title: Cauza C-154/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Eparchiako Dikastirio Larnakas (Cipru) la 22 februarie 2019 — Kypriaki Kentriki Archi/GA

text:
               13.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 164/24

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Eparchiako Dikastirio Larnakas (Cipru) la 22 februarie 2019 — Kypriaki Kentriki Archi/GA
      (Cauza C-154/19)
      (2019/C 164/27)
      Limba de procedură: greaca

         Instanța de trimitere

      Eparchiako Dikastirio Larnakas

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Kypriaki Kentriki Archi

         Pârât: GA

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Independența unui parchet, care emite un mandat european de arestare în conformitate cu legislația sa națională, față de puterea executivă poate fi apreciată pe baza rolului pe care acesta îl îndeplinește în cadrul sistemului juridic național? În cazul unui răspuns negativ, care sunt criteriile pe baza cărora trebuie apreciată independența față de puterea executivă?

                  2)

                  Parchetul din Hamburg, care, potrivit legislației germane, face parte din puterea executivă, iar nu din cea judiciară, este încadrat în structura ierarhică a Ministerului Justiției și are obligația de a urmări penal autorul infracțiunii în cazul în care apreciază că este necesar, în urma unei evaluări a tuturor elementelor din speță, atât de achitare, cât și de condamnare, poate fi considerat o autoritate suficient de independentă care participă la administrarea justiției penale, de natură să constituie o „autoritate judiciară” în sensul articolului 6 alineatul (1) din Decizia-cadru din 13 iunie 2002 (1) privind mandatul european de arestare și procedurile de predare între statele membre?

                  3)

                  În cazul unui răspuns afirmativ, Parchetul din Hamburg trebuie să fie independent și din punct de vedere funcțional față de puterea executivă, în ceea ce privește orice caz pe care îl cercetează, și pe baza căror criterii trebuie apreciată o astfel de independență funcțională?

                  4)

                  Un mandat european de arestare emis de Parchetul din Hamburg, care, potrivit legislației germane, nu este supus controlului jurisdicțional în mod direct, ci doar cu titlu incident, prin intermediul unei căi de atac împotriva notificării arestării înregistrate în Sistemul Informatic Schengen (SIS) după ce acesta a fost emis, este o „decizie judiciară” în sensul articolului 6 alineatul (1) din decizia-cadru, conformă cu principiul recunoașterii reciproce consacrat la articolul 1 alineatul (2) din decizia-cadru?

         (1)  Decizia-cadru a Consiliului din 13 iunie 2002 privind mandatul european de arestare și procedurile de predare între statele membre (2002/584/JAI) (JO 2002, L 190, p.1, Ediție specială, 19/vol. 6, p. 3).


title: Cauza C-213/19: Acțiune introdusă la 7 martie 2019 — Comisia Europeană/Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord

text:
               13.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 164/38

      Acțiune introdusă la 7 martie 2019 — Comisia Europeană/Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord
      (Cauza C-213/19)
      (2019/C 164/40)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Flynn, F. Clotuche-Duvieusart, agenți)

         Pârât: Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord

         Concluziile reclamantei

                  —

                  Reclamanta solicită Curții să declare că:

                              1.

                              prin faptul că nu a contabilizat cuantumurile corecte ale taxelor vamale și nu a pus la dispoziție cuantumurile corecte ale resursele proprii tradiționale și ale resurselor proprii bazate pe TVA cu privire la anumite importuri de textile și de încălțăminte din Republica Populară Chineză, Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 2 și 8 din Decizia 2014/335 a Consiliului (1), al articolelor 2 și 8 din Decizia 2007/436 a Consiliului (2), al articolelor 2, 6, 9, 10, 12 și 13 din Regulamentul nr. 609/2014 al Consiliului (3), al articolelor 2, 6, 9, 10, 11 și 17 din Regulamentul nr. 1150/2000 al Consiliului (4), al articolului 2 din Regulamentul nr. 1553/89 al Consiliului (5), al articolului 105 alineatul (3) din Regulamentul nr. 952/2013 al Parlamentului European și al Consiliului (6), precum și al articolului 220 alineatul (1) din Regulamentul nr. 2913/92 al Consiliului (7);
                              ca o consecință a neîndeplinirii obligațiilor care îi revin în temeiul articolului 4 alineatul (3) din Tratatul privind Uniunea Europeană, al articolului 325 și al articolului 310 alineatul (6) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, al articolelor 3 și 46 din Regulamentul nr. 952/2013, al articolului 13 din Regulamentul nr. 2913/92, al articolului 248 alineatul (1) din Regulamentul nr. 2454/93 al Comisiei (8), al articolului 244 din Regulamentul de punere în aplicare 2015/2447 al Comisiei (9), precum și al articolului 2 alineatul (1) literele (b) și (d), al articolului 83, al articolelor 85-87 și al articolului 143 alineatul (1) litera (d) și alineatul (2) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului (10);
                              Pierderile de resurse proprii tradiționale corespunzătoare care trebuie puse la dispoziția bugetului Uniunii (cu deducerea cheltuielilor de colectare) se ridică la:

                                          —

                                          496 025 324,30 EUR în 2017 (până la 11 octombrie 2017 inclusiv);

                                          —

                                          646 809 443,80 EUR în 2016;

                                          —

                                          535 290 329,16 EUR în 2015;

                                          —

                                          480 098 912,45 EUR în 2014;

                                          —

                                          325 230 822,55 EUR în 2013;

                                          —

                                          173 404 943,81 EUR în 2012;

                                          —

                                          22 777 312,79 EUR în 2011.

                              2.

                              prin faptul că nu a furnizat toate informațiile solicitate de serviciile Comisiei necesare pentru stabilirea cuantumului pierderilor de resurse proprii tradiționale și prin faptul că nu a furnizat, astfel cum i s-a solicitat, conținutul evaluării juridice efectuate de serviciul juridic al HM Revenue and Customs sau motivarea deciziei care a condus la anularea datoriilor vamale stabilite, Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 4 alineatul (3) din Tratatul privind Uniunea Europeană și al articolului 2 alineatul (2) și alineatul (3) litera (d) din Regulamentul nr. 608/2014 (11) al Consiliului; și

                  —

                  obligarea Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În pofida unor avertismente repetate din partea OLAF și a Comisiei cu privire la riscul de fraudă, Regatul Unit nu a pus în aplicare abordări bazate pe risc în cadrul controalelor vamale pentru a împiedica punerea în liberă circulație în Uniune a unor produse subevaluate (în mod specific, a unor încălțăminte și textile exportate din Republica Populară Chineză) până la data de 12 octombrie 2017. Ca urmare a acestei inacțiuni în fața unor avertismente repetate, Regatul Unit nu a adoptat măsurile bazate pe risc prevăzute de legislația Uniunii în materie vamală și de resurse proprii. Această omisiune de a adopta măsuri adecvate a afectat și aplicarea corectă a normelor Uniunii în materie de TVA. Bugetul Uniunii a suferit pierderi deosebit de ridicate cauzate de nerespectarea de către Regatul Unit a dreptului Uniunii și de nivelurile care au rezultat de aici ale importurilor în acest stat membru de produse subevaluate. Întrucât nu a urmat recomandările Comisiei, spre deosebire de alte state membre, Regatul Unit a atras mai multe schimburi comerciale subevaluate. Aceste pierderi deosebit de ridicate au afectat de asemenea în mod considerabil repartizarea echitabilă a obligațiilor între statele membre, dat fiind că ele au trebuit să fie compensate prin contribuții la bugetul Uniunii bazate pe VNB proporțional mai ridicate din partea celorlalte state membre.

         (1)  2014/335/UE, Euratom: Decizia Consiliului din 26 mai 2014 privind sistemul de resurse proprii ale Uniunii Europene (JO 2014, L 168, p. 105).

         (2)  2007/436/CE, Euratom: Decizia Consiliului din 7 iunie 2007 privind sistemul de resurse proprii al Comunităților Europene (JO 2007, L 163, p. 17).

         (3)  Regulamentul (UE, Euratom) nr. 609/2014 al Consiliului din 26 mai 2014 privind metodele și procedura de punere la dispoziție a resurselor proprii tradiționale și a resurselor proprii bazate pe TVA și pe VNB și privind măsurile pentru a răspunde necesităților trezoreriei (reformare) (JO 2014, L 168, p. 39).

         (4)  Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1150/2000 al Consiliului din 22 mai 2000 privind punerea în aplicare a Deciziei 94/728/CE, Euratom referitoare la sistemul resurselor proprii ale Comunităților (JO 2000, L 130, p. 1, Ediție specială, 01/vol. 2, p. 184).

         (5)  Regulamentul (CEE, Euratom) nr. 1553/89 al Consiliului din 29 mai 1989 privind regimul unitar definitiv de colectare a resurselor proprii provenite din taxa pe valoarea adăugată (JO 1989, L 155, p. 9, Ediție specială, 01/vol. 1, p. 80).

         (6)  Regulamentul (UE) nr. 952/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 9 octombrie 2013 de stabilire a Codului vamal al Uniunii (JO 2013, L 269, p. 1).

         (7)  Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului Vamal Comunitar (JO 1992, L 302, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 5, p. 58).

         (8)  Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 al Comisiei din 2 iulie 1993 de stabilire a unor dispoziții de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului de instituire a Codului Vamal Comunitar (JO 1993, L 253, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 7, p. 3).

         (9)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2015/2447 al Comisiei din 24 noiembrie 2015 de stabilire a unor norme pentru punerea în aplicare a anumitor dispoziții din Regulamentul (UE) nr. 952/2013 al Parlamentului European și al Consiliului de stabilire a Codului vamal al Uniunii (JO 2015, L 343, p. 558).

         (10)  Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO 2006, L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7).

         (11)  Regulamentul (UE, Euratom) nr. 608/2014 al Consiliului din 26 mai 2014 de stabilire a măsurilor de punere în aplicare a sistemului de resurse proprii ale Uniunii Europene (JO 2014, L 168, p. 29).


title: Cauza C-596/17: Ordonanța președintelui Camerei întâi a Curții din 13 februarie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Conseil d'État — Franța) — Japan Tobacco International SA, Japan Tobacco International France SAS/Premier ministre, Ministre de l'Action et des Comptes publics, Ministre des Solidarités et de la Santé

text:
               20.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 172/24

      Ordonanța președintelui Camerei întâi a Curții din 13 februarie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Conseil d'État — Franța) — Japan Tobacco International SA, Japan Tobacco International France SAS/Premier ministre, Ministre de l'Action et des Comptes publics, Ministre des Solidarités et de la Santé
      (Cauza C-596/17) (1)

      (2019/C 172/29)
      Limba de procedură: franceza
      Președintele Curții Camerei întâi a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 437, 18.12.2017.


title: Cauza C-657/17: Ordonanța președintelui Curții din 25 februarie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Verwaltungsgerichtshof — Austria) — Hussein Mohamad Hussein, cu participarea: Bundesamt für Fremdenwesen und Asyl

text:
               20.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 172/24

      Ordonanța președintelui Curții din 25 februarie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Verwaltungsgerichtshof — Austria) — Hussein Mohamad Hussein, cu participarea: Bundesamt für Fremdenwesen und Asyl
      (Cauza C-657/17) (1)

      (2019/C 172/30)
      Limba de procedură: germana
      Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 52, 12.2.2018.


title: Cauza C-368/18: Ordonanța președintelui Camerei a noua din 30 ianuarie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Justice de paix du troisième canton de Charleroi — Belgia) — Frank Casteels/Ryanair DAC, fostă Ryanair Ltd

text:
               20.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 172/25

      Ordonanța președintelui Camerei a noua din 30 ianuarie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Justice de paix du troisième canton de Charleroi — Belgia) — Frank Casteels/Ryanair DAC, fostă Ryanair Ltd
      (Cauza C-368/18) (1)

      (2019/C 172/32)
      Limba de procedură: franceza
      Președintele Camerei a noua a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 285, 13.8.2018.


title: Cauza C-498/18: Ordonanța președintelui Curții din 11 februarie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Supremo — Spania) — ZW/Deutsche Lufthansa AG

text:
               20.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 172/25

      Ordonanța președintelui Curții din 11 februarie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Supremo — Spania) — ZW/Deutsche Lufthansa AG
      (Cauza C-498/18) (1)

      (2019/C 172/34)
      Limba de procedură: spaniola
      Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 399, 5.11.2018.


title: Cauza C-614/18: Ordonanța președintelui Curții din 11 februarie 2019 — Comisia Europeană/Republica Slovacă

text:
               20.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 172/26

      Ordonanța președintelui Curții din 11 februarie 2019 — Comisia Europeană/Republica Slovacă
      (Cauza C-614/18) (1)

      (2019/C 172/35)
      Limba de procedură: slovaca
      Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 445, 10.12.2018.


title: Cauza C-660/18: Ordonanța președintelui Curții din 8 februarie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Landgericht Berlin — Germania) — Sundair GmbH/WV, XU, YT, ZS.

text:
               20.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 172/26

      Ordonanța președintelui Curții din 8 februarie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Landgericht Berlin — Germania) — Sundair GmbH/WV, XU, YT, ZS.
      (Cauza C-660/18) (1)

      (2019/C 172/36)
      Limba de procedură: germana
      Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 25,21.1.2019.


title: Cauza C-701/18: Ordonanța președintelui Curții din 31 ianuarie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Amtsgericht Nürnberg — Germania) — Geld-für-Flug GmbH/Ryanair DAC

text:
               20.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 172/26

      Ordonanța președintelui Curții din 31 ianuarie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Amtsgericht Nürnberg — Germania) — Geld-für-Flug GmbH/Ryanair DAC
      (Cauza C-701/18) (1)

      (2019/C 172/37)
      Limba de procedură: germana
      Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 72, 25.2.2019.


title: Cauza C-750/18: Ordonanța președintelui Curții din 8 februarie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Rechtbank Amsterdam — Țările de Jos) — A, B/C

text:
               20.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 172/27

      Ordonanța președintelui Curții din 8 februarie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Rechtbank Amsterdam — Țările de Jos) — A, B/C
      (Cauza C-750/18) (1)

      (2019/C 172/38)
      Limba de procedură: neerlandeza
      Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 93, 11.3.2019.


title: Cauzele conexate T-251/17 și T-252/17: Hotărârea Tribunalului din 28 martie 2019 — Robert Bosch/EUIPO (Simply. Connected.) („Marcă a Uniunii Europene — Cereri de înregistrare a mărcilor Uniunii Europene figurative Simply. Connected. — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Întinderea examinării care trebuie efectuată de camera de recurs — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001] — Articolul 64 din Regulamentul nr. 207/2009 (devenit articolul 71 din Regulamentul 2017/1001)”)

text:
               20.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 172/28

      Hotărârea Tribunalului din 28 martie 2019 — Robert Bosch/EUIPO (Simply. Connected.)
      (Cauzele conexate T-251/17 și T-252/17) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Cereri de înregistrare a mărcilor Uniunii Europene figurative Simply. Connected. — Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Întinderea examinării care trebuie efectuată de camera de recurs - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001] - Articolul 64 din Regulamentul nr. 207/2009 (devenit articolul 71 din Regulamentul 2017/1001)”)
      (2019/C 172/39)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Robert Bosch (Stuttgart, Germania) (reprezentanți: S. Völker și M. Pemsel, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: V. Mensing și D. Hanf, agenți)

         Obiectul

      Acțiuni formulate împotriva Deciziilor Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 9 martie 2017 (cauza R 948/2016-5) și din 10 martie 2017 (cauza R 947/2016-5) în legătură cu niște cereri de înregistrare a semnelor figurative Simply. Connected. ca mărci ale Uniunii Europene

         Dispozitivul

                  1)

                     Conexează cauzele T-251/17 și T-252/17 în vederea pronunțării hotărârii.

                  2)

                     Respinge acțiunile.

                  3)

                     Obligă Robert Bosch GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 195, 19.6.2017.


title: Cauza T-480/17: Hotărârea Tribunalului din 26 martie 2019 — Grecia/Comisia („FEGA și FEADR — Cheltuieli excluse de la finanțarea de către Uniunea Europeană — Cheltuieli efectuate de Grecia — Corecții financiare punctuale și forfetare — Condiționalitate — Controlul cerințelor de reglementare în materie de gestionare — Analiza riscurilor — Evaluarea prejudiciului financiar — Obligația de motivare — Proporționalitate”)

text:
               20.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 172/29

      Hotărârea Tribunalului din 26 martie 2019 — Grecia/Comisia
      (Cauza T-480/17) (1)

      („FEGA și FEADR - Cheltuieli excluse de la finanțarea de către Uniunea Europeană - Cheltuieli efectuate de Grecia - Corecții financiare punctuale și forfetare - Condiționalitate - Controlul cerințelor de reglementare în materie de gestionare - Analiza riscurilor - Evaluarea prejudiciului financiar - Obligația de motivare - Proporționalitate”)
      (2019/C 172/40)
      Limba de procedură: elena

         Părțile

         Reclamantă: Republica Elenă (reprezentanți: G. Kanellopoulos și A. Vasilopoulou, agenți)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: D. Triantafyllou și A. Sauka, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE având ca obiect anularea Deciziei de punere în aplicare (UE) 2017/1144 a Comisiei din 26 iunie 2017 de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și al Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) (JO 2017, L 165, p. 37), în măsura în care prin aceasta se impune Republicii Elene, în urma anchetei cu numărul de referință ΧC/2014/002/GR, a unor corecții financiare punctuale și forfetare în cuantum total de 1 182 054,17 euro din cauza unor aplicări deficitare ale condiționalității (FEGA și FEADR)

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea.

                  2)

                     Obligă Republica Elenă la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 357, 23.10.2017.


title: Cauza T-92/17: Hotărârea Tribunalului din 2 aprilie 2019 — Fleig/SEAE („Funcție publică — Agenți contractuali — Contract pe perioadă nedeterminată — Articolul 47 litera (c) punctul (i) din RAA — Reziliere cu acordarea unui preaviz — Motive de reziliere — Ruperea legăturii de încredere — Interesul serviciului — Eroare vădită de apreciere — Obligația de solicitudine — Principiul bunei administrări — Articolele 30 și 41 din Carta drepturilor fundamentale — Incident de procedură — Publicare pe internet a unor documente depuse la dosarul procedurii în fața Tribunalului — Articolul 17 din statut”)

text:
               20.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 172/29

      Hotărârea Tribunalului din 2 aprilie 2019 — Fleig/SEAE
      (Cauza T-92/17) (1)

      („Funcție publică - Agenți contractuali - Contract pe perioadă nedeterminată - Articolul 47 litera (c) punctul (i) din RAA - Reziliere cu acordarea unui preaviz - Motive de reziliere - Ruperea legăturii de încredere - Interesul serviciului - Eroare vădită de apreciere - Obligația de solicitudine - Principiul bunei administrări - Articolele 30 și 41 din Carta drepturilor fundamentale - Incident de procedură - Publicare pe internet a unor documente depuse la dosarul procedurii în fața Tribunalului - Articolul 17 din statut”)
      (2019/C 172/41)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamant: Stephan Fleig (Berlin, Germania) (reprezentant: H. Tettenborn, avocat)

         Pârâtă: Serviciul European de Acțiune Externă (reprezentant: S. Marquardt, agent)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE și având ca obiect, pe de o parte, anularea deciziei din 19 septembrie 2016 prin care directorul Direcției „Resurse umane” a SEAE, acționând în calitate de autoritate abilitată să încheie contractele de muncă, a reziliat contractul de muncă al reclamantului cu efect de la 19 iunie 2017 și, pe de altă parte, repararea prejudiciului pe care reclamantul pretinde că l-a suferit ca urmare a acestei decizii.

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea.

                  2)

                     Îl obligă pe domnul Stephan Fleig la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 318, 25.9.2017.


title: Cauza T-562/17: Hotărârea Tribunalului din 28 martie 2019 — dm-drogerie markt/EUIPO — Albea Services (ALBÉA) („Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană — Marcă figurativă ALBÉA — Înregistrare internațională anterioară care desemnează Uniunea Europeană — Marca verbală Balea — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Similitudinea semnelor — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”)

text:
               20.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 172/30

      Hotărârea Tribunalului din 28 martie 2019 — dm-drogerie markt/EUIPO — Albea Services (ALBÉA)
      (Cauza T-562/17) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană - Marcă figurativă ALBÉA - Înregistrare internațională anterioară care desemnează Uniunea Europeană - Marca verbală Balea - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Similitudinea semnelor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”)
      (2019/C 172/42)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: dm-drogerie markt GmbH & Co. KG (Karlsruhe, Germania) (reprezentanți: O. Bludovsky și C. Mellein, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: M. Rajh și H. O’Neill, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Albea Services (Gennevilliers, Franța) (reprezentant: J.-H. de Mitry, avocat)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 25 mai 2017 (cauza R 1870/2016–1) privind o procedură de opoziție între dm-drogerie markt și Albea Services

         Dispozitivul

                  1)

                     Anulează Decizia Camerei întâi de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 25 mai 2017 (cauza R 1870/2016-1).

                  2)

                     Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 338, 9.10.2017.


title: Cauza T-611/17: Hotărârea Tribunalului din 29 martie 2019 — All Star/EUIPO — Carrefour Hypermarchés (Forma unei tălpi de pantof) (Marcă a Uniunii Europene — Procedură de declarare a nulității — Marcă a Uniunii Europene tridimensională — Forma unei tălpi de pantof — Fapte notorii — Obligația de motivare — Dreptul la apărare — Articolul 75 din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 94 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 2017/1001] — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul 2017/1001] — Caracter distinctiv dobândit prin utilizare — Articolul 7 alineatul (3) și articolul 52 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenite articolul 7 alineatul (3) și articolul 59 alineatul (2) din Regulamentul 2017/1001] — Respingerea cererii de a organiza o audiere în fața camerei de recurs — Articolul 77 din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 96 alineatul (1) din Regulamentul 2017/1001]”)

text:
               20.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 172/31

      Hotărârea Tribunalului din 29 martie 2019 — All Star/EUIPO — Carrefour Hypermarchés (Forma unei tălpi de pantof)
      (Cauza T-611/17) (1)

      (Marcă a Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulității - Marcă a Uniunii Europene tridimensională - Forma unei tălpi de pantof - Fapte notorii - Obligația de motivare - Dreptul la apărare - Articolul 75 din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 94 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 2017/1001] - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul 2017/1001] - Caracter distinctiv dobândit prin utilizare - Articolul 7 alineatul (3) și articolul 52 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenite articolul 7 alineatul (3) și articolul 59 alineatul (2) din Regulamentul 2017/1001] - Respingerea cererii de a organiza o audiere în fața camerei de recurs - Articolul 77 din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 96 alineatul (1) din Regulamentul 2017/1001]”)
      (2019/C 172/43)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: All Star CV (Beaverton, Oregon, Statele Unite) (reprezentanți: R. Kunze, G. Würtenberger, avocați și S. Malynicz, QC)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: V. Ruzek, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Carrefour Hypermarchés (Évry, Franța) (reprezentant: C. Verneret, avocat)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 27 iunie 2017 (cauza R 952/2014-4) privind o procedură de declarare a nulității între Carrefour Hypermarchés și All Star

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea.

                  2)

                     Obligă All Star CV la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 374, 6.11.2017.


title: Cauza T-804/17: Hotărârea Tribunalului din 4 aprilie 2019 — Stada Arzneimittel/EUIPO (Reprezentare a două arcuri de cerc opuse) („Marcă a Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative ce reprezintă două arcuri de cerc opuse — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”)

text:
               20.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 172/33

      Hotărârea Tribunalului din 4 aprilie 2019 — Stada Arzneimittel/EUIPO (Reprezentare a două arcuri de cerc opuse)
      (Cauza T-804/17) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative ce reprezintă două arcuri de cerc opuse - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”)
      (2019/C 172/45)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Stada Arzneimittel AG (Bad Vibel, Germania) (reprezentanți: J. -C. Plate și R. Kaase, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: inițial D. Hanf și D. Walicka, ulterior D. Hanf și E. Markakis, agenți)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 20 septembrie 2017 (cauza R 1887/2016-1) privind o cerere de înregistrare ca marcă a Uniunii Europene a semnului figurativ ce reprezintă două arcuri de cerc opuse

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea.

                  2)

                     Obligă Stada Arzneimittel AG la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 42, 5.2.2018.


title: Cauza T-259/18: Hotărârea Tribunalului din 28 martie 2019 — Zakłady Chemiczne „Siarkopol” Tarnobrzeg/EUIPO — EuroChem Agro (Unifoska) („Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale Unifoska — Marca Uniunii Europene verbală anterioară NITROFOSKA — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)

text:
               20.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 172/33

      Hotărârea Tribunalului din 28 martie 2019 — Zakłady Chemiczne „Siarkopol” Tarnobrzeg/EUIPO — EuroChem Agro (Unifoska)
      (Cauza T-259/18) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale Unifoska - Marca Uniunii Europene verbală anterioară NITROFOSKA - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)
      (2019/C 172/46)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Zakłady Chemiczne „Siarkopol” Tarnobrzeg (Tarnobrzeg, Polonia) (reprezentant: M. Kondrat, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: S. Palmero Cabezas și H. O’Neill, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: EuroChem Agro GmbH (Mannheim, Germania) (reprezentanți: M. Schmidhuber și A. Haberer, avocați)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 7 februarie 2018 (cauza R 1503/2017–5) privind o procedură de opoziție între EuroChem Agro și Zakłady Chemiczne „Siarkopol” Tarnobrzeg

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea.

                  2)

                     Obligă Zakłady Chemiczne „Siarkopol” Tarnobrzeg sp. z o.o. la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 221, 25.6.2018.


title: Cauza T-186/18: Ordonanța Tribunalului din 25 martie 2019 — Abaco Energy și alții/Comisia („Acțiune în anulare — Ajutoare de stat — Schemă de ajutor în favoarea energiilor regenerabile — Procedură preliminară de examinare — Decizie prin care schema de ajutoare este declarată compatibilă cu piața internă — Acțiune introdusă de beneficiari — Lipsa interesului de a exercita acțiunea — Inadmisibilitate”)

text:
               20.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 172/34

      Ordonanța Tribunalului din 25 martie 2019 — Abaco Energy și alții/Comisia
      (Cauza T-186/18) (1)

      („Acțiune în anulare — Ajutoare de stat - Schemă de ajutor în favoarea energiilor regenerabile - Procedură preliminară de examinare - Decizie prin care schema de ajutoare este declarată compatibilă cu piața internă - Acțiune introdusă de beneficiari - Lipsa interesului de a exercita acțiunea - Inadmisibilitate”)
      (2019/C 172/47)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamanți: Abaco Energy, SA (Madrid, Spania) și ceilalți 1659 reclamanți ale căror nume figurează în anexa la ordonanță (reprezentanți: inițial P. Holtrop, P. Kuypers și M. de Wit, ulterior P. Holtrop, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: T. Maxian Rusche, P. Němečková și S. Noë, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se urmărește anularea Deciziei C(2017) 7384 final a Comisiei din 10 noiembrie 2017 privind ajutorul de stat SA.40348 (2015/NN) pus în aplicare de Regatul Spaniei (Sprijin acordat pentru energia electrică produsă din surse regenerabile, prin cogenerare sau din deșeuri)

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea.

                  2)

                     Constată că nu este necesar să se pronunțe cu privire la cererile de intervenție ale Regatului Spaniei și ale EDP España.

                  3)

                     Obligă Abaco Energy, S.A. și ceilalți reclamanți ale căror nume figurează în anexă să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană, cu excepția celor aferente cererilor de intervenție.

                  4)

                     Abaco Energy, S.A. și ceilalți reclamanți ale căror nume figurează în anexă, Comisia, Regatul Spaniei și EDP España suportă fiecare propriile cheltuieli de judecată aferente cererilor de intervenție.

         (1)  JO C 221, 25.6.2018.


title: Cauza T-190/18: Ordonanța Tribunalului din 25 martie 2019 — Solwindet las Lomas/Comisia („Acțiune în anulare — Ajutoare de stat — Schemă de ajutor în favoarea energiilor regenerabile — Procedură preliminară de examinare — Decizie prin care schema de ajutor este declarată compatibilă cu piața internă — Acțiune introdusă de un beneficiar — Lipsa interesului de a exercita acțiunea — Inadmisibilitate”)

text:
               20.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 172/35

      Ordonanța Tribunalului din 25 martie 2019 — Solwindet las Lomas/Comisia
      (Cauza T-190/18) (1)

      („Acțiune în anulare - Ajutoare de stat - Schemă de ajutor în favoarea energiilor regenerabile - Procedură preliminară de examinare - Decizie prin care schema de ajutor este declarată compatibilă cu piața internă - Acțiune introdusă de un beneficiar - Lipsa interesului de a exercita acțiunea - Inadmisibilitate”)
      (2019/C 172/48)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Solwindet las Lomas, SL (Girona, Spania) (reprezentant: L. Sandberg-Mørch, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: T. Maxian Rusche, P. Němečková și S. Noë, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se urmărește anularea Deciziei C(2017) 7384 final a Comisiei din 10 noiembrie 2017 privind ajutorul de stat SA.40348 (2015/NN) pus în aplicare de Regatul Spaniei (Sprijin acordat pentru energia electrică produsă din surse regenerabile, prin cogenerare sau din deșeuri)

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea.

                  2)

                     Constată că nu este necesar să se pronunțe asupra cererilor de intervenție formulate de Regatul Spaniei și de EDP España.

                  3)

                     Obligă Solwindet las Lomas, SL să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană, cu excepția celor aferente cererilor de intervenție.

                  4)

                     Solwindet las Lomas, Comisia, Regatul Spaniei și EDP España suportă fiecare propriile cheltuieli de judecată aferente cererilor de intervenție.

         (1)  JO C 190, 4.6.2018.


title: Cauza T-631/18: Ordonanța Tribunalului din 28 martie 2019 — Herholz/EUIPO (#) („Marcă a Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale # — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 — Cerere de modificare — Inadmisibilitate vădită”)

text:
               20.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 172/36

      Ordonanța Tribunalului din 28 martie 2019 — Herholz/EUIPO (#)
      (Cauza T-631/18) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale # - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 - Cerere de modificare - Inadmisibilitate vădită”)
      (2019/C 172/49)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Herholz Vertrieb GmbH & Co. KG (Ahaus, Germania) (reprezentant: D. Sprenger, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: A. Sesma Merino și A. Söder, agenți)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 22 august 2018 (cauza R 445/2018–2) privind cererea de înregistrare a semnului verbal # ca marcă a Uniunii Europene

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea.

                  2)

                     Obligă Herholz Vertrieb GmbH & Co. KG la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 445, 10.12.2018.


title: Cauza T-157/19: Acțiune introdusă la 8 martie 2019 — Șanli/Consiliul

text:
               20.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 172/36

      Acțiune introdusă la 8 martie 2019 — Șanli/Consiliul
      (Cauza T-157/19)
      (2019/C 172/50)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Părțile

         Reclamant: Dalokay Șanli (Rotterdam, Țările de Jos) (reprezentant: D. Gürses, avocat)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Regulamentului (UE) 2019/24 al Consiliului din 8 ianuarie 2019 și a Deciziei (PESC) a Consiliului din 8 ianuarie 2019 și

                  —

                  obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă șase motive.

                  1.

                  Primul motiv: înscrierea PKK pe listă nu se mai justifică întrucât PKK nu este o organizație teroristă.

                  2.

                  Al doilea motiv: numele reclamantului nu trebuie să figureze pe listă întrucât acesta nu a fost niciodată condamnat pentru fapte de terorism și nici acuzat de asemenea fapte.

                  3.

                  Al treilea motiv: nu s-a dovedit desfășurarea de către reclamant a unor activități teroriste sau legătura acestuia cu asemenea activități. Afirmația potrivit căreia acesta ar fi desfășurat activități de recrutare și de finanțare nu ar fi dovedită.

                  4.

                  Al patrulea motiv: dreptul fundamental la apărare al reclamantului și dreptul acestuia la o protecție jurisdicțională efectivă ar fi fost încălcate întrucât nu ar fi putut să se apere împotriva afirmațiilor făcute în privința sa.

                  5.

                  Al cincilea motiv: actele atacate ale Consiliului nu ar fi motivate suficient întrucât lipsesc probele care să justifice aplicarea unei sancțiuni.

                  6.

                  Al șaselea motiv: articolul 14 alineatul (4) din Poziția comună 2001/930/PESC ar fi fost încălcat de Consiliu în condițiile în care nu ar exista informați precise sau elemente de dosar care să arate că s-a luat o decizie de către o autoritate competentă în sensul articolului menționat.


title: Cauza T-162/19: Acțiune introdusă la 11 martie 2019 — Telefónica și Telefónica de España/Parlamentul și Consiliul

text:
               20.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 172/38

      Acțiune introdusă la 11 martie 2019 — Telefónica și Telefónica de España/Parlamentul și Consiliul
      (Cauza T-162/19)
      (2019/C 172/52)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamante: Telefónica, SA (Madrid, Spania) și Telefónica de España, SA (Madrid) (reprezentanți: F. González Díaz, B. Langeheine și J. Blanco Carol, avocați)

         Pârâte: Parlamentul European și Consiliul Uniunii Europene

         Concluziile

      Reclamantele solicită Tribunalului:

                  —

                  declararea admisibilității acțiunii în anulare;

                  —

                  anularea articolului 50 din Regulamentul (UE) 2018/1971 al Parlamentului European și al Consiliului (1);

                  —

                  obligarea Parlamentului European și a Consiliului să suporte cheltuielile de judecată și alte costuri și cheltuieli efectuate de reclamante în legătură cu prezenta cauză.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantele invocă cinci motive care sunt în esență fie identice, fie similare cu motivele invocate în cauza T-161/19, Deutsche Telekom/Parlamentul și Consiliul.

         (1)  Regulamentul (UE) 2018/1971 al Parlamentului European și al Consiliului de instituire a Organismului Autorităților Europene de Reglementare în Domeniul Comunicațiilor Electronice (OAREC) și a Agenției de sprijin pentru OAREC (Oficiul OAREC) și de modificare a Regulamentului (UE) 2015/2120 și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1211/2009 (JO 2018, L 321, p. 1).


title: Cauza T-171/19: Acțiune introdusă la 20 martie 2019 — Hebberecht/SEAE

text:
               20.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 172/39

      Acțiune introdusă la 20 martie 2019 — Hebberecht/SEAE
      (Cauza T-171/19)
      (2019/C 172/53)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Chantal Hebberecht (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentant: K. Bicard, avocat)

         Pârât: Serviciul European de Acțiune Externă (SEAE)

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  Declararea cererii doamnei Hebberecht ca admisibilă și fondată;

                  —

                  anularea sancțiunii pronunțate împotriva reclamantei;

                  —

                  obligarea Serviciului European de Acțiune Externă (SEAE) la plata către reclamantă a 36 000 de euro de restanțe salariale și a dobânzilor de întârziere;

                  —

                  obligarea SEAE la plata către reclamantă a 450 000 de euro cu titlu de daune-interese pentru prejudiciul cauzat sănătății sale, prejudiciul material și prejudiciul moral;

                  —

                  cu titlu subsidiar, obligarea SEAE la plata către reclamantă a 300 000 de euro cu titlu de daune-interese pentru aceleași prejudicii;

                  —

                  cu titlu mai subsidiar, obligarea SEAE la plata către reclamantă a 150 000 de euro cu titlu de daune-interese pentru aceleași prejudicii;

                  —

                  cu titlu încă mai subsidiar, obligarea SEAE la plata către reclamantă a 50 000 de euro cu titlu de daune-interese pentru aceleași prejudicii;

                  —

                  obligarea SEAE la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă faptul că nu a săvârșit faptele reținute împotriva sa de tribunal de première instance du Hainaut (Tribunalul de Primă Instanță, Belgia) în hotărârea sa din 13 decembrie 2017 și invocate de SEAE ca reprezentând o încălcare deosebit de gravă a obligațiilor care revin funcționarilor, în special în temeiul articolului 12 din Statutul funcționarilor. Ea invocă de asemenea caracterul discriminatoriu al sancțiunilor luate împotriva sa.


title: Cauza T-173/19: Acțiune introdusă la 22 martie 20198 — AV și AW/Parlamentul

text:
               20.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 172/40

      Acțiune introdusă la 22 martie 20198 — AV și AW/Parlamentul
      (Cauza T-173/19)
      (2019/C 172/54)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamanți: AV și AW (reprezentanți: L. Levi și S. Rodrigues, avocați)

         Pârât: Parlamentul European

         Concluziile

      Reclamanții solicită Tribunalului:

                  —

                  declararea admisibilității și a temeiniciei prezentei acțiuni;

            în consecință,

                  —

                  anularea deciziilor atacate;

                  —

                  obligarea pârâtului la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanții invocă cinci motive.

                  1.

                  Primul motiv întemeiat pe încălcarea, pe de o parte, a articolului 78 din Regulamentul (UE, Euratom) nr. 966/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 25 octombrie 2012 privind normele financiare aplicabile bugetului general al Uniunii și de abrogare a Regulamentului (CE, Euratom) Nr. 1605/2002 al Consiliului (JO 2012, L 298, p. 1) și, pe de altă parte, a dreptului la apărare. Reclamanții arată în această privință că, în speță, nu le-a fost adusă la cunoștință nicio decizie administrativă privind un ordin de recuperare înainte de adoptarea deciziilor atacate de recuperare a plății necuvenite.

                  2.

                  Al doilea motiv întemeiat pe lipsa unui temei juridic valabil, pentru motivul că contextul disciplinar în care se înscriau deciziile atacate interzicea recurgerea la articolul 85 din Statutul funcționarilor ca temei juridic al acestora.

                  3.

                  Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 85 din Statutul funcționarilor. Potrivit reclamanților, chiar presupunând că deciziile atacate pot fi întemeiate pe articolul 85 din Statutul funcționarilor, aceste decizii ar fi afectate de nelegalitate, pentru motivul că condițiile de aplicare a acestei dispoziții nu sunt îndeplinite în speță.

                  4.

                  Al patrulea motiv întemeiat pe încălcarea principiului unei bune administrări și a obligației de solicitudine care decurge din acesta, pentru motivul că pârâtul nu a verificat exactitatea neregularității detectate de Oficiul European de Luptă Antifraudă (OLAF).

                  5.

                  Al cincilea motiv întemeiat pe abuzul de putere săvârșit de Parlament, în măsura în care acesta ar fi adoptat deciziile atacate în scopul, dacă nu exclusiv, atunci cel puțin determinant, de a atinge alte finalități decât cele prevăzute la articolul 85 din Statutul funcționarilor, și anume voința de a sancționa reclamanții altfel decât pe calea unei sancțiuni disciplinare.


title: Cauza T-176/19: Acțiune introdusă la 25 martie 2019 — 3V Sigma/ECHA

text:
               20.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 172/41

      Acțiune introdusă la 25 martie 2019 — 3V Sigma/ECHA
      (Cauza T-176/19)
      (2019/C 172/55)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: 3V Sigma SpA (Milano, Italia) (reprezentant: C. Bryant și S. Hainsworth, Solicitors, și C. Krampitz, avocat)

         Pârâtă: Agenția Europeană pentru Produse Chimice

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  Declararea acțiunii ca admisibilă;

                  —

                  anularea deciziei camerei de recurs a pârâtei din 15 ianuarie 2019 privind evaluarea substanței bis(2-etilhexil) 4,4’-{6-[4-terț-butilcarbamoil) anilino]-1,3,5-triazin-2,4-diildiimino}dibenzoat, în măsura în care (i) respinge acțiunea administrativă a reclamantei împotriva deciziei inițiale și (ii) decide că reclamanta trebuie să furnizeze informații privind studiul OCDE TG 308 până la 22 octombrie 2020 și

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe săvârșirea unei erori de drept și a unei erori vădite de apreciere prin faptul că s-a considerat că studiul OCDE TG 308 era necesar.
                  Reclamanta susține că, prin faptul că a omis a distinge între, pe de o parte, condițiile în care trebuie efectuate testele pentru a stabili existența sau inexistența unor produse de transformare și/sau degradare a unei substanțe și, pe de altă parte, condițiile în care trebuie efectuată evaluarea proprietăților persistente, bioacumulative și toxice sau foarte persistente și foarte bioacumulative a oricărui produs de transformare și/sau degradare de acest tip, camera de recurs a pârâtei a săvârșit o eroare de drept și o eroare vădită de apreciere. Așadar, reclamanta susține că camera de recurs a pârâtei a concluzionat în mod eronat că era necesar studiul OCDE TG 308 solicitat reclamantei.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că camera de recurs a pârâtei a săvârșit o eroare de drept și o eroare vădită de apreciere prin faptul că a stabilit că temperaturile preconizate pentru teste sunt adecvate.
                  Reclamanta susține că, prin faptul că a concluzionat că temperatura preconizată pentru realizarea studiului OCDE TG 308, și anume 20 oC, este adecvată, camera de recurs a pârâtei a săvârșit o eroare de drept și o eroare vădită de apreciere. Aceasta a omis să ia în considerare faptul că realizarea studiului la o temperatură superioară ar avea un impact asupra concentrației oricărui produs de transformare și/sau degradare format și, prin urmare, asupra produsului, eventual, care ar fi supus unei evaluări a proprietăților persistente, bioacumulative și toxice sau foarte persistente și foarte bioacumulative, ceea ce a compromis în mod grav caracterul adecvat al studiului.


title: Cauza T-182/19: Acțiune introdusă la 28 martie 2019 — Puma/EUIPO (SOFTFOAM)

text:
               20.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 172/42

      Acțiune introdusă la 28 martie 2019 — Puma/EUIPO (SOFTFOAM)
      (Cauza T-182/19)
      (2019/C 172/56)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Puma SE (Herzogenaurach, Germania) (reprezentant: M. Schunke, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Marca în litigiu: cererea de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative „SOFTFOAM” — cererea de înregistrare nr. 17 363 318

         Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 8 ianuarie 2019 în cauza R 1399/2018-2

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate în fața camerei de recurs.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-184/19: Acțiune introdusă la 27 martie 2019 — Aurea Biolabs/EUIPO — Avizel SA (AUREA BIOLABS)

text:
               20.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 172/43

      Acțiune introdusă la 27 martie 2019 — Aurea Biolabs/EUIPO — Avizel SA (AUREA BIOLABS)
      (Cauza T-184/19)
      (2019/C 172/57)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Aurea Biolabs Pte Ltd (Cochin, India) (reprezentanți: B. B. Brandreth, QC și L. Oommen, Solicitor)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Avizel SA (Luxemburg, Luxemburg)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta în fața Tribunalului

         Marca în litigiu: cerere de înregistrare a mărcii figurative AUREA BIOLABS — Cererea de înregistrare nr. 15 836 737

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 29 ianuarie 2019 în cauza R 814/2018-2 (RECTIFICARE)

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă.

         Motivele invocate

                  —

                  în susținerea deciziei sale, camera de recurs a invocat o dispoziție legală invalidă;

                  —

                  dacă ar fi fost o eroare vădită de drept, măsura adecvată ar fi fost revocarea deciziei precedente;

                  —

                  încălcarea articolului 94 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului și a principiilor echității.


title: Cauza T-185/19: Acțiune introdusă la 28 martie 2019 — Public.Resource.Org și Right to Know/Comisia

text:
               20.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 172/44

      Acțiune introdusă la 28 martie 2019 — Public.Resource.Org și Right to Know/Comisia
      (Cauza T-185/19)
      (2019/C 172/58)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamante: Public.Resource.Org, Inc. (Sebastopol, California, Statele Unite), Right to Know CLG (Dublin, Irlanda) (reprezentanți: F. Logue, Solicitor, A. Grünwald, J. Hackl și C. Nüßing, lawyers)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantele solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei C(2019) 639 final a Comisiei Europene din 22 ianuarie 2019 [inclusiv a deciziei inițiale din 15 noiembrie 2018, cu numărul de referință GROW/D3/ALR/dr (2018) 5993057];

                  —

                  cu titlu subsidiar, trimiterea cauzei spre resoluționare la Comisia Europeană și

                  —

                  obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantele invocă două motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe faptul că Comisia Europeană a interpretat și/sau a aplicat în mod eronat articolul 4 alineatul (2) prima liniuță din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 (1), având în vedere că această dispoziție nu protejează standardele armonizate solicitate:

                              —

                              dreptul de autor nu poate acorda nicio protecție standardelor armonizate solicitate, întrucât fac parte din dreptul Uniunii;

                              —

                              standardele armonizate solicitate sunt lipsite de caracter original și, prin urmare, nu beneficiază de protecție în temeiul dreptului de autor;

                              —

                              pârâta nu a demonstrat atingerea adusă intereselor comerciale ale organismului de standardizare pe care o invocă.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia Europeană a încălcat articolul 4 alineatul (2) ultimul segment de frază din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001, în măsura în care a considerat în mod eronat că reclamantele nu pot să se prevaleze de un interes public superior care să justifice accesul la standardele armonizate solicitate:

                              —

                              noțiunile de stat de drept și de drepturi fundamentale impun un acces liber la legislația Uniunii;

                              —

                              standardele armonizate solicitate conțin informații în materie de mediu, în special informații privind emisiile în mediu și, prin urmare, ele trebuie să fie publicate în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1367/2006 (2);

                              —

                              pârâta nu a motivat la un standard juridic corespunzător refuzul său de a admite existența unui interes public superior.

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO 2001, L 145, p. 43, Ediție specială, 1/vol. 03, p. 76).

         (2)  Regulamentul (CE) nr. 1367/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 6 septembrie 2006 privind aplicarea, pentru instituțiile și organismele comunitare, a dispozițiilor Convenției de la Aarhus privind accesul la informație, participarea publicului la luarea deciziilor și accesul la justiție în domeniul mediului (JO 2006, L 264, p. 13, Ediție specială, 15/vol. 17, p. 126).


title: Cauza T-187/19: Acțiune introdusă la 29 martie 2019 — Glaxo Group/EUIPO (marcă de culoare violet)

text:
               20.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 172/45

      Acțiune introdusă la 29 martie 2019 — Glaxo Group/EUIPO (marcă de culoare violet)
      (Cauza T-187/19)
      (2019/C 172/59)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Glaxo Group Ltd (Brentford, Regatul Unit) (reprezentanți: S. Malynicz, QC, S. Baran, barrister și R. Jacob, solicitor)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Marca în litigiu: cererea de înregistrare a mărcii Uniunii Europene de culoare violet (PANTONE: 2587C) — cererea de înregistrare nr. 14 596 951

         Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 15 ianuarie 2019 în cauza R 1870/2017-1

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) nr. 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului întrucât s-a constatat că semnul era lipsit de caracter distinctiv intrinsec astfel încât nu putea fi înregistrat în mod valabil ca marcă;

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) și a articolului 7 alineatul (3) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului întrucât nu s-a constatat că semnul dobândise caracter distinctiv prin utilizarea sa de către reclamantă și/sau cu autorizația acesteia.


title: Cauza C-80/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Lietuvos Aukščiausiojo Teismo (Lituania) la 4 februarie 2019 — E. E.

text:
               29.4.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/18

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Lietuvos Aukščiausiojo Teismo (Lituania) la 4 februarie 2019 — E. E.
      (Cauza C-80/19)
      (2019/C 148/18)
      Limba de procedură: lituaniana

         Instanța de trimitere

      Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

         Părțile din procedura principală

         Recurentă: E. E.

         Celelalte părți din procedura de recurs: Kauno miesto 4-ojo notaro biuro notarė Virginija Jarienė, K.-D. E.

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Trebuie să se considere că într-o situație precum cea în speță — în care un resortisant lituanian a cărui reședință obișnuită la data decesului său a fost probabil în alt stat membru, dar care în orice caz nu a rupt niciodată legăturile sale cu țara natală și care, printre altele, a întocmit anterior decesului un testament în Lituania și a lăsat toate bunurile moștenitorului său, cetățean lituanian, iar la momentul deschiderii succesiunii s-a stabilit că întregul patrimoniu succesoral este format din bunuri imobile situate doar în Lituania și un resortisant al celuilalt stat membru în cauză, soțul supraviețuitor, și-a exprimat în mod clar intenția de a renunța la toate drepturile asupra patrimoniului succesoral, nu a participat la procedura judiciară inițiată în Lituania și a fost de acord cu competența instanțelor lituaniene și cu aplicarea dreptului lituanian — succesiunea are elemente de extraneitate în sensul Regulamentului nr. 650/2012 și este necesar să i se aplice acest regulament?

                  2)

                  Un notar lituanian care deschide o cauză succesorală, emite un certificat de moștenitor și desfășoară alte acțiuni necesare pentru revendicarea de către moștenitor a drepturilor sale trebuie să fie considerat ca fiind o „instanță judecătorească” în sensul articolului 3 punctul 2 din Regulamentul nr. 650/2012 (1), având în vedere că, în cadrul activităților lor, notarii respectă principiile imparțialității și independenței, deciziile lor sunt obligatorii pentru ei înșiși și pentru autoritățile judiciare, iar acțiunile lor pot face obiectul unor proceduri judiciare?

                  3)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la cea de a doua întrebare, certificatele de moștenitor emise de notarii lituanieni trebuie considerate ca fiind hotărâri în sensul articolului 3 alineatul (1) litera (g) din Regulamentul nr. 650/2012 și, din acest motiv, este necesară stabilirea competenței pentru eliberarea lor?

                  4)

                  În cazul unui răspuns negativ la cea de a doua întrebare, dispozițiile articolelor 4 și 59 din Regulamentul nr. 650/2012 (împreună sau separat, dar fără limitare la articolele respective) trebuie interpretate în sensul că notarii lituanieni pot să emită certificate de moștenitor fără respectarea normelor generale privind competența și că asemenea certificate sunt considerate instrumente autentice care generează consecințe juridice și în alte state membre?

                  5)

                  Articolul 4 din Regulamentul nr. 650/2012 (sau alte dispoziții din cuprinsul său) trebuie interpretat în sensul că reședința obișnuită a defunctului poate fi stabilită doar într-un anumit stat membru?

                  6)

                  Dispozițiile articolelor 4, 5, 7 și 22 din Regulamentul nr. 650/2012 (împreună sau separat, dar fără limitare la articolele menționate) trebuie interpretate și aplicate astfel încât, în prezenta cauză, în concordanță cu faptele prezentate în cadrul primei întrebări, este necesar să se concluzioneze că părțile interesate au fost de acord cu competența instanțelor din Lituania și cu aplicarea dreptului lituanian?

         (1)  Regulamentul (UE) nr. 650/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 4 iulie 2012 privind competența, legea aplicabilă, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești și acceptarea și executarea actelor autentice în materie de succesiuni și privind crearea unui certificat european de moștenitor (JO 2012, L 201, p. 107).


title: Cauza T-301/16: Hotărârea Tribunalului din 10 aprilie 2019 — Jindal Saw și Jindal Saw Italia/Comisia („Dumping — Importuri de tuburi și țevi din fontă ductilă originare din India — Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2016/388 — Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 [înlocuit de Regulamentul (UE) 2016/1036] — Marjă de dumping — Stabilirea prețului de export — Asociere între exportator și importator — Preț de export fiabil — Construirea prețului de export — Marjă rezonabilă pentru costurile de vânzare, cheltuielile administrative și alte cheltuieli generale — Marjă rezonabilă pentru profit — Prejudiciu cauzat industriei din Uniune — Calcularea subcotării prețului și a marjei prejudiciului — Legătură de cauzalitate — Acces la datele confidențiale ale anchetei antidumping — Dreptul la apărare”)

text:
               3.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 187/61

      Hotărârea Tribunalului din 10 aprilie 2019 — Jindal Saw și Jindal Saw Italia/Comisia
      (Cauza T-301/16) (1)

      („Dumping - Importuri de tuburi și țevi din fontă ductilă originare din India - Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2016/388 - Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 [înlocuit de Regulamentul (UE) 2016/1036] - Marjă de dumping - Stabilirea prețului de export - Asociere între exportator și importator - Preț de export fiabil - Construirea prețului de export - Marjă rezonabilă pentru costurile de vânzare, cheltuielile administrative și alte cheltuieli generale - Marjă rezonabilă pentru profit - Prejudiciu cauzat industriei din Uniune - Calcularea subcotării prețului și a marjei prejudiciului - Legătură de cauzalitate - Acces la datele confidențiale ale anchetei antidumping - Dreptul la apărare”)
      (2019/C 187/65)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Jindal Saw Ltd (New Delhi, India), Jindal Saw Italia SpA (Trieste, Italia) (reprezentanți: R. Antonini și E. Monard, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. F. Brakeland și G. Luengo, agenți)

         Intervenientă în susținerea pârâtei: Saint-Gobain Pam (Pont à Mousson, Franța) (reprezentanți: O. Prost, A. Coelho Dias și C. Bouvarel, avocați

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se urmărește anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2016/388 al Comisiei din 17 martie 2016 de instituire a unei taxe antidumping definitive asupra importurilor de tuburi și țevi din fontă ductilă (cunoscută și sub denumirea de fontă cu grafit sferoidal) originare din India (JO 2016, L 73, p. 53), în măsura în care acest regulament le privește pe reclamante.

         Dispozitivul

                  1)

                     Anulează Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2016/388 al Comisiei din 17 martie 2016 de instituire a unei taxe antidumping definitive asupra importurilor de tuburi și țevi din fontă ductilă (cunoscută și sub denumirea de fontă cu grafit sferoidal) originare din India, în măsura în care acesta privește Jindal Saw Ltd.

                  2)

                     Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Jindal Saw și de Jindal Saw Italia SpA.

                  3)

                     Saint-Gobain Pam suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 314, 29.8.2016.


title: Cauza T-423/18: Hotărârea Tribunalului din 7 mai 2019 — Fissler/EUIPO (vita) („Marcă a Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale vita — Motive absolute de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Caracter descriptiv — Noțiunea de caracteristică — Nume de culoare — Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)

text:
               24.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/34

      Hotărârea Tribunalului din 7 mai 2019 — Fissler/EUIPO (vita)
      (Cauza T-423/18) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale vita - Motive absolute de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Caracter descriptiv - Noțiunea de caracteristică - Nume de culoare - Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)
      (2019/C 213/34)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Fissler GmbH (Idar-Oberstein, Germania) (reprezentanți: G. Hasselblatt și K. Middelhoff, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: W. Schramek și D. Walicka, agenți)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 28 martie 2018 (cauza R 1326/2017-5) privind o cerere de înregistrare a semnului verbal vita ca marcă a Uniunii Europene

         Dispozitivul

                  1)

                     Anulează Decizia Camerei a cincea de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 28 martie 2018 (cauza R 1326/2017-5).

                  2)

                     Obligă EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 294, 20.8.2018.


title: Cauza T-274/19: Acțiune introdusă la 24 aprilie 2019 — Target Ventures Group/EUIPO — Target Partners (TARGET VENTURES)

text:
               24.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/68

      Acțiune introdusă la 24 aprilie 2019 — Target Ventures Group/EUIPO — Target Partners (TARGET VENTURES)
      (Cauza T-274/19)
      (2019/C 213/66)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Target Ventures Group Ltd (Road Town, Insulele Virgine Britanice) (reprezentanți: T. Dolde, P. Homann, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Target Partners GmbH (Munich, Germania)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Marca în litigiu: cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale TARGET VENTURES — cererea de înregistrare nr. 13 685 565

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

         Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 4 februarie 2019 în cauza R 1685/2017-2

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a cheltuielilor de judecată efectuate în fața diviziei de anulare și a Camerei a doua de recurs a EUIPO.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 53 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 94 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza C-259/18: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 2 mai 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado de lo Mercantil no 3 de Madrid — Spania) — Sociedad Estatal Correos y Telégrafos SA/Asendia Spain SLU (Trimitere preliminară — Directiva 97/67/CE — Norme comune pentru dezvoltarea pieței interne a serviciilor poștale — Furnizarea serviciului poștal universal — Drepturi exclusive ale operatorului desemnat — Emisiune de alte mijloace de francare decât timbrele poștale)

text:
               1.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 220/9

      Hotărârea Curții (Camera a opta) din 2 mai 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado de lo Mercantil no 3 de Madrid — Spania) — Sociedad Estatal Correos y Telégrafos SA/Asendia Spain SLU
      (Cauza C-259/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Directiva 97/67/CE - Norme comune pentru dezvoltarea pieței interne a serviciilor poștale - Furnizarea serviciului poștal universal - Drepturi exclusive ale operatorului desemnat - Emisiune de alte mijloace de francare decât timbrele poștale)
      (2019/C 220/12)
      Limba de procedură: spaniola

         Instanța de trimitere

      Juzgado de lo Mercantil no 3 de Madrid

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Sociedad Estatal Correos y Telégrafos SA

         Pârâtă: Asendia Spain SLU

         Dispozitivul

      Articolul 7 alineatul (1) și articolul 8 din Directiva 97/67/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 decembrie 1997 privind normele comune pentru dezvoltarea pieței interne a serviciilor poștale ale Comunității și îmbunătățirea calității serviciului, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2008/6/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 20 februarie 2008, trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări naționale precum cea în discuție în litigiul principal, care garantează operatorului desemnat pentru prestarea serviciului poștal universal un drept exclusiv pentru distribuirea de alte mijloace de francare decât timbrele poștale.

         (1)  JO C 221, 25.6.2018.


title: Cauza C-143/19 P: Recurs introdus la 20 februarie 2019 de Der Grüne Punkt — Duales System Deutschland GmbH împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 12 decembrie 2018 în cauza T-253/17, Der Grüne Punkt — Duales System Deutschland GmbH/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală

text:
               1.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 220/18

      Recurs introdus la 20 februarie 2019 de Der Grüne Punkt — Duales System Deutschland GmbH împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 12 decembrie 2018 în cauza T-253/17, Der Grüne Punkt — Duales System Deutschland GmbH/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală
      (Cauza C-143/19 P)
      (2019/C 220/23)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Recurentă: Der Grüne Punkt — Duales System Deutschland GmbH (reprezentant: P. Goldenbaum, avocat)

         Cealaltă parte din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală

         Concluziile recurentei

                  —

                  Anularea Hotărârii atacate cu recurs a Tribunalului (Camera a patra) din 12 decembrie 2018 în cauza T-253/17;

                  —

                  admiterea concluziilor formulate în primă instanță și pronunțarea unei hotărâri definitive în litigiu, iar cu titlu subsidiar, trimiterea cauzei spre rejudecare Tribunalului Uniunii Europene;

                  —

                  obligarea Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Recursul este întemeiat pe o încălcare a dreptului Uniunii, și anume articolul 15 alineatul (1), articolul 51 alineatul (1) litera (a) și articolul 66 alineatul (1) din Regulamentul nr. 207/2009 (1). Tribunalul a admis în mod eronat utilizarea serioasă ca marcă a Uniunii colectivă
 numai în privința ambalajelor, însă nu și în privința produselor din clasele 1-34, ale căror ambalaje sunt desemnate prin această marcă. Astfel, deși Tribunalul a constatat în mod întemeiat că publicul a înțeles utilizarea mărcii, totuși, a săvârșit o eroare în drept, stabilind că această înțelegere nu constituie o utilizare a produselor înseși.
      Recurenta invocă o apreciere juridică eronată. În măsura în care Tribunalul nu a admis utilizarea unei mărci colective în privința produsului și a pornit de la premisa utilizării ca marcă doar în cazul ambalajelor, această apreciere juridică este eronată.
      Pentru raportarea la produs prezintă relevanță faptul că semnul indică apartenența la federație a fabricantului produsului, iar nu pe cea a fabricantului ambalajului. Produsul și ambalajul produsului sunt comercializate ca unitate de vânzare.
      Funcția semnului de indicare este aceea că eliminarea și valorificarea pot fi efectuate pe baza apartenenței fabricantului produsului la sistemul de licențiere al recurentei privind său sistemul dual specific.
      În special, raportarea la produs subzistă chiar dacă pe ambalajele produselor în cauză sunt utilizate și mărci ale unor întreprinderi diferite, în sensul unei utilizări paralele a mărcilor colective.
      Pentru funcția unei mărci colective nu este necesar ca aceasta să desemneze în mod constant anumite calități ale produselor. Dimpotrivă, este suficient ca marca colectivă să indice apartenența la o asociație.
      Decizia Tribunalului nu a ținut seama în mod suficient de diferențierea, prevăzută în regulamentul recurentei, dintre diferiții titulari ai semnelor.
      Utilizarea are loc și în scopul de a crea un debușeu și chiar — în mod corespunzător naturii mărcii colective — cu efortul de a menține și/sau de a îmbunătăți poziția de pe piață a colectivului față de colectivele concurente, în special sistemele duale concurente și/sau față de segmentul întreprinderilor care nu sunt membre ale asociației.

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (versiune codificată) (JO 2009, L 78, p. 1).


title: Cauza T-434/15: Hotărârea Tribunalului din 8 mai 2019 — Islamic Republic of Iran Shipping Lines și alții/Consiliul („Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive luate împotriva Iranului în scopul împiedicării proliferării nucleare — Înghețarea fondurilor — Răspundere extracontractuală — Încălcare suficient de gravă a unei norme de drept care conferă drepturi particularilor”)

text:
               1.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 220/30

      Hotărârea Tribunalului din 8 mai 2019 — Islamic Republic of Iran Shipping Lines și alții/Consiliul
      (Cauza T-434/15) (1)

      („Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive luate împotriva Iranului în scopul împiedicării proliferării nucleare - Înghețarea fondurilor - Răspundere extracontractuală - Încălcare suficient de gravă a unei norme de drept care conferă drepturi particularilor”)
      (2019/C 220/38)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamante: Islamic Republic of Iran Shipping Lines (Teheran, Iran) și celelalte șase reclamante ale căror nume figurează în anexa la hotărâre (reprezentanți: M. Taher, solicitor, M. Malek, QC, și R. Blakeley, barrister)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Bishop și H. Marcos Fraile, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolele 268 și 340 TFUE având ca obiect repararea prejudiciului pe care reclamantele pretind că l-ar fi suferit ca urmare a înscrierii numelui lor în listele care figurează în anexa II la Decizia 2010/413/PESC a Consiliului din 26 iulie 2010 privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Poziției comune 2007/140/PESC (JO 2010, L 195, p. 39), în anexa la Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 668/2010 al Consiliului din 26 iulie 2010 de punere în aplicare a articolului 7 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 423/2007 privind măsuri restrictive împotriva Iranului (JO 2010, L 195, p. 25), în anexa la Decizia 2010/644/PESC a Consiliului din 25 octombrie 2010 de modificare a Deciziei 2010/413 (JO 2010, L 281, p. 81), în anexa VIII la Regulamentul (UE) nr. 961/2010 al Consiliului din 25 octombrie 2010 privind măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 423/2007 (JO 2010, L 281, p. 1) și în anexa IX la Regulamentul (UE) nr. 267/2012 al Consiliului din 23 martie 2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Regulamentului (UE) nr. 961/2010 (JO 2012, L 88, p. 1)

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea.

                  2)

                     Islamic Republic of Iran Shipping Lines și celelalte reclamante ale căror nume figurează în anexă suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Consiliul Uniunii Europene.

         (1)  JO C 328, 5.10.2015.


title: Cauza C-27/19 P: Recurs introdus la 11 ianuarie 2019 de Curtea de Conturi a Uniunii Europene împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 8 noiembrie 2019 în cauza T-874/16, RA/Curtea de Conturi

text:
               15.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 238/4

      Recurs introdus la 11 ianuarie 2019 de Curtea de Conturi a Uniunii Europene împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 8 noiembrie 2019 în cauza T-874/16, RA/Curtea de Conturi
      (Cauza C-27/19 P)
      (2019/C 238/05)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Recurentă: Curtea de Conturi a Uniunii Europene (reprezentanți: E. von Bardeleben, C. Lesauvage, agenți)

         Cealaltă parte din procedură: RA
      Prin Ordonanța din 24 aprilie 2019, Curtea (Camera a noua) a radiat cauza din registrul Curții.


title: Cauza C-214/19 P: Recurs introdus la 7 martie 2019 de achtung! GmbH împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a noua) din 10 ianuarie 2019 în cauza T-832/17, achtung! GmbH/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală

text:
               15.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 238/4

      Recurs introdus la 7 martie 2019 de achtung! GmbH împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a noua) din 10 ianuarie 2019 în cauza T-832/17, achtung! GmbH/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală
      (Cauza C-214/19 P)
      (2019/C 238/06)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Recurentă: achtung! GmbH (reprezentanți: G. J. Seelig, D. Bischof, avocați)

         Cealaltă parte din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală

         Concluziile recurentei

                  —

                  anularea Hotărârii Tribunalului din 10 ianuarie 2019 în cauza T-832/17,

                  —

                  admiterea primului și a celui de al treilea capăt de cerere,

                  —

                  obligarea Oficiului la plata cheltuielilor de judecată aferente prezentei proceduri.

         Motivele și principalele argumente

      Recurenta invocă trei motive:

                  Primul motiv este întemeiat pe o apreciere eronată, în opinia sa, a caracterului distinctiv al mărcii solicitate „achtung !” (verbală și figurativă) în raport cu articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul 2017/1001 (1). Ea apreciază că, în hotărârea atacată, Tribunalul a considerat, în mod eronat, că un semn este lipsit de orice caracter distinctiv atunci când poate fi perceput în una dintre semnificațiile sale posibile ca un mesaj promoțional. Mai mult, obiectul aprecierii caracterului distinctiv de către Tribunal nu l-a constituit semnul depus „achtung !”, ci termenul „Achtung”. La aprecierea caracterului distinctiv, Tribunalul s-a întemeiat în plus pe elemente de fapt inexacte fără a dispune vreo măsură de cercetare judecătorească cu privire la chestiunile utile pentru soluționarea litigiului.

                  Al doilea motiv constă de asemenea o apreciere eronată din punct de vedere juridic a caracterului distinctiv în raport cu articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul 2017/1001. Ea consideră că, în hotărârea atacată, Tribunalul a considerat în mod eronat că respectiva capacitate a produselor și serviciilor de a face „obiectul unor mesaje publicitare” constituie o caracteristică comună pertinentă care justifică să se conteste în bloc caracterul distinctiv în raport cu produsele și serviciile desemnate în cerere.

                  Al treilea motiv privește încălcarea principiilor egalității de tratament și bunei administrări. Ea consideră că Tribunalul a omis în mod eronat să examineze dacă respectiva cameră de recurs a luat în considerare în suficientă măsură înregistrările anterioare relevante ale recurentei și a statuat examinând aspectul dacă decizia sa trebuia sau nu să fie în același sens. Lipsa totală de luare în considerare a înregistrărilor anterioare identice la EUIPO constituie o eroare de drept.

         (1)  Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului din 14 iunie 2017 privind marca Uniunii Europene (JO 2017, L 154, p. 1).


title: Cauza C-240/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 2 de Ourense (Spania) la 20 martie 2019 — FA/Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)

text:
               15.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 238/5

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 2 de Ourense (Spania) la 20 martie 2019 — FA/Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)
      (Cauza C-240/19)
      (2019/C 238/07)
      Limba de procedură: spaniola

         Instanța de trimitere

      Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 2 de Ourense

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: FA

         Pârâtă: Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Atunci când o normă națională, precum articolul 2 alineatul 2 litera a) din Orden TAS/2865/2003 [Ordinul TAS nr. 2865/2003] prevede obligația de radiere din cadrul unui sistem de securitate socială pentru a se putea subscrie la o asigurare voluntară sau facultativă continuă, este necesar ca radierea respectivă să privească un sistem spaniol de securitate socială sau, dimpotrivă, conform principiului asimilării situației de fapt prevăzut la articolul 5 litera (b) din Regulamentul nr. 883/2004 (1), instituția spaniolă competentă trebuie să ia în considerare radierea dintr-un sistem de securitate socială similar din alt stat membru?

                  2)

                  Atunci când o normă națională precum articolul 3 alineatul 3 din Orden TAS/2865/2003 [Ordinul TAS nr. 2865/2003] prevede obligația de a face dovada perioadelor de contribuție pentru a putea subscrie la o asigurare voluntară sau facultativă continuă, este necesar ca solicitantul să fi fost supus legislației spaniole în trecut sau, conform articolului 6 din Regulamentul nr. 883/2004, instituția spaniolă competentă trebuie să ia în considerare perioadele de contribuție care s-au efectuat potrivit legislației oricărui alt stat membru, ca și când ar fi vorba de perioade de contribuție efectuate în Spania?

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 883/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 privind coordonarea sistemelor de securitate socială (JO L 166, 30.4.2004, p. 1; Ediție specială, 05/vol. 7, p. 82)


title: Cauza C-268/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado de Primera Instancia no 7 de Orense (Spania) la 29 martie 2019 — UP/Banco Pastor S.A.U.

text:
               15.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 238/6

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado de Primera Instancia no 7 de Orense (Spania) la 29 martie 2019 — UP/Banco Pastor S.A.U.
      (Cauza C-268/19)
      (2019/C 238/08)
      Limba de procedură: spaniola

         Instanța de trimitere

      Juzgado de Primera Instancia no 7 de Orense

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: UP

         Pârât: Banco Pastor S.A.U.

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Principiul neobligativității prevăzut la articolul 6 alineatul (1) din Directiva 93/13 (1) trebuie interpretat în sensul că împiedică validitatea unui acord de modificare a unei clauze abuzive încheiat între consumator și profesionist într-un context în care: (a) clauza abuzivă, la data încheierii acordului respectiv, nu a fost declarată nulă, nu a fost recunoscută lipsa ei de validitate și consumatorul nu a fost avertizat cu privire la posibilitatea declarării, în cele din urmă, a caracterului ei abuziv și în care (b) acest acord de modificare nu are un caracter tranzacțional? Într-o astfel de situație, este relevant, pentru validitatea respectivului acord, faptul că consumatorul a negociat conținutul modificării?

                  2)

                  Articolul 3 alineatul (1) și articolul 4 din Directiva 93/13 trebuie interpretate în sensul că o clauză stabilită prin intermediul unui acord încheiat între un consumator și un profesionist prin care se modifică o clauză anterioară abuzivă impune, pentru a fi considerată transparentă, informarea consumatorului, în momentul încheierii acordului de modificare, cu privire la caracterul abuziv al clauzei inițiale sau, dacă este cazul, cu privire la posibilitatea declarării acestui caracter abuziv? În legătură cu acest aspect, faptul că noua clauză a fost negociată în mod individual exclude, în orice caz, controlul caracterului ei abuziv?

         (1)  Directiva 93/13/CEE Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii (JO 1993, L 95, p. 29, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 273).


title: Cauza C-269/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Curtea de Apel Cluj (România) la data de 29 martie 2019 — Banca B. SA/A.A.A.

text:
               15.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 238/7

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Curtea de Apel Cluj (România) la data de 29 martie 2019 — Banca B. SA/A.A.A.
      (Cauza C-269/19)
      (2019/C 238/09)
      Limba de procedură: română

         Instanța de trimitere

      Curtea de Apel Cluj

         Părțile din acțiunea principală

         Reclamantă: Banca B. SA

         Pârât: A.A.A.

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 6 alineatul (1) din Directiva 93/13/CEE (1) trebuie interpretat în sensul că, subsecvent constatării caracterului abuziv al unei clauze care definește mecanismul de stabilire a ratei dobânzii variabile după formula „marjă fixă și o dobândă de referință practicată de bancă ale cărei criterii nu sunt transparente” într-un contract de credit cu dobândă fixă limitată la primul an și variabilă ulterior, conform formulei menționate, permite instanței naționale să adapteze contractul prin stabilirea unui mod de calcul al dobânzii variabile în funcție de indicatori de referință transparenți (LIBOR/EURIBOR) și de marja fixă a băncii, pornind de la datele de fapt ale contractului de credit, pentru a asigura o protecție mai bună consumatorului?

                  2)

                  Dacă răspunsul la această întrebare este negativ, articolul 6 alineatul (1) din Directiva 93/13/CEE trebuie interpretat în sensul că, subsecvent constatării caracterului abuziv al unei clauze precum cea menționată anterior, permite instanței naționale, pe cale jurisprudențială, să stabilească o dobândă fixă, prin raportare la marja fixă stabilită pentru al doilea an de derulare a contractului sau la dobânda fixă din primul an?

                  3)

                  Dacă răspunsul la această întrebare este negativ, articolul 6 alineatul (1) din Directiva 93/13/CEE și principiul efectivității trebuie interpretate în sensul că, subsecvent constatării caracterului abuziv al unei clauze precum cea menționată anterior, se opune ca instanța națională să trimită părțile la negocieri în vederea stabilirii noului nivel al dobânzii fără stabilirea unor repere?

                  4)

                  Dacă răspunsul la această întrebare este negativ, care ar fi posibilele remedii pentru asigurarea protecției consumatorului care să fie în acord cu prevederile articolului 6 alineatul (1) din Directiva 93/13/CEE?

         (1)  Directiva 93/13/CEE a Consiliului, din 5 aprilie 1993, privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii (JO 1993 L 95, p. 29, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 273).


title: Cauza C-283/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Hannover (Germania) la 4 aprilie 2019 — EUflight.de GmbH/TUIfly GmbH

text:
               15.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 238/8

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Hannover (Germania) la 4 aprilie 2019 — EUflight.de GmbH/TUIfly GmbH
      (Cauza C-283/19)
      (2019/C 238/10)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Amtsgericht Hannover

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: EUflight.de GmbH

         Pârâtă: TUIfly GmbH
      Cauza a fost radiată din registrul Curții prin Ordonanța președintelui Curții din 23 mai 2019.


title: Cauza T-257/19: Acțiune introdusă la 15 aprilie 2019 — Al Zoubi/Consiliul

text:
               15.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 238/19

      Acțiune introdusă la 15 aprilie 2019 — Al Zoubi/Consiliul
      (Cauza T-257/19)
      (2019/C 238/24)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: Khaldoun Al Zoubi (Damasc, Siria) (reprezentant: L. Cloquet, avocat)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei de punere în aplicare (PESC) 2019/87 a Consiliului din 21 ianuarie 2019 (1), în măsura în care îl privește pe reclamant,

                  —

                  anularea Regulamentului de punere în aplicare (PESC) 2019/85 al Consiliului din 21 ianuarie 2019 (2), în măsura în care îl privește pe reclamant și

                  —

                  obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă șase motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe săvârșirea de către pârât a unei erori vădite de apreciere a faptelor atunci când a afirmat că reclamantul ar sprijini regimul sirian și ar profita de pe urma acestuia, deși această opinie ar fi complet nefondată.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe o încălcare a principiului general al proporționalității și pe faptul că efectele măsurilor adoptate în actele atacate ar determina considerarea acestora ca disproporționate în sine. Consecințele economice ale sancțiunilor aplicate împotriva reclamantului ar fi dezastruoase și disproporționate în raport cu scopurile pe care ar trebuie să le atingă actele atacate.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe o încălcare disproporționată a dreptului de proprietate și a dreptului la muncă, întrucât măsurile contestate ar împiedica folosința netulburată de către reclamant a proprietății sale și libertatea sa economică, prin încălcarea Primului protocol adițional la Convenția pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe un abuz de putere. Actele atacate ar fi fost adoptate cu scopul atingerii altor obiective decât cele menționate în acestea, și anume vizarea reclamantului însuși în locul regimului, pentru motive care nu îi sunt cunoscute, și, prin urmare, ar fi viciate de un abuz de putere.

                  5.

                  Al cincilea motiv, întemeiat pe o încălcare a obligației de motivare prevăzute la articolul 296 alineatul (2) TFUE. Motivarea actelor atacate ar fi, în realitate, doar o formalitate și probabil nu ar fi fost analizată cu atenție de pârât.

                  6.

                  Al șaselea motiv, întemeiat pe o încălcare a dreptului la apărare și a dreptului la un proces echitabil. Reclamantul nu ar fi putut să obțină o audiere înainte de impunerea măsurilor restrictive contestate și, prin urmare, nu ar fi putut să își exercite în mod corect dreptul la apărare, inclusiv dreptul la un proces echitabil, garantate în special prin articolul 6 paragraful 3 din Convenția europeană a drepturilor omului și prin articolul 48 alineatul (2) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

         (1)  Decizia de punere în aplicare (PESC) 2019/87 a Consiliului din 21 ianuarie 2019 privind punerea în aplicare a Deciziei 2013/255/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei (JO 2019, L 18I, p. 13).

         (2)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2019/85 al Consiliului din 21 ianuarie 2019 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 36/2012 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria (JO 2019, L 18I, p. 4).