title: Cauza C-570/13: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 16 aprilie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Verwaltungsgerichtshof – Austria) – Karoline Gruber/Unabhängiger Verwaltungssenat für Kärnten, EMA Beratungs- und Handels GmbH, Bundesminister für Wirtschaft, Familie und Jugend (Trimitere preliminară — Mediu — Directiva 2011/92/UE — Evaluarea efectelor anumitor proiecte publice și private asupra mediului — Construirea unui centru comercial — Efectul obligatoriu al unei decizii administrative de a nu realiza o evaluare a efectelor — Neparticiparea publicului)

text:
               15.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 198/8

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 16 aprilie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Verwaltungsgerichtshof – Austria) – Karoline Gruber/Unabhängiger Verwaltungssenat für Kärnten, EMA Beratungs- und Handels GmbH, Bundesminister für Wirtschaft, Familie und Jugend
   (Cauza C-570/13) (1)

   ((Trimitere preliminară - Mediu - Directiva 2011/92/UE - Evaluarea efectelor anumitor proiecte publice și private asupra mediului - Construirea unui centru comercial - Efectul obligatoriu al unei decizii administrative de a nu realiza o evaluare a efectelor - Neparticiparea publicului))
   (2015/C 198/10)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Verwaltungsgerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Karoline Gruber

      Pârâți: Unabhängiger Verwaltungssenat für Kärnten, EMA Beratungs- und Handels GmbH, Bundesminister für Wirtschaft, Familie und Jugend

      Dispozitivul

   Articolul 11 din Directiva 2011/92/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 decembrie 2011 privind evaluarea efectelor anumitor proiecte publice și private asupra mediului trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale precum cea în discuție în litigiul principal, în temeiul căreia o decizie administrativă prin care se constată că nu este necesară efectuarea evaluării efectelor asupra mediului pentru un proiect are un efect obligatoriu față de vecinii excluși de la dreptul de a formula o cale de atac împotriva deciziei administrative menționate, cu condiția ca acești vecini, care fac parte din „publicul interesat” în sensul articolului 1 alineatul (2) din această directivă, să îndeplinească criteriile prevăzute de dreptul național referitoare la „interesul suficient” sau la „încălcarea unui drept”. Este de competența instanței de trimitere să verifice dacă această condiție este îndeplinită în cauza pendinte în fața sa. În cazul unui răspuns afirmativ, aceasta trebuie să constate lipsa efectului obligatoriu față de vecinii respectivi a unei decizii administrative de a nu efectua o astfel de evaluare.

      (1)  JO C 24, 25.1.2014.


title: Cauza T-572/15: Acțiune introdusă la 25 septembrie 2015 – Aldi/OAPI – Rouard (GOURMET)

text:
               23.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 389/64

         Acțiune introdusă la 25 septembrie 2015 – Aldi/OAPI – Rouard (GOURMET)
   (Cauza T-572/15)
   (2015/C 389/72)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Aldi GmbH & Co. KG (Mülheim an der Ruhr, Germania) (reprezentanți: C. Fürsen și N. Bertram, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Pierre-André Rouard (Madrid, Spania)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Titularul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca comunitară figurativă care cuprinde elementul verbal „GOURMET” – cererea de înregistrare nr. 1 0 5 09  446

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a OAPI din 24 iulie 2015 în cauza R 1985/2013-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 63 din Regulamentul nr. 207/2009 coroborat cu Norma 20 alineatul (7) din Regulamentul nr. 2868/95;

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-249/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tartu Ringkonnakohus (Republica Estonia) la 7 iulie 2009 — Novo Nordisk AS/Ravimiamet

text:
               12.9.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 220/22

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tartu Ringkonnakohus (Republica Estonia) la 7 iulie 2009 — Novo Nordisk AS/Ravimiamet
   (Cauza C-249/09)
   2009/C 220/44
   Limba de procedură: estona

      Instanța de trimitere

   Tartu Ringkonnakohus

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Novo Nordisk AS

      Pârâtă: Ravimiamet

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 87 alineatul (2) din Directiva 2001/83/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 noiembrie 2001 (1) de instituire a unui cod comunitar cu privire la medicamentele de uz uman (astfel cum a fost modificată și completată) trebuie interpretat în sensul că se referă și la citate din reviste medicale sau din alte lucrări științifice care sunt conținute într-o publicitate pentru un medicament adresată persoanelor abilitate să îl prescrie?

               2)

               Articolul 87 alineatul (2) din Directiva 2001/83/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 noiembrie 2001 de instituire a unui cod comunitar cu privire la medicamentele de uz uman (astfel cum a fost modificată și completată) trebuie interpretat în sensul că interzice publicarea într-o publicitate pentru un medicament a unor afirmații care contrazic rezumatul caracteristicilor medicamentului, însă că nu impune ca toate afirmațiile conținute de publicitate să fie cuprinse în rezumatul caracteristicilor medicamentului sau să poată fi deduse din informațiile din rezumat?

      (1)  JO L 311, p. 67, Ediție specială, 13/vol. 33, p. 3.


title: Cauza C-345/07: Ordonanța președintelui Curții din 12 decembrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Elenă

text:
               8.3.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 64/32

         Ordonanța președintelui Curții din 12 decembrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Elenă
   (Cauza C-345/07) (1)

   (2008/C 64/49)

      Limba de procedură: greaca

   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 211, 8.7.2007.


title: Cauza T-235/09: Acțiune introdusă la 17 iunie 2009 — Comisia/Edificios Inteco

text:
               12.9.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 220/33

         Acțiune introdusă la 17 iunie 2009 — Comisia/Edificios Inteco
   (Cauza T-235/09)
   2009/C 220/70
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentant: G. Valero Jordana, agent)

      Pârâtă: Edificios Inteco, SL (Valladolid, Spania)

      Concluziile reclamantei

               —

               Obligarea pârâtei la restituirea către reclamantă a sumei de 157 238,07 euro, majorată cu suma de 81 686,22 euro reprezentând dobânzi datorate până la data de 1 iunie 2009 și cu dobânzi pentru fiecare zi de întârziere, în cuantum de 21,73796 euro/zi, aplicate începând de la 2 iunie 2009, până la rambursarea totală a datoriei;

               —

               obligarea Edificios Inteco, SL la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Comisia Europeană solicită restituirea parțială a sumelor plătite societății Edificios Inteco, SL în cadrul unui contract privind proiectul „Energy — Comfort 2000 Phase I”, care avea drept obiect construirea unui centru comercial și de afaceri în orașul Valladolid (Spania), contract care a fost reziliat de Comisie.
   În susținerea pretențiilor sale, reclamanta invocă neîndeplinirea de către pârâtă a obligațiilor sale contractuale.


title: Cauza C-240/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Najvyšší súd Slovenskej republiky la 3 iulie 2009 — Lesoochranárske zoskupenie VLK/Ministerstvo životného prostredia Slovenskej republiky

text:
               26.9.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 233/3

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Najvyšší súd Slovenskej republiky la 3 iulie 2009 — Lesoochranárske zoskupenie VLK/Ministerstvo životného prostredia Slovenskej republiky
   (Cauza C-240/09)
   2009/C 233/05
   Limba de procedură: slovaca

      Instanța de trimitere

   Najvyšší súd Slovenskej republiky

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Lesoochranárske zoskupenie VLK

      Pârâtă: Ministerstvo životného prostredia Slovenskej republiky

      Întrebările preliminare

               1.

               În lumina obiectivului principal urmărit de Convenția Aarhus, care este acela de a reforma noțiunea clasică de calitate procesuală activă, prin recunoașterea calității de parte în proces și publicului, sau publicului interesat, este posibilă recunoașterea în privința articolului 9 din tratatul internațional menționat și în special în privința articolului 9 alineatul (3), „self-executing effect” al tratatelor internaționale, având în vedere că Uniunea Europeană a aderat la convenția menționată la 17 februarie 2005, dar nu a adoptat încă norme care să o transpună în ordinea juridică comunitară?

               2.

               Este posibilă recunoașterea, în privința articolului 9 din Convenția Aarhus și în special în privința articolului 9 alineatul (3), odată integrat în ordinea juridică comunitară, aplicabilitatea imediată sau efectul direct al dreptului european, conform jurisprudenței constante a Curții de Justiție?

               3.

               In cazul unui răspuns afirmativ la prima sau la doua întrebare, este posibilă interpretarea articolului 9 alineatul (3) din Convenția Aarhus, din perspectiva obiectivului principal urmărit de acest tratat internațional, în sensul că prin „ac[t] al autorităților publice” trebuie să se înțeleagă și adoptarea unei decizii; și anume dreptul publicului de a participa la o procedură judiciară include și dreptul de a contesta deciziile unei autorități publice a căror nelegalitate are efecte asupra mediului?


title: Cauza C-144/14: Hotărârea Curții (Camera a şaptea) din 9 iulie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunalul Maramureș – România) – Cabinet Medical Veterinar Dr. Tomoiagă Andrei/Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Cluj Napoca prin Administrația Județeană a Finanțelor Publice Maramureș (Trimitere preliminară — Taxă pe valoarea adăugată (TVA) — Directiva 2006/112/CE — Articolele 273 și 287 — Obligație de identificare din oficiu a unei persoane impozabile în scopuri de TVA — Caracterul impozabil al serviciilor de medicină veterinară — Principiul securității juridice — Principiul protecției încrederii legitime)

text:
               7.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 294/7

         Hotărârea Curții (Camera a şaptea) din 9 iulie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunalul Maramureș – România) – Cabinet Medical Veterinar Dr. Tomoiagă Andrei/Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Cluj Napoca prin Administrația Județeană a Finanțelor Publice Maramureș
   (Cauza C-144/14) (1)

   ((Trimitere preliminară - Taxă pe valoarea adăugată (TVA) - Directiva 2006/112/CE - Articolele 273 și 287 - Obligație de identificare din oficiu a unei persoane impozabile în scopuri de TVA - Caracterul impozabil al serviciilor de medicină veterinară - Principiul securității juridice - Principiul protecției încrederii legitime))
   (2015/C 294/09)
   Limba de procedură: româna

      Instanța de trimitere

   Tribunalul Maramureș

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Cabinet Medical Veterinar Dr. Tomoiagă Andrei

      Pârâtă: Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Cluj Napoca prin Administrația Județeană a Finanțelor Publice Maramureș

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 273 primul paragraf din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2009/162/UE a Consiliului din 22 decembrie 2009, nu impune statelor membre identificarea din oficiu a unei persoane impozabile în scopul perceperii taxei pe valoarea adăugată doar pe baza altor declarații fiscale decât cele referitoare la această taxă, nici chiar atunci când ele ar fi permis să se constate depășirea de către respectiva persoană impozabilă a plafonului de scutire de taxa menționată.

               2)

               Principiile securității juridice și protecției încrederii legitime nu se opun ca o administrație fiscală să decidă ca serviciile de medicină veterinară să fie supuse taxei pe valoarea adăugată în împrejurări precum cele din litigiul principal, în condițiile în care această decizie se întemeiază pe norme clare, iar practica respectivei administrații nu a fost de natură să creeze în percepția unui operator economic prudent și avizat o încredere rezonabilă în neaplicarea acestei taxe la astfel de servicii, aspect care trebuie verificat de instanța de trimitere.

      (1)  JO C 212, 7.7.2014.


title: Cauza C-247/07: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 4 decembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 2003/35/CE — Elaborarea anumitor planuri și programe privind mediul — Participarea publicului — Netranspunere în termenul prevăzut)

text:
               24.1.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 19/3

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 4 decembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord
   (Cauza C-247/07) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 2003/35/CE - Elaborarea anumitor planuri și programe privind mediul - Participarea publicului - Netranspunere în termenul prevăzut)
   (2009/C 19/05)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: M. Konstantinidis și D. Lawunmi, agenți)

      Pârât: Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentant: V. Jackson, agent)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Neadoptarea, în termenul prevăzut, a dispozițiilor necesare pentru a se conforma Directivei 2003/35/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 mai 2003 de instituire a participării publicului la elaborarea anumitor planuri și programe privind mediul și de modificare a Directivelor 85/337/CEE și 96/61/CE ale Consiliului în ceea ce privește participarea publicului și accesul la justiție (JO L 156, p. 17, Ediție specială, 15/vol. 10, p. 8).
   Dispozitivul

               1)

               Prin neadoptarea, în termenul prevăzut, a actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2003/35/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 mai 2003 de instituire a participării publicului la elaborarea anumitor planuri și programe privind mediul și de modificare a Directivelor 85/337/CEE și 96/61/CE ale Consiliului în ceea ce privește participarea publicului și accesul la justiție, Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive.

               2)

               Obligă Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 170, 21.7.2007.


title: Cauza T-479/15: Hotărârea Tribunalului din 14 septembrie 2016 – Lotte/EUIPO – Kuchenmeister (KOALA LAND) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii verbale a Uniunii Europene KOALA LAND — Marca națională verbală anterioară KOALA — Respingere în parte a cererii de înregistrare — Risc de confuzie — Utilizare serioasă — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Articolul 8 alineatele (2) și (3) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               24.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 392/39

         Hotărârea Tribunalului din 14 septembrie 2016 – Lotte/EUIPO – Kuchenmeister (KOALA LAND)
   (Cauza T-479/15) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii verbale a Uniunii Europene KOALA LAND - Marca națională verbală anterioară KOALA - Respingere în parte a cererii de înregistrare - Risc de confuzie - Utilizare serioasă - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Articolul 8 alineatele (2) și (3) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2016/C 392/51)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Lotte Co. Ltd (Tokyo, Japonia) (reprezentanți: M. Knitter și S. Schicker, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: M. Fischer, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Kuchenmeister GmbH (Soest, Germania) (reprezentant: P. Blumenthal, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Camerei întâi de recurs a EUIPO din 4 iunie 2015 (cauza R 815/2014-1) privind o procedură de opoziție între Kuchenmeister și Lotte

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Lotte Co. Ltd la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 337, 12.10.2015.


title: Cauza T-907/16: Acțiune introdusă la 22 decembrie 2016 – Schwenk Zement/Comisia

text:
               27.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/33

         Acțiune introdusă la 22 decembrie 2016 – Schwenk Zement/Comisia
   (Cauza T-907/16)
   (2017/C 063/45)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Schwenk Zement KG (Ulm, Germania) (reprezentanți: U. Soltész, M. Raible și G. Wecker, Rechtsanwälte)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate,

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prezenta acțiune în anulare este îndreptată împotriva Deciziei C(2016) 6591 final a Comisiei din 10 octombrie 2016 [cauza M.7878 – HeidelbergCement/Schwenk/Cemex Hungary/Cemex Croatia (JO 2016, C 374, p. 1)].
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 1 din Regulamentul (CE) nr. 139/2004 (1), eventual coroborat cu punctul 147 din Comunicarea consolidată privind competența Comisiei în temeiul Regulamentului (CE) nr. 139/2004 (denumită în continuare „comunicarea consolidată”).
               Reclamanta arată că Comisia nu este competentă să examineze concentrarea în discuție. Astfel, dacă reclamanta a fost considerată în mod justificat ca nefiind o întreprindere vizată, pragurile fixate în materie de cifră de afaceri la articolul 1 din Regulamentul (CE) nr. 139/2004 nu ar fi îndeplinite.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe lipsa motivării
               Reclamanta susține că Comisia a făcut desigur trimitere la existența situației excepționale vizate la punctul 147 din comunicarea consolidată, dar că nu a demonstrat că condițiile în materie erau efectiv îndeplinite.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 139/2004 al Consiliului din 20 ianuarie 2004 privind controlul concentrărilor economice între întreprinderi (JO 2004, L 24, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 201).


title: Cauza F-30/16: Acțiune introdusă la 17 iunie 2016 – ZZ și alții/BEI

text:
               16.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 296/46

         Acțiune introdusă la 17 iunie 2016 – ZZ și alții/BEI
   (Cauza F-30/16)
   (2016/C 296/58)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamanți: ZZ și alții (reprezentant: L. -Y. Levi)

      Pârâtă: Banca Europeană de Investiții (BEI)

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziilor care figurează pe fișele de salariu pentru luna aprilie 2016, prin care se stabilește indexarea anuală a salariilor, limitată la 0,6 % pentru anul 2016, și anularea fișelor ulterioare, precum și, în măsura în care este necesar, nota de informare pe care pârâta a adresat-o reclamanților la 8 martie 2016 și obligarea pârâtei la plata de daune-interese pentru prejudiciile material și moral pretins suferite

      Concluziile reclamanților

               —

               Anularea deciziei cuprinse în fișele de salariu ale reclamanților pentru luna aprilie 2016, decizie prin care s-a stabilit indexarea anuală a salariului de bază, limitată la 0,6 % pentru anul 2016 și, în consecință, anularea deciziilor similare cuprinse în fișele de salariu ulterioare și, în măsura în care este necesar, anularea notei de informare pe care pârâta a adresat-o reclamanților la 8 martie 2016;

               —

               obligarea pârâtei la repararea prejudiciului material pentru (i) diferența de salariu corespunzătoare aplicării indexării anuale pentru 2016, respectiv o creștere de 2,3 % pentru perioada 1 ianuarie 2016-31 decembrie 2016; (ii) diferența de salariu care corespunde consecințelor aplicării indexării anuale de 2,9 % pentru 2016 pentru cuantumul salariilor care vor fi plătite începând din ianuarie 2016; (iii) dobânzile de întârziere pentru diferențele de salariu datorate până la plata sumelor datorate, rata dobânzilor de întârziere care trebuie aplicată trebuind calculată pe baza ratei stabilite de Banca Centrală Europeană pentru principalele operațiuni de refinanțare, aplicabilă în perioada vizată, majorată cu trei puncte și (iv) daune interese ca urmare a pierderii puterii de cumpărare;

               —

               obligarea pârâtei la plata către fiecare reclamant a sumei de 1 000 de euro cu titlu de reparare a prejudiciului moral;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-868/16: Acțiune introdusă la 11 decembrie 2016 – QI și alții/Comisia și ECB

text:
               30.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 30/58

         Acțiune introdusă la 11 decembrie 2016 – QI și alții/Comisia și ECB
   (Cauza T-868/16)
   (2017/C 030/66)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamanți: QI (Atena, Grecia) și alți 15 reclamanți (reprezentanți: S. Pappas și I. Ioannidis, avocați)

      Pârâte: Comisia Europeană și Banca Centrală Europeană

      Concluziile

   Reclamanții solicită Tribunalului:

               —

               obligarea Uniunii Europene şi/sau a Sistemului European al Băncilor Centrale (SEBC) la plata de despăgubiri în cuantumurile menţionate în cererea introductivă care corespund prejudiciului suferit de reclamanţi din cauza participării lor nelegale la restructurarea datoriei guvernului elen, ca urmare a activării clauzelor de acţiune colectivă cu efect retroactiv;

               —

               cu titlu subsidiar, obligarea Uniunii şi/sau a Băncii Centrale Europene (BCE) la despăgubirea reclamanţilor în cuantumurile menţionate în cererea introductivă care corespund prejudiciului suferit din cauza excluderii nelegale a creditorilor sectorului public al Greciei de la restructurarea datoriei guvernului elen;

               —

               în orice caz, obligarea BCE la despăgubirea reclamanţilor pentru prejudiciile descrise în cererea introductivă în ceea ce priveşte fiecare reclamant, care rezultă din excluderea SEBC de la restructurarea datoriei guvernului elen;

               —

               obligarea BCE şi/sau a Uniunii la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanții invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv este întemeiat pe faptul că acţiunile Uniunii şi/sau ale BCE şi ale SEBC au fost adoptate ultra vires şi contrar articolelor 120-126, articolului 127 şi articolului 352 alineatul (1) TFUE.

               2.

               Al doilea motiv este întemeiat pe faptul că acţiunile BCE şi ale SEBC referitoare în special la excluderea SEBC de la restructurare încalcă articolul 123 TFUE.

               3.

               Al treilea motiv este întemeiat pe faptul că acţiunile Uniunii şi/sau ale BCE şi ale SEBC încalcă dreptul de proprietate al reclamanţilor protejat în temeiul articolului 17 din Carta drepturilor fundamentale.

               4.

               Al patrulea motiv este întemeiat pe faptul că acţiunile Uniunii şi/sau ale BCE şi ale SEBC încalcă libera circulaţie a capitalurilor protejată în temeiul articolului 63 TFUE.

               5.

               Al cincilea motiv este întemeiat pe faptul că acţiunile Uniunii şi/sau ale BCE şi ale SEBC încalcă dreptul reclamanţilor la egalitate de tratament protejat în temeiul articolului 20 din Carta drepturilor fundamentale.


title: Cauza C-517/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Apelacyjny w Gdańsku (Polonia) la 4 octombrie 2016 – Stefan Czerwiński/Zakładowi Ubezpieczeń Społecznych Oddział w Gdańsku

text:
               23.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/4

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Apelacyjny w Gdańsku (Polonia) la 4 octombrie 2016 – Stefan Czerwiński/Zakładowi Ubezpieczeń Społecznych Oddział w Gdańsku
   (Cauza C-517/16)
   (2017/C 022/06)
   Limba de procedură: polona

      Instanța de trimitere

   Sąd Apelacyjny w Gdańsku

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Stefan Czerwiński

      Pârât: Zakład Ubezpieczeń Społecznych Oddział w Gdańsku

      Întrebările preliminare

               1)

               O autoritate sau o instanță națională poate examina calificarea unei anumite prestații ca aparținând unei ramuri concrete de securitate socială, menționată la articolul 3 din Regulamentul (CE) nr. 883/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 privind coordonarea sistemelor de securitate socială, atunci când aceasta este recunoscută de un stat membru în cadrul unei declarații date în temeiul articolului 9 din regulament?

               2)

               Pensia de tranziție reglementată de Legea din 19 decembrie 2008 privind pensiile de tranziție (Monitorul oficial al Republicii Polonia din anul 2015, poziția 965, cu modificările ulterioare) este o prestație pentru limită de vârstă în sensul articolului 3 alineatul (1) litera (d) din Regulamentul nr. 883/2004?

               3)

               În cazul neaplicării principiului cumulării perioadelor de asigurare [articolul 66 din Regulamentul nr. 883/2004 și considerentul (33) al regulamentului] în cazul prestațiilor de prepensionare, se respectă în mod suficient funcția de protecție din domeniul securității sociale care rezultă din articolul 48 litera (a) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene?


title: Cauza C-523/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Verwaltungsgericht Hannover (Germania) la 13 octombrie 2011 — Laurence Prinz/Region Hannover

text:
               14.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 13/5

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Verwaltungsgericht Hannover (Germania) la 13 octombrie 2011 — Laurence Prinz/Region Hannover
   (Cauza C-523/11)
   2012/C 13/09
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Verwaltungsgericht Hannover

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Laurence Prinz

      Pârâtă: Region Hannover

      Întrebarea preliminară

   Constituie o restricție nejustificată în temeiul dreptului comunitar adusă dreptului de liberă circulație și de ședere al cetățenilor Uniunii, recunoscut la articolele 20 TFUE și 21 TFUE, faptul că unui resortisant german, care are domiciliul permanent pe teritoriul național și care efectuează studii într-o instituție de formare dintr-un stat membru al Uniunii Europene, i se acordă numai pentru un an ajutorul pentru formare prevăzut de Bundesausbildungsförderungsgesetz [Legea federală privind încurajarea educației și formării (BAföG)], pentru frecventarea acestei instituții de formare străine, întrucât la începutul șederii în străinătate nu avea domiciliul permanent pe teritoriul național de cel puțin trei ani?


title: Cauza T-111/11: Hotărârea Tribunalului din 13 septembrie 2013 — ClientEarth/Comisia [ „Acces la documente — Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 — Studii primite de Comisie privind transpunerea directivelor în materie de mediu — Refuz parțial al accesului — Excepție privind protecția obiectivelor activităților de inspecție, de anchetă și de audit — Examinare concretă și individuală — Compatibilitate cu Convenția de la Aarhus — Interes public superior — Consecințele depășirii termenului de adoptare a unei decizii explicite — Conținutul obligației de a difuza activ informațiile privind mediul” ]

text:
               26.10.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 313/21

         Hotărârea Tribunalului din 13 septembrie 2013 — ClientEarth/Comisia
   (Cauza T-111/11) (1)

   (Acces la documente - Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 - Studii primite de Comisie privind transpunerea directivelor în materie de mediu - Refuz parțial al accesului - Excepție privind protecția obiectivelor activităților de inspecție, de anchetă și de audit - Examinare concretă și individuală - Compatibilitate cu Convenția de la Aarhus - Interes public superior - Consecințele depășirii termenului de adoptare a unei decizii explicite - Conținutul obligației de a difuza activ informațiile privind mediul)
   2013/C 313/39
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: ClientEarth (Londra, Regatul Unit) (reprezentant: P. Kirch, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial P. Oliver și C. ten Dam, ulterior P. Oliver și C. Zadra, agenți)

      Obiectul

   Inițial, o cerere de anulare a deciziei implicite a Comisiei prin care s-a refuzat accesul reclamantei la anumite documente privind conformitatea legislației statelor membre cu dreptul mediului Uniunii Europene și ulterior, o cerere de anulare a deciziei explicite ulterioare, din 30 mai 2011, de refuz al accesului la o parte a acestor documente.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               ClientEarth și Comisia Europeană suportă fiecare propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 130, 30.4.2011.


title: Cauza T-73/15: Ordonanța Tribunalului din 16 septembrie 2016 – Aston Martin Lagonda/EUIPO (Reprezentarea unui calandru pe partea din față a unui autovehicul) („Marcă a Uniunii Europene — Retragerea cererii de înregistrare — Nepronunțare asupra fondului”)

text:
               14.11.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 419/45

         Ordonanța Tribunalului din 16 septembrie 2016 – Aston Martin Lagonda/EUIPO (Reprezentarea unui calandru pe partea din față a unui autovehicul)
   (Cauza T-73/15) (1)

   ((„Marcă a Uniunii Europene - Retragerea cererii de înregistrare - Nepronunțare asupra fondului”))
   (2016/C 419/59)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Aston Martin Lagonda Ltd (Gaydon, Regatul Unit) (reprezentant: D. Farnsworth, solicitor)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: H. O’Neill, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 11 decembrie 2014 (cauza R 1796/2014-2) privind cererea reclamantei de înregistrare a unei mărci comunitare

      Dispozitivul

               1)

               Nu mai este necesară pronunțarea asupra fondului.

               2)

               Obligă Aston Martin Lagonda Ltd la suportarea propriilor cheltuieli de judecată, precum și a celor efectuate de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO).

      (1)  JO C 118, 13.4.2015.


title: Cauza T-824/16: Acțiune introdusă la 21 noiembrie 2016 – Kiosked Oy/EUIPO – VRT, NV van Publiek Recht (k)

text:
               23.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/51

         Acțiune introdusă la 21 noiembrie 2016 – Kiosked Oy/EUIPO – VRT, NV van Publiek Recht (k)
   (Cauza T-824/16)
   (2017/C 022/69)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Kiosked Oy Ab (Espoo, Finlanda) (reprezentant: L. Laaksonen, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: VRT, NV van Publiek Recht (Bruxelles, Belgia)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană a mărcii figurative alb-negru care cuprinde elementul verbal „K”- înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană nr. 1 112 969

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 19 septembrie 2016 în cauza R 279/2016-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate a Camerei a patra de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 21 septembrie 2016 din cauza R 279/2016-4 de admitere a opoziției formulate de VRT, NV van Publiek Recht și respingerea înregistrării mărcii internaționale nr. W01112969 K care desemnează Uniunea Europeană (fig.) (denumită în continuare „LOGO K”) pentru următoarele servicii din clasa 35 „Publicitate; conducerea şi administrarea afacerilor; lucrări de birou” și din clasa 42 „Proiectare şi dezvoltare software” și să permită înregistrarea LOGO K pentru serviciile sus-menționate;

               —

               obligarea persoanei care a formulat opoziția la plata tuturor cheltuielilor efectuate de reclamantă în procedura de opoziție, inclusiv a cheltuielilor de reprezentare juridică, potrivit descrierii cheltuielilor pe care reclamanta trebuie să o depună în termenul prevăzut la articolul 85 din Regulamentul privind marca Uniunii Europene și, în lipsa depunerii unei asemenea descrieri, conform legislației aplicabile.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-110/12: Hotărârea Tribunalului din 6 septembrie 2013 — Iranian Offshore Engineering & Construction/Consiliul ( „Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive luate împotriva Iranului în scopul de a împiedica proliferarea nucleară — Înghețarea fondurilor — Acțiune în anulare — Termen de adaptare a concluziilor — Admisibilitate — Obligația de motivare — Eroare vădită de apreciere” )

text:
               19.10.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 304/19

         Hotărârea Tribunalului din 6 septembrie 2013 — Iranian Offshore Engineering & Construction/Consiliul
   (Cauza T-110/12) (1)

   (Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive luate împotriva Iranului în scopul de a împiedica proliferarea nucleară - Înghețarea fondurilor - Acțiune în anulare - Termen de adaptare a concluziilor - Admisibilitate - Obligația de motivare - Eroare vădită de apreciere)
   2013/C 304/32
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Iranian Offshore Engineering & Construction Co. (Teheran, Iran) (reprezentanți: J. Viñals Camallonga, L. Barriola Urruticoechea și J. Iriarte Ángel, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: P. Plaza García, V. Piessevaux și G. Ramos Ruano, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare, pe de o parte, a Deciziei 2011/783/PESC a Consiliului din 1 decembrie 2011 de modificare a Deciziei 2010/413/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 319, p. 71) și, pe de altă parte, a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 1245/2011 al Consiliului din 1 decembrie 2011 de punere în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 961/2010 privind măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 319, p. 11), precum și a Regulamentului (UE) nr. 267/2012 al Consiliului din 23 martie 2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Regulamentului (UE) nr. 961/2010 (JO L 88, p. 1, rectificare în JO L 332, 4.12.2012, p. 31), în măsura în care aceste acte o privesc pe reclamantă

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Decizia 2011/783/PESC a Consiliului din 1 decembrie 2011 de modificare a Deciziei 2010/413/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului, în măsura în care prin aceasta numele Iranian Offshore Engineering & Construction Co. a fost înscris în anexa II la Decizia 2010/413/PESC.

               2.

               Anulează Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1245/2011 al Consiliului din 1 decembrie 2011 de punere în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 961/2010 privind măsuri restrictive împotriva Iranului, în măsura în care prin acesta numele Iranian Offshore Engineering & Construction Co. a fost înscris în anexa VIII la Regulamentul (UE) nr. 961/2010 al Consiliului din 25 octombrie 2010 privind măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 423/2007.

               3.

               Anulează anexa IX la Regulamentul (UE) nr. 267/2012 al Consiliului din 23 martie 2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Regulamentului (UE) nr. 961/2010, în măsura în care această anexă privește Iranian Offshore Engineering & Construction Co.

               4.

               Efectele Deciziei 2010/413, astfel cum a fost modificată prin Decizia 2011/783, se mențin în ceea ce privește Iranian Offshore Engineering & Construction Co, de la intrarea sa în vigoare, în a douăzecea zi de la data publicării sale în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene, până la momentul la care produce efecte anularea în parte a Regulamentului nr. 267/2012.

               5.

               Consiliul Uniunii Europene suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de Iranian Offshore Engineering & Construction Co., în cadrul prezentei proceduri și al procedurii referitoare la măsurile provizorii.

      (1)  JO C 126, 28.4.2012.


title: Cauza C-650/11: Ordonanța Curții (Camera a zecea) din 10 ianuarie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Augstākās tiesas Senāts — Letonia) — Ilgvars Brunovskis/Lauku atbalsta dienests [Politica agricolă comună — Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 — Punere în aplicare a schemelor de sprijin în noile state membre — Plăți directe naționale complementare — Condiții de acordare — Regulamentul (CE) nr. 1973/2004 — Inaplicabilitate]

text:
               13.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 108/6

         Ordonanța Curții (Camera a zecea) din 10 ianuarie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Augstākās tiesas Senāts — Letonia) — Ilgvars Brunovskis/Lauku atbalsta dienests
   (Cauza C-650/11) (1)

   (Politica agricolă comună - Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 - Punere în aplicare a schemelor de sprijin în noile state membre - Plăți directe naționale complementare - Condiții de acordare - Regulamentul (CE) nr. 1973/2004 - Inaplicabilitate)
   2013/C 108/11
   Limba de procedură: letona

      Instanța de trimitere

   Augstākās tiesas Senāts

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Ilgvars Brunovskis

      Pârât: Lauku atbalsta dienests

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Augstākā tiesas Senāts — Interpretarea articolului 5 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 al Consiliului din 29 septembrie 2003 de stabilire a normelor comune pentru schemele de sprijin direct în cadrul politicii agricole comune și de stabilire a anumitor scheme de sprijin pentru agricultori și de modificare a Regulamentelor (CEE) nr. 2019/93, (CE) nr. 1452/2001, (CE) nr. 1453/2001, (CE) nr. 1454/2001, (CE) nr. 1868/94, (CE) nr. 1251/1999, (CE) nr. 1254/1999, (CE) nr. 1673/2000, (CEE) nr. 2358/71 și (CE) nr. 2529/2001 (JO L 270, p. 1, Ediție specială, 03/vol. 49, p. 177), precum și a articolului 102 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1973/2004 al Comisiei din 29 octombrie 2004 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1782/2003 al Consiliului în ceea ce privește schemele de ajutor prevăzute la titlurile IV și IVa din respectivul regulament și utilizarea terenurilor retrase din circuitul agricol pentru producția de materii prime (JO L 345, p. 1, Ediție specială, 03/vol. 60, p. 190) — Primă pentru vacile care alăptează — Reglementare națională care prevede acordarea primei pe un an calendaristic întreg numai pentru vacile care alăptează și pentru junincile înregistrate ca vite care pot beneficia de primă cel târziu la 1 iulie al anului calendaristic în cauză — Luare sau neluare în considerare, cu ocazia calculării primei, a tuturor vacilor care alăptează existente în cursul anului calendaristic în cauză

      Dispozitivul

   Dreptul Uniunii și, în special, articolul 143c din Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 al Consiliului din 29 septembrie 2003 de stabilire a normelor comune pentru schemele de sprijin direct în cadrul politicii agricole comune și de stabilire a anumitor scheme de sprijin pentru agricultori și de modificare a Regulamentelor (CEE) nr. 2019/93, (CE) nr. 1452/2001, (CE) nr. 1453/2001, (CE) nr. 1454/2001, (CE) nr. 1868/94, (CE) nr. 1251/1999, (CE) nr. 1254/1999, (CE) nr. 1673/2000, (CEE) nr. 2358/71 și (CE) nr. 2529/2001, astfel cum a fost modificat prin Decizia 2004/281/CE a Consiliului din 22 martie 2004, trebuie interpretate în sensul că nu se opun unei reglementări naționale precum cea în discuție în litigiul principal, care reglementează anumite plăți directe complementare legate de prezența vacilor care alăptează într-o turmă și care condiționează acordarea acestora de o declarație efectuată anterior datei de 1 iulie a anului vizat, fără a lua în considerare vacile care au început să alăpteze ulterior acestei date.

      (1)  JO C 49, 18.2.2012


title: Cauza T-433/16: Acțiune introdusă la 3 august 2016 – Pometon/Comisia

text:
               10.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 371/17

         Acțiune introdusă la 3 august 2016 – Pometon/Comisia
   (Cauza T-433/16)
   (2016/C 371/20)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Pometon SpA (Martellago, Italia) (reprezentanți: E. Fabrizi, V. Veneziano și A. Molinaro, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               cu titlu principal, anularea deciziei atacate;

               —

               cu titlu subsidiar, anularea sau reducerea sancțiunii aplicate Pometon;

               —

               obligarea pârâtei la restituirea sumelor eventual plătite de reclamantă în așteptarea finalizării procedurii, în executarea deciziei atacate, precum și la rambursarea oricărui alt cost efectuat de reclamantă în executarea respectivei decizii atacate;

               —

               în orice caz, obligarea pârâtei la plata cheltuielilor cu procedura și a oricărei cheltuieli sau sarcini aferente prezentei proceduri suportate de reclamantă.

      Motivele și principalele argumente

   Prezenta acțiune este îndreptată împotriva Deciziei C(2016) 3121 final a Comisiei din 25 mai 2016 (cauza AT.39792 – Steel abrasives) privind o procedură de aplicare a articolului 101 TFUE și a articolului 53 din Acordul privind Spațiul Economic European (denumită în continuare „decizia atacată”).
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv se întemeiază pe încălcarea principiului imparțialității procedurii, a principiului prezumției de nevinovăție și a dreptului la apărare, în măsura în care pârâta a atribuit reclamantei comportamente specifice în cadrul Deciziei C(2014) 2074 final din 2 aprilie 2014 (decizie de tranzacționare) adoptate față de Ervin industries Inc și Ervin Amasteel, Winoa SA și WHA Holding SAS, Metalltechnik Schmidt GmbH & CO.KG și Eisenwerk Würth GmbH (denumite în continuare „părțile”), și astfel a adoptat decizia atacată fără să fi putut să aprecieze cu calm, și fără nicio condiționare, poziția Pometon și argumentele pe care aceasta le-a invocat în apărare.

                           —

                           În decizia de tranzacționare, și, așadar, înainte ca reclamanta să fi avut posibilitatea de a se apăra, Comisia a atribuit în mod expres reclamantei aceeași conduită pe care a atribuit-o celorlalte părți, cărora le-a fost atribuită, tot în decizia de tranzacționare și tocmai în temeiul conduitei menționate anterior, o încălcare specifică a articolului 101 TFUE, precum și a articolului 53 din Acordul privind SEE. Acest lucru ar fi afectat în mod inevitabil capacitatea Comisiei de a efectua o apreciere cu adevărat imparțială în ceea ce o privește pe reclamantă.

               2.

               Al doilea motiv se întemeiază pe încălcarea și aplicarea eronată a articolului 101 TFUE, precum și a articolului 53 din Acordul privind SEE, precum și pe caracterul insuficient și contradictoriu al motivării, pe încălcarea dreptului la apărare și a principiului privind sarcina probei, în măsura în care pârâta a imputat reclamantei, în lipsa oricăror elemente de probă, participarea la o așa-zisă înțelegere la care nu a luat niciodată parte.

                           —

                           Comisia s-ar fi întemeiat, în susținerea tezei sale, pe elemente imprecise, contradictorii și cu o interpretare îndoielnică, insuficiente pentru a demonstra participarea reclamantei la așa-zisa încălcare.

               3.

               Al treilea motiv se întemeiază pe încălcarea și aplicarea eronată a articolului 101 TFUE, precum și a articolului 53 din Acordul privind SEE, pe o eroare de apreciere, pe lipsa cercetării și pe lipsa vădită de logică, în măsura în care pârâta a apreciat că conduita imputată reclamantei avea ca obiect o restrângere a concurenței.

               4.

               Al patrulea motiv se întemeiază pe încălcarea și aplicarea eronată a articolului 101 TFUE, precum și a articolului 53 din Acordul privind SEE, pe o motivare și cercetare insuficiente, pe o încălcare a sarcinii probei în ceea ce privește durata așa-zisei participări a reclamantei la pretinsa încălcare și, în consecință, pe încălcarea articolului 23 alineatul (2) și a articolului 25 alineatele (1) și (5) din Regulamentul nr. 1/2003 (1), pe încălcarea principiului securității juridice, în măsura în care Comisia a aplicat o sancțiune pecuniară reclamantei în pofida prescripției care a intervenit.

                           —

                           Întrucât data la care a încetat așa-zisa participare a reclamantei la pretinsa încălcare i-a fost imputată acesteia în decizia atacată nu poate coincide în nici un caz, potrivit reclamantei, cu data stabilită de Comisie, ci, cel mult, cu o dată mult anterioară, astfel încât competența Comisiei de a aplica o amendă trebuie considerată prescrisă.

               5.

               Al cincilea motiv se întemeiază pe lipsa totală a motivării, pe încălcarea principiilor proporționalității, egalității de tratament în stabilirea cuantumului amenzii în ceea ce privește modificarea cuantumului de bază în sensul punctului 37 din Orientările privind calcularea cuantumului amenzilor în temeiul articolului 23 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul nr. 1/2003.

                           —

                           Comisia ar fi aplicat articolul 37 din respectivele Orientări în mod vădit discriminatoriu, aplicând, în cazul reclamantei, o rată de reducere a sancțiunii net inferioară celei aplicate celorlalte părți.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (Text cu relevanță pentru SEE [JO 2003, L 1, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 167]).


title: Cauza T-108/08: Acțiune introdusă la 27 februarie 2008 — Zino Davidoff/OAPI — Clifarm i. Kleinakis & SIA (GOOD LIFE)

text:
               9.5.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 116/24

         Acțiune introdusă la 27 februarie 2008 — Zino Davidoff/OAPI — Clifarm i. Kleinakis & SIA (GOOD LIFE)
   (Cauza T-108/08)
   (2008/C 116/44)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Zino Davidoff SA (Freiberg, Elveția) (reprezentanți: H. Kunz-Hallstein și R. Kunz-Hallstein, lawyers)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Clifarm i. Kleinakis & SIA OE (Glyfada, Grecia)
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI în cauza R 298/2007-2;

               —

               obligarea OAPI sau a intervenientei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: reclamanta.

      Marca comunitară vizată: marca verbală „GOOD LIFE” pentru produse din clasa 3 — cererea nr. 1 709 641.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: Clifarm i. Kleinakis & SIA OE.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: mărcile verbale comunitară și națională „GOOD LIFE” pentru produse din clasele 3, 5 și 16.

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția în întregime.

      Decizia camerei de recurs: anulează decizia diviziei de opoziție și trimite cauza spre rejudecare la divizia de opoziție.

      Motivele invocate: încălcarea, printre altele, a articolelor 43, 73 și 74 din Regulamentul nr. 40/94 al Consiliului și a normei 22 din Regulamentul nr. 2868/95 al Comisiei, întrucât camera de recurs a luat în considerare produse pentru care marca solicitată nu cere protecție și pe care nu s-a întemeiat opoziția; întrucât camera de recurs nu ar fi trebuit să ia în considerare probele prezentate de Clifarm i. Kleinakis & SIA OE pentru utilizarea mărcii sale; și întrucât camera de recurs a luat în considerare probe pe care reclamanta nu le-a putut evalua.


title: Cauza T-488/09: Acțiune introdusă la 4 decembrie 2009 — Jager & Polacek/OAPI — RT Mediasolutions (REDTUBE)

text:
               13.2.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 37/42

         Acțiune introdusă la 4 decembrie 2009 — Jager & Polacek/OAPI — RT Mediasolutions (REDTUBE)
   (Cauza T-488/09)
   2010/C 37/59
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Jager & Polacek GmbH (Viena, Austria) (reprezentanți: A. Renck, V. von Bomhard, T. Dolde, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: RT Mediasolutions s.r.o. (Brno, Republica Cehă)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 29 septembrie 2009 (cauza R 442/2009-4)

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: RT Mediasolutions s.r.o.

      Marca comunitară vizată: marca verbală „REDTUBE” pentru produse și servicii din clasele 9, 38 și 41 (cererea de înregistrare nr. 6 096 309)

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: reclamanta.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca neînregistrată „Redtube”.

      Decizia diviziei de opoziție: opoziția este considerată a nu fi fost formulată.

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul.

      Motivele invocate:

               —

               Încălcarea articolului 8 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 216/96 (1) coroborat cu articolul 63 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 (2), întrucât reclamanta nu a avut posibilitatea să formuleze observații în replică;

               —

               încălcarea articolului 80 alineatele (1) și (2) din Regulamentul nr. 207/2009, întrucât decizia privind admisibilitatea opoziției nu a fost revocată în mod legal;

               —

               încălcarea articolului 83 din Regulamentul nr. 207/2009, în special a principiului încrederii legitime, coroborat cu articolul 41 alineatul (3) din același regulament, a normei 17 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95 (3) și a articolului 8 alineatul (3) literele (a) și (b) din Regulamentul (CE) nr. 2869/95 (4), întrucât reclamanta putea în mod legitim să se aștepte ca primirea tardivă a taxei de opoziție să fie remediată de plata suplimentară efectuată în termen.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 216/96 al Comisiei din 5 februarie 1996 de stabilire a regulamentului de procedură al camerelor de recurs ale Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (JO L 28, p. 11, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 221).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, p. 1).

      (3)  Regulamentul (CE) nr. 2868/95 al Comisiei din 13 decembrie 1995 de punere în aplicare a Regulamentului nr. 40/94 (JO L 303, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 189).

      (4)  Regulamentul (CE) nr. 2869/95 al Comisiei din 13 decembrie 1995 privind taxele care trebuie plătite Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (JO L 303, p. 33, Ediție specială, 09/vol. 2, p. 13).


title: Cauza T-87/09: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 25 noiembrie 2009 — Andersen/Comisia [ Ajutoare de stat — Măsuri în favoarea Danske Statsbaner — Obligații de serviciu public — Decizie de inițiere a procedurii prevăzute la articolul 88 alineatul (2) CE — Inadmisibilitate ]

text:
               30.1.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 24/54

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 25 noiembrie 2009 — Andersen/Comisia
   (Cauza T-87/09) (1)

   („Ajutoare de stat - Măsuri în favoarea Danske Statsbaner - Obligații de serviciu public - Decizie de inițiere a procedurii prevăzute la articolul 88 alineatul (2) CE - Inadmisibilitate”)
   2010/C 24/96
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Jørgen Andersen (Ballerup, Danemarca) (reprezentanți: M. Nissen, J. Rivas de Andrés și J. Gutiérrez Gisbert, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: B. Martenczuk și C. Urraca Caviedes, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei C (2008) 4776 final a Comisiei din 10 septembrie 2008 de inițiere a procedurii prevăzute la articolul 88 alineatul (2) CE privind ajutorul de stat C 41/2008 (ex NN 35/2008), pus în aplicare de Regatul Danemarcei în favoarea Danske Statsbaner

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2.

               Îl obligă pe domnul Jørgen Andersen la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 113, 16.5.2009.


title: Cauza T-178/12: Ordonanța Tribunalului din 7 iulie 2014 – Khwanda/Consiliul

text:
               22.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 329/25

         Ordonanța Tribunalului din 7 iulie 2014 – Khwanda/Consiliul
   (Cauza T-178/12) (1)

   2014/C 329/36
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei a șaptea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 174, 16.6.2012.


title: Cauza T-183/16: Acțiune introdusă la 22 aprilie 2016 – L'Oréal/EUIPO - Guinot (MASTER DRAMA)

text:
               20.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 222/29

         Acțiune introdusă la 22 aprilie 2016 – L'Oréal/EUIPO - Guinot (MASTER DRAMA)
   (Cauza T-183/16)
   (2016/C 222/36)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: franceza

      Părțile

      Reclamantă: L'Oréal (Paris, Franța) (reprezentanți: T. de Haan și P. Péters, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Guinot SAS (Paris, Franța)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca verbală a Uniunii Europene „MASTER DRAMA” – Cererea de înregistrare nr. 11 566 544

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 23 februarie 2016 în cauza R 2500/2014-5

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate de reclamantă în cadrul procedurii în fața Camerei a cincea de recurs a EUIPO.

      Motivul invocat

   Încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) coroborat cu articolul 75 din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-279/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Hannover (Germania) la 18 mai 2017 – Thomas Kiehl/TUIfly GmbH

text:
               24.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 239/36

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Hannover (Germania) la 18 mai 2017 – Thomas Kiehl/TUIfly GmbH
   (Cauza C-279/17)
   (2017/C 239/45)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Amtsgericht Hannover

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Thomas Kiehl

      Pârâtă: TUIfly GmbH

      Întrebările preliminare

               1)

               Absența pentru motive medicale a unei părți semnificative a personalului însărcinat cu efectuarea zborurilor operatorului efectiv de transport aerian, este o împrejurare excepțională în sensul articolului 5 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 (1)? În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare: care trebuie să fie ponderea persoanelor absente pentru a admite o asemenea împrejurare?

               2)

               În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare: absența spontană a unei părți semnificative a personalului însărcinat cu efectuarea zborurilor operatorului efectiv de transport aerian, motivată de o grevă neconformă cu legislația muncii și cu contractul colectiv de muncă („grevă spontană”) este o împrejurare excepțională în sensul articolului 5 alineatul (3) din Regulamentul nr. 261/2004? În cazul unui răspuns afirmativ la a doua întrebare: care trebuie să fie ponderea persoanelor absente pentru a admite o asemenea împrejurare?

               3)

               În cazul unui răspuns afirmativ prima sau la a doua întrebare: împrejurarea excepțională trebuie să fi existat cu privire la zborul anulat sau operatorul efectiv de transport aerian poate să elaboreze un nou plan de zbor pentru motive economice?

               4)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima sau la a doua ă întrebare: noțiunea de caracter evitabil se raportează la împrejurarea excepțională sau la consecințele producerii împrejurării excepționale?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 (JO L 46, p. 1, Ediție specială, 07/vol.12, p. 218)


title: Cauza T-283/13 P: Ordonanța Tribunalului din 14 noiembrie 2013 — Marcuccio/Comisia ( „Recurs — Funcție publică — Respingerea acțiunii în primă instanță ca vădit inadmisibilă — Lipsa identității între cererea introdusă prin fax și originalul depus ulterior — Depunerea originalului după expirarea termenului — Tardivitatea acțiunii — Recurs vădit nefondat” )

text:
               18.1.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 15/18

         Ordonanța Tribunalului din 14 noiembrie 2013 — Marcuccio/Comisia
   (Cauza T-283/13 P) (1)

   (Recurs - Funcție publică - Respingerea acțiunii în primă instanță ca vădit inadmisibilă - Lipsa identității între cererea introdusă prin fax și originalul depus ulterior - Depunerea originalului după expirarea termenului - Tardivitatea acțiunii - Recurs vădit nefondat)
   2014/C 15/26
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurent: Luigi Marcuccio (Tricase, Italia) (reprezentant: G. Cipressa, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Berardis-Kayser și G. Gattinara, agenți)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Ordonanței Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera a treia) din 11 martie 2013, Marcuccio/Comisia (F-131/12), având ca obiect anularea acestei ordonanțe

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Domnul Luigi Marcuccio suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană în cadrul prezentei proceduri.

      (1)  JO C 207, 20.7.2013.


title: Cauza T-400/16: Hotărârea Tribunalului din 9 martie 2017 – Maximum Play/EUIPO (MAXPLAY) [„Marcă a Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale MAXPLAY — Motiv absolut de refuz — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               24.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/20

         Hotărârea Tribunalului din 9 martie 2017 – Maximum Play/EUIPO (MAXPLAY)
   (Cauza T-400/16) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale MAXPLAY - Motiv absolut de refuz - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2017/C 129/33)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Maximum Play, Inc. (San Francisco, California, Statele Unite) (reprezentant: M. Graf, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: E. Zaera Cuadrado, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 26 mai 2016 (cauza R 2273/2015-4), privind o cerere de înregistrare a semnului verbal MAXPLAY ca marcă a Uniunii Europene

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Maximum Play, Inc. la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 371, 10.10.2016.


title: Cauza C-642/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Administrativen sad — Varna (Bulgaria) la 15 decembrie 2011 — EOOD Stroy trans/Direktor na Direktsia „Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto” — Varna pri Tsentralno Upravlenie na Natsionalnata Agentsia za Prihodite

text:
               17.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 80/9

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Administrativen sad — Varna (Bulgaria) la 15 decembrie 2011 — EOOD Stroy trans/Direktor na Direktsia „Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto” — Varna pri Tsentralno Upravlenie na Natsionalnata Agentsia za Prihodite
   (Cauza C-642/11)
   2012/C 80/12
   Limba de procedură: bulgara

      Instanța de trimitere

   Administrativen sad — Varna

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: EOOD Stroy trans

      Pârât: Direktor na Direktsia „Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto” — Varna pri Tsentralno Upravlenie na Natsionalnata Agentsia za Prihodite

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 203 din Directiva 2006/112/CE (1) a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie interpretat în sensul că TVA-ul menționat de o persoană pe o factură este datorat indiferent dacă există motive pentru această menționare (inexistența unei livrări de bunuri sau a unei prestări de servicii ori a unei plăți), precum și în sensul că autoritățile care verifică aplicarea Zakon za danak varhu dobavenata stoynost (Legea privind TVA-ul) nu au competența, dată fiind dispoziția națională conform căreia facturile nu pot fi rectificate decât de emitent, să rectifice impozitul menționat de respectiva persoană?

               2.

               Sunt încălcate principiile neutralității fiscale, proporționalității și încrederii legitime prin practica administrativă și judiciară conform căreia unei părți (destinatarul livrărilor de bunuri sau al prestărilor de servicii menționat pe factură) i se respinge dreptul de deducere a TVA-ului printr-o decizie de impunere, deși în cazul celeilalte părți (emitentul facturii) — tot printr-o decizie de impunere — nu se rectifică TVA-ul menționat în următoarele situații:

                           —

                           emitentul facturii nu a prezentat niciun document în cadrul controlului fiscal efectuat în privința sa;

                           —

                           emitentul facturii a prezentat documente în cadrul procedurii de control fiscal, însă furnizorii săi nu au prezentat nicio probă sau din probele prezentate nu se poate stabili cu exactitate dacă au fost în realitate efectuate livrări de bunuri sau prestări de servicii;

                           —

                           în cadrul procedurii de control fiscal efectuat în privința emitentului facturii, respectivele livrări nu au putut fi verificate în cadrul lanțului de livrări?

      (1)  Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7).


title: Cauza C-315/07: Ordonanța președintelui Curții din 30 mai 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Landesgericht Klagenfurt — Austria) — A-Punkt Schmuckhandels GmbH/Claudia Schmidt

text:
               27.9.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 247/11

         Ordonanța președintelui Curții din 30 mai 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Landesgericht Klagenfurt — Austria) — A-Punkt Schmuckhandels GmbH/Claudia Schmidt
   (Cauza C-315/07) (1)

   (2008/C 247/20)

      Limba de procederă: germana

   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 269, 10.11.2007.


title: Cauza C-121/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale civile e penale di Cagliari (Italia) la 29 februarie 2016 – Salumificio Murru SpA/Autotrasporti di Marongiu Remigio

text:
               6.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 200/5

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale civile e penale di Cagliari (Italia) la 29 februarie 2016 – Salumificio Murru SpA/Autotrasporti di Marongiu Remigio
   (Cauza C-121/16)
   (2016/C 200/08)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale civile e penale di Cagliari

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Salumificio Murru SpA

      Pârâtă: Autotrasporti di Marongiu Remigio

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 101 TFUE coroborat cu articolul 4 alineatul (3) TUE trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale precum cea prevăzută la articolul 83 bis alineatul 10 din Decretul lege 112/2008, în măsura în care prețul serviciilor de transport rutier de mărfuri în numele unor terți nu poate fi inferior unor costuri minime de exploatare stabilite de Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti și nu este lăsat la libera apreciere a părților contractante?

               2)

               Ținând seama de caracterul de autoritate publică al Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, normele de concurență în cadrul pieței interne pot fi restrânse de reglementarea națională în scopul de a urmări obiectivul protecției securității rutiere?


title: Cauza T-537/11: Acțiune introdusă la 10 octombrie 2011 — Hultafors Group/OAPI — Società Italiana Calzature (Snickers)

text:
               10.12.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 362/20

         Acțiune introdusă la 10 octombrie 2011 — Hultafors Group/OAPI — Società Italiana Calzature (Snickers)
   (Cauza T-537/11)
   2011/C 362/30
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Hultafors Group AB (Bollebygd, Suedia) (reprezentanți: A. Rasmussen și T. Swanstrøm, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Società Italiana Calzature SpA (Milano, Italia)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei din 9 august 2011 a Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), cauza R 2519/2010-4 și

               —

               obligarea pârâtului la plata propriilor cheltuieli de judecată, precum și a celor efectuate de cealaltă parte în procedură,. Inclusiv a celor efectuate în cadrul acțiunii și al procedurii de opoziție.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta.

      Marca comunitară vizată: marca figurativă în negru și alb „Snickers”, pentru produse care fac parte din clasele 8, 9 și 25 — cererea de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 3740719.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Marca sau semnul invocat: marca verbală italiană înregistrată sub nr. 348149 „KICKERS”, pentru produse care fac parte din clasele 3, 14, 16, 18, 24, 25, 28, 32 și 33.

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția pentru toate produsele contestate.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009, întrucât camera de recurs a reținut în mod eronat existența unui risc de confuzie între marca solicitată și marca invocată în cadrul opoziției.


title: Cauza T-229/04: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 11 iulie 2007 — Regatul Suediei/Comisia Comunităților Europene ( Directiva 91/414/CEE — Produse de uz fitosanitar — Substanța activă paraquat — Autorizație de introducere pe piață — Procedură de autorizare — Protecția sănătății umane și animale )

text:
               25.8.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 199/32

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 11 iulie 2007 — Regatul Suediei/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-229/04) (1)

   („Directiva 91/414/CEE - Produse de uz fitosanitar - Substanța activă paraquat - Autorizație de introducere pe piață - Procedură de autorizare - Protecția sănătății umane și animale’)
   (2007/C 199/60)
   Limba de procedură: suedeza
   Părțile

      Reclamant: Regatul Suediei (reprezentant: A. Kruse, agent)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: L. Ström van Lier și B. Doherty, agenți)

      Intervenienți în interesul reclamantului: Regatul Danemarcei (reprezentanți: J. Molde, A. Jacobsen și J. Bering Liisberg, agenți); Republica Austria (reprezentant: E. Riedl, agent) și Republica Finlanda (reprezentanți: T. Pynnä și E. Bygglin, agenți)
   Obiectul
   Cerere de anulare a Directivei 2003/112/CE a Comisiei din 1 decembrie 2003 de modificare a Directivei 91/414/CEE a Consiliului în vederea includerii substanței active paraquat (JO L 321, p. 32).
   Dispozitivul

               1)

               Anulează Directiva 2003/112/CE a Comisiei din 1 decembrie 2003 de modificare a Directivei 91/414/CEE a Consiliului în vederea includerii substanței active paraquat.

               2)

               Obligă Comisia la plata cheltuielilor de judecată efectuate de Regatul Suediei; Comisia suportă propriile cheltuieli de judecată.

               3)

               Regatul Danemarcei, Republica Austria și Republica Finlanda suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 106, 30.4.2004 (fosta cauză C-102/04).


title: Cauza T-186/06: Hotărârea Tribunalului din 16 iunie 2011 — Solvay/Comisia ( „Concurență — Înțelegeri — Peroxid de hidrogen și perborat de sodiu — Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE — Durata încălcării — Noțiunile «acord» și «practică concertată» — Acces la dosar — Amenzi — Comunicarea privind cooperarea — Egalitate de tratament — Încredere legitimă — Obligația de motivare” )

text:
               30.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 226/20

         Hotărârea Tribunalului din 16 iunie 2011 — Solvay/Comisia
   (Cauza T-186/06) (1)

   (Concurență - Înțelegeri - Peroxid de hidrogen și perborat de sodiu - Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE - Durata încălcării - Noțiunile «acord» și «practică concertată» - Acces la dosar - Amenzi - Comunicarea privind cooperarea - Egalitate de tratament - Încredere legitimă - Obligația de motivare)
   2011/C 226/38
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Solvay SA (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: inițial O.W. Brouwer, D. Mes, avocați, M. O’Regan și A. Villette, solicitors, ulterior O.W. Brouwer, A. Stoffer, avocat, O’Regan și A. Villette)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial F. Arbault, ulterior V. Di Bucci și V. Bottka, agenți, asistați de M. Gray, barrister)

      Obiectul

   Pe de o parte, o cerere de anulare în parte a Deciziei C(2006) 1766 final a Comisiei din 3 mai 2006 privind o procedură de aplicare a articolului 81 [CE] și a articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/F/38.620 — Peroxid de hidrogen și perborat) și, pe de altă parte, o cerere de anulare sau de reducere a cuantumului amenzii aplicate reclamantei

      Dispozitivul

               1.

               Anulează articolul 1 litera (m) din Decizia C(2006) 1766 final a Comisiei din 3 mai 2006 privind o procedură de aplicare a articolului 81 [CE] și a articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul C.38.620 — Peroxid de hidrogen și perborat) în măsura în care Comisia Europeană a constatat în cuprinsul acestora că Solvay SA a participat la încălcare în perioada anterioară lunii mai 1995.

               2.

               Stabilește cuantumul amenzii aplicate Solvay la articolul 2 litera (h) din Decizia C(2006) 1766 final la 139,5 milioane de euro.

               3.

               Respinge acțiunea cu privire la restul motivelor.

               4.

               Obligă Solvay la suportarea a 80 % din propriile cheltuieli de judecată, precum și din cheltuielile de judecată efectuate de Comisie.

               5.

               Obligă Comisia la suportarea a 20 % din propriile cheltuieli de judecată, precum și din cheltuielile de judecată efectuate de Solvay.

      (1)  JO C 212, 2.9.2006.


title: Cauza F-77/13: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 5 martie 2014 – DC/Europol (Funcție publică — Personalul Europol — Invaliditate — Prestație de invaliditate — Calculul dobânzilor — Cerere de despăgubire — Inadmisibilitate vădită)

text:
               28.4.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/36

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 5 martie 2014 – DC/Europol
   (Cauza F-77/13) (1)

   ((Funcție publică - Personalul Europol - Invaliditate - Prestație de invaliditate - Calculul dobânzilor - Cerere de despăgubire - Inadmisibilitate vădită))
   2014/C 129/44
   Limba de procedură: neerlandeza

      Părțile

      Reclamant: DC (reprezentant: W. Brouwer, avocat)

      Pârât: Oficiul European de Poliție (Europol) (reprezentanți: D. C. Neumann și J. Arnould, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei de stabilire a dobânzilor aferente sumei plătite în temeiul unei incapacități totale de muncă în urma a două accidente survenite în timpul a două călătorii de serviciu

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca vădit inadmisibilă.

               2)

               DC suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligat să suporte cheltuielile efectuate de Oficiul European de Poliție.

      (1)  JO C 352, 30.11.2013, p. 27.


title: Cauza T-131/14 P: Recurs introdus la 21 februarie 2014 de Catherine Teughels împotriva Hotărârii din 11 decembrie 2013 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-117/11, Teughels/Comisia

text:
               26.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 159/29

         Recurs introdus la 21 februarie 2014 de Catherine Teughels împotriva Hotărârii din 11 decembrie 2013 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-117/11, Teughels/Comisia
   (Cauza T-131/14 P)
   2014/C 159/39
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: Catherine Teughels (Eppegem, Belgia) (reprezentant: L. Vogel, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile

   Recurenta solicită Tribunalului:

               —

               anularea hotărârii atacate, date la 11 decembrie 2013 de Tribunalul Funcției Publice a Uniunii Europene în ședință plenară, notificată prin fax la 11 decembrie 2013, prin care s-a respins acțiunea introdusă de recurentă la 8 noiembrie 2011;

               —

               evocând fondul acțiunii formulate de recurentă în fața Tribunalului Funcției Publice, constatarea temeiniciei acesteia și, în consecință, anularea deciziilor care fac obiectul său;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată, în temeiul articolului 87 alineatul (2) din Regulamentul de procedură, respectiv a cheltuielilor indispensabile efectuate în legătură cu procedura, în special a cheltuielilor de domiciliere, de deplasare și de ședere, precum și a onorariilor avocaților, în temeiul articolului 91 litera (b) din Regulamentul de procedură.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului, recurenta invocă două motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 11 alineatul (2) din anexa VIII la Statutul funcționarilor Uniunii Europene și a articolului 26 alineatele (1) și (4) din anexa XIII la statutul menționat, pe neluarea în considerare a drepturilor câștigate și pe încălcarea principiilor securității juridice și neretroactivității, precum și pe nemotivare. Recurenta susține că:

                           —

                           Tribunalul Funcției Publice (denumit în continuare „TFP”) a acordat efect retroactiv dispozițiilor generale de punere în aplicare referitoare la articolele 11 și 12 din anexa VIII la Statut privind transferul drepturilor de pensie, adoptate în 2011, decizând că, pentru stabilirea numărului de ani de plată care corespund, potrivit regimului comunitar de pensii, echivalentului actuarial al drepturilor de pensie ale recurentei în regimul belgian de pensii, AIPN putea să aplice în mod valabil dispozițiile generale de punere în aplicare din 2011 întrucât, la momentul intrării în vigoare a acestor dispoziții, recurenta nu s-ar fi aflat într-o situație „pe deplin constituită” sub imperiul dispozițiilor generale de punere în aplicare din 2004, deoarece nu acceptase propunerea care i se făcuse anterior, iar aceasta chiar în condițiile în care cererea de transfer al drepturilor de pensie fusese introdusă în noiembrie 2009, astfel încât drepturile recurentei s-ar fi cristalizat în mod definitiv la această dată și trebuiau, prin urmare, să fie definite în temeiul dispozițiilor generale de punere în aplicare din 2004;

                           —

                           TFP nu și-a motivat din punct de vedere juridic analiza și nu a explicat pentru ce motiv dispozițiile statutare invocate de recurentă în cererea introductivă din primă instanță și principiile pe care aceste dispoziții le consacră nu trebuiau aplicate în speță.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiilor securității juridice și „patere legem quam ipse fecisti”, pe neluarea în considerare a drepturilor câștigate, pe nemotivare, precum și pe încălcarea autorității și a forței obligatorii decurgând din orice act administrativ individual, mai precis, din decizia luată în privința recurentei la 29 iunie 2010. Recurenta susține că:

                           —

                           TFP a considerat în mod eronat că situația recurentei nu era pe deplin constituită sub imperiul dispozițiilor generale de punere în aplicare din 2004 la momentul intrării în vigoare a dispozițiilor generale de punere în aplicare din 2011, întrucât recurenta „nici nu acceptase, nici nu refuzase în mod oficial” propunerea de calcul care îi fusese prezentată la 29 iunie 2010, deși această propunere de calcul constituia o veritabilă decizie administrativă, care afectează în mod definitiv drepturile recurentei;

                           —

                           administrația nu mai putea restrânge în mod unilateral drepturile care rezultau din propunerea de calcul, care era obligatorie din punct de vedere juridic pentru ea;

                           —

                           TFP a încălcat principiul potrivit căruia caracterul definitiv și obligatoriu al unei decizii unilaterale a Comisiei nu depinde de acordul destinatarului acesteia.


title: Cauza T-498/07 P: Recurs introdus la 2 mai 2008 de Erika Krcova împotriva Hotărârii pronunțate la 18 octombrie 2007 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-112/06, Krcova/Curtea de Justiție a Comunităților Europene

text:
               15.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/54

         Recurs introdus la 2 mai 2008 de Erika Krcova împotriva Hotărârii pronunțate la 18 octombrie 2007 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-112/06, Krcova/Curtea de Justiție a Comunităților Europene
   (Cauza T-498/07 P)
   (2008/C 209/98)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Recurentă: Erika Krcova (Trnava, Republica Slovacă) (reprezentant: J. Rooy, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Curtea de Justiție a Comunităților Europene
   Concluziile recurentei

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 18 octombrie 2007, Krcova/Curtea de Justiție (cauza F-112/06, nepublicat încă în Repertoriu),

               —

               anularea Deciziei Curții de Justiție a Comunităților Europene din 17 octombrie 2005 de concediere a recurentei la sfârșitul perioadei de probă, în măsura în care, din necesitate, Decizia din 16 septembrie 2005 prelungea perioada de probă cu două luni iar raportul privind perioada de probă din 12 septembrie 2005 recomanda concedierea recurentei,

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată efectuate atât în fața Tribunalului Funcției Publice cât și în fața Tribunalului de Primă Instanță.

         Motivele și principalele argumente
   Prin intermediul prezentului recurs, recurenta solicită anularea Hotărârii pronunțate de Tribunalului Funcției Publice (TFP) la 18 octombrie 2007 în cauza Krcova/Curtea de Justiție, F-112/06, prin care se respinge acțiunea având ca obiect anularea deciziei Curții de Justiție de concediere a recurentei la sfârșitul perioadei de probă.
   Recurenta susține că TFP a statuat ultra petita și a interpretat în mod eronat articolul 34 din Statutul Funcționarilor Comunităților Europene.


title: Cauza C-620/13 P: Recurs introdus la 27 noiembrie 2013 de British Telecommunications plc împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 16 septembrie 2013 în cauza T-226/09, British Telecommunications plc/Comisia Europeană

text:
               1.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 61/3

         Recurs introdus la 27 noiembrie 2013 de British Telecommunications plc împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 16 septembrie 2013 în cauza T-226/09, British Telecommunications plc/Comisia Europeană
   (Cauza C-620/13 P)
   2014/C 61/05
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: British Telecommunications plc (reprezentanți: J. Holmes, Barrister, și H. Legge, QC)

      Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană, BT Pesion Scheme Trustees Ltd

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curții:

               —

               anularea hotărârii atacate în măsura în care privește primul și al doilea motiv din acțiunea recurentei în fața Tribunalului;

               —

               admiterea motivelor respective ca întemeiate;

               —

               anularea Deciziei 2009/703/CE a Comisiei din 11 februarie 2009 (1) și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de recurentă în cadrul prezentului recurs și al acțiunii în fața Tribunalului.

      Motivele și principalele argumente

   Recurenta invocă trei motive în susținerea recursului său.
   Prin intermediul primului motiv de recurs, recurenta arată că în hotărârea atacată Tribunalul a expus propriile motive, care nu sunt cuprinse în decizia Comisiei, pentru a nu lua în considerare anumite obligații speciale în evaluarea caracterului selectiv. Tribunalul a încercat, astfel, în mod nepermis să înlocuiască argumentarea Comisiei cu propria argumentare în ceea ce privește aprecierea aspectului dacă a existat vreun avantaj selectiv în favoarea recurentei.
   Prin intermediul celui de al doilea motiv de recurs, recurenta arată că, în orice caz, argumentația Tribunalului conține erori de drept deoarece, neluând în considerare obligațiile speciale, criteriul juridic pe care l-a aplicat a fost incorect, iar motivele pe care s-a întemeiat fie erau, în fiecare caz, irelevante din punct de vedere juridic, fie denaturau sensul clar al probelor.
   Prin intermediul celui de al treilea motiv de recurs, recurenta arată că Tribunalul a săvârșit erori de drept atunci când a examinat motivele reținute de Comisie pentru a nu lua în considerare obligațiile speciale, prin aceea că a admis respectivele motive ca fiind relevante din punct de vedere juridic și suficiente pentru a susține decizia Comisiei. Controlul efectuat de Tribunal este inadecvat. Cu privire la anumite aspecte, nu este clar dacă Tribunalul acceptă argumentarea Comisiei și, în caz afirmativ, nu este clar în ce temei. Cu privire la alte aspecte, Tribunalul ia în considerare factori irelevanți din punct de vedere juridic și înlocuiește argumentarea Comisiei cu propria argumentare.

      (1)  Decizia Comisiei din 11 februarie 2009 privind ajutorul de stat C 55/07 (ex NN 63/07, CP 106/06) pus în aplicare de Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord — Garanția acordată de autoritățile britanice pentru BT [notificată cu numărul C(2009) 685] (JO L 242, p. 21).


title: Cauza T-379/07: Acțiune introdusă la 3 octombrie 2007 — Republica Polonă/Comisia Comunităților Europene

text:
               24.11.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 283/38

         Acțiune introdusă la 3 octombrie 2007 — Republica Polonă/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-379/07)
   (2007/C 283/69)
   Limba de procedură: poloneza
   Părțile

      Reclamantă: Republica Polonă (reprezentant: T. Nowakowski, agent)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Regulamentului (CE) nr. 804/2007 al Comisiei din 9 iulie 2007 de interzicere a pescuitului de cod în zona Mării Baltice (subdiviziunile 25-32, apele CE) de către navele care arborează pavilionul Poloniei (1);

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamanta solicită anularea Regulamentului (CE) nr. 804/2007 al Comisiei din 9 iulie 2007 de interzicere a pescuitului de cod în zona Mării Baltice (subdiviziunile 25-32, apele CE) de către navele care arborează pavilionul Poloniei. Regulamentul atacat prevede că, începând cu 11 iulie 2007, cota privind capturile de cod în Marea Baltică rezervată reclamantei pentru anul 2007 este considerată epuizată și interzice pentru perioada 11 iulie 2007-31 decembrie 2007 pescuitul de cod în aceste zone de către navele care arborează pavilionul Poloniei și păstrarea la bord, transbordarea sau debarcarea codului capturat de către navele menționate.
   În susținerea acțiunii sale, reclamanta invocă săvârșirea de către Comisie a unor erori vădite la evaluarea cantităților de cod capturate de navele de pescuit poloneze și încălcarea Regulamentului (CE) nr. 1941/2006 al Consiliului din 11 decembrie 2006 de stabilire a posibilităților de pescuit și a condițiilor aferente pentru anumite resurse halieutice și grupuri de resurse halieutice aplicabile în Marea Baltică pentru 2007 (2). În cadrul prezentului motiv, reclamanta susține că observațiile Comisiei în ceea ce privește cantitatea de cod capturată de navele de pescuit poloneze au fost fundamentate pe informații eronate și nereprezentative, rezultate în urma efectuării unor controale de către inspectorii Comisiei și fără a avea în vedere informațiile provenite de la Sistemul polonez de informații privind pescuitul maritim.
   În plus, reclamanta susține că regulamentul atacat ar încălca principiul proporționalității în măsura în care interdicția capturilor instituită de regulament are efecte socio-economice defavorabile care sunt mult mai extinse decât avantajele ipotetice privind conservarea stocurilor de cod. Reclamanta acuză Comisia că nu ar fi anticipat aceste consecințe înainte de adoptarea regulamentului atacat și că nu a luat în considerare posibilitatea atingerii obiectivelor urmărite prin măsuri mai puțin dăunătoare comunității și economiei maritime.
   În susținerea acțiunii sale, reclamanta invocă și faptul că regulamentul atacat este insuficient motivat și această lipsă a motivării ar face imposibilă verificarea oportunității și legalității interdicției instituite de regulament.
   În plus, reclamanta invocă încălcarea principiului solidarității și cooperării în sensul că reproșează Comisiei lipsa angajării unui dialog și faptul că aceasta nu a acordat reclamantei posibilitatea de a clarifica anumite probleme în litigiu înainte de a adopta regulamentul atacat.
   În final, reclamanta afirmă că regulamentul atacat încalcă dreptul de a exercita în mod liber o activitate economică întrucât interdicția capturilor instituită de acesta afectează persoanele care în mod efectiv nu au posibilitatea să își schimbe ocupația și pentru care pescuitul este singura sursă de venituri, cu atât mai mult cu cât această interdicție este totală și nu permite excepții.

      (1)  JO L 180, p. 3.

      (2)  JO L 367, p. 1.


title: Cauza C-595/11: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 18 aprilie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Finanzgericht Düsseldorf — Germania) — Steinel Vertrieb GmbH/Hauptzollamt Bielefeld [Politica comercială — Regulamentul (CE) nr. 1470/2001 — Regulamentul (CE) nr. 1205/2007 — Tariful vamal comun — Clasificare tarifară — Nomenclatura combinată — Taxe antidumping definitive la importurile de lămpi fluorescente compacte — Aplicabilitatea taxelor antidumping definitive în cazul unor produse clasificate la subpoziția tarifară vizată de Regulamentul antidumping — Produsul vizat — Domeniu de aplicare]

text:
               8.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 164/6

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 18 aprilie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Finanzgericht Düsseldorf — Germania) — Steinel Vertrieb GmbH/Hauptzollamt Bielefeld
   (Cauza C-595/11) (1)

   (Politica comercială - Regulamentul (CE) nr. 1470/2001 - Regulamentul (CE) nr. 1205/2007 - Tariful vamal comun - Clasificare tarifară - Nomenclatura combinată - Taxe antidumping definitive la importurile de lămpi fluorescente compacte - Aplicabilitatea taxelor antidumping definitive în cazul unor produse clasificate la subpoziția tarifară vizată de Regulamentul antidumping - Produsul vizat - Domeniu de aplicare)
   2013/C 164/09
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Finanzgericht Düsseldorf

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Steinel Vertrieb GmbH

      Pârât: Hauptzollamt Bielefeld

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Finanzgericht Düsseldorf — Interpretarea Regulamentului (CE) nr. 1470/2001 al Consiliului din 16 iulie 2001 privind instituirea unui drept antidumping definitiv și perceperea cu titlu definitiv a dreptului provizoriu instituit la importurile de lămpi fluorescente compacte cu balast electronic integrat (LFC) originare din Republica Populară Chineză (JO L 195, p. 8, Ediție specială, 11/vol. 24, p. 105), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 1322/2006 al Consiliului din 1 septembrie 2006 (JO L 244, p. 1, Ediție specială, 11/vol. 48, p. 187), și a Regulamentului (CE) nr. 1205/2007 al Consiliului din 15 octombrie 2007 de impunere a unor taxe antidumping asupra importurilor de lămpi fluorescente compacte cu balast electronic integrat (CFL-i) originare din Republica Populară Chineză, în urma unei reexaminări a măsurilor care urmează să expire, în conformitate cu articolul 11 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 384/96 și de extindere asupra importurilor aceluiași produs expediat din Republica Socialistă Vietnam, Republica Islamică Pakistan și Republica Filipine (JO L 272, p. 1) — Aplicabilitatea regulamentelor menționate în cazul lămpilor fluorescente compacte cu întrerupător crepuscular

      Dispozitivul

   Regulamentul (CE) nr. 1470/2001 al Consiliului din 16 iulie 2001 privind instituirea unui drept antidumping definitiv și perceperea cu titlu definitiv a dreptului provizoriu instituit la importurile de lămpi fluorescente compacte cu balast electronic integrat (LFC) originare din Republica Populară Chineză, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 1322/2006 al Consiliului din 1 septembrie 2006, precum și Regulamentul (CE) nr. 1205/2007 al Consiliului din 15 octombrie 2007 de impunere a unor taxe antidumping asupra importurilor de lămpi fluorescente compacte cu balast electronic integrat (CFL-i) originare din Republica Populară Chineză, în urma unei reexaminări a măsurilor care urmează să expire, în conformitate cu articolul 11 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 384/96 și de extindere asupra importurilor aceluiași produs expediat din Republica Socialistă Vietnam, Republica Islamică Pakistan și Republica Filipine vizează toate produsele care au aceleași caracteristici esențiale ca și cele vizate de aceste regulamente și care se încadrează de asemenea la subpoziția ex 8539 31 90 din Nomenclatura combinată care figurează în anexa I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful vamal comun, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 254/2000 al Consiliului din 31 ianuarie 2000. Revine instanței de trimitere sarcina de a aprecia dacă această situație se regăsește în cazul produselor în discuție în litigiul principal, în pofida adăugării unui întrerupător crepuscular, sau dacă produsele în discuție în litigiul principal sunt produse diferite, întrucât prezintă caracteristici suplimentare care nu sunt precizate în regulamentele respective.

      (1)  JO C 89, 24.3.2012.