title: Cauza C-337/10: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 3 mai 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Verwaltungsgericht Frankfurt am Main — Germania) — Georg Neidel/Stadt Frankfurt am Main [Politica socială — Directiva 2003/88/CE — Condiții de muncă — Organizarea timpului de lucru — Dreptul la un concediu anual plătit — Indemnizație în caz de boală — Funcționari (pompieri)]

text:
               16.6.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 174/4

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 3 mai 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Verwaltungsgericht Frankfurt am Main — Germania) — Georg Neidel/Stadt Frankfurt am Main
   (Cauza C-337/10) (1)

   (Politica socială - Directiva 2003/88/CE - Condiții de muncă - Organizarea timpului de lucru - Dreptul la un concediu anual plătit - Indemnizație în caz de boală - Funcționari (pompieri))
   2012/C 174/04
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Verwaltungsgericht Frankfurt am Main

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Georg Neidel

      Pârât: Stadt Frankfurt am Main

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Verwaltungsgericht Frankfurt am Main — Interpretarea articolului 7 din Directiva 2003/88/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 4 noiembrie 2003 privind anumite aspecte ale organizării timpului de lucru (JO L 299, p. 9, Ediție specială, 05 vol./7, p. 3) — Dreptul la o indemnizație financiară pentru un concediu anual plătit neefectuat datorită unei incapacități de muncă ce a persistat de-a lungul mai multor ani înainte de pensionare — Domeniul de aplicare personal al Directivei 2003/88/CE — Funcționari (pompieri)

      Dispozitivul

               1.

               Articolul 7 din Directiva 2003/88/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 4 noiembrie 2003 privind anumite aspecte ale organizării timpului de lucru trebuie interpretat în sensul că se aplică unui funcționar care exercită activități de pompier în condiții normale.

               2.

               Articolul 7 alineatul (2) din Directiva 2003/88 trebuie interpretat în sensul că un funcționar are dreptul, cu ocazia pensionării sale, la o indemnizație pentru concediu anual plătit neefectuat pentru că nu și-a exercitat funcția din motive de boală.

               3.

               Articolul 7 din Directiva 2003/88 trebuie interpretat în sensul că nu se opune unor dispoziții de drept național care acordă funcționarului drepturi suplimentare la concediu plătit, care se adaugă la dreptul la un concediu anual plătit minim de patru săptămâni, fără a se prevedea plata unei indemnizații în cazul în care funcționarul care iese la pensie nu a putut beneficia de aceste drepturi suplimentare pentru că nu șia exercitat funcția din motive de boală.

               4.

               Articolul 7 alineatul (2) din Directiva 2003/88 trebuie interpretat în sensul că se opune unei dispoziții de drept național care limitează, printr o perioadă de report de nouă luni, la expirarea căreia dreptul la concediu anual plătit se stinge, dreptul unui funcționar care se pensionează de a cumula indemnizațiile pentru concediu anual plătit neefectuat din cauza unei incapacități de muncă.

      (1)  JO C 301, 6.11.2010.


title: Cauza T-196/11: Acțiune introdusă la 12 aprilie 2012 — AX/Consiliul

text:
               9.6.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 165/19

         Acțiune introdusă la 12 aprilie 2012 — AX/Consiliul
   (Cauza T-196/11)
   2012/C 165/34
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: AX (Polotsk, Belarus) (reprezentant: M. Michalauskas, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei 2011/69/PESC a Consiliului din 31 ianuarie 2011 de modificare a Deciziei 2010/639/PESC a Consiliului privind măsurile restrictive împotriva anumitor funcționari din Belarus, în măsura în care îl privește pe reclamant;

               —

               anularea Regulamentului nr. 84/2011 al Consiliului din 31 ianuarie 2011 de modificare a Regulamentului nr. 765/2006 privind măsurile restrictive împotriva președintelui Lukașenko și anumitor funcționari din Belarus, în măsura în care îl privește pe reclamant;

               —

               anularea Deciziei de punere în aplicare 2011/174/PESC a Consiliului din 21 martie 2011 privind punerea în aplicare a Deciziei 2010/639/PESC privind măsurile restrictive împotriva anumitor funcționari din Belarus, în măsura în care îl privește pe reclamant;

               —

               anularea Regulamentului de punere în aplicare nr. 271/2011 al Consiliului din 21 martie 2011 privind punerea în aplicare a articolului 8a alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 765/2006 privind măsurile restrictive împotriva președintelui Lukașenko și anumitor funcționari din Belarus, în măsura în care îl privește pe reclamant;

               —

               obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe o motivare insuficientă și pe o încălcare a dreptului la apărare, întrucât motivarea actelor atacate nu permite reclamantului să conteste validitatea lor în fața Tribunalului și nu permite acestuia din urmă să își exercite controlul cu privire la legalitatea actelor în cauză.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe o eroare de apreciere, întrucât actele atacate nu sunt justificate în fapt.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe nerespectarea principiului proporționalității, în special în ceea ce privește restricționarea intrării pe teritoriul Uniunii Europene și a tranzitării acestuia.


title: Cauza T-25/17: Acțiune introdusă la 17 ianuarie 2017 – Rintisch/EUIPO – Compagnie laitière européenne (PROTICURD)

text:
               27.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/44

         Acțiune introdusă la 17 ianuarie 2017 – Rintisch/EUIPO – Compagnie laitière européenne (PROTICURD)
   (Cauza T-25/17)
   (2017/C 063/57)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamant: Bernhard Rintisch (Bottrop, Germania) (reprezentant: A. Dreyer, lawyer)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Compagnie laitière européenne SA (Condé Sur Vire, Franța)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană a mărcii Uniunii Europene verbale „PROTICURD” nr. 981 041

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 8 noiembrie 2016 în cauza R 247/2016-4

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-355/16: Acțiune introdusă la 1 iulie 2016 – adp Gauselmann/EUIPO (MULTI FRUITS)

text:
               16.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 296/40

         Acțiune introdusă la 1 iulie 2016 – adp Gauselmann/EUIPO (MULTI FRUITS)
   (Cauza T-355/16)
   (2016/C 296/51)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: adp Gauselmann GmbH (Espelkamp, Germania) (reprezentant: P. Koch Moreno, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Marca în litigiu: marca verbală a Uniunii „MULTI FRUITS” – cererea de înregistrare nr. 13 646 542

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 29 aprilie 2016 în cauza R 1043/2015-5

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               admiterea temeiniciei motivului şi anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) coroborat cu articolul 7 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) coroborat cu articolul 7 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-21/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Fővárosi Bíróság (Magyar Köztársaság) la 13 ianuarie 2010 — Nagy Károly/Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal

text:
               1.5.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 113/15

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Fővárosi Bíróság (Magyar Köztársaság) la 13 ianuarie 2010 — Nagy Károly/Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal
   (Cauza C-21/10)
   2010/C 113/23
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Fővárosi Bíróság

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Nagy Károly

      Pârâtă: Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 22 din Regulamentul (CE) nr. 1257/1999 al Consiliului (1) și articolul 68 din Regulamentul (CE) nr. 817/2004 al Comisiei (2) pot fi interpretate în sensul că, în cazul programelor specifice de gestionare a pășunilor, care intră sub incidența ajutorului pentru agromediu prevăzut la primul dintre articolele menționate, controlul datelor ce figurează în baza de date ENAR [Egységes Nyilvántartási és Azonosítási Rendszer (Sistemul integrat de identificare și înregistrare)] prevăzut la articolul 68 din Regulamentul (CE) nr. 817/2004 trebuie să se extindă la plata pe suprafață subordonată condiției de densitate a șeptelului?

               2.

               Cele două dispoziții menționate mai sus pot fi interpretate în sensul că trebuie de asemenea să se aplice verificările încrucișate ale sistemului integrat de gestionare și de control în cazul în care ajutorul este subordonat condiției de densitate a șeptelului, fără a fi vorba însă de un ajutor pentru animale?

               3.

               Dispozițiile menționate mai sus pot fi interpretate în sensul că, la aprecierea plății pe suprafață, autoritatea competentă poate sau trebuie să verifice existența efectivă a condițiilor pentru acordarea ajutorului, independent de sistemul ENAR?

               4.

               Având în vedere interpretarea dispozițiilor menționate mai sus, ce obligație de supraveghere revine autorității competente în ceea ce privește obligația de verificare încrucișată și de control prevăzută în dispozițiile comunitare menționate mai sus? Supravegherea se poate limita numai la verificarea datelor din sistemul ENAR?

               5.

               Dispozițiile menționate mai sus impun autorității naționale o obligație de informare în legătură cu condițiile de eligibilitate pentru ajutor (precum, de exemplu, obligația de înregistrare la ENAR)? În cazul afirmativ, în ce mod și în ce măsură?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1257/1999 al Consiliului din 17 mai 1999 privind sprijinul pentru dezvoltare rurală acordat din Fondul European de Orientare și Garantare Agricolă (FEOGA) și de modificare și abrogare a unor regulamente (JO L 160, p. 80, Ediție specială, 03/vol. 28, p. 134).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 817/2004 al Comisiei din 29 aprilie 2004 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1257/1999 al Consiliului privind sprijinul pentru dezvoltare rurală acordat din Fondul European de Orientare și Garantare Agricolă (FEOGA) (JO L 153, p. 30, Ediție specială, 03/vol. 57, p. 116).


title: Cauza T-209/13: Acțiune introdusă la 12 aprilie 2013 — Olive Line International/OAPI (OLIVE LINE)

text:
               22.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 178/11

         Acțiune introdusă la 12 aprilie 2013 — Olive Line International/OAPI (OLIVE LINE)
   (Cauza T-209/13)
   2013/C 178/21
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Olive Line International, SL (Madrid, Spania) (reprezentant: M. Aznar Alonso, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 31 ianuarie 2013 în cauza R 1447/2012-1;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca figurativă reprezentând o sticlă verde în formă de patrulater care cuprinde mențiunea „OLIVE LINE” pentru produse din clasa 29 — înregistrarea internațională nr. 1 088 753 care desemnează Uniunea Europeană

      Decizia examinatorului: respinge cererea

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009


title: Cauza F-80/09: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 14 decembrie 2010 — Lenz/Comisia (Funcție publică — Funcționari — Asigurări sociale — Suportarea costurilor aferente unor tratamente efectuate de un Heilpraktiker — Principiul nediscriminării)

text:
               29.1.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 30/61

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 14 decembrie 2010 — Lenz/Comisia
   (Cauza F-80/09) (1)

   (Funcție publică - Funcționari - Asigurări sociale - Suportarea costurilor aferente unor tratamente efectuate de un „Heilpraktiker” - Principiul nediscriminării)
   2011/C 30/117
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Erika Lenz (Osnabrük, Germania) (reprezentanți: initial, V. Lenz și J. Römer, avocați, ulterior V. Lenz, J. Römer și P. Birden, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: domnul J. Currall și doamna B. Eggers, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei Comisiei din 4 mai 2009 de a nu rambursa costurile aferente unui tratament medical efectuat de un „Heilpraktiker”

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea introdusă de doamna Lenz.

               2.

               Doamna Lenz suportă toate cheltuielile de judecată.

      (1)  JO C 282, 21.11.2009, p 66.


title: Cauza C-390/15: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 7 martie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Trybunał Konstytucyjny w Warszawie – Polonia) – procedură inițiată de Rzecznik Praw Obywatelskich (RPO) [Trimitere preliminară — Fiscalitate — Taxa pe valoarea adăugată (TVA) — Directiva 2006/112/CE — Punctul 6 din anexa III — Validitate — Procedură — Modificare a unei propuneri de directivă a Consiliului în urma unui aviz emis de Parlament — Lipsa unei noi consultări a Parlamentului — Articolul 98 alineatul (2) — Validitate — Excludere de la aplicarea unei cote reduse de TVA în cazul livrării de cărți digitale pe cale electronică — Principiul egalității de tratament — Caracterul comparabil a două situații — Livrarea de cărți digitale pe cale electronică și pe toate tipurile de suport fizic]

text:
               8.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 144/5

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 7 martie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Trybunał Konstytucyjny w Warszawie – Polonia) – procedură inițiată de Rzecznik Praw Obywatelskich (RPO)
   (Cauza C-390/15) (1)

   ([Trimitere preliminară - Fiscalitate - Taxa pe valoarea adăugată (TVA) - Directiva 2006/112/CE - Punctul 6 din anexa III - Validitate - Procedură - Modificare a unei propuneri de directivă a Consiliului în urma unui aviz emis de Parlament - Lipsa unei noi consultări a Parlamentului - Articolul 98 alineatul (2) - Validitate - Excludere de la aplicarea unei cote reduse de TVA în cazul livrării de cărți digitale pe cale electronică - Principiul egalității de tratament - Caracterul comparabil a două situații - Livrarea de cărți digitale pe cale electronică și pe toate tipurile de suport fizic])
   (2017/C 144/06)
   Limba de procedură: polona

      Instanța de trimitere

   Trybunał Konstytucyjny w Warszawie

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Rzecznik Praw Obywatelskich (RPO)

      Cu participarea: Marszałek Sejmu Rzeczypospolitej Polskiej, Prokurator Generalny

      Dispozitivul

   Examinarea întrebărilor preliminare nu a evidențiat niciun element de natură să afecteze validitatea punctului 6 din anexa III la Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2009/47/CE a Consiliului din 5 mai 2009, sau a articolului 98 alineatul (2) din directiva menționată coroborat cu punctul 6 din anexa III la aceasta.

      (1)  JO C 346, 19.10.2015.


title: Cauza T-177/13: Hotărârea Tribunalului din 15 decembrie 2016 – TestBioTech și alții/Comisia („Mediu — Produse modificate genetic — Soia modificată genetic MON 87701 x MON 89788 — Respingere ca neîntemeiată a unei cereri de reexaminare internă a autorizației de introducere pe piață — Obligația de motivare — Eroare vădită de apreciere”)

text:
               6.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/24

         Hotărârea Tribunalului din 15 decembrie 2016 – TestBioTech și alții/Comisia
   (Cauza T-177/13) (1)

   ((„Mediu - Produse modificate genetic - Soia modificată genetic MON 87701 x MON 89788 - Respingere ca neîntemeiată a unei cereri de reexaminare internă a autorizației de introducere pe piață - Obligația de motivare - Eroare vădită de apreciere”))
   (2017/C 038/31)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: TestBioTech eV (München, Germania), European Network of Scientists for Social and Environmental Responsibility eV (Braunschweig, Germania), Sambucus eV (Vahlde, Germania) (reprezentanți: K. Smith, QC și J. Stevenson, barrister)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial C. Cattabriga și P. Oliver, ulterior C. Cattabriga și L. Flynn și în sfârșit C. Cattabriga, L. Flynn și C. Valero, agenți)

      Interveniente în susținerea pârâtei: Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentanți: inițial E. Jenkinson și L. Christie, ulterior L. Christie, în sfârșit S. Brandon, agenți, asistați de J. Holmes, barrister), Autoritatea Europeană pentru Siguranța Alimentară (EFSA) (reprezentanți: D. Detken și S. Gabbi, agenți) și Monsanto Europe (Anvers, Belgia) și Monsanto Company (Wilmington, Statele Unite) (reprezentant: M. Pittie, avocat)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și având ca obiect anularea Deciziei Comisiei din 8 ianuarie 2013 privind reexaminarea internă a Deciziei de punere în aplicare nr. 2012/347/UE a Comisiei din 28 iunie 2012 de autorizare a introducerii pe piață a produselor care conțin, constau în sau sunt fabricate din soia modificată genetic MON 87701 x MON 89788 (MON-877Ø1-2 x MON-89788-1), în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1829/2003 al Parlamentului European și al Consiliului (JO 2012, L 171, p. 13).

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               TestBioTech eV, European Network of Scientists for Social and Environmental Responsibility eV și Sambucus eV suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

               3)

               Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord, Autoritatea Europeană pentru Siguranța Alimentară (EFSA), precum și Monsanto Europe și Monsanto Company suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 178, 22.6.2013.


title: Cauza F-51/14: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 18 martie 2015 – Ribeiro Sinde Monteiro/SEAE (Funcție publică — Personalul SEAE — Funcționar — Promovare — Articolul 43 și articolul 45 alineatul (1) din statut — Analiză comparativă a meritelor ansamblului funcționarilor promovabili — Funcționari propuși de serviciile SEAE și funcționari care nu au fost propuși — Luare în considerare a rapoartelor de notare — Aprecieri exclusiv literale)

text:
               4.5.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 146/45

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 18 martie 2015 – Ribeiro Sinde Monteiro/SEAE
   (Cauza F-51/14) (1)

   ((Funcție publică - Personalul SEAE - Funcționar - Promovare - Articolul 43 și articolul 45 alineatul (1) din statut - Analiză comparativă a meritelor ansamblului funcționarilor promovabili - Funcționari propuși de serviciile SEAE și funcționari care nu au fost propuși - Luare în considerare a rapoartelor de notare - Aprecieri exclusiv literale))
   (2015/C 146/61)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Manuel Jaime Ribeiro Sinde Monteiro (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: inițial D. de Abreu Caldas, M. de Abreu Caldas și J.-N. Louis, avocați, ulterior J.-N. Louis, avocat)

      Pârât: Serviciul European de Acțiune Externă (SEAE) (reprezentanți: S. Marquardt și M. Silva, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei de a nu îl promova pe reclamant la gradul AST 3 pentru exercițiul de promovare 2013 și de acordare a unor daune interese pentru prejudiciul moral pretins suferit

      Dispozitivul

               1)

               Anulează decizia autorității împuternicite să facă numiri a Serviciului European de Acțiune Externă din 9 octombrie 2013 de stabilire a listei funcționarilor promovați în cadrul exercițiului de promovare 2013, în măsura în care numele domnului Ribeiro Sinde Monteiro nu figurează pe aceasta.

               2)

               Constată că nu este necesar să se pronunțe asupra restului acțiunii.

               3)

               Obligă Serviciul European de Acțiune Externă la suportarea propriilor cheltuieli de judecată a cheltuielilor de judecată efectuate de domnul Ribeiro Sinde Monteiro.

      (1)  JO C 292, 1.9.2014, p. 62.


title: Cauza T-403/13: Acțiune introdusă la 2 august 2013 — APRAM/Comisia Europeană

text:
               14.12.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 367/28

         Acțiune introdusă la 2 august 2013 — APRAM/Comisia Europeană
   (Cauza T-403/13)
   2013/C 367/52
   Limba de procedură: portugheza

      Părțile

      Reclamantă: APRAM — Administração dos Portos da Região Autónoma da Madeira, SA (Funchal, Portugalia) (reprezentanți: M. Gorjão Henriques, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea articolelor 1 și 2 din Decizia C(2013) 1870 final a Comisiei Europene din 27 martie 2013, prin care se reduce asistența financiară din Fondul de coeziune pentru proiectul „Dezvoltarea infrastructurii portuare din Regiunea autonomă Madeira — Portul Caniçal”, Madeira, Portugalia;

               —

               declararea inaplicabilității în speță a Regulamentului (CE) nr. 16/2003 (1) și, în mod concret, a articolului 7 din acesta, pentru încălcarea normelor fundamentale de procedură, încălcarea Regulamentului (CE) nr. 1164/94 (2) sau, în orice caz, a principiilor generale de drept în vigoare în ordinea juridică a Uniunii;

               —

               obligarea Comisiei la plata soldului datorat;

               —

               în subsidiar:

                           (a)

                           declararea prescripției procedurii de recuperare a sumelor deja plătite și a dreptului de reținere a soldului care încă nu a fost plătit;

                           (b)

                           declararea obligației de reducere a corecției financiare efectuate de Comisia Europeană în legătură cu eventualele abateri care pot determina neplata integrală a soldului și recuperarea integrală a cheltuielilor plătite după 3 iunie 2003, dar facturate între iunie 2002 și februarie 2003;

                     în orice caz, obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă șase motive.
   1.   Primul motiv întemeiat pe încălcarea normelor privind eligibilitatea cheltuielilor

   Decizia atacată încalcă normele de drept privind aplicarea tratatului, în particular cele care se referă la eligibilitatea cheltuielilor pentru finanțarea din fondurile europene, și anume articolul 11 din Regulamentul (CE) nr. 1164/94 și articolul 7 din Regulamentul (CE) nr. 16/2003. Pe acest plan, părțile au opinii contrare cu privire la problema dacă cheltuielile plătite după și în cursul începutului perioadei de eligibilitate constituie cheltuieli eligibile pentru finanțarea europeană, deși au făcut obiectul unei facturi anterioare.
   2.   Al doilea motiv întemeiat pe nelegalitatea articolului 7 din Regulamentul (CE) nr. 16/2003 pentru încălcarea normelor fundamentale de procedură și încălcarea unei norme ierarhic superioare

   Decizia este de asemenea nelegală pentru că se bazează pe Regulamentul nr. 16/2003, care este nelegal deoarece nu a fost adoptat de Colegiul comisarilor, în temeiul procedurii de abilitare, nici al procedurii scrise și nici al altei proceduri simplificate conform Regulamentului intern al Comisiei (3), pentru că nu a respectat articolul 18 din acest regulament intern și pentru că Comisia interpretează articolul 7 din Regulamentul nr. 16/2003 în mod contrar Regulamentului (CE) nr. 1164/94.
   3.   Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea principiului subsidiarității

   Principiul subsidiarității implică stabilirea unor norme naționale aplicabile eligibilității cheltuielilor, întrucât coeziunea economică, socială și teritorială este un domeniu în care competența este partajată între Uniune și statele membre și în cadrul căreia trebuie așadar să fie respectat acest principiu. Or, Regulamentul nr. 16/2003 încalcă acest principiu, întrucât nu numai că nu îl invocă, ci nici nu justifică necesitatea regimului pe care îl stabilește conform acestui principiu.
   4.   Al patrulea motiv întemeiat pe încălcarea principiilor încrederii legitime și securității juridice și pe încălcarea obligației administrației de a respecta propriile acte

   Practica administrativă constantă a Comisiei Europene era aceea de a interpreta norma în cauză în sensul susținut în speță de APRAM.
   Această interpretare provenea din surse autorizate de Comisie și fusese comunicată Republicii Portugheze, ca și celorlalte state membre; potrivit conținutului său, statul portughez se putea aștepta în mod legitim ca facturile primite înainte și plătite după ce cererea completă era primită de Comisie să fie eligibile. Acesta era și punctul de vedere al autorităților naționale competente. Astfel, APRAM avea așteptarea legitimă că aceste cheltuieli erau într-adevăr eligibile.
   Impunerea interpretării susținute în prezent de Comisie încalcă în mod vădit principiul securității juridice prin impunerea unor obligații financiare substanțiale în sarcina APRAM, fără ca această interpretare să fie justă sau previzibilă.
   5.   Al cincilea motiv întemeiat pe încălcarea principiului proporționalității

   Deși este adevărat că, potrivit articolului H din anexa II la Regulamentul nr. 1164/94, Comisia poate proceda la corecțiile financiare pe care le consideră necesare și care pot implica eliminarea totală sau parțială a asistenței acordate, aceasta trebuie de asemenea să respecte principiul proporționalității, ținând seama de circumstanțele cazului concret, cum ar fi tipul de abatere și întinderea impactului financiar pe care îl pot avea eventualele deficiențe ale sistemului de gestiune sau de control, astfel încât să nu opteze pentru o măsură disproporționată. Astfel, nu se înțelege cum poate fi avută în vedere o eliminare totală a asistenței acordate, întrucât corecțiile de 100 % se aplică numai atunci când deficiențele din sistemele de gestiune și control sau gravitatea abaterii constatate echivalează cu o nerespectare totală a normelor comunitare, care atrage nelegalitatea tuturor plăților. Dacă nu aceasta este situația, autoritățile propun corecții limitate la 5 %, la 2 %, chiar nicio corecție.
   Dificultățile de interpretare a normei în cauză sunt un factor decisiv de atenuare, care trebuie întotdeauna să fie luat în considerare de către Comisie. Potrivit circumstanțelor descrise, există măsuri mai puțin restrictive — o corecție cu o cotă redusă sau zero — pentru a atinge obiectivul urmărit. Prin urmare, chiar dacă Comisia ar decide — ipoteză pe care reclamanta o respinge — să aplice o corecție asistenței acordate, această corecție nu ar trebui în niciun caz să depășească 5 % și ar trebui de fapt să fie chiar mai mică sau egală cu zero.
   6.   Al șaselea motiv întemeiat pe prescripție

   În orice caz, posibilitatea de a impune recuperarea cheltuielilor anterioare datei de 3 iunie 2003 este deja prescrisă întrucât ultima factură datează din 28 februarie 2003, respectiv cu trei luni și două zile înaintea datei în cauză. Or, potrivit Regulamentului nr. 2988/95 din 18 decembrie (4), termenul de prescripție a acțiunii este de patru ani de la săvârșirea abaterii.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 16/2003 al Comisiei din 6 ianuarie 2003 privind normele de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1164/94 al Consiliului în ceea ce privește eligibilitatea cheltuielilor în cadrul acțiunilor cofinanțate de Fondul de coeziune (JO L 2, p. 7, Ediție specială, 14/vol. 1, p. 94).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 1164/94 al Consiliului din 16 mai 1994 de instituire a Fondului de coeziune (JO L 130, p. 1).

      (3)  JO L 308, 8.12.2000, p. 26.

      (4)  Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2988/95 al Consiliului din 18 decembrie 1995 privind protecția intereselor financiare ale Comunităților Europene (JO L 312, p. 1, Ediție specială, 01/vol. 1, p. 166).


title: Cauza T-204/09: Hotărârea Tribunalului din 5 mai 2011 — Olymp Bezner/OAPI — Bellido (OLYMP) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative OLYMP — Marca națională figurativă anterioară OLIMPO — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Similitudinea semnelor — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009]” ]

text:
               25.6.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 186/21

         Hotărârea Tribunalului din 5 mai 2011 — Olymp Bezner/OAPI — Bellido (OLYMP)
   (Cauza T-204/09) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative OLYMP - Marca națională figurativă anterioară OLIMPO - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Similitudinea semnelor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009])
   2011/C 186/38
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Olymp Bezner GmbH & Co. KG (Bietigheim-Bissingen, Germania) (reprezentanți: M. Eck și J. Dönch, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: J. Crespo Carrillo, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Miguel Bellido, SA (Manzanares, Spania)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 5 martie 2009 (cauza R 598/2008-2) privind o procedură de opoziție între Miguel Bellido, SA și Olymp Bezner GmbH & Co. KG.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Olymp Bezner GmbH & Co. KG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 167, 18.7.2009.


title: Cauza C-496/12: Ordonanța președintelui Curții din 25 iunie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Krajský súd v Prešove — Slovacia) — Spoločenstvo vlastníkov bytov MYJAVA/Podtatranská vodárenská prevádzková spoločnosť, a.s.

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 225/58

         Ordonanța președintelui Curții din 25 iunie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Krajský súd v Prešove — Slovacia) — Spoločenstvo vlastníkov bytov MYJAVA/Podtatranská vodárenská prevádzková spoločnosť, a.s.
   (Cauza C-496/12) (1)

   2013/C 225/124
   Limba de procedură: slovaca
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 86, 23.3.2013.


title: Cauza C-346/12 P: Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 13 iunie 2013 — DMK Deutsches Milchkontor GmbH/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Lactimilk SA [Recurs — Marcă comunitară — Regulamentul (CE) nr. 40/94 — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) — Marca comunitară verbală MILRAM — Opoziția titularului mărcilor naționale verbale și figurative anterioare RAM]

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 225/46

         Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 13 iunie 2013 — DMK Deutsches Milchkontor GmbH/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Lactimilk SA
   (Cauza C-346/12 P) (1)

   (Recurs - Marcă comunitară - Regulamentul (CE) nr. 40/94 - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) - Marca comunitară verbală MILRAM - Opoziția titularului mărcilor naționale verbale și figurative anterioare RAM)
   2013/C 225/80
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: DMK Deutsches Milchkontor GmbH) (reprezentant: W. Berlit, Rechtsanwalt)

      Celelalte părți din procedură: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Pohlmann, agent), Lactimilk SA (reprezentant: P. Casamitjana Lleonart, abogado)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 22 mai 2012, NORDMILCH/OAPI — LACTIMILK (MILRAM) (T-546/10), prin care Tribunalul a respins acțiunea formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 15 septembrie 2010 (cauzele conexate R 1041/2009-4 și R 1053/2009-4), referitoare la o procedură de opoziție între Lactimilk SA și Nordmilch AG — Risc de confuzie — Apreciere eronată a similitudinii mărcilor în litigiu — Încălcarea art. 8 alin. (1) lit. (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO 1994, L 11, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 146)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Obligă DMK Deutsches Milchkontor GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 287, 22.9.2012.


title: Cauza T-717/15: Ordonanța Tribunalului din 7 aprilie 2016 – Drugsrus/EMA

text:
               6.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 200/32

         Ordonanța Tribunalului din 7 aprilie 2016 – Drugsrus/EMA
   (Cauza T-717/15) (1)

   (2016/C 200/46)
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei întâi a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 38, 1.2.2016.


title: Cauza T-256/13: Acțiune introdusă la 7 mai 2013 — Italia/Comisia

text:
               22.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 178/17

         Acțiune introdusă la 7 mai 2013 — Italia/Comisia
   (Cauza T-256/13)
   2013/C 178/28
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Republica Italiană (reprezentanți: W. Ferrante, avvocato dello Stato, și G. Palmieri, agent)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului anularea scrisorii din 22 martie 2013 a Comisiei Europene — Direcția Generală Educație și cultură [număr de referință în cadrul Comisiei: Ares (2013) 237719], având ca obiect „Agreement No. ADEC 2007.0266 — Reimbursement. Review after appeal”, transmisă la 25 februarie 2013 și primită de Agenzia nazionale per i Giovani (Agenția Națională pentru Tineret) la data de 6 martie 2013 [număr de referință în cadrul Agenzia: ANG/2741/AMS], prin care s-a solicitat rambursarea unor sume în valoare totală de 1 486 485,90 euro, în măsura în care privește rambursarea sumelor de 52 036,24 euro și de 183 729,72 euro, precum și a scrisorii din 28 februarie 2013 a Comisiei Europene — Direcția Generală Educație și cultură [număr de referință în cadrul Comisiei: 267064], adresată Șefului Departamentului pentru Tineret și pentru Serviciului civil național din cadrul Președinției Consiliului de Miniștri, prin care au fost comunicate „Final evolution conclusions” ale „2011 Declaration of Assurance”.

      Motivele și principalele argumente

   Prezenta acțiune privește cererea Comisiei de rambursare a anumitor sume în valoare totală de 1 486 485,90 euro, constituită, printre altele, din suma de 52 036,24 euro, aferentă sumelor cheltuite de Agenzia Nazionale per i Giovani pentru activități de formare și de evaluare a voluntarilor SEV (Serviciul European de Voluntariat) în cadrul Programului Tineret în Acțiune din cursul anului 2007 și considerate neeligibile, și din suma de 183 729,72 euro aferentă sumelor nerecuperate încă de Agenzia ca urmare a cererilor de rambursare adresate beneficiarilor Programului Tineret în Acțiune din perioada 2000-2004.
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe încălcarea articolului 3.2.1 coroborat cu articolul 5.2.2 ultimul paragraf din ‘Grant Agreement no. 2007- 0266/001 — 001 for the operational implementation of the Youth in action programme’ între Comisia Europeană și Agenzia Nazionale per i Giovani.

                           —

                           În această privință, reclamanta susține că, deși a fost depășită în mod efectiv limita pe persoană pentru fiecare cursant (pentru motive organizatorice și din cauza constrângerilor de timp), nu pare nici rezonabil și nici conform scopului urmărit prin Decizia nr. 1719/2006/CE de dezvoltare a cooperării în domeniul tineretului în cadrul Uniunii Europene, să se solicite rambursarea fondurilor cheltuite în mod efectiv în scopurile care se încadrează în „Grant Agreement no. 2007 — 0266/001 — 001”.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 10.2 din anexa II.1 la Agreement No. 2003 — 1805/001 — 001 între Comisia Europeană și Agenzia Nazionale per i Giovani.

                           —

                           În această privință, reclamanta susține că autoritățile italiene au urmat în realitate toate procedurile utile pentru recuperarea sumelor în cauză. În plus, Comisia nu ar fi oferit o motivare adecvată cu privire la diferența de tratament vădită a celor două situații identice, și anume, situația referitoare la sumele de recuperat pentru anii 2000-2004, cu privire la care a fost refuzată autorizația de renunțare la recuperare și situația privind sumele aferente anilor 2005-2006, cu privire la care a fost acordată o astfel de autorizație.


title: Cauza T-577/11: Ordonanța Tribunalului din 6 mai 2013 — Ethniko kai Kapodistriako Panepistimio Athinon/ECDC ( „Acțiune în anulare — Contracte de achiziții publice de servicii — Procedură de cerere de ofertă — Prestare de servicii de analiză sistematică și de formulare a unor opinii din partea experților cu privire la eficacitatea pentru sănătatea publică a tipizării moleculare a agenților patogeni virali în favoarea ECDC — Respingerea ofertei unui ofertant — Acțiune în parte vădit inadmisibilă și în parte vădit lipsită de orice temei juridic” )

text:
               29.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 189/23

         Ordonanța Tribunalului din 6 mai 2013 — Ethniko kai Kapodistriako Panepistimio Athinon/ECDC
   (Cauza T-577/11) (1)

   (Acțiune în anulare - Contracte de achiziții publice de servicii - Procedură de cerere de ofertă - Prestare de servicii de analiză sistematică și de formulare a unor opinii din partea experților cu privire la eficacitatea pentru sănătatea publică a tipizării moleculare a agenților patogeni virali în favoarea ECDC - Respingerea ofertei unui ofertant - Acțiune în parte vădit inadmisibilă și în parte vădit lipsită de orice temei juridic)
   2013/C 189/47
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Ethniko kai Kapodistriako Panepistimio Athinon (Atena, Grecia) (reprezentant(ți): S. Garipis, avocat)

      Pârât: Centrul European de Prevenire și Control al Bolilor (ECDC) (reprezentanți: R. Trott, agent asistat de D. Waelbroeck și E. Bourtzalas, avocați)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei ECDC din 25 august 2011 prin care s-a respins oferta depusă de reclamantă în cadrul procedurii de cerere de ofertă PROC/2001/041 privind prestarea de servicii de analiză sistematică și de formulare a unor opinii din partea experților cu privire la eficacitatea pentru sănătatea publică a tipizării moleculare a agenților patogeni virali (JO 2011/S 109-179084)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Ethniko kai Kapodistriako Panepistimio Athinon la suportarea propriilor cheltuieli de judecată, precum și a celor efectuate de Centrul European de Prevenire și Control al Bolilor (ECDC).

      (1)  JO C 25, 28.1.2012.


title: Cauza T-315/17: Acțiune introdusă la 15 mai 2017 – Hebberecht/SEAE

text:
               31.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 249/31

         Acțiune introdusă la 15 mai 2017 – Hebberecht/SEAE
   (Cauza T-315/17)
   (2017/C 249/48)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Chantal Hebberecht (Addis-Abeba, Etiopia) (reprezentant: B. Maréchal, avocat)

      Pârât: Serviciul European de Acțiune Externă (SEAE)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               cu titlu principal,

                           —

                           declararea cererii drept admisibilă și întemeiată;

                           —

                           anularea deciziei adoptate de autoritatea împuternicită să facă numiri (AIPN) a Serviciului European de Acțiune Externă (SEAE) [Ares (2017) 615970 – 03/02/2017] în ceea ce privește respingerea prelungirii cu un an a misiunii doamnei Hebberecht în calitate de Șef al Delegației UE în Republica Federală Democrată Etiopia;

                           —

                           obligarea SEAE la plata către reclamantă a unei sume forfetare de 250 000 de euro cu titlu de despăgubire pentru prejudiciul moral suferit;

               —

               cu titlu subsidiar,

                           —

                           obligarea SEAE la plata către reclamantă a unei sume forfetare de 200 000 de euro cu titlu de despăgubire pentru prejudiciul moral suferit;

               —

               cu titlu și mai subsidiar,

                           —

                           obligarea SEAE la plata către reclamantă a unei sume forfetare de 150 000 de euro cu titlu de despăgubire pentru prejudiciul moral suferit;

               —

               cu titlu și mai subsidiar,

                           —

                           obligarea SEAE la plata către reclamantă a unei sume forfetare de 100 000 de euro cu titlu de despăgubire pentru prejudiciul moral suferit;

               —

               cu titlu și mai subsidiar,

                           —

                           obligarea SEAE la plata către reclamantă a unei sume forfetare de 50 000 de euro cu titlu de despăgubire pentru prejudiciul moral suferit;

               —

               obligarea SEAE la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea principiului nediscriminării, în măsura în care reclamanta consideră că decizia de a nu i se prelungi misiunea de șef al delegației Uniunii Europene („UE”) în Republica Federală Democrată Etiopia („Etiopia”) ar părea să aibă o legătură directă cu un val de agresiuni și de discriminări cu caracter antisemit.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului interesului de serviciu, deși prelungirea reclamantei ar fi justificată pe baza mai multor elemente care iau în considerare interesul de serviciu, precum:

                           —

                           menținerea unei delegații administrate și organizate în mod eficient, cu un personal calificat, motivat și performant, sub conducerea unui șef de delegație experimentat;

                           —

                           menținerea unui șef de delegație cu o experiență de 28 de ani în relațiile diplomatice, politice și economice și de cooperare într-o țară având un statut de partener excepțional al UE, precum Etiopia;

                           —

                           contribuția la protejarea stabilității țării și la evitarea dezmembrării acesteia prin declanșarea unui război civil;

                           —

                           contribuția la încetarea fluxului de migrație actual și la împiedicarea amplificării acestuia;

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului egalității de tratament, din moment ce alți funcționari care se aflau într-o situație identică cu cea a reclamantei ar fi obținut prelungirea pe baza unor motivări identice cu cele invocate de aceasta din urmă în cererea de prelungire cu un an. În acest context, reclamanta invocă, de asemenea, nerespectarea măsurilor de discriminare pozitive prevăzute de statut, în vederea atingerii parității, acest argument fiind întemeiat pe faptul că noul șef al delegației numit în vederea înlocuirii sale este bărbat.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului continuității serviciului, care este un criteriu esențial al deciziei de prelungire, în măsura în care alte cinci persoane părăsesc, de asemenea, locul de muncă, printre care șeful cooperării, șeful secțiunii de dezvoltare rurală și securitate alimentară, două poziții-cheie pentru cooperare și dezvoltare. Prin urmare, reclamanta susține că, în aceste condiții, prelungirea sa cu un an în calitate de șef al delegației ar asigura continuitatea serviciului și formarea viitorilor colegi.


title: Cauza T-504/11: Hotărârea Tribunalului din 4 februarie 2013 — Hartmann/OAPI — Protecsom (DIGNITUDE) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare verbale DIGNITUDE — Mărcile națională și comunitară verbale anterioare Dignity — Motiv relativ de refuz — Lipsa riscului de confuzie — Lipsă de similitudine între produse — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               16.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 79/17

         Hotărârea Tribunalului din 4 februarie 2013 — Hartmann/OAPI — Protecsom (DIGNITUDE)
   (Cauza T-504/11) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare verbale DIGNITUDE - Mărcile națională și comunitară verbale anterioare Dignity - Motiv relativ de refuz - Lipsa riscului de confuzie - Lipsă de similitudine între produse - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2013/C 79/31
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Paul Hartmann AG (Heidenheim, Germania) (reprezentant: N. Aicher, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: J. Crespo Carrillo, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI: Protecsom SAS (Valognes, Franța)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 28 iulie 2011 (cauza R 1197/2010-4) privind o procedură de opoziție între Paul Hartmann AG și Protecsom SAS

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Paul Hartmann AG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 340, 19.11.2011.


title: Cauza T-163/16: Hotărârea Tribunalului din 18 mai 2017 – Reisswolf/EUIPO (secret.service.) [„Marcă a Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale secret.service. — Motiv absolut de refuz — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Examinare din oficiu a faptelor — Articolul 76 din Regulamentul nr. 207/2009 — Obligația de motivare — Articolul 75 din Regulamentul nr. 207/2009”]

text:
               10.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 221/20

         Hotărârea Tribunalului din 18 mai 2017 – Reisswolf/EUIPO (secret.service.)
   (Cauza T-163/16) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale secret.service. - Motiv absolut de refuz - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Examinare din oficiu a faptelor - Articolul 76 din Regulamentul nr. 207/2009 - Obligația de motivare - Articolul 75 din Regulamentul nr. 207/2009”])
   (2017/C 221/26)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Reisswolf Akten- und Datenvernichtung GmbH & Co. KG (Hamburg, Germania) (reprezentant: A. Ebert-Weidenfeller, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: S. Hanne, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 8 februarie 2016 (cauza R 1820/2015-4) privind o cerere de înregistrare a semnului verbal secret.service. ca marcă a Uniunii Europene.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Reisswolf Akten- und Datenvernichtung GmbH & Co. KG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 200, 6.6.2016.


title: Cauza F-41/07: Acțiune introdusă la 2 mai 2007 — Fernandez García și García Rato/Curtea de Justiție a Comunităților Europene

text:
               23.6.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 140/46

         Acțiune introdusă la 2 mai 2007 — Fernandez García și García Rato/Curtea de Justiție a Comunităților Europene
   (Cauza F-41/07)
   (2007/C 140/74)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamante: Brígida Fernandez García (Luxembourg, Luxemburg) și Carolina García Rato (Luxembourg, Luxemburg) (reprezentanți: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis și E. Marchal, avocats)

      Pârâtă: Curtea de Justiție a Comunităților Europene
   Concluziile reclamantelor

               —

               anularea deciziilor de numire a reclamantelor ca funcționare ale Comunităților europene în măsura în care acestea stabilesc gradul de recrutare în temeiul articolului 13 din Anexa XIII la Statutul funcționarilor;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamantele, care au reușit la concursul CJ/LA/25 (1) al cărui anunț a fost publicat înainte de 1 mai 2004, au fost recrutate după intrarea în vigoare a Regulamentului (CE, Euratom) nr. 723/2004 al Consiliului din 22 martie 2004 de modificare a Statutului funcționarilor Comunităților Europene precum și a Regimului aplicabil celorlalți agenți (2).
   În acțiunea lor, reclamantele susțin în primul rând că deciziile atacate nu ar ține seama de cadrul de legalitate reprezentat de anunțul de concurs. Într-adevăr, în conformitate cu articolul 13 din anexa XIII la Statutul funcționarilor, ele ar fi trebuit să fie recrutate într-un grad inferior celui indicat în anunțul de concurs.
   Reclamantele consideră de asemenea că deciziile atacate încalcă articolele 5, 29 și 31 din Statutul funcționarilor precum și principiul egalității de tratament și al nediscriminării. Într-adevăr, clasamentul persoanelor care au reușit la același concurs sau la concursuri de același nivel ar fi fost stabilit la niveluri diferite în funcție de momentul recrutării lor, înainte sau după intrarea în vigoare a Regulamentului nr. 723/2004.
   În plus, reclamantele invocă o încălcare a principiului încrederii legitime, în măsura în care se așteptau în mod legitim să fie recrutate în gradul indicat în anunțul de concurs pentru ocuparea posturilor pentru care candidaseră.

      (1)  JO C 182 A, 31.7.2002, p. 8.

      (2)  JO L 124, 27.4.2004, p. 1.


title: Cauza T-9/14: Acțiune introdusă la 7 ianuarie 2014 — Mogyi/OAPI

text:
               8.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 71/25

      Acțiune introdusă la 7 ianuarie 2014 — Mogyi/OAPI
      (Cauza T-9/14)
      (2014/C 71/47)
      Limba de procedură: maghiara

         Părțile

         Reclamantă: Mogyi Kft. (Csávoly, Ungaria) (reprezentant: Zs. Klauber, avocat)

         Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  dispunerea publicării cererii de înregistrare a mărcii, cu excepția categoriilor „pâine, patiserie, cofetărie” (clasa 30) și „produse agricole, semințe” (clasa 31)

         Motivele și principalele argumente

         Marca comunitară vizată: marca figurativă care conține elementele verbale „Just crunch it…” pentru produse și servicii din clasele 29, 30, 31 și 35 — cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 10 716 711.

         Decizia examinatorului: respinge în parte cererea de înregistrare.

         Decizia camerei de recurs: anulează în parte decizia atacată prin decizia în cauza R 1922/2012-1.

         Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009.


title: Cauza C-57/07: Acțiune introdusă la data de 7 februarie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Marele Ducat al Luxemburgului

text:
               28.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/18

         Acțiune introdusă la data de 7 februarie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Marele Ducat al Luxemburgului
   (Cauza C-57/07)
   (2007/C 95/31)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentant: M. Condou-Durande, agent)

      Pârât: Marele Ducat al Luxemburgului
   Concluziile reclamantei

               —

               constatarea faptului că, prin neadoptarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2003/86/CE a Consiliului din 22 septembrie 2003 privind dreptul la reîntregirea familiei (1) și, în orice caz, prin faptul de a nu le fi comunicat Comisiei, Marele Ducat al Luxemburgului nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive;

               —

               obligarea Marelui Ducat al Luxemburgului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Termenul pentru transpunerea Directivei 2003/86/CE a expirat la 3 octombrie 2005.

      (1)  JO L 251, p. 12.


title: Cauza C-366/15: Ordonanța președintelui Curții din 30 noiembrie 2015 – Comisia Europeană/România

text:
               29.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 78/11

         Ordonanța președintelui Curții din 30 noiembrie 2015 – Comisia Europeană/România
   (Cauza C-366/15) (1)

   (2016/C 078/17)
   Limba de procedură: româna
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 346, 19.10.2015.


title: Cauza T-5/17: Acțiune introdusă la 4 ianuarie 2017 – Sharif/Consiliul

text:
               20.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 53/46

         Acțiune introdusă la 4 ianuarie 2017 – Sharif/Consiliul
   (Cauza T-5/17)
   (2017/C 053/56)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Ammar Sharif (Damasc, Siria) (reprezentanți: B. Kennelly, QC și J. Pobjoy, Barrister)

      Pârâtă: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei de punere în aplicare (PESC) 2016/1897 a Consiliului din 27 octombrie 2016 privind punerea în aplicare a Deciziei 2013/255/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei (JO 2016, L 293, p. 36, denumită în continuare „decizia atacată”) și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2016/1893 al Consiliului din 27 octombrie 2016 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 36/2012 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria (JO 2016, L 293, p. 25, denumit în continuare „regulamentul atacat”), în măsura în care acestea se aplică reclamantului;

               —

               declararea faptului că, în conformitate cu articolul 277 TFUE, articolul 28 alineatul (2) litera (a) din Decizia 2013/255/PESC a Consiliului din 31 mai 2013 privind măsuri restrictive împotriva Siriei (JO 2013, L 147, p. 14) și articolul 15 alineatul (1a) litera (a) din Regulamentul (UE) nr. 36/2012 al Consiliului din 18 ianuarie 2012 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria și de abrogare a Regulamentului (UE) nr. 442/2011 (JO 2012, L 16, p. 1) sunt inaplicabile în măsura în care îl privesc pe reclamant, și, în consecință, anularea deciziei atacate și a regulamentului atacat, în măsura în care acestea se aplică reclamantului;

               —

               obligarea la plata de despăgubiri către reclamant, în conformitate cu articolul 340 alineatul (2) TFUE, pentru prejudiciile rezultate din răspunderea extracontractuală a Uniunii pentru actele nelegale ale Consiliului și

               —

               obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe faptul că Consiliul a comis erori vădite de apreciere atunci când a considerat că criteriile pentru includerea reclamantului în lista vizată la articolul 28 din Decizia 2013/255/PESC și la articolul 15 din Regulamentul nr. 36/2012 erau îndeplinite.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că Consiliul a încălcat, în mod nejustificat și disproporționat, drepturile fundamentale ale reclamantului, inclusiv dreptul acestuia la protecția proprietății, a reputației și a activității comerciale. Impactul măsurilor atacate asupra bunurilor reclamantului și asupra reputației sale la nivel mondial este semnificativ. Consiliul nu a dovedit că înghețarea fondurilor și a resurselor economice ale reclamantului avea legătură cu un scop legitim sau că era justificată de un astfel de scop, și cu atât mai puțin că era proporțională cu acesta.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că, în cazul în care, contrar tezei principale a reclamantului, criteriul de desemnare trebuie interpretat în sensul includerii oricărui important om de afaceri din Siria, indiferent dacă acel om de afaceri prezintă o asociere sau o legătură cu regimul sirian și indiferent dacă acea persoană beneficiază de avantaje de pe urma regimului sirian sau dacă sprijină acest regim, reclamantul solicită declararea faptului că articolul 28 alineatul (2) litera (a) din Decizia 2013/255/PESC și articolul 15 alineatul (1a) litera (a) din Regulamentul nr. 36/2012 sunt inaplicabile în măsura în care îl privesc pe reclamant, pentru motivul că criteriul de desemnare este disproporționat în raport cu obiectivele, de altfel legitime, ale acelor dispoziții.


title: Cauza C-339/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Nederlandstalige Rechtbank van eerste aanleg te Brussel (Belgia) la 7 iulie 2015 – Proces penal împotriva domnului Luc Vanderborght, parte civilă: Verbond der Vlaamse Tandartsen VZW

text:
               21.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 311/30

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Nederlandstalige Rechtbank van eerste aanleg te Brussel (Belgia) la 7 iulie 2015 – Proces penal împotriva domnului Luc Vanderborght, parte civilă: Verbond der Vlaamse Tandartsen VZW
   (Cauza C-339/15)
   (2015/C 311/35)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Nederlandstalige Rechtbank van eerste aanleg te Brussel

      Părțile din procedura principală

      Inculpat: Luc Vanderborght

      Parte civilă: Verbond der Vlaamse Tandartsen VZW

      Întrebările preliminare

               1)

               Directiva 2005/29/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 11 mai 2005 privind practicile comerciale neloiale ale întreprinderilor de pe piața internă față de consumatori trebuie interpretată în sensul că se opune unei legi naționale care interzice, în mod absolut, oricărei persoane să facă orice fel de publicitate pentru tratamente dentare, cum este articolul 1 din Legea belgiană din 1 aprilie 1958 privind publicitatea în domeniul tratamentelor dentare?

               2)

               Interdicția publicității pentru tratamente dentare trebuie asimilată cu o „dispoziție legală în legătură cu sănătatea și siguranța produselor”, în sensul articolului 3 alineatul (3) din Directiva 2005/29/CE […]?

               3)

               Directiva 2005/29/CE […] trebuie interpretată în sensul că se opune unei dispoziții naționale cum este articolul 8d din Decretul regal din 1 iunie 1934 privind reglementarea practicării stomatologiei, în care se detaliază cerințele privind discreția pe care trebuie să le respecte plăcuța de la intrare a unui cabinet stomatologic destinată publicului?

               4)

               Directiva 2000/31/CE (2) a Parlamentului European și a Consiliului din 8 iunie 2000 privind anumite aspecte juridice ale serviciilor societății informaționale, în special ale comerțului electronic, pe piața internă trebuie interpretată în sensul că se opune unei dispoziții naționale care interzice în mod absolut, oricărei persoane orice fel de publicitate pentru tratamente dentare, precum și publicitate comercială în formă electronică (site web), astfel cum prevede articolul 1 in Legea belgiană din 15 aprilie 1958 privind publicitatea în domeniul tratamentelor dentare?

               5)

               Ce interpretare trebuie dată noțiunii „servicii ale societății informaționale”, definite la articolul 2 litera (a) din Directiva 2000/31/CE, care face referire la articolul 1 alineatul (2) din Directiva 98/34/CE (3) astfel cum a fost modificată prin Directiva 98/48/CE (4)?

               6)

               Articolele 49 TFUE și 56 din TFUE trebuie interpretate în sensul că se opun unei dispoziții naționale cum este cea din litigiul principal, prin intermediul căreia se impune o interdicție totală a publicității pentru tratamente dentare în scopul protecției sănătății publice?

      (1)  Directiva 2005/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 mai 2005 privind practicile comerciale neloiale ale întreprinderilor de pe piața internă față de consumatori și de modificare a Directivei 84/450/CEE a Consiliului, a Directivelor 97/7/CE, 98/27/CE și 2002/65/CE ale Parlamentului European și ale Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 2006/2004 al Parlamentului European și al Consiliului (JO 2005 L 149, p. 22, Ediție specială, 15/vol. 14, p. 260).

      (2)  Directiva privind anumite aspecte juridice ale serviciilor societății informaționale, în special ale comerțului electronic, pe piața internă (directiva privind comerțul electronic) (JO 2000 L 178, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 29, p. 257).

      (3)  Directiva Parlamentului European și a Consiliului din 22 iunie 1998 de stabilire a unei proceduri pentru furnizarea de informații în domeniul standardelor și reglementărilor tehnice (JO 1998 L 204, p. 37, Ediție specială, 13/vol. 23, p. 207).

      (4)  Directiva Parlamentului European și a Consiliului din 20 iulie 1998 de modificare a Directivei 98/34/CE de stabilire a unei proceduri pentru furnizarea de informații în domeniul standardelor și reglementărilor tehnice (JO 1998 L 217, p. 18, Ediție specială, 13/vol. 23, p. 282).


title: Cauza C-472/07: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Conseil d'Etat (Belgia) la 24 octombrie 2007 — Association générale de l'industrie du médicament ASBL, Bayer SA, Pfizer SA, Servier Benelux SA, Sanofi-Aventis Belgium SA/Statul belgian

text:
               26.1.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/22

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Conseil d'Etat (Belgia) la 24 octombrie 2007 — Association générale de l'industrie du médicament ASBL, Bayer SA, Pfizer SA, Servier Benelux SA, Sanofi-Aventis Belgium SA/Statul belgian
   (Cauza C-472/07)
   (2008/C 22/41)
   Limba de procedură: franceza
   Instanța de trimitere
   Conseil d'Etat
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamante: Association générale de l'industrie du médicament ASBL, Bayer SA, Pfizer SA, Servier Benelux SA, Sanofi-Aventis Belgium SA

      Pârât: Statul belgian
   Întrebările preliminare

               1)

               Întrucât termenul de transpunere a Directivei Consiliului din 21 decembrie 1988 privind transparența măsurilor care reglementează stabilirea prețurilor medicamentelor de uz uman și includerea acestora în domeniul de aplicare al sistemelor naționale de asigurări de sănătate (89/105/CEE) (1) a expirat la data de 31 decembrie 1989, articolul 4 alineatul (1) din această directivă trebuie considerat ca fiind direct aplicabil în sistemul juridic intern al statelor membre?

               2)

               Articolul 4 alineatul (1) din Directiva 89/105/CEE din 21 decembrie 1988 poate fi interpretat în sensul că reluarea pentru o durată de un an, după o întrerupere de 18 luni, a unui blocaj generalizat al prețurilor medicamentelor rambursabile care a durat 8 ani, exonerează statul membru de a efectua, cu ocazia reluării menționate anterior, o examinare a condițiilor macroeconomice care sunt influențate de acest blocaj?

               3)

               Prin noțiunea de analiză a condițiilor macroeconomice menționate la articolul 4 alineatul (1) din Directiva 89/105/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1988, citată anterior, se înțelege numai examinarea controlului asupra cheltuielilor publice de sănătate sau este necesar să se examineze, în plus, și alte condiții macroeconomice, în special acelea din sectorul industriei farmaceutice ale cărei produse pot fi supuse unei blocări a prețului?

               4)

               Noțiunea de analiză a condițiilor macro-economice menționate la articolul 4 alineatul (1) din Directiva 89/105/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1988, citată anterior, poate fi întemeiată pe una sau mai multe tendințe generale, cum ar fi, de exemplu, asigurarea echilibrului îngrijirilor medicale, sau trebuie să se fondeze pe criterii mai precise?

      (1)  JO L 40, p. 8, Ediție specială 05/vol. 2, p. 84.


title: Cauza C-156/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale di Bergamo (Italia) la 1 aprilie 2011 — Procura della Repubblica/Ibrahim Music

text:
               10.9.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/20

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale di Bergamo (Italia) la 1 aprilie 2011 — Procura della Repubblica/Ibrahim Music
   (Cauza C-156/11)
   2011/C 269/36
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale di Bergamo

      Partea din acțiunea principală

   Ibrahim Music
   Prin Ordonanța din 21 iunie 2011, Curtea de Justiție a dispus radierea cauzei.


title: Cauza T-615/11: Hotărârea Tribunalului din 26 septembrie 2014 – Royal Scandinavian Casino Århus/Comisia („Acțiune în anulare – Ajutoare de stat – Jocuri online – Instituirea în Danemarca a unor taxe mai scăzute pentru jocurile online decât pentru cazinourile și sălile de jocuri – Decizie prin care ajutorul este declarat compatibil cu piața internă – Ajutor destinat să faciliteze dezvoltarea anumitor activități – Lipsa afectării individuale – Act legislativ care presupune măsuri de punere în executare – Inadmisibilitate”)

text:
               10.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 395/33

      Hotărârea Tribunalului din 26 septembrie 2014 – Royal Scandinavian Casino Århus/Comisia
      (Cauza T-615/11) (1)

      ((„Acțiune în anulare - Ajutoare de stat - Jocuri online - Instituirea în Danemarca a unor taxe mai scăzute pentru jocurile online decât pentru cazinourile și sălile de jocuri - Decizie prin care ajutorul este declarat compatibil cu piața internă - Ajutor destinat să faciliteze dezvoltarea anumitor activități - Lipsa afectării individuale - Act legislativ care presupune măsuri de punere în executare - Inadmisibilitate”))
      (2014/C 395/38)
      Limba de procedură: daneza

         Părțile

         Reclamantă: Royal Scandinavian Casino Århus I/S (Århus, Danemarca) (reprezentant: B. Jacobi, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial M. Afonso și C. Barslev, ulterior M. Afonso și L. Grønfeldt, agenți)

         Interveniente în susținerea pârâtei: Regatul Danemarcei (reprezentanți: inițial C. Vang, ulterior V. Pasternak Jørgensen și în cele din urmă C. Thorning, agenți, asistați de K. Lundgaard Hansen, avocat), Republica Malta (reprezentanți: P. Grech și A. Buhagiar, agenți), Betfair Group plc (Londra, Regatul Unit) și Betfair International Ltd (Santa Venera, Malta) (reprezentanți: O. Brouwer și A. Pliego Selie, avocați), European Gaming and Betting Association (EGBA) (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: C.-D. Ehlermann, J. C. Heithecker și J. Ylinen, avocați)

         Obiectul

      Cerere de anulare a Deciziei 2012/140/UE a Comisiei din 20 septembrie 2011 privind măsura C 35/2010 (ex N 302/2010) pe care Danemarca intenționează să o pună în aplicare sub forma unor taxe pe jocurile de noroc online prin Legea daneză privind taxele aplicate jocurilor de noroc și pariurilor (JO 2012, L 68, p. 3)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Royal Scandinavian Casino Århus I/S suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană, de Betfair Group plc, de Betfair International Ltd și de European Gaming and Betting Association (EGBA).

                  3)

                  Regatul Danemarcei și Republica Malta suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 32, 4.2.2012.


title: Cauza F-110/11: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 5 decembrie 2012 — Lebedef și alții/Comisia [Funcție publică — Funcționari — Remunerație — Articolul 64 din statut — Articolul 3 alineatul (5) primul paragraf din anexa XI la statut — Coeficient corector — Act care lezează — Egalitate de tratament]

text:
               9.2.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/31

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 5 decembrie 2012 — Lebedef și alții/Comisia
   (Cauza F-110/11) (1)

   (Funcție publică - Funcționari - Remunerație - Articolul 64 din statut - Articolul 3 alineatul (5) primul paragraf din anexa XI la statut - Coeficient corector - Act care lezează - Egalitate de tratament)
   2013/C 38/60
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamanți: Giorgio Lebedef și alții (Senningerberg, Luxemburg) (reprezentant: F. Frabetti, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall și D. Martin, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a fișelor de remunerație ale reclamanților pentru luna decembrie 2010 și a fișelor de remunerație pentru lunile următoare, în măsura în care acestea nu conțin corectarea ajustării remunerațiilor conform coeficientului corector corespunzător locului lor de repartizare

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Domnii Lebedef, Jones, Gonzales Gonzales și doamna Lebedef-Caponi suportă propriile cheltuieli de judecată și sunt obligați să suporte cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

               3.

               Consiliul Uniunii Europene, intervenient, suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 6, 7.1.2012, p. 26.


title: Cauza C-369/09 P: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 24 martie 2011 — ISD Polska sp. z o.o., Industrial Union of Donbass Corp., ISD Polska sp. z o.o. (fostă Majątek Hutniczy sp. z o.o.)/Comisia Europeană (Recurs — Ajutoare de stat — Decizia Comisiei — Constatare a incompatibilității unui ajutor cu piața comună — Dispoziție de recuperare a ajutorului — Principiile securității juridice și neretroactivității — Principiul protecției încrederii legitime — Stabilirea caracterului „adecvat” al ratei dobânzii aplicabile recuperării ajutoarelor)

text:
               21.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 152/5

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 24 martie 2011 — ISD Polska sp. z o.o., Industrial Union of Donbass Corp., ISD Polska sp. z o.o. (fostă Majątek Hutniczy sp. z o.o.)/Comisia Europeană
   (Cauza C-369/09 P) (1)

   (Recurs - Ajutoare de stat - Decizia Comisiei - Constatare a incompatibilității unui ajutor cu piața comună - Dispoziție de recuperare a ajutorului - Principiile securității juridice și neretroactivității - Principiul protecției încrederii legitime - Stabilirea caracterului „adecvat” al ratei dobânzii aplicabile recuperării ajutoarelor)
   2011/C 152/07
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurente: ISD Polska sp. z o.o., Industrial Union of Donbass Corp., ISD Polska sp. z o.o. (fostă Majątek Hutniczy sp. z o.o.) (reprezentanți: C. Rapin și E. Van den Haute, avocats)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană (reprezentanți: E. Gippini Fournier și A. Stobiecka-Kuik, agenți)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a opta) din 1 iulie 2009, ISD Polska și alții/Comisia (cauzele conexate T-273/06 și T-297/06), prin care Tribunalul a respins acțiunile formulate de reclamante, având ca obiect anularea în parte a Deciziei 2006/937/CE a Comisiei din 5 iulie 2005 privind ajutorul de stat C-20/04 acordat în favoarea producătorului de oțel Huta Czstochowa S.A. (JO 2006, L 366, p. 1), în măsura în care prin aceasta anumite ajutoare sunt declarate incompatibile cu piața comună și se dispune obligarea Republicii Polone la recuperarea acestora — Principiile securității juridice și neretroactivității actelor comunitare — Principiul protecției încrederii legitime — Stabilirea caracterului „adecvat” al ratei dobânzii aplicabile recuperării ajutoarelor considerate incompatibile cu piața comună

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Obligă ISD Polska sp. z o.o. și Industrial Union of Donbass Corp. la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 312, 19.12.2009.


title: Cauza T-699/15: Hotărârea Tribunalului din 21 iunie 2017 – City Train/EUIPO (CityTrain) („Marcă a Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene CityTrain — Termen de introducere a acțiunii — Caz fortuit — Motive absolute de refuz — Caracter descriptiv — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) și alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”)

text:
               7.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 256/21

         Hotărârea Tribunalului din 21 iunie 2017 – City Train/EUIPO (CityTrain)
   (Cauza T-699/15) (1)

   ((„Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene CityTrain - Termen de introducere a acțiunii - Caz fortuit - Motive absolute de refuz - Caracter descriptiv - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) și alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”))
   (2017/C 256/22)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: City Train GmbH (Regensburg, Germania) (reprezentant: C. Adori, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: H. Kunz, agent)

      Obiectul

   Acțiunea formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 9 septembrie 2015 (cauza R 843/2015-4) privind o cerere de înregistrare a semnului figurativ CityTrain ca marcă a Uniunii Europene

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă City Train GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 111, 29.3.2016.


title: Cauza T-442/10 P: Recurs introdus la 20 septembrie 2010 de Salvatore Magazzu împotriva Hotărârii pronunțate la 8 iulie 2010 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-126/06, Magazzu/Comisia

text:
               4.12.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/36

         Recurs introdus la 20 septembrie 2010 de Salvatore Magazzu împotriva Hotărârii pronunțate la 8 iulie 2010 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-126/06, Magazzu/Comisia
   (Cauza T-442/10 P)
   ()
   2010/C 328/61
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurent: Salvatore Magazzu (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: M. Velardo, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană

      Concluziile recurentului

               —

               Anularea hotărârii pronunțate în cauza F-126/06, Magazzu/Comisia;

               —

               anularea acelei părți din decizia din 13 decembrie 2005 care privește încadrarea recurentului, de la 1 ianuarie 2006, ca funcționar stagiar în gradul A*6 a doua treaptă;

               —

               trimiterea cauzei la Tribunalul Funcției Publice spre rejudecare;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate în procedura în primă instanță.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente invocate de reclamant sunt în esență identice sau similare cu cele invocate în cauza T-441/10 P, Kurrer/Comisia.


title: Cauza C-140/10: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 20 octombrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Hof van Cassatie van België — Belgia) — Greenstar-Kanzi Europe NV/Jean Hustin, Jo Goossens [Regulamentul (CE) nr. 2100/94, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 873/2004 — Interpretarea articolului 11 alineatul (1), a articolului 13 alineatele (1)-(3) și a articolelor 16, 27, 94 și 104 — Principiul epuizării protecției comunitare a soiurilor de plante — Contract de licență — Acțiune în contrafacere împotriva unui terț — Încălcare a contractului de licență de către posesorul de licență în raporturile sale contractuale cu terții]

text:
               10.12.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 362/7

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 20 octombrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Hof van Cassatie van België — Belgia) — Greenstar-Kanzi Europe NV/Jean Hustin, Jo Goossens
   (Cauza C-140/10) (1)

   (Regulamentul (CE) nr. 2100/94, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 873/2004 - Interpretarea articolului 11 alineatul (1), a articolului 13 alineatele (1)-(3) și a articolelor 16, 27, 94 și 104 - Principiul epuizării protecției comunitare a soiurilor de plante - Contract de licență - Acțiune în contrafacere împotriva unui terț - Încălcare a contractului de licență de către posesorul de licență în raporturile sale contractuale cu terții)
   2011/C 362/10
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Hof van Cassatie van België

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Greenstar-Kanzi Europe NV

      Pârâți: Jean Hustin, Jo Goossens

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Hof van Cassatie van België — Interpretarea articolului 11 alineatul (1), a articolului 13 alineatele (1), (2) și (3), a articolului 16, a articolului 27, a articolului 94 și a articolului 104 din Regulamentul (CE) nr. 2100/94 al Consiliului din 27 iulie 1994 de instituire a unui sistem de protecție comunitară a soiurilor de plante (JO L 227, p. 1, Ediție specială, 03/vol. 15, p. 197), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 873/2004 (JO L 162, p. 38, Ediție specială, 03/vol. 58, p. 165) — Acțiuni de drept civil — Acțiune formulată de titularul protecției comunitare sau de un posesor al unei licențe împotriva persoanei care a efectuat, în raport cu materialul de recoltă din varietatea protejată dobândit de la o persoană ce deține o licență de exploatare, anumite acte, fără a respecta limitele prevăzute în contractul de licență încheiat cu titularul protecției

      Dispozitivul

               1.

               Articolul 94 din Regulamentul (CE) nr. 2100/94 al Consiliului din 27 iulie 1994 de instituire a unui sistem de protecție comunitară a soiurilor de plante, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 873/2004 al Consiliului din 29 aprilie 2004, coroborat cu articolul 11 alineatul (1), cu articolul 13 alineatele (1)-(3) și cu articolele 16, 27 și 104 din regulamentul menționat, în condiții precum cele din acțiunea principală, trebuie interpretat în sensul că titularul sau posesorul de licență poate introduce o acțiune în contrafacere împotriva unui terț care a obținut materialul prin intermediul unui alt posesor de licență care a încălcat condițiile sau limitările cuprinse în contractul de licență pe care acest ultim posesor de licență l-a încheiat anterior cu titularul, în măsura în care condițiile sau limitările în discuție se referă în mod direct la elementele esențiale ale respectivei protecții comunitare a soiurilor de plante, aspect care trebuie apreciat de instanța de trimitere.

               2.

               În ceea ce privește aprecierea contrafacerii, este lipsit de importanță aspectul dacă terțul care a săvârșit acte privind materialul vândut sau cedat cunoștea sau ar fi trebuit să cunoască condițiile sau limitările cuprinse în contractul de licență.

      (1)  JO C 161, 19.6.2010.


title: Cauza T-551/10: Hotărârea Tribunalului din 13 septembrie 2013 — Fri-El Acerra/Comisia ( „Ajutoare de stat — Subvenție prevăzută pentru achiziția și transformarea unei centrale termoelectrice într-o centrală electrică pe bază de biocombustibil — Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața internă — Aplicare în timp a orientărilor privind ajutoarele de stat regionale — Încredere legitimă — Efect de stimulare” )

text:
               26.10.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 313/21

         Hotărârea Tribunalului din 13 septembrie 2013 — Fri-El Acerra/Comisia
   (Cauza T-551/10) (1)

   (Ajutoare de stat - Subvenție prevăzută pentru achiziția și transformarea unei centrale termoelectrice într-o centrală electrică pe bază de biocombustibil - Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața internă - Aplicare în timp a orientărilor privind ajutoarele de stat regionale - Încredere legitimă - Efect de stimulare)
   2013/C 313/38
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Fri-El Acerra Srl (Acerra, Italia) (reprezentanți: M. Todino și P. Fattori, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: D. Grespan și P. Manzini, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei 2011/110/UE a Comisiei din 15 septembrie 2010 privind ajutorul de stat C 8/09 (ex N 357/08) pe care Italia intenționează să îl acorde Fri-El Acerra S.r.l. (JO 2011, L 46, p. 28)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Fri-El Acerra Srl la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 30, 29.1.2011.


title: Cauza F-124/14: Acțiune introdusă la 27 octombrie 2014 – ZZ/Comisia

text:
               12.1.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 7/59

         Acțiune introdusă la 27 octombrie 2014 – ZZ/Comisia
   (Cauza F-124/14)
   (2015/C 007/76)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentanți: J.-N. Louis, R. Metz și D. Verbeke, avocați)

      Pârâtă: Comisia

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei Comisiei de a nu majora salariul reclamantului, care este agent contractual, în urma creșterii duratei timpului de muncă la 40 de ore pe săptămână drept consecință a intrării în vigoare a noului statut la 1 ianuarie 2014

      Concluziile reclamantului

               —

               anularea fișei de remuneraţie a reclamantului aferente lunii ianuarie 2014 și a fișele aferente lunilor ulterioare în măsura în care nu prevăd cuantumul lunar suplimentar calculat în conformitate cu articolele 6 și 7 din DGE nr. 1287 din 27 aprilie 2005 cu luarea în considerare a creșterii duratei timpului de muncă;

               —

               obligarea Comisia la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-334/16 P: Recurs introdus la 20 iunie 2016 de FN, FP și FQ împotriva Hotărârii din 11 aprilie 2016 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-41/15 DISS II, FN și alții/CEPOL

text:
               22.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 305/45

         Recurs introdus la 20 iunie 2016 de FN, FP și FQ împotriva Hotărârii din 11 aprilie 2016 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-41/15 DISS II, FN și alții/CEPOL
   (Cauza T-334/16 P)
   (2016/C 305/61)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurenți: FN (Budapesta, Ungaria), FP (Bratislava, Slovacia) și FQ (Les Fonts Benitachell, Spania) (reprezentanți: L. Levi și A. Blot, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Colegiul European de Poliție (CEPOL)

      Concluziile

   Recurenții solicită Tribunalului:

               —

               anularea hotărârii Tribunalului Funcției Publice din 11 aprilie [2016] în cauza F-41/15 DISS II, FN și alții/CEPOL și, în consecință,

               —

               anularea deciziei CEPOL nr. 17/2014/DIR din data de 23 mai 2014, prin care se prevede relocarea CEPOL în Budapesta, Ungaria, de la 1 octombrie 2014 și prin care recurenții sunt informați că „neconformarea cu prezentele instrucțiuni va fi considerată demisie începând de la 30 septembrie 2014”,

               —

               anularea deciziilor CEPOL din data de 28 noiembrie 2014, prin care s-au respins reclamațiile recurenților formulate între 8 și 21 august 2014 împotriva deciziei din 23 mai 2014,

               —

               obligarea CEPOL la repararea prejudiciului material și moral suferit de recurenți,

               —

               obligarea CEPOL la suportarea cheltuielilor de judecată efectuate de recurenți cu privire la prezentul recurs și în cauza F-41/15 DISS II.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului, recurenții invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe o eroare de drept în aplicarea articolului 47 din Regimul aplicabil celorlalți agenți ai Uniunii Europene.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe eroarea de drept în interpretarea clauzelor contractuale obligatorii pentru recurenți și pentru CEPOL și a drepturilor dobândite ale recurenților, pe denaturarea faptelor, pe încălcarea obligației de motivare, pe încălcarea principiului egalității de tratament și eroarea de drept în aplicarea principiului bunei administrări și al obligației de diligență.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe eroarea de drept în aprecierea cererii de despăgubire a recurenților.


title: Cauza C-16/07 P: Recurs introdus la 22 ianuarie 2007 de către Marguerite Chetcuti împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (camera a patra) pronunțate la 8 noiembrie 2006 în cauza T-357/04, Chetcuti/Comisie

text:
               14.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 82/13

         Recurs introdus la 22 ianuarie 2007 de către Marguerite Chetcuti împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (camera a patra) pronunțate la 8 noiembrie 2006 în cauza T-357/04, Chetcuti/Comisie
   (Cauza C-16/07 P)
   (2007/C 82/25)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Recurentă: Marguerite Chetcuti (reprezentant: M.-A. Lucas, avocat)

      Cealaltă parte la procedură: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile

               —

               anularea hotărârii Tribunalului de Primă Instanță al Comunităților Europene (Camera a patra) din 8 noiembrie 2006, în cauza T-357/04, Chetcuti/Comisie;

               —

               admiterea capetelor de cerere ale recurentei formulate în fața Tribunalului, și prin urmare:

                           —

                           anularea deciziei juriului de concurs, din 22 iunie 2004, de respingere a candidaturii recurentei, în baza punctului III din anunțul de concurs COM/PA/04 din 6 aprilie 2004;

                           —

                           anularea actelor subsecvente procedurii de concurs și în principal a listei de candidați care îndeplineau condițiile fixate în anunțul de concurs, aprobate de juriu, decizia Comisiei de aprobare, în baza acesteia, a numărului de posturi prevăzute, lista de aptitudini stabilită de juriu în urma lucrărilor și deciziile de numire adoptate în baza acestora de Autoritatea împuternicită să facă numiri (AIPN);

                           —

                           obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate în primă instanță;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate în procedura în fața Curții.

         Motivele și principalele argumente
   Recurenta invocă un singur motiv în sprijinul recursului său, dedus din încălcarea de către Tribunal a noțiunii de concurs intern în sensul articolului 4 și articolului 29 alineatul (1) litera (b) din Statutul funcționarilor, în versiunea sa în vigoare în momentul publicării anunțului de concurs, precum și din obiectivul atribuit recrutării de articolul 27 și articolul 4 alineatul (1) și din principiul egalității de tratament sau, în orice caz, din încălcarea obligației de motivare.
   În cadrul acestui motiv, recurenta susține, în principal, că rezultă din jurisprudența Curții și a Tribunalului că expresia „concurs intern în cadrul instituției ”vizează toate persoanele aflate în serviciul acesteia, în baza unui raport de drept public, printre care se află și agenții auxiliari, iar Tribunalul nu a respectat această jurisprudență și nici semnificația expresiei „concurs intern”, interesându-se de vocația esențială a concursului, definită în baza unor aprecieri subiective, și mai puțin de însăși natura sa, definită în funcție de condițiile obiective de admitere la concursurile menționate în anunțul de concurs.
   În continuare, recurenta susține că, deși nu se poate contesta că AIPN dispune de o putere de apreciere importantă legată de menționarea în anunțul de concurs a condițiilor de admitere la concurs, această putere de apreciere trebuie totuși exercitată în funcție de cerințele posturilor care urmează să fie ocupate și de interesul serviciului, astfel încât nu poate fi admis argumentul excluderii agenților auxiliari sub motivul că, spre deosebire de funcționari și agenții temporari, aceștia nu ar trebui să probeze, în momentul recrutării lor inițiale, că au cel mai înalt nivel de competență, de eficiență și de integritate. Proba unor asemenea calități ar trebui efectiv să rezulte din simplul fapt că au trecut cu succes probele de preselecție și de selecție prevăzute în anunțul de concurs. De altfel, situația ar fi aceeași pentru proba de verificare a capacităților necesare pentru exercitarea atribuțiilor în posturile care urmează să fie ocupate.
   În subsidiar, recurenta susține în final că hotărârea atacată ar fi insuficient motivată, în măsura în care Tribunalul nu a răspuns la argumentul său dedus dintr-o contradicție din anunțul de concurs, deoarece acesta din urmă pare să excludă candidatura agenților auxiliari, dar să admită pentru calculul experienței profesionale experiența dobândită în calitate de agent auxiliar în anumite grupe de funcții.


title: Cauza C-284/08: Acțiune introdusă la 27 iunie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord

text:
               30.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/32

         Acțiune introdusă la 27 iunie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord
   (Cauza C-284/08)
   (2008/C 223/50)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: W. Roels și W. Wils, agenți)

      Pârât: Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord
   Concluziile reclamantei

               —

               declararea faptului că prin neadoptarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2005/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 mai 2005 privind practicile comerciale neloiale ale întreprinderilor de pe piața internă față de consumatori și de modificare a Directivei 84/450/CEE a Consiliului, a Directivelor 97/7/CE, 98/27/CE și 2002/65/CE ale Parlamentului European și ale Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 2006/2004 al Parlamentului European și al Consiliului („Directiva privind practicile comerciale neloiale”) (1), sau în orice caz, prin necomunicarea acestora Comisiei, Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul directivei pe teritoriul său din Gibraltar;

               —

               obligarea Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Termenul pentru transpunerea directivei a expirat la 12 iunie 2007.

      (1)  JO L 149, p. 22, Ediție specială, 15/vol. 14. p. 260.


title: Cauza C-339/06: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 21 iunie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 2004/116/CE — Anexa la Directiva 82/471/CEE — Alimentație animală — Candida guilliermondii — Netranspunere în termenul prevăzut)

text:
               4.8.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 183/15

         Hotărârea Curții (Camera a opta) din 21 iunie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană
   (Cauza C-339/06) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 2004/116/CE - Anexa la Directiva 82/471/CEE - Alimentație animală - Candida guilliermondii - Netranspunere în termenul prevăzut)
   (2007/C 183/24)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentant: C. Cattabriga, agent)

      Pârâtă: Republica Italiană (reprezentanți: I. Braguglia și S. Fiorentino, agenți)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Neadoptarea în termenul prevăzut a tuturor dispozițiilor necesare pentru a se conforma Directivei 2004/116/CE a Comisiei din 23 decembrie 2004 de modificare a anexei la Directiva 82/471/CEE a Consiliului privind includerea microorganismului Candida guilliermondii (JO L 379, p. 81)
   Dispozitivul

               1)

               Prin neadoptarea, în termenul prevăzut, a actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2004/116/CE a Comisiei din 23 decembrie 2004 de modificare a anexei la Directiva 82/471/CEE a Consiliului privind includerea microorganismului Candida guilliermondii, Republica Italiană nu și-a îndeplinit obligațiile ce îi revin în temeiul acestei directive

               2)

               Obligă Republica Italiană la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 224, 16.9.2006.