title: Cauza T-58/18: Acțiune introdusă la 2 februarie 2018 – Mahr/EUIPO – Especialidades Vira (Xocolat)

text:
               26.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/41

         Acțiune introdusă la 2 februarie 2018 – Mahr/EUIPO – Especialidades Vira (Xocolat)
   (Cauza T-58/18)
   (2018/C 112/52)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Ramona Mahr (Viena, Austria) (reprezentant: T. Rohracher, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Especialidades Vira, SL (Martorell, Spania)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „Xocolat” – cerere de înregistrare nr. 14 335 574

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 6 noiembrie 2017 în cauza R 541/2017-2

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate,

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 1001/2017.


title: Cauza C-688/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Fővárosi Törvényszék (Ungaria) la 8 decembrie 2017 – Bayer Pharma AG/Richter Gedeon Vegyészeti Gyár Nyrt., Exeltis Magyarország Gyógyszerkereskedelmi Kft.

text:
               26.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/12

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Fővárosi Törvényszék (Ungaria) la 8 decembrie 2017 – Bayer Pharma AG/Richter Gedeon Vegyészeti Gyár Nyrt., Exeltis Magyarország Gyógyszerkereskedelmi Kft.
   (Cauza C-688/17)
   (2018/C 112/16)
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Fővárosi Törvényszék

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Bayer Pharma AG

      Pârâte: Richter Gedeon Vegyészeti Gyár Nyrt. și Exeltis Magyarország Gyógyszerkereskedelmi Kft.

      Întrebările preliminare

               1)

               Expresia „să acorde […] o despăgubire corespunzătoare”, care figurează la articolul 9 alineatul (7) din Directiva 2004/48/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind respectarea drepturilor de proprietate intelectuală, trebuie interpretată în sensul că statele membre (1) trebuie să stabilească normele de drept material privind răspunderea părților, precum și cuantumul și modalitatea de acordare a despăgubirii, în virtutea cărora instanțele din statele membre pot dispune ca reclamantul să despăgubească pârâtul pentru prejudiciile cauzate prin intermediul unor măsuri pe care instanța le-a revocat ulterior sau care nu au mai fost aplicabile ulterior ca urmare a unei acțiuni sau a omisiuni din partea reclamantului sau în cazul în care instanța a constatat ulterior că nu a existat o încălcare sau pericolul încălcării unui drept de proprietate intelectuală?

               2)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare preliminară, articolul 9 alineatul (7) din directiva menționată se opune reglementării unui stat membru în temeiul căreia despăgubirea prevăzută în cadrul acestei dispoziții a directivei trebuie să facă obiectul normelor generale ale statului membru în materie de răspundere civilă și de despăgubire, potrivit cărora instanța nu poate obliga reclamantul să repare prejudiciile cauzate printr-o măsură provizorie care ulterior s-a dovedit a fi neîntemeiată ca urmare a nulității brevetului și care s-au produs întrucât pârâtul nu a acționat astfel cum era de așteptat din partea sa în situația respectivă sau pentru a căror producere pârâtul este răspunzător din același motiv, cu condiția ca reclamantul, la solicitarea măsurii provizorii, să fi acționat după cum era de așteptat într-o asemenea situație?

      (1)  JO 2004, L 157, p. 45.


title: Cauza C-264/16 P: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 1 februarie 2018 – Deutsche Bahn AG, Schenker AG, Schenker China Ltd, Schenker International (H.K.) Ltd/Comisia Europeană (Recurs — Concurență — Înțelegeri — Articolul 101 TFUE — Stabilirea prețurilor — Servicii de tranzit aerian internațional — Acord de stabilire a prețurilor care produce efecte asupra prețului final al serviciilor)

text:
               26.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/4

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 1 februarie 2018 – Deutsche Bahn AG, Schenker AG, Schenker China Ltd, Schenker International (H.K.) Ltd/Comisia Europeană
   (Cauza C-264/16 P) (1)

   ((Recurs - Concurență - Înțelegeri - Articolul 101 TFUE - Stabilirea prețurilor - Servicii de tranzit aerian internațional - Acord de stabilire a prețurilor care produce efecte asupra prețului final al serviciilor))
   (2018/C 112/05)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurente: Deutsche Bahn AG, Schenker AG, Schenker China Ltd, Schenker International (H.K.) Ltd (reprezentanți: F. Montag și M. Eisenbarth, avocați), F. Hoseinian, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Dawes, H. Leupold și G. Meessen, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Deutsche Bahn AG, Schenker AG, Schenker China Ltd și Schenker International (H.K.) Ltd suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 243, 4.7.2016.


title: Cauza T-59/18: Acțiune introdusă la 5 februarie 2018 – Endoceutics/EUIPO – Merck (FEMIVIA)

text:
               26.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/42

         Acțiune introdusă la 5 februarie 2018 – Endoceutics/EUIPO – Merck (FEMIVIA)
   (Cauza T-59/18)
   (2018/C 112/53)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Endoceutics, Inc. (Quebec, Quebec, Canada) (reprezentant: M. Wahlin, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Merck KGaA (Darmstadt, Germania)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „FEMIVIA” – cererea de înregistrare nr. 13 148 986

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 27 noiembrie 2017 în cauza R 280/2017-2

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă atât în cadrul procedurilor în faţa EUIPO, cât şi în cadrul procedurilor în faţa Tribunalului.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 2017/1001.


title: Cauza C-690/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberlandesgericht Düsseldorf (Germania) la 8 decembrie 2017 – ÖKO-Test Verlag GmbH/Dr. Rudolf Liebe Nachf. GmbH & Co.KG

text:
               26.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/13

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberlandesgericht Düsseldorf (Germania) la 8 decembrie 2017 – ÖKO-Test Verlag GmbH/Dr. Rudolf Liebe Nachf. GmbH & Co.KG
   (Cauza C-690/17)
   (2018/C 112/17)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Oberlandesgericht Düsseldorf

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: ÖKO-Test Verlag GmbH

      Pârâtă: Dr. Rudolf Liebe Nachf. GmbH & Co.KG

      Întrebările preliminare

               1)

               Constituie o utilizare nelegală a mărcii, în sensul articolului 9 alineatul (1) a doua teză litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 (1), din Regulamentul 2017/1001 (2) sau al articolului 5 alineatul (1) a doua teză litera (a) din Directiva 2008/95 (3), faptul că

                           —

                           marca individuală este aplicată pe un produs pentru care marca individuală nu este protejată,

                           —

                           în cadrul schimburilor comerciale, aplicarea mărcii individuale de către un terț este percepută de public ca un „certificat de testare”, altfel spus, în sensul că bunul a fost produs și introdus pe piață de un terț care nu este supus controlului titularului mărcii, dar acesta din urmă a testat produsul din perspectiva anumitor caracteristici și, pe baza acestei testări, aprecierea rezultată a fost atribuită produsului în certificatul de testare,

                           —

                           iar marca individuală este înregistrată printre altele pentru „informații și asistență comercială pentru consumatori la selecția unor bunuri și servicii, în special cu utilizarea unor rezultate ale testării și analizei, precum și prin intermediul unor aprecieri privind calitatea”?

               2)

               În cazul în care Curtea dă un răspuns negativ la prima întrebare:
               Constituie o utilizare nelegală a mărcii, în sensul articolului 9 alineatul (1) a doua teză, litera (c) din Regulamentul nr. 207/2009 și al articolului 5 alineatul (2) din Directiva 2008/95, faptul că

                           —

                           marca individuală se bucură de renume numai în calitate de „certificat de testare” (astfel cum a fost descris la prima întrebare), iar

                           —

                           marca individuală este utilizată de un terț ca un certificat de testare?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO 2009, L 78, p. 1).

      (2)  Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului din 14 iunie 2017 privind marca Uniunii Europene (JO 2017, L 154, p. 1).

      (3)  Directiva 2008/95/CE a Parlamentului European și al Consiliului din 22 octombrie 2008 de apropiere a legislațiilor statelor membre cu privire la mărci (JO 2008, L 299, p. 25).


title: Cauza C-25/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Okrazhen sad – Blagoevgrad (Bulgaria) la 16 ianuarie 2018 – Brian Andrew Kerr/ Pavlo Postnov, Natalia Postnova

text:
               26.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/21

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Okrazhen sad – Blagoevgrad (Bulgaria) la 16 ianuarie 2018 – Brian Andrew Kerr/ Pavlo Postnov, Natalia Postnova
   (Cauza C-25/18)
   (2018/C 112/28)
   Limba de procedură: bulgara

      Instanța de trimitere

   Okrazhen sad – Blagoevgrad

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Brian Andrew Kerr

      Pârâți: Pavlo Postnov, Natalia Postnova

      Întrebările preliminare

               1)

               Hotărârile unei entități juridice fără personalitate juridică, care iau naștere prin lege în considerarea particularității dreptului deținut, adoptate cu votul majorității membrilor, dar obligatorii pentru toți membrii, inclusiv pentru cei care nu le-au votat, constituie temeiul unei „obligații în materie contractuală” pentru stabilirea competenței internaționale potrivit articolului 7 punctul 1 litera (a) din Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 (1)?

               2)

               În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare: Trebuie aplicate unor astfel de hotărâri normele privind stabilirea legislației aplicabile unor raporturi contractuale prevăzute de Regulamentul (CE) nr. 593/2008 (2) al Parlamentului European și al Consiliului din 17 iunie 2008 privind legea aplicabilă obligațiilor contractuale (Roma I)?

               3)

               În cazul unui răspuns negativ la primele două întrebări: Trebuie aplicate unor astfel de hotărâri dispozițiile Regulamentului (CE) nr. 864/2007 (3) al Parlamentului European și al Consiliului din 11 iulie 2007 privind legea aplicabilă obligațiilor necontractuale (Roma II) și care dintre temeiurile creanțelor necontractuale menționate în regulament prezintă relevanță în speță?

               4)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima sau la a doua întrebare: Hotărârile entităților fără personalitate juridică privind cheltuielile pentru întreținerea clădirii trebuie considerate un „contract de prestări servicii” în sensul articolului 4 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr . 593/2008 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 iunie 2008 privind legea aplicabilă obligațiilor contractuale (Roma I) sau „contracte privind un drept real imobiliar sau privind dreptul de locațiune asupra unui imobil”, în sensul articolului 4 alineatul (1) litera (c) din acest regulament?

      (1)  Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 12 decembrie 2012 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (JO 2012, L 351, p. 1).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 593/2008 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 iunie 2008 privind legea aplicabilă obligațiilor contractuale (Roma I) (JO 2008, L 177, p. 6).

      (3)  Regulamentul (CE) nr. 864/2007 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 iulie 2007 privind legea aplicabilă obligațiilor necontractuale (Roma II) (JO 2007, L 199, p. 40).


title: Cauza C-691/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungaria) la 11 decembrie 2017 – PORR Építési Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

text:
               26.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/13

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungaria) la 11 decembrie 2017 – PORR Építési Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
   (Cauza C-691/17)
   (2018/C 112/18)
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: PORR Építési Kft.

      Pârâtă: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

      Întrebările preliminare

               1)

               Prevederile Directivei 2006/112/CE (1), în special principiile proporționalității, neutralității fiscale și efectivității trebuie interpretate în sensul că se opun unei practici a autorității fiscale naționale care, fără să existe fraudă fiscală, refuză, la calcularea taxei, dreptul de deducere care s-ar putea exercita pe baza unei facturi cu TVA emise în conformitate cu regimul obișnuit de taxare, întrucât consideră că ar fi fost corect ca factura aferentă operațiunii să se emită în conformitate cu regimul de taxare inversă, și fără ca, înainte de a i se refuza dreptul de deducere,

                           —

                           să se verifice dacă emitentul facturii poate restitui destinatarului facturii cuantumul TVA-ului plătit în mod necuvenit și

                           —

                           să se verifice dacă emitentul facturii poate, din punct de vedere legal (în cadrul juridic național), să o rectifice și să o regularizeze, obținând astfel de la autoritatea fiscală restituirea taxei plătite în mod necuvenit de acesta?

               2)

               Prevederile Directivei 2006/112/CE, în special principiile proporționalității, neutralității fiscale și efectivității trebuie interpretate în sensul că se opun unei practici a autorității fiscale naționale care refuză, la calcularea taxei, dreptul de deducere care s-ar putea exercita pe baza unei facturi cu TVA emise în conformitate cu regimul obișnuit de taxare, întrucât consideră că ar fi fost corect ca factura aferentă operațiunii să se emită în conformitate cu regimul de taxare inversă, și potrivit căruia, la achitarea taxei, nu se dispune restituirea către destinatarul facturii a taxei plătite în mod necuvenit, deși emitentul facturii a achitat la bugetul finanțelor publice cuantumul TVA-ului aferent facturilor?

      (1)  Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347, p.1, Ediție specială 9/vol. 3, p. 7).


title: Cauza T-67/18: Acțiune introdusă la 5 februarie 2018 – Probelte/Comisia

text:
               26.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/42

         Acțiune introdusă la 5 februarie 2018 – Probelte/Comisia
   (Cauza T-67/18)
   (2018/C 112/54)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Probelte, SA (Murcia, Spania) (reprezentanți: C. Mereu și S. Saez Moreno, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               constatarea faptului că acțiunea este admisibilă și întemeiată;

               —

               anularea Regulamentului de Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2017/2065 al Comisiei din 13 noiembrie 2017 de confirmare a condițiilor de aprobare a substanței active 8-hidroxichinolină, astfel cum se prevede în Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 540/2011 și de modificare a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2015/408 în ceea ce privește includerea substanței active 8-hidroxichinolină în lista substanțelor susceptibile de înlocuire (1) (decizia în litigiu);

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată din prezenta procedură.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamanta arată că pârâta a săvârșit o eroare vădită de apreciere și a adus atingere dreptului la apărare al reclamantei, precum și încrederii sale legitime prin adoptarea deciziei în litigiu de respingere a cererii reclamantei de modificare a condițiilor de aprobare a substanței 8-hidroxichinolină și prin includerea acestei substanțe pe lista cu substanțe susceptibile de înlocuire.
   În mod mai concret, reclamanta solicită anularea deciziei atacate pentru motivele următoare:

               1.

               Respingerea cererii de modificare a condițiilor de aprobare a substanței 8-hidroxichinolină, astfel cum se prevede în Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 540/2011 (2), cerere formulată de reclamantă

                           —

                           Dreptul la apărare: pârâta nu a supus unei evaluări inter pares noile date pe care reclamanta era autorizată în mod explicit să le prezinte în cadrul procedurii de modificare privind substanța 8-hidroxichinolină potrivit dispozițiilor Regulamentului nr. 1107/2009 (3). Prin aceasta, pârâta a privat-o pe reclamantă de posibilitatea de a-și expune punctul de vedere într-un mod corect și eficace. De asemenea, pârâta a inclus substanța 8-hidroxichinolină pe lista cu substanțe susceptibile de înlocuire fără a lua în considerare în mod corespunzător noile date privind testarea ale reclamantei.

                           —

                           Încrederea legitimă: pârâta nu a supus unei evaluări inter pares noile date pe care reclamanta era autorizată în mod explicit să le prezinte în cadrul procedurii de modificare privind substanța 8-hidroxichinolină potrivit dispozițiilor Regulamentului nr. 1107/2009, deși o informase în mod expres pe reclamantă în acest sens. Procedând astfel, pârâta a adus atingere încrederii legitime pe care o avea reclamanta în faptul că noile date urmau să fie supuse unei evaluări inter pares de către toate statele membre.

                           —

                           Eroare vădită de apreciere: era clar din punct de vedere științific că datele erau insuficiente și că, prin urmare, noile date prezentate de reclamantă ar fi ajutat la remedierea deficiențelor de clasificare. Pârâta a săvârșit o eroare vădită de apreciere, în condițiile în care nu a luat în considerare toate cunoștințele științifice și tehnice actuale referitoare la substanța 8-hidroxichinolină.

               2.

               Modificarea Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 2015/408 (4) în ceea ce privește înscrierea substanței pe lista cu substanțe susceptibile de înlocuire

                           —

                           Dreptul la apărare/încrederea legitimă/eroarea vădită: nerespectarea cerințelor referitoare la înscrierea pe lista cu substanțele susceptibile de înlocuire, în conformitate cu punctul 4 din anexa II la Regulamentul nr. 1107/2009; pârâta nu a procedat la o evaluare a expunerii pentru a stabili dacă excepția de la punctul II al anexei se putea aplica la substanța în cauză. Procedând astfel, aceasta a încălcat dispozițiile aplicabile ale Regulamentului nr. 1107/2009, precum și dreptul la apărare al reclamantei și încrederea sa legitimă. Pârâta a săvârșit de asemenea o eroare vădită de apreciere.

      (1)  JO 2017, L 295, p. 40.

      (2)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 540/2011 al Comisiei din 25 mai 2011 de punere în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1107/2009 al Parlamentului European și al Consiliului în ceea ce privește lista substanțelor active aprobate (JO 2011, L 153, p. 1).

      (3)  Regulamentul (CE) nr. 1107/2009 al Parlamentului European și al Consiliului privind introducerea pe piață a produselor fitosanitare și de abrogare a Directivelor 79/117/CEE și 91/414/CEE ale Consiliului (JO 2009, L 309, p. 1).

      (4)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2015/408 al Comisiei din 11 martie 2015 privind punerea în aplicare a articolului 80 alineatul (7) din Regulamentul (CE) nr. 1107/2009 al Parlamentului European și al Consiliului privind introducerea pe piață a produselor fitosanitare și privind stabilirea unei liste a substanțelor susceptibile de înlocuire (JO 2015, L 67, p. 18).


title: Cauza C-271/16 P: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 1 februarie 2018 – Panalpina World Transport (Holding) Ltd, Panalpina Management AG, Panalpina China Ltd/Comisia Europeană (Recurs — Concurență — Înțelegeri — Articolul 101 TFUE — Stabilire a prețurilor — Servicii de tranzit aerian internațional — Acord de stabilire a prețurilor care are o incidență asupra prețului final al serviciilor)

text:
               26.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/4

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 1 februarie 2018 – Panalpina World Transport (Holding) Ltd, Panalpina Management AG, Panalpina China Ltd/Comisia Europeană
   (Cauza C-271/16 P) (1)

   ((Recurs - Concurență - Înțelegeri - Articolul 101 TFUE - Stabilire a prețurilor - Servicii de tranzit aerian internațional - Acord de stabilire a prețurilor care are o incidență asupra prețului final al serviciilor))
   (2018/C 112/06)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Panalpina World Transport (Holding) Ltd, Panalpina Management AG, Panalpina China Ltd (reprezentanți: S. Mobley, A. Stratakis și A. Gamble, solicitors)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: V. Bottka, G. Meessen și P.J.O. Van Nuffel, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Panalpina World Transport (Holding) Ltd, Panalpina Management AG și Panalpina China Ltd să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 243, 4.7.2016.


title: Cauza T-68/18: Acțiune introdusă la 7 februarie 2018 – Fränkischer Weinbauverband/EUIPO (Forma unei sticle)

text:
               26.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/44

         Acțiune introdusă la 7 februarie 2018 – Fränkischer Weinbauverband/EUIPO (Forma unei sticle)
   (Cauza T-68/18)
   (2018/C 112/55)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Fränkischer Weinbauverband eV. (Würzburg, Germania) (reprezentanți: L. Petri și M. Gilch, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene tridimensională (Forma unei sticle) – cererea de înregistrare nr. 15 431 281

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 4 decembrie 2017 în cauza R 413/2017-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 2017/1001.


title: Cauza C-33/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Cour du travail de Liège (Belgia) la 18 ianuarie 2018 – V/Institut national d'assurances sociales pour travailleurs indépendants, Securex Integrity ASBL

text:
               26.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/22

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Cour du travail de Liège (Belgia) la 18 ianuarie 2018 – V/Institut national d'assurances sociales pour travailleurs indépendants, Securex Integrity ASBL
   (Cauza C-33/18)
   (2018/C 112/29)
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour du travail de Liège

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: V

      Pârâte: Institut national d'assurances sociales pour travailleurs indépendants, Securex Integrity ASBL

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 87 alineatul (8) din Regulamentul (CE) nr. 883/2004 al Parlamentului european și al Consiliului din 29 aprilie 2004 privind coordonarea sistemelor de securitate socială (1) trebuie interpretat în sensul că persoana care, înainte de 1 mai 2010, a început să desfășoare o activitate salariată în Marele Ducat al Luxemburgului și o activitate independentă în Belgia trebuie să transmită, pentru a fi supusă legislației aplicabile în temeiul Regulamentului nr. 883/2004, o solicitare expresă în acest sens, chiar dacă nu era supusă niciunui sistem de securitate socială în Belgia înainte de 1 mai 2010 și a fost supusă legislației belgiene privind statutul social al lucrătorilor care desfășoară activități independente numai în mod retroactiv, după expirarea termenului de trei luni care a început să curgă de la 1 mai 2010?

               2)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, solicitarea menționată de articolul 87 alineatul (8) din Regulamentul nr. 883/2004, transmisă în împrejurările descrise mai sus, determină aplicarea legislației statului competent în temeiul Regulamentului nr. 883/2004 cu efect retroactiv de la 1 mai 2010?

      (1)  JO L 166, p. 1.


title: Cauza C-697/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 11 decembrie 2017 – Telecom Italia SpA/Ministero dello Sviluppo Economico, Infrastrutture e telecomunicazioni per l’Italia SpA (Infratel Italia SpA)

text:
               26.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/14

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 11 decembrie 2017 – Telecom Italia SpA/Ministero dello Sviluppo Economico, Infrastrutture e telecomunicazioni per l’Italia SpA (Infratel Italia SpA)
   (Cauza C-697/17)
   (2018/C 112/19)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Consiglio di Stato

      Părțile din procedura principală

      Apelantă: Telecom Italia SpA

      Intimați: Ministero dello Sviluppo Economico, Infrastrutture e telecomunicazioni per l’Italia SpA (Infratel Italia SpA)

      Întrebările preliminare

   Articolul 28 alineatul (2) prima teză din Directiva 2014/24/UE (1) trebuie interpretat în sensul că impune o identitate juridică și economică deplină între operatorii preselectați și cei care depun oferte în cadrul unei proceduri restrânse, și, în special, această dispoziție trebuie interpretată în sensul că se opune unui acord încheiat între societățile holding care controlează doi operatori preselectați într-un moment cuprins între preselecție și depunerea ofertelor, în cazul în care: a) un astfel de acord are ca obiect și ca efect (inter alia) realizarea unei fuziuni prin absorbția uneia dintre întreprinderile preselectate de către o alta dintre acestea (operațiune, de altfel, autorizată de Comisia Europeană); b) efectele operațiunii de fuziune s au produs după depunerea ofertei de către întreprinderea absorbantă (astfel încât, la momentul depunerii ofertei, componența acesteia nu era modificată față de cea existentă la momentul preselecției); c) întreprinderea ulterior absorbită (a cărei componență nu era modificată la data limită pentru depunerea ofertelor) a decis însă să nu participe la procedura restrânsă, probabil în aplicarea programului contractual stabilit prin acordul încheiat între societățile holding?

      (1)  Directiva 2014/24/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2014 privind achizițiile publice și de abrogare a Directivei 2004/18/CE (JO L 94, p. 65).


title: Cauza T-69/18: Acțiune introdusă la 5 februarie 2018 – Verband Deutscher Alten und Behindertenhilfe și CarePool Hannover/Comisia

text:
               26.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/44

         Acțiune introdusă la 5 februarie 2018 – Verband Deutscher Alten und Behindertenhilfe și CarePool Hannover/Comisia
   (Cauza T-69/18)
   (2018/C 112/56)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamante: Verband Deutscher Alten- und Behindertenhilfe, Landesverband Niedersachsen/Bremen und Hamburg/Schleswig-Holstein eV (Hanovra, Germania) și CarePool Hannover GmbH (Hanovra, Germania) (reprezentant: T. Unger, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei C(2017) 7686 final a Comisiei din 23 noiembrie 2017, privind ajutoarele de stat SA.42268 (2017/E) – Germania, ajutoare de stat pentru subvenționarea misiunilor de ajutor social și SA.42877 (2017/E) – Germania, CarePool Hannover GmbH, precum și

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea drepturilor procedurale
               Încălcarea unor norme fundamentale de procedură, în sensul articolului 263 al doilea paragraf TFUE, ar rezulta din faptul că pârâta a decis, în pofida dificultăților serioase de evaluare a situației de fapt și juridice, să nu inițieze procedura oficială de investigare. Or, în special, durata procedurii, calitatea motivării pârâtei și comportamentul acesteia în cursul procedurii de control al ajutoarelor în litigiu ar confirma aceste dificultăți serioase în aprecierea aspectului dacă trebuia inițiată procedura oficială de investigare.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea obligației de motivare prevăzute la articolul 296 al doilea paragraf TFUE
               O altă încălcare a unor norme fundamentale de procedură ar rezulta din faptul că decizia atacată ar fi insuficient motivată și nu ar îndeplini așadar cerințele articolului 296 al doilea paragraf TFUE.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 107 și următorul TFUE
               În plus, ar exista o încălcare a articolului 107 și următorul TFUE în măsura în care pârâta ar fi pornit în mod greșit de la principiul că exista deja o măsură. Subvențiile în litigiu ar fi așadar măsuri noi, care ar îndeplini criteriile unui ajutor.


title: Cauza T-759/16: Ordonanța Tribunalului din 23 ianuarie 2018 – Campailla/Uniunea Europeană („Acțiune în despăgubire — Drept instituțional — Răspunderea Uniunii Europene — Decizii pronunțate de Tribunal și de Curte — Acțiune respinsă de Tribunal ca inadmisibilă — Recurs respins ca inadmisibil pentru lipsa reprezentării — Acțiune vădit inadmisibilă”)

text:
               26.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/31

         Ordonanța Tribunalului din 23 ianuarie 2018 – Campailla/Uniunea Europeană
   (Cauza T-759/16) (1)

   ((„Acțiune în despăgubire - Drept instituțional - Răspunderea Uniunii Europene - Decizii pronunțate de Tribunal și de Curte - Acțiune respinsă de Tribunal ca inadmisibilă - Recurs respins ca inadmisibil pentru lipsa reprezentării - Acțiune vădit inadmisibilă”))
   (2018/C 112/40)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Massimo Campailla (Holtz, Luxemburg) (reprezentant: F. Rollinger, avocat)

      Pârâtă: Uniunea Europeană, reprezentată de Curtea de Justiție a Uniunii Europene (reprezentanți: inițial J. Inghelram și L. Tonini Alabiso, ulterior J. Inghelram și V. Hanley-Emilsson, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 268 TFUE, având ca obiect repararea prejudiciului pretins suferit de reclamant ca urmare a Ordonanței din 6 octombrie 2011, Campailla/Comisia (C-265/11 P, nepublicată, EU:C:2011:644)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Domnul Massimo Campailla suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Uniunea Europeană, reprezentată de Curtea de Justiție a Uniunii Europene.

      (1)  JO C 78, 13.3.2017.


title: Cauza C-43/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Conseil d'État (Belgia) la 24 ianuarie 2018 – Compagnie d'entreprises CFE SA/Région de Bruxelles-Capitale

text:
               26.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/24

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Conseil d'État (Belgia) la 24 ianuarie 2018 – Compagnie d'entreprises CFE SA/Région de Bruxelles-Capitale
   (Cauza C-43/18)
   (2018/C 112/31)
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Conseil d'État

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Compagnie d'entreprises CFE SA

      Pârâtă: Région de Bruxelles-Capitale

      Întrebările preliminare

               1)

               Decretul prin care un organ al unui stat membru desemnează o arie specială de conservare, în conformitate cu Directiva 92/43/CEE din 21 mai 1992 privind conservarea habitatelor naturale și a faunei și florei sălbatice (1), și care conține obiective de conservare și măsuri preventive generale cu valoare normativă reprezintă un plan sau un program în sensul Directivei 2001/42/CE privind evaluarea efectelor anumitor planuri și programe asupra mediului (2)?

               2)

               Mai precis, un astfel de decret intră sub incidența articolului 3 alineatul (4) ca plan sau program care definește cadrul în care punerea în aplicare a proiectelor poate fi autorizată în viitor, astfel încât statele membre trebuie să stabilească dacă el poate avea efecte semnificative asupra mediului, conformându-se alineatului (5)?

               3)

               Articolul 3 alineatul (2) litera (b) din Directiva 2001/42/CE privind evaluarea efectelor anumitor [planuri și programe] asupra mediului trebuie interpretat în sensul că aceluiași decret de desemnare nu îi este aplicabil articolul 3 alineatul (4) din aceasta?

      (1)  JO L 206, p. 7, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 109.

      (2)  JO L 197, p. 30, Ediție specială, 15/vol. 7, p. 135.


title: Cauza C-625/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgerichtshof (Austria) la 3 noiembrie 2017 – Vorarlberger Landes- und Hypothekenbank AG/Finanzamt Feldkirch

text:
               26.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/5

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgerichtshof (Austria) la 3 noiembrie 2017 – Vorarlberger Landes- und Hypothekenbank AG/Finanzamt Feldkirch
   (Cauza C-625/17)
   (2018/C 112/08)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Verwaltungsgerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Recurentă: Vorarlberger Landes- und Hypothekenbank AG

      Autoritate intimată: Finanzamt Feldkirch

      Întrebarea preliminară

   O reglementare care prevede plata unei taxe pe baza totalului bilanțului instituțiilor de credit încalcă libera circulație a serviciilor, prevăzută la articolul 56 și următoarele TFUE, și/sau libera circulație a capitalurilor și a plăților, prevăzută la articolul 63 TFUE, în cazul în care o instituție de credit stabilită în Austria datorează taxa aferentă tranzacțiilor bancare cu clienți din restul Uniunii Europene, în timp ce această obligație nu incumbă unei instituții de credit cu sediul în Austria, care încheie asemenea tranzacții în calitate de lider al unui grup de instituții de credit prin intermediul unei instituții de credit cu sediul în restul Uniunii Europene, al cărei bilanț trebuie consolidat cu cel al instituției de credit care funcționează ca lider de grup, întrucât taxa trebuie achitată din totalul bilanțului neconsolidat (neinclus în situația financiară a concernului)?


title: Cauza C-702/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 14 decembrie 2017 – Unareti SpA/Ministero dello Sviluppo Economico și alții

text:
               26.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/15

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 14 decembrie 2017 – Unareti SpA/Ministero dello Sviluppo Economico și alții
   (Cauza C-702/17)
   (2018/C 112/20)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Consiglio di Stato

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Unareti SpA

      Pârâte: Ministero dello Sviluppo Economico, Presidenza del Consiglio dei Ministri – Dipartimento per gli Affari Regionali, Autorità Garante per l’Energia Elettrica il Gas e il Sistema Idrico – Sede di Milano, Presidenza del Consiglio dei Ministri – Conferenza Stato Regioni ed Unificata, Ministero per gli affari regionali, Dipartimento per gli affari regionali e le autonomie, Conferenza Unificata Stato Regioni e Enti Locali

      Întrebarea preliminară

   În special, se solicită Curții să stabilească dacă aceste principii și norme se opun unei reglementări naționale precum reglementarea menționată mai sus care prevede o aplicare retroactivă a criteriilor de determinare a cuantumului rambursărilor cuvenite foștilor concesionari care afectează raporturi contractuale anterioare sau dacă o astfel de aplicare este justificată, inclusiv în lumina principiului proporționalității, de cerința de a proteja alte interese publice, cu relevanță europeană, aferente cerinței de a permite o mai bună protecție a poziției concurențiale a pieței de referință, împreună cu protecția sporită a utilizatorilor serviciului care ar putea suporta, în mod indirect, efectele unei eventuale majorări a sumelor cuvenite foștilor concesionari.


title: Cauza T-265/17: Ordonanța Tribunalului din 1 februarie 2018 – ExpressVPN/EUIPO (EXPRESSVPN) („Marcă a Uniunii Europene — Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană — Marca figurativă EXPRESSVPN — Motiv absolut de refuz — Cerere de modificare — Capăt de cerere unic — Inadmisibilitate”)

text:
               26.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/32

         Ordonanța Tribunalului din 1 februarie 2018 – ExpressVPN/EUIPO (EXPRESSVPN)
   (Cauza T-265/17) (1)

   ((„Marcă a Uniunii Europene - Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană - Marca figurativă EXPRESSVPN - Motiv absolut de refuz - Cerere de modificare - Capăt de cerere unic - Inadmisibilitate”))
   (2018/C 112/41)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: ExpressVPN Ltd (Glen Vine, Insula Man) (reprezentant: A. Muir Wood, barrister)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: J. Ivanauskas, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 16 februarie 2017 (cauza R 1352/2016-5) privind înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană nr. 1265562 a mărcii figurative EXPRESSVPN.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă ExpressVPN Ltd la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 202, 26.6.2017.


title: Cauza C-51/18: Acțiune introdusă la 29 ianuarie 2018 – Comisia Europeană/Republica Austria

text:
               26.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/25

         Acțiune introdusă la 29 ianuarie 2018 – Comisia Europeană/Republica Austria
   (Cauza C-51/18)
   (2018/C 112/32)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: N. Gossement, B.-R. Killmann, agenți)

      Pârâtă: Republica Austria

      Concluziile reclamantei

   Reclamanta solicită:

               —

               constatarea faptului că prin impunerea taxei pe valoarea adăugată asupra remunerației datorate în temeiul unui drept de suită în beneficiul autorului unei opere de artă originale, Republica Austria nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 2 din Directiva privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată;

               —

               obligarea Republica Austria la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea cererii, reclamanta invocă următoarele motive:
   Austria supune taxei pe valoarea adăugată remunerația datorată autorului unei opere originale de artă grafică sau plastică cu prilejul revânzării acestei opere în temeiul unui drept de suită introdus în Austria în cadrul punerii în aplicarea a Directivei 2001/84/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 27 septembrie 2001 privind dreptul de suită în beneficiul autorului unei opere de artă originale. Prin aceasta, Republica Austria încalcă articolului 2 din Directiva privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată.
   În privința dreptului de suită nu există nici un raport întemeiat pe un schimb de prestații între autorul și debitorul obligației de plată. Partea din produsul vânzării care se plătește autorului în temeiul dreptului de suită rezultă din lege și este concepută în așa fel încât vânzătorul sau înstrăinătorul să plătească remunerația autorului fără ca acesta din urmă să-i asigure vreo prestație. Astfel, autorul a executat prestația încă înainte de revânzare, prin prima punere în circulație ia operei originale.
   Remunerația care rezultă din dreptul de suită datorat autorului nu corespunde așadar contravalorii vreunei prestații furnizate de autor, ci este determinată numai pe baza prețului de revânzare, al cărui cuantum nu poate fi influențat de autor. Remunerația este în beneficiul autorului, fără ca acesta să furnizeze vreo prestație constând fie în obligația de a face, fie în obligația de a nu face ceva și cu atât mai mult, fără ca acesta să o poată realiza. Prin urmare, remunerația în temeiul dreptului de suită nu constituie plata unei livrări sau a unei prestații în sensul articolului 2 din Directiva privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată.

      (1)  Directiva 2001/84/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 27 septembrie 2001 privind dreptul de suită în beneficiul autorului unei opere de artă originale (JO 2001, L 272, p. 32, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 240)


title: Cauza T-14/18: Acțiune introdusă la 16 ianuarie 2018 – Republica Elenă/Comisia

text:
               26.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/32

         Acțiune introdusă la 16 ianuarie 2018 – Republica Elenă/Comisia
   (Cauza T-14/18)
   (2018/C 112/42)
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Republica Elenă (reprezentanți: G. Kanellopoulos, E. Leftheriotou și E. Chroni, agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate în măsura în care exclude de la finanțarea Uniunii Europene anumite cheltuieli efectuate de Republica Elenă în domeniul ajutoarelor pe suprafață în cadrul anului de cerere 2014, în cotă de 5 % din valoarea totală a cheltuielilor efectuate pentru ajutoarele pentru pășuni în sumă totală brută de 18 583 893,42 euro (sumă netă 12 482 555,68 euro);

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de Republica Elenă.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

               1.

               Primul motiv este întemeiat pe faptul că corecția financiară aplicată de 5 % din ajutoarele pe suprafață referitoare la pășuni a fost impusă în mod nejustificat în temeiul unei erori de fapt și încalcă principiul proporționalității.

               2.

               Al doilea motiv este întemeiat pe încălcarea dispozițiilor articolului 31 alineatele (2) și (3) din Regulamentul (CE) nr. 1290/2005 al Consiliului din 21 iunie 2005 privind finanțarea politicii agricole comune (JO 2005, L 209, p. 1, Ediție specială 14/vol. 1, p. 193) și a articolului 53 alineatele (2) și (3) din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013 din 17 decembrie 2013, coroborat cu dispozițiile articolului 12 alineatele (1)-(6) și (8) din Regulamentul delegat (UE) nr. 907/2014 al Comisiei din 6 august 2014, precum și pe încălcarea orientărilor care rezultă din documentele VI533097 și C(2015) 3675 final ale Comisiei. Republica Elenă invocă în plus nejustificata cumulare a corecțiilor pentru același motiv, precum și încălcarea principiului proporționalității.


title: Cauza C-709/17 P: Recurs introdus la 18 decembrie 2017 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 10 octombrie 2017 în cauza T-435/15, Kolachi Raj Industrial (Private) Ltd/Comisia Europeană

text:
               26.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/16

         Recurs introdus la 18 decembrie 2017 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 10 octombrie 2017 în cauza T-435/15, Kolachi Raj Industrial (Private) Ltd/Comisia Europeană
   (Cauza C-709/17 P)
   (2018/C 112/21)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: J.-F. Brakeland, A. Demeneix, M. França, agenți)

      Celelalte părți din procedură: Kolachi Raj Industrial (Private) Ltd, European Bicycle Manufacturers Association

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curţii:

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului din 10 octombrie 2017 în cauza T-435/15, Kolachi Raj Industrial (Private) Ltd/Comisia, respingerea acţiunii în primă instanţă şi obligarea reclamantei la plata cheltuielilor de judecată;
               sau, în subsidiar

               —

               trimiterea cauzei spre rejudecare Tribunalului; soluționarea cererilor cu privire la cheltuielile de judecată aferente procedurilor în primă instanţă şi în recurs odată cu fondul.

      Motivele și principalele argumente

   Recursul Comisiei priveşte Hotărârea Tribunalului din 10 octombrie 2017 în cauza T-435/15. În această hotărâre, Tribunalul a anulat, în măsura în care vizează societatea Kolachi Raj, Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2015/776 (1) al Comisiei din 18 mai 2015 de extindere a taxei antidumping definitive instituite prin Regulamentul (UE) nr. 502/2013 al Consiliului asupra importurilor de biciclete originare din Republica Populară Chineză la importurile de biciclete expediate din Cambodgia, Pakistan și Filipine, indiferent dacă acestea sunt sau nu declarate ca fiind originare din Cambodgia, Pakistan sau Filipine.
   Comisia se întemeiază, în susţinerea recursului formulat, pe un motiv unic de recurs.
   Comisia consideră că Tribunalul a interpretat în mod eronat articolul 13 alineatul (2) litera (b) din regulamentul de bază. În primul rând, în hotărârea atacată, Tribunalul a importat în mod incorect regulile de origine la aplicarea articolului 13 din regulamentul de bază şi la interpretarea termenilor „provin din” utilizaţi la articolul 13 alineatul (2) litera (b) din acesta. În al doilea rând, Tribunalul a restrâns în mod incorect tipul de elemente de probă pe care Comisia le poate utiliza pentru a dovedi că piesele „provin” din ţări care fac obiectul măsurilor antidumping. Potrivit Comisiei, interpretarea adoptată de Tribunal nu este în conformitate cu textul, cu contextul şi nici cu finalitatea articolului 13 din regulamentul de bază, nici cu jurisprudenţa Curţii de Justiţie referitoare la măsurile antidumping.

      (1)  JO 2015, L 122, p. 4.


title: Cauza T-71/18: Acțiune introdusă la 8 februarie 2018 – Italia/Comisia

text:
               26.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/45

         Acțiune introdusă la 8 februarie 2018 – Italia/Comisia
   (Cauza T-71/18)
   (2018/C 112/58)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Republica Italiană (reprezentanți: G. Palmieri, agente e P. Gentili, avvocato dello Stato)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea avizului de concurs general EPSO/AD/339/17 – Administratori (AD 7) în următoarele domenii: 1) Economie financiară; 2) Macroeconomie; publicat in Jurnalul Oficial al Uniunii Europene din 16 noiembrie 2017, nr. 386 A.

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă șapte motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolelor 263, 264 și 266 TFUE întrucât Comisia nu a respectat autoritatea Hotărârii Curții în cauza C-566/10 P și a Hotărârii Tribunalului în cauzele T-124/13 și T-191/13, prin care s-a constatat nelegalitatea avizelor de concurs, care limitează la engleză, la franceză și la germană limbile pe care candidații la concursurile generale le pot indica drept limba 2.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 342 TFUE și a articolelor 1 și 6 din regulamentul (CEE) nr. 1/58 de stabilire a regimului lingvistic al Comunității Economice Europene (JO 17din 6 octombrie 1958, p. 385, Ediție specială, 01/vol. 1, p. 3).

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolelor 12 CE și 18 TFUE, a articolului 22 din Carta drepturilor fundamentale ale Uniunii, a articolului 6 alineatul 3 UE, a articolului 1 alineatele (2) și (3) din anexa III la Statutul funcționarilor, a articolelor 1 și 6 din Regulamentul nr. 1/58, a articolului 1d alineatele (1) și (6), a articolului 27 alineatul (2) și a articolului 28 litera (f) din Statutul funcționarilor, întrucât dispozițiile menționate interzic faptul de a impune cetățenilor europeni și funcționarilor din instituții restricții lingvistice neprevăzute în mod general și obiectiv de regulamentele interne ale instituțiilor prevăzute la articolul 6 din Regulamentul nr. 1/58, în prezent încă neadoptate, și interzic introducerea unor asemenea limitări în lipsa unui interes specific și motivat al serviciului.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 6 alineatul (3) UE întrucât aceasta consacră principiul protecției încrederii legitime ca drept fundamental rezultat din tradițiile constituționale comune statelor membre.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe un abuz de putere și pe încălcarea normelor materiale inerente naturii și finalității avizelor de concurs, întrucât, prin faptul că a limitat în mod prealabil și general la trei limbile care pot fi alese ca limba 2, Comisia a efectuat în fapt în mod anticipat, în etapa avizului și a condițiilor de admitere, verificarea competențelor lingvistice ale candidaților, care ar trebui, dimpotrivă, să intervină în cadrul concursului. Procedând în acest mod, cunoștințele lingvistice devin decisive în raport cu cunoștințele profesionale.

               6.

               Al șaselea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 18 și a articolului 24 alineatul (4) TFUE, a articolului 22 din Carta drepturilor fundamentale ale Uniunii Europene, a articolului 2 din Regulamentul nr. 1/58 și a articolului 1d alineatele (1) și (6) din Statutul funcționarilor, întrucât, prin faptul că a prevăzut că cererile de candidatură trebuie să fie trimise în engleză, în franceză sau în germană, și că EPSO transmite candidaților comunicările privind derularea concursului în aceeași limbă, a fost încălcat dreptul cetățenilor europeni de a dialoga în propria limbă cu instituțiile și a fost introdusă o discriminare suplimentară în defavoarea celor care nu au o cunoaștere aprofundată a acelor trei limbi.

               7.

               Al șaptelea motiv, întemeiat pe încălcarea articolelor 1 și 6 din Regulamentul nr. 1/58, a articolului 1d alineatele (1) și (6) și a articolului 28 litera (f), a articolului 1 alineatul (1) litera (f) din anexa III la Statutul funcționarilor și a articolului 296 alineatul (2) TFUE (nemotivare), precum și încălcarea principiului proporționalității. Denaturarea faptelor.

         Se invocă faptul că motivarea indicată de Comisie denaturează faptele, întrucât nu rezultă că cele trei limbi în discuție ar fi cele mai utilizate pentru traducerea documentelor în cadrul instituțiilor; aceasta este, în plus, disproporționată față de restrângerea unui drept fundamentale precum dreptul de a nu suferi discriminări lingvistice. În orice caz, există soluții mai puțin restrictive pentru a asigura o traducere rapidă în cadrul instituțiilor.


title: Cauza T-19/18: Acțiune introdusă la 19 ianuarie 2018 – Republica Lituania/Comisia Europeană

text:
               26.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/33

         Acțiune introdusă la 19 ianuarie 2018 – Republica Lituania/Comisia Europeană
   (Cauza T-19/18)
   (2018/C 112/43)
   Limba de procedură: lituaniana

      Părțile

      Reclamantă: Republica Lituania (reprezentanți: D. Kriaučiūno, R. Krasuckaitės, R. Dzikovič, G. Taluntytės, V. Vasiliauskienės, M. Palionio și A. Dapkuvienės, agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               1.

               anularea Deciziei de punere în aplicare (UE) 2017/2014 a Comisiei din 8 noiembrie 2017 de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și al Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR), în măsura în care se impune Lituaniei o corecție financiară de 9 745 705,88 euro privind cheltuielile în legătură cu finanțarea de la Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală;

               2.

               anularea Deciziei de punere în aplicare (UE) 2017/2014 a Comisiei din 8 noiembrie 2017 de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și al Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR), în măsura în care se impune Lituaniei o corecție financiară de 546 351,91 euro privind cheltuielile în legătură cu finanțarea de la Fondul european de garantare agricolă și Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală;

               3.

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă următoarele motive.

               I.

               Prin impunerea unei corecții de 9 745 705,88 euro pentru deficiență în controalele principale, Comisia Europeană (denumită în continuare „Comisia”) a încălcat articolul 52 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013 în măsura în care, în aprecierea gravității neconformității, a naturii încălcărilor și a prejudiciului financiar cauzat Uniunii Europene și:

                           1.

                           în baza interpretării greșite a articolului 24 alineatul (1) și alineatul (2) litera (a) din Regulamentul (UE) nr. 65/2011, a stabilit în mod greșit faptul că evaluările privind eligibilitatea solicitanților efectuate în Lituania sunt insuficiente pentru că:

                                       1.1

                                       controalele efectuate de către autoritățile lituaniene cu privire la subordonarea unei întreprinderi sau o întreprindere afiliată ori o întreprindere parteneră din străinătate nu au fost efectuate cu scopul de a confirma statutul solicitanților ca întreprinderi mici sau mijlocii;

                                       1.2

                                       în Lituania monitorizarea proiectelor recunoscute ca fiind riscante în considerarea presupuselor condiții artificiale este ineficientă.

                           2.

                           în baza interpretării greșite a articolului 24 alineatul (2) litera (d) din Regulamentul (UE) nr. 65/2011, a stabilit în mod greșit faptul că, calitatea controalelor efectuate în Lituania cu privire la caracterul rezonabil al costurilor a fost insuficientă.

                           3.

                           în baza interpretării greșite a articolului 26 alineatul (1) litera (d) și alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 65/2011, a stabilit în mod greșit faptul că sistemul controalelor la fața locului aplicat în Lituania este insuficient.

                           4.

                           în baza interpretării greșite a articolului 24 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul (UE) nr. 65/2011, a stabilit în mod greșit că bunurile obținute într-unul dintre proiectele verificate erau predominant utilizate în alte scopuri decât cele prevăzute pentru proiect.

               II.

               Prin impunerea unei corecții de 546 351,91 euro pentru deficiență în controalele principale și auxiliare, Comisia a încălcat articolul 52 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013 în măsura în care, în aprecierea gravității neconformității, a naturii încălcărilor și a prejudiciului financiar cauzat Uniunii Europene:

                           1.

                           nu a luat în considerare calculele efectuate de către autoritățile competente ale Republicii Lituania cu privire la prejudiciul financiar cauzat Uniunii Europene în legătură cu divergențele sistemului de aplicare a penalităților aferente încălcărilor privind identificarea și înregistrarea animalelor și care nu sunt prevăzute de dispozițiile relevante din legislația Uniunii Europene, aferente anului de cerere 2014;

                           2.

                           nu a luat în considerare calculele efectuate de către autoritățile competente ale Republicii Lituania cu privire la prejudiciul financiar cauzat Uniunii Europene în legătură cu evaluarea prea indulgentă a omisiunii de a respecta cerințele de identificare și de înregistrare ale animalelor, aferente anului de cerere 2014;

                           3.

                           întemeindu-se, de asemenea, pe interpretarea greșită a articolului 51 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1122/2009, a stabilit că, în Lituania, analiza riscurilor nu respectă regulamentul deoarece factorii de risc privind animalele nu au fost incluși în aceasta;

                           4.

                           întemeindu-se, de asemenea, pe interpretarea greșită a articolului 84 din Regulamentul (CE) nr. 1122/2009, a stabilit în mod greșit faptul că monitorizarea rezultatelor controalelor efectuată în Lituania nu respectă regulamentul menționat deoarece statisticile au fost furnizate fără respectarea în totalitate a modelelor Comisiei Europene.


title: Cauza C-645/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Frankfurt am Main (Germania) la 20 noiembrie 2017 – Emirates Airlines – Direktion für Deutschland/Aylin Wüst, Peter Wüst

text:
               26.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/7

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Frankfurt am Main (Germania) la 20 noiembrie 2017 – Emirates Airlines – Direktion für Deutschland/Aylin Wüst, Peter Wüst
   (Cauza C-645/17)
   (2018/C 112/10)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Landgericht Frankfurt am Main

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Emirates Airlines – Direktion für Deutschland

      Pârâți: Aylin Wüst, Peter Wüst

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 5 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 (1) al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 trebuie interpretat în sensul că închiderea temporară a unui aeroport în urma unui accident al unei aeronave la aterizare reprezintă o împrejurare excepțională?

               2)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare:
               Articolul 5 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 trebuie interpretat în sensul că închiderea temporară a aeroportului reprezintă o împrejurare excepțională chiar și în cazul în care aeronava implicată în accident aparține flotei operatorului de transport aerian care invocă împrejurarea excepțională referitor la un zbor întârziat ca urmare a închiderii aeroportului?

               3)

               În cazul unui răspuns afirmativ la a doua întrebare:
               Articolul 5 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 trebuie interpretat în sensul că în cazul în care aeronava implicată în accident aparține flotei operatorului de transport aerian care invocă împrejurarea excepțională referitor la un zbor întârziat ca urmare a închiderii aeroportului, sosirea la destinație cu o întârziere mai mare de 3 ore „este cauzată” de această împrejurare excepțională?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 (JO 2004, L 46, p. 1, Ediție specială, 07/vol. 12, p. 218, rectificare în JO 2016, L 94, p. 17).


title: Cauza C-61/18: Acțiune introdusă la 31 ianuarie 2018 – Comisia Europeană/Republica Bulgaria

text:
               26.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/25

         Acțiune introdusă la 31 ianuarie 2018 – Comisia Europeană/Republica Bulgaria
   (Cauza C-61/18)
   (2018/C 112/33)
   Limba de procedură: bulgara

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. von Rintelen, K. Walkerová, G. Koleva, agenți)

      Pârâtă: Republica Bulgaria

      Concluziile reclamantei

   Comisia solicită Curții:

               —

               Constatarea faptului că, prin neadoptarea, până la 18 septembrie 2016, a tuturor actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2014/89/UE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 23 iulie 2014 de stabilire a unui cadru pentru amenajarea spațiului maritim (JO L 257, 28.8.2014, p. 135) sau, în orice caz, prin necomunicarea respectivelor acte Comisiei, Republica Bulgaria nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 15 alineatul (1) din directiva menționată;

               —

               obligarea Republicii Bulgaria, în conformitate cu articolul 260 alineatul (3) TFUE, la plata unei penalități cu titlu cominatoriu în cuantum de 14 089,60 euro pe zi începând de la data pronunțării hotărârii de constatare a neîndeplinirii obligațiilor din partea Republicii Bulgaria.

      Motivele și principalele argumente

               1.

               Articolul 15 alineatul (1) din Directiva 2014/89/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 iulie 2014 de stabilire a unui cadru pentru amenajarea spațiului maritim prevede că statele membre asigură intrarea în vigoare a actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma directivei până la 18 septembrie 2016. Statele membre comunică de îndată Comisiei textele acestor acte. Dată fiind necomunicarea măsurilor naționale de transpunere a directivei, Comisia a decis să sesizeze Curtea.

               2.

               În cererea sa introductivă, Comisia propune obligarea Republicii Bulgaria la plata unei penalități cu titlu cominatoriu în cuantum de 14 089,60 euro pe zi. Cuantumul penalității cu titlu cominatoriu este calculat ținând seama de gravitatea și de durata încălcării, precum și de efectul disuasiv și având în vedere capacitatea de plată a acestui stat membru.

      (1)  JO 2014, L 257, p. 135.


title: Cauza T-74/18: Acțiune introdusă la 6 februarie 2018 – Visi/one/EUIPO – EasyFix (panouri informative pentru autovehicule)

text:
               26.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/47

         Acțiune introdusă la 6 februarie 2018 – Visi/one/EUIPO – EasyFix (panouri informative pentru autovehicule)
   (Cauza T-74/18)
   (2018/C 112/59)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Visi/one GmbH (Remscheid, Germania) (reprezentanți: H. Bourree și M. Bartz, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: EasyFix GmbH (Viena, Austria)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul desenului sau modelului industrial în litigiu: reclamanta

      Desenul sau modelul industrial în litigiu: desenul sau modelul industrial comunitar nr. 1391114-0001

      Decizia atacată: Decizia Camerei a treia de recurs a EUIPO din 4 decembrie 2017 în cauza R 1424/2016-3

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate în procedura în fața camerei de recurs.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 62 a doua teză din Regulamentul nr. 6/2002;

               —

               încălcarea articolului 62 prima teză din Regulamentul nr. 6/2002;

               —

               încălcarea articolului 25 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 6/2002.


title: Cauza T-20/18: Acțiune introdusă la 17 ianuarie 2018 – CV/Comisia

text:
               26.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/34

         Acțiune introdusă la 17 ianuarie 2018 – CV/Comisia
   (Cauza T-20/18)
   (2018/C 112/44)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: CV (reprezentant: F. Moyse, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziilor atacate din 15 și din 20 martie 2017 și din 18 octombrie 2017;

               —

               acordarea în favoarea reclamantului a cuantumului de 1 475 de euro cu titlu de despăgubire pentru prejudiciul material, majorat cu dobânzile legale de 2,25 %, calculate începând cu data plății sumei menționate sau, cu titlu subsidiar, cu data introducerii reclamației sau, cu titlu mai subsidiar, cu data introducerii cererii introductive, precum și a cuantumului de 1 euro cu titlu de despăgubire pentru prejudiciul moral;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv este întemeiat pe neregularitatea procedurii administrative care a precedat adoptarea deciziilor în litigiu, inclusiv în fața comisiei medicale, prin care a fost respinsă cererea de recunoaștere a originii profesionale a bolii reclamantului, iar anumite cheltuieli și onorarii ale membrilor comisiei medicale au fost puse în sarcina sa.

               2.

               Al doilea motiv este întemeiat pe eroarea vădită de apreciere săvârșită de un medic în rapoartele sale.

               3.

               Al treilea motiv este întemeiat pe motivarea insuficientă a deciziilor atacate.


title: Cauza C-712/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Commissione Tributaria Regionale per la Lombardia (Italia) la 20 decembrie 2017 – EN.SA. Srl/Agenzia delle Entrate – Direzione Regionale Lombardia Ufficio Contenzioso

text:
               26.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/17

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Commissione Tributaria Regionale per la Lombardia (Italia) la 20 decembrie 2017 – EN.SA. Srl/Agenzia delle Entrate – Direzione Regionale Lombardia Ufficio Contenzioso
   (Cauza C-712/17)
   (2018/C 112/23)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Commissione Tributaria Regionale per la Lombardia

      Părțile din procedura principală

      Apelantă: EN.SA. Srl

      Intimată: Agenzia delle Entrate – Direzione Regionale Lombardia Ufficio Contenzioso

      Întrebarea preliminară

   În ipoteza unor operațiuni considerate inexistente care nu au cauzat un prejudiciu bugetului de stat și nu au produs niciun beneficiu fiscal contribuabilului, reglementarea națională care rezultă din aplicarea articolului 19 (Deducerea) și a articolului 21 alineatul 7 (Facturarea operațiunilor) din Decretul Președintelui Republicii 633 din 26 octombrie 1972 și a articolului 6 alineatul 6 din Decretul legislativ 471 din 18 decembrie 1997 (Încălcarea obligațiilor referitoare la documentarea, la înregistrarea și la identificarea operațiunilor) este compatibilă cu principiile comunitare în materie de TVA elaborate de Curtea de Justiție, dat fiind că aplicarea simultană a normelor naționale determină:

               a)

               nedeductibilitatea reiterată și repetată a taxei pe achiziții, plătită de cesionar pentru fiecare tranzacție contestată, care privește aceeași entitate și aceeași bază de impozitare;

               b)

               aplicarea taxei și plata acesteia în privința cedentului (și împiedicarea restituirii plății nedatorate), pentru operațiunile de vânzare corespunzătoare și în oglindă, considerate de asemenea inexistente;

               c)

               aplicarea unei sancțiuni egale cu valoarea taxei pe achiziții considerate nedeductibilă?


title: Cauza T-26/18: Acțiune introdusă la 19 ianuarie 2018 – Franța/Comisia

text:
               26.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/35

         Acțiune introdusă la 19 ianuarie 2018 – Franța/Comisia
   (Cauza T-26/18)
   (2018/C 112/45)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Republica Franceză (reprezentanți: F. Alabrune, D. Colas, A.-L. Desjonquères și S. Horrenberger, agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea în parte a Deciziei de punere în aplicare C(2017) 7263 final a Comisiei din 8 noiembrie 2017 de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și al Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR), notificată guvernului francez la 9 noiembrie 2017, în măsura în care:

                           —

                           include o corecție de 2 246 700 de euro ca urmare a luării în considerare presupus neconforme a elementelor de peisaj în cadrul GAEC, în ceea ce privește „Deficiențele în sistemul LPIS” pentru anii de cerere 2013 și 2014;

                           —

                           include o corecție forfetară privind totalitatea suprafețelor care cuprind cel puțin o parcelă calificată drept „lande care pot fi utilizate pentru pășunat”, iar nu doar parcelele calificate drept „suprafețe neeligibile («lande care pot fi utilizate pentru pășunat»)” pentru anii de cerere 2013 și 2014;

                           —

                           în ceea ce privește „Eroarea cea mai probabilă, FEADR IACS – 2014-2020” în cadrul anchetei CEB/2016/047; și

                           —

                           aplică o corecție forfetară de 100 % departamentului Haute-Corse, pentru anii de cerere 2013-2014, în ceea ce privește „Sistemul de control cu deficiențe grave, Corsica”;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 6 alineatul (1) și a anexei III la Regulamentul nr. 73/2009 al Consiliului din 19 ianuarie 2009 de stabilire a unor norme comune pentru sistemele de ajutor direct pentru agricultori în cadrul politicii agricole comune și de instituire a anumitor sisteme de ajutor pentru agricultori.
               Potrivit reclamantei, Comisia ar fi săvârșit o asemenea încălcare atunci când a considerat, pe de o parte, că elemente precum aflorimentele cu colonii de scleractinieni, iazurile sau pâlcurile arbustive, prevăzute de reglementarea franceză, nu indică bune condiții agricole și de mediu (GAEC) și, pe de altă parte, că aceste dispoziții impun protecția individuală a fiecărui element de peisaj și, în consecință, că aceste elemente nu puteau fi integrate în suprafața totală a suprafețelor agricole.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului proporționalității. În această privință, reclamanta consideră că, deși litigiul nu ar privi decât parcelele calificate drept „lande care pot fi utilizate pentru pășunat”, Comisia ar fi adoptat o corecție întemeiată pe totalitatea suprafețelor din dosarele care includeau astfel de parcele, inclusiv așadar pe partea din aceste suprafețe care nu ar reprezenta astfel de parcele și în orice caz ar fi ignorat elementele de calcul transmise de autoritățile franceze.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe argumentul potrivit căruia Comisia s-ar fi întemeiat pe date pe care le-ar fi reținut cu încălcarea articolului 6 alineatul (1) și a anexei III la Regulamentul nr. 73/2009 citat anterior, pentru a efectua o corecție financiară de 13 127 243,30 euro în ceea ce privește perioada de programare 2014-2020 a FEADR („RDR 3”).

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului proporționalității și pe nerespectarea obligației de motivare în ceea ce privește „Sistemul de control cu deficiențe grave, Corsica” pentru anii de cerere 2013 și 2014 în decizia atacată, în măsura în care Comisia aplică o corecție financiară de 100 % departamentului Haute-Corse.


title: Cauza C-649/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 21 noiembrie 2017 – Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V./Amazon EU Sàrl

text:
               26.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/7

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 21 noiembrie 2017 – Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V./Amazon EU Sàrl
   (Cauza C-649/17)
   (2018/C 112/11)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesgerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.

      Pârâtă: Amazon EU Sàrl

      Întrebările preliminare

   Adresează Curții de Justiție a Uniunii Europene următoarele întrebări în vederea pronunțării unei decizii preliminare, referitoare la interpretarea articolului 6 alineatul (1) litera (c) din Directiva 2011/83/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 25 octombrie 2011 privind drepturile consumatorilor (1):

               1.

               Statele membre pot să adopte o dispoziție care – precum dispoziția de la articolul 246a § 1 alineatul (1) primul paragraf punctul 2 din Einführungsgesetz zum Bürgerlichen Gesetzbuch (Legea de punere în aplicare a Codului civil, denumită în continuare „EGBGB”) – obligă comerciantul să pună la dispoziția consumatorului, în cadrul încheierii contractelor la distanță, înainte ca acesta să își exprime angajamentul contractual, [nu doar în cazul în care este disponibil, ci] întotdeauna numărul de telefon?

               2.

               Sintagma „în cazul în care sunt disponibile” [în limba germană „gegebenenfalls”] utilizată la articolul 6 alineatul (1) litera (c) din Directiva 2011/83/UE înseamnă că un comerciant trebuie să ofere informații numai cu privire la mijloacele de comunicare care există deja efectiv în întreprinderea sa, nefiind obligat să instaleze un post telefonic sau de fax ori să își creeze o adresă de poștă electronică nouă, atunci când se hotărăște ca, în cadrul activității sale, să încheie contracte la distanță?

               3.

               În cazul unui răspuns afirmativ la a doua întrebare:
               Sintagma „în cazul în care sunt disponibile” [în limba germană „gegebenenfalls”] utilizată la articolul 6 alineatul (1) litera (c) din Directiva 2011/83/UE înseamnă că într-o întreprindere mijloacele de comunicare deja existente sunt numai cele pe care comerciantul le folosește efectiv și pentru a lua legătura cu consumatorii în cadrul încheierii contractelor la distanță sau și acele mijloace de comunicare pe care comerciantul le utiliza până atunci exclusiv în alte scopuri, de exemplu pentru a comunica cu alți comercianți sau cu autoritățile?

               4.

               Enumerarea mijloacelor de comunicare telefon, fax și poștă electronică din cuprinsul articolului 6 alineatul (1) litera (c) din Directiva 2011/83/UE este una exhaustivă sau comerciantul poate să utilizeze și alte mijloace de comunicare neprevăzute la acest articol – de exemplu chat pe internet sau un sistem de apelare a consumatorului – în măsura în care se asigură astfel o legătură rapidă și o comunicare eficientă?

               5.

               În contextul aplicării cerinței transparenței prevăzute la articolul 6 alineatul (1) din Directiva 2011/83/UE, potrivit căreia comerciantul trebuie să informeze consumatorul într-un mod clar și inteligibil cu privire la mijloacele de comunicare de la articolul 6 alineatul (1) litera (c) din Directiva 2011/83/UE, este relevant dacă aceste informații sunt transmise rapid și în mod eficient?

      (1)  JO. 2011, L 304, p. 64.


title: Cauza C-76/18: Acțiune introdusă la 6 februarie 2018 – Comisia Europeană/Republica Austria

text:
               26.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/26

         Acțiune introdusă la 6 februarie 2018 – Comisia Europeană/Republica Austria
   (Cauza C-76/18)
   (2018/C 112/34)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. von Rintelen, P. Ondrůšek și M. Noll-Ehlers, agenţi)

      Pârâtă: Republica Austria

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că Republica Austria nu şi-a îndeplinit obligaţiile care îi revin în temeiul Directivei 2014/25/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2014 privind achizițiile efectuate de entitățile care își desfășoară activitatea în sectoarele apei, energiei, transporturilor și serviciilor poștale și de abrogare a Directivei 2004/17/CΕ (1), prin neadoptarea tuturor actelor cu putere de lege şi a normelor administrative necesare pentru transpunerea directivei menţionate în dreptul naţional sau prin necomunicarea acestora Comisiei;

               —

               obligarea pârâtei, în conformitate cu articolul 260 alineatul (3) TFUE, la plata unei penalităţi cu titlu cominatoriu în valoare de 42 377 de euro pe zi pentru neîndeplinirea obligaţiei sale de a comunica măsurile de transpunere;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În temeiul articolului 106 alineatul (1) din Directiva 2014/25, statele membre aveau obligaţia de a adopta actele cu putere de lege şi normele administrative necesare pentru a armoniza dreptul naţional cu directiva menţionată cel târziu la 18 aprilie 2016. Întrucât Republica Austria nu a adoptat toate actele cu putere de lege şi normele administrative necesare pentru această transpunere sau nu a comunicat Comisiei măsurile adoptate, Comisia a decis să sesizeze Curtea.
   În cadrul acţiunii sale, Comisia solicită obligarea Republicii Austria la plata unei penalităţi cu titlu cominatoriu în cuantum de 42 377 de euro pe zi. Cuantumul penalităţii a fost stabilit ţinând seama de gravitatea şi de durata încălcării, precum şi de efectul disuasiv, în funcţie de capacitatea de plată a acestui stat membru.

      (1)  JO 2014, L 94, p. 243.


title: Cauza C-666/17 P: Recurs introdus la 27 noiembrie 2017 de AlzChem AG împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 7 septembrie 2017 în cauza T-451/15: AlzChem AG/Comisia

text:
               26.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/8

         Recurs introdus la 27 noiembrie 2017 de AlzChem AG împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 7 septembrie 2017 în cauza T-451/15: AlzChem AG/Comisia
   (Cauza C-666/17 P)
   (2018/C 112/12)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: AlzChem AG (reprezentanți: A. Borsos, J. A. Guerrero Pérez, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curţii:

               —

               declararea cererii ca admisibilă şi întemeiată;

               —

               anularea hotărârii;

               —

               anularea deciziei contestate şi

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

               1)

               Primul motiv, întemeiat pe o eroare de drept şi pe o eroare vădită de apreciere privind aprecierea generală a prezumţiei referitoare la excepţia privind protecţia obiectivelor de anchetă ale UE:

                           —

                           Eroare de drept a Comisiei la aplicarea prezumţiei generale referitoare la aplicarea excepţiilor de la dreptul de acces la documente preexistente specifice şi identificate;

                           —

                           Eroare de drept a Comisiei referitoare la protecţia obiectivelor de anchetă ale UE în raport cu cererile de acces la documente preexistente specifice şi identificate;

                           —

                           Eroare de drept şi eroare vădită de apreciere ale Comisiei la aprecierea suprapunerii interesului public de a asigura dreptul la o cale de atac efectivă (articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale) şi

                           —

                           Eroare de drept a Comisiei la aplicarea dreptului fundamental de acces la documente (articolul 42 din Carta drepturilor fundamentale)

               2)

               Al doilea motiv: omisiunea de a motiva respingerea cererii de acces la faţa locului la documente în versiunea neconfidenţială.


title: Cauza C-77/18: Acțiune introdusă la 6 februarie 2018 – Comisia Europeană/Republica Austria

text:
               26.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/27

         Acțiune introdusă la 6 februarie 2018 – Comisia Europeană/Republica Austria
   (Cauza C-77/18)
   (2018/C 112/35)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: M. Noll-Ehlers, P. Ondrůšek și G. von Rintelen, agenți)

      Pârâtă: Republica Austria

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea că, prin neadoptarea, respectiv prin necomunicarea către Comisie a tuturor actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare transpunerii Directivei 2014/24/UE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 24 februarie 2014 privind achizițiile publice și de abrogare a Directivei 2004/18/CE, Republica Austria nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive;

               —

               obligarea Republicii Austria, în temeiul articolului 260 alineatul (3) TFUE, la plata unei penalități cu titlu cominatoriu de 42 377 de euro pe zi pentru încălcarea obligației de comunicare a măsurilor de transpunere;

               —

               obligarea Republicii Austria la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Potrivit articolului 90 alineatul (1) din Directiva 2014/24/UE, statele membre au fost obligate să adopte până cel târziu la 18 aprilie 2016 măsurile naționale necesare adaptării dreptului intern la obligațiile prevăzute de această directivă. Întrucât Republica Austria nu a adoptat, respectiv nu a comunicat Comisiei toate actele cu putere de lege și actele administrative necesare transpunerii directivei menționate, Comisia a decis sesizarea Curții.
   Prin intermediul acțiunii formulate, Comisia solicită obligarea Republicii Austria la plata unei penalități cu titlu cominatoriu de 42 377 de euro pe zi. Cuantumul penalității cu titlu cominatoriu a fost calculat ținând seama de gravitatea și de durata încălcării, precum și de efectul disuasiv în funcție de capacitatea de plată a acestui stat membru.

      (1)  JO 2014, L 94, p. 65.


title: Cauza C-715/17: Acțiune introdusă la 21 decembrie 2017 – Comisia Europeană/Republica Polonă

text:
               26.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/18

         Acțiune introdusă la 21 decembrie 2017 – Comisia Europeană/Republica Polonă
   (Cauza C-715/17)
   (2018/C 112/24)
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Stobiecka-Kuik și G. Wils, agenți)

      Pârâtă: Republica Polonă

      Concluziile reclamantei

               —

               constatarea faptului că, prin necomunicarea la intervale regulate, cel puțin o dată la trei luni, a unui număr adecvat de solicitanți care pot fi transferați rapid pe teritoriul său, de la 16 martie 2016, Republica Polonă și-a încălcat obligațiile care îi revin în temeiul articolului 5 alineatul (2) din Decizia (UE) 2015/1523 a Consiliului și în temeiul articolului 5 alineatul (2) din Decizia (UE) 2015/1601 a Consiliului, precum și, prin urmare, celelalte obligații referitoare la transfer prevăzute la articolul 5 alineatele (4)-(11) din cele două decizii ale Consiliului sus-menționate;

               —

               obligarea Republicii Polone la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Mecanismul provizoriu de transfer în situații de urgență a fost instituit prin intermediul a două decizii ale Consiliului adoptate în septembrie 2015, mai precis al Deciziei (UE) 2015/1523 (1) și al Deciziei (UE) 2015/1601 (2), în temeiul cărora statele membre s-au angajat să transfere din Italia și din Grecia persoane care au nevoie de protecție internațională.
   Deciziile Consiliului impun statelor membre obligația de a propune o dată la trei luni locuri disponibile pentru transfer, în scopul garantării funcționări în bune condiții și în mod ordonat a procedurii de transfer. Deși aproape toate celelalte statele membre au realizat demersurile necesare pentru a asigura respectarea angajamentelor lor în materie, inclusiv pentru transfer, Republica Polonă nu a efectuat niciun transfer, iar din luna decembrie 2015 nu a mai propus locuri noi în vederea transferului.
   La 16 iunie 2017, Comisia a inițiat o procedură de constatare a neîndeplinirii obligațiilor împotriva Republicii Polone.
   Întrucât răspunsul Republicii Polone nu a fost considerat satisfăcător, Comisia a decis să treacă la etapa următoare a procedurii, și anume la emiterea unui aviz motivat la 26 iulie 2017.
   Întrucât nici răspunsul la avizul motivat nu a fost considerat satisfăcător, Comisia a decis să introducă o acțiune împotriva Republicii Polone în fața Curții de Justiție a Uniunii Europene pentru neîndeplinirea obligațiilor sale juridice privind transferul.

      (1)  Decizia (UE) 2015/1523 a Consiliului din 14 septembrie 2015 de instituire a unor măsuri provizorii în domeniul protecției internaționale în beneficiul Italiei și al Greciei (JO 2015, L 239, p. 146).

      (2)  Decizia (UE) 2015/1601 a Consiliului din 22 septembrie 2015 de instituire a unor măsuri provizorii în domeniul protecției internaționale în beneficiul Italiei și al Greciei (JO 2015, L 248, p. 80).


title: Cauza T-75/18: Acțiune introdusă la 6 februarie 2018 – MPM-Quality/EUIPO – Elton Hodinářská (MANUFACTURE PRIM 1949)

text:
               26.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/47

         Acțiune introdusă la 6 februarie 2018 – MPM-Quality/EUIPO – Elton Hodinářská (MANUFACTURE PRIM 1949)
   (Cauza T-75/18)
   (2018/C 112/60)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: ceha

      Părțile

      Reclamantă: MPM-Quality v.o.s. (Frýdek-Místek, Republica Cehă) (reprezentant: M. Kyjovský, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Elton Hodinářská a.s. (Nové Město nad Metují, Republica Cehă)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă care cuprinde elementele verbale „MANUFACTURE PRIM 1949” – marca Uniunii Europene nr. 3 531 662

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 5 decembrie 2017 în cauza R 556/2017-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolelor 18 și 58 din Regulamentul 2017/1001;

               —

               încălcarea articolului 10 alineatul (3) și următoarele și a articolului 19 alineatul (1) din Regulamentul 2017/1430.


title: Cauza T-29/18: Acțiune introdusă la 19 ianuarie 2018 – Planet/Comisia

text:
               26.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/36

         Acțiune introdusă la 19 ianuarie 2018 – Planet/Comisia
   (Cauza T-29/18)
   (2018/C 112/46)
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Planet AE Parochis Symvouleftikon Ypiresion (Atena, Grecia) (reprezentant: Christianos Vasileios Spiridon, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei de refuz a Comisiei prin care aceasta a respins tacit cererea reclamantei de acces la documentele cererii de ofertă pentru proiectul EuropeAid/137681/IH/SER/ROC/4; și

               —

               obligarea Comisiei la plata tuturor cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă.

      Motivele și principalele argumente

   Prin intermediul prezentei acțiuni, Planet solicită anularea deciziei tacite a Comisiei prin care aceasta a respins cererea reclamantei de acces la documente în temeiul Regulamentului nr. 1049/2001, în ceea ce privește procedura de achiziții publice numărul EuropeAid/137681/IH/SER/ROC/4.
   Planet susține că decizia de respingere tacită a Comisiei trebuie anulată pentru motivul că nu conține o motivare, care este obligatorie în dreptul Uniunii potrivit articolului 296 TFUE și constituie o normă fundamentală de procedură pentru actele Uniunii.


title: Cauza T-78/18: Acțiune introdusă la 9 februarie 2018 – AB Mauri Italy/EUIPO – Lesaffre et Compagnie (FERMIN)

text:
               26.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/48

         Acțiune introdusă la 9 februarie 2018 – AB Mauri Italy/EUIPO – Lesaffre et Compagnie (FERMIN)
   (Cauza T-78/18)
   (2018/C 112/61)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: AB Mauri Italy SpA (Casteggio, Italia) (reprezentanți: B. Brandreth, barrister și G. Hussey, solicitor)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Lesaffre et Compagnie (Paris, Franța)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „FERMIN” – cererea de înregistrare nr. 10 999 613

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 4 decembrie 2017 în cauzele conexate R 2027/2016-4 și R 2254/2016-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul 2017/1001.


title: Cauza C-79/18: Acțiune introdusă la 6 februarie 2018 – Comisia Europeană/Republica Austria

text:
               26.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/28

         Acțiune introdusă la 6 februarie 2018 – Comisia Europeană/Republica Austria
   (Cauza C-79/18)
   (2018/C 112/36)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. von Rintelen, P. Ondrůšek și M. Noll-Ehlers, agenţi)

      Pârâtă: Republica Austria

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că Republica Austria nu şi-a îndeplinit obligaţiile care îi revin în temeiul Directivei 2014/23/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2014 privind atribuirea contractelor de concesiune (1), prin neadoptarea, cu excepţia articolelor 46 şi 47 în landurile Viena, Styria şi Carintia, a tuturor actelor cu putere de lege şi a normelor administrative necesare pentru transpunerea directivei menţionate în dreptul naţional sau prin necomunicarea acestora Comisiei;

               —

               obligarea pârâtei, în conformitate cu articolul 260 alineatul (3) TFUE, la plata unei penalităţi cu titlu cominatoriu în valoare de 52 972 de euro pe zi pentru neîndeplinirea obligaţiei sale de a comunica măsurile de transpunere;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În temeiul articolului 51 alineatul (1) din Directiva 2014/23, statele membre aveau obligaţia de a adopta actele cu putere de lege şi normele administrative necesare pentru a armoniza dreptul naţional cu directiva menţionată cel târziu la 18 aprilie 2016. Întrucât Republica Austria nu a adoptat toate actele cu putere de lege şi normele administrative necesare pentru această transpunere sau nu a comunicat Comisiei măsurile adoptate, Comisia a decis să sesizeze Curtea.
   În cadrul acţiunii sale, Comisia solicită obligarea Republicii Austria la plata unei penalităţi cu titlu cominatoriu în cuantum de 52 972 de euro pe zi. Cuantumul penalităţii a fost calculat ţinând seama de gravitatea şi de durata încălcării, precum şi de efectul disuasiv, în funcţie de capacitatea de plată a acestui stat membru.

      (1)  JO 2014, L 94, p. 1.