title: Cauza T-206/14: Acțiune introdusă la 27 martie 2014 – Hüpeden/Consiliul și Comisia

text:
               7.7.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 212/33

         Acțiune introdusă la 27 martie 2014 – Hüpeden/Consiliul și Comisia
   (Cauza T-206/14)
   2014/C 212/43
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Hüpeden & Co. (GmbH & Co.) KG (Hamburg, Germania) (reprezentant: K. Landry, Rechtsanwalt)

      Pârâte: Consiliul Uniunii Europene și Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               obligarea pârâtelor la plata unei despăgubiri în cuantum de 1 18  762,57 euro, și la dobânzi de 8 % pe an de la pronunțarea hotărârii sau constatarea faptului că reclamanta are dreptul la despăgubiri din partea pârâtelor;

               —

               obligarea pârâtelor la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamanta solicită despăgubiri ca urmare a adoptării Regulamentului (CE) nr. 1355/2008 (1), care a fost declarat lipsit de validitate prin Hotărârea Curții din 22 martie 2012, pronunțată în cauza GLS (C-338/10).
   Reclamantă arată că autoritățile fiscale naționale i-au restituit taxele antidumping impuse în mod nelegal prin acest regulament, dar că a suferit un prejudiciu financiar prin aceea că, fiind lipsită de lichidități, a fost obligată să solicite credite bancare suplimentare cu o rată a dobânzii peste nivelul pieței, precum și credite pe termen scurt cu dobândă fixă. Reclamanta solicită rambursarea diferenței dintre dobânzile plătite pentru creditele bancare și dobânzile mai reduse pe care le-ar fi plătit în cazul în care taxele antidumping nu i-ar fi fost impuse. Totodată, reclamanta arată că, prin adoptarea Regulamentului nr. 1355/2008, pârâtele și-au încălcat în mod grav obligația de diligență și de bună administrare, astfel încât prejudiciul pe care l-a suferit nu poate fi reparat în altă modalitate, deoarece dispozițiile naționale relevante privind taxele la import nu prevăd posibilitatea de compensare a diferenței de dobândă în favoarea persoanei obligate la plata taxelor de la data efectuării plății.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1355/2008 al Consiliului din 18 decembrie 2008 de impunere a unei taxe antidumping definitive și de percepere cu titlu definitiv a taxei provizorii impuse la importurile de anumite citrice preparate sau conservate (mandarine etc.) originare din Republica Populară Chineză (JO L 350, p. 35)


title: Cauza T-465/12: Acțiune introdusă la 19 octombrie 2012 — AGC Glass Europe și alții/Comisia

text:
               8.12.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 379/32

         Acțiune introdusă la 19 octombrie 2012 — AGC Glass Europe și alții/Comisia
   (Cauza T-465/12)
   2012/C 379/54
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: AGC Glass Europe (Bruxelles, Belgia), AGC Automotive Europe (Fleurus, Belgia), AGC France (Boussois, Franța), AGC Flat Glass Italia Srl (Cuneo, Italia), AGC Glass UK Ltd (Northhampton, Regatul Unit), și AGC Glass Germany GmbH (Wegberg, Germania) (reprezentanți: L. Garzaniti, J. Blockx și P. Niggemann, avocați, și S. Ryan, Solicitor)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               anularea articolului 3 din Decizia Comisiei Europene din 6 august 2012 prin care se respinge, conform articolului 8 din Decizia 2011/695/UE a președintelui Comisiei Europene din 13 octombrie 2011 privind funcția și mandatul consilierului-auditor în anumite proceduri în domeniul concurenței, cererea de aplicare a regimului de confidențialitate formulată de reclamante în cazul COMP/39.125 — Sticlă auto;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată și

               —

               luarea oricăror alte măsuri pe care Tribunalul le va considera adecvate.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă șase motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea de către consilierul-auditor a articolului 8 din decizia privind mandatul consilierului-auditor (1) și a obligației de motivare prevăzută la articolul 296 TFUE și la articolul 41 alineatul (2) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, printr-o interpretare eronată a sferei competenței sale și prin faptul că a considerat că nu avea competența să examineze observațiile reclamantelor cu privire la încălcarea principiului încrederii legitime, a principiului egalității de tratament și a dreptului la bună administrare pe care le-ar fi implicat publicarea informațiilor în litigiu cuprinse în decizia Comisiei din cazul COMP/39.125 — Sticlă auto.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe împrejurarea că, întrucât a permis Comisiei să publice informațiile în litigiu, consilierul-auditor a încălcat încrederea legitimă a reclamantelor, fondată pe comunicările Comisiei privind politica de clemență (2) și pe practicile anterioare privind protecția informațiilor prezentate într-o cerere de clemență, în sensul că informațiile care au fost furnizate în cadrul cooperării lor cu Comisia nu vor fi divulgate publicului, în măsura posibilului.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea de către consilierul-auditor a principiului egalității de tratament întrucât a permis Comisiei să aibă aceeași abordare referitoare la publicarea anumitor categorii de informații cu privire la toate destinatarele deciziei Comisiei din cazul COMP/39.125 — Sticlă auto, în pofida faptului că reclamantele se află într-o poziție diferită de cea a celorlalte destinatare ale deciziei în ceea ce privește publicarea acestor informații datorită statutului lor de unice solicitante de clemență în cazul Sticlă auto.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea de către consilierul-auditor a dreptului reclamantelor la bună administrare în temeiul articolului 41 alineatul (1) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene întrucât a permis Comisiei să adopte o politică arbitrară cu privire la publicarea anumitor categorii de informații în deciziile sale referitoare la procedurile în materie de înțelegeri.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe încălcarea de către consilierul-auditor a articolului 4 din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 (3) și a Comunicării Comisiei privind accesul la dosar (4), pentru motivul că aceste dispoziții împiedică Comisia să acorde publicului accesul la documentele depuse la Comisie de către solicitanții de clemență. Întrucât a permis Comisiei să publice informațiile care erau cuprinse în aceste documente în versiunea neconfidențială a deciziei sale din cazul COMP/39.125 — Sticlă auto, consilierul-auditor permite Comisiei să eludeze aceste dispoziții.

               6.

               Al șaselea motiv, întemeiat pe încălcarea de către consilierul-auditor a obligației de păstrare a secretului profesional prevăzută la articolul 339 TFUE și la articolul 28 din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului (5), întrucât acesta a considerat că informațiile în litigiu nu sunt informații confidențiale și puteau fi divulgate de către Comisie. Consilierul-auditor săvârșește erori vădite de apreciere în ceea ce privește aplicarea criteriilor de confidențialitate a informațiilor din jurisprudența Tribunalului și omite să aplice, în cadrul aprecierii sale, evaluarea comparativă a intereselor, impusă de jurisprudență.

      (1)  Decizia 2011/695/UE a președintelui Comisiei Europene din 13 octombrie 2011 privind funcția și mandatul consilierului-auditor în anumite proceduri în domeniul concurenței (JO 2011 L 275, p. 29).

      (2)  Comunicarea Comisiei privind imunitatea la amenzi și reducerea cuantumului amenzilor în cauzele referitoare la înțelegeri (JO 2002 C 45, p. 3); Comunicarea Comisiei privind imunitatea la amenzi și reducerea cuantumului amenzilor în cauzele referitoare la înțelegeri (JO 2006 C 298, p. 17, Ediție specială, 08/vol. 5, p. 3).

      (3)  Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO 2001 L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76).

      (4)  Comunicarea Comisiei privind regulile de acces la dosarul Comisiei în cauzele în temeiul articolelor 81 și 82 din Tratatul CE, articolelor 53, 54 și 57 din Acordul SEE și Regulamentului (CE) nr. 139/2004 (JO 2005, C 325, p. 7, Ediție specială, 08/vol. 4, p. 220).

      (5)  Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (JO L 1, p. 1, Ediție specială 08/vol. 1, p. 167, rectificare în Ediție specială, 08/vol. 4, p. 269).


title: Cauza T-159/11: Acțiune introdusă la 10 martie 2011 — Marszałkowski/OAPI — Mar-Ko Fleischwaren (WALICHNOWY MARKO)

text:
               14.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 145/33

         Acțiune introdusă la 10 martie 2011 — Marszałkowski/OAPI — Mar-Ko Fleischwaren (WALICHNOWY MARKO)
   (Cauza T-159/11)
   2011/C 145/54
   Limba în care a fost formulată acțiunea: polona

      Părțile

      Reclamant: Marek Marszałkowski (Sokolniki, Polonia) (reprezentant: C. Sadkowski, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Mar-Ko Fleischwaren GmbH & Co. KG (Blankenheim, Germania)

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 11 ianuarie 2011 (cauza R 760/2010-4) prin care s-a refuzat înregistrarea mărcii comunitare „Marko Walichnowy” pentru următoarele produse din clasa 29: carne, produse din carne, inclusiv pateuri, măruntaie, varză cu cârnați, carne la conservă și produse pe bază de carne și legume, inclusiv varză acră, carne de pasăre (inclusiv ambalată), chiftele în sos de legume;

               —

               cu titlu subsidiar, modificarea deciziei atacate astfel încât să fie luată în considerare admisibilitatea înregistrării mărcii comunitare „Marko Walichnowy” pentru produsele sus-menționate din clasa 29;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată și, printre altele, la rambursarea către reclamant a cheltuielilor cu reprezentarea în justiție.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamantul

      Marca comunitară vizată: marca figurativă care conține elementul verbal „Marko Walichnowy” pentru produse din clasa 29 — cererea de înregistrare nr. 007161541

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: Mar-Ko Fleischwaren GmbH & Co. KG

      Marca sau semnul invocat: marca verbală comunitară „Mar-Ko” pentru anumite produse din clasa 29

      Decizia diviziei de opoziție: respingerea opoziției

      Decizia camerei de recurs: anularea deciziei diviziei de opoziție și respingerea cererii de înregistrare pentru următoarele produse din clasa 29: carne, produse din carne, inclusiv pateuri, măruntaie, varză cu cârnați, carne la conservă și produse pe bază de carne și legume, inclusiv varză acră, carne de pasăre (inclusiv ambalată), chiftele în sos de legume

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 (1) în legătură cu stabilirea faptului că mărcile sunt similare și că există un risc de confuzie

      (1)  Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară, JO L 78, p. 1.


title: Cauza T-232/12: Hotărârea Tribunalului din 21 ianuarie 2014 — Wilmar Trading/OAPI — Agroekola (ULTRA CHOCO) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale ULTRA CHOCO — Marcă națională verbală anterioară ultra choco — Marcă neînregistrată anterioară utilizată în comerț în Uniunea Europeană și în Bulgaria ULTRA CHOCO — Articolul 60 din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Nerespectarea obligației de plată în termen a cuantumului taxei pentru calea de atac — Decizia camerei de recurs prin care calea de atac se consideră ca neformulată” ]

text:
               1.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 61/9

         Hotărârea Tribunalului din 21 ianuarie 2014 — Wilmar Trading/OAPI — Agroekola (ULTRA CHOCO)
   (Cauza T-232/12) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale ULTRA CHOCO - Marcă națională verbală anterioară ultra choco - Marcă neînregistrată anterioară utilizată în comerț în Uniunea Europeană și în Bulgaria ULTRA CHOCO - Articolul 60 din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Nerespectarea obligației de plată în termen a cuantumului taxei pentru calea de atac - Decizia camerei de recurs prin care calea de atac se consideră ca neformulată)
   2014/C 61/14
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Wilmar Trading Pte Ltd (Singapore, Singapore) (reprezentant: E. Miller, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: C. Negro și D. Botis, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI: Agroekola EOOD (Sofia, Bulgaria)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 27 martie 2012 (cauza R 87/2012-1) privind o procedură de opoziție între Wilmar Trading Pte Ltd și Agroekola EOOD

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Wilmar Trading Pte Ltd la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 243, 11.8.2012.


title: Cauza C-117/07: Acțiune introdusă la data de 27 februarie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Cehă

text:
               28.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/30

         Acțiune introdusă la data de 27 februarie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Cehă
   (Cauza C-117/07)
   (2007/C 95/56)
   Limba de procedură: ceha
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: B. Stromsky și M. Šimerdová, agenți)

      Pârâtă: Republica Cehă
   Concluziile reclamantei

               —

               constatarea faptului că, prin neadoptarea tuturor actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2005/28/CE (1) a Comisiei din 8 aprilie 2005 de stabilire a principiilor și a orientărilor detaliate privind aplicarea bunelor practici clinice în ceea ce privește medicamentele experimentale de uz uman, precum și a cerințelor pentru acordarea autorizației de fabricație sau de import de astfel de produse sau, în orice caz, prin necomunicarea acestor acte Comisiei, Republica Cehă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 31 alineatul (1) din această directivă;

               —

               obligarea Republicii Cehe la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Termenul pentru transpunerea directivei în dreptul intern a expirat la 29 octombrie 2006.

      (1)  JO L 91, 9.4.2005, p. 13.


title: Cauza C-334/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Audiencia Provincial de Albacete (Spania) la 15 iunie 2016 – José Luís Núñez Torreiro/Seguros Chartis Europe S.A.

text:
               22.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 305/17

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Audiencia Provincial de Albacete (Spania) la 15 iunie 2016 – José Luís Núñez Torreiro/Seguros Chartis Europe S.A.
   (Cauza C-334/16)
   (2016/C 305/25)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Audiencia Provincial de Albacete

      Părțile din procedura principală

      Apelant: José Luís Núñez Torreiro

      Intimată: Seguros Chartis Europe S.A.

      Întrebările preliminare

               1)

               Noțiunea „pagube produse de vehicule” – sau „eveniment legat de circulația vehiculului” –, ca risc acoperit de asigurarea de răspundere civilă pentru utilizarea și circulația autovehiculelor, la care face referire reglementarea comunitară (printre altele, articolul 3 din Directiva 2009/102/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 16 septembrie 2009) poate fi stabilită de legislația națională a unui stat membru în mod diferit față de reglementarea comunitară?

               2)

               În cazul unui răspuns afirmativ, din noțiunea respectivă pot fi excluse [în afară de anumite persoane, plăcuțe de înmatriculare sau tipuri de vehicule, astfel cum prevede articolul 5 alineatele (1) și (2) din directiva menționată] anumite moduri de utilizare a vehiculului, în funcție de locul în care este folosit, precum drumurile sau terenurile „necorespunzătoare” pentru circulație?

               3)

               În mod similar, pot fi excluse din noțiunea „element legat de circulația vehiculului” anumite activități ale vehiculului în legătură cu finalitatea acestuia (cum ar fi utilizarea în scopuri sportive, industriale sau agricole) sau în legătură cu intenția conducătorului auto (cum ar fi săvârșirea intenționată a unei infracțiuni cu ajutorul vehiculului)?

      (1)  Directiva 2009/102/CEE a Parlamentului European și a Consiliului privind asigurarea de răspundere civilă auto și controlul obligației de asigurare a acestei răspunderi (JO L 263, p. 11).


title: Cauza C-450/10 P: Recurs introdus la 15 septembrie 2010 de Nuova Terni Industrie Chimiche SpA împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) pronunțate la 1 iulie 2010 în cauza T-64/08, Nuova Terni Industrie Chimiche SpA/Comisia

text:
               20.11.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 317/21

         Recurs introdus la 15 septembrie 2010 de Nuova Terni Industrie Chimiche SpA împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) pronunțate la 1 iulie 2010 în cauza T-64/08, Nuova Terni Industrie Chimiche SpA/Comisia
   (Cauza C-450/10 P)
   ()
   2010/C 317/38
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurentă: Nuova Terni Industrie Chimiche SpA (reprezentanți: T. Salonico, G. Barone și A. Marega, avocați)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

               —

               Anularea hotărârii atacate (1) și a deciziei (2) întrucât au negat natura de despăgubire și de compensație a măsurii în litigiu, considerând-o în schimb ajutor de stat ilegal și incompatibil; și/sau

               —

               anularea hotărârii atacate în partea în care neagă faptul că ordinul de recuperare din decizie este contrar principiului încrederii legitime și, în consecință, anularea deciziei în partea în care dispune recuperarea de îndată de către Republica Italiană a ajutorului, cu dobânzi;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Recurenta susține că hotărârea atacată este eronată și prin urmare trebuie anulată pentru următoarele motive:

               1.

               încălcarea articolelor 107 TFUE și 108 TFUE, precum și motivarea contradictorie și eroarea vădită în urma denaturării elementelor de probă prezentate în legătură cu calificarea măsurii în litigiu drept ajutor de stat, iar nu ca măsură compensatorie în favoarea recurentei. Tribunalul a săvârșit o eroare atunci când a interpretat în mod restrictiv normele și jurisprudența națională menționată de recurentă în primă instanță, care demonstrează că măsura în litigiu nu este ajutor de stat, ci și-a menținut natura de despăgubire prevăzută inițial de legiuitorul italian în 1962 și recunoscută de Comisie și de Tribunal.

               2.

               încălcarea articolului 14 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 659/1999 (3), precum și motivarea contradictorie și insuficientă, atunci când Tribunalul a reținut că ordinul de recuperare din decizie nu este contrar principiului protecției încrederii legitime. Hotărârea Tribunalului este eronată și nemotivată în mod corespunzător întrucât a negat că tăcerea îndelungată a Comisiei în ceea ce privește clarificările prezentate de autoritățile italiene la sfârșitul anului 1999 asupra faptului că prima prelungire a aplicării tarifului Terni și-ar menține finalitatea compensatorie originară reprezintă o împrejurare care poate întemeia încrederea legitimă a recurentei cu privire la faptul că prelungirile aplicării tarifului Terni, printre care se numără și măsura în litigiu, nu constituie ajutor de stat.

      (1)  Hotărârea Tribunalului Uniunii Europene (Camera a cincea) pronunțată la 1 iulie 2010 în cauza T-64/08.

      (2)  2 Decizia 2008/408/CE a Comisiei din 20 noiembrie 2007 privind ajutorul de stat C 36/A/06 (ex NN 38/06) pus în aplicare de Italia în favoarea ThyssenKrupp, Cementir și Nuova Terni Industrie Chimiche (JO 2008, L 144, p. 37).

      (3)  Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului [88 CE] (JO L 83, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 41)


title: Cauza C-284/05: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 15 decembrie 2009 — Comisia Europeană/Republica Finlanda (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Import de echipamente militare cu scutire de taxe vamale)

text:
               27.2.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 51/2

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 15 decembrie 2009 — Comisia Europeană/Republica Finlanda
   (Cauza C-284/05) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Import de echipamente militare cu scutire de taxe vamale)
   2010/C 51/02
   Limba de procedură: finlandeza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Wilms și P. Aalto, agenți)

      Pârâtă: Republica Finlanda (reprezentanți: T. Pynnä, E. Bygglin, J. Heliskoski și A. Guimaraes-Purokoski, agenți)

      Interveniente în susținerea pârâtei: Regatul Danemarcei (reprezentant: J. Molde, agent), Republica Federală Germania (reprezentanți: M. Lumma și U. Forsthoff, agenți), Republica Elenă (reprezentanți: E.-M. Mamouna și M. K. Boskovits, agenți), Republica Italiană (reprezentanți: I. M. Braguglia, agent, G. De Bellis, avvocato dello Stato), Republica Portugheză (reprezentant: L. Inez Fernandes, agent), Regatul Suediei (reprezentant: A. Falk)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolelor 2 și 9-11 din Regulamentul (CEE, Euratom) nr. 1552/89 al Consiliului din 29 mai 1989 de punere în aplicare a Deciziei 88/376/CEE, Euratom privind resursele proprii ale Comunităților (JO L 155, p. 1) și, pentru perioada ulterioară datei de 31 mai 2000, din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1150/2000 al Consiliului din 22 mai 2000 privind punerea în aplicare a Deciziei 94/728/CE, Euratom referitoare la sistemul resurselor proprii ale Comunităților (JO L 130, p. 1, Ediție specială, 01/vol. 2, p. 184) — Import de material de război și de produse cu dublă utilizare militară și civilă cu scutire de taxe vamale

      Dispozitivul

               1.

               Republica Finlanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 26 CE, al articolului 20 din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului vamal comunitar și, în consecință, în temeiul Tarifului vamal comun întrucât a scutit de taxe vamale importul de echipamente militare între anii 1998-2002 și nici obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 2 și 9-11 din Regulamentul (CEE, Euratom) nr. 1552/1989 al Consiliului din 29 mai 1989 de punere în aplicare a Deciziei 88/376/CEE, Euratom privind resursele proprii ale Comunităților, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1355/1996 al Consiliului din 8 iulie 1996, precum și al acelorași articole din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1150/2000 al Consiliului din 22 mai 2000 privind punerea în aplicare a Deciziei 94/728/CE, Euratom referitoare la sistemul resurselor proprii ale Comunităților prin refuzul de a calcula, de a constata și de a pune la dispoziția Comisiei Comunităților Europene resursele proprii aferente, precum și prin refuzul de a plăti dobânzi de întârziere din cauza faptului că nu a pus la dispoziția Comisiei Comunităților Europene resursele proprii menționate.

               2.

               Obligă Republica Finlanda la plata cheltuielilor de judecată.

               3.

               Regatul Danemarcei, Republica Federală Germania, Republica Elenă, Republica Italiană, Republica Portugheză și Regatul Suediei suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 271, 29.10.2005.


title: Cauza F-66/09: Acțiune introdusă la 9 iulie 2009 — Saracco/BCE

text:
               29.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 205/51

         Acțiune introdusă la 9 iulie 2009 — Saracco/BCE
   (Cauza F-66/09)
   2009/C 205/94
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Roberta Saracco (Arona, Italia) (reprezentant: F. Parrat, avocat)

      Pârâtă: Banca Centrală Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei BCE prin care se refuză reclamantei prelungirea unui concediu pentru interese personale

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei prin care se refuză reclamantei un concediu pentru interese personale începând cu 1 noiembrie 2008;

               —

               în măsura necesară, anularea deciziilor de refuzare a revizuirii și de respingere a reclamației;

               —

               obligarea Băncii Centrale Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-145/13 P: Recurs introdus la 22 martie 2013 de Ghezzo Giovanni & C. Snc di Ghezzo Maurizio & C. împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a patra) din 22 ianuarie 2013 în cauza T-218/00, Cooperativa Mare Azzurro Socialpesca Soc. coop. r.l., fostă Cooperativa Mare Azzurro Soc. coop. r.l., Cooperativa vongolari Sottomarina Lido Soc. coop. r.l./Comisia Europeană

text:
               20.7.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 207/2

         Recurs introdus la 22 martie 2013 de Ghezzo Giovanni & C. Snc di Ghezzo Maurizio & C. împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a patra) din 22 ianuarie 2013 în cauza T-218/00, Cooperativa Mare Azzurro Socialpesca Soc. coop. r.l., fostă Cooperativa Mare Azzurro Soc. coop. r.l., Cooperativa vongolari Sottomarina Lido Soc. coop. r.l./Comisia Europeană
   (Cauza C-145/13 P)
   2013/C 207/02
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurentă: Ghezzo Giovanni & C. Snc di Ghezzo Maurizio & C. (reprezentanți: R. Volpe și C. Montagner, avocați)

      Celelalte părți din procedură: Cooperativa Mare Azzurro Socialpesca Soc. coop. r.l., fostă Cooperativa Mare Azzurro Soc. coop. r.l., Cooperativa vongolari Sottomarina Lido Soc. coop. r.l., Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

               —

               Admiterea prezentei acțiuni

                           —

                           în consecință, anularea Ordonanței Tribunalului (Camera a patra) din 23 ianuarie 2013, notificată la 24 ianuarie 2013 și anularea Deciziei 2000/394/CE a Comisiei din 25 noiembrie 1999 și

                           —

                           cu titlu subsidiar, anularea articolului 5 din aceeași decizie în partea în care impune obligația de recuperare a cuantumului reducerilor contribuțiilor sociale în discuție și în care prevede să se adauge la suma respectivă dobânzile pentru perioada avută în vedere;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată corespunzătoare procedurilor din ambele grade de jurisdicție.

      Motivele și principalele argumente

   Prin Ordonanța din 23 ianuarie 2013 (denumită în continuare „ordonanța atacată”) Tribunalul a declarat în parte vădit inadmisibilă și în parte vădit nefondată în drept acțiunea formulată de Ghezzo Giovanni & C. s.n.c. și având ca obiect anularea Deciziei 2000/394/CE a Comisiei în materie de reduceri ale contribuțiilor sociale.
   La primul punct din recursul în cauză se susține că — în ceea ce privește inadmisibilitatea declarată a acțiunii introduse la Tribunal — nu a fost furnizată nicio motivare și, în consecință, punctul 58 din ordonanța atacată ar încălca principiul general privind obligația de motivare a actelor și, mai exact, articolul 81 din Regulamentul de procedură al Tribunalului.
   Al doilea motiv invocat de recurentă se referă la presupusa inexistență a unei interpretări adecvate și exhaustive a dispoziției prevăzute la articolul 87 alineatul (1) CE [în prezent articolul 107 alineatul (1) TFUE].
   Se afirmă că articolul 87 alineatul (1) CE a fost încălcat și prin încălcarea principiului egalității de tratament și a principiului nediscriminării, pentru faptul că 22 de întreprinderi ar fi fost declarate scutite de la recuperarea ajutoarelor acordate acestora, reținându-se că acestea au furnizat motivări exhaustive, în timp ce pentru prezenta recurentă motivările nu ar fi fost declarate exhaustive.
   În plus, ordonanța atacată ar încălca principiul nediscriminării, în partea în care stabilește legitimitatea deciziei Comisiei, în temeiul căreia recuperarea ajutoarelor ex articolul 87 alineatul (1) CE ar fi fost exclusă pentru întreprinderile municipale (cărora Comisia le-ar fi permis, în etapa de executare a aceleiași decizii, să furnizeze în completare informațiile necesare pentru a aprecia legitimitatea ajutoarelor acordate), în timp ce recurentei nu i s-ar fi solicitat niciodată să formuleze înscrisuri în completare înainte de inițierea recuperării ajutoarelor de la aceasta.
   În vederea susținerii suplimentare a încălcării articolului 87 alineatul (1) CE, într-un alt punct din recurs se precizează că în ordonanța atacată nu se furnizează niciun motiv în sprijinul aspectului reținut privind afectarea schimburilor comerciale comunitare de ajutoarele acordate în favoarea întreprinderii recurente. În primul rând Comisia si ulterior Tribunalul ar fi declarat caracterul nelegal al reducerilor în cauză, reținând denaturarea schimburilor comerciale intracomunitare drept element implicit al măsurilor în favoarea întreprinderilor din sectorul pescuitului, fără să efectueze nicio analiză a pieței relevante și fără să furnizeze nicio motivare.
   În plus, ordonanța atacată ar încălca articolul 87 alineatul (3) litera (a) CE [în prezent articolul 107 alineatul (3) litera (a) TFUE], întrucât nu a evaluat condițiile de aplicabilitate a derogării prevăzute la acest articol în cazul recurentei. În special, în orașul Chioggia ar exista un nivel de trai foarte scăzut, cu o subocupare a forței de muncă extraordinar de redusă.
   De asemenea, ordonanța atacată ar încălca articolul 87 alineatul (3) litera (c) CE [în prezent articolul 107 alineatul (3) litera (c) TFUE], în partea în care reține că această derogare nu este aplicabilă în cazul recurentei, deși nu a furnizat nicio motivare în această privință și articolul 87 alineatul (3) litera (d) CE [în prezent articolul 107 alineatul (3) litera (d) TFUE], în partea în care reține că această derogare nu este aplicabilă în cazul recurentei, derogare care, cu încălcarea principiului nediscriminării, ar fi fost aplicată pentru alte întreprinderi venețiene.
   În sfârșit, se invocă interpretarea eronată a Tribunalului privind inexistența unor „ajutoare existente”, cu încălcarea articolelor 1, 14 și 15 din Regulamentul nr. 659/1999 (1). Nu se poate nega că succesiunea normelor în vigoare reprezintă o reducere continuă a contribuțiilor sociale pe o perioadă de câteva decenii.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE (JO L 83, p. 1, Ediție specială, capitolul 08/vol. 1, p. 41).


title: Cauza T-136/10: Acțiune introdusă la 16 martie 2010 — M/EMEA

text:
               5.6.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/37

         Acțiune introdusă la 16 martie 2010 — M/EMEA
   (Cauza T-136/10)
   2010/C 148/63
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: M (reprezentanți: C. Thomann, Barrister și I. Khawaja, solicitor)

      Pârâtă: Agenția Europeană pentru Medicamente (EMEA)

      Concluziile reclamantului

               —

               Acordarea de despăgubiri în conformitate cu articolul 340 TFUE pentru prejudiciul suferit în urma încălcărilor, într-un cuantum lăsat la aprecierea Tribunalului sau de alte astfel de sume pe care Tribunalul le consideră adecvate;

               —

               acordarea de dobânzi pentru astfel de sume datorate la un nivel echivalent cu cel aplicat în temeiul articolului 35 A din Supreme Court Act 1981 sau de alte sume de acest fel pe care Tribunalul le consideră adecvate;

               —

               obligarea Agenției Europene pentru Medicamente la plata cheltuielilor de judecată;

               —

               dispunerea, printre altele, a unor măsuri suplimentare pe care Tribunalul le consideră adecvate.

      Motivele și principalele argumente

   În prezenta cauză, reclamantul solicită Tribunalului acordarea de despăgubiri în favoarea sa, în conformitate cu articolul 340 TFUE, pentru prejudiciile suferite în urma unui accident de muncă. Acesta susține că a pretins daune întrucât pârâta a încălcat obligațiile care îi incumbau, în calitatea sa de angajator, față de reclamant.
   Reclamantul se întemeiază, printre altele, pe articolul 6 alineatul (3) din Directiva 89/391/CE (1), pe articolul 15 din anexa I la Directiva 89/654/CE a Consiliului (2) și pe articolul 3 din Directiva 89/655/CE (3) privind cerințele minime de securitate și sănătate la locul de muncă.
   Nerespectarea de către pârâtă a obligațiilor sale din domeniul securității și al sănătății în ceea ce privește aprecierea și reducerea riscului, caracterul adecvat al echipamentului furnizat și punerea la dispoziție a unor suprafețe libere la locul de muncă a încălcat obligațiile care îi incumbă pârâtei potrivit Health and Safety Law din Regatul Unit (Legea privind sănătatea și securitatea) și obligația generală de diligență. Reclamanta pretinde că a suferit prejudicii de ordin corporal, economic și moral ca urmare a încălcărilor anterior menționate și invocă dreptul de a obține compensații pentru acestea.

      (1)  Directiva 89/391/CE a Consiliului din 12 iunie 1989 privind punerea în aplicare de măsuri pentru promovarea îmbunătățirii securității și sănătății lucrătorilor la locul de muncă (JO L 183, p. 1, Ediție specială, 05/vol. 3, p. 3).

      (2)  Directiva 89/654/CE a Consiliului din 30 noiembrie 1989 privind cerințele minime de securitate și sănătate la locul de muncă [prima directivă specială în sensul articolului 16 alineatul (1) din Directiva 89/391/CE] (JO L 393, p. 1, Ediție specială, 05/vol. 2 p. 97).

      (3)  Directiva 89/655/CE a Consiliului din 30 noiembrie 1989 privind cerințele minime de securitate și sănătate pentru folosirea de către lucrători a echipamentului de lucru la locul de muncă [a doua directivă specială în sensul articolului 16 alineatul (1) din Directiva 89/391/CE] (JO L 393, p. 13, Ediție specială, 05/vol. 2, p. 109).


title: Cauza C-121/07: Acțiune introdusă la data de 28 februarie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Franceză

text:
               28.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/31

         Acțiune introdusă la data de 28 februarie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Franceză
   (Cauza C-121/07)
   (2007/C 95/59)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: B. Stromsky și C. Zadra, agenți)

      Pârâtă: Republica Franceză
   Concluziile reclamantei

               —

               constatarea faptului că, prin neluarea tuturor măsurilor impuse de executarea hotărârii Curții de Justiție a Comunităților Europene, din 15 iulie 2004, în cauza C-419/03 (1) privind netranspunerea în dreptul său intern a dispozițiilor Directivei 2001/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 martie 2001 privind diseminarea deliberată în mediu a organismelor modificate genetic și de abrogare a Directivei 90/220/CEE a Consiliului (2), care sunt în dezacord sau depășesc cadrul dispozițiilor Directivei 90/220/CEE a Consiliului din 23 aprilie 1990 privind diseminarea deliberată în mediu a organismelor modificate genetic (3), Republica Franceză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 228 alineatul (1) din Tratatul de instituire a Comunității Europene;

               —

               obligarea Republicii Franceze la plata către Comisia Comunităților Europene, în contul „resurse proprii ale Comunității Europene“, a unor penalități de întârziere în valoare de 366 744 de euro pe zi de întârziere în executarea hotărârii din cauza C-419/03, din ziua în care hotărârea a fost pronunțată în prezenta cauză până în ziua în care hotărârea pronunțată în cauza C-419/03 va fi pe deplin executată;

               —

               obligarea Republicii Franceze la plata către Comisia Comunităților Europene, în contul „resurse proprii ale Comunității Europene“, a unei sume forfetare în valoare de 43 660 de euro pe zi de întârziere în executarea hotărârii din cauza C-419/03, din ziua în care hotărârea a fost pronunțată în cauza C-419/03 până în ziua în care:

                           —

                           hotărârea pronunțată în cauza C-419/03 a fost pe deplin executată (în cazul în care executarea deplină are loc înainte ca hotărârea să fie pronunțată în prezenta cauză),

                           —

                           hotărârea a fost pronunțată în prezenta cauză (dacă hotărârea pronunțată în cauza C-419/03 nu a fost pe deplin executată în acel moment);

               —

               obligarea Republicii Franceze la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   După mai bine de patru ani de la expirarea termenului prevăzut pentru transpunerea Directivei 2001/18 și după mai bine de 28 de luni de la hotărârea Curții din 15 iulie 2004, în cauza C-419/03, prin care se constată neîndeplinirea acestei obligații de transpunere, Republica Franceză nu a adoptat încă măsurile necesare pentru executarea respectivei hotărâri. În consecință, Comisia propune obligarea acestui stat la plata unei amenzi și a unei penalități de întârziere care să reflecte gravitatea acestei încălcări și impactul său asupra urmăririi obiectivelor avute în vedere de către legislatorul comunitar.

      (1)  Hotărâre nepublicată în Recueil.

      (2)  JO L 106, p. 1.

      (3)  JO L 117, p. 15.


title: Cauza T-389/10: Acțiune introdusă la 13 septembrie 2010 — SLM/Comisia

text:
               6.11.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/46

         Acțiune introdusă la 13 septembrie 2010 — SLM/Comisia
   (Cauza T-389/10)
   ()
   2010/C 301/74
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Siderurgica Latina Martin SpA (SLM) (Ceprano, Italia) (reprezentanți: G. Belotti, avocat, F. Covone, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantei

               —

               Cu titlu preliminar sau în principal, anularea Deciziei C(2010) 4387 final a Comisiei Europene din 30 iunie 2010 (cazul COMP/38344 — Oțel pentru precomprimare);

               —

               în subsidiar, reducerea amenzii aplicate.

      Motivele și principalele argumente

   Decizia atacată în prezenta cauză este aceeași cu cea în discuție în cauza T-385/10, Arcelormittal Wire France și alții/Comisia.
   În susținerea concluziilor sale, societatea reclamantă invocă următoarele:

               Pentru anularea deciziei: neobișnuita și nejustificata durată a procedurii administrative, care a prejudiciat grav exercitarea dreptului la apărare al reclamantei, în special în ceea ce privește faptele intervenite în perioada de doi ani cuprinsă între 1997 și 1999, cu alte cuvinte cu 10 ani înainte de Comunicarea privind obiecțiunile din septembrie 2008.

               Pentru reducerea amenzii aplicate:

                           Nemotivarea cuantumului sancțiunii, în măsura în care nu rezultă cu claritate baza de calcul și cifra de afaceri utilizate de Comisie cu ocazia sancționării reclamantei.

                           Încălcarea plafonului de 10 % din cifra de afaceri.

                           Nemotivarea majorărilor aplicate.

                           Greșita aplicare a orientărilor privind calcularea amenzilor din 2006, precum și a celor din 1998, în vigoare nu doar la momentul producerii faptelor imputate, ci și în cursul primilor patru ani ai procedurii.

                           Greșita apreciere a duratei participării reclamantei la înțelegere, în măsura în care nu s-a întemeiat pe un număr mai mare de constatări obiective.

                           Neluarea în considerare a circumstanțelor atenuante, în speță rolul secundar demonstrat al reclamantei în producerea faptelor imputate, cota sa limitată de piață precum și ineficiența înțelegerii.

                           Prescripția s-ar fi împlinit, nicio măsură de natură a suspenda termenul acesteia neintervenind în cursul celor cinci ani care au urmat inspecției surpriză.


title: Cauza C-326/11: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 12 iulie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Hoge Raad der Nederlanden — Țările de Jos) — J.J. Komen en Zonen Beheer Heerhugowaard BV/Staatssecretaris van Financiën [A șasea directivă TVA — Articolul 13 secțiunea B litera (g) coroborat cu articolul 4 alineatul (3) litera (a) — Livrarea unor clădiri și a terenului pe care se află acestea — Livrarea unei clădiri asupra căreia se efectuează lucrări în vederea creării unei noi clădiri prin transformare — Continuarea și finalizarea lucrărilor de către cumpărător după livrare — Scutire de TVA]

text:
               22.9.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/16

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 12 iulie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Hoge Raad der Nederlanden — Țările de Jos) — J.J. Komen en Zonen Beheer Heerhugowaard BV/Staatssecretaris van Financiën
   (Cauza C-326/11) (1)

   (A șasea directivă TVA - Articolul 13 secțiunea B litera (g) coroborat cu articolul 4 alineatul (3) litera (a) - Livrarea unor clădiri și a terenului pe care se află acestea - Livrarea unei clădiri asupra căreia se efectuează lucrări în vederea creării unei noi clădiri prin transformare - Continuarea și finalizarea lucrărilor de către cumpărător după livrare - Scutire de TVA)
   2012/C 287/27
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Hoge Raad der Nederlanden

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: J.J. Komen en Zonen Beheer Heerhugowaard BV

      Pârât: Staatssecretaris van Financiën

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Hoge Raad der Nederlanden — Interpretarea articolului 4 alineatul (3) litera (a) și a articolului 13 secțiunea B litera (g) din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1) — Scutiri prevăzute de A șasea directivă — Scutirea livrărilor de clădiri și a terenului pe care se află acestea — Livrarea unei clădiri asupra căreia se efectuează lucrări în vederea obținerii unei noi clădiri — Continuarea și finalizarea lucrărilor de către cumpărător după livrare

      Dispozitivul

   Articolul 13 secțiunea B litera (g) din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare coroborat cu articolul 4 alineatul (3) litera (a) din această directivă trebuie interpretat în sensul că scutirea de TVA prevăzută de această primă dispoziție acoperă o operațiune de livrare a unui bun imobil compus dintr-un teren și o clădire veche în curs de transformare într-o clădire nouă, cum este cea în cauză în acțiunea principală, deoarece, la momentul acestei livrări, clădirea veche nu făcuse decât obiectul unor lucrări de demolare parțială și, cel puțin în parte, era încă utilizată ca atare.

      (1)  JO C 269, 10.9.2011.


title: Cauza T-190/10: Acțiune introdusă la 22 aprilie 2010 — Egan și Hackett/Parlamentul European

text:
               19.6.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/55

      Acțiune introdusă la 22 aprilie 2010 — Egan și Hackett/Parlamentul European
      (Cauza T-190/10)
      (2010/C 161/87)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamante: Kathleen Egan (Athboy, Irlanda) și Margaret Hackett (Borris-in-Ossory, Irlanda) (reprezentanți: C. MacEochaidh SC și J. Goode, barristers și K. Neary, solicitor)

         Pârât: Parlamentul European

         Concluziile reclamantelor

                  —

                  Declararea acțiunii ca fiind admisibilă;

                  —

                  anularea, în temeiul articolului 263 TFUE, a deciziei din 12 februarie 2010 a Parlamentului European [A(2010)579] prin care s-a refuzat accesul la informațiile solicitate de reclamante prin intermediul cererii inițiale din 16 decembrie 2009 și prin intermediul cererii subsecvente de confirmare din 28 ianuarie 2010 și

                  —

                  obligarea Parlamentului European la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Prin intermediul prezentei cereri, reclamantele urmăresc anularea, în temeiul articolului 263 TFUE, a deciziei din 12 februarie 2010 a Parlamentului European [A(2010)579] prin care s-a refuzat accesul la documente constând în registre publice privind asistenții membrilor Parlamentului European, acreditați sau neacreditați, care conțin numele și/sau interesele financiare ale acestor asistenți.
      În susținerea cererii lor, reclamantele susțin că Parlamentul s-a întemeiat în mod inadecvat pe Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 (1) și pe Regulamentul (CE) nr. 45/2001 (2) pentru a refuza accesul la documente aflate deja în domeniul public. În consecință, reclamantele invocă mai multe motive:
      În primul rând, Parlamentul nu a motivat în mod corespunzător decizia atacată, încălcând astfel articolul 8 din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001.
      În al doilea rând, decizia atacată cuprinde erori de apreciere referitoare la excepția prevăzută la articolul 4 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001, în măsura în care afirmă că accesul la respectivele documente ar încălca dreptul la viață privată al persoanelor în cauză și/sau nu ține seama de adevărata semnificație a articolului 4 alineatul (1) litera (b) și/sau susține că interesul public referitor la accesul la registrele publice privind asistenții membrilor Parlamentului European scade dacă persoana nu mai deține o astfel de funcție.
      În plus, decizia atacată încalcă cerințele esențiale de procedură prin faptul că nu informează reclamantele cu privire la căile de atac aflate la dispoziția lor în caz de respingere a cererii de confirmare, astfel cum prevede articolul 8 din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001.
      În sfârșit, decizia atacată încalcă principiile democrației, transparenței, proporționalității, egalității și nediscriminării prin refuzarea accesului la documente publice, în condițiile în care astfel de documente erau anterior disponibile pentru solicitanți potrivit Regulamentul (CE) nr. 1049/2001.

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76).

         (2)  Regulamentul (CE) nr. 45/2001 al Parlamentului European și al ConsiliuluI din 18 decembrie 2000 privind protecția persoanelor fizice cu privire la prelucrarea datelor cu caracter personal de către instituțiile și organele comunitare și privind libera circulație a acestor date (JO L 8, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 30, p. 142).


title: Cauza T-137/16: Acțiune introdusă la 25 martie 2016 – Uniwersytet Wrocławski/Comisia și REA

text:
               6.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 200/27

         Acțiune introdusă la 25 martie 2016 – Uniwersytet Wrocławski/Comisia și REA
   (Cauza T-137/16)
   (2016/C 200/39)
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamantă: Uniwersytet Wrocławski (Wrocław, Polonia) (reprezentant: W. Dubis, avocat)

      Pârâte: Comisia Europeană și Agenția Executivă pentru Cercetare (REA)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei Agenției Executive pentru Cercetare (REA) privind rezilierea acordului de grant nr. 252908 pentru proiectul COSSAR (Cooperative Spectrum Sensing Algorithms for Cognitive Radio Networks) (PIEF-GA-2009-252908) încheiat la 26 iulie 2010 în cadrul celui de al șaptelea program-cadru al Uniunii Europene – Proiectul European de cercetare și formare Marie Curie pentru promovarea carierei și obligarea reclamantei la restituirea în parte a grantului, până la concurența sumelor de 36 508,37 EUR și 58 031,38 EUR, la returnarea cauțiunii Fondului de garantare în cuantum de 6 286,68 EUR precum și la plata penalităților contractuale în cuantum de 5 803,14 EUR;

               —

               obligarea REA la rambursarea în parte către reclamantă a grantului, până la concurența sumelor de 36 508,37 EUR și 58 031,38 EUR, la returnarea cauțiunii Fondului de garantare în cuantum de 6 286,68 EUR și la restituirea penalităților contractuale în cuantum de 5 803,14 EUR împreună cu dobânzile aferente, calculate din ziua efectuării fiecărei plăți până la data rambursării;

               —

               obligarea REA la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă un motiv de drept, în ceea ce privește interpretarea reținută de REA cu privire la dispozițiile din Anexa III. 3 litera j la acordul de grant.

               —

               Reclamanta susține că în acordul de grant nu a existat nicio definiție legală a formulării din decizia în litigiu iar sensul său real este în contradicție cu cele prezentate de REA. Reclamanta face referire la regulile interpretării gramaticale, funcționale și teleologice aplicabile în dreptul belgian care, în conformitate cu acordul de grant, sunt aplicabile în mod complementar.


title: Cauza C-190/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal Supremo (Spania) la 16 aprilie 2010 — Génesis Seguros Generales Sociedad Anónima de Seguros y Reaseguros (GENESIS)/Boys Toys S.A., Administración del Estado

text:
               17.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 195/3

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal Supremo (Spania) la 16 aprilie 2010 — Génesis Seguros Generales Sociedad Anónima de Seguros y Reaseguros (GENESIS)/Boys Toys S.A., Administración del Estado
   (Cauza C-190/10)
   2010/C 195/04
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Tribunal Supremo

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Génesis Seguros Generales Sociedad Anónima de Seguros y Reaseguros (GENESIS)

      Pârâte: Boys Toys S.A., Administración del Estado

      Întrebarea preliminară

   Articolul 27 din Regulamentul nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară poate fi interpretat în sensul că pot fi luate în considerare nu numai ziua, ci și ora și minutul depunerii cererii de înregistrare a unei mărci comunitare la OAPI (cu condiția dovedirii acestor informații) în vederea stabilirii priorității temporale față de o marcă națională depusă în aceeași zi, în cazul în care norma internă care reglementează înregistrarea acestei din urmă mărci consideră relevantă ora depunerii cererii?


title: Cauza C-345/13: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 19 iunie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Supreme Court – Irlanda) – Karen Millen Fashions Ltd/Dunnes Stores, Dunnes Stores (Limerick) Ltd [Regulamentul (CE) nr. 6/2002 — Desen sau model industrial comunitar — Articolul 6 — Caracter individual — Impresie globală diferită — Articolul 85 alineatul (2) — Desen sau model industrial comunitar neînregistrat — Valabilitate — Condiții — Sarcina probei]

text:
               25.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/15

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 19 iunie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Supreme Court – Irlanda) – Karen Millen Fashions Ltd/Dunnes Stores, Dunnes Stores (Limerick) Ltd
   (Cauza C-345/13) (1)

   ([Regulamentul (CE) nr. 6/2002 - Desen sau model industrial comunitar - Articolul 6 - Caracter individual - Impresie globală diferită - Articolul 85 alineatul (2) - Desen sau model industrial comunitar neînregistrat - Valabilitate - Condiții - Sarcina probei])
   2014/C 282/20
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   Supreme Court

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Karen Millen Fashions Ltd

      Pârâtă: Dunnes Stores, Dunnes Stores (Limerick) Ltd

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 6 din Regulamentul (CE) nr. 6/2002 al Consiliului din 12 decembrie 2001 privind desenele sau modelele industriale comunitare trebuie interpretat în sensul că, pentru a se putea considera că un desen sau model industrial prezintă caracter individual, impresia globală pe care acest desen sau model industrial o produce asupra utilizatorului avizat trebuie să fie diferită nu de cea produsă asupra unui asemenea utilizator de o combinație de caracteristici izolate ale mai multor desene sau modele industriale anterioare, ci de cea produsă de unul sau mai multe desene sau modele industriale anterioare, privite individual.

               2)

               Articolul 85 alineatul (2) din Regulamentul nr. 6/2002 trebuie interpretat în sensul că, pentru ca o instanţă competentă în domeniul desenelor sau modelelor industriale comunitare să considere valabil un desen sau model industrial comunitar neînregistrat, titularul respectivului desen sau model industrial nu este obligat să demonstreze că acesta prezintă caracter individual în sensul articolului 6 din regulamentul menționat, ci trebuie să indice numai prin ce anume desenul sau modelul industrial prezintă un asemenea caracter, și anume să identifice elementul sau elementele desenului sau modelului industrial în cauză care, potrivit titularului, îi conferă acest caracter.

      (1)  JO C 260, 7.9.2013.


title: Alegerea președinților camerelor

text:
               23.10.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 288/2

      Alegerea președinților camerelor
      (2010/C 288/03)
      La 15 septembrie 2010, în conformitate cu articolul 15 din Regulamentul de procedură, Tribunalul i-a ales pe domnul Azizi, pe domnul Forwood, pe domnul Czúcz, pe doamna Pelikánová, pe domnul Papasavvas, pe domnul Moavero Milanesi, pe domnul Dittrich și pe domnul Truchot ca președinți ai camerelor compuse din cinci judecători și ai camerelor compuse din trei judecători pentru perioada cuprinsă între 15 septembrie 2010 și 31 august 2013.


title: Cauza C-330/07: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 4 decembrie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Wien — Austria) — Jobra Vermögensverwaltungs-Gesellschaft mbH/Finanzamt Amstetten Melk Scheibbs (Libera prestare a serviciilor — Libertatea de stabilire — Legislație fiscală — Primă de investiții — Reglementare națională care acordă un avantaj fiscal numai în privința bunurilor utilizate într-un sediu permanent situat pe teritoriul național — Excluderea bunurilor puse la dispoziție cu titlu oneros și utilizate în principal în alte state membre — Leasing de autovehicule — Prevenirea practicilor abuzive)

text:
               24.1.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 19/6

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 4 decembrie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Wien — Austria) — Jobra Vermögensverwaltungs-Gesellschaft mbH/Finanzamt Amstetten Melk Scheibbs
   (Cauza C-330/07) (1)

   (Libera prestare a serviciilor - Libertatea de stabilire - Legislație fiscală - Primă de investiții - Reglementare națională care acordă un avantaj fiscal numai în privința bunurilor utilizate într-un sediu permanent situat pe teritoriul național - Excluderea bunurilor puse la dispoziție cu titlu oneros și utilizate în principal în alte state membre - Leasing de autovehicule - Prevenirea practicilor abuzive)
   (2009/C 19/09)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Wien
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Jobra Vermögensverwaltungs-Gesellschaft mbH

      Pârât: Finanzamt Amstetten Melk Scheibbs
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Unabhängiger Finanzsenat — Interpretarea articolelor 43 CE și 49 CE — Legislație națională ce acordă un avantaj fiscal pentru dobândirea de bunuri de capital corporale noi (Inverstitionszuwachprämie) doar întreprinderilor care utilizează aceste bunuri într-un sediu permanent situat pe teritoriul național
   Dispozitivul
   Articolul 49 CE se opune unei reglementări a unui stat membru precum cea în discuție în acțiunea principală, în temeiul căreia se refuză acordarea avantajului unei prime de investiții întreprinderilor care dobândesc bunuri corporale, pentru singurul motiv că bunurile pentru care se solicită această primă și care sunt puse la dispoziție cu titlu oneros sunt utilizate în principal în alte state membre.

      (1)  JO C 269, 10.11.2007.


title: Cauza T-186/08: Acțiune introdusă la 9 mai 2008 — Liga para a Protecção da Natureza/Comisia Comunităților Europene

text:
               19.7.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 183/25

         Acțiune introdusă la 9 mai 2008 — Liga para a Protecção da Natureza/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-186/08)
   (2008/C 183/49)
   Limba de procedură: portugheza
   Părțile

      Reclamantă: Liga para a Protecção da Natureza (LPN) (Lisabona, Portugalia) (reprezentanți: P. Vinagre e Silva, advogada)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Comisiei Europene din 28 februarie 2008 [menționată în scrisoarea adresată de Comisia Europeană către Liga para a Protecção da Natureza (denumită în continuare „LPN”) din 3 aprilie 2008] prin care se clasează plângerea nr. 2003/4523 privind construirea barajului de la Baixo Sabor în măsura în care în respectiva decizie se consideră — în mod greșit — că au fost îndeplinite cerințele esențiale de formă în vederea exercitării de către reclamantă (LPN) a dreptului de a participa la procedura precontencioasă privind proiectul „Barajul de la Baixo Sabor”, inițiată prin plângerea nr. 2003/4523 adresată Comisiei Europeene;

               —

               cumulativ, anularea deciziei prin care Secretariatul general al Comisiei a respins în mod tacit cererea de confirmare formulată de LPN la 19 februarie 2008 în temeiul articolului 8 din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 (1);

               —

               plata unei despăgubiri simbolice către LPN pentru atingerea adusă încrederii legitime a reclamantei în conduita loială a Comisiei și în respectarea de către aceasta a normelor procedurale;

               —

               în temeiul articolelor 64 și următoarele din Regulamentul de procedură al Tribunalului de Primă Instanță, somarea Comisiei să prezinte Tribunalului decizia de clasare menționată din 28 februarie 2008, care nu a fost nici notificată reclamantei și nici publicată;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Decizia de clasare:
   Decizia de clasare este nulă în măsura în care se întemeiază pe încălcarea vădită a dreptului de a formula observații prealabile pe care Comisia însăși l-a acordat reclamantei.
   În special, Comisia a refuzat accesul la orice document de la dosar care ar fi permis exercitarea dreptului de a formula observații prealabile, fără a preciza care sunt „normele interne” (la a căror existență ea însăși s-a referit) în temeiul cărora acordase acest drept de a formula observații prealabile.
   Pe de altă parte, se invocă încălcarea unor principii fundamentale precum principiul bunei-credințe, principiul loialității, principiul transparenței și principiul bunei administrări în măsura în care observațiile nu ar fi putut fi analizate înainte de adoptarea deciziei finale de clasare (dovada clară a celor susținute este faptul că între trimiterea observațiilor prealabile — 40 de pagini redactate în portugheză cuprinzând prezentarea unor fapte și argumente noi — și decizia de clasare propriu-zisă a Comisiei au trecut mai puțin de 24 de ore).
   Decizia de tacită de respingere
   Având în vedere Regulamentele nr. 1367/2006 (2) și nr. 1049/2001 care confirmă fără echivoc dreptul de acces la „normele interne” ale Comisiei, pe care s-ar întemeia dreptul de a formula observații prealabile, tăcerea — mai întâi a Comisiei și ulterior a Secretariatului general, în stadiul cererii de confirmare — este inexplicabilă și încalcă direct dreptul de acces la documente și la informații prevăzut în regulamentele menționate.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului ș􀀍i ale Comisiei (JO L 145, p. 43, Ediție specială 01/vol. 3, p. 76).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 1367/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 6 septembrie 2006 privind aplicarea, pentru instituțiile și organismele comunitare, a dispozițiilor Convenției de la Aarhus privind accesul la informație, participarea publicului la luarea deciziilor și accesul la justiție în domeniul mediului (JO L 264, p. 13, Ediție specială 15/vol. 17, p. 126).


title: Cauza C-140/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche (Italia) la 7 martie 2016 – Edra Costruzioni Soc. coop., Edilfac Srl/Comune di Maiolati Spontini

text:
               6.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 200/7

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche (Italia) la 7 martie 2016 – Edra Costruzioni Soc. coop., Edilfac Srl/Comune di Maiolati Spontini
   (Cauza C-140/16)
   (2016/C 200/10)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: Edra Costruzioni Soc. coop., Edilfac Srl

      Pârâtă: Comune di Maiolati Spontini

      Întrebarea preliminară

   Principiile comunitare ale protecției încrederii legitime și securității juridice, împreună cu principiile liberei circulații a mărfurilor, libertății de stabilire și liberei prestări a serviciilor, prevăzute de Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE), precum și principiile care decurg din acestea, cum sunt egalitatea de tratament, nediscriminarea, recunoașterea reciprocă, proporționalitatea și transparența, prevăzute (în ultimul rând) de Directiva 2014/24/UE (1), se opun unei reglementări naționale precum reglementarea italiană care decurge din dispozițiile coroborate ale articolului 87 alineatul 4 și ale articolului 86 alineatul 3bis din Decretul legislativ nr. 163 din 2006 și ale articolului 26 alineatul 6 din Decretul legislativ nr. 81 din 2008, astfel cum au fost interpretate, prin hotărârile Adunării plenare a Consiglio di Stato nr. 3 și nr. 9 din 2015, în exercitarea funcției sale de interpretare uniformă a dreptului, în temeiul articolului 99 din Codul de procedură administrativă italian, potrivit căreia omisiunea de a indica separat costurile de securitate în cadrul întreprinderii în ofertele economice dintr-o procedură de atribuire a unor contracte de lucrări publice determină indiferent de situație excluderea întreprinderii ofertante, fără posibilitatea de a îndrepta eventualele neregularități de formă ale ofertei și a unei proceduri contradictorii, chiar în situația în care obligația de indicare separată nu a fost precizată nici în reglementarea privind cererea de ofertă, nici în formularul de completat anexat pentru depunerea ofertelor și chiar independent de împrejurarea că, din punctul de vedere al conținutului, oferta respectă în mod efectiv costurile minime de securitate în cadrul întreprinderii?

      (1)  Directiva 2014/24/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2014 privind achizițiile publice și de abrogare a Directivei 2004/18/CE (JO L 94, p. 65).


title: Cauza C-321/10: Acțiune introdusă la 5 iulie 2010 — Comisia Europeană/Regatul Belgiei

text:
               11.9.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 246/28

         Acțiune introdusă la 5 iulie 2010 — Comisia Europeană/Regatul Belgiei
   (Cauza C-321/10)
   ()
   2010/C 246/47
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Alcover San Pedro și J. Sénéchal, agenți)

      Pârât: Regatul Belgiei

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin neadoptarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2007/2/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 14 martie 2007 de instituire a unei infrastructuri pentru informații spațiale în Comunitatea Europeană (Inspire) (1) sau, în orice caz, prin necomunicarea acestora Comisiei, Regatul Belgiei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive;

               —

               obligarea Regatului Belgiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Termenul pentru transpunerea Directivei 2007/2/CE a expirat la 14 mai 2009. Or, la data introducerii prezentei acțiuni, pârâtul nu adoptase încă toate măsurile de transpunere necesare sau, în orice caz, nu le comunicase Comisiei.

      (1)  JO L 108, p. 1.


title: Cauza C-203/08: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 3 iunie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Raad van State — Țările de Jos) — The Sporting Exchange Ltd, care acționează sub denumirea de Betfair/Minister van Justitie (Articolul 49 CE — Restricții privind libera prestare a serviciilor — Jocuri de noroc — Exploatarea de jocuri de noroc prin internet — Reglementare care rezervă o autorizație unui operator unic — Reînnoirea autorizației fără asigurarea condițiilor concurențiale — Principiul egalității de tratament și obligația de transparență — Aplicare în domeniul jocurilor de noroc)

text:
               31.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/4

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 3 iunie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Raad van State — Țările de Jos) — The Sporting Exchange Ltd, care acționează sub denumirea de Betfair/Minister van Justitie
   (Cauza C-203/08) (1)

   (Articolul 49 CE - Restricții privind libera prestare a serviciilor - Jocuri de noroc - Exploatarea de jocuri de noroc prin internet - Reglementare care rezervă o autorizație unui operator unic - Reînnoirea autorizației fără asigurarea condițiilor concurențiale - Principiul egalității de tratament și obligația de transparență - Aplicare în domeniul jocurilor de noroc)
   2010/C 209/05
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Raad van State

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: The Sporting Exchange Ltd, care acționează sub denumirea de Betfair

      Pârât: Minister van Justitie

      Cu participarea: Stichting de Nationale Sporttotalisator

      Obiectul

   Interpretarea articolului 49 CE — Reglementare națională care interzice organizarea de jocuri și pariuri în lipsa unei autorizări, și care rezervă dreptul de a obține o eventuală autorizație unui operator unic pentru a proteja binele social și sănătatea publică — Refuzul de autorizare a unui operator (prin internet) autorizat deja în alte state membre, inclusiv în statul membru în care are sediul social — Reînnoirea unei astfel de autorizații, fără licitație — Motive imperative de interes general

      Dispozitivul

               1.

               Articolul 49 CE trebuie să fie interpretat în sensul că nu se opune unei reglementări a unui stat membru, precum cea în cauză în acțiunea principală, care supune organizarea și promovarea jocurilor de noroc unui regim de exclusivitate în favoarea unui singur operator și care interzice oricărui alt operator, inclusiv un operator cu sediul într un alt stat membru, să ofere prin internet, pe teritoriul statului membru în cauză, servicii care sunt supuse regimului menționat.

               2.

               Articolul 49 CE trebuie să fie interpretat în sensul că principiul egalității de tratament și obligația de transparență care decurge de aici sunt aplicabile procedurilor de acordare și de reînnoire a unei autorizații în beneficiul unui operator unic în domeniul jocurilor de noroc, în măsura în care nu este vorba despre un operator public a cărui gestiune este supusă supravegherii directe a statului sau despre un operator privat asupra activităților căruia autoritățile publice sunt în măsură să exercite un control strict.

      (1)  JO C 197, 2.8.2008.


title: Cauza C-91/06: Ordonanța președintelui camerei a cincea a Curții din data de 30 ianuarie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Austria

text:
               14.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 82/27

         Ordonanța președintelui camerei a cincea a Curții din data de 30 ianuarie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Austria
   (Cauza C-91/06) (1)

   (2007/C 82/53)

      Limba de procedură: germana

   Președintele camerei a cincea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 96, 22.4.2006.


title: Cauza T-34/07: Acțiune introdusă la data de 7 februarie 2007 — Goncharov/OAPI — DSB (DSBW)

text:
               14.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 82/43

         Acțiune introdusă la data de 7 februarie 2007 — Goncharov/OAPI — DSB (DSBW)
   (Cauza T-34/07)
   (2007/C 82/92)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana
   Părțile

      Reclamantă: Karen Goncharov (Moscova, Federația Rusă) (reprezentanți: Rechtsanwälte Gordian Hasselblatt și Alexander Späth)

      Pârâtă: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în fața camerei de recurs: DSB (Copenhaga, Danemarca)
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea deciziei camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 4 decembrie 2006 (cauza R 1330/2005-2);

               —

               obligarea OAPI la suportarea propriilor cheltuieli de judecată precum și a cheltuielilor reclamantei;

               —

               în cazul în care DSB ar interveni în cauză, obligarea intervenientei DSB la suportarea propriilor cheltuieli de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: reclamanta.

      Marca comunitară vizată: marca verbală „DSBW ”pentru serviciile din clasele 39, 41, 43 și 44 (cererea de înregistrare nr. 2 852 143).

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: DSB.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca verbală „DSB ”(marca comunitară nr. 2 292 290) pentru serviciile din clasele 35, 37, 39, 41 și 42, opoziția fiind îndreptată împotriva înregistrării în clasele 39, 41 și 43.

      Decizia diviziei de opoziție: respingerea opoziției.

      Decizia camerei de recurs: respingerea deciziei atacate și admiterea recursului.

      Motivele invocate: camera de recurs a apreciat, în mod eronat, că motivul de refuz prevăzut de articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 (1) se opune înregistrării mărcii „DSBW”; nu există un risc de confuzie între mărcile în litigiu.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO 1994, L 11, p. 1).


title: Cauza T-118/08: Hotărârea Tribunalului din 15 iunie 2010 — Actega Terra/OAPI (TERRAEFFEKT matt & gloss) [ „Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale TERRAEFFEKT matt & gloss — Motiv absolut de refuz — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009]” ]

text:
               31.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/33

         Hotărârea Tribunalului din 15 iunie 2010 — Actega Terra/OAPI (TERRAEFFEKT matt & gloss)
   (Cauza T-118/08) (1)

   (Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale TERRAEFFEKT matt & gloss - Motiv absolut de refuz - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009])
   2010/C 209/48
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Actega Terra GmbH (Lehrte, Germania) (reprezentant: A. Andorfer Erhard, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: S. Schäffner, agent)

      Obiectul

   Acțiune introdusă împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 7 ianuarie 2008 (cauza R 1467/2007-1), privind o cerere de înregistrare a semnului verbal TERRAEFFEKT matt & gloss ca marcă comunitară.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Actega Terra GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 107, 26.4.2008.


title: Cauza C-456/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Juzgado Contencioso Administrativo n o 3 de Pontevedra (Spania) la 23 noiembrie 2009 — Ana María Iglesias Torres/Consejería de Educación de la Junta de Galicia

text:
               30.1.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 24/34

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Juzgado Contencioso Administrativo no 3 de Pontevedra (Spania) la 23 noiembrie 2009 — Ana María Iglesias Torres/Consejería de Educación de la Junta de Galicia
   (Cauza C-456/09)
   2010/C 24/62
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Juzgado Contencioso Administrativo no 3 de Pontevedra

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Ana María Iglesias Torres

      Pârâtă: Consejería de Educación de la Junta de Galicia

      Întrebările preliminare

               1.

               Directiva 1999/70/CE (1) se aplică personalului temporar din cadrul Comunității Autonome Galicia?

               2.

               Articolul 25 alineatul (2) din legea 7/2007 poate fi considerată drept măsură națională de transpunere a acestei directive, deși această lege nu face nicio referire la reglementarea comunitară?

               3.

               În cazul unui răspuns afirmativ la a doua întrebare, articolul 25 alineatul (2) din EBEP trebuie considerat în mod obligatoriu ca fiind măsura națională de transpunere la care se face referire la punctul 4 din dispozitivul Hotărârii Curții din 15 aprilie 2008 (cauza Impact) (2) sau statul spaniol este obligat în continuare să confere efect retroactiv remunerării care rezultă din creșterile tri-anuale pe care aceasta le recunoaște în temeiul directivei?

               4.

               În cazul unui răspuns negativ la a doua întrebare, Directiva 1999/70/CE este direct aplicabilă în speță, în sensul Hotărârii „Del Cerro” a Curții (3)?

      (1)  Directiva Consiliului din 28 iunie 1999 privind acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP (JO L 175, p. 43, Ediție specială, 05/vol. 5, p. 129).

      (2)  Cauza C-268/06, Impact, Rep., p. I-2483.

      (3)  Hotărârea din 13 septembrie 2007, Del Cerro Alonso, (C-307/05, Rep., p. I-7109).


title: Cauza T-38/11: Hotărârea Tribunalului din 16 decembrie 2015 – Cathay Pacific Airways/Comisia [„Concurență — Înțelegeri — Piața serviciilor de transport aerian de mărfuri — Acorduri și practici concertate cu privire la mai multe elemente ale prețurilor și serviciilor de transport aerian de mărfuri (introducerea unor suprataxe de carburant și a unor suprataxelor de securitate, refuzul de a plăti un comision pe suprataxe) — Articolul 101 TFUE, articolul 53 al Acordului privind SEE și articolul 8 din Acordul dintre Comunitate și Elveția privind transportul aerian — Obligația de motivare”]

text:
               8.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 48/32

         Hotărârea Tribunalului din 16 decembrie 2015 – Cathay Pacific Airways/Comisia
   (Cauza T-38/11) (1)

   ([„Concurență - Înțelegeri - Piața serviciilor de transport aerian de mărfuri - Acorduri și practici concertate cu privire la mai multe elemente ale prețurilor și serviciilor de transport aerian de mărfuri (introducerea unor suprataxe de carburant și a unor suprataxelor de securitate, refuzul de a plăti un comision pe suprataxe) - Articolul 101 TFUE, articolul 53 al Acordului privind SEE și articolul 8 din Acordul dintre Comunitate și Elveția privind transportul aerian - Obligația de motivare”])
   (2016/C 048/36)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Cathay Pacific Airways Ltd (Queensway, Hong Kong, China) (reprezentanți: inițial D. Vaughan, QC, R. Kreisberger, barrister, B. Bär-Bouyssière, avocat, și M. Rees, solicitor, ulterior D. Vaughan, R. Kreisberger și M. Rees)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: S. Noë, N. von Lingen și J. Bourke, ulterior A. Dawes, agenți, asistați de J. Holmes, barrister)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei C(2010) 7694 final a Comisiei din 9 noiembrie 2010 privind o procedură de aplicare a articolului 101 TFUE, a articolului 53 din Acordul privind SEE și a articolului 8 din Acordul dintre Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană privind transportul aerian (cazul COMP/39258 – Transport aerian de mărfuri) în măsura în care o privește pe reclamantă și, cu titlu subsidiar, reducerea cuantumului amenzii aplicate acesteia

      Dispozitivul

               1)

               Anulează articolele 2, 3 și 5 din Decizia C(2010) 7694 final a Comisiei din 9 noiembrie 2010 privind o procedură de aplicare a articolului 101 TFUE, a articolului 53 din Acordul privind SEE și a articolului 8 din Acordul dintre Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană privind transportul aerian (cazul COMP/39258 – Transport aerian de mărfuri) în măsura în care privește Cathay Pacific Airways Ltd.

               2)

               Obligă Comisia Europeană la suportarea propriilor cheltuieli de judecată, precum și a cheltuielilor de judecată efectuate de Cathay Pacific Airways.

      (1)  JO C 72, 5.3.2011.


title: Cauza C-41/07: Acțiune introdusă la data de 1 februarie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Portugheză

text:
               24.3.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 69/9

         Acțiune introdusă la data de 1 februarie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Portugheză
   (Cauza C-41/07)
   (2007/C 69/19)
   Limba de procedură: portugheza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: A. Caeiros și B. Stromsky, agenți)

      Pârâtă: Republica Portugheză
   Concluziile reclamantei

               —

               în principal, constatarea faptului că Republica Portugheză nu a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 31 din Directiva 2005/28/CE (1) a Comisiei din 8 aprilie 2005 de stabilire a principiilor și a orientărilor detaliate privind aplicarea bunelor practici clinice în ceea ce privește medicamentele experimentale de uz uman, precum și a cerințelor pentru acordarea autorizației de fabricație sau de import de astfel de produse, întrucât nu a adoptat actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma directivei menționate;

               —

               în subsidiar, constatarea faptului că, în orice caz, Republica Portugheză nu a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul aceleiași prevederi din directiva menționată, întrucât nu a informat Comisia cu privire la respectivele acte;

               —

               obligarea Republicii Portugheze la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Termenul pentru transpunerea directivei a expirat la data de 29 ianuarie 2006.

      (1)  JO L 91, p. 13.


title: Cauza C-135/12: Acțiune introdusă la 9 martie 2012 — Comisia Europeană/Republica Polonă

text:
               28.4.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 126/10

         Acțiune introdusă la 9 martie 2012 — Comisia Europeană/Republica Polonă
   (Cauza C-135/12)
   2012/C 126/19
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: Z. Maluskova și D. Milanowska, agenți)

      Pârâtă: Republica Polonă

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin neadoptarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2009/145/CE a Comisiei din 26 noiembrie 2009 de stabilire a anumitor derogări pentru acceptarea varietăților primitive și a soiurilor de legume care sunt cultivate, în mod tradițional, în localități și regiuni speciale și care sunt amenințate de erodare genetică și a soiurilor de legume lipsite de valoare intrinsecă pentru producția vegetală comercială, dar create pentru a fi cultivate în condiții speciale, precum și pentru comercializarea semințelor acestor varietăți primitive și soiuri (1) sau, în orice caz, prin necomunicarea acestora Comisiei, Republica Polonă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 36 din directiva menționată;

               —

               obligarea Republicii Polone la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Termenul pentru transpunerea directivei a expirat la 31 decembrie 2010.

      (1)  JO L 312, p. 44.


title: Cauza T-575/13: Acțiune introdusă la 30 octombrie 2013 — Lesaffre et Compagnie/OAPI — Louis Baking Company (BAKING CENTER BY TECHNOLINE)

text:
               1.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 31/11

         Acțiune introdusă la 30 octombrie 2013 — Lesaffre et Compagnie/OAPI — Louis Baking Company (BAKING CENTER BY TECHNOLINE)
   (Cauza T-575/13)
   2014/C 31/20
   Limba în care a fost formulată acțiunea: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Lesaffre et Compagnie (Paris, Franța) (reprezentanți: T. De Haan și P. Péters, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Louis Baking Company, SL (Girona, Spania)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea în totalitate a Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 30 august 2013 în cauza R 2333/2012-4 și

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată efectuate de Lesaffre în cadrul procedurii desfășurate în fața Tribunalului și în fața Camerei a patra de recurs.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: Louis Baking Company, SL.

      Marca comunitară vizată: marca figurativă în culori care cuprinde elementele verbale „BAKING CENTER By TECHNOLINE” pentru produse și servicii din clasele 30, 35 și 42 — Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 9 195 793.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: reclamanta.

      Marca sau semnul invocat: marca franceză „BAKING CENTER” pentru servicii din clasa 41.

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-106/15: Acțiune introdusă la 25 februarie 2015 – Opko Ireland Global Holdings/OAPI – Teva Pharmaceutical Industries (ALPHAREN)

text:
               13.7.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 228/16

         Acțiune introdusă la 25 februarie 2015 – Opko Ireland Global Holdings/OAPI – Teva Pharmaceutical Industries (ALPHAREN)
   (Cauza T-106/15)
   (2015/C 228/19)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Opko Ireland Global Holdings Ltd (Dublin, Irlanda) (reprezentanți: S. Malynicz, Barrister, și A. Smith, Solicitor)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Teva Pharmaceutical Industries Ltd (Ierusalim, Israel)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Solicitantul: reclamanta

      Marca în litigiu: marca comunitară verbală „ALPHAREN” – cererea de înregistrare nr. 4 320 297

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a OAPI din 26 noiembrie 2014 în cauza R 2387/2014-5

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea OAPI la plata propriilor cheltuieli de judecată și a celor efectuate de reclamantă.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 1 d alineatul (2) din Regulamentul nr. 216/96, întrucât un membru al camerei care a luat decizia inițială a camerei de recurs din anul 2009 a fost de asemenea membru al camerei care a luat decizia atacată;

               —

               încălcarea normei 50 din Regulamentul de punere în aplicare, întrucât s-a ținut seama de probe noi care nu fuseseră prezentate în fața OAPI în cadrul primei proceduri de opoziție;

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009, întrucât nu a atribuit, în procedura de opoziție, sarcina probei privind existența asemănării între produsele în cauză oponentului;

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009, întrucât camera de recurs a săvârșit o eroare în legătură cu identificarea publicului relevant și, mai ales, în aprecierea riscului de confuzie.


title: Cauza F-120/10: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 27 aprilie 2011 — AR/Comisia

text:
               6.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 232/43

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 27 aprilie 2011 — AR/Comisia
   (Cauza F-120/10) (1)

   2011/C 232/80
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei întâi a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 72, 5.3.2011, p.35.


title: Cauza C-338/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Finanzgericht Hamburg (Germania) la 7 iulie 2010 — Grünwald Logistik Service GmbH (GLS)/Hauptzollamt Hamburg-Stadt

text:
               25.9.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 260/5

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Finanzgericht Hamburg (Germania) la 7 iulie 2010 — Grünwald Logistik Service GmbH (GLS)/Hauptzollamt Hamburg-Stadt
   (Cauza C-338/10)
   ()
   2010/C 260/07
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Finanzgericht Hamburg

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Grünwald Logistik Service GmbH (GLS)

      Pârât: Hauptzollamt Hamburg-Stadt

      Întrebarea preliminară

   O reglementare antidumping adoptată de Comisia Europeană în cadrul procedurii prevăzute de „Regulamentul (CE) nr. 384/96 al Consiliului din 22 decembrie 1995 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene” (1) este lipsită de efect deoarece Comisia a adoptat-o în temeiul unei valori normale stabilite pe „orice altă bază rezonabilă” (în speță, pe baza prețurilor plătite efectiv sau care urmează să fie plătite în Comunitate pentru produse similare), fără a efectua cercetări suplimentare cu privire la valoarea normală, după ce, într-o țară analoagă care a fost luată inițial în considerare ca atare de Comisie, aceasta s-a adresat fără rezultat la două întreprinderi — ocazie cu care una dintre acestea nu s-a manifestat în niciun fel, iar cealaltă și-a manifestat disponibilitatea să coopereze, însă ulterior nu a mai răspuns la chestionarul transmis, iar părțile la procedură au indicat Comisiei o altă posibilă țară analoagă?

      (1)  JO 1996 L 56, p. 1, Ediție specială, 11/vol. 12, p. 223.


               5.6.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/1

         Desemnarea judecătorului care îl înlocuiește pe președinte în calitate de judecător delegat cu luarea măsurilor provizorii
   2010/C 148/02
   La 12 mai 2010, Tribunalul a decis, în conformitate cu articolul 106 din Regulamentul de procedură, să îl desemneze pe domnul judecător Papasavvas pentru a-l înlocui pe președintele Tribunalului, în caz de împiedicare sau de absență a acestuia, în calitate de judecător delegat cu luarea măsurilor provizorii pentru perioada cuprinsă între 1 iulie 2010 și 31 august 2010.


title: Cauza C-475/07: Acțiune introdusă la 25 octombrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Polonă

text:
               26.1.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/23

         Acțiune introdusă la 25 octombrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Polonă
   (Cauza C-475/07)
   (2008/C 22/43)
   Limba de procedură: poloneza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: W. Mölls și K. Herrmann, agenți)

      Pârâtă: Republica Polonă
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin neadaptarea, până la 1 ianuarie 2006, a sistemului său de impozitare a energiei electrice la cerințele articolului 21 alineatul (5) din Directiva 2003/96/CE (1) a Consiliului din 27 octombrie 2003 privind restructurarea cadrului comunitar de impozitare a produselor energetice și a electricității, Republica Polonă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive;

               —

               obligarea Republicii Polone la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Perioada de tranziție acordată Republicii Polone pentru transpunerea directivei a expirat la 1 ianuarie 2006.

      (1)  JO L 283, 3.10.2003, p. 51, Ediție specială, 09, vol. 2, p. 98.


               22.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/3

         Listele care servesc la determinarea compunerii completelor de judecată
   (2008/C 301/04)
   Cu ocazia reuniunii din 30 septembrie 2008, Curtea a stabilit listele prevăzute la articolul 11c alineatul (2) al doilea paragraf din Regulamentul de procedură pentru determinarea compunerii camerelor întrunite în complet de trei judecători după cum urmează:
   Pentru camera a cincea:
   Domnul Tizzano
   Domnul Borg Barthet
   Domnul Levits
   Domnul Kasel
   Pentru camera a șasea:
   Domnul Schiemann
   Domnul Makarczyk
   Domnul Kūris
   Domnul Bay Larsen
   Doamna Toader
   Pentru camera a șaptea:
   Domnul Cunha Rodrigues
   Domnul Klučka
   Domnul Lõhmus
   Doamna Lindh
   Domnul Arabadjiev
   Pentru camera a opta:
   Doamna Silva de Lapuerta
   Domnul Juhász
   Domnul Arestis
   Domnul Malenovský


title: Cauza T-162/07: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 16 septembrie 2009 — Pigasos Alieftiki Naftiki Etaireia/Consiliul și Comisia ( Răspundere extracontractuală — Uniune vamală — Dovada caracterului comunitar al produselor ce provin din pescuitul maritim — Imposibilitatea de a furniza anumite documente ca probă — Încălcare suficient de gravă a unei norme juridice care conferă drepturi particularilor — Răspunderea comunității în lipsa unei conduite ilicite a organelor sale )

text:
               7.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 267/57

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 16 septembrie 2009 — Pigasos Alieftiki Naftiki Etaireia/Consiliul și Comisia
   (Cauza T-162/07) (1)

   („Răspundere extracontractuală - Uniune vamală - Dovada caracterului comunitar al produselor ce provin din pescuitul maritim - Imposibilitatea de a furniza anumite documente ca probă - Încălcare suficient de gravă a unei norme juridice care conferă drepturi particularilor - Răspunderea comunității în lipsa unei conduite ilicite a organelor sale”)
   2009/C 267/98
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Pigasos Alieftiki Naftiki Etaireia (Moschato, Grecia) (reprezentanți: N. Skandamis și E. Perakis, avocați)

      Pârâți: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: inițial F. Florindo Gijón și M.-M. Joséphidès, ulterior F. Florido Gijón și M. Balta, agenți) și Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: inițial E. Cujo, S. Schønberg și M. Konstantinidis, ulterior S. Schønberg și M. Patakia, agenți)

      Obiectul

   O acțiune în despăgubiri urmărind obținerea reparării prejudiciului pe care reclamanta pretinde că l-a suferit ca urmare a neadoptării de către Consiliu și Comisie a dispozițiilor care să permită autorităților vamale ale unui stat membru să accepte ca dovadă a originii comunitare a produselor ce provin din pescuitul maritim alte documente decât formularul T2M prevăzut de Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 al Comisiei din 2 iulie 1993 de stabilire a unor dispoziții de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului de instituire a Codului Vamal Comunitar (JO L 253, p. 1).

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               O obligă pe Pigasos Alieftiki Naftiki Etaireia la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 155, 7.7.2007, Ediție specială, 02/vol. 7, p. 3.