title: Cauza C-179/15: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 3 martie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Fővárosi Törvényszék – Ungaria) –-Daimler AG/Együd Garage Gépjárműjavító és Értékesítő Kft. [Trimitere preliminară — Mărci — Directiva 2008/95/CE — Articolul 5 alineatul (1) — Anunțuri privind un terț care pot fi accesate pe internet — Utilizare neautorizată a mărcii — Anunțuri postate online fără știrea și fără consimțământul acestui terț sau menținute online în pofida opoziției acestuia — Acțiunea titularului mărcii împotriva terțului respectiv]

text:
               2.5.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 156/19

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 3 martie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Fővárosi Törvényszék – Ungaria) –-Daimler AG/Együd Garage Gépjárműjavító és Értékesítő Kft.
   (Cauza C-179/15) (1)

   ([Trimitere preliminară - Mărci - Directiva 2008/95/CE - Articolul 5 alineatul (1) - Anunțuri privind un terț care pot fi accesate pe internet - Utilizare neautorizată a mărcii - Anunțuri postate online fără știrea și fără consimțământul acestui terț sau menținute online în pofida opoziției acestuia - Acțiunea titularului mărcii împotriva terțului respectiv])
   (2016/C 156/27)
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Fővárosi Törvényszék

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Daimler AG

      Pârâtă: Együd Garage Gépjárműjavító és Értékesítő Kft.

      Dispozitivul

   Articolul 5 alineatul (1) literele (a) și (b) din Directiva 2008/95/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 octombrie 2008 de apropiere a legislațiilor statelor membre cu privire la mărci trebuie interpretat în sensul că un terț menționat într-un anunț publicat pe un site internet, care conține un semn identic sau similar unei mărci astfel încât creează impresia că există un raport comercial între acesta și titularul mărcii, nu utilizează acest semn într-un mod care poate fi interzis de titularul respectiv în temeiul dispoziției amintite atunci când acest anunț nu a fost publicat de terțul respectiv sau în numele său ori, în ipoteza în care acest anunț a fost publicat de terțul menționat sau în numele său, cu consimțământul titularului, atunci când terțul în cauză i-a solicitat în mod expres administratorului site-ului internet respectiv și căruia îi comandase anunțul să elimine acest anunț sau menționarea mărcii din cuprinsul său.

      (1)  JO C 228, 13.7.2015.


title: Cauza T-160/12: Hotărârea Tribunalului din 14 mai 2014 – Adler Modemärkte/OAPI – Blufin (MARINE BLEU) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale MARINE BLEU — Marca comunitară verbală anterioară BLUMARINE — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               30.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 202/19

         Hotărârea Tribunalului din 14 mai 2014 – Adler Modemärkte/OAPI – Blufin (MARINE BLEU)
   (Cauza T-160/12) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale MARINE BLEU - Marca comunitară verbală anterioară BLUMARINE - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   2014/C 202/23
   Limba de procedură: germana

      Părţile

      Reclamantă: Adler Modemärkte AG (Haibach, Germania) (reprezentanţi: J.-C. Plate și R. Kaase, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne (mărci, desene şi modele industriale) (reprezentanţi: D. Walicka și G. Schneider, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Blufin SpA (Carpi, Italia) (reprezentant: F. Caricato, avocat)

      Obiectul

   Acțiune introdusă împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 3 februarie 2012 (cauza R 1955/2010-2) privind o procedură de opoziție între Blufin SpA și Adler Modemärkte AG

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Adler Modemärkte AG la suportarea propriilor cheltuieli de judecată, precum și a celor efectuate de Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne (mărci, desene şi modele industriale).

               3)

               Blufin SpA suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 184, 23.6.2012.


title: Cauza F-126/12: Acțiune introdusă la 26 octombrie 2012 — ZZ/Comisia

text:
               9.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 71/29

         Acțiune introdusă la 26 octombrie 2012 — ZZ/Comisia
   (Cauza F-126/12)
   2013/C 71/50
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: M. Boury, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea răspunsului la reclamația prin care reclamantul a solicitat, în primul rând, recunoașterea de către Comisie a faptului că numai anumite documente care figurau în dosarul său administrativ personal puteau fi transmise judecătorului de instrucție de la Tribunal de première instance de Bruxelles (Tribunalul de Primă Instanță din Bruxelles) și, în al doilea rând, constatarea nelegalității disimulării față de tribunalul menționat a deciziei din 2 februarie 2001

      Concluziile reclamantului

   Reclamantul solicită Tribunalului, în special:

               —

               anularea răspunsului AIPN din 24 august 2012 la reclamația nr. R/367/12;

               —

               recunoașterea nelegalității disimulării față de justiția belgiană a veritabilului său dosar administrativ personal, precum și a deciziei AIPN din 2 februarie 2001 și a tuturor pieselor aferente, documente care au fost solicitate Comisiei de către justiția penală belgiană;

               —

               recunoașterea nelegalității transmiterii către Tribunalul din Bruxelles a documentelor confidențiale prezentate fără niciun control de legalitate și la limita normelor statutare în cadrul fostei unități ADMIN B9, însărcinată cu ancheta administrativă inițiată la 2 februarie 2001 de către AIPN, cu încălcarea normelor statutare;

               —

               recunoașterea nelegalității intervenției în instrumentarea plângerii sale introduse la Tribunal de Bruxelles și cu scopul de a-i aduce prejudiciu de către agenți ai Comisiei care nu aveau nici împuternicirea, nici competențele necesare;

               —

               recunoașterea faptului că pe întregul parcurs al acestei cauze a fost, atât el însuși, cât și familia sa, victima unor încălcări grave ale drepturilor fundamentale ale omului și că a suferit grave prejudicii pe plan profesional, moral și material, greu de reparat și că, prin urmare, are dreptul de a obține repararea acestor prejudicii.


title: Cauza T-207/08: Acțiune introdusă la 9 iunie 2008 — Habanos/OAPI — Tabacos de Centroamérica (KIOWA)

text:
               15.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/56

         Acțiune introdusă la 9 iunie 2008 — Habanos/OAPI — Tabacos de Centroamérica (KIOWA)
   (Cauza T-207/08)
   (2008/C 209/101)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola
   Părțile

      Reclamantă: Corporación Habanos, SA (Ciudad de la Habana, Cuba) (reprezentanți: domnul V. Gil Vega, abogado și doamna A. Ruiz López, abogada)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Tabacos de Centroamérica, SL (Pozuelo de Alarcón, Spania)
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 31 martie 2008 și declarea faptului că există efectiv similitudine și risc de confuzie între marca mixtă KIOWA și mărcile mixte anterioare COHIBA, care desemnează produse identice, precum și o tentativă, din partea solicitantului, de a-și însuși în mod necuvenit/de a aduce atingere caracterului distinctiv sau renumelui respectivelor mărci anterioare COHIBA și, în consecință, respingerea înregistrării mărcii comunitare nr. 3.963.931 KIOWA (marcă mixtă); în subsidiar, anularea deciziei menționate a OAPI și trimiterea cauzei la camera de recurs a OAPI în vederea analizării și examinării susținerilor și probelor în raport cu articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul 40/94 și

               —

               obligarea OAPI la plata tuturor cheltuielilor de judecată, inclusiv a onorariilor reprezentanților reclamantei.

         Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: Tabacos de Centroamérica, S.L.

      Marca comunitară vizată: marca figurativă „KIOWA” pentru produse din clasa 34 (cererea nr. 3.963.931).

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: Corporación Habanos, S.A., care își desfășoară activitatea comercială sub numele Habanos, S.A.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca figurativă „COHIBA” (marca comunitară nr. 3.323.292), marca verbală „COHIBA” (marca spaniolă nr. 1.271.173) și marca figurativă „COHIBA” (marca spaniolă nr. 2.052.344) pentru produse din clasa 34.

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția.

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul.

      Motivele invocate: în special, un grad ridicat de similitudine între mărcile în conflict, din care rezultă un risc de confuzie.


title: Cauza F-23/07: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 19 octombrie 2007 — M/Agenția Europeană pentru Medicamente (EMEA) (Funcție publică — Funcționari — Invaliditate — Comisie de invaliditate — Refuzul convocării — Inadmisibilitate vădită)

text:
               26.1.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/55

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 19 octombrie 2007 — M/Agenția Europeană pentru Medicamente (EMEA)
   (Cauza F-23/07) (1)

   (Funcție publică - Funcționari - Invaliditate - Comisie de invaliditate - Refuzul convocării - Inadmisibilitate vădită)
   (2008/C 22/106)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: M (Londra, Regatul Unit) (reprezentanți: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis și É. Marchal, avocats)

      Pârâtă: Agenția Europeană pentru Medicamente (EMEA) (reprezentanți: domnul V. Salvatore și doamna S. Vanlievendael, agenți)
   Obiectul
   Anularea deciziei EMEA din 25 octombrie 2006 prin care a fost respinsă cererea reclamantului privind constituirea unei comisii de invaliditate — Cerere de acordare de daune-interese.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2)

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 117, 26.5.2007, p. 35.


title: Cauza C-213/05: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 18 iulie 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de Bundessozialgericht — Germania) — Wendy Geven/Land Nordrhein-Westfalen (Lucrător frontalier — Regulamentul (CEE) nr. 1612/68 — Alocație de educație — Acordare refuzată — Avantaj social — Condiția reședinței)

text:
               8.9.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/4

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 18 iulie 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de Bundessozialgericht — Germania) — Wendy Geven/Land Nordrhein-Westfalen
   (Cauza C-213/05) (1)

   (Lucrător frontalier - Regulamentul (CEE) nr. 1612/68 - Alocație de educație - Acordare refuzată - Avantaj social - Condiția reședinței)
   (2007/C 211/06)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Bundessozialgericht
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Wendy Geven

      Pârât: Land Nordrhein-Westfalen
   Obiectul
   Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare — Bundessozialgericht — Interpretarea articolului 7 alineatul (2) din Regulamentul (CEE) nr. 1612/68 al Consiliului din 15 octombrie 1968 privind libera circulație a lucrătorilor în cadrul Comunității (JO L 257, p. 2) — Avantaj social — Legislație națională care supune acordarea alocației de educație (Erziehungsgeld) persoanelor care nu au domiciliul sau reședința obișnuită pe teritoriul național condiției de a depăși pragul de 15 ore de lucru pe săptămână (Geringfügigkeitsgrenze)
   Dispozitivul
   Articolul 7 alineatul (2) din Regulamentul (CEE) nr. 1612/68 al Consiliului din 15 octombrie 1968 privind libera circulație a lucrătorilor în cadrul Comunității nu se opune excluderii, de către legislația națională a unui stat membru, a unei resortisante a unui alt stat membru, rezidentă în acest stat și care exercită în primul stat o activitate profesională minoră (între 3 și 14 ore pe săptămână) de la beneficiul unui avantaj social care prezintă caracteristicile alocației de educație germane, pe motiv că aceasta nu avea în primul stat nici domiciliul, nici reședința sa obișnuită.

      (1)  JO C 193, 6.8.2005.


title: Cauza C-276/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Corte suprema di cassazione (Italia) la 17 mai 2016 – Prequ' Italia Srl/Agenzia delle Dogane e dei Monopoli

text:
               22.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 305/13

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Corte suprema di cassazione (Italia) la 17 mai 2016 – Prequ' Italia Srl/Agenzia delle Dogane e dei Monopoli
   (Cauza C-276/16)
   (2016/C 305/18)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Corte suprema di cassazione

      Părțile din procedura principală

      Recurentă: Prequ' Italia Srl

      Intimată: Agenzia delle Dogane e dei Monopoli

      Întrebarea preliminară

   Reglementarea [fiscală] italiană [în cauză] este contrară principiului general al contradictorialității procedurii, consacrat în dreptul Uniunii Europene, întrucât nu prevede, în favoarea contribuabilului care nu a fost ascultat înaintea adoptării unui act de natură fiscală de către administrația vamală, suspendarea actului ca o consecinţă normală a introducerii unei acțiuni?


title: Cauza T-122/09: Hotărârea Tribunalului din 17 februarie 2011 — Zhejiang Xinshiji Foods și Hubei Xinshiji Foods/Consiliul [ „Dumping — Importuri de citrice prelucrate sau conservate originare din Republica Populară Chineză — Dreptul la apărare — Obligația de motivare — Principiul bunei administrări — Articolul 15 alineatul (2) și articolul 20 alineatele (4) și (5) din Regulamentul (CE) nr. 384/96 [devenite articolul 15 alineatul (2) și articolul 20 alineatele (4) și (5) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009]” ]

text:
               2.4.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 103/21

         Hotărârea Tribunalului din 17 februarie 2011 — Zhejiang Xinshiji Foods și Hubei Xinshiji Foods/Consiliul
   (Cauza T-122/09) (1)

   (Dumping - Importuri de citrice prelucrate sau conservate originare din Republica Populară Chineză - Dreptul la apărare - Obligația de motivare - Principiul bunei administrări - Articolul 15 alineatul (2) și articolul 20 alineatele (4) și (5) din Regulamentul (CE) nr. 384/96 [devenite articolul 15 alineatul (2) și articolul 20 alineatele (4) și (5) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009])
   2011/C 103/37
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante:: Zhejiang Xinshiji Foods Co. Ltd (Liuao, Districtul Sanmen, China); și Hubei Xinshiji Foods Co. Ltd (Dangyang, China) (reprezentanți: F. Carlin, barrister, A. MacGregor, solicitor, N. Niejahr și Q. Azau, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: J. P. Hix și R. Szostak, agenți, asistați inițial de G. Berrisch și G. Wolf și ulterior de G. Berrisch, avocați)

      Intervenientă în susținerea pârâtului: Comisia Europeană (reprezentanți: H. van Vliet și C. Clyne, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Regulamentului (CE) nr. 1355/2008 al Consiliului din 18 decembrie 2008 de impunere a unei taxe antidumping definitive și de percepere cu titlu definitiv a taxei provizorii impuse la importurile de anumite citrice preparate sau conservate (mandarine etc.) originare din Republica Populară Chineză (JO L 350, p. 35) în măsura în care privește reclamantele.

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Regulamentul (CE) nr. 1355/2008 al Consiliului din 18 decembrie 2008 de impunere a unei taxe antidumping definitive și de percepere cu titlu definitiv a taxei provizorii impuse la importurile de anumite citrice preparate sau conservate (mandarine etc.) originare din Republica Populară Chineză în măsura în care privește societățile Zhejiang Xinshiji Foods Co. Ltd și Hubei Xinshiji Foods Co. Ltd

               2.

               Zhejiang Xinshiji Foods și Hubei Xinshiji Foods suportă jumătate din propriile cheltuieli de judecată.

               3.

               Consiliul Uniunii Europene suportă propriile cheltuieli de judecată precum și jumătate din cheltuielile de judecată efectuate de Zhejiang Xinshiji Foods și de Hubei Xinshiji Foods.

               4.

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 141, 20.6.2009.


title: Cauza C-138/11: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 12 iulie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Oberster Gerichtshof — Austria) — Compass-Datenbank GmbH/Republica Austria (Concurență — Articolul 102 TFUE — Noțiunea „întreprindere” — Date din registrul comercial stocate într o bază de date — Activitate de colectare și de punere la dispoziție a acestor date în schimbul unei remunerații — Incidența refuzului autorităților publice de a autoriza reutilizarea datelor menționate — Drept sui generis prevăzut la articolul 7 din Directiva 96/9/CE)

text:
               22.9.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/11

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 12 iulie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Oberster Gerichtshof — Austria) — Compass-Datenbank GmbH/Republica Austria
   (Cauza C-138/11) (1)

   (Concurență - Articolul 102 TFUE - Noțiunea „întreprindere” - Date din registrul comercial stocate într o bază de date - Activitate de colectare și de punere la dispoziție a acestor date în schimbul unei remunerații - Incidența refuzului autorităților publice de a autoriza reutilizarea datelor menționate - Drept sui generis prevăzut la articolul 7 din Directiva 96/9/CE)
   2012/C 287/17
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Oberster Gerichtshof

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Compass-Datenbank GmbH

      Pârâtă: Republica Austria

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Oberster Gerichtshof — Interpretarea articolului 102 TFUE — Reglementare națională prin care se prevede o taxă pentru consultarea registrului public al comerțului și al societăților (Firmenbuch) și prin care se interzice orice altă exploatare comercială a acestui registru — Noțiunea de activitate economică — Abuz de poziție dominantă — Sfera de aplicare a doctrinei instalațiilor esențiale (essentiel facilities doctrine)

      Dispozitivul

   Activitatea unei autorități publice care constă în a stoca, într o bază de date, datele pe care întreprinderile sunt ținute să le comunice în temeiul unor obligații legale, în a permite persoanelor interesate să consulte aceste date și/sau în a le furniza copii ale acestora pe suport de hârtie nu constituie o activitate economică și, în consecință, această autoritate publică nu trebuie să fie considerată, în cadrul acestei activități, drept o întreprindere în sensul articolului 102 TFUE. Faptul că această consultare și/sau această furnizare de copii sunt efectuate în schimbul unei remunerații prevăzute de lege, iar nu stabilite, direct sau indirect, de entitatea în cauză, nu este de natură să determine schimbarea calificării juridice a respectivei activități. În plus, nici în cazul în care o astfel de autoritate publică interzice orice utilizare a datelor astfel colectate și puse la dispoziția publicului, prevalându se de protecția sui generis care îi este acordată în calitate de producător al bazei de date în discuție în temeiul articolului 7 din Directiva 96/9/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 martie 1996 privind protecția juridică a bazelor de date sau de orice alt drept de proprietate intelectuală, aceasta nu desfășoară o activitate economică și, așadar, nu trebuie să fie considerată, în cadrul acestei activități, drept o întreprindere în sensul articolului 102 TFUE.

      (1)  JO C 186, 25.6.2011.


title: Cauza C-273/15: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 26 mai 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Augstākā tiesa - Letonia) – ZS „Ezernieki”/Lauku atbalsta dienests [Trimitere preliminară — Agricultură — Fondul european de orientare și garantare agricolă — Regulamentele (CE) nr. 1257/1999 și nr. 817/2004 — Sprijin pentru dezvoltarea rurală — Recuperarea plăților nedatorate — Mărire peste pragul prevăzut a suprafeței declarate în perioada de angajament de cinci ani — Înlocuirea angajamentului inițial printr-un nou angajament — Nerespectarea de către beneficiar a obligației de depunere a cererii anuale de plată a ajutorului — Reglementare națională care impune rambursarea ajutoarelor plătite pentru mai mulți ani — Principiul proporționalității — Articolele 17 și 52 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene]

text:
               18.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 260/10

         Hotărârea Curții (Camera a opta) din 26 mai 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Augstākā tiesa - Letonia) – ZS „Ezernieki”/Lauku atbalsta dienests
   (Cauza C-273/15) (1)

   ([Trimitere preliminară - Agricultură - Fondul european de orientare și garantare agricolă - Regulamentele (CE) nr. 1257/1999 și nr. 817/2004 - Sprijin pentru dezvoltarea rurală - Recuperarea plăților nedatorate - Mărire peste pragul prevăzut a suprafeței declarate în perioada de angajament de cinci ani - Înlocuirea angajamentului inițial printr-un nou angajament - Nerespectarea de către beneficiar a obligației de depunere a cererii anuale de plată a ajutorului - Reglementare națională care impune rambursarea ajutoarelor plătite pentru mai mulți ani - Principiul proporționalității - Articolele 17 și 52 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene])
   (2016/C 260/13)
   Limba de procedură: letona

      Instanța de trimitere

   Augstākā tiesa

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: ZS „Ezernieki”

      Pârât: Lauku atbalsta dienests

      Dispozitivul

   Articolul 71 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 817/2004 al Comisiei din 29 aprilie 2004 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1257/1999 al Consiliului privind sprijinul pentru dezvoltare rurală acordat din Fondul European de Orientare și Garantare Agricolă (FEOGA) trebuie interpretat, având în vedere obiectivul Regulamentului (CE) nr. 1257/1999 al Consiliului din 17 mai 1999 privind sprijinul pentru dezvoltare rurală acordat din Fondul European de Orientare și Garantare Agricolă (FEOGA) și de modificare și abrogare a unor regulamente, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 1783/2003 al Consiliului din 29 septembrie 2003, și al Regulamentului nr. 817/2004, principiul proporționalității și articolele 17 și 52 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, în sensul că nu se opune unei reglementări naționale precum cea în discuție în litigiul principal, în temeiul căreia beneficiarul unui ajutor acordat în schimbul angajamentelor sale de agromediu pe mai mulți ani este obligat să ramburseze integral ajutorul deja plătit pentru motivul că nu a prezentat o cerere anuală de plată a acestui ajutor pentru ultimul an din perioada de angajament de cinci ani, în condițiile în care, pe de o parte, această perioadă de cinci ani a înlocuit o perioadă anterioară ca urmare a măririi suprafeței exploatării și în care, pe de altă parte, beneficiarul nu a încetat să își îndeplinească obligațiile privind exploatarea suprafeței declarate anterior acestei măriri.

      (1)  JO C 262, 10.8.2015.


title: Cauza C-139/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal Supremo (Spania) la 19 martie 2012 — Caixa d'Estalvis i Pensions de Barcelona/Generalidad de Cataluña

text:
               16.6.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 174/16

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal Supremo (Spania) la 19 martie 2012 — Caixa d'Estalvis i Pensions de Barcelona/Generalidad de Cataluña
   (Cauza C-139/12)
   2012/C 174/24
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Tribunal Supremo

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Caixa d'Estalvis i Pensions de Barcelona

      Pârâtă: Generalidad de Cataluña

      Întrebările preliminare

               1.

               Directiva 77/388/CEE a Consiliului (1) din 17 mai 1977 (în prezent Directiva 2006/12/CEE din 28 noiembrie 2006) impune, prin articolul 13 secțiunea B litera (d), supunerea la taxa pe valoarea adăugată, fără posibilitate de scutire, a operațiunilor privind vânzarea de acțiuni de către o persoană impozabilă în scopuri de TVA care implică transferul dreptului de proprietate asupra unor bunuri imobile, având în vedere excepția pe care o prevede pentru titlurile care îi conferă deținătorului, de iure sau de facto, drepturi de proprietate sau de posesie asupra unor bunuri imobile sau asupra unei părți a acestora?

               2.

               Directiva 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 permite existența unor norme precum articolul 108 din Legea spaniolă 24/1988 privind piața valorilor mobiliare, care aplică achiziționării majorității capitalului social al societăților al căror activ este format în principal din bunuri imobile un impozit indirect diferit de TVA, numit impozit pe transferurile patrimoniale, fără a ține seama de posibila calitate de societate care desfășoară o activitate economică a persoanelor care au participat la operațiune, totuși fără a exclude situația în care, dacă bunurile imobile ar fi fost transferate în mod direct, în locul acțiunilor sau al participațiilor, operațiunea ar fi fost supusă la plata TVA-ului?

               3.

               Este compatibilă cu libertatea de stabilire garantată prin articolul [43] CE (actualul articol 49 TFUE) și cu libera circulație a capitalurilor reglementată la articolul 56 CE (actualul articol 63 TFUE) o normă națională precum articolul 108 din legea spaniolă din 28 iulie 1988 privind piața valorilor mobiliare, astfel cum a fost modificată prin A 12-a dispoziție adițională la Legea 18/1991, care impozitează achiziționarea majorității capitalului social al societăților al căror activ este format în principal din bunuri imobile localizate în Spania, fără a permite probarea faptului că societatea al cărei control se obține desfășoară o activitate economică?

      (1)  Din 17 mai 1977, A șasea directivă privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare, JO L 145, p. 1.


title: Cauza C-647/11 P: Recurs introdus la 19 decembrie 2011 de Dimos Peramatos împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) pronunțate la 12 octombrie 2011 în cauza T-312/07, Dimos Peramatos/Comisia Europeană

text:
               18.2.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 49/18

         Recurs introdus la 19 decembrie 2011 de Dimos Peramatos împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) pronunțate la 12 octombrie 2011 în cauza T-312/07, Dimos Peramatos/Comisia Europeană
   (Cauza C-647/11 P)
   2012/C 49/30
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Recurentă: Dimos Peramatos (reprezentant: G. Gerapetritis, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană

      Concluziile recurentului

               —

               Anularea hotărârii Tribunalului, întrucât respinge acțiunea prin care reclamanta a solicitat încetarea oricărei obligații de a restitui sumele plătite în cadrul programului LIFE/ENV/GR/000380 sau, în subsidiar, reformarea actului atacat prin care i s-a impus plata a 93 795,32 euro, reprezentând determinarea contabilă a cheltuielilor neadmisibile, astfel cum a recunoscut însăși Comisia;

               —

               trimiterea cauzei la Tribunal spre rejudecare;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de recurentă și în special la plata onorariului avocatului.

      Motivele și principalele argumente

   Recurentul invocă două motive în susținerea recursului formulat:

               1.

               Interpretarea eronată a convenției de finanțare încheiată între Dimos Peramatos și Comisia Europeană la 17 iulie 1997 sub numărul C(97) 1997/def./29 în cadrul punerii în aplicare a unei acțiuni care face parte din programul LIFE, și a cadrului său normativ (Regulamentul nr. 1973/1992) întrucât Tribunalul a considerat că obligația de a planta copaci impusă municipalității prin această convenție nu a fost îndeplinită în mod satisfăcător.

               2.

               Interpretarea eronată și încălcarea principiilor bunei administrări și securității juridice, având în vedere motivarea insuficientă a hotărârii atacate în ceea ce privește aspectul obligației de motivare a actelor administrative cauzatoare de prejudiciu care sunt adoptate de instituțiile Uniunii Europene.


title: Cauza C-86/16 P: Recurs introdus la 12 februarie 2016 de Kenzo Tsujimoto împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) din 2 decembrie 2015 în cauza T-522/13, Kenzo Tsujimoto/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală

text:
               12.9.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 335/28

         Recurs introdus la 12 februarie 2016 de Kenzo Tsujimoto împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) din 2 decembrie 2015 în cauza T-522/13, Kenzo Tsujimoto/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală
   (Cauza C-86/16 P)
   (2016/C 335/37)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurent: Kenzo Tsujimoto (reprezentanți: A. Wenninger-Lenz, M. Ring, W. von der Osten-Sacken, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Concluziile recurentului

   Recurentul solicit Curții:

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) din 2 decembrie 2015 în cauza T-522/13;

               —

               pronunțarea unei hotărâri definitive în litigiu;

               —

               obligarea EUIPO și a Kenzo S.A. la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv cheltuielilor de judecată aferente procedurii în fața camerei de recurs.

      Motivele și principalele argumente

               1.

                     Încălcarea articolului 76 alineatul (2) RMC

               Ambele opoziții formulate de KENZO S.A. se întemeiază pe articolul 8 alineatul (5) din RMC (1). În ambele cazuri, camera de recurs a luat în considerare probe privind notorietatea, pe care persoana care a formulat opoziția le-a prezentat în fața diviziei de opoziție în scopul de a stabili utilizarea serioasă a mărcii. Este necontestat faptul că documentele respective au fost prezentate după expirarea termenelor pentru furnizarea dovezilor privind existența, validitatea și întinderea protecției mărcii anterioare conform normei 19 alineatul (1) din RPARMC (2). Din norma 19 alineatul alineatele (1) și (2) și din norma 20 alineatul (1) din RPARMC rezultă că o opoziție întemeiată pe articolul 8 alineatul (5) trebuie respinsă dacă persoana care a formulat opoziția nu dovedește notorietatea mărcii anterioare în termenul stabilit de Oficiu. Totuși, Tribunalul concluzionează că camera de recurs dispunea de o putere de apreciere pentru a stabili dacă probele menționate trebuiau luate în considerare în susținerea notorietății invocate, că camera de recurs a constatat și și-a exercitat puterea de apreciere și a prezentat motive întemeiate în ceea ce privește luarea în considerare a acestor probe. Recurentul, pe de altă parte, consideră că aprecierea Tribunalului prin care acesta acordă camerei de recurs o putere de apreciere este afectată de o eroare de drept și conduce la aplicarea greșită a normei 19 alineatele (1) și (2) și a normei 20 alineatul (1) din RPARMC.
               Recurentul cunoaște faptul că celelalte părți din procedură pretind că admisibilitatea luării în considerare a documentelor prezentate în susținerea utilizării serioase pentru a demonstra notorietatea nu este reglementată de norma 20 alineatul (1), ci de norma 50 alineatul (1) al treilea paragraf din RPARMC ca normă procedurală specială în fața camerei de recurs.
               Chiar dacă puterea de apreciere a camerei de recurs ar trebui să fie interpretată în lumina normei 50 alineatul (1) litera (iii) din RPARMC, aceasta a fost exercitată în mod greșit de camera de recurs, iar Tribunalul a aplicat greșit articolul 76 alineatul (2) prin faptul că a aprobat considerațiile camerei de recurs referitoare la legătura indisociabilă dintre dovada utilizării și dovada notorietății ca o exercitare adecvată a puterii sale de apreciere. În realitate, camera de recurs nici măcar nu a stabilit întinderea puterii sale de apreciere, și anume dacă în speță puterea de apreciere trebuie sau nu trebuie exercitată în mod restrictiv. În cazul în care camera de recurs și-ar fi exercitat această putere de apreciere în mod corect, ar fi trebuit să admită că puterea de apreciere trebuie, conform Hotărârii Rintisch (cauza C-120/12 P, Bernhard Rintisch/OAPI) să fie exercitată în mod restrictiv. În circumstanțele speței, singura modalitate de exercitare corectă a puterii de apreciere ar fi fost aceea de a nu lua în considerare documentele în susținerea notorietății. Tribunalul nu a ținut seama de faptul că camera de recurs nu a determinat corect întinderea puterii sale de apreciere și nu și-a exercitat-o în limitele respective și a încălcat, astfel, articolul 76 alineatul (2) din RMC.

               2.

                     Încălcarea articolului 8 alineatul (5) din RMC

               Recurentul pretinde că Tribunalul nu a comparat mărcile „KENZO” și „KENZO ESTATE” ca un întreg și a încălcat astfel articolul 8 alineatul (5) din RMC. În plus, recurentul afirmă că notorietatea a fost confirmată de Tribunal pe baza unor documente care, în cadrul unei aplicări corecte a legii și al unei exercitări adecvate a puterii de apreciere de către camera de recurs, nu ar fi trebuit să fie luate în considerare. Recurentul susține de asemenea că Tribunalul nu a efectuat aprecierea globală necesară atunci când a concluzionat că marca în litigiu este susceptibilă să fie asociată cu marca anterioară și ar obține foloase necuvenite în urma notorietății mărcii anterioare. În sfârșit, recurentul pretinde că camera de recurs și Tribunalul au concluzionat în mod greșit că el nu a demonstrat „motivul întemeiat” în sensul articolului 8 alineatul (5) din RMC.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, p. 1).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 2868/95 al Comisiei din 13 decembrie 1995 de punere în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 40/94 al Consiliului privind marca comunitară (JO L 303, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 189).


title: Cauza F-98/09: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 27 septembrie 2011 — Whitehead/Banca Centrală Europeană (Funcție publică — Personalul BCE — Exercițiu de revizuire anuală a salariilor și a primelor — Exercițiul 2008 — Exercițiu anual de evaluare — Criterii de apreciere — Consultarea comitetului de personal — Luarea în considerare a concediilor medicale — Stabilirea obiectivelor)

text:
               19.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 340/36

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 27 septembrie 2011 — Whitehead/Banca Centrală Europeană
   (Cauza F-98/09) (1)

   (Funcție publică - Personalul BCE - Exercițiu de revizuire anuală a salariilor și a primelor - Exercițiul 2008 - Exercițiu anual de evaluare - Criterii de apreciere - Consultarea comitetului de personal - Luarea în considerare a concediilor medicale - Stabilirea obiectivelor)
   2011/C 340/71
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Sarah Whitehead (Frankfurt am Main, Germania) (reprezentanți: L. Levi și M. Vandenbussche, avocați)

      Pârâtă: Banca Centrală Europeană (reprezentanți: inițial F. Feyerbacher și G. Nuvoli, agenți, asistați de B. Wägenbaur, avocat, ulterior E. Carlini și G. Nuvoli, agenți, asistați de B. Wägenbaur, avocat)

      Obiectul

   Mai întâi, cererea reclamantei de anulare a deciziei BCE prin care i se acordă o creștere salarială de două puncte în cadrul Annual salary and Bonus Review pentru anul 2008, precum și rambursarea diferenței dintre creșterea salarială primită și cea la care pretinde că are dreptul. În continuare, cererea având ca obiect repararea prejudiciului moral suferit

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Doamna Whitehead suportă propriile cheltuieli de judecată și pe cele efectuate de Banca Centrală Europeană.

      (1)  JO C 24, 30.1.2010, p. 82.


title: Cauza C-87/12: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 8 mai 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour administrative — Luxemburg) — Kreshnik Ymeraga, Kasim Ymeraga, Afijete Ymeraga-Tafarshiku, Kushtrim Ymeraga, Labinot Ymeraga/Ministre du Travail, de l'Emploi et de l'Immigration (Cetățenia Uniunii — Articolul 20 TFUE — Drept de ședere al resortisanților unor țări terțe, membri ai familiei unui cetățean al Uniunii care nu și-a exercitat dreptul la liberă circulație — Drepturi fundamentale)

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 225/27

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 8 mai 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour administrative — Luxemburg) — Kreshnik Ymeraga, Kasim Ymeraga, Afijete Ymeraga-Tafarshiku, Kushtrim Ymeraga, Labinot Ymeraga/Ministre du Travail, de l'Emploi et de l'Immigration
   (Cauza C-87/12) (1)

   (Cetățenia Uniunii - Articolul 20 TFUE - Drept de ședere al resortisanților unor țări terțe, membri ai familiei unui cetățean al Uniunii care nu și-a exercitat dreptul la liberă circulație - Drepturi fundamentale)
   2013/C 225/44
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour administrative

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Kreshnik Ymeraga, Kasim Ymeraga, Afijete Ymeraga-Tafarshiku, Kushtrim Ymeraga, Labinot Ymeraga

      Pârât: Ministre du Travail, de l'Emploi et de l'Immigration

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Cour administrative — Interpretarea articolului 20 TFUE și a articolelor 20, 21, 24, 33 și 34 din Carta drepturilor fundamentale — Cetățenia Uniunii — Dreptul la reîntregirea familiei pentru cetățeanul european, în favoarea membrilor familiei sale, resortisanți ai unei țări terțe, în cazul neexercitării efective a libertății de circulație și a dreptului de ședere în alt stat membru decât cel a cărui cetățenie o are

      Dispozitivul

   Articolul 20 TFUE trebuie interpretat în sensul că nu se opune ca un stat membru să refuze unui resortisant al unei țări terțe șederea pe teritoriul său atunci când acest resortisant urmărește să locuiască cu un membru al familiei sale care este cetățean al Uniunii Europene cu domiciliul în acest stat membru, a cărui cetățenie o deține, și care nu și-a exercitat niciodată dreptul la liberă circulație în calitate de cetățean al Uniunii, în măsura în care un astfel de refuz nu implică, pentru cetățeanul Uniunii în cauză, privarea de beneficiul efectiv al esenței drepturilor conferite de statutul de cetățean al Uniunii.

      (1)  JO C 138, 12.5.2012.


title: Cauza T-521/10: Ordonanța Tribunalului din 18 octombrie 2011 — Confortel Gestión/OAPI — Homargrup (CONFORTEL AQUA 4)

text:
               10.12.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 362/21

         Ordonanța Tribunalului din 18 octombrie 2011 — Confortel Gestión/OAPI — Homargrup (CONFORTEL AQUA 4)
   (Cauza T-521/10) (1)

   2011/C 362/33
   Limba de procedură: spaniola
   Președintele Camerei a treia a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 30, 29.1.2011.


title: Cauza C-561/12: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 5 decembrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Riigikohus — Estonia) — Nordecon AS, Ramboll Eesti AS/Rahandusministeerium (Achiziții publice — Procedură de negociere prin publicarea unui anunț de participare — Posibilitatea autorității contractante de a negocia cu privire la oferte neconforme cerințelor obligatorii ale specificațiilor tehnice stabilite în caietul de sarcini al contractului)

text:
               15.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 45/16

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 5 decembrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Riigikohus — Estonia) — Nordecon AS, Ramboll Eesti AS/Rahandusministeerium
   (Cauza C-561/12) (1)

   (Achiziții publice - Procedură de negociere prin publicarea unui anunț de participare - Posibilitatea autorității contractante de a negocia cu privire la oferte neconforme cerințelor obligatorii ale specificațiilor tehnice stabilite în caietul de sarcini al contractului)
   2014/C 45/28
   Limba de procedură: estona

      Instanța de trimitere

   Riigikohus

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: Nordecon AS, Ramboll Eesti AS

      Pârât: Rahandusministeerium

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Riigikohus — Interpretarea articolului 30 alineatul (2) din Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii (JO L 134, p. 114, Ediție specială, 06/vol. 8, p. 116) — Procedură de negociere cu publicarea unui anunț de participare — Existența sau inexistența posibilității ca autoritatea contractantă să înceapă negocieri cu privire la ofertele neconforme cu cerințele obligatorii ale specificațiilor tehnice enunțate în caietul de sarcini ale contractului de achiziții publice — Specificații tehnice modificate în cursul negocierilor — Posibilitate de a adjudeca contractul de achiziții publice în favoarea ofertantului care a depus o ofertă neconformă cu aceste specificații tehnice

      Dispozitivul

   Articolul 30 alineatul (2) din Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii trebuie interpretat în sensul că nu permite unei autorități contractante să negocieze cu ofertanții cu privire la oferte care nu îndeplinesc cerințele obligatorii stabilite în specificațiile tehnice ale contractului.

      (1)  JO C 38, 9.2.2013.


title: Cauza C-363/12: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 18 martie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de The Equality Tribunal – Irlanda) – Z/A Government Department, the Board of Management of a Community School (Trimitere preliminară  — Politica socială  — Directiva 2006/54/CE  — Egalitate de tratament între lucrătorii de sex masculin și lucrătorii de sex feminin  — Mamă beneficiară care a avut un copil datorită unui contract de reproducere umană asistată prin intermediul unei mame surogat  — Refuz de a i se acorda un concediu plătit echivalent cu concediul de maternitate sau cu concediul de adopție  — Convenția Organizației Națiunilor Unite privind drepturile persoanelor cu handicap  — Directiva 2000/78/CE  — Egalitate de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă  — Interdicția oricărei discriminări pe motive de handicap  — Mamă beneficiară care se află în incapacitate de a purta o sarcină  — Existența unui handicap  — Validitatea Directivelor 2006/54 și 2000/78)

text:
               12.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/7

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 18 martie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de The Equality Tribunal – Irlanda) – Z/A Government Department, the Board of Management of a Community School
   (Cauza C-363/12) (1)

   ((Trimitere preliminară - Politica socială - Directiva 2006/54/CE - Egalitate de tratament între lucrătorii de sex masculin și lucrătorii de sex feminin - Mamă beneficiară care a avut un copil datorită unui contract de reproducere umană asistată prin intermediul unei mame surogat - Refuz de a i se acorda un concediu plătit echivalent cu concediul de maternitate sau cu concediul de adopție - Convenția Organizației Națiunilor Unite privind drepturile persoanelor cu handicap - Directiva 2000/78/CE - Egalitate de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă - Interdicția oricărei discriminări pe motive de handicap - Mamă beneficiară care se află în incapacitate de a purta o sarcină - Existența unui handicap - Validitatea Directivelor 2006/54 și 2000/78))
   2014/C 142/07
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   The Equality Tribunal

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Z

      Pârâți: A Government Department, the Board of Management of a Community School

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare – The Equality Tribunal (Irlanda) – Interpretarea articolelor 4 și 14 din Directiva 2006/54/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 iulie 2006 privind punerea în aplicare a principiului egalității de șanse și al egalității de tratament între bărbați și femei în materie de încadrare în muncă și de muncă (JO L 204, p. 23, Ediție specială, 05/vol. 8, p. 262) – Interpretarea articolului 3 alineatul (1) și a articolului 5 din Directiva 2000/78/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă (JO L 303, p. 16, Ediție specială, 05/vol. 6, p. 7) – Mamă biologică care a recurs la maternitatea surogat – Persoană care suferă de o incapacitate fizică care o împiedică să dea naștere unui copil – Dreptul la un concediu de maternitate

      Dispozitivul

               1)

               Directiva 2006/54/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 iulie 2006 privind punerea în aplicare a principiului egalității de șanse și al egalității de tratament între bărbați și femei în materie de încadrare în muncă și de muncă, în special articolele 4 și 14 din aceasta, trebuie interpretată în sensul că nu constituie o discriminare pe motive de sex faptul de a refuza unei lucrătoare, în calitatea sa de mamă beneficiară care a avut un copil datorită unui contract de reproducere umană asistată prin intermediul unei mame surogat, acordarea unui concediu plătit echivalent cu concediul de maternitate.
               Situația unei astfel de mame beneficiare în ceea ce privește acordarea unui concediu de adopție nu intră în domeniul de aplicare al acestei directive.

               2)

               Directiva 2000/78/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă trebuie interpretată în sensul că nu constituie o discriminare pe motive de handicap faptul de a refuza acordarea unui concediu plătit echivalent cu concediul de maternitate sau cu concediul de adopție unei lucrătoare care se află în incapacitate de a purta o sarcină și care a recurs la un contract de reproducere umană asistată prin intermediul unei mame surogat.
               Validitatea acestei directive nu poate fi apreciată în raport cu Convenția Organizației Națiunilor Unite privind drepturile persoanelor cu handicap, însă directiva menționată trebuie să facă, în măsura posibilului, obiectul unei interpretări conforme cu această convenție.

      (1)  JO C 311, 13.10.2012.


title: Cauza T-235/13: Acțiune introdusă la 23 aprilie 2013 — Gopack/Comisia

text:
               15.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/38

         Acțiune introdusă la 23 aprilie 2013 — Gopack/Comisia
   (Cauza T-235/13)
   2013/C 171/75
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Gopack (Manosque, Franța) (reprezentanți: J.-M. Leprêtre și N. Chahid-Nouraï, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea cu efect imediat, în temeiul articolului 263 TFUE, a Directivei 2013/2/UE a Comisiei din 7 februarie 2013 de modificare a anexei I la Directiva 94/62/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind ambalajele și deșeurile de ambalaje, în măsura în care aceasta adaugă rolele, tuburile și cilindrii, cu excepția celor de uz industrial, pe lista exemplelor de ambalaje;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă șase motive, care sunt în esență identice sau similare cu cele invocate în cauza T-202/13, Group’Hygiène/Comisia.


|

Hotărârea Curții din 10 decembrie 2010 în cauza E-10/10 – Autoritatea AELS de Supraveghere/Regatul Norvegiei (Neîndeplinirea obligațiilor de către o parte la acord – Directiva 2005/36/CE privind recunoașterea calificărilor profesionale)

Jurnalul Oficial C 148 , 19/05/2011 p. 0005 - 0005

		Hotărârea Curțiidin 10 decembrie 2010în cauza E-10/10Autoritatea AELS de Supraveghere/Regatul Norvegiei(Neîndeplinirea obligațiilor de către o parte la acord – Directiva 2005/36/CE privind recunoașterea calificărilor profesionale)2011/C 148/05În cauza E-10/10, Autoritatea AELS de Supraveghere/Regatul Norvegiei – CERERE de declarare a faptului că, prin neadoptarea sau necomunicarea către Autoritatea AELS de Supraveghere, în termenul prevăzut, a măsurilor necesare pentru transpunerea completă în legislația proprie a actului menționat la punctul 1 și la punctul 1 liniuța a 2-a din anexa VII la Acordul privind SEE, și anume Directiva 2005/36/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 septembrie 2005 privind recunoașterea calificărilor profesionale, astfel cum a fost modificată prin Regulamentul (CE) nr. 1430/2007 al Comisiei din 5 decembrie 2007 de modificare a anexelor II și III la Directiva 2005/36/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind recunoașterea calificărilor profesionale, ambele astfel cum au fost adaptate la Acordul privind SEE prin protocolul 1 la acesta, Regatul Norvegiei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 63 primul paragraf din actul menționat și al articolului 7 din Acordul privind SEE, Curtea, compusă din Carl Baudenbacher, președinte, Thorgeir Örlygsson și Henrik Bull (judecător raportor), judecători, a pronunțat la 10 decembrie 2010 hotărârea, al cărei dispozitiv prevede următoarele:Curtea:1. declară că, prin neadoptarea măsurilor necesare pentru transpunerea completă, în termenul prevăzut, a actului menționat la punctul 1 din anexa VII la Acordul privind SEE, și anume Directiva 2005/36/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 septembrie 2005 privind recunoașterea calificărilor profesionale, astfel cum a fost modificată prin Regulamentul (CE) nr. 1430/2007 al Comisiei din 5 decembrie 2007 de modificare a anexelor II și III la Directiva 2005/36/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind recunoașterea calificărilor profesionale, astfel cum a fost adaptată la Acordul privind SEE prin protocolul 1 la acesta, Regatul Norvegiei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 63 alineatul (1) din directivă și al articolului 7 din Acordul privind SEE;2. dispune suportarea cheltuielilor de judecată de către Regatul Norvegiei.--------------------------------------------------


title: Cauza T-582/08: Hotărârea Tribunalului din 9 septembrie 2010 — Carpent Languages/Comisia ( „Contracte de achiziții publice de servicii — Procedură comunitară de cerere de ofertă — Organizare de reuniuni și de conferințe — Respingerea ofertei depuse de un ofertant — Atribuirea contractului unui alt ofertant — Obligație de motivare — Eroare vădită de apreciere — Egalitate de tratament” )

text:
               23.10.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 288/37

      Hotărârea Tribunalului din 9 septembrie 2010 — Carpent Languages/Comisia
      (Cauza T-582/08) (1)

      (Contracte de achiziții publice de servicii - Procedură comunitară de cerere de ofertă - Organizare de reuniuni și de conferințe - Respingerea ofertei depuse de un ofertant - Atribuirea contractului unui alt ofertant - Obligație de motivare - Eroare vădită de apreciere - Egalitate de tratament)
      (2010/C 288/71)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Carpent Languages (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: P. Goergen, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: B. Simon și E. Manhaeve, agenți, asistați de F. Tulkens și V. Ost, avocați)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva deciziei Comisiei din 30 octombrie 2008 prin care a fost respinsă oferta reclamantei depusă pentru lotul nr. 4, „Punere la dispoziție de echipe de interpreți în funcție de nevoile lingvistive ale fiecărui eveniment”, din cadrul contractului VT/2008/036 (Contracte-cadru multiple referitoare la servicii de organizare de reuniuni și de conferințe) și a deciziei Comisiei din 17 noiembrie 2008 prin care a fost desemnată societatea căreia i s-a atribuit lotul nr. 4, precum și o cerere de obligare a Comisiei la plata de daune interese în cazul în care Tribunalul nu ar admite cererea de anulare a deciziei de respingere a ofertei reclamantei

         Dispozitivul

                  1.

                  Respinge acțiunea.

                  2.

                  Obligă Carpent Languages SPRL la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 69, 21.3.2009.


title: Cauza T-203/16: Ordonanța Tribunalului din 6 aprilie 2017 – Brancheforeningen for Regulerkraft i Danmark/Comisia („Ajutoare de stat — Plângere — Acțiune în constatarea abținerii nelegale de a acționa — Luare de poziție a Comisiei prin care se pune capăt abținerii nelegale de a acționa — Nepronunțare asupra fondului”)

text:
               6.6.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 178/21

         Ordonanța Tribunalului din 6 aprilie 2017 – Brancheforeningen for Regulerkraft i Danmark/Comisia
   (Cauza T-203/16) (1)

   ((„Ajutoare de stat - Plângere - Acțiune în constatarea abținerii nelegale de a acționa - Luare de poziție a Comisiei prin care se pune capăt abținerii nelegale de a acționa - Nepronunțare asupra fondului”))
   (2017/C 178/28)
   Limba de procedură: daneza

      Părțile

      Reclamantă: Brancheforeningen for Regulerkraft i Danmark (Ikas, Danemarca) (reprezentant: N. Gade, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: D. Recchia și S. Maaløe, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 265 TFUE și prin care se urmărește să se constate că Comisia s-a abținut în mod nelegal să respecte termenele privind durata procedurii preliminare de examinare a ajutoarelor de stat iar, după inițierea procedurii oficiale, s-a abținut în mod nelegal să ia o decizie cu privire la plângerea introdusă de reclamantă cu privire la ajutoarele de stat

      Dispozitivul

               1)

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe cu privire la fondul cauzei.

               2)

               Brancheforeningen for Regulerkraft i Danmark și Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 232, 27.6.2016.


title: Cauza T-215/07: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 13 decembrie 2007 — Donnici/Parlamentul European ( Desesizare )

text:
               23.2.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 51/43

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 13 decembrie 2007 — Donnici/Parlamentul European
   (Cauza T-215/07) (1)

   („Desesizare’)
   (2008/C 51/80)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamant: Beniamino Donnici (Castrolibero, Italia) (reprezentanți: M. Sanino, G. M. Roberti, I. Perego și P. Salvatore, avocați)

      Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: H. Krück, N. Lorenz și L. Visaggio, agenți)
   Obiectul
   Cerere de anulare a deciziei Parlamentului European din 24 mai 2007 privind verificarea prerogativelor lui Beniamino Donnici [2007/2121 (REG)], prin care se declară ca nefiind valid mandatul său de membru al Parlamentului European.
   Dispozitivul

               1)

               Tribunalul se desesizează în cauza T-215/07 în favoarea Curții, pentru ca aceasta să se poată pronunța asupra cererii de anulare.

               2)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.

      (1)  JO C 183, 4.8.2007.


title: Cauza T-476/08: Hotărârea Tribunalului din 15 decembrie 2009 — Media-Saturn/OAPI (BEST BUY) [ Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative BEST BUY — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009] ]

text:
               13.2.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 37/35

         Hotărârea Tribunalului din 15 decembrie 2009 — Media-Saturn/OAPI (BEST BUY)
   (Cauza T-476/08) (1)

   („Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative BEST BUY - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009]”)
   2010/C 37/47
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Media-Saturn-Holding GmbH (Ingolstadt, Germania) (reprezentanți: inițial K. Lewinsky, ulterior C.-R. Haarmann și E. Warnke, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: G. Schneider, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 28 august 2008 (cauza R 591/2008-4) privind o cerere de înregistrare a semnului figurativ BEST BUY ca marcă comunitară

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Media-Saturn-Holding GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 327, 20.12.2008.


title: Cauza T-77/12: Acțiune introdusă la 16 februarie 2012 — Wahl/OAPI — Tenacta Group (bellissima)

text:
               14.4.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 109/30

         Acțiune introdusă la 16 februarie 2012 — Wahl/OAPI — Tenacta Group (bellissima)
   (Cauza T-77/12)
   2012/C 109/60
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Wahl GmbH (Unterkirnach, Germania) (reprezentant: T. Kieser, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Tenacta Group SpA (Azzano S. Paolo, Italia)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               reformarea deciziei Camerei a doua de recurs din 21.11.2011 în sensul respingerii opoziției nr. B1560781 din 02.11.2009 întemeiate pe marca comunitară nr. 004534889,

               —

               cu titlu subsidiar, reformarea deciziei Camerei a doua de recurs din 21.11.2011 în sensul respingerii opoziției nr. B1560781 din 02.11.2009 întemeiate pe marca comunitară nr. 004534889 în cât privește înregistrarea mărcii solicitate pentru produse din clasa 7,

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta.

      Marca comunitară vizată: marca figurativă „bellissima” pentru produse din clasele 7 și 8 (cererea de înregistrare nr. 8 406 704).

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: TENACTA GROUP SpA.

      Marca sau semnul invocat: marca figurativă „bellissima IMETEC” pentru produse din clasele 9 și 11 (marca comunitară nr. 4 534 889)

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 întrucât nu există un risc de confuzie între mărcile în conflict.


title: Cauza T-688/15 P: Hotărârea Tribunalului din 14 februarie 2017 – Schönberger/Curtea de Conturi („Recurs — Funcție publică — Funcționari — Promovare — Exercițiul de promovare 2011 — Decizie de a nu îl promova pe reclamant în gradul AD 13 — Respingerea acțiunii în primă instanță, după trimiterea de către Tribunal spre rejudecare, în parte, ca vădit inadmisibilă și, în parte, ca vădit nefondată — Perspectiva de a fi promovat”)

text:
               27.3.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/10

         Hotărârea Tribunalului din 14 februarie 2017 – Schönberger/Curtea de Conturi
   (Cauza T-688/15 P) (1)

   ((„Recurs - Funcție publică - Funcționari - Promovare - Exercițiul de promovare 2011 - Decizie de a nu îl promova pe reclamant în gradul AD 13 - Respingerea acțiunii în primă instanță, după trimiterea de către Tribunal spre rejudecare, în parte, ca vădit inadmisibilă și, în parte, ca vădit nefondată - Perspectiva de a fi promovat”))
   (2017/C 095/17)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurent: Peter Schönberger (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentant: O. Mader, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Curtea de Conturi a Uniunii Europene (reprezentanți: Í. Ní Riagáin Düro și B. Schäfer, agenți)

      Obiectul

   Recurs introdus împotriva Ordonanței Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera întâi) din 30 septembrie 2015, Schönberger/Curtea de Conturi (F-14/12 RENV, EU:F:2015:112), având ca obiect anularea acestei ordonanțe.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Domnul Schönberger suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Curtea de Conturi a Uniunii Europene în cadrul prezentei proceduri.

      (1)  JO C 59, 15.2.2016.


title: Cauza C-339/14: Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 21 mai 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberlandesgericht Nürnberg – Germania) – Procedură penală împotriva Andreas Wittmann (Trimitere preliminară — Directiva 2006/126/CE — Recunoaștere reciprocă a permiselor de conducere — Perioadă de interdicție — Eliberarea permisului de conducere de către un stat membru înainte de intrarea în vigoare a unei perioade de interdicție în statul membru de reședință obișnuită — Motive de refuz al recunoașterii în statul membru de reședință obișnuită a validității unui permis de conducere eliberat de alt stat membru)

text:
               20.7.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 236/19

         Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 21 mai 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberlandesgericht Nürnberg – Germania) – Procedură penală împotriva Andreas Wittmann
   (Cauza C-339/14) (1)

   ((Trimitere preliminară - Directiva 2006/126/CE - Recunoaștere reciprocă a permiselor de conducere - Perioadă de interdicție - Eliberarea permisului de conducere de către un stat membru înainte de intrarea în vigoare a unei perioade de interdicție în statul membru de reședință obișnuită - Motive de refuz al recunoașterii în statul membru de reședință obișnuită a validității unui permis de conducere eliberat de alt stat membru))
   (2015/C 236/27)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Oberlandesgericht Nürnberg

      Partea (părțile) din procedura penală principală

   Andreas Wittmann

      Dispozitivul

   Articolul 11 alineatul (4) al doilea paragraf din Directiva 2006/126/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 20 decembrie 2006 privind permisele de conducere trebuie interpretat în sensul că o măsură prin care statul membru de reședință obișnuită a unei persoane, care nu poate retrage acestei persoane, conducător al unui autovehicul, permisul de conducere pentru motivul că acesta făcuse deja obiectul unei decizii de retragere anterioare, dispune că nu poate fi eliberat un nou permis de conducere persoanei respective o anumită perioadă trebuie considerată o măsură de restricție, de suspendare sau de retragere a permisului de conducere în sensul acestei dispoziții, cu consecința că va împiedica recunoașterea valabilității oricărui permis eliberat de alt stat membru înainte de expirarea acestei perioade. Împrejurarea că hotărârea prin care se pronunță această măsură a rămas definitivă ulterior eliberării permisului de conducere în al doilea stat este lipsită de incidență în această privință din moment ce permisul a fost obținut după pronunțarea acestei hotărâri, iar motivele care justifică măsura menționată existau la data eliberării permisului respectiv.

      (1)  JO C 372, 20.10.2014.


title: Cauza T-164/08: Acțiune introdusă la 30 aprilie 2008 — Republica Italiană/Comisia Comunităților Europene și EPSO

text:
               21.6.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 158/22

         Acțiune introdusă la 30 aprilie 2008 — Republica Italiană/Comisia Comunităților Europene și EPSO
   (Cauza T-164/08)
   (2008/C 158/36)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamantă: Republica Italiană (reprezentant: P. Gentili, avvocato dello Stato)

      Pârâți: Comisia Comunităților Europene și Oficiul European pentru Selecția Personalului
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea anunțului de concurs general EPSO/AD/125/08 (AD 7 și AD 9) pentru constituirea unei rezerve de recrutare de respectiv 4 medici (pentru filiera Comisie) și de 9 medici (pentru filiera Alte instituții), publicat în versiunile în limbile engleză, franceză și germană ale
                     Jurnalului Oficial al Uniunii Europene din 21 februarie 2008, C 48 A.

         Motivele și principalele argumente
   Motivele și principalele argumente sunt similare cu cele invocate în cauza T-117/08 Italia/Comisia (1).

      (1)  Nepublicată încă în JOUE.


title: Cauza T-231/12: Hotărârea Tribunalului din 17 mai 2013 — Rocket Dog Brands/OAPI — Julius-K9 (JULIUS K9) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale JULIUS K9 — Mărcile comunitare figurative anterioare K9 — Motiv relativ de refuz — Lipsa riscului de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               29.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 189/21

         Hotărârea Tribunalului din 17 mai 2013 — Rocket Dog Brands/OAPI — Julius-K9 (JULIUS K9)
   (Cauza T-231/12) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale JULIUS K9 - Mărcile comunitare figurative anterioare K9 - Motiv relativ de refuz - Lipsa riscului de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2013/C 189/43
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Rocket Dog Brands LLC (Hayward, Statele Unite) (reprezentant: C. Aikens, barrister)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: Ó. Mondéjar Ortuño, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI: Julius-K9 bt (Szigetszentmiklós, Ungaria)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI pronunțată la 21 martie 2012 (cauza R 1124/2011-4) privind o procedură de opoziție între Rocket Dog Brands LLC și Julius-K9 bt

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Rocket Dog Brands LLC la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 227, 28.7.2012.


title: Cauza C-345/08: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 10 decembrie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Verwaltungsgericht Schwerin — Germania) — Krzysztof Pesla/Justizministerium Mecklenburg-Vorpommern (Libera circulație a lucrătorilor — Articolul 39 CE — Refuzul accesului la stagiul juridic de pregătire pentru profesiile juridice reglementate — Candidat care a obținut diploma în drept în alt stat membru — Criterii de examinare a echivalenței cunoștințelor dobândite)

text:
               30.1.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 24/10

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 10 decembrie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Verwaltungsgericht Schwerin — Germania) — Krzysztof Pesla/Justizministerium Mecklenburg-Vorpommern
   (Cauza C-345/08) (1)

   (Libera circulație a lucrătorilor - Articolul 39 CE - Refuzul accesului la stagiul juridic de pregătire pentru profesiile juridice reglementate - Candidat care a obținut diploma în drept în alt stat membru - Criterii de examinare a echivalenței cunoștințelor dobândite)
   2010/C 24/16
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Verwaltungsgericht Schwerin

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Krzysztof Pesla

      Pârât: Justizministerium Mecklenburg-Vorpommern

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Verwaltungsgericht Schwerin (Germania) — Interpretarea articolului 39 din Tratatul CE — Decizie prin care se refuză accesul la stagiul juridic pregătitor pentru profesiile juridice reglementate adoptată în cazul unui candidat care a obținut diploma de absolvent al facultății de drept într-un alt stat membru — Criterii de examinare a echivalenței formărilor

      Dispozitivul

               1.

               Articolul 39 CE trebuie interpretat în sensul că, în scopul efectuării unei aprecieri a echivalenței formărilor în urma unei cereri de admitere directă, fără susținerea probelor prevăzute în acest sens, la un stagiu de pregătire pentru profesiile juridice, cunoștințele care trebuie considerate element de referință sunt cele atestate de calificarea necesară în statul membru în care candidatul solicită să aibă acces la un astfel de stagiu.

               2.

               Articolul 39 CE trebuie interpretat în sensul că, atunci când autoritățile competente ale unui stat membru examinează cererea unui resortisant al unui alt stat membru care are ca obiect obținerea accesului la o perioadă de formare practică în vederea exercitării ulterioare a unei profesii juridice reglementate, precum un stagiu de pregătire, acest articol nu impune, prin el însuși, ca aceste autorități să solicite din partea candidatului, în cadrul examinării echivalenței impuse de dreptul comunitar, numai un nivel de cunoștințe juridice inferior celor atestate de calificarea necesară în acest stat membru pentru a avea acces la o astfel de perioadă de formare practică. Este însă necesar să se precizeze că, pe de o parte, articolul menționat nici nu se opune la o simplificare a calificării impuse și că, pe de altă parte, trebuie ca, în practică, posibilitatea unei recunoașteri parțiale a cunoștințelor certificate prin calificările dovedite de persoana interesată să nu rămână doar fictivă, ceea ce revine instanței de trimitere să verifice.

      (1)  JO C 260, 11.10.2008


title: Cauza C-329/07: Acțiune introdusă la 13 iulie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Franceză

text:
               8.9.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/29

         Acțiune introdusă la 13 iulie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Franceză
   (Cauza C-329/07)
   (2007/C 211/54)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentant: W. Wils, agent)

      Pârâtă: Republica Franceză
   Concluziile reclamantei

               —

               constatarea faptului că, întrucât nu a adoptat toate actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2004/48/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind respectarea drepturilor de proprietate intelectuală (1), și, în orice caz, întrucât nu a comunicat aceste acte Comisiei, Republica Franceză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive;

               —

               obligarea Republicii Franceze la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Termenul pentru transpunerea Directivei 2004/48/CE a expirat la 29 aprilie 2006.

      (1)  JO L 157, p. 45 și — rectificarea — JO L 195, p. 16.


title: Cauza C-247/15 P: Recurs introdus la 27 mai 2015 de Maxcom Ltd împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 19 martie 2015 în cauza T-412/13, Chin Haur Indonesia, PT/Consiliul Uniunii Europene

text:
               10.8.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 262/8

         Recurs introdus la 27 mai 2015 de Maxcom Ltd împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 19 martie 2015 în cauza T-412/13, Chin Haur Indonesia, PT/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-247/15 P)
   (2015/C 262/10)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Maxcom Ltd (reprezentanți: L. Ruessmann, avocat, J. Beck, Solicitor)

      Celelalte părți din procedură: Chin Haur Indonesia, PT, Consiliul Uniunii Europene, Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curții:

               —

               să declare recursul admisibil și fondat;

               —

               anularea hotărârii Tribunalului în ceea ce privește al doilea aspect al primului motiv;

               —

               respingerea în întregime a primului motiv al reclamantei din primă instanță;

               —

               obligarea reclamantei din primă instanță la plata cheltuielilor de judecată efectuate de recurentă în recurs și în cadrul intervenției sale la Tribunal.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului, recurenta invocă următoarele argumente:

               —

               Tribunalul a statuat în mod vădit eronat că, în conformitate cu articolul 13 alineatul (1) din Regulamentul de bază (1), Consiliul nu putea decide în sensul existenței unor reexpedieri efectuate de reclamanta din primă instanță pe baza faptului (i) că nu era un veritabil producător indonezian și (ii) că nu efectua operațiuni de asamblare care să depășească pragurile stabilite la articolul 13 alineatul (2) din Regulamentul de bază.

               —

               În subsidiar: anularea Regulamentului nr. 501/2013 (2) în măsura în care acesta o privește pe reclamanta din primă instanță nu este justificată, chiar dacă concluziile Consiliului cu privire la existența unor reexpedieri sunt eronate, dat fiind că Tribunalul a confirmat că reclamanta din primă instanță efectua operațiuni de asamblare care nu depășeau pragurile stabilite la articolul 13 alineatul (2) din Regulamentul de bază și a confirmat de asemenea existența tuturor celorlalte criterii impuse pentru a refuza să acorde reclamantei din primă instanță o scutire de la măsurile antieludare.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 al Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene (JO L 343, p. 51).

      (2)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 501/2013 al Consiliului din 29 mai 2013 de extindere a taxei antidumping definitive impuse prin Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 990/2011 asupra importurilor de biciclete originare din Republica Populară Chineză la importurile de biciclete expediate din Indonezia, Malaysia, Sri Lanka și Tunisia, indiferent dacă acestea sunt sau nu declarate ca fiind originare din Indonezia, Malaysia, Sri Lanka și Tunisia (JO L 153, p. 1).


title: Cauza T-412/16: Acțiune introdusă la 31 iulie 2016 – Bena Properties/Consiliul

text:
               3.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 364/19

      Acțiune introdusă la 31 iulie 2016 – Bena Properties/Consiliul
      (Cauza T-412/16)
      (2016/C 364/16)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Bena Properties Co. SA (Damasc, Siria) (reprezentant: E. Ruchat, avocat)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  declararea acțiunii sale ca fiind admisibilă și fondată;

                  —

                  în consecință, anularea Deciziei (PESC) 2016/850 din 27 mai 2016 și a actelor subsecvente de executare a acesteia, în măsura în care o privesc pe reclamantă;

                  —

                  obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive care sunt în esență identice sau similare cu cele invocate în cauza T-411/16, Syriatel Mobile Telecom/Consiliul.


title: Cauza F-60/11: Acțiune introdusă la 25 mai 2011 — ZZ/BCE

text:
               16.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/35

         Acțiune introdusă la 25 mai 2011 — ZZ/BCE
   (Cauza F-60/11)
   2011/C 211/71
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentanți: L. Levi și M. Vandenbussche, avocați)

      Pârâtă: Banca Centrală Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei BCE prin care se confirmă decizia anterioară a acesteia de suspendare a reclamantului de la 5 august 2010 și cerere de daune interese.

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei BCE din 23 noiembrie 2010 prin care se confirmă decizia anterioară din 4 august 2010 de suspendare a reclamantului și, dacă este cazul, a deciziei din 15 martie 2011 de respingere a recursului special;

               —

               în consecință, dispunerea reîncadrării reclamantului în funcție, făcându-se o publicitate corespunzătoare, pentru restabilirea bunei sale reputații;

               —

               în orice caz, dispunerea despăgubirii pentru prejudiciul moral suferit de reclamant, evaluat ex aequo et bono la 20 000 de euro;

               —

               obligarea BCE la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-459/07: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 2 aprilie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Graz — Austria) — Veli Elshani/Hauptzollamt Linz [Codul vamal comunitar — Articolul 202 și articolul 233 primul paragraf litera (d) — Nașterea datoriei vamale — Introducere neregulată de mărfuri — Punere sub sechestru cu confiscare — Stingerea datoriei vamale — Momentul la care trebuie să intervină punerea sub sechestru]

text:
               20.6.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 141/12

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 2 aprilie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Graz — Austria) — Veli Elshani/Hauptzollamt Linz
   (Cauza C-459/07) (1)

   (Codul vamal comunitar - Articolul 202 și articolul 233 primul paragraf litera (d) - Nașterea datoriei vamale - Introducere neregulată de mărfuri - Punere sub sechestru cu confiscare - Stingerea datoriei vamale - Momentul la care trebuie să intervină punerea sub sechestru)
   2009/C 141/19
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Graz

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Veli Elshani

      Pârât: Hauptzollamt Linz

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Unabhängiger Finanzsenat Graz — Interpretarea articolului 202 și a articolului 233 primul paragraf litera (d) din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului Vamal Comunitar (JO L 302, p. 1) — Stingerea datoriei vamale determinată de punerea sub sechestru a mărfurilor la introducerea neregulată a acestora — Punerea sub sechestru a mărfurilor în statul membru de destinație — Sustragerea mărfurilor de sub supravegherea vamală — Momentul stingerii datoriei vamale

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 202 și articolul 233 primul paragraf litera (d) din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului vamal comunitar, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 2700/2000 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 noiembrie 2000 trebuie interpretate în sensul că, pentru a determina stingerea datoriei vamale, punerea sub sechestru a mărfurilor neregulat introduse pe teritoriul vamal al Comunității trebuie să intervină înainte ca aceste mărfuri să treacă de primul birou vamal situat în interiorul acestui teritoriu.

               2)

               Nu este necesar să se răspundă la a doua întrebare.

      (1)  JO C 297, 8.12.2007.


title: Cauza C-663/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Curtea de Apel Oradea (România) la data de 27 decembrie 2011 — SC Scandic Distilleries SA/Direcția Generală de Administrare a Marilor Contribuabili

text:
               24.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 89/3

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Curtea de Apel Oradea (România) la data de 27 decembrie 2011 — SC Scandic Distilleries SA/Direcția Generală de Administrare a Marilor Contribuabili
   (Cauza C-663/11)
   2012/C 89/05
   Limba de procedură: româna

      Instanța de trimitere

   Curtea de Apel Oradea

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: SC Scandic Distilleries SA

      Pârâtă: Direcția Generală de Administrare a Marilor Contribuabili

      Întrebările preliminare

               1.

               Contravine dreptului european (art. 7 și 22 din Directiva 92/12/CEE (1), respectiv considerentelor directivei) refuzul autorităților fiscale române de a da curs unei cereri de restituire a accizelor, în condițiile în care:

                           (a)

                           comerciantul care solicită restituirea accizelor a făcut dovada îndeplinirii tuturor condițiilor tehnice prevăzute de legislația națională pentru admisibilitatea cererii de restituire și în special a celor referitoare la: (i) dovada plății accizelor în România; (ii) dovada expedierii produselor accizabile într-un alt stat membru;

                           (b)

                           potrivit exigențelor legislației fiscale române (art. 1926 Cod fiscal, pct. 184 din Normele metodologice prevăzute de Hotărârea Guvernului nr. 44/2004 și anexa nr. 11 la titlul VII din Codul fiscal), unele documente ce trebuiau să însoțească cererea de restituire puteau fi furnizate doar după livrarea produselor accizabile într-un alt stat membru;

                           (c)

                           legislația fiscală română [art. 184 alin. (4) din Normele metodologice, cu trimitere la art. 135 Cod de procedură fiscală] prevede un termen general de 5 ani pentru orice cerere de restituire/rambursare?

               2.

               Art. 22 [alin. (2)] lit. (a) din Directiva 92/12/CEE trebuie interpretat în sensul că neformularea de către un comerciant a unei cereri de restituire a accizelor în statul membru unde accizele au fost plătite, înainte de livrarea produselor accizabile către un alt stat membru unde produsele sunt destinate consumului, conduce la pierderea dreptului comerciantului de a obține restituirea accizelor plătite?

               3.

               În cazul în care răspunsul la a doua întrebare este afirmativ, soluția pierderii dreptului comerciantului de a obține restituirea accizelor, proiectată într-o dublă impozitare a acelorași produse accizabile (în statul membru unde produsele accizabile au fost inițial eliberate pentru consum și respectiv în statul membru unde produsele sunt destinate consumului), este conformă cu principiul neutralității fiscale?

               4.

               În cazul în care răspunsul la a doua întrebare este afirmativ, termenul extrem de scurt cuprins între data plății accizelor pentru produsele eliberate pentru consum într-un stat membru și data expedierii produselor accizabile către un alt stat membru, unde acestea sunt destinate consumului, poate fi considerat ca fiind conform cu principiile echivalenței și efectivității? Sub acest aspect, prezintă relevanță faptul că termenul general în care se poate solicita restituirea/rambursarea unui impozit, a unei taxe sau a unei contribuții în statul membru în cauză este semnificativ mai lung?

      (1)  Directiva Consiliului din 25 februarie 1992 privind regimul general al produselor supuse accizelor și privind deținerea, circulația și monitorizarea acestor produse (JO L 76, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 1, p. 129).


title: Cauza T-520/14: Hotărârea Tribunalului din 25 noiembrie 2015 – bd breyton-design/OAPI (RACE GTP) [„Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale RACE GTP — Motiv absolut de refuz — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               18.1.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/33

         Hotărârea Tribunalului din 25 noiembrie 2015 – bd breyton-design/OAPI (RACE GTP)
   (Cauza T-520/14) (1)

   ([„Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale RACE GTP - Motiv absolut de refuz - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2016/C 016/41)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: bd breyton-design GmbH (Stockach, Germania) (reprezentanți: T. Raab și H. Lauf, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Schifko, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 27 martie 2014 (cauza R 1230/2013-1), cu privire la o cerere de înregistrare a semnului verbal RACE GTP ca marcă comunitară

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă bd breyton-design GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 303, 8.9.2014.


title: Cauza T-402/12: Hotărârea Tribunalului din 16 aprilie 2015 – Schlyter/Comisia („Acces la documente — Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 — Articolul 4 alineatul (2) a treia liniuță — Excepție referitoare la protecția obiectivelor activităților de anchetă — Regulamentul (CE) nr. 1367/2006 — Articolul 6 alineatul (1) — Aviz detaliat al Comisiei privind un proiect de decret referitor la declarația anuală a substanțelor sub formă de nanoparticule, notificat de autoritățile franceze Comisiei în aplicarea dispozițiilor Directivei 98/34/CE — Refuzarea accesului”)

text:
               8.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 190/11

         Hotărârea Tribunalului din 16 aprilie 2015 – Schlyter/Comisia
   (Cauza T-402/12) (1)

   ((„Acces la documente - Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 - Articolul 4 alineatul (2) a treia liniuță - Excepție referitoare la protecția obiectivelor activităților de anchetă - Regulamentul (CE) nr. 1367/2006 - Articolul 6 alineatul (1) - Aviz detaliat al Comisiei privind un proiect de decret referitor la declarația anuală a substanțelor sub formă de nanoparticule, notificat de autoritățile franceze Comisiei în aplicarea dispozițiilor Directivei 98/34/CE - Refuzarea accesului”))
   (2015/C 190/13)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Carl Schlyter (Linköping, Suedia) (reprezentanți: O. Brouwer și S. Schubert, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: P. Costa de Oliveira, A. Tokár și C. Zadra, agenți)

      Intervenienți în susținerea reclamantei: Republica Finlanda (reprezentant: S. Hartikainen, agent); și Regatul Suediei (reprezentanți: inițial A. Falk, C. Meyer-Seitz, U. Persson, C. Stege, S. Johannesson și H. Karlsson, ulterior A. Falk, C. Meyer-Seitz, U. Persson, E. Karlsson, L. Swedenborg și C. Hagerman, agenți)

      Intervenientă în susținerea pârâtei: Republica Franceză (reprezentanţi: B. Beaupère-Manokha, D. Colas și F. Fize, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei Comisiei din 27 iunie 2012 prin care s-a refuzat, în perioada de statu quo, accesul la avizul său detaliat privind un proiect de decret referitor la conținutul și la condițiile de prezentare a declarației anuale a substanțelor sub formă de nanoparticule (2011/673/F), care îi fusese notificat de autoritățile franceze, în aplicarea Directivei 98/34/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 iunie 1998 de stabilire a unei proceduri pentru furnizarea de informații în domeniul standardelor și reglementărilor tehnice (JO L 204, p. 37, Ediție specială, 13/vol. 23, p. 207), astfel cum a fost modificată prin Directiva 98/48/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 20 iulie 1998 (JO L 217, p. 18, Ediție specială, 13/vol. 23, p. 282)

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia Comisiei Europene din 27 iunie 2012 prin care s a refuzat, în perioada de statu quo, accesul la avizul său detaliat privind un proiect de decret referitor la conținutul și la condițiile de prezentare a declarației anuale a substanțelor sub formă de nanoparticule (2011/673/F), care îi fusese notificat de autoritățile franceze în aplicarea Directivei 98/34/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 iunie 1998 de stabilire a unei proceduri pentru furnizarea de informații în domeniul standardelor și reglementărilor tehnice, astfel cum a fost modificată prin Directiva 98/48/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 20 iulie 1998.

               2)

               Comisia suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de domnul Carl Schlyter.

               3)

               Republica Franceză, Republica Finlanda și Regatul Suediei suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 343, 10.11.2012.


title: Cauza T-601/15: Acțiune introdusă la 22 octombrie 2015 – CEVA/Comisia

text:
               21.12.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 429/28

         Acțiune introdusă la 22 octombrie 2015 – CEVA/Comisia
   (Cauza T-601/15)
   (2015/C 429/36)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Centre d’étude et de valorisation des algues SA (CEVA) (Pleubian, Franța) (reprezentant: E. De Boissieu, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               obligarea Comisiei la plata către CEVA a sumei de 59  103,21 euro, în conformitate cu Grant Agreement;

               —

               obligarea Comisiei la suportarea tuturor cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin intermediul prezentei acțiuni, reclamanta solicită obligarea Comisiei la plata primei tranșe din contribuția financiară acordată în executarea contractului SEABIOPLAS și a convenției sale de subvenții („Grant Agreement”), referitor la un proiect de cercetare și de dezvoltare tehnologică în domeniul „Algele provenite din acvacultura durabilă ca materie primă pentru materialele plastice biodegradabile”, ca urmare a unei compensări din oficiu pentru aceeași sumă, operată de aceasta în cadrul recuperării, în temeiul concluziilor unui audit financiar al OLAF, a sumelor plătite reclamantei în cadrul unui contract PROTOP.
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă în esență un motiv unic, întemeiat pe erorile săvârșite de Comisie, care ar afecta recuperarea prin compensare de creanțe a sumelor plătite de Comisie reclamantei. Reclamanta susține în această privință, în esență, că nu sunt întrunite condițiile pentru compensare. Mai întâi, creanța Comisiei asupra reclamantei nu ar fi nici certă, nici exigibilă. În continuare, Comisia nu ar fi respectat articolul 87 alineatul (2), referitor la recuperarea creanțelor prin compensare, și articolul 88, referitor la recuperarea în urma neefectuării plății în mod voluntar, din Regulamentul delegat (UE) nr. 1268/2012 al Comisiei din 29 octombrie 2012 privind normele de aplicare a Regulamentului (UE, Euratom) nr. 966/2012 al Parlamentului European și al Consiliului privind normele financiare aplicabile bugetului general al Uniunii. În sfârșit, reclamanta susține că Comisia nu dispune de nicio acțiune contractuală în privința sa. Cu titlu subsidiar, pentru cazul în care Tribunalul ar aprecia că compensarea este întemeiată, reclamanta susține că rambursarea totală a subvenției pe care a primit-o este contrară principiului proporționalității și ar reprezenta o îmbogățire fără justă cauză a Comisiei.


title: Cauza F-68/15: Acțiune introdusă la 27 aprilie 2015 – ZZ/Frontex

text:
               27.7.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 245/49

         Acțiune introdusă la 27 aprilie 2015 – ZZ/Frontex
   (Cauza F-68/15)
   (2015/C 245/60)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: S. Pappas, avocat)

      Pârâtă: Agenția Europeană pentru Gestionarea Cooperării Operative la Frontierele Externe ale Statelor Membre ale Uniunii Europene (Frontex)

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea raportului de evaluare întocmit în privința reclamantului pentru anul 2009 și cererea de daune interese pentru prejudiciul moral pe care reclamantul pretinde că l-a suferit

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea raportului de evaluare din 4 iulie 2014 notificat reclamantului la 12 iulie 2014, în măsura în care modifică raportul inițial;

               —

               obligarea Frontex la plata către reclamant a sumei de 4  000 de euro cu titlu de daune interese;

               —

               obligarea Frontex la plata cheltuielilor de judecată.