|

Hotărârea Curții din 10 decembrie 2010 în cauza E-8/10 – Autoritatea AELS de Supraveghere/Republica Islanda (Neîndeplinirea obligațiilor de către o parte la acord – Directiva 2005/36/CE privind recunoașterea calificărilor profesionale)

Jurnalul Oficial C 148 , 19/05/2011 p. 0003 - 0003

		Hotărârea Curțiidin 10 decembrie 2010în cauza E-8/10Autoritatea AELS de Supraveghere/Republica Islanda(Neîndeplinirea obligațiilor de către o parte la acord – Directiva 2005/36/CE privind recunoașterea calificărilor profesionale)2011/C 148/03În cauza E-8/10, Autoritatea AELS de Supraveghere/Republica Islanda – CERERE de declarare a faptului că, prin neadoptarea sau necomunicarea către Autoritatea AELS de Supraveghere, în termenul prevăzut, a tuturor măsurilor necesare pentru transpunerea completă în legislația proprie a actului menționat la punctul 1 din anexa VII la Acordul privind SEE, și anume Directiva 2005/36/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 septembrie 2005 privind recunoașterea calificărilor profesionale, astfel cum a fost adaptată la Acordul privind SEE prin protocolul 1, Republica Islanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul dispozițiilor articolului 63 alineatul (1) din actul menționat și ale articolului 7 din Acordul privind SEE, Curtea, compusă din Carl Baudenbacher, președinte, Thorgeir Örlygsson și Henrik Bull (judecător-raportor), judecători, a pronunțat la 10 decembrie 2010 hotărârea, al cărei dispozitiv prevede următoarele:Curtea:1. declară că, prin neadoptarea, în termenul prevăzut, a tuturor măsurilor necesare pentru transpunerea completă a actului menționat la punctul 1 din anexa VII la Acordul privind SEE, și anume Directiva 2005/36/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 septembrie 2005 privind recunoașterea calificărilor profesionale, astfel cum a fost adaptată la Acordul privind SEE prin protocolul 1 la acesta, Republica Islanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul dispozițiilor articolului 63 alineatul (1) din actul menționat și ale articolului 7 din Acordul privind SEE;2. dispune suportarea cheltuielilor de judecată de către Republica Islanda.--------------------------------------------------


title: Cauza C-471/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Vestre Landsret (Danemarca) la 7 septembrie 2015 – Sjelle Autogenbrug I/S mod Skatteministeriet

text:
               3.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 363/25

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Vestre Landsret (Danemarca) la 7 septembrie 2015 – Sjelle Autogenbrug I/S mod Skatteministeriet
   (Cauza C-471/15)
   (2015/C 363/32)
   Limba de procedură: daneza

      Instanța de trimitere

   Vestre Landsret

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Sjelle Autogenbrug I/S

      Pârât: Skatteministeriet

      Întrebarea preliminară

   În împrejurările prezentei cauze, piesele care provin de la vehicule scoase din uz pe care o întreprindere de refolosire a vehiculelor înregistrată în scopuri de TVA le demontează dintr-un vehicul în vederea revânzării lor ca piese de rezervă sau de schimb pot fi considerate ca fiind bunuri second-hand în sensul articolului 311 alineatul (1) punctul 1 din Directiva 2006/112/CE (1) a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (Directiva TVA)?

      (1)  JO L 347, p. 1, Ediție specială, 9/vol. 3, p. 7.


title: Cauza T-588/10: Hotărârea Tribunalului din 13 decembrie 2012 — Grecia/Comisia ( „FEOGA — Secțiunea «Garantare» — Cheltuieli excluse de la finanțare — Culturi arabile — Stafide — Tutun brut — Măsuri specifice referitoare la anumite produse agricole pentru insulele mici din Marea Egee — Carne de oaie și de capră — Condiționalitate — Proporționalitate” )

text:
               9.2.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/18

         Hotărârea Tribunalului din 13 decembrie 2012 — Grecia/Comisia
   (Cauza T-588/10) (1)

   (FEOGA - Secțiunea «Garantare» - Cheltuieli excluse de la finanțare - Culturi arabile - Stafide - Tutun brut - Măsuri specifice referitoare la anumite produse agricole pentru insulele mici din Marea Egee - Carne de oaie și de capră - Condiționalitate - Proporționalitate)
   2013/C 38/30
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Republica Elenă (reprezentanți: I. Chalkias, E. Leftheriotou și X. Basakou, agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: D. Triantafyllou, H. Tserepa-Lacombe și A. Markoulli, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei 2010/668/UE a Comisiei din 4 noiembrie 2010 de excludere de la finanțarea din fondurile Uniunii Europene a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul secțiunii Garantare a Fondului european de orientare și garantare agricolă (FEOGA), în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și în cadrul Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) (JO L 288, p. 24), în măsura în care această decizie exclude anumite cheltuieli efectuate de Republica Elenă

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Republica Elenă la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 89, 19.3.2011.


title: Cauza T-86/07: Acțiune introdusă la data de 21 martie 2007 — Deichmann-Schuhe/OAPI — Design for Woman (DEITECH)

text:
               26.5.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 117/27

         Acțiune introdusă la data de 21 martie 2007 — Deichmann-Schuhe/OAPI — Design for Woman (DEITECH)
   (Cauza T-86/07)
   (2007/C 117/42)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana
   Părțile

      Reclamantă: Heinrich Deichmann-Schuhe GmbH & Co. KG (Essen, Germania) (reprezentant: O. Rauscher, Rechtsanwalt)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura fața în camerei de recurs: Design for Woman SA
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 22 ianuarie 2007 (cauza R 791/2006-2);

               —

               respingerea cererii de înregistrare a mărcii comunitare nr. 3 378 643 pentru ansamblul produselor din clasa 25 (îmbrăcăminte; încălțăminte; articole care servesc la acoperirea capului);

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: Design for Woman SA

      Marca comunitară vizată: marca figurativă „DEITECH ”pentru produse din clasele 18 și 25 (număr de înregistrare: 3 378 643)

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: reclamanta

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca figurativă germană „DEI-tex ”pentru produse din clasa 25 și marca figurativă internațională „DEI-tex ”pentru produse din clasa 25, opoziția fiind formulată împotriva înregistrării în această clasă

      Decizia diviziei de opoziție: respingerea opoziției

      Decizia camerei de recurs: respingerea recursului

      Motivele invocate: încălcarea articolului 43 alineatele (2) și (3) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 (1), întrucât elementele de probă prezentate de către reclamantă în dovedirea utilizării importante nu au fost luate în considerare suficient, precum și încălcarea articolului 8 alineat (1) litera (b) din Regulamentul (CE), întrucât există un risc de confuzie între cele două mărci în conflict.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 40/94 din 20 decembrie 1993 al Consiliului privind marca comunitară (JO 1994, L 11, p. 1).


title: Cauza C-599/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Raad van State (Țările de Jos) la 22 noiembrie 2013 — Vereniging Somalische Vereniging Amsterdam en Omgeving (Somvao)/Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

text:
               25.1.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 24/12

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Raad van State (Țările de Jos) la 22 noiembrie 2013 — Vereniging Somalische Vereniging Amsterdam en Omgeving (Somvao)/Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie
   (Cauza C-599/13)
   2014/C 24/22
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Raad van State

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Vereniging Somalische Vereniging Amsterdam en Omgeving (Somvao)

      Pârât: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 4 din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2988/95 (1) al Consiliului din 18 decembrie 1995 privind protecția intereselor financiare ale Comunităților Europene sau articolul 53b alineatul (2) litera (c) din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 (2) al Consiliului din 25 iunie 2002 privind regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1995/2006 (3) al Consiliului din 13 decembrie 2006 constituie un temei juridic pe baza căruia autoritățile naționale pot modifica în defavoarea beneficiarului sau pot recupera de la acesta o subvenție deja stabilită din Fondul European pentru Refugiați?

               2.

               Articolul 25 alineatul (2) din Decizia Consiliului 2004/904/CE (4) din 2 decembrie 2004 de instituire a Fondului European pentru Refugiați pentru perioada 2005-2010 constituie un temei juridic pe baza căruia autoritățile naționale pot modifica în defavoarea beneficiarului sau pot recupera de la acesta o subvenție deja stabilită din Fondul European pentru Refugiați, fără a fi necesară în acest scop o abilitare potrivit dreptului național?

      (1)  JO L 312, p. 1, Ediție specială, 01/vol. 1, p. 166

      (2)  JO L 248, p. 1, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 198

      (3)  JO L 390, p. 1, Ediție specială, 01/vol. 7, p. 137

      (4)  JO L 381, p. 52, Ediție specială, 19/vol. 7, p. 103


title: Cauza F-55/06: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (camera a doua) din data de 25 ianuarie 2007 — de Albuquerque/Comisie (Funcționari — Schimbarea locului de repartizare — Articolul 7 alineatul (1) din Statut — Eroare de apreciere evidentă — Principiul egalității de tratament — Abuz de putere — Interesul serviciului)

text:
               10.3.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 56/41

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (camera a doua) din data de 25 ianuarie 2007 — de Albuquerque/Comisie
   (Cauza F-55/06) (1)

   (Funcționari - Schimbarea locului de repartizare - Articolul 7 alineatul (1) din Statut - Eroare de apreciere evidentă - Principiul egalității de tratament - Abuz de putere - Interesul serviciului)
   (2007/C 56/77)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: Augusto de Albuquerque (Woluwé-St-Étienne, Belgia) (reprezentant: C. Mourato, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: J. Currall și K. Herrmann, agenți)
   Obiectul cauzei
   Anularea deciziei autorității împuternicite să facă numiri din data de 2 februarie 2006 prin care a fost respinsă reclamația formulată de reclamant împotriva deciziei din 23 septembrie 2005 a directorului general al DG INFSO prin care s-a dispus transferul său, în interesul serviciului, ca șef de unitate INFSO.G.2 „Micro- și nanosisteme“.
   Dispozitivul hotărârii

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 154, 1.7.2006, p. 28.


title: Cauza C-507/13: Acțiune introdusă la 20 septembrie 2013 — Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord/Parlamentul European, Consiliul Uniunii Europene

text:
               7.12.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 359/4

         Acțiune introdusă la 20 septembrie 2013 — Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord/Parlamentul European, Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-507/13)
   2013/C 359/05
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentanți: E. Jenkinson și S. Behzadi-Spencer, agenți, și K. Beal, QC)

      Pârâți: Parlamentul European și Consiliul Uniunii Europene

      Reclamantul solicită Curții:

               —

               anularea articolului 94 alineatul (1) litera (g) și alineatul (2) și/sau a articolului 162 alineatele (1) și (3) din Directiva privind cerințele de capital (DCC) IV (1);

               —

               anularea articolului 450 alineatul (1) literele (d), (i) și/sau (j) și/sau a articolului 521 alineatul (2) din Regulamentul privind cerințele de capital (CC) (2)

               —

               obligarea Parlamentului European și a Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Regatul Unit solicită anularea unui anumit număr de prevederi din mai multe acte legislative ale Parlamentului European și Consiliului Uniunii Europene, în temeiul articolului 263 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (denumit în continuare „TFUE”). Acțiunea în anulare are ca obiect „Pachetul DCC IV”, care a intrat în vigoare la data de 17 iulie 2013. Pachetul constă în noua Directivă privind cerințele de capital, Directiva 2013/36/UE, și în noul Regulament privind cerințele de capital. Regatul Unit dorește să conteste doar următoarele prevederi din reglementările menționate, și anume:

               (i)

               articolul 94 alineatul (1) litera (g) și alineatul (2) și articolul 162 alineatele (1) și (3) din Directiva 2013/36/UE (denumită în continuare „Directiva DCC IV”), care a fost publicată în Jurnalul Oficial la 27 iunie 2013. Potrivit articolului 167, directiva a intrat în vigoare la 17 iulie 2013.

               (ii)

               articolul 450 alineatul (1) literele (d), (i) și (j) și articolul 521 alineatul (2) din Regulamentul privind cerințele de capital, și anume Regulamentul (UE) nr. 575/2013 (denumit în continuare „Regulamentul CC”). Regulamentul CC a fost publicat în Jurnalul Oficial la 27 iunie 2013, dar a intrat în vigoare la 28 iunie 2013, potrivit articolului 521 alineatul (1). În temeiul articolului 521 alineatul (2), acesta este aplicabil de la 1 ianuarie 2014.

         Prin actele atacate, Parlamentul și Consiliul Uniunii Europene au adoptat mai multe măsuri referitoare la remunerația variabilă care poate fi plătită anumitor angajați din instituții (de exemplu din instituții de credit și din firme de investiții, astfel cum sunt definite la articolul 4 din Regulamentul CC). Mai precis, articolul 94 alineatul (1) litera (g) din Directiva DCC IV a stabilit o limită a remunerației variabile care poate fi plătită anumitor „persoane care își asumă un risc semnificativ”. Această limită este cunoscută în mod informal drept „plafonarea bonusurilor acordate bancherilor”. Mai mult, în temeiul articolului 94 alineatul (2) din Directiva DCC IV, legiuitorul Uniunii a atribuit Autorității bancare europene (denumită în continuare „ABE”), o agenție înființată în temeiul articolului 114 TFUE, sarcina de a stabili criteriile de identificare a „persoanelor care își asumă un risc semnificativ” în orice instituție și de a elabora orientări privind rata de actualizare care poate fi aplicată remunerațiilor variabile pe termen lung. După identificarea acestora, articolul 450 din Regulamentul CC impune instituțiilor să publice anumite detalii ale salariilor acestor persoane pentru a fi făcute publice.
   Regatul Unit susține că prevederile atacate trebuie anulate pentru următoarele motive:

               (i)

               prevederile atacate nu au un temei juridic adecvat în tratat;

               (ii)

               prevederile atacate sunt disproporționate și/sau nu respectă principiul subsidiarității;

               (iii)

               prevederile atacate au intrat în vigoare într-un mod care încalcă principiul securității juridice;

               (iv)

               acordarea anumitor sarcini ABE și conferirea anumitor competențe Comisiei este ultra vires;

               (v)

               cerințele de publicitate identificate în Regulamentul CC încalcă principiile protecției datelor și protecției vieții private potrivit dreptului Uniunii;

               (vi)

               în măsura în care articolul 94 alineatul (1) litera (g) se impune a fi aplicat angajaților altor instituții decât ABE, acesta încalcă articolul 3 alineatul (5) TUE și principiul teritorialității din dreptul cutumiar internațional.

      (1)  Directiva 2013/36/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 iunie 2013 cu privire la accesul la activitatea instituțiilor de credit și supravegherea prudențială a instituțiilor de credit și a firmelor de investiții, de modificare a Directivei 2002/87/CE și de abrogare a Directivelor 2006/48/CE și 2006/49/CE (JO L 176, p. 338).

      (2)  Regulamentul (UE) nr. 575/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 26 iunie 2013 privind cerințele prudențiale pentru instituțiile de credit și societățile de investiții și de modificare a Regulamentului (UE) nr. 648/2012 (JO L 176, p. 1).


title: Cauza T-277/08: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 11 noiembrie 2009 — Bayer Healthcare/OAPI — Uriach-Aquilea OTC (CITRACAL) [ Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale CITRACAL — Marca națională verbală anterioară CICATRAL — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Similitudinea produselor — Similitudinea semnelor — Articolul 8 alineatul 1 litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul 1 litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009] ]

text:
               19.12.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 312/29

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 11 noiembrie 2009 — Bayer Healthcare/OAPI — Uriach-Aquilea OTC (CITRACAL)
   (Cauza T-277/08) (1)

   („Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale CITRACAL - Marca națională verbală anterioară CICATRAL - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Similitudinea produselor - Similitudinea semnelor - Articolul 8 alineatul 1 litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul 1 litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009]”)
   2009/C 312/47
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Bayer Healthcare LLC (Morristown, New Jersey, Statele Unite) (reprezentant: M. Edenborough, barrister)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: D. Botis, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Uriach-Aquilea OTC, SL (Palau-Solita i Plegamans, Spania)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra a OAPI din 5 mai 2008 (cauza R 459/2007-4) privind o procedură de opoziție între Uriach-Aquilea OTC, SL și Bayer Healthcare LLC

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligarea Bayer Healthcare LLC la plata cheltuilelilor de judecată.

      (1)  JO C 236, 13.9.2008.


title: Cauza C-535/06 P: Recurs introdus la data de 28 decembrie 2006 de către Moser Baer India Ltd împotriva hotărârii pronunțate de Tribunalul de Primă Instanță (camera a patra) la 4 octombrie 2006 în cauza T-300/03: Moser Baer India Ltd/Consiliu

text:
               24.3.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 69/3

         Recurs introdus la data de 28 decembrie 2006 de către Moser Baer India Ltd împotriva hotărârii pronunțate de Tribunalul de Primă Instanță (camera a patra) la 4 octombrie 2006 în cauza T-300/03: Moser Baer India Ltd/Consiliu
   (Cauza C-535/06 P)
   (2007/C 69/06)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Recurentă: Moser Baer India Ltd (reprezentanți: K. Adamantopoulos, Δικηγόρος, R. MacLean și J. Branton, Solicitors)

      Celelalte părți în proces: Consiliul Uniunii Europene, Comisia Comunităților Europene, Committee of European CD-R and DVD+/-R Manufacturers (CECMA)
   Concluziile recurentei
   Recurenta solicită Curții:

               —

               desființarea hotărârii Tribunalului de Primă Instanță din data de 4 octombrie 2006 din cauza T-300/03, Moser Baer India Limited/Consiliu;

               —

               confirmarea acelorași concluzii formulate în cadrul procedurii în fața Tribunalului de Primă Instanță în cauza T-300/03, Moser Baer India Limited/Consiliu, și anume anularea Regulamentului Consiliului (CE) nr. 960/2003 (1), în măsura în care acesta este îi aplicabil recurentei;

               —

               obligarea Consiliului la suportarea cheltuielilor de judecată din acest recurs ale recurentei, precum și a cheltuielilor acesteia din Cauza T-300/03, Moser Baer India Limited/Consiliu.

         Motivele și principalele argumente
   Recurenta se bazează pe trei motive de recurs împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță.
   Primul motiv de recurs este legat de încălcarea de către Tribunalul de Primă Instanță a principiului coerenței și a celui al unei anchete diligente în determinarea valorii drepturilor compensatorii care a fost evaluată împotriva importurilor de CD-R în Comunitatea Europeană în temeiul regulamentului atacat. În cadrul acestui motiv de recurs, recurenta susține că Tribunalul de Primă Instanță nu a respectat principiile menționate mai sus când a confirmat că instituțiile comunitare au acționat în mod legal clasificând toate activele recurentei în categoria de active care au beneficiat de subvenții care fac obiectul unor măsuri compensatorii. Aceasta a avut drept consecință nerespectarea de către Tribunalul de Primă Instanță a principiilor de drept comunitar menționate mai sus.
   Al doilea motiv de recurs constă în două aspecte, și anume: (i) Tribunalul de Primă Instanță nu a apreciat corect probele contradictorii aflate la dosar și în regulamentul atacat în ceea ce privește un element cheie în determinarea prejudiciului, și anume prețul importurilor de CD-R indiene, în cursul perioadei de anchetă cu privire la prejudiciu; și (ii) sprijinirea de către Tribunalul de Primă Instanță a concluziilor din regulamentul atacat referitoare la nivelurile stocurilor industriei comunitare de CD-R a constituit un factor de susținere a concluziei privind prejudiciul în regulamentul atacat.
   Al treilea motiv de recurs este legat de neluarea în considerare în mod corect de către Tribunalul de Primă Instanță a dispozițiilor articolului 8 alineatul (7) din regulamentul de bază împotriva subvențiilor al Comunității și neluarea în considerare a impactului factorilor nelegați de importurile de CD-R din India în examinarea legăturii cauzale dintre importurile indiene și pretinsul prejudiciu adus industriei comunitare de CD-R.

      (1)  JO L 138, p. 1.


title: Cauza C-668/15: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 6 aprilie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Vestre Landsret – Danemarca) – Jyske Finans A/S/Ligebehandlingsnævnet, acţionând în numele lui Ismar Huskic (Trimitere preliminară — Egalitate de tratament între persoane, fără deosebire de rasă sau origine etnică — Directiva 2000/43/CE — Articolul 2 alineatul (2) literele (a) și (b) — Instituție de credit care solicită o dovadă suplimentară privind identitatea, sub forma unei copii a pașaportului sau a permisului de reședință, persoanelor care solicită un împrumut pentru cumpărarea unui autovehicul și care s au identificat prin intermediul permisului lor de conducere ce menționează o altă țară a nașterii decât un stat membru al Uniunii Europene sau al Asociației Europene a Liberului Schimb)

text:
               29.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 168/14

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 6 aprilie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Vestre Landsret – Danemarca) – Jyske Finans A/S/Ligebehandlingsnævnet, acţionând în numele lui Ismar Huskic
   (Cauza C-668/15) (1)

   ((Trimitere preliminară - Egalitate de tratament între persoane, fără deosebire de rasă sau origine etnică - Directiva 2000/43/CE - Articolul 2 alineatul (2) literele (a) și (b) - Instituție de credit care solicită o dovadă suplimentară privind identitatea, sub forma unei copii a pașaportului sau a permisului de reședință, persoanelor care solicită un împrumut pentru cumpărarea unui autovehicul și care s au identificat prin intermediul permisului lor de conducere ce menționează o altă țară a nașterii decât un stat membru al Uniunii Europene sau al Asociației Europene a Liberului Schimb))
   (2017/C 168/17)
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Vestre Landsret

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Jyske Finans A/S

      Pârâtă: Ligebehandlingsnævnet, acţionând în numele lui Ismar Huskic

      Dispozitivul

   Articolul 2 alineatul (2) literele (a) și (b) din Directiva 2000/43/CE a Consiliului din 29 iunie 2000 de punere în aplicare a principiului egalității de tratament între persoane, fără deosebire de rasă sau origine etnică trebuie interpretat în sensul că nu se opune practicii unei instituții de credit care impune clientului al cărui permis de conducere menționează o altă țară a nașterii decât un stat membru al Uniunii Europene sau al Asociației Europene a Liberului Schimb o cerință de identificare suplimentară prin furnizarea unei copii a pașaportului sau a permisului său de ședere.

      (1)  JO C 68 du 22.2.2016.


title: Cauza C-273/05 P: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 19 aprilie 2007 — Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)/Celltech R&D Ltd (Recurs — Marcă comunitară — Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 — Cerere de înregistrare a mărcii verbale CELLTECH — Motive absolute de refuz — Lipsă caracter distinctiv — Caracter descriptiv)

text:
               28.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 96/9

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 19 aprilie 2007 — Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)/Celltech R&D Ltd
   (Cauza C-273/05 P) (1)

   (Recurs - Marcă comunitară - Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 - Cerere de înregistrare a mărcii verbale CELLTECH - Motive absolute de refuz - Lipsă caracter distinctiv - Caracter descriptiv)
   (2007/C 96/13)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Recurent: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Cealaltă parte în proces: Celltech R&D Ltd (reprezentanți: D. Alexander, barrister, G. Hobbs QC și N. Jenkins, solicitor)
   Obiectul
   Recurs formulat împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a treia) din 14 aprilie 2005, Celltech R&D/OAPI (T-260/03), prin care acesta a anulat decizia R 659/2002-2 a Camerei a doua de recurs a OAPI din 19 mai 2003, de respingere a acțiunii formulate împotriva deciziei examinatorului prin care a fost respinsă cererea de înregistrare a mărcii verbale „CELLTECH ”pentru produse și servicii care fac parte din clasele 5, 10 și 42.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 243, 1.1.2005.


title: Cauza C-39/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Cour de cassation (Franța) la 25 ianuarie 2017 – Lubrizol France SAS/Caisse nationale du Régime social des indépendants (RSI) participations extérieures

text:
               10.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/22

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Cour de cassation (Franța) la 25 ianuarie 2017 – Lubrizol France SAS/Caisse nationale du Régime social des indépendants (RSI) participations extérieures
   (Cauza C-39/17)
   (2017/C 112/31)
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour de cassation

      Părțile din procedura principală

      Recurentă: Lubrizol France SAS

      Intimată: Caisse nationale du Régime social des indépendants (RSI) participations extérieures

      Întrebarea preliminară

   Articolele 28 și 30 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene se opun luării în considerare a valorii bunurilor transferate din Franța către un alt stat membru al Uniunii Europene de către o persoană supusă plății contribuției sociale de solidaritate a societăților și a contribuției suplimentare la aceasta sau în numele acestei persoane, în scopul desfășurării activității sale economice, pentru stabilirea cifrei de afaceri totale care constituie baza de calcul a acestor contribuții?


title: Cauza T-909/16: Acțiune introdusă la 29 decembrie 2016 – Laboratorios Ern/EUIPO – Sharma (NRIM Life Sciences)

text:
               20.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 53/43

         Acțiune introdusă la 29 decembrie 2016 – Laboratorios Ern/EUIPO – Sharma (NRIM Life Sciences)
   (Cauza T-909/16)
   (2017/C 053/52)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Laboratorios Ern, SA (Barcelona, Spania) (reprezentant: S. Correa Rodríguez, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Anil K. Sharma (Hillingdon, Regatul Unit)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: marca verbală a Uniunii Europene „NRIM life Sciences” – cererea de înregistrare nr. 13 031 455

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 26 septembrie 2016 în cauza R 2376/2015-5

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate și respingerea cererii de înregistrare a mărcii nr. 13 031 455 a Uniunii Europene „NRIM life Sciences” pentru toate produsele din clasa 5;

               —

               obligarea EUIPO, precum și a Anil K. Sharma în cazul în care intervine în prezenta procedură, la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-593/13: Acțiune introdusă la 14 noiembrie 2013 — Siemag Tecberg Group/OAPI (Winder Controls)

text:
               1.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 31/12

         Acțiune introdusă la 14 noiembrie 2013 — Siemag Tecberg Group/OAPI (Winder Controls)
   (Cauza T-593/13)
   2014/C 31/22
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Siemag Tecberg Group GmbH (Haiger, Germania) (reprezentant: T. Sommer, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 5 septembrie 2013 din cauza R 1261/2013-4;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată;

               —

               fixarea unei date pentru ședința de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca verbală „Winder Controls” pentru produse și servicii din clasele 7, 9, 35, 37, 41 și 42 — cerere de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 11542412

      Decizia examinatorului: respingerea cererii de înregistrare

      Decizia camerei de recurs: respingerea recursului

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009


               8.5.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 113/16

         Cerere înaintată de Oslo tingrett pentru un aviz consultativ al Curții AELS în cauza Therese Slinning/Statul norvegian, reprezentat de Comitetul pentru scutiri și cereri de tratament medical în străinătate
   (Cauza E-1/08)
   (2008/C 113/13)
   Prin scrisoarea din 16 ianuarie 2008 s-a înaintat o cerere către Curtea AELS din partea Oslo tingrett (instanța districtului Oslo), care a fost primită la grefa Curții la data de 21 ianuarie 2008, pentru un aviz consultativ în cauza Therese Slinning/Statul norvegian, reprezentat de Comitetul pentru scutiri și cereri de tratament medical în străinătate, cu privire la următoarele întrebări:

               1.

               Refuzul de a acoperi cheltuielile pentru tratament medical în străinătate, care, în conformitate cu normele internaționale din domeniul medical, poate fi considerat tratament experimental sau un test, atunci când pacientul nu are dreptul la un astfel de tratament în țara de reședință, este compatibil cu articolele 36 și 37 din Acordul SEE și cu articolul 22 din Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 al Consiliului?

               2.

               Are importanță pentru răspunsul la întrebarea nr. 1 ca metoda respectivă de tratament să fie luată în considerare pentru a fi aplicată în țara de reședință sau țara de reședință ia în considerare aplicarea acesteia în viitor?

               3.

               Refuzul de a acoperi cheltuielile pentru spitalizare în vederea urmării unui tratament medical în străinătate dacă, în țara de reședință, pacientul poate primi o ofertă de tratament medical adecvat, evaluat în conformitate cu metodele internaționale acceptate, într-un termen justificabil din punct de vedere medical, este compatibil cu articolele 36 și 37 din Acordul SEE?
               Are importanță pentru răspunsul la această întrebare ca:

                           (a)

                           acoperirea acestor cheltuieli să poată fi refuzată chiar dacă tratamentul în străinătate poate fi considerat mai avansat decât tratamentul din țara de reședință?

                           (b)

                           pacientului, care a hotărât să primească tratament medical în străinătate mai degrabă decât în țara de reședință, nu i se acoperă cheltuielile pentru tratamentul în străinătate în aceeași măsură cu cheltuielile presupuse de tratamentul oferit în țara de reședință?

               4.

               Are importanță pentru răspunsurile la întrebările de mai sus dacă:

                           (a)

                           pacientului nu i s-a oferit tratamentul respectiv în țara de reședință, tratament care poate fi considerat adecvat?

                           (b)

                           tratamentul aplicat în străinătate a condus de fapt la o ameliorare a stării de sănătate a pacientului?


title: Cauza C-9/12: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 19 decembrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal de commerce de Verviers — Belgia) — Corman-Collins SA/La Maison du Whisky SA [Competență judiciară în materie civilă și comercială — Regulamentul (CE) nr. 44/2001 — Articolul 2 — Articolul 5 punctul 1 literele (a) și (b) — Competență specială în materie contractuală — Noțiunile „vânzare de mărfuri” și „prestare de servicii” — Contract de concesiune comercială]

text:
               22.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 52/6

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 19 decembrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal de commerce de Verviers — Belgia) — Corman-Collins SA/La Maison du Whisky SA
   (Cauza C-9/12) (1)

   (Competență judiciară în materie civilă și comercială - Regulamentul (CE) nr. 44/2001 - Articolul 2 - Articolul 5 punctul 1 literele (a) și (b) - Competență specială în materie contractuală - Noțiunile „vânzare de mărfuri” și „prestare de servicii” - Contract de concesiune comercială)
   2014/C 52/09
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Tribunal de commerce de Verviers

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Corman-Collins SA

      Pârâtă: La Maison du Whisky SA

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Tribunal de commerce de Verviers — Interpretarea articolului 2 și a articolului 5 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială commerciale (JO L 12, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 3, p. 74) — Contract de concesiune de vânzare exclusivă a mărfurilor încheiat între un concedent stabilit în Franța și un concesionar stabilit în Belgia — Admisibilitatea unei reglementări naționale care prevede competența instanțelor concesionarului, independent de locul de stabilire al concedentului

      Dispozitivul

               1.

               Articolul 2 din Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială trebuie interpretat în sensul că, atunci când pârâtul are domiciliul în alt stat membru decât cel în care are sediul instanța sesizată cu litigiul, acesta se opune aplicării unei norme de competență naționale precum cea prevăzută la articolul 4 din Legea belgiană din 27 iulie 1961 privind rezilierea unilaterală a contractelor de concesiune comercială exclusivă cu durată nedeterminată, astfel cum a fost modificată prin Legea din 13 aprilie 1971 privind rezilierea unilaterală a contractelor de concesiune comercială.

               2.

               Articolul 5 punctul 1 litera (b) din Regulamentul nr. 44/2001 trebuie interpretat în sensul că norma de competență stabilită la a doua liniuță a acestei dispoziții pentru litigiile referitoare la contractele de prestare de servicii își găsește aplicarea în cazul unei acțiuni judiciare prin care un reclamant stabilit într-un stat membru invocă împotriva unui pârât stabilit în alt stat membru drepturi întemeiate pe un contract de concesiune, fiind astfel necesar ca în contractul încheiat de părți să existe clauze speciale privind distribuția de către concesionar a mărfurilor vândute de concedent. Este de competența instanței naționale să verifice dacă această situație se regăsește în litigiul cu care este sesizată.

      (1)  JO C 73, 10.3.2012.


title: Cauza T-250/15: Acțiune introdusă la 21 mai 2015 – Speciality Drinks/OAPI – William Grant (CLAN)

text:
               27.7.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 245/33

         Acțiune introdusă la 21 mai 2015 – Speciality Drinks/OAPI – William Grant (CLAN)
   (Cauza T-250/15)
   (2015/C 245/39)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Speciality Drinks Ltd (Londra, Regatul Unit) (reprezentant: G. Pritchard, barrister)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: William Grant & Sons Ltd (Dufftown, Regatul Unit)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Solicitantul: reclamanta

      Marca în litigiu: marca comunitară verbală „CLAN” – Cererea de înregistrare nr. 10 025 815.

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a OAPI din 5 martie 2015 în cauza R 220/2014-1

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate și respingerea opoziției;

               —

               soluționarea cererii privind cheltuielile în favoarea reclamantei și/sau anularea obligației de plată a cheltuielilor pronunțată de Camera întâi de recurs.

      Motivele invocate

               —

               Camera de recurs a săvârșit o eroare în aprecierea efectuată cu privire la nivelul de atenție al „consumatorului relevant” în sensul articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               Camera de recurs a omis să decidă dacă termenul CLAN, atunci când este utilizat împreună cu MACGREGOR, este un termen fantezist (cu alte cuvinte, lipsit de sens) pentru consumatorul relevant or, în subsidiar, este un termen cu un sens pe care acesta îl înțelege;

               —

               Camera de recurs nu a evaluat similitudinea mărcilor în temeiul legal și/sau factual corect;

               —

               Camera de recurs nu a evaluat riscul de confuzie în temeiul legal și/sau factual corect.


title: Cauza T-103/16: Acțiune introdusă la 11 martie 2016 – Aldi Einkauf/EUIPO – Weetabix (Alpenschmaus)

text:
               2.5.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 156/53

         Acțiune introdusă la 11 martie 2016 – Aldi Einkauf/EUIPO – Weetabix (Alpenschmaus)
   (Cauza T-103/16)
   (2016/C 156/72)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG (Essen, Germania) (reprezentanți: N. Lützenrath, U. Rademacher, C. Fürsen și N. Bertram, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Weetabix Ltd (Kettering, Regatul Unit)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca comunitară figurativă care cuprinde elementul verbal „Alpenschmaus” – cererea de înregistrare nr. 10 198 992

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 12 ianuarie 2016 în cauza R 2725/2014-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-180/13: Acțiune introdusă la 21 martie 2013 — Pesquerias Riveirenses y otros/Consiliul

text:
               25.5.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 147/29

         Acțiune introdusă la 21 martie 2013 — Pesquerias Riveirenses y otros/Consiliul
   (Cauza T-180/13)
   2013/C 147/52
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamante: Pesquerias Riveirenses, SL (Ribeira, Spania), Pesquerias Campo de Marte, SL (Ribeira), Pesquera Anpajo, SL (Ribeira), Arrastreros del Barbanza, SA (Ribeira), Martínez Pardavila e Hijos, SL (Ribeira), Lijo Pesca, SL (Ribeira), Frigoríficos Hermanos Vidal, SA (Ribeira), Pesquera Boteira, SL (Ribeira), Francisco Mariño Mos y Otros, CB (Ribeira), Juan Antonio Pérez Vidal y Hermano, CB (Ribeira), Marina Nalda, SL (Ribeira), Portillo y Otros, SL (Ribeira), Vidiña Pesca, SL (Ribeira), Pesca Hermo, SL (Ribeira), Pescados Oubiña Perez, SL (Ribeira), Manuel Pena Graña (Ribeira), Campo Eder, SL (Ribeira), Pesquera Laga, SL (Ribeira), Pesquera Jalisco, SL (Ribeira), Pesquera Jopitos, SL (Ribeira) și Pesca-Julimar, SL (Ribeira) (reprezentant: J. Tojeiro Sierto, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Regulamentului (UE) nr. 40/2013 al Consiliului din 21 ianuarie 2013 în măsura în care reunește componentele nord și sud ale stocului de putasu din Atlanticul de Nord-Est în vederea stabilirii TAC (capturi totale admisibile) de putasu stabilite în anexele IA și IB (pagina 84 și, respectiv, 103; JO L 23 din 25.1.2013, p. 54/153)

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanții invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe încălcarea articolului 39 TFUE

                           —

                           În această privință, se afirmă că articolul 39 TFUE stabilește, dreptul unul dintre obiectivele politicii agricole comune în domeniul pescuitului, gestiunea rațională a resurselor și că regulamentul atacat încalcă această dispoziție în măsura în care, nediferențiind între componentele nord și sud ale stocului de putasu din Atlanticul de Nord, nu corespunde cu ceea ce ar trebui să se înțeleagă printr-o gestiune rațională a resurselor. Reclamantele nu neagă faptul că situația componentei nord impune măsuri restrictive de gestiune piscicolă, însă aceasta nu este și situația componentei sud, ale cărei specii nu cunosc o supraexploatare piscicolă. Procedând astfel, se încalcă de asemenea principiul nediscriminării care impune, potrivit unei jurisprudențe constante a Curții, ca situațiile comparabile să nu fie tratate în mod diferit, iar situațiile diferite să nu fie tratate în același mod, cu excepția cazului în care acest tratament este justificat în mod obiectiv.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 2 alineatul (1) din regulamentul (CE) nr. 2371/2002 și a articolului 6 din Acordul de la New York din 1995

                           —

                           În această privință se afirmă că articolul 2 alienatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 2371/2002 al Consiliului din 20 decembrie 2002 privind conservarea și exploatarea durabilă a resurselor piscicole în conformitate cu politica comună în domeniul pescuitului prevede abordarea atentă drept criteriu care trebuie să ghideze adoptarea măsurilor de conservare și de exploatare durabilă a resurselor de pescuit; același principiu este reglementat de articolul 6 din Acordul pentru punerea în aplicare a dispozițiilor Convenției Organizației Națiunilor Unite asupra dreptului mării din 10 decembrie 1982 privind conservarea și gestionarea populațiilor transzonale și a stocurilor de pești mari migratori (New York, 1995; JO L 189 din 3.7.1998, p. 14/41, Ediție specială, 04/vol. 4, p. 237) la care UE și statele sale membre de la acel moment au aderat la 19 decembrie 2003, intrând în vigoare la 18 ianuarie 2004. Reclamantele consideră că gestionarea stocului de putasu în Atlanticul de Nord-Est prin regulamentul atacat, în măsura în care nu deosebește între componenta nord și componenta sud a stocului, impune o reducere a capturilor în componenta sud atât de puternică și de nediscriminatorie încât generează un „risc” care ar fi impus aplicarea criteriului abordării atente.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea principiului proporționalității

                           —

                           Reclamantele consideră în această privință că gestionarea stocului de putasu în Atlanticul de Nord-Est de către UE în anul 2013 (regulamentul atacat), în măsura în care nu deosebește între componenta nord și componenta sud, impune componentei sud măsuri traumatice (reducerea TAC) care depășesc ceea ce este necesar pentru atingerea obiectivului urmărit (refacerea stocului de putasu în Atlanticul de Nord-Est) și, prin urmare, încalcă principiul proporționalității.


title: Cauza C-12/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Commissione tributaria provinciale di Genova (Italia) la 7 ianuarie 2016 – Ignazio Messina & C. SpA/Autorità portuale di Genova

text:
               29.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 111/9

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Commissione tributaria provinciale di Genova (Italia) la 7 ianuarie 2016 – Ignazio Messina & C. SpA/Autorità portuale di Genova
   (Cauza C-12/16)
   (2016/C 111/12)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Commissione tributaria provinciale di Genova

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Ignazio Messina & C. SpA

      Pârâtă: Autorità portuale di Genova

      Întrebările preliminare

               1)

               Regulamentul (CEE) nr. 4055/1986 (1), astfel cum a fost interpretat de Curtea de Justiție, se opune aplicării unei reglementări naționale precum cea prevăzută de Decretul Președintelui Republicii nr. 107/2009, care impune plata unei taxe în cuantum diferit după cum este vorba despre nave cu portul de origine sau de destinație într-un stat din afara Uniunii Europene ori despre nave cu portul de origine sau de destinație în Italia?

               2)

               Regulamentul (CEE) nr. 4055/1986, astfel cum a fost interpretat de Curtea de Justiție, se opune aplicării unei reglementări naționale precum cea prevăzută de Decretul Președintelui Republicii nr. 107/2009, care impune plata unei taxe în cuantum diferit după cum este vorba despre nave cu portul de origine sau de destinație într-un stat din afara Uniunii Europene ori despre nave cu portul de origine sau de destinație în Uniune, în măsura în care o astfel de diferență este justificată de îndeplinirea unor funcții de autoritate publică și/sau a unor sarcini și/sau activități care nu sunt compensate în mod expres de aceeași taxă?

               3)

               Regulamentul (CEE) nr. 4055/1986, astfel cum a fost interpretat de Curtea de Justiție, se opune aplicării unei reglementări naționale precum cea prevăzută de Decretul Președintelui Republicii nr. 107/2009, care impune plata unei taxe în cuantum diferit după cum este vorba despre nave cu portul de origine sau de destinație într-un stat din afara Uniunii Europene ori despre nave cu portul de origine sau de destinație în Uniune, în măsura în care o astfel de diferență este justificată de îndeplinirea unor funcții de autoritate publică de către alte entități decât cea în al cărei buget este plătită taxa?

               4)

               Regulamentul (CEE) nr. 4055/1986, astfel cum a fost interpretat de Curtea de Justiție, se opune aplicării unei reglementări naționale precum cea prevăzută de Decretul nr. 107/2009, care impune plata unei taxe în cuantum diferit după cum este vorba despre nave cu portul de origine sau de destinație într-un stat din afara Uniunii Europene ori despre nave cu portul de origine sau de destinație în Uniune, în măsura în care o astfel de diferență este justificată de îndeplinirea unor funcții de autoritate publică, dar fără a se determina fiecare cost care trebuie compensat, astfel încât nu este posibilă verificarea nici a priori, nici a posteriori a costurilor serviciilor care au fost efectiv compensate [și] a termenelor și a volumului în care această taxă a compensat efectiv astfel de servicii?

      (1)  Regulamentul (CEE) nr. 4055/86 al Consiliului din 22 decembrie 1986 de aplicare a principiului libertății de a presta servicii în transporturile maritime între state membre și între state membre și țări terțe (JO L 378, p. 1, Ediție specială, 06/vol. 1, p. 173).


title: Cauza C-295/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Raad van State (Țările de Jos) la 16 iunie 2014 – DOW Benelux și alții/Staatssecretaris van Infrastructuur en Milieu

text:
               8.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 303/21

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Raad van State (Țările de Jos) la 16 iunie 2014 – DOW Benelux și alții/Staatssecretaris van Infrastructuur en Milieu
   (Cauza C-295/14)
   2014/C 303/28
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Raad van State

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: DOW Benelux, Esso Nederland BV en ExxonMobil Chemical Holland BV, Kuwait Petroleum Europoort BV, Rütgers Resins BV en Koppers Netherlands BV, Yara Sluiskil BV, BP Raffinaderij Rotterdam BV, Zeeland Refinery NV, ESD-SIC BV, DSM Delft Permit BV, SABIC Innovative Plastics BV, Shell Nederland Raffinaderij BV en Shell Nederland Chemie BV, Akzo Nobel Chemicals BV en Akzo Nobel Industrial Chemicals BV, Emerald Kalama Chemical BV, Nedmag Industries Mining & Manufacturing Holding BV, Rosier Nederland BV, Nederlandse Aardolie Maatschappij BV, Tata Steel IJmuiden BV, Chemelot Site Permit BV, Eska Graphic Board BV, Koch HC Partnership BV

      Pârât: Staatssecretaris van Infrastructuur en Milieu

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 263 al patrulea paragraf din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene trebuie interpretat în sensul că operatorii unor instalații pentru care, începând cu anul 2013, s-au aplicat normele cu privire la comercializarea cotelor de emisie prevăzute în Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 octombrie 2003 de stabilire a unui sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în cadrul Comunității și de modificare a Directivei 96/61/CE a Consiliului (JO L 275, p. 32, Ediție specială, 15/vol. 10, p. 78), cu excepția operatorilor de instalații în sensul prevăzut la articolul 10a alineatul (3) din directivă și a instalațiilor nou intrate, ar putea solicita fără nicio îndoială Tribunalului anularea Deciziei 2013/448/UE a Comisiei din 5 septembrie 2013 privind măsurile naționale de punere în aplicare pentru alocarea tranzitorie cu titlu gratuit a cotelor de emisii de gaze cu efect de seră în conformitate cu articolul 11 alineatul (3) din Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului (JO L 240, p. 27), în măsura în care prin aceasta se stabilește factorul de corecție transsectorial uniform?

               2)

               Având în vedere că prin Decizia 2013/448/UE se stabilește factorul de corecție transsectorial uniform, această decizie este nevalidă pentru motivul că nu a fost emisă potrivit procedurii de reglementare cu control prevăzute la articolul 10a alineatul (1) din Directiva 2003/87/CE?

               3)

               Având în vedere că articolul 15 din Decizia 2011/278/UE a Comisiei de stabilire, pentru întreaga Uniune, a normelor tranzitorii privind alocarea armonizată și cu titlu gratuit a cotelor de emisii în temeiul articolului 10a din Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului (JO L 130, p. 1) interzice ca la stabilirea factorului de corecție transsectorial uniform să se ia în calcul emisiile producătorilor de energie electrică, acest articol încalcă dispozițiile articolului 10a alineatul (5) din Directiva 2003/87/CE? În cazul unui răspuns afirmativ, ce consecințe produce această încălcare asupra Deciziei 2013/448/UE?

               4)

               Având în vedere că prevede stabilirea factorului de corecție transsectorial uniform, Decizia 2013/448/UE este nevalidă pentru motivul că se bazează pe date transmise în aplicarea dispozițiilor articolului 9a alineatul (2) din Directiva 2003/87/CE, fără să fi fost adoptate prevederile menționate în acest alineat (2), în temeiul articolului 14 alineatul (1) din această directivă?

               5)

               Având în vedere că prevede stabilirea factorului de corecție transsectorial uniform, Decizia 2013/448/UE încalcă în special articolul 276 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene sau articolul 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (1) pentru motivul că cantitățile de emisii și de cote de emisii care sunt determinante pentru calcularea factorului de corecție sunt indicate doar parțial în decizie?

               6)

               Având în vedere că prevede stabilirea factorului de corecție transsectorial uniform, Decizia 2013/448/UE încalcă în special articolul 296 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene sau articolul 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene pentru motivul că acest factor de corecție a fost stabilit pe baza unor date pe care operatorii instalațiilor care au fost incluse în comercializarea cotelor de emisii nu le-au putut cunoaște?

      (1)  JO 2000, C 364, p. 1.


title: Cauza T-72/09: Hotărârea Tribunalului din 17 decembrie 2014 – Pilkington Group și alții/Comisia ( „Concurență — Înțelegeri — Piața europeană a sticlei auto — Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 81 CE — Acorduri de împărțire a piețelor și schimburi de informații sensibile din punct de vedere comercial — Amenzi — Dreptul la apărare — Aplicare retroactivă a Orientărilor din 2006 privind calcularea cuantumului amenzilor — Valoarea vânzărilor — Rol pasiv sau minor — Efect disuasiv al amenzii — Luarea în considerare a unor amenzi aplicate anterior — Plafon al amenzii — Rata de schimb pentru calculul plafonului amenzii” )

text:
               16.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 56/12

         Hotărârea Tribunalului din 17 decembrie 2014 – Pilkington Group și alții/Comisia
   (Cauza T-72/09) (1)

   ((„Concurență - Înțelegeri - Piața europeană a sticlei auto - Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 81 CE - Acorduri de împărțire a piețelor și schimburi de informații sensibile din punct de vedere comercial - Amenzi - Dreptul la apărare - Aplicare retroactivă a Orientărilor din 2006 privind calcularea cuantumului amenzilor - Valoarea vânzărilor - Rol pasiv sau minor - Efect disuasiv al amenzii - Luarea în considerare a unor amenzi aplicate anterior - Plafon al amenzii - Rata de schimb pentru calculul plafonului amenzii”))
   (2015/C 056/16)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Pilkington Group Ltd (St Helens, Regatul Unit), Pilkington Automotive Ltd (Lathom, Regatul Unit), Pilkington Automotive Deutschland GmbH (Witten, Germania), Pilkington Holding GmbH (Gelsenkirchen, Germania) și Pilkington Italia SpA (San Salvo, Italia) (reprezentanți: J. Scott, S. Wisking, K. Fountoukakos-Kyriakakos, solicitors, J. Turner, QC, A. Bates, barrister, C. Puech Baron și D. Katrana, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial F. Castillo de la Torre, A. Biolan și M. Kellerbauer, ulterior A. Biolan, M. Kellerbauer și N. von Lingen și în cele din urmă A. Biolan, M. Kellerbauer și F. Ronkes Agerbeek, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei C(2008) 6815 final a Comisiei din 12 noiembrie 2008 privind o procedură de aplicare a articolului 81 [CE] și a articolului 53 din Acordul privind SEE (COMP/39.125 – Sticlă auto), astfel cum a fost modificată prin Decizia C(2009) 863 final a Comisiei din 11 februarie 2009 și prin Decizia C(2013) 1119 final a Comisiei din 28 februarie 2013, în măsura în care privește reclamantele, precum și, cu titlu subsidiar, cerere de anulare a articolului 2 din această decizie, întrucât aplică o amendă reclamantelor sau, cu titlu încă mai subsidiar, cerere de reducere a cuantumului acestei amenzi

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Pilkington Group Ltd, Pilkington Automotive Ltd, Pilkington Automotive Deutschland GmbH, Pilkington Holding GmbH și Pilkington Italia SpA suportă 90 % din propriile cheltuieli de judecată, precum și totalitatea cheltuielilor de judecată efectuate de Comisia Europeană, aceasta din urmă suportând 10 % din cheltuielile de judecată efectuate de reclamanți.

      (1)  JO C 102, 1.5.2009.


title: Cauza F-44/14: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 18 mai 2015 – Pohjanmäki/Consiliul (Funcție publică — Funcționari — Promovare — Analiză comparativă a meritelor — Rolul AIPN, respectiv al CCP — Lipsa rapoartelor de evaluare — Neconsultarea rapoartelor de evaluare de către membrii CCP — Compatibilitatea funcțiilor de raportor față de CCP și de fost notator — Eroare vădită de apreciere — Vechime în grad — Nivel al răspunderilor exercitate — Obligație de solicitudine)

text:
               29.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/44

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 18 mai 2015 – Pohjanmäki/Consiliul
   (Cauza F-44/14) (1)

   ((Funcție publică - Funcționari - Promovare - Analiză comparativă a meritelor - Rolul AIPN, respectiv al CCP - Lipsa rapoartelor de evaluare - Neconsultarea rapoartelor de evaluare de către membrii CCP - Compatibilitatea funcțiilor de raportor față de CCP și de fost notator - Eroare vădită de apreciere - Vechime în grad - Nivel al răspunderilor exercitate - Obligație de solicitudine))
   (2015/C 213/71)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Jaana Pohjanmäki (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: M. Velardo, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Bauer, E. Rebasti și M. Veiga, agenți)

      Obiectul

   Cererea, pe de o parte, de anulare a deciziei Consiliului de a nu o promova pe reclamantă la gradul AD 13 și, pe de altă parte, de despăgubire a prejudiciului moral pretins a fi fost suferit.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Doamna Pohjanmäki suportă jumătate din propriile cheltuieli de judecată.

               3)

               Consiliul Uniunii Europene suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligat să suporte jumătate din cheltuielile de judecată efectuate de doamna Pohjanmäki.

      (1)  JO C 212, 7.7.2014, p. 46.


title: Cauza T-388/02: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 10 decembrie 2008 — Kronoply și Kronotex/Comisia ( Ajutoare de stat — Decizie a Comisiei de a nu ridica obiecții — Acțiune în anulare — Termen de introducere a acțiunii — Publicarea unei comunicări succinte — Neafectarea substanțială a poziției concurențiale — Inadmisibilitate — Calitatea de persoană interesată — Admisibilitate — Nedeschiderea procedurii oficiale de investigare — Lipsa unor dificultăți serioase )

text:
               7.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/24

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 10 decembrie 2008 — Kronoply și Kronotex/Comisia
   (Cauza T-388/02) (1)

   („Ajutoare de stat - Decizie a Comisiei de a nu ridica obiecții - Acțiune în anulare - Termen de introducere a acțiunii - Publicarea unei comunicări succinte - Neafectarea substanțială a poziției concurențiale - Inadmisibilitate - Calitatea de persoană interesată - Admisibilitate - Nedeschiderea procedurii oficiale de investigare - Lipsa unor dificultăți serioase’)
   (2009/C 32/44)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamante: Kronoply GmbH & Co. KG (Heiligengrabe, Germania) și Kronotex GmbH & Co. KG (Heiligengrabe) (reprezentanți: inițial R. Nierer, ulterior R. Nierer și L. Gordalla, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: V. Kreuschitz și M. Niejahr, ulterior V. Kreuschitz, agenți)

      Interveniente în susținerea pârâtei: Zellstoff Stendal GmbH (Arneburg, Germania) (reprezentanți: T. Müller-Ibold și K. U. Karl, ulterior T. Müller-Ibold, avocați), Republica Federală Germania (reprezentanți: W. D. Plessing și M. Lumma, agenți) și Land Sachsen-Anhalt (Germania) (reprezentanți: C. von Donat și G. Quardt, avocați)
   Obiectul
   Cerere de anulare a Deciziei Comisiei din 19 iunie 2002 de a nu ridica obiecții cu privire la ajutorul de stat acordat de autoritățile germane în favoarea societății Zellstoff Stendal pentru construirea unei uzine de producere a pastei de hârtie.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Kronoply GmbH & Co. KG și Kronotex GmbH & Co. KG să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, și pe cele efectuate de Comisia Comunităților Europene, precum și de Zellstoff Stendal și de Land Sachsen-Anhalt.

               3)

               Obligă Republica Federală Germania să suporte propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 44, 22.2.2003.


title: Cauza C-317/14: Acțiune introdusă la 2 iulie 2014 – Comisia Europeană/Regatul Belgiei

text:
               8.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 303/28

         Acțiune introdusă la 2 iulie 2014 – Comisia Europeană/Regatul Belgiei
   (Cauza C-317/14)
   2014/C 303/36
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Enegren și D. Martin, agenți)

      Pârât: Regatul Belgiei

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, impunând candidaților la posturi în serviciile locale din regiunile de limbă franceză sau de limbă germană, din ale căror diplome sau certificate nu rezultă că și-au terminat studiile în limba vizată, să obțină certificatul eliberat de SELOR, după ce au reușit la examenul organizat de acest organism, ca singur mijloc de a dovedi cunoștințele lingvistice pentru a avea acces la aceste posturi, Regatul Belgiei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 45 TFUE și al Regulamentului (UE) nr. 492/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 5 aprilie 2011 privind libera circulație a lucrătorilor în cadrul Uniunii (1);

               —

               obligarea Regatului Belgiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Cerința unui mijloc de probă unic pentru a atesta cunoștințe lingvistice, enunțată în legislația belgiană, drept condiție prealabilă pentru accesul la posturile care trebuie ocupate în serviciile publice locale ale regiunilor de limbă franceză sau de limbă germană, pentru candidații pentru care nu rezultă din diplomele lor că și-au terminat studiile în limba vizată, ar constitui o discriminare interzisă de articolul 45 TFUE, precum și de Regulamentul (UE) nr. 492/2011.

      (1)  JO L 141, p. 1.


title: Cauza C-42/09: Acțiune introdusă la 30 ianuarie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană

text:
               21.3.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 69/28

         Acțiune introdusă la 30 ianuarie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană
   (Cauza C-42/09)
   (2009/C 69/52)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: L. Lozano Palacios și E. Vesco, agenți)

      Pârâtă: Republica Italiană
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin neadoptarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2005/45/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 septembrie 2005 privind recunoașterea reciprocă a brevetelor navigatorilor eliberate de statele membre și de modificare a Directivei 2001/25/CE (1) sau, în orice caz, prin necomunicarea acestora Comisiei, Republica Italiană nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 5 din această directivă;

               —

               obligarea Republicii Italiene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Termenul pentru transpunerea Directivei 2005/45/CE a expirat la 20 octombrie 2007.

      (1)  JO L 255, p. 160, Ediție specială, 05/vol. 8, p. 124.


title: Cauza F-130/11: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 11 decembrie 2013 — Verile și Gjergji/Comisia (Funcție publică — Funcționari — Pensii — Transferul drepturilor de pensie dobândite într-un sistem național de pensii — Regulament de adaptare a ratei de contribuție la regimul de pensii al Uniunii — Adaptarea valorilor actuariale — Necesitatea adoptării unor dispoziții generale de aplicare — Aplicarea în timp a noilor dispoziții generale de aplicare — Retragerea unei propuneri privind sporul de ani de plată a contribuțiilor — Legalitate — Condiții)

text:
               1.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 31/19

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 11 decembrie 2013 — Verile și Gjergji/Comisia
   (Cauza F-130/11) (1)

   (Funcție publică - Funcționari - Pensii - Transferul drepturilor de pensie dobândite într-un sistem național de pensii - Regulament de adaptare a ratei de contribuție la regimul de pensii al Uniunii - Adaptarea valorilor actuariale - Necesitatea adoptării unor dispoziții generale de aplicare - Aplicarea în timp a noilor dispoziții generale de aplicare - Retragerea unei propuneri privind sporul de ani de plată a contribuțiilor - Legalitate - Condiții)
   2014/C 31/32
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamanți: Marco Verile (Cadrezzate, Italia) și Anduela Gjergji (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: D. Abreu Caldas, A. Coolen, J.-N. Louis, É. Marchal și S. Orlandi, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: D. Martin și J. Baquero Cruz, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei de transfer al drepturilor de pensie dobândite anterior intrării în serviciul Comisiei pe baza propunerii recalculate a PMO

      Dispozitivul

               1.

               Anulează deciziile Comisiei Europene din 20 mai 2011 și din 19 mai 2011 adresate domnului Verile și, respectiv, doamnei Gjergji.

               2.

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligată să suporte cheltuielile efectuate de domnul Verile și de doamna Gjergji.

      (1)  JO C 65, 3.3.2012, p. 22.


title: Cauza T-114/07: Acțiune introdusă la 13 aprilie 2007 — Last Minute Network/OAPI — Last Minute Tour (LAST MINUTE TOUR)

text:
               9.6.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/22

         Acțiune introdusă la 13 aprilie 2007 — Last Minute Network/OAPI — Last Minute Tour (LAST MINUTE TOUR)
   (Cauza T-114/07)
   (2007/C 129/39)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Last Minute Network Ltd (Londra, Regatul Unit) (reprezentant: P. Brownlow, solicitor)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura în fața în camerei de recurs: Last Minute Tour SpA (Milano, Italia)
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea în întregime a deciziei Camerei a doua de recurs a pârâtului, Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), din data de 8 februarie 2007;

               —

               declararea nulității mărcii comunitare nr. 1 552 231 în ceea ce privește clasele 39 și 42;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri în declararea nulității: marca figurativă „LAST MINUTE TOUR ”pentru produse și servicii din clasele 16, 39 și 42 — marca comunitară nr. 1 552 231.

      Titularul mărcii comunitare: Last Minute Tour SpA.

      Partea care solicită declararea nulităţii mărcii comunitare: reclamanta.

      Dreptul la marcă al părții care solicită declararea nulității: marca națională verbală neînregistrată „LASTMINUTE.COM ”pentru servicii din clasele 39 și 42.

      Decizia diviziei de anulare: declară nulă marca comunitară pentru serviciile din clasele 39 și 42 și respinge cererea de declarare a nulității pentru bunurile din clasa 16.

      Decizia camerei de recurs: anulează decizia Diviziei de anulare și respinge cererea de declarare a nulității.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatele (1) litera (b) și (4) din Regulamentul nr. 40/94 al Consiliului întrucât camera de recurs a hotărât în mod eronat că marca neînregistrată a reclamantei nu îi conferea dreptul de a interzice utilizarea în Regatul Unit a mărcii a cărei înregistrare se solicită și întrucât camera de recurs a aplicat în mod greșit criteriile pentru stabilirea riscului de confuzie.


title: Cauza C-48/05: Hotărârea Curții (camera întâi) din data de 25 ianuarie 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare adresată de Landgericht Nürnberg-Fürth — Germania) — Adam Opel AG/Autec AG (Procedură având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare — Marcă — Articolul 5 alineatele (1) litera (a) și (2) și articolul 6 alineatul (1) litera (b) din prima Directivă 89/104/CEE — Dreptul titularului unei mărci de a se opune utilizării de către un terț a unui semn identic sau similar cu marca — Marcă înregistrată pentru autovehicule și pentru jucării — Reproducerea mărcii de către un terț pe modele la scară redusă de vehicule purtând această marcă)

text:
               10.3.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 56/4

         Hotărârea Curții (camera întâi) din data de 25 ianuarie 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare adresată de Landgericht Nürnberg-Fürth — Germania) — Adam Opel AG/Autec AG
   (Cauza C-48/05) (1)

   (Procedură având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare - Marcă - Articolul 5 alineatele (1) litera (a) și (2) și articolul 6 alineatul (1) litera (b) din prima Directivă 89/104/CEE - Dreptul titularului unei mărci de a se opune utilizării de către un terț a unui semn identic sau similar cu marca - Marcă înregistrată pentru autovehicule și pentru jucării - Reproducerea mărcii de către un terț pe modele la scară redusă de vehicule purtând această marcă)
   (2007/C 56/06)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Landgericht Nürnberg-Fürth
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Adam Opel AG

      Pârâtă: Autec AG
   Obiectul
   Cerere pentru pronunțarea unei hotărâri preliminare — Landgericht Nürnberg-Fürth — Interpretarea articolelor 5 alineatul (1) litera (a) și 6 alineatul (1) litera (b) din Directiva 89/104/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1988 de apropiere a legislațiilor statelor membre cu privire la mărci (JO L 40, p. 1) — Dreptul titularului unei mărci de a se opune utilizării mărcii de către un terț — Reproducerea logo-ului unui constructor de autovehicule pe modele la scară redusă de automobile
   Dispozitivul

               1)

               Atunci când o marcă este înregistrată atât pentru autovehicule — pentru care este o marcă de renume — cât și pentru jucării, aplicarea de către un terț, fără autorizarea titularului mărcii, a unui semn identic cu marca pe modele la scară redusă de vehicule purtând marca respectivă, cu scopul de a reproduce în mod fidel aceste vehicule, precum și comercializarea modelelor la scară redusă amintite:

                           —

                           constituie, în sensul articolului 5 alineatul (1) litera (a) din prima Directivă 89/104/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1988 de apropiere a legislațiilor statelor membre cu privire la mărci, o utilizare pe care titularul mărcii este îndreptățit să o interzică dacă aceasta aduce atingere sau este susceptibilă de a aduce atingere funcțiilor mărcii, în calitate de marcă înregistrată pentru jucării;

                           —

                           constituie, în sensul articolului 5 alineatul (2) din aceeași directivă, o utilizare pe care titularul mărcii este îndreptățit să o interzică — atunci când protecția definită de această dispoziție a fost introdusă în dreptul național — dacă prin această utilizare fără motive întemeiate se obțin foloase necuvenite din caracterul distinctiv sau din renumele mărcii, în calitate de marcă înregistrată pentru autovehicule, ori se aduce atingere acestora.

               2)

               Atunci când o marcă este înregistrată, în special pentru autovehicule, aplicarea de către un terț, fără autorizarea titularului mărcii, a unui semn identic cu această marcă pe modele la scară redusă de vehicule purtând marca respectivă, cu scopul de a reproduce în mod fidel aceste vehicule, precum și comercializarea modelelor la scară redusă amintite, nu constituie o utilizare a unei indicații referitoare la o caracteristică a acestor modele la scară redusă în sensul articolului 6 alineatul (1) litera (b) din Directiva 89/104.

      (1)  JO C 82, 2.4.2005.


title: Cauza C-331/15 P: Recurs formulat la 3 iulie 2015 de Republica Franceză împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 16 aprilie 2015 în cauza T-402/12, Carl Schlyter/Comisia Europeană

text:
               21.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 311/27

         Recurs formulat la 3 iulie 2015 de Republica Franceză împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 16 aprilie 2015 în cauza T-402/12, Carl Schlyter/Comisia Europeană
   (Cauza C-331/15 P)
   (2015/C 311/33)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Republica Franceză (reprezentanți: G. de Bergues, D. Colas, F. Fize, agenți)

      Celelalte părți din procedură: Carl Schlyter, Comisia Europeană, Republica Finlanda, Regatul Suediei

      Concluziile recurentei

   Guvernul francez solicită Curții:

               —

               anularea Hotărârii pronunțate de Camera a patra a Tribunalului la 16 aprilie 2015 în cauza T-402/12, Carl Schlyter/Comisia, privind anularea deciziei Comisiei Europene din 27 iunie 2012 prin care s-a refuzat, în perioada de statu quo, accesul la un aviz detaliat privind un proiect de decret referitor la conținutul și la condițiile de prezentare a declarației anuale a substanțelor sub formă de nanoparticule (2011/673/F), care îi fusese notificat de autoritățile franceze, în aplicarea Directivei 98/34/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 22 iunie 1998 de stabilire a unei proceduri pentru furnizarea de informații în domeniul standardelor și reglementărilor tehnice, astfel cum a fost modificată prin Directiva 98/48/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 20 iulie 1998;

               —

               trimiterea cauzei spre rejudecare la Tribunal;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin cererea sa de recurs introdusă la 3 iulie 2015, guvernul francez solicită Curții de Justiție a Uniunii Europene, în temeiul articolului 56 din Statutul Curții de Justiție, anularea Hotărârii pronunțate de Camera a patra a Tribunalului la 16 aprilie 2015 în cauza T-402/12, Carl Schlyter/Comisia (denumită în continuare „hotărârea atacată”).
   În susținerea cererii sale de recurs, guvernul francez invocă un motiv unic.
   Astfel, în sprijinul acestui motiv, guvernul francez consideră că Tribunalul a săvârșit mai multe erori de drept în ceea ce privește calificarea procedurii prevăzute de Directiva 98/34/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 iunie 1998 de stabilire a unei proceduri pentru furnizarea de informații în domeniul standardelor și reglementărilor tehnice (denumită în continuare „Directiva 98/34”) și în ceea ce privește aplicarea excepției privind protecția obiectivelor activităților de anchetă, prevăzută la articolul 4 alineatul (2) a treia liniuță din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 (2) al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul publicului la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (denumit în continuare „Regulamentul nr. 1049/2001”).

      Pe de o parte, guvernul francez susține că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept prin refuzul de a califica procedura prevăzută de Directiva 98/34 drept o activitate de anchetă în sensul articolului 4 alineatul (2) a treia liniuță din Regulamentul nr. 1049/2001.
   În această privință, guvernul francez arată, în primul rând, că definiția dată de Tribunal, în hotărârea atacată, noțiunii de anchetă nu se sprijină pe nicio definiție prevăzută de Regulamentul nr. 1049/2001, de Directiva 98/34 sau de jurisprudență.
   În plus, în al doilea rând, această definiție nu este în concordanță cu soluția adoptată de Camera a opta a Tribunalului în Hotărârea din 25 septembrie 2014, Spirlea/Comisia, în cauza T-306/12. Astfel, în această hotărâre, Tribunalul a recunoscut că procedura denumită „EU Pilot” poate fi calificată drept activitate de anchetă în sensul articolului 4 alineatul (2) a treia liniuță din Regulamentul nr. 1049/2001. Or, potrivit guvernului francez, obiectivele și desfășurarea procedurii denumite „EU Pilot” prezintă analogii semnificative cu obiectivele și cu desfășurarea procedurii prevăzute de Directiva 98/34.
   În al treilea rând, în ipoteza în care Curtea și-ar asuma definiția noțiunii de anchetă din hotărârea atacată, guvernul francez consideră că procedura prevăzută de Directiva 98/34 corespunde, în orice caz, acestei definiții, ținând seama de obiectivele sale și de desfășurarea sa.

      Pe de altă parte, în primul rând, guvernul francez consideră că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept atunci când a statuat, cu titlu subsidiar, că, inclusiv în ipoteza în care avizul detaliat emis de Comisie face parte dintr-o activitate de anchetă în sensul articolului 4 alineatul (2) a treia liniuță din Regulamentul nr. 1049/2001, divulgarea acestui document nu aduce în mod necesar prejudicii obiectivului procedurii prevăzute de Directiva 98/34.
   În această privință, guvernul francez arată că reclamantul nu a invocat în niciun moment, în cererea sa inițială, în replica sa ori în observațiile sale cu privire la memoriile intervenienților, argumentul potrivit căruia, în ipoteza în care procedura prevăzută de Directiva 98/34 ar constitui o activitate de anchetă, divulgarea documentului atacat nu ar aduce prejudicii obiectivului acestei activități de anchetă.
   Prin urmare, întrucât motivul invocat de Tribunal cu titlu subsidiar nu a fost invocat de reclamant și se referă la legalitatea pe fond a deciziei atacate, guvernul francez consideră, la punctele 84-88 din hotărârea atacată, că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept atunci când a invocat din oficiu acest motiv.
   În al doilea rând, prin hotărârea atacată, Tribunalul a statuat că obiectivul procedurii prevăzute de Directiva 98/34 este de a preveni adoptarea de către legiuitorul național a unei reglementări tehnice naționale care împiedică libera circulație a mărfurilor sau libera circulație a serviciilor sau libertatea de stabilire a prestatorilor de servicii în cadrul pieței interne (punctul 85 din hotărârea atacată).
   Or, guvernul francez consideră că, în acest fel, Tribunalul a dat o interpretare restrictivă obiectivului procedurii prevăzute de Directiva 98/34.
   Astfel, guvernul francez estimează că, pe lângă obiectivul conformității cu reglementările naționale, procedura prevăzută de Directiva 98/34 urmărește și un obiectiv legat de calitatea dialogului dintre Comisie și statul membru în cauză.

      (1)  JO L 204, p. 37, Ediție specială, 13/vol. 23, p. 207

      (2)  JO L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76


title: Cauza F-48/10: Acțiune introdusă la 22 iunie 2010 — Z/Curtea de Justiție

text:
               11.9.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 246/42

         Acțiune introdusă la 22 iunie 2010 — Z/Curtea de Justiție
   (Cauza F-48/10)
   ()
   2010/C 246/73
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Z (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentanți: L. Levi și M. Vandenbussche, avocați)

      Pârâtă: Curtea de Justiție a Uniunii Europene

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei de a aplica reclamantului sancțiunea disciplinară a avertismentului scris, precum și obligarea pârâtei la plata unei sume cu titlu de reparare a prejudiciului moral.

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea Deciziei AIPN din 10 iulie 2009 de a aplica reclamantului o sancțiune disciplinară sub forma avertismentului scris;

               —

               în măsura în care este necesar, anularea Deciziei din 10 martie 2010, primită la 15 martie 2010, de respingere a contestației;

               —

               obligarea pârâtei la plata unei sume de 50 000 de euro cu titlu de reparare a prejudiciului moral;

               —

               obligarea Curții de Justiție a Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-199/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungaria) la 22 aprilie 2014 – Kárász János/Nyugdíjfolyósító Igazgatóság

text:
               28.7.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 245/4

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungaria) la 22 aprilie 2014 – Kárász János/Nyugdíjfolyósító Igazgatóság
   (Cauza C-199/14)
   2014/C 245/05
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungaria)

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Kárász János

      Pârâtă: Nyugdíjfolyósító Igazgatóság

      Întrebarea preliminară

   Articolul 17 din Cartea drepturilor fundamentale a Uniunii Europene poate fi interpretat în sensul că încetarea, întreruperea sau suspendarea plăţii unei pensii dobândite pe temeiul vârstei reprezintă o încălcare a dreptului de proprietate garantat de articolul 17 menţionat?


title: Cauza C-34/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale ordinario di Padova (Italia) la 28 ianuarie 2008 — Azienda Agricola Disarò Antonio/Cooperativa Milka 2000 Soc. coop. arl

text:
               12.4.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 92/15

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale ordinario di Padova (Italia) la 28 ianuarie 2008 — Azienda Agricola Disarò Antonio/Cooperativa Milka 2000 Soc. coop. arl
   (Cauza C-34/08)
   (2008/C 92/27)
   Limba de procedură: italiana
   Instanța de trimitere
   Tribunale ordinario di Padova
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Azienda Agricola Disarò Antonio

      Pârâtă: Cooperativa Milka 2000 Soc. coop. arl
   Întrebările preliminare

               1)

               Regulamentul (CE) nr. 1788/2003 al Consiliului din 29 septembrie 2003 (1) de stabilire a unei prelevări suplimentare asupra producțiilor de produse lactate care depășesc cota națională atribuită, fără a lua în considerare actualizarea periodică a cantității atribuite fiecărei țări comunitare după verificarea prealabilă în concret a producțiilor menționate, este compatibil cu articolul 32 din tratat și cu obiectivele politicii agricole comune prevăzute în acesta, precum creșterea productivității agriculturii, promovarea progresului tehnic, prin asigurarea dezvoltării raționale a producției agricole, precum și prin utilizarea optimă a factorilor de producție și, în special, a forței de muncă, din moment ce acest mecanism se aplică și producătorilor italieni de produse lactate, pe care fie îi privează de un nivel de trai echitabil, fie compromite dezvoltarea din cauza remunerației necorespunzătoare a factorilor de producție și aceasta numai pentru că în realitate Italia este o țară deficitară [conform Raportului de guvernare (Relazione governativa citat, paragraful 6.5], constrânsă să recurgă la importul de materie primă în vederea susținerii industriilor de prelucrare și de comercializare a produselor de calitate [conform Raportului agronomic (Relazione agronomica) din 15 februarie 2004, anexat]?

               2)

               Regulamentul (CE) nr. 1788/2003 citat este compatibil cu articolul 33 din Tratatul CE care prevede organizarea pieței comune, dar în același timp exclude orice discriminare între producătorii sau consumatorii din Comunitate, în timp ce în schimb aplicarea uniformă a prelevării suplimentare, fără identificarea efectivă a producătorilor deficitari și excedentari, conduce la discriminarea producătorilor italieni care aparțin unei țări deficitare?

               3)

               Regulamentul (CE) nr. 1788/2003 citat este compatibil cu articolul 33 din tratat care prevede că urmărirea obiectivelor prevăzute la articolul 33 „trebuie să excludă orice discriminare între producătorii sau consumatorii din Comunitate”, în timp ce o astfel de discriminare este creată de regulament care, în cadrul contribuției suplimentare, impune o contribuție uniformă atât producătorilor care aparțin unor țări excedentare, cât și celor care aparțin unor țări deficitare precum Italia?

               4)

               Regulamentul nr. 1788/2003 al Consiliului din 29 septembrie 2003 este compatibil cu principiul proporționalității recunoscut la articolul 5 din tratat care limitează acțiunea Comunității la „ceea ce este necesar în vederea atingerii obiectivelor prezentului tratat”, în timp ce aplicarea uniformă a prelevării suplimentare depășește obiectivul însuși al unei organizări comune a pieței, deoarece perpetuează, pe seama mediei agricultorilor italieni, o productivitate redusă, venituri reduse și necesitatea unei nevoi permanente de susținere publică?

      (1)  JO L 270, p. 123, Ediție specială, 03/vol. 50, p. 22.


title: Cauza T-488/17: Acțiune introdusă la 3 august 2017 – Ghost – Corporate Management/EUIPO (Dry Zone)

text:
               18.9.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 309/40

         Acțiune introdusă la 3 august 2017 – Ghost – Corporate Management/EUIPO (Dry Zone)
   (Cauza T-488/17)
   (2017/C 309/53)
   Limba de procedură: portugheza

      Părțile

      Reclamantă: Ghost – Corporate Management SA (Lisabona, Portugalia) (reprezentant: S. de Barros Araújo, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Marca în litigiu: Marca verbală „Dry zone” – Cererea de înregistrare nr. 15 498 322

      Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 5 iunie 2017 în cauza R 0683/2017-2

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               admiterea acțiunii, anularea în totalitate a Deciziei Camerei a doua de recurs din 5 iunie 2017 și, în consecință, înlocuirea acesteia cu o altă decizie prin care să se constate introducerea în timp util a acțiunii R 683/201-2 privind marca Uniunii Europene nr.o15 498 322 „Dry zone”, procedura trebuind continuată;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

               —

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 60 din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO 2009, L 78, p. 1) și a articolului 72 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95 al Comisiei din 13 decembrie 1995 de punere în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 40/94 al Consiliului privind marca comunitară (JO 1995, L 303, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 189), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (UE) 2015/2424 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 decembrie 2015 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 207/2009 privind marca comunitară și a Regulamentului (CE) nr. 2868/95 al Comisiei de punere în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 40/94 al Consiliului privind marca comunitară și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 2869/95 al Comisiei privind taxele care trebuie plătite Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (JO 2015, L 341, p. 21).

               —

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea garanțiilor procedurale ale reclamantei, întrucât nu s-a procedat la examinarea existenței unor fapte independente de voința reclamantei sau care constituie un caz de forță majoră, cu încălcarea principiului proporționalității.

               —

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiilor securității juridice și protecției încrederii legitime.


title: Cauza F-25/12: Acțiune introdusă la 21 februarie 2012 — ZZ/Comisia

text:
               12.5.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/36

         Acțiune introdusă la 21 februarie 2012 — ZZ/Comisia
   (Cauza F-25/12)
   2012/C 138/84
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: P. Pradal, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei Comisiei prin care se refuză acordarea diurnei în favoarea reclamantului

      Concluziile reclamantului

               —

               anularea deciziei din 21 noiembrie 2011 a Autorității împuternicite să facă numiri (AIPN) a Comisiei Europene ca răspuns la reclamația formulată de reclamant împotriva deciziei Oficiului pentru Administrarea si Plata Drepturilor Individuale (PMO) de a-i refuza acordarea diurnei cu ocazia angajării sale în muncă la Comisia Europeană la 1 februarie 2011;

               —

               acordarea diurnei în favoarea reclamantului, în conformitate cu articolul 71 din statut, cu articolul 10 alineatul (1) din anexa VII din statut și cu articolele 25 și 92 din RAA (Regimul aplicabil celorlalți agenți).


title: Cauza T-235/16: Hotărârea Tribunalului din 21 iunie 2017 – GP Joule PV/EUIPO – Green Power Technologies (GPTech) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative GPTech — Mărcile Uniunii Europene verbale anterioare GP JOULE — Neprezentare în fața diviziei de opoziție a dovezilor privind autorizarea formulării unei opoziții — Prezentare de dovezi pentru prima dată în fața camerei de recurs — Neluare în considerare — Puterea de apreciere a camerei de recurs — Împrejurări care se opun luării în considerare a unor probe noi sau suplimentare — Articolul 76 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Norma 17 alineatul (4), norma 19 alineatul (2), norma 20 alineatul (1) și norma 50 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95”]

text:
               7.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 256/24

         Hotărârea Tribunalului din 21 iunie 2017 – GP Joule PV/EUIPO – Green Power Technologies (GPTech)
   (Cauza T-235/16) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative GPTech - Mărcile Uniunii Europene verbale anterioare GP JOULE - Neprezentare în fața diviziei de opoziție a dovezilor privind autorizarea formulării unei opoziții - Prezentare de dovezi pentru prima dată în fața camerei de recurs - Neluare în considerare - Puterea de apreciere a camerei de recurs - Împrejurări care se opun luării în considerare a unor probe noi sau suplimentare - Articolul 76 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Norma 17 alineatul (4), norma 19 alineatul (2), norma 20 alineatul (1) și norma 50 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95”])
   (2017/C 256/26)
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: GP Joule PV GmbH & Co. KG (Reußenköge, Germania) (reprezentant: F. Döring, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: E. Zaera Cuadrado, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Green Power Technologies, SL (Bollullos de la Mitación, Spania)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 9 februarie 2016 (cauza R 848/2015-2), referitoare la o procedură de opoziție între GP Joule PV și Green Power Technologies

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă GP Joule PV GmbH & Co. KG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 279, 1.8.2016.


title: Cauza T-62/15: Hotărârea Tribunalului din 13 mai 2016 – Market Watch/EUIPO – El Corte Inglés (MITOCHRON) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale MITOCHRON — Marca Uniunii Europene figurativă anterioară mito — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               27.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 232/18

         Hotărârea Tribunalului din 13 mai 2016 – Market Watch/EUIPO – El Corte Inglés (MITOCHRON)
   (Cauza T-62/15) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale MITOCHRON - Marca Uniunii Europene figurativă anterioară mito - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2016/C 232/23)
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: Market Watch Franchise & Consulting, Inc. (Freeport, Bahamas) (reprezentant: J. Korab, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: S. Bonne, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO: El Corte Inglés, SA (Madrid, Spania)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 19 noiembrie 2014 (cauza R 508/2014-2) privind o procedură de opoziție între El Corte Inglés, SA și Market Watch Franchise & Consulting, Inc.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Market Watch Franchise & Consulting, Inc. la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 107, 30.3.2015.