționează un bilet, poate fi considerată un comerciant obligat să respecte obligațiile prevăzute de Directiva 2011/83 și, în consecință, parte la contractul de vânzare sau de prestare de servicii împotriva căruia consumatorul poate să formuleze o reclamație sau să introducă o acțiune?

                              1.1.

                              Pentru interpretarea noțiunii de comerciant definite la articolul 2 punctul 2 din Directiva 2011/83, prezintă relevanță faptul că persoana care acționează ca intermediar, în cazul în care un consumator achiziționează un bilet, înainte ca acesta din urmă să își asume obligații în temeiul unui contract la distanță, îi pune la dispoziție respectivului consumator, în mod clar și inteligibil, toate informațiile referitoare la comerciantul principal prevăzute la articolul 6 alineatul (1) literele (c) și (d) din Directiva 2011/83?

                              1.2.

                              Trebuie să se considere că actul intermedierii este divulgat atunci când persoana implicată în procesul de achiziționare a biletelor, înainte ca un consumator să își asume obligații în temeiul unui contract la distanță, furnizează numele și forma juridică a comerciantului principal, precum și informația potrivit căreia comerciantul principal își asumă răspunderea deplină pentru eveniment, calitatea și conținutul acestuia și informațiile oferite cu privire la acesta și indică faptul că el însuși acționează numai în calitate de distribuitor de bilete și că este un mandatar oficial?

                              1.3.

                              Noțiunea de comerciant definită la articolul 2 punctul 2 din Directiva 2011/83 poate fi interpretată în sensul că, dat fiind raportul juridic privind serviciul dublu (distribuirea de bilete și organizarea de evenimente) dintre părți, atât vânzătorul de bilete, cât și organizatorul evenimentului pot fi considerați comercianți, cu alte cuvinte părți la contractul de consum?

                  2.

                  Obligația de a comunica informații și de a pune la dispoziția consumatorului aceste informații folosind un limbaj simplu și inteligibil, astfel cum este aceasta prevăzută la articolul 8 alineatul (1) din Directiva 2011/83, trebuie interpretată și aplicată astfel încât obligația de informare a consumatorului să fie considerată corect executată în cazul în care aceste informații sunt oferite în cadrul regulamentului emis de intermediar cu privire la prestarea de servicii, pus la dispoziția consumatorului pe site-ul internet tiketa.lt, înainte ca respectivul consumator să efectueze plata prin care atestă că a luat cunoștință de regulamentul emis de intermediar cu privire la prestarea de servicii și își asumă să îl respecte ca parte a termenilor și condițiilor tranzacției care urmează a fi încheiată prin intermediul unui așa numit acord de tip „click-wrap”, și anume prin bifarea în mod activ a unei anumite căsuțe din sistemul online și prin accesarea unui anumit link?

                              2.1.

                              Pentru interpretarea și aplicarea acestei cerințe, este relevant faptul că aceste informații nu sunt furnizate pe un suport durabil și că nu există o confirmare ulterioară a încheierii contractului care să conțină toate elementele impuse la articolul 6 alineatul (1) din Directiva 2011/83 pe un suport durabil, astfel cum prevede articolul 8 alineatul (7) din Directiva 2011/83?

                              2.2.

                              Potrivit articolului 6 alineatul (5) din Directiva 2011/83, informațiile furnizate în regulamentul emis de intermediar cu privire la prestarea de servicii fac parte integrantă din contractul încheiat la distanță, indiferent dacă aceste informații nu sunt furnizate pe un suport durabil și/sau dacă nu există o confirmare ulterioară a încheierii contractului pe un suport durabil?

         (1)  JO 2011, L 304, p. 64.


title: Cauza C-554/20: Acțiune introdusă la 26 octombrie 2020 – Republica Polonă/Parlamentul European, Consiliul Uniunii Europene

text:
               18.1.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 19/39

      Acțiune introdusă la 26 octombrie 2020 – Republica Polonă/Parlamentul European, Consiliul Uniunii Europene
      (Cauza C-554/20)
      (2021/C 19/41)
      Limba de procedură: polona

         Părțile

         Reclamantă: Republica Polonă (reprezentant: B. Majczyna, agent)

         Pârâte: Parlamentul European, Consiliul Uniunii Europene

         Concluziile reclamantei

                  —

                  Anularea următoarelor reglementări din Regulamentul (UE) 2020/1055 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 iulie 2020 de modificare a Regulamentelor (CE) nr. 1071/2009, (CE) nr. 1072/2009 și (UE) nr. 1024/2012 în vederea adaptării acestora la evoluțiile sectorului transportului rutier:

                              a)

                              a articolului 1 punctul 3 în partea în care se adaugă alineatul (1) literele (b) și (g) la articolul 5 din Regulamentul 1071/2009 (1),

                              b)

                              a articolului 2 punctul 4 litera (a), prin care se adaugă alineatul (2a) la articolul 8 din Regulamentul 1072/2009 (2),

                              c)

                              a articolului 2 punctul 5 litera (b), prin care se adaugă alineatul (7) la articolul 10 din Regulamentul 1072/2009;

                  —

                  obligarea Parlamentului European și a Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

            Cu titlu subsidiar, în cazul în care Curtea constată că reglementările atacate din Regulamentul 2020/1055 nu pot fi separate de restul acestui regulament fără modificarea esenței acestuia, Republica Polonă solicită anularea Regulamentului 2020/1055 în întregime.

         Motivele și principalele argumente

      Republica Polonă formulează următoarele afirmații privind reglementările din Regulamentul 2020/1055:

                  1)

                  În ceea ce privește articolul 1 punctul 3, în măsura în care această reglementare adaugă alineatul (1) litera (b) la articolul 5 din Regulamentul 1071/2009:

                              a)

                              încălcarea principiului proporționalității [articolul 5 alineatul (4) TFUE], a articolului 91 alineatul (2) TFUE, precum și a articolului 94 TFUE prin stabilirea obligației de întoarcere a vehiculelor la centrele operaționale la fiecare opt săptămâni,

                              b)

                              încălcarea articolului 11 TFUE și a articolului 37 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene prin nerespectarea cerințelor de protecție a mediului;

                  2)

                  În ceea ce privește articolul 1 punctul 3 în partea în care se adaugă alineatul (1) litera (g) la articolul 5 din Regulamentul 1071/2009:

                              a)

                              încălcarea principiului proporționalității [articolul 5 alineatul (4) TFUE] prin stabilirea unor cerințe arbitrare privind numărul vehiculelor de care trebuie să dispună operatorii de transport rutier, precum și privind locul de staționare a conducătorilor auto la un centru operațional din statul membru în care își au sediul;

                              b)

                              încălcarea principiului securității juridice prin stabilirea unor cerințe imprecise privind numărul de vehicule de care trebuie să dispună operatorii de transport rutier, precum și privind locul de staționare a conducătorilor auto la un centru operațional din statul membru în care își au sediul;

                              c)

                              încălcarea articolului 11 TFUE și a articolului 37 din Cartă prin nerespectarea cerințelor de protecție a mediului;

                  3)

                  În ceea ce privește articolul 2 punctul 4 litera (a):

                              a)

                              încălcarea principiului proporționalității [articolul 5 alineatul (4) TFUE], a articolului 91 alineatul (2) TFUE, precum și a articolului 94 TFUE prin stabilirea pauzei obligatorii și prin interdicția operațiunilor de cabotaj,

                              b)

                              încălcarea articolului 11 TFUE și a articolului 37 din Cartă prin nerespectarea cerințelor de protecție a mediului;

                  4)

                  În ceea ce privește articolul 2 punctul 5 litera (b):

                              a)

                              încălcarea principiului proporționalității [articolul 5 alineatul (4) TFUE], a articolului 91 alineatul (2) TFUE, precum și a articolului 94 TFUE prin acordarea posibilității statelor membre de a stabili limitări în sfera efectuării de operațiuni de cabotaj constând în segmente rutiere inițiale sau finale efectuate în cadrul unor operațiuni de transport combinat între state membre;

                              b)

                              încălcarea articolului 11 TFUE și a articolului 37 din Cartă prin nerespectarea cerințelor de protecție a mediului;
                              Republica Polonă susține în special că reglementările atacate încalcă principiul proporționalității. În ceea ce privește adoptarea unor criterii necorespunzătoare de stabilire a limitării posibilității de desfășurare a operațiunilor de cabotaj și cross-trade, operatorilor de transport rutier li s-au stabilit obligații exagerate, care au un efect negativ nu numai asupra situației angajatorilor individuali, precum și asupra pieței serviciilor de transport, ci și asupra mediului și funcționării infrastructurii de transport.
                              Efectele negative ale adoptării reglementărilor atacate vor fi resimțite în special de angajatorii din statele situate la distanță de centrul Uniunii Europene. În același timp, reglementarea adoptată nu are o motivare obiectivă din perspectiva situației conducătorilor auto. Aceasta nu reflectă nici caracterul specific al serviciilor reglementate.

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 1071/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 21 octombrie 2009 de stabilire a unor norme comune privind condițiile care trebuie îndeplinite pentru exercitarea ocupației de operator de transport rutier și de abrogare a Directivei 96/26/CE a Consiliului (JO 2009, L 300, p. 51).

         (2)  Regulamentul (CE) nr. 1072/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 21 octombrie 2009 privind normele comune pentru accesul la piața transportului rutier internațional de mărfuri (JO 2009, L 300, p. 72).


title: Cauza C-562/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Administratīvā rajona tiesa (Letonia) la 28 octombrie 2020 – SIA „Rodl & Partner”/Valsts ieņēmumu dienests

text:
               18.1.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 19/42

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Administratīvā rajona tiesa (Letonia) la 28 octombrie 2020 – SIA „Rodl & Partner”/Valsts ieņēmumu dienests
      (Cauza C-562/20)
      (2021/C 19/43)
      Limba de procedură: letona

         Instanța de trimitere

      Administratīvā rajona tiesa

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: SIA „Rodl & Partner”

         Pârât: Valsts ieņēmumu dienests

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 18 alineatele (1) și (3) din Directiva 2015/849 (1) coroborat cu punctul 3 litera (b) din anexa III la aceasta trebuie interpretat în sensul că aceste dispoziții i) impun în mod automat ca prestatorul de servicii externe de audit financiar să ia măsuri de precauție sporită privind clientela ca urmare a faptului că clientul este o organizație neguvernamentală, iar persoana autorizată și angajată de client este un resortisant al unei țări terțe cu grad înalt de risc de corupție, în speță Federația Rusă, deținător al unui permis de ședere în Letonia și ii) impune în mod automat ca respectivul client să fie calificat ca având un grad de risc mai ridicat?

                  2)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea anterioară, trebuie să se considere că interpretarea dată articolului 18 alineatele (1) și (3) din Directiva 2015/849 este proporțională și, prin urmare, în conformitate cu articolul 5 alineatul (4) primul paragraf din Tratatul privind Uniunea Europeană?

                  3)

                  Articolul 18 din Directiva 2015/849 coroborat cu punctul 3 litera (b) din anexa III la aceasta trebuie interpretat în sensul că instituie o obligație automată de a lua măsuri de precauție sporită privind clientela în toate cazurile în care un partener comercial al clientului, însă nu și clientul, este legat în vreun fel de o țară terță cu grad înalt de corupție, în speță Federația Rusă?

                  4)

                  Articolul 13 alineatul (1) literele (c) și (d) din Directiva 2015/849 trebuie interpretat în sensul că acestea din urmă prevăd că entitatea obligată, atunci când adoptă măsuri de precauție sporită privind clientela, trebuie să obțină de la client o copie a contractului încheiat între acesta și un terț și, prin urmare, se consideră că examinarea in situ a contractului respectiv este insuficientă?

                  5)

                  Articolul 14 alineatul (5) din Directiva 2015/849 trebuie interpretat în sensul că entitatea care are obligația de a aplica măsuri de precauție sporită față de clienții comerciali existenți, inclusiv atunci când nu au putut fi identificate modificări semnificative în circumstanțele clientului și atunci când nu s-a împlinit termenul acordat de autoritatea competentă a statelor membre pentru a lua noi măsuri de monitorizare, iar această obligație se aplică numai în privința clienților care au fost calificați ca având un grad înalt de risc?

                  6)

                  Articolul 60 alineatele (1) și (2) din Directiva 2015/849 trebuie interpretat în sensul că, atunci când publică informații referitoare la o decizie de impunere a unei măsuri sau sancțiuni administrative pentru încălcarea dispozițiilor naționale de transpunere a acestei directive, împotriva căreia nu a fost introdusă nicio cale de atac, autoritatea competentă are obligația de a asigura conformitatea exactă a informațiilor publicate cu informațiile constatate în decizie?

         (1)  Directiva (UE) 2015/849 a Parlamentului European și a Consiliului din 20 mai 2015 privind prevenirea utilizării sistemului financiar în scopul spălării banilor sau finanțării terorismului, de modificare a Regulamentului (UE) nr. 648/2012 al Parlamentului European și al Consiliului și de abrogare a Directivei 2005/60/CE a Parlamentului European și a Consiliului și a Directivei 2006/70/CE a Comisiei (JO 2015, L 141, p. 73).


title: Cauza T-641/20: Acțiune introdusă la 20 octombrie 2020 – Leonine Distribution/Comisia

text:
               18.1.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 19/57

      Acțiune introdusă la 20 octombrie 2020 – Leonine Distribution/Comisia
      (Cauza T-641/20)
      (2021/C 19/61)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Leonine Distribution GmbH (München, Germania) (reprezentant: J. Kreile, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei de punere în aplicare C(2020) 5515 final a Comisiei din 10 august 2020 privind controlul legalității unui act al Agenției Executive pentru Educație, Audiovizual și Cultură în temeiul Regulamentului (CE) nr. 58/2003 al Consiliului (1);

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă opt motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit o eroare în interpretarea modului de redactare a documentelor referitoare la procedura de achiziție.

                              —

                              Această formulare nu ar permite să se concluzioneze că cetățenia „acționarilor finali”, iar nu numai a acționarilor direcți este determinantă pentru a califica reclamanta drept societate europeană.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe respingerea eronată de către Comisie a KKR European Fund IV LP în calitate de proprietar european final al LEONINE Distribution.

                              —

                              Reclamanta susține că EACEA ar prezuma deja că KKR European Fund IV LP trebuie considerat „proprietarul final” al reclamantei.

                  3.

                  Al treilea motiv întemeiat pe faptul că Comisia și-a fundamentat în mod eronat decizia pe o pretinsă lipsă de informații cu privire la structura acționariatului KKR European Fund IV LP.

                              —

                              Pentru evaluarea eligibilității reclamantei nu ar fi importantă structura detaliată a diferiților investitori din fond, ci doar o participație majoritară, asigurată de acționarii europeni.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia nu a ținut seama în mod suficient de situația de fapt din speță și de obiectivele Regulamentului (UE) nr. 1295/2013 (Regulamentul privind „Europa creativă”) (2).

                              —

                              Comisia și-ar întemeia decizia pe afirmația nedovedită că finanțarea solicitată va fi transferată către țări terțe;

                              —

                              Comisia nu ar fi examinat în decizia sa obiectivele normelor privind finanțarea.

                  5.

                  Al cincilea motiv, întemeiat pe faptul că decizia Comisiei este în contradicție cu obiectivele orientărilor privind finanțarea aplicabile.

                              —

                              Respingerea eligibilității reclamantei pentru finanțare ar fi incompatibilă cu obiectivele Regulamentului privind „Europa creativă”.

                  6.

                  Al șaselea motiv, întemeiat pe faptul că decizia Comisiei este în contradicție cu noțiunea de „operă europeană” care figurează în Regulamentul privind „Europa creativă”.

                              —

                              Noțiunea de „operă europeană”, definită de Directiva 2010/13/UE a Parlamentului European și a Consiliului (3), ar fi înțeleasă în sens larg și nu ar fi compatibilă cu interpretarea restrictivă a Comisiei în ceea ce privește eligibilitatea pentru finanțare.

                  7.

                  Al șaptelea motiv, întemeiat pe faptul că decizia Comisiei încalcă principiul proporționalității.

                              —

                              Acordarea unei finanțări MEDIA, sub rezerva utilizării acesteia în conformitate cu normele privind finanțarea, ar fi fost un mijloc la fel de eficient, dar mai puțin restrictiv.

                  8.

                  Al optulea motiv, întemeiat pe faptul că, în mod nelegal, Comisia nu a luat în considerare precizările ulterioare prezentate de reclamantă în scrisoarea sa din 15 iulie 2020.

                              —

                              Comisia ar fi trebuit să ia în considerare observațiile reclamantei, întrucât acestea nu ar fi fost prezentate tardiv și, prin urmare, nu ar fi fost excluse.

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 58/2003 al Consiliului din 19 decembrie 2002 de stabilire a statutului agențiilor executive cărora urmează să li se încredințeze anumite sarcini în gestionarea programelor comunitare (JO 2003, L 11, p. 1, Ediție specială, 01/vol. 8, p. 256).

         (2)  Regulamentul (UE) nr. 1295/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 decembrie 2013 privind instituirea programului „Europa creativă” (2014-2020) și de abrogare a Deciziilor nr. 1718/2006/CE, nr. 1855/2006/CE și nr. 1041/2009/CE (JO 2013, L 347, p. 221).

         (3)  Directiva 2010/13/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 10 martie 2010 privind coordonarea anumitor dispoziții stabilite prin acte cu putere de lege sau acte administrative în cadrul statelor membre cu privire la furnizarea de servicii mass-media audiovizuale (Directiva serviciilor mass-media audiovizuale) (JO 2010, L 95, p. 1).


title: Cauza T-675/20: Acțiune introdusă la 12 noiembrie 2020 – Leonardo/Frontex

text:
               18.1.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 19/62

      Acțiune introdusă la 12 noiembrie 2020 – Leonardo/Frontex
      (Cauza T-675/20)
      (2021/C 19/67)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Reclamantă: Leonardo SpA (Roma, Italia) (reprezentanți: M. Esposito, F. Caccioppoli și G. Calamo, avocați)

         Pârâtă: Agenția Europeană pentru Poliția de Frontieră și Garda de Coastă [Frontex]

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului, după ce va examina documentele la care se referă cererea de acces și după ce va dispune prezentarea sau depunerea acestora, anularea deciziei atacate și, în consecință, obligarea Frontex să îi prezinte, fără alte întârzieri, documentele la care se referă cererea de acces și obligarea Frontex la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Prezenta acțiune privește respingerea cererii de acces la documentele referitoare la procedura de cerere de ofertă FRONTEX/OP/888/2019/JL/CG, care face obiectul cauzei T-849/19, pendinte la Tribunalul Uniunii Europene (inclusiv la decizia de atribuire a contractului, la procesele-verbale ale procedurii de cerere de ofertă, la documentele prezentate de concurenta câștigătoare și la toate celelalte documente depuse la dosarul procedurii).
      În susținerea acțiunii formulare, reclamanta invocă încălcarea articolului 4 alineatul (1) litera (b), alineatul (2) prima liniuță și alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO 2001, L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 03, p. 76), a Directivei 2014/23/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2014 privind atribuirea contractelor de concesiune (JO 2014, L 94, p. 1) și a Directivei 2014/24/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2014 privind achizițiile publice și de abrogare a Directivei 2004/18/CE (JO 2014, L 94, p. 65), în special, a articolelor 28 și 21 și, respectiv a articolului 161 din Regulamentul (UE, Euratom) 2018/1046 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 iulie 2018 privind normele financiare aplicabile bugetului general al Uniunii, de modificare a Regulamentelor (UE) nr. 1296/2013, (UE) nr. 1301/2013, (UE) nr. 1303/2013, (UE) nr. 1304/2013, (UE) nr. 1309/2013, (UE) nr. 1316/2013, (UE) nr. 223/2014, (UE) nr. 283/2014 și a Deciziei nr. 541/2014/UE și de abrogare a Regulamentului (UE, Euratom) nr. 966/2012, a Deciziei Consiliului de administrație [al Frontex] nr. 19 din 23 iulie 2019 și a articolului 89 din Regulamentul delegat (UE) 2019/715 al Comisiei din 18 decembrie 2018 privind regulamentul financiar cadru pentru organele instituite în temeiul TFUE și al Tratatului Euratom și menționate la articolul 70 din Regulamentul (UE, Euratom) 2018/1046 al Parlamentului European și al Consiliului (JO 2019, L 122, p. 1).
      Cu titlu subsidiar, reclamanta reproșează Frontex că nu i-a dat nici măcar acces parțial la documente.


title: Cauza T-687/20: Acțiune introdusă la 16 noiembrie 2020 – Jinan Meide Casting și alții/Comisia

text:
               18.1.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 19/68

      Acțiune introdusă la 16 noiembrie 2020 – Jinan Meide Casting și alții/Comisia
      (Cauza T-687/20)
      (2021/C 19/74)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamante: Jinan Meide Casting Co. Ltd (Jinan, China) și alte 10 reclamante (reprezentanți: R. Antonini, E. Monard și B. Maniatis, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantele solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2020/1210 al Comisiei din 19 august 2020 de reinstituire a unei taxe antidumping definitive la importurile de accesorii turnate filetate pentru tuburi și țevi, din fontă maleabilă și din fontă cu grafit sferoidal, originare din Republica Populară Chineză și fabricate de Jinan Meide Castings Co., Ltd, în urma hotărârii Tribunalului în cauza T-650/17 (1) și

                  —

                  obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată aferente prezentei proceduri.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantele invocă șapte motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 10 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 al Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene (2) (denumit în continuare „regulamentul de bază”) și a principiului general al neretroactivității. Reclamantele susțin că, în conformitate cu articolul 10 alineatul (1) din regulamentul de bază, din moment ce regulamentul atacat a intrat în vigoare la 22 august 2020, taxele pot fi aplicate numai în cazul produselor care au fost puse în liberă circulație începând de la 22 august 2020. Prin urmare, dispozițiile din regulamentul atacat care prevăd instituirea și perceperea taxelor de la 15 mai 2013 ar încălca articolul 10 alineatul (1) din regulamentul de bază și principiul general al neretroactivității.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului general al neretroactivității actelor Uniunii și a principiului general al securității juridice.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că, prin adoptarea regulamentului atacat, Comisia a încălcat articolul 266 TFUE, întrucât nu a luat măsurile necesare pentru a se conforma Hotărârii Tribunalului în cauza T-650/17. În special, prin reinstituirea taxelor de la 15 mai 2013, regulamentul atacat ar fi ignorat anularea în întregime, prin această hotărâre, a Regulamentului (UE) 2017/1146 (3) în ceea ce privește Jinan Meide Casting Co., Ltd. (denumită în continuare „JMCC”), care a avut ca efect eliminarea retroactivă din ordinea juridică a Uniunii a taxelor impuse JMCC.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat faptul că, prin instituirea retroactivă a taxelor, în locul alegerii opțiunii mai puțin oneroase a instituirii taxelor doar pentru viitor, Comisia a depășit ceea ce este necesar pentru executarea Hotărârii Tribunalului în cauza T-650/17, cu încălcarea principiului proporționalității, precum și a articolului 5 alineatele (1) și (4) TUE.

                  5.

                  Al cincilea motiv, întemeiat pe încălcarea prin regulamentul atacat a dreptului la o cale de atac efectivă, care este un principiu general al dreptului Uniunii consacrat la articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene. Potrivit reclamantelor, cea mai potrivită cale de atac efectivă împotriva instituirii nelegale a taxelor asupra importurilor lor a fost obținerea unei anulări și, astfel, a rambursării în totalitate a taxelor plătite în mod necuvenit.

                  6.

                  Al șaselea motiv, întemeiat pe faptul că, prin regulamentul atacat, Comisia instituie o taxă pentru o perioadă pentru care o asemenea taxă este prescrisă, în conformitate cu articolul 103 din Codul vamal al Uniunii (4), care prevede un termen de prescripție de trei ani de la data importului pentru perceperea acestor taxe.

                  7.

                  Al șaptelea motiv, întemeiat pe faptul că înregistrarea importurilor produselor JMCC nu a constituit un temei pentru instituirea retroactivă a taxelor de către Comisie în speță. Potrivit reclamantelor, Comisia nu avea nici competența de a impune înregistrarea, iar importurile produselor JMCC au fost efectuate pe baza înregistrării cu încălcarea articolului 14 alineatul (5) din regulamentul de bază.

         (1)  JO 2020, L 274, p. 20.

         (2)  JO 2009, L 343, p. 51.

         (3)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2017/1146 al Comisiei din 28 iunie 2017 de reinstituire a unei taxe antidumping definitive asupra importurilor de accesorii turnate filetate pentru tuburi și țevi, din fontă maleabilă, originare din Republica Populară Chineză și fabricate de Jinan Meide Castings Co., Ltd (JO 2017, L 166, p. 23).

         (4)  Regulamentul (UE) nr. 952/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 9 octombrie 2013 de stabilire a Codului vamal al Uniunii (JO 2013, L 269, p 1).


title: Cauza C-428/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Rechtbank Amsterdam (Țările de Jos) la 14 iulie 2021 – HM/Openbar Ministerie

text:
               13.9.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 368/12

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Rechtbank Amsterdam (Țările de Jos) la 14 iulie 2021 – HM/Openbar Ministerie
      (Cauza C-428/21)
      (2021/C 368/12)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Rechtbank Amsterdam

         Părțile din procedura principală

         Mandat european de arestare emis împotriva lui: HM

         Cealaltă parte din procedură: Openbaar Ministerie

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 27 alineatul (3) litera (g) și alineatul (4) din Decizia-cadru 2002/584/JAI (1), citit în lumina dreptului la protecție jurisdicțională efectivă, trebuie să fie interpretat în sensul că:

                              —

                              o persoană predată trebuie să își poată exercita dreptul de a fi audiată în statul membru emitent în legătură cu o cerere de consimțământ pentru extinderea urmăririi penale cu privire la alte infracțiuni, dacă o autoritate judiciară a acelui stat membru o audiază cu privire la eventuala sa renunțare la beneficiul principiului specialității, în conformitate cu articolul 27 alineatul (3) litera (f) din decizia-cadru sau

                              —

                              această persoană trebuie să își poată exercita dreptul de a fi audiată în statul membru care a predat o anterior, la autoritatea judiciară de executare, în cadrul procedurii referitoare la acordarea consimțământului pentru extinderea urmăririi penale cu privire la alte infracțiuni?

                  2)

                  În cazul în care persoana predată trebuie să își poată exercita în statul membru care a predat o anterior dreptul de a fi audiată în legătură cu o cerere de consimțământ pentru extinderea urmăririi penale cu privire la alte infracțiuni în temeiul articolului 27 alineatul (4) din Decizia-cadru 2002/584/JAI, care este modalitatea în care statul membru respectiv trebuie să îi permită acest lucru?

         (1)  Decizia-cadru a Consiliului din 13 iunie 2002 privind mandatul european de arestare și procedurile de predare între statele membre (JO 2002, L 190, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 6, p. 3).


title: Cauza C-527/20: Ordonanța președintelui Curții din 17 iunie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Landgericht Köln – Germania) – PJ/Deutsche Lufthansa AG

text:
               13.9.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 368/15

      Ordonanța președintelui Curții din 17 iunie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Landgericht Köln – Germania) – PJ/Deutsche Lufthansa AG
      (Cauza C-527/20) (1)

      (2021/C 368/17)
      Limba de procedură: germana
      Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 28, 25.1.2021.


title: Cauza T-197/20: Hotărârea Tribunalului din 14 iulie 2021 – JT/EUIPO – Carrasco Pirard (QUILAPAYÚN) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative QUILAPAYÚN – Motiv relativ de refuz – Absența unei mărci de notorietate în sensul articolului 6a din Convenția de la Paris – Articolul 8 alineatul (2) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (2) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]

text:
               13.9.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 368/21

      Hotărârea Tribunalului din 14 iulie 2021 – JT/EUIPO – Carrasco Pirard (QUILAPAYÚN)
      (Cauza T-197/20) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative QUILAPAYÚN - Motiv relativ de refuz - Absența unei mărci de notorietate în sensul articolului 6a din Convenția de la Paris - Articolul 8 alineatul (2) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (2) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”)
      (2021/C 368/34)
      Limba de procedură: spaniola

         Părţile

         Reclamant: JT (reprezentantă: A. Mena Valenzuela, avocată)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: R. Raponi și D. Hanf, agenți)

         Celelalte părți din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO: Eduardo Carrasco Pirard (Santiago, Chile) și celelalte 7 părți din procedura în fața camerei de recurs a EUIPO ale căror nume figurează în anexă la hotărâre

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 10 februarie 2020 (cauza R 1518/2019-4), privind o procedură de opoziție între, pe de o parte, JT și, pe de altă parte, domnul Carrasco Pirard și celelalte părți din procedura în fața camerei de recurs a EUIPO ale căror nume figurează în anexă.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Îl obligă pe JT la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 320, 28.9.2020.


title: Cauza T-362/21: Acțiune introdusă la 25 iunie 2021 – Telly/Comisia

text:
               13.9.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 368/22

      Acțiune introdusă la 25 iunie 2021 – Telly/Comisia
      (Cauza T-362/21)
      (2021/C 368/37)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Telly s. r. o. (Praga, Republica Cehă) (reprezentant: R. Kubáč, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei din 15 martie 2021 privind ajutorul de stat SA.55805 (2020/FC) – Republica Cehă – Extension of DTT network operators' frequency licenses;

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

                  1.

                  Primul motiv este întemeiat pe o eroare vădită de apreciere.

                  2.

                  Al doilea motiv este întemeiat pe faptul că decizia Comisiei nu este motivată în mod corespunzător.


title: Cauza T-368/21: Acțiune introdusă la 1 iulie 2021 – Di Taranto/Parchetul European

text:
               13.9.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 368/24

      Acțiune introdusă la 1 iulie 2021 – Di Taranto/Parchetul European
      (Cauza T-368/21)
      (2021/C 368/40)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Reclamant: Alessandro Di Taranto (Roma, Italia) (reprezentant: G. Pellegrino, avocat)

         Pârât: Parchetul European (EPPO)

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  Anularea „Decision of the College of the European Public Prosecutor’s Office of 3 may 2021 on the appointment of fifteen european delegated prosecutors of the EPPO in the Italian Republic” prin care au fost numiți procurorii europeni delegați ai statului italian;

                  —

                  obligarea pârâtului la plata cheltuielilor efectuate de reclamant în prezenta procedură.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă un motiv întemeiat pe nelegalitate, care derivă din nelegalitatea deciziei din 28 aprilie 2021 prealabilă și obligatorie, adoptată de Consiglio Superiore della Magistratura [Consiliul Superior al Magistraturii], care este în Italia autoritatea competentă să numească procurorii europeni delegați (PED).
      Cu caracter preventiv, este atacată decizia Colegiului EPPO de numire a PED, considerată a fi afectată în mod indirect de nelegalitatea deciziei din 28 aprilie 2021, prin care Consiglio Superiore della Magistratura a adoptat hotărârea finală potrivit căreia domnul Di Taranto, în cadrul numirii a trei procurori pentru sediul din Roma, este clasificat după ceilalți candidați.


title: Cauza T-403/21: Acțiune introdusă la 7 iulie 2021 – Norddeutsche Landesbank – Girozentrale/SRB

text:
               13.9.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 368/26

      Acțiune introdusă la 7 iulie 2021 – Norddeutsche Landesbank – Girozentrale/SRB
      (Cauza T-403/21)
      (2021/C 368/43)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Norddeutsche Landesbank – Girozentrale (Hannover, Germania) (reprezentanți: D. Flore și J. Seitz, avocați)

         Pârât: Comitetul unic de rezoluție (SRB)

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei Comitetului unic de rezoluție din 14 aprilie 2021 (SRB/ES/2021/22) inclusiv anexele sale și în special anexa I referitoare la „rezultatele, pentru fiecare instituție în parte, prezentate în anexele armonizate, ale calculului aplicabil tuturor instituțiilor supuse calculului contribuțiilor ex ante la Fondul unic de rezoluție pentru anul 2021” în măsura în care o privesc pe reclamantă;

                  —

                  obligarea Comitetului unic de rezoluție la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta, în calitate de succesoare în drepturi a Deutsche Hypothekenbank (Actien-Gesellschaft), invocă unsprezece motive.

                  1.

                  Primul motiv întemeiat pe încălcarea dreptului de a fi ascultat.

                              —

                              Pârâtul a omis să asculte Deutsche Hypothekenbank înainte de adoptarea deciziei atacate și a încălcat astfel articolul 41 alineatul (1) și alineatul (2) litera (a) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (carta).

                  2.

                  Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea normelor de procedură.

                              —

                              Decizia atacată a fost adoptată cu încălcarea cerințelor procedurale generale care decurg din articolul 41 din cartă, a articolului 298 TFUE, a principiilor generale de drept și a Regulamentului intern al pârâtului.

                  3.

                  Al treilea motiv întemeiat pe nemotivarea deciziei atacate.

                              —

                              Decizia atacată nu este motivată suficient. Motivarea nu conține în special nicio legătură cu cazul particular și cu expunerea de considerații esențiale în cadrul proporționalității și al puterii de apreciere.

                              —

                              Calculul contribuției anuale este, în plus, neinteligibilă în special din cauza utilizării de noțiuni eterogene și a lipsei unei prezentări a unor etape intermediare importante.

                  4.

                  Al patrulea motiv întemeiat pe încălcarea dreptului fundamental la o protecție jurisdicțională eficientă, întrucât decizia atacată nu poate fi controlată.

                              —

                              Nemotivarea deciziei atacate face ca un control jurisdicțional să fie semnificativ mai dificil pentru reclamantă.

                              —

                              Pârâtul încalcă în special principiul contradictorialității în conformitate cu care părțile trebuie să poată examina în mod contradictoriu împrejurările materiale și juridice decisive pentru finalizarea procedurii.

                  5.

                  Al cincilea motiv întemeiat pe faptul că aplicarea indicatorului IPS (Institutional Protection Scheme) încalcă un drept cu rang superior.

                              —

                              În cadrul aplicării indicatorului IPS, semnificația calității de membru al Deutsche Hypothekenbank în sistemul de protecție instituțională a grupului de bănci de economisire a fost ignorată.

                              —

                              În temeiul articolului 6 alineatul (5) din Regulamentul delegat (UE) 2015/63 (1) pârâtul ar fi trebuit să țină cont de probabilitatea redusă a unei rezoluții a instituției în cauză și deci de recurgerea la Fondul unic de rezoluție și să respecte principiul proporționalității.

                  6.

                  Al șaselea motiv întemeiat pe faptul că luarea în considerare a expunerii totale la produse derivate în cadrul indicatorului de risc „activități de negociere, expunere în afara bilanțului, instrumente derivate, complexitate și resolvabilitate” încalcă Regulamentul delegat (UE) 2015/63 care trebuie interpretat în lumina unui drept de rang superior.

                              —

                              Pârâtul ar fi trebuit, în conformitate cu principiul orientării după profilul de risc, la momentul luării în considerare a expunerii totale la produse derivate în cadrul articolului 6 alineatul (5) prima teză litera (a) și al articolului 7 alineatul (4) prima teză litera (a) din Regulamentul delegat (UE) 2015/63, să țină seama de faptul că în cazul Deutsche Hypothekenbank ansamblul produselor derivate trebuie imputate activelor care nu sunt destinate negocierii și servesc doar în scopuri de acoperire și că Deutsche Hypothekenbank are o complexitate redusă, precum și o capacitate de rezoluție ridicată.

                  7.

                  Al șaptelea motiv întemeiat pe faptul că neluarea în considerarea MREL (Minimum Requirements for own finds and Eligible Liabilities) în cadrul pilonului „expunere la risc” încalcă regulamentul delegat.

                              —

                              Pârâta ar fi trebuit, conform articolului 6 alineatul (1) litera (a) și alineatul (2) litera (a) din Regulamentul delegat (UE) 2015/63 să țină cont de pragurile MREL peste media reclamantei de 67,6 %, care de departe depășește pragul minim de 8 % stabilit de Comitetul unic de rezoluție.

                  8.

                  Al optulea motiv întemeiat pe faptul că aplicarea elementului multiplicator de ajustare în funcție de profilul de risc încalcă Regulamentul delegat (UE) 2015/63 care trebuie interpretat în lumina dreptului de rang superior.

                              —

                              Pârâtul trebuia ca, la stabilirea elementului multiplicator de ajustare în funcție de profilul de risc, să țină cont de probabilitatea de intrare în incapacitate redusă și de pragul MREL peste medie a reclamantei în conformitate cu principiul orientării după profilul de risc, precum și cu dreptul fundamental al libertății de a desfășura o activitate comercială în temeiul articolului 16 din cartă.

                  9.

                  Al nouălea motiv întemeiat în subsidiar pe faptul că articolul 7 alineatul (4) a doua teză din Regulamentul delegat (UE) 2015/63 încalcă un drept de rang superior.

                              —

                              Prin prevederea unei ponderări referitoare la indicatorul IPS, articolul 7 alineatul (4) a doua teză din Regulamentul delegat (UE) 2015/63 încalcă principiul egalității întemeiat pe articolul 20 din Cartă, precum și principiul proporționalității deoarece instituțiile care sunt supuse aceleiași garanții și au deci aceeași probabilitate de intrare în incapacitate pot fi tratate diferit.

                  10.

                  Al zecelea motiv întemeiat pe faptul că definiția „depozitelor bancare” în temeiul etapei 1 din anexa I la Regulamentul delegat (UE) 2015/63 încalcă dreptul de rang superior.

                              —

                              Definiția „depozitelor interbancare” prevăzută în etapa 1 din anexa I la Regulamentul delegat (UE) 2015/63 este nelegală deoarece luarea în considerare a titlurilor neutre în termeni de risc drept titluri ipotecare nominative nu ar trebui să intervină în calculul indicatorului de risc „credite și depozite interbancare” din cauza acoperirii existente.

                  11.

                  Al unsprezecelea motiv întemeiat pe faptul că clasificarea stabilită în etapa 2 din anexa I la Regulamentul delegat (UE) 2015/63 încalcă dreptul de rang superior.

                              —

                              Clasificarea stabilită în etapa 2 din anexa I la Regulamentul delegat (UE) 2015/63 este nelegală deoarece numărul redus clase și numărul identic de instituții per clasă nu permite să se țină cont în mod suficient de diferențiat de profilul de risc al fiecărei instituții individuale precum Deutsche Hypothekenbank.

         (1)  Regulamentul delegat (UE) 2015/63 al Comisiei din 21 octombrie 2014 de completare a Directivei 2014/59/UE a Parlamentului European și a Consiliului în ceea ce privește contribuțiile ex ante la mecanismele de finanțare a rezoluției (JO 2015, L 11, p. 44).


title: Cauza T-445/21: Acțiune introdusă la 27 iulie 2021 – Copal Tree Brands/EUIPO – Sumol + Compal Marcas (COPALLI)

text:
               13.9.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 368/31

      Acțiune introdusă la 27 iulie 2021 – Copal Tree Brands/EUIPO – Sumol + Compal Marcas (COPALLI)
      (Cauza T-445/21)
      (2021/C 368/47)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Copal Tree Brands, Inc. (Oakland, California, Statele Unite) (reprezentant: B. Niemann Fadani, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Sumol + Compal Marcas SA (Carnaxide, Portugalia)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „COPALLI” – cererea de înregistrare nr. 17 955 499

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 25 mai 2021 în cauza R 1581/2020-2

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei Camerei a doua de recurs din 25 mai 2021 în cauza R 1581/2020-2;

                  —

                  anularea deciziei diviziei de opoziție din 29 mai 2020 în opoziția nr. B3075279;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea și greșita aplicare a articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza C-312/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado de lo Mercantil n° 3 de Valencia (Spania) la 19 mai 2021 – Tráficos Manuel Ferrer S.L. și altul/Daimler AG

text:
               20.9.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 382/9

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado de lo Mercantil no 3 de Valencia (Spania) la 19 mai 2021 – Tráficos Manuel Ferrer S.L. și altul/Daimler AG
      (Cauza C-312/21)
      (2021/C 382/12)
      Limba de procedură: spaniola

         Instanța de trimitere

      Juzgado de lo Mercantil no 3 de Valencia

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: Tráficos Manuel Ferrer S.L., Ignacio

         Pârâtă: Daimler AG

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Regimul prevăzut la articolul 394 alineatul 2 din LEC, care permite ca persoana prejudiciată să suporte o parte din cheltuielile de judecată în funcție de cuantumul sumelor plătite în mod nedatorat cu titlu de suprapreț, care îi sunt rambursate ca urmare a admiterii parțiale a acțiunii sale în despăgubire, regim care, ca o condiție esențială, pleacă de la prezumția că există o încălcare anticoncurențială și o legătură de cauzalitate între aceasta și producerea unui prejudiciu, care este în mod cert recunoscut, cuantificat și acordat ca urmare a procedurii, este compatibil cu dreptul la despăgubirea integrală al părții prejudiciate printr-un comportament anticoncurențial, în sensul articolului 101 din TFUE și al jurisprudenței care îl interpretează?

                  2)

                  Competența instanței naționale de a estima cuantumul prejudiciului permite cuantificarea acestuia în mod subsidiar și autonom, ca urmare a constatării unei situații de asimetrie a informațiilor sau a unor dificultăți iremediabile de cuantificare care nu trebuie să împiedice exercitarea dreptului la despăgubirea integrală al părții prejudiciate printr-o practică anticoncurențială, în sensul articolului 101 TFUE, coroborat cu articolul 47 din cartă, inclusiv în cazul în care partea prejudiciată printr-o încălcare anticoncurențială sub forma unui cartel care a dat naștere supraprețului a avut acces, în cursul procedurii, la datele pe care pârâta însăși își întemeiază raportul de expertiză pentru a exclude existența unui prejudiciu care trebuie reparat?

                  3)

                  Competența instanței naționale de a estima cuantumul prejudiciului permite cuantificarea acestuia în mod subsidiar și autonom, ca urmare a constatării unei situații de asimetrie a informațiilor sau a unor dificultăți iremediabile de cuantificare care nu trebuie să împiedice dreptul la despăgubirea integrală al părții prejudiciate printr-o practică anticoncurențială, în sensul articolului 101 TFUE, coroborat cu articolul 47 din cartă, inclusiv în cazul în care partea prejudiciată printr-o încălcare anticoncurențială constând într-un cartel care a dat naștere supraprețului exercită acțiunea în despăgubire împotriva unuia dintre destinatarii deciziei administrative, care este responsabil în solidar pentru prejudiciile respective, dar care nu a comercializat produsul sau serviciul achiziționat de respectiva parte prejudiciată?


title: Cauza C-441/21 P: Recurs introdus la 16 iulie 2021 de Ryanair DAC împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a zecea extinsă) din 19 mai 2021 în cauza T-628/20, Ryanair/Comisia (Spania; Covid-19)

text:
               20.9.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 382/18

      Recurs introdus la 16 iulie 2021 de Ryanair DAC împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a zecea extinsă) din 19 mai 2021 în cauza T-628/20, Ryanair/Comisia (Spania; Covid-19)
      (Cauza C-441/21 P)
      (2021/C 382/24)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: Ryanair DAC (reprezentanți: V. Blanc, E. Vahida și F.-C. Laprévote, avocați, S. Rating, abogado, și I. G. Metaxas-Maranghidis, dikigoros)

         Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană, Regatul Spaniei, Republica Franceză

         Concluziile recurentei

      Recurenta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea hotărârii atacate;

                  —

                  în conformitate cu articolele 263 și 264 TFUE, declararea nulității Deciziei C (2020) 5414 final a Comisiei din 31 iulie 2020 privind ajutorul de stat SA.57659 (2020/N) – Spania COVID-19 – Fond de recapitalizare, și

                  —

                  obligarea Comisiei la suportarea propriilor cheltuieli de judecată și la plata celor efectuate de Ryanair, precum și obligarea pârâtelor în primă instanță și a intervenientelor în cadrul prezentului recurs (dacă este cazul) la suportarea propriilor cheltuieli de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea recursului formulat, recurenta invocă șase motive.
      Primul motiv: Tribunalul a săvârșit o eroare de drept atunci când a respins motivul recurentei potrivit căruia principiul nediscriminării a fost încălcat în mod nejustificat.
      Al doilea motiv: Tribunalul a săvârșit o eroare de drept și a denaturat în mod vădit faptele în ceea ce privește motivul invocat de recurentă cu privire la încălcarea libertății de stabilire și a liberei prestări a serviciilor.
      Al treilea motiv: Tribunalul a săvârșit o eroare de drept și a denaturat în mod vădit faptele atunci când a respins motivul recurentei întemeiat pe aplicarea eronată a evaluării comparative.
      Al patrulea motiv: Tribunalul a săvârșit o eroare de drept și o eroare vădită de apreciere în calificarea ajutorului drept schemă de ajutor.
      Al cincilea motiv: Tribunalul a săvârșit o eroare de drept și a denaturat în mod vădit faptele în ceea ce privește nedeschiderea de către Comisie a unei proceduri oficiale de investigare.
      Al șaselea motiv: Tribunalul a săvârșit o eroare de drept și a denaturat în mod vădit faptele în ceea ce privește încălcarea de către Comisie a obligației de motivare.


title: Cauza C-629/20: Ordonanța președintelui Curții din 17 iunie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Landgericht Köln – Germania) – Deutsche Lufthansa AG/LE

text:
               20.9.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 382/23

      Ordonanța președintelui Curții din 17 iunie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Landgericht Köln – Germania) – Deutsche Lufthansa AG/LE
      (Cauza C-629/20) (1)

      (2021/C 382/30)
      Limba de procedură: germana
      Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 72, 1.3.2021.


title: Cauza C-106/21: Ordonanța președintelui Curții din 18 iunie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Landgericht Köln – Germania) – Deutsche Lufthansa AG/BC

text:
               20.9.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 382/24

      Ordonanța președintelui Curții din 18 iunie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Landgericht Köln – Germania) – Deutsche Lufthansa AG/BC
      (Cauza C-106/21) (1)

      (2021/C 382/33)
      Limba de procedură: germana
      Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 182, 10.5.2021.


title: Cauza T-449/21: Acțiune introdusă la 30 iulie 2021 – Natixis/Comisia

text:
               20.9.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 382/27

      Acțiune introdusă la 30 iulie 2021 – Natixis/Comisia
      (Cauza T-449/21)
      (2021/C 382/39)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Natixis (Paris, Franța) (reprezentanți: Stratford, Barrister-at-law, și J.-J. Lemonnier, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  declararea nulității totale în ceea ce privește reclamanta a Deciziei C(2021) 3489 final a Comisiei din 20 mai 2021 referitoare la o procedură inițiată în temeiul articolului 101 TFUE și al articolului 53 din Acordul privind SEE în cazul COMP/AT.40324 – Obligațiuni de stat europene (denumită în continuare „decizia atacată”) și

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată și a altor cheltuieli și costuri efectuate de reclamantă în legătură cu prezenta acțiune.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe faptul că Comisia nu a avut un interes legitim în adoptarea deciziei atacate în sensul ultimei teze a articolului 7 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului (1).

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea: (a) a dreptului la apărare al reclamantei; (b) a articolului 27 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului și/sau (c) a articolului 10 alineatul (1) și a articolului 11 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 773/2004/CE al Comisiei (2).

                              —

                              Reclamanta afirmă că în decizia atacată Comisia și-a întemeiat constatarea interesului său legitim pe efectul juridic și pe efectul disuasiv care decurg din constatarea unei încălcări, deși aceasta nu este o obiecție comunicată reclamantei cu privire la care ea ar fi avut posibilitatea de a prezenta în mod util observații.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că decizia atacată era insuficient motivată și/sau disproporționată. Reclamanta susține că:

                              —

                              În cazul în care exista un interes legitim (ceea ce reclamanta contestă) de a constata o încălcare împotriva reclamantei, Comisia nu a motivat în mod suficient exercitarea puterii sale de apreciere pentru efectuarea acestei constatări.

                              —

                              Prin exercitarea puterii sale de apreciere, Comisia a încălcat principiul proporționalității, întrucât decizia atacată nu era necesară pentru atingerea obiectivului de a aplica în mod efectiv dreptul concurenței, iar dezavantajele pentru reclamantă ale constatării unei încălcări erau disproporționate față de acest obiectiv.

                        În cazul admiterii tuturor sau a oricăruia dintre primul, al doilea sau al treilea motiv, reclamanta susține că decizia atacată trebuie anulată în totalitate. În măsura în care este necesar, însă, reclamanta invocă un motiv suplimentar.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe nelegalitatea articolului 3 din decizia atacată, întrucât Comisia:

                              —

                              și-a depășit competențele prin dispunerea încetării încălcării și interzicerea reluării sale, în condițiile în care această încălcare încetase;

                              —

                              a răsturnat sarcina probei, cu încălcare prezumției de nevinovăție, în măsura în care și-a exercitat competențele pentru că nu putea fi sigură că încălcarea încetase;

                              —

                              a săvârșit o eroare de fapt atunci când a concluzionat că încălcarea, în ceea ce privește reclamanta sau în ansamblul său, nu încetase sau

                              —

                              a acționat în mod disproporționat, întrucât nu era nici necesară, nici adecvată exercitarea de către Comisie a competențelor sale de prevenire a unei încălcări a dreptului concurenței de către reclamantă.

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (JO 2003, L 1, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 167).

         (2)  Regulamentul (CE) nr. 773/2004/CE al Comisiei din 7 aprilie 2004 privind desfășurarea procedurilor puse în aplicare de Comisie în temeiul articolelor 81 și 82 din Tratatul CE (JO 2004, L 123, p. 18, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 242).


title: Cauzele conexate C-845/19 și C-863/19: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 21 octombrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Apelativen sad – Varna – Bulgaria) – Procedură penală privind pe DR (C-845/19), TS (C-863/19) (Trimitere preliminară – Cooperare judiciară în materie penală – Directiva 2014/42/UE – Înghețarea și confiscarea instrumentelor și produselor infracțiunilor săvârșite în Uniunea Europeană – Domeniu de aplicare – Confiscarea bunurilor dobândite ilegal – Avantaj economic rezultat dintr-o infracțiune care nu a făcut obiectul unei condamnări – Articolul 4 – Confiscare – Articolul 5 – Confiscare extinsă – Articolul 6 – Confiscare aplicată terților – Condiții – Confiscare a unei sume de bani revendicate ca aparținând unui terț – Terț care nu are dreptul de a se constitui parte în procedura de confiscare – Articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene)

text:
               20.12.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 513/8

      Hotărârea Curții (Camera a treia) din 21 octombrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Apelativen sad – Varna – Bulgaria) – Procedură penală privind pe DR (C-845/19), TS (C-863/19)
      (Cauzele conexate C-845/19 și C-863/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Cooperare judiciară în materie penală - Directiva 2014/42/UE - Înghețarea și confiscarea instrumentelor și produselor infracțiunilor săvârșite în Uniunea Europeană - Domeniu de aplicare - Confiscarea bunurilor dobândite ilegal - Avantaj economic rezultat dintr-o infracțiune care nu a făcut obiectul unei condamnări - Articolul 4 - Confiscare - Articolul 5 - Confiscare extinsă - Articolul 6 - Confiscare aplicată terților - Condiții - Confiscare a unei sume de bani revendicate ca aparținând unui terț - Terț care nu are dreptul de a se constitui parte în procedura de confiscare - Articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene)
      (2021/C 513/13)
      Limba de procedură: bulgara

         Instanța de trimitere

      Apelativen sad – Varna

         Părțile din procedura penală principală

      DR (C-845/19), TS (C-863/19)

         cu participarea: Okrazhna prokuratura – Varna

         Dispozitivul

                  1)

                  Directiva 2014/42/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 3 aprilie 2014 privind înghețarea și confiscarea instrumentelor și produselor infracțiunilor săvârșite în Uniunea Europeană trebuie să fie interpretată în sensul că deținerea de stupefiante în vederea distribuirii lor intră în domeniul său de aplicare chiar dacă toate elementele inerente săvârșirii acestei infracțiuni se limitează la interiorul unui singur stat membru.

                  2)

                  Directiva 2014/42 trebuie să fie interpretată în sensul că nu prevede numai confiscarea bunurilor care constituie un avantaj economic rezultat din infracțiunea pentru care a fost condamnat autorul infracțiunii respective, ci are în vedere și confiscarea bunurilor care aparțin acestui autor și cu privire la care instanța națională sesizată pentru soluționarea cauzei este convinsă că au fost obținute din alte activități infracționale, cu respectarea garanțiilor prevăzute la articolul 8 alineatul (8) din această directivă și cu condiția ca infracțiunea pentru care a fost găsit vinovat autorul menționat să figureze printre cele enumerate la articolul 5 alineatul (2) din directiva amintită și ca această infracțiune să fie susceptibilă să genereze, în mod direct sau indirect, un avantaj economic în sensul aceleiași directive.

                  3)

                  Articolul 8 alineatele (1), (7) și (9) din Directiva 2014/42 coroborat cu articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene trebuie să fie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale care permite confiscarea în favoarea statului a unui bun despre care se susține că aparține altei persoane decât autorul infracțiunii fără ca această persoană să aibă posibilitatea de a se constitui parte în procedura de confiscare.

         (1)  JO C 68, 2.3.2020.


title: Cauza C-866/19: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 21 octombrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Sąd Najwyższy – Polonia) – SC/Zakład Ubezpieczeń Społecznych I Oddział w Warszawie [Trimitere preliminară – Securitatea socială a lucrătorilor migranți – Regulamentul (CE) nr. 883/2004 – Articolul 52 alineatul (1) litera (b) – Lucrător care a desfășurat o activitate salariată în două state membre – Perioadă minimă impusă de dreptul național pentru dobândirea dreptului la pensie pentru limită de vârstă – Luare în considerare a perioadei de cotizare realizate în temeiul legislației altui stat membru – Cumulare – Calculul cuantumului pensiei care urmează să fie plătită]

text:
               20.12.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 513/9

      Hotărârea Curții (Camera a treia) din 21 octombrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Sąd Najwyższy – Polonia) – SC/Zakład Ubezpieczeń Społecznych I Oddział w Warszawie
      (Cauza C-866/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Securitatea socială a lucrătorilor migranți - Regulamentul (CE) nr. 883/2004 - Articolul 52 alineatul (1) litera (b) - Lucrător care a desfășurat o activitate salariată în două state membre - Perioadă minimă impusă de dreptul național pentru dobândirea dreptului la pensie pentru limită de vârstă - Luare în considerare a perioadei de cotizare realizate în temeiul legislației altui stat membru - Cumulare - Calculul cuantumului pensiei care urmează să fie plătită)
      (2021/C 513/14)
      Limba de procedură: polona

         Instanța de trimitere

      Sąd Najwyższy

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: SC

         Pârât: Zakład Ubezpieczeń Społecznych I Oddział w Warszawie

         Dispozitivul

      Articolul 52 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 883/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 privind coordonarea sistemelor de securitate socială trebuie interpretat în sensul că, în scopul stabilirii limitei pe care nu o pot depăși perioadele de asigurare necontributive în raport cu perioadele de asigurare contributive în conformitate cu legislația națională, instituția competentă a statului membru în cauză trebuie, la calcularea valorii teoretice a prestației, vizată la punctul (i) din această dispoziție, să țină seama de toate perioadele de asigurare, inclusiv de cele realizate în temeiul legislației altor state membre, pe când calculul valorii reale a prestației, vizată la punctul (ii) din dispoziția menționată, se efectuează numai în raport cu perioadele de asigurare realizate în temeiul legislației statului membru vizat.

         (1)  JO C 61, 24.2.2020.