title: Cauza C-574/10: Acțiune introdusă la 9 decembrie 2010 — Comisia Europeană/Republica Federală Germania

text:
               5.3.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 72/5

         Acțiune introdusă la 9 decembrie 2010 — Comisia Europeană/Republica Federală Germania
   (Cauza C-574/10)
   2011/C 72/08
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Wilms și C. Zadra, agenți)

      Pârâtă: Republica Federală Germania

      Concluziile reclamantei

               —

               Declararea faptului că, prin atribuirea de către administrația municipală din Niedernhausen a unui contract de achiziții publice de servicii de arhitectură privind renovarea Autalhalle fără lansarea unei proceduri de cerere de ofertă europene, pârâta nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 2, 9 și 20 coroborate cu articolele 23-55 din Directiva 2004/18/CE (1);

               —

               obligarea Republicii Federale Germania la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prezenta acțiune are ca obiect contractele de servicii cu titlu oneros privind servicii de arhitectură, pe care comuna Niedernhausen în calitate de autoritate contractantă le-a încheiat cu un birou de inginerie. Deși toate serviciile de arhitectură în cauză se referă la un proiect de lucrări unic, renovarea unei clădiri comunale (Autalhalle), acestea au fost atribuite separat, ca servicii de proiectare pentru diferitele părți ale clădirii, aceluiași birou de inginerie, fără a se recurge la o cerere de ofertă europeană. Prin urmare, și valorile contractelor au fost determinate separat, pentru fiecare dintre acestea.
   Contractele de arhitectură în cauză sunt contracte cu titlu oneros, având ca obiect prestarea de servicii în sensul articolului 1 alineatul (2) litera (d) din Directiva 2004/18/CE. Serviciile de arhitectură sunt servicii prioritare în conformitate cu anexa II A categoria 12 din directivă.
   Comisia consideră că serviciile de proiectare în cauză constituie un contract unic, a cărui divizare în mai multe contracte distincte nu este justificată de niciun motiv obiectiv. Serviciile în cauză reprezintă servicii parțiale care se înscriu în renovarea unei clădiri unice, renovare care a fost concepută, aprobată și realizată ca proiect global. Serviciile aveau acest obiectiv unic și erau strâns legate din punct de vedere geografic, economic și funcțional. Așadar, valoarea contractului ar fi trebuit să fie determinată pe baza valorii totale a serviciilor de arhitectură furnizate în cadrul renovării. În speță, valoarea contractului ar fi depășit, așadar, pragul prevăzut la articolul 7 litera (b) din Directiva 2004/18/CE și contractul de arhitectură ar fi trebuit să facă obiectul unei cereri de ofertă europene.
   În cazul renovării structurale a Autalhalle ar fi vorba despre un contract unic de lucrări în sensul dreptului european al achizițiilor publice. Aceasta ar reprezenta un indiciu serios că activitatea de proiectare corespunzătoare ar trebui considerată un contract unic. Atunci când servicii de arhitectură depind de un contract de lucrări unic, ca în speță, și când conținutul lor este determinat de obiectul contractului de lucrări, nu există niciun motiv logic să se aleagă un alt mod de calcul. În acest caz, serviciile de arhitectură sunt într-o anumită măsură accesorii lucrărilor. În opinia Comisiei, nu există un motiv pentru care o lucrare unică ar necesita un serviciu de arhitectură care nu este unic.
   Curtea consideră funcția economică și tehnică unică a diferitelor elemente care compun un contract drept un indiciu al existenței unui contract unic. Deși este adevărat că criteriul abordării funcționale citat anterior a fost dezvoltat pentru achizițiile publice de lucrări, totuși Comisia consideră că se aplică și achizițiilor publice de servicii. Criteriul unității tehnice și economice a serviciilor de proiectare pentru diferitele părți ale clădirii este îndeplinit în speță, dat fiind că este vorba despre renovarea unei singure clădiri.
   O divizare relativ arbitrară a contractului ar contraveni de asemenea efectului util al directivei. Astfel, în mod frecvent ea ar determina scăderea valorii contractului sub prag în mod artificial și ar determina restrângerea domeniului de aplicare al acestuia. În jurisprudența sa constantă, Curtea subliniază importanța directivelor privind achizițiile publice pentru libera circulație a serviciilor și pentru o concurență echitabilă la scara Uniunii. O „împărțire” arbitrară și nejustificată din punct de vedere tehnic a contractelor unice de servicii ar submina aceste obiective.
   Cu atât mai mult, motivele bugetare aflate la originea unei divizări a contractului în mai multe faze de construcție nu pot justifica divizarea artificială a unei valori unice a contractului. Ar fi contrar scopului directivelor europene privind achizițiile publice să se considere că un proiect executat în mai multe etape din rațiuni pur bugetare reprezintă mai multe contracte autonome numai din acest motiv și să fie exclus astfel din domeniul de aplicare al directivei. Cu atât mai mult, articolul 9 alineatul (3) din directivă interzice o astfel de împărțire artificială a unui contract unic.
   În concluzie, trebuie să se constate că respectivele contracte formează un contract unic, a cărui valoare depășea, în momentul atribuirii, valoarea pragului stabilit de directivă. Așadar, contractul de achiziții publice ar fi trebuit să facă obiectul unei cereri de ofertă europene și să fie atribuit potrivit procedurilor prevăzute de directivă. Întrucât nu aceasta a fost situația, pârâta a încălcat, prin urmare, Directiva 2004/18/CE.

      (1)  Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii (JO L 134, 30.4.2004, p. 114, Ediție specială, 06/vol. 8, p. 116).


title: Cauza C-209/10: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 27 martie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Højesteret — Danemarca) — Post Danmark A/S/Konkurrencerådet (Articolul 82 CE — Întreprindere de servicii poștale care ocupă o poziție dominantă și are o obligație de serviciu universal în ceea ce privește distribuirea unei anumite corespondențe adresate — Aplicarea unor prețuri reduse în raporturile cu anumiți foști clienți ai unui concurent — Lipsa unor elemente de probă privind intenția — Discriminare prin prețuri — Prețuri reduse și selective — Excludere efectivă sau probabilă a unui concurent — Impact asupra concurenței și, ca urmare a acestui fapt, asupra consumatorilor — Justificare obiectivă)

text:
               26.5.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 151/4

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 27 martie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Højesteret — Danemarca) — Post Danmark A/S/Konkurrencerådet
   (Cauza C-209/10) (1)

   (Articolul 82 CE - Întreprindere de servicii poștale care ocupă o poziție dominantă și are o obligație de serviciu universal în ceea ce privește distribuirea unei anumite corespondențe adresate - Aplicarea unor prețuri reduse în raporturile cu anumiți foști clienți ai unui concurent - Lipsa unor elemente de probă privind intenția - Discriminare prin prețuri - Prețuri reduse și selective - Excludere efectivă sau probabilă a unui concurent - Impact asupra concurenței și, ca urmare a acestui fapt, asupra consumatorilor - Justificare obiectivă)
   2012/C 151/06
   Limba de procedură: daneza

      Instanța de trimitere

   Højesteret

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Post Danmark A/S

      Pârâtă: Konkurrencerådet

      Cu participarea: Forbruger-Kontakt a-s

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Højesteret (Danemarca) — Interpretarea articolului 82 CE (devenit articolul 102 TFUE) — Abuz de poziție dominantă — Întreprindere de servicii poștale care are o poziție dominantă și o obligație de a distribui plicuri și colete adresate, care practică o reducere selectivă a prețurilor de distribuire a curierului neadresat la niveluri inferioare costurilor sale totale medii, însă superioare costurilor sale incrementale medii — Abuz care vizează eliminarea unui concurent

      Dispozitivul

   Articolul 82 CE trebuie interpretat în sensul că nu se poate considera că o politică de prețuri reduse aplicate în raporturile cu anumiți foști clienți importanți ai unui concurent de către o întreprindere care ocupă o poziție dominantă constituie o practică de excludere abuzivă pentru simplul motiv că prețul aplicat de respectiva întreprindere unuia dintre acești clienți se situează la un nivel inferior costurilor totale medii imputate activității în cauză, dar superior costurilor marginale medii aferente acesteia, astfel cum au fost evaluate în procedura aflată la originea cauzei principale. Pentru a aprecia existența unor efecte anticoncurențiale în împrejurări precum cele din cauza menționată, trebuie să se examineze dacă această politică de prețuri, lipsită de o justificare obiectivă, are ca rezultat excluderea efectivă sau probabilă a acestui concurent, în detrimentul concurenței și, ca urmare a acestui fapt, al intereselor consumatorilor.

      (1)  JO C 179, 3.7.2010.


title: Cauza C-649/11 P: Ordonanța Curții din 3 octombrie 2012 — Cooperativa Vitivinícola Arousana S. Coop. Galega/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), María Constantina Sotelo Ares [Recurs — Marcă comunitară — Regulamentul (CE) nr. 40/94 — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) — Risc de confuzie — Marcă verbală ROSALIA DE CASTRO — Opoziție a titularului mărcii verbale naționale ROSALIA]

text:
               6.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 101/5

         Ordonanța Curții din 3 octombrie 2012 — Cooperativa Vitivinícola Arousana S. Coop. Galega/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), María Constantina Sotelo Ares
   (Cauza C-649/11 P) (1)

   (Recurs - Marcă comunitară - Regulamentul (CE) nr. 40/94 - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) - Risc de confuzie - Marcă verbală ROSALIA DE CASTRO - Opoziție a titularului mărcii verbale naționale ROSALIA)
   2013/C 101/09
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Cooperativa Vitivinícola Arousana S. Coop. Galega (reprezentant: I. Temiño Ceniceros, abogado)

      Celelalte părți din procedură: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: J. Crespo Carrillo, agent), María Constantina Sotelo Ares (reprezentant: C. Lema Devesa, abogado)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 5 octombrie 2010, Cooperativa Vitivinícola Arousana/OAPI — Sotelo Ares (T-421/10), prin care Tribunalul a respins acțiunea formulată împotriva deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 19 iulie 2010 (cauza R 1804/2008-4), referitoare la o procedură de opoziție între Maria Constantina Sotelo Ares și Cooperativa Vitivinícola Arousana, S. Coop. Galega.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Obligă Cooperativa Vitivinícola Arousana S. Coop. Galega la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 58, 25.2.2012


title: Cauza C-481/16: Acțiune introdusă la 2 septembrie 2016 – Comisia Europeană/Republica Elenă

text:
               17.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 383/9

         Acțiune introdusă la 2 septembrie 2016 – Comisia Europeană/Republica Elenă
   (Cauza C-481/16)
   (2016/C 383/12)
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: Α. Bouchagiar și B. Stromsky)

      Pârâtă: Republica Elenă

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin neadoptarea în termenul prevăzut a tuturor măsurilor necesare în vederea executării Deciziei Comisiei din 27 martie 2014 privind ajutorul de stat ST.34572 acordat de Grecia în favoarea Larco General Mining & Metallurgical Company SA sau, în orice caz, prin neinformarea adecvată a Comisiei cu privire la măsurile adoptate în sensul articolului 5 din decizie, Republica Elena nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 3, 4 și 5 din decizia menționată și în temeiul Tratatului privind funcționarea Uniunii Europene;

               —

               obligarea Republicii Elene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

               1.

               Potrivit Deciziei Comisiei Europene din 27 martie 2014 (cazul SA.34572), Republica Elenă era obligată să recupereze în termen de patru luni ajutoarele incompatibile pe care le-a acordat societății Larco și să informeze în mod adecvat Comisia Europeană cu privire la măsurile necesare în acest sens. Ajutoarele în discuție constau în garanții de stat acordate Larco în 2008, în 2010 și în 2011 și în participarea publică la majorarea capitalului societății în anul 2009.

               2.

               Cu toate acestea, Republica Elenă nu a recuperat ajutoarele în discuție în termen de patru luni, astfel cum era obligată. În plus, Republica Elenă continuă să nu adopte măsurile necesare în vederea executării deciziei. În orice caz, Republica Elenă nu a informat în mod adecvat Comisia Europeană în ceea ce privește măsurile referitoare la executarea deciziei.


title: Cauza F-153/12: Acțiune introdusă la 18 decembrie 2012 — ZZ/Comisia

text:
               23.2.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 55/26

         Acțiune introdusă la 18 decembrie 2012 — ZZ/Comisia
   (Cauza F-153/12)
   2013/C 55/46
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: M. Kerger, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei prin care se refuză acordarea alocației pentru locuință, precum și a pensiei de urmaș pentru partenera reclamantului

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea Deciziei din 25 septembrie 2012;

               —

               declararea caracterului nelegal și anularea articolului 1 alineatul (2) litera (c) punctul (iv) din statut din cauza caracterului său discriminatoriu;

               —

               declararea caracterului nelegal și anularea articolului 17 primul paragraf din anexa VIII la statut;

               —

               declararea faptului că reclamantul are dreptul la alocația pentru locuință cu efect retroactiv de la 13 decembrie 2011, precum și la pensia de urmaș pentru partenera sa;

               —

               impunerea tuturor obligațiilor legale în materie;

               —

               obligarea Comisiei la plata tuturor cheltuielilor de judecată.


title: Cauza F-107/11: Acțiune introdusă la 18 octombrie 2011 — ZZ/ECDC

text:
               28.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 25/69

      Acțiune introdusă la 18 octombrie 2011 — ZZ/ECDC
      (Cauza F-107/11)
      (2012/C 25/132)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: ZZ (reprezentant: E. Mylonas, avocat)

         Pârât: Centrul European de Prevenire și Control al Bolilor

         Obiectul și descrierea litigiului

      Anularea raportului de evaluare întocmit în privința reclamantului pentru perioada 1 ianuarie-31 decembrie 2010

         Concluziile reclamantului

                  —

                  Anularea raportului de evaluare din 8 februarie 2011 și

                  —

                  în măsura în care este necesar:

                              —

                              anularea deciziei directorului Centrului European de Prevenire și Control al Bolilor din 9 septembrie 2011 de respingere a reclamației formulate de reclamant;

                              —

                              anularea avizului comitetului paritar din 30 iunie 2011 și decizia evaluatorului de apel din 5 iulie 2011;

                              —

                              anularea raportului validatorului din 15 aprilie 2011;

                  —

                  obligarea Centrului European de Prevenire și Control al Bolilor la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-258/08: Acțiune introdusă la 30 iunie 2008 — Rath/OAPI — Portela & Ca. (DIACOR)

text:
               30.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/54

         Acțiune introdusă la 30 iunie 2008 — Rath/OAPI — Portela & Ca. (DIACOR)
   (Cauza T-258/08)
   (2008/C 223/95)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza
   Părțile

      Reclamant: Matthias Rath (Cape Town, Africa de Sud) (reprezentanți: U. Vogt, C. Kleiner și S. Ziegler, lawyers)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Portela & Ca., SA (Mamede do Coronado, Portugalia)
   Concluziile reclamantului

               —

               Anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 30 aprilie 2008 din cauza R 1630/2006-2 și

               —

               obligarea pârâtului și, eventual, a celeilalte părți în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: reclamantul

      Marca comunitară vizată: marca verbală „DIACOR” pentru produse și servicii din clasele 5, 16 și 41

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca portugheză „DIACOL” înregistrată sub nr. 137 311 pentru produse din clasa 79, în conformitate cu clasificarea națională a produselor, în vigoare la data înregistrării

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția pentru toate produsele contestate din clasa 5

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul

      Motivele invocate: 1) încălcarea articolului 22 alineatul (6) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95 al Comisiei (1) întrucât mai multe înscrisuri depuse de cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs nu erau redactate în limba engleză și nicio traducere a acestora nu a fost pusă la dispoziția reclamantului pentru a aprecia conținutul elementelor probatorii; 2) încălcarea articolului 43 alineatul (2) și (3) din Regulamentul Consiliului nr. 40/94, întrucât camera de recurs a apreciat în mod eronat că cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a prezentat suficiente elemente probatorii pentru a dovedi utilizarea mărcii anterioare în Portugalia pentru toate produsele pentru care a fost înregistrată; 3) încălcarea articolului 8 alineatul (1) din Regulamentul Consiliului nr. 40/94, întrucât mărcile în conflict nu prezintă similitudini vizuale, fonetice sau conceptuale de natură să dea naștere unui risc de confuzie.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 2868/95 al Comisiei din 13 decembrie 1995 de punere în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 40/94 al Consiliului privind marca comunitară (JO 1995, L 303, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 189).


title: Cauza T-635/11: Ordonanța Tribunalului din 19 aprilie 2016 – Regency Entertainment Psychagogiki kai Touristiki/Comisia („Ajutoare de stat — Anularea actului atacat — Dispariția obiectului litigiului — Lipsa necesității de a se pronunța”)

text:
               27.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 232/20

         Ordonanța Tribunalului din 19 aprilie 2016 – Regency Entertainment Psychagogiki kai Touristiki/Comisia
   (Cauza T-635/11) (1)

   ((„Ajutoare de stat - Anularea actului atacat - Dispariția obiectului litigiului - Lipsa necesității de a se pronunța”))
   (2016/C 232/27)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Regency Entertainment Psychagogiki kai Touristiki AE (Maroussi Attikis, Grecia) (reprezentanți: N. Niejahr, avocat, F. Carlin, barrister, Q. Azau, F. Spyropoulos, I. Dryllerakis, K. Spyropoulos, A. Komninos, K. Struckmann, avocați și M. Powell, solicitor)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: P.-J. Loewenthal, D. Triantafyllou și H. van Vliet, agenți)

      Intervenientă în susținerea pârâtei: Koinopraxia Touristiki Loutrakiou AE OTA – Loutraki AE – Klab Otel Loutraki Kazino Touristikes kai Xenodocheiakes Epicheiriseis AE (Loutraki, Grecia) (reprezentant: S. Pappas, avocat)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei 2011/716/UE a Comisiei din 24 mai 2011 privind ajutorul de stat acordat de Grecia în favoarea anumitor cazinouri grecești [măsura de ajutor de stat C 16/10 (ex NN 22/10, ex CP 318/09)] (JO L 285, p. 25)

      Dispozitivul

               1)

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2)

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată și pe cele efectuate de Regency Entertainment Psychagogiki kai Touristiki AE.

               3)

               Koinopraxia Touristiki Loutrakiou AE OTA – Loutraki AE – Klab Otel Loutraki Kazino Touristikes kai Xenodocheiakes Epicheiriseis AE suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 32, 4.2.2012.


title: Cauza C-208/05: Hotărârea Curții (camera a treia) din data de 11 ianuarie 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare, introdusă de către Sozialgericht Berlin — Germania) — Innovative Technology Center GmbH (ITC)/Bundesagentur für Arbeit (Libera circulație a lucrătorilor — Libertatea de a presta servicii — Reglementare națională — Plata de către un stat membru a unei sume datorate unei agenții private de plasare a forței de muncă pentru o încadrare în muncă — Contract de muncă supus contribuțiilor obligatorii la bugetul asigurărilor sociale în respectivul stat membru — Restricție — Justificare — Proporționalitate)

text:
               24.2.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 42/5

         Hotărârea Curții (camera a treia) din data de 11 ianuarie 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare, introdusă de către Sozialgericht Berlin — Germania) — Innovative Technology Center GmbH (ITC)/Bundesagentur für Arbeit
   (Cauza C-208/05) (1)

   (Libera circulație a lucrătorilor - Libertatea de a presta servicii - Reglementare națională - Plata de către un stat membru a unei sume datorate unei agenții private de plasare a forței de muncă pentru o încadrare în muncă - Contract de muncă supus contribuțiilor obligatorii la bugetul asigurărilor sociale în respectivul stat membru - Restricție - Justificare - Proporționalitate)
   (2007/C 42/08)
   Limba de procedură: germană
   Instanța de trimitere
   Sozialgericht Berlin
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Innovative Technology Center GmbH (ITC)

      Pârâtă: Bundesagentur für Arbeit
   Obiectul
   Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare — Sozialgericht Berlin — Interpretarea articolelor 18, 39, 49, 50 și 87 din Tratatul CE, precum și a articolelor 3 și 7 din Regulamentul (CEE) nr. 1612/68 al Consiliului, din data de 15 octombrie 1968, privind libera circulație a lucrătorilor în cadrul Comunității — Legislație națională prin care se instituie subvenții pentru societățile private de plasare a forței de muncă în cazul în care persoana în căutarea unui loc de muncă încheie un contract de muncă ce atrage afilierea la sistemul de securitate socială — Excludere în cazul încheierii unui contract de muncă cu un angajator situat pe teritoriul unui alt stat membru
   Dispozitivul

               1)

               Articolele 39 CE, 49 CE și 50 CE se opun ca o reglementare națională, cum este articolul 421 litera (g) alineatul (1), teza a doua din cartea III din Codul de securitate socială german, să prevadă că plata, de către un stat membru în favoarea unei agenții de plasare a forței de muncă, a unei sume datorate acestei agenții de către o persoană în căutarea unui loc de muncă pentru plasarea în muncă a acesteia din urmă, este afectată de condiția ca încadrarea în muncă prin intermediar să fie supusă la plata contribuțiilor obligatorii la bugetul asigurărilor sociale pe teritoriul acestui stat.

               2)

               În măsura în care dispune de o marjă de apreciere în dreptul intern, este de competența instanței naționale să interpreteze și să aplice o dispoziție de drept intern în conformitate cu exigențele dreptului comunitar, și, în cazul în care o astfel de interpretare conformă nu este posibilă, atunci când sunt în cauză dispoziții ale tratatului CE care conferă particularilor drepturi pe care le pot invoca în fața justiției și pe care instanțele naționale trebuie să le protejeze, să nu aplice o normă de drept contrară dispozițiilor menționate.

      (1)  JO C 171 din 9.7.2005.


title: Cauza C-334/07 P: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 11 decembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Freistaat Sachsen (Recurs — Ajutoare de stat — Proiect de schemă de ajutor în favoarea întreprinderilor mici și mijlocii — Compatibilitate cu piața comună — Criterii de examinare a ajutoarelor de stat — Aplicarea în timp — Proiect notificat înainte de intrarea în vigoare a Regulamentului (CE) nr. 70/2001 — Decizie ulterioară acestei intrări în vigoare — Încredere legitimă — Securitate juridică — Notificare completă)

text:
               7.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/5

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 11 decembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Freistaat Sachsen
   (Cauza C-334/07 P) (1)

   (Recurs - Ajutoare de stat - Proiect de schemă de ajutor în favoarea întreprinderilor mici și mijlocii - Compatibilitate cu piața comună - Criterii de examinare a ajutoarelor de stat - Aplicarea în timp - Proiect notificat înainte de intrarea în vigoare a Regulamentului (CE) nr. 70/2001 - Decizie ulterioară acestei intrări în vigoare - Încredere legitimă - Securitate juridică - Notificare completă)
   (2009/C 32/09)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Recurentă: Comisia Comunităților Europene (reprezentant: K. Gross, agent)

      Cealaltă parte în proces: Freistaat Sachsen (reprezentant: Th. Lübbig, avocat)
   Obiectul
   Recurs declarat împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a cincea extinsă) din 3 mai 2007, Freistaat Sachsen/Comisia (T-357/02), prin care Tribunalul a anulat în parte Decizia 2003/226/CE a Comisiei din 24 septembrie 2002 privind schema de ajutor preconizată de Germania — „Program în favoarea întreprinderilor mici și mijlocii — Îmbunătățirea performanțelor întreprinderilor din Saxonia” — Subprogramele 1 (coaching), 4 (participarea la târguri și expoziții), 5 (cooperare) și 7 (promovarea designului) (JO L 91, p. 13) — Aplicabilitatea Regulamentului (CE) nr. 70/2001 al Comisiei din 12 ianuarie 2001 privind aplicarea articolelor 87 și 88 din Tratatul CE ajutorului de stat pentru întreprinderile mici și mijlocii la proiectele de ajutoare notificate Comisiei înaintea intrării în vigoare a respectivului regulament
   Dispozitivul

               1)

               Anulează Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță al Comunităților Europene din 3 mai 2007, Freistaat Sachsen/Comisia (T-357/02).

               2)

               Trimite cauza Tribunalului de Primă Instanță al Comunităților Europene spre rejudecare.

               3)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.

      (1)  JO C 223, 22.9.2007.


title: Cauza T-403/06: Acțiune introdusă la data de 22 decembrie 2006 — Regatul Belgiei/Comisie

text:
               24.2.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 42/36

         Acțiune introdusă la data de 22 decembrie 2006 — Regatul Belgiei/Comisie
   (Cauza T-403/06)
   (2007/C 42/63)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: Regatul Belgiei (reprezentanți: L.Van den Broeck, agent și J. Meyers, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantului

               —

               anularea deciziei atacate în temeiul articolului 230 CE;

               —

               obligarea Comisiei (Eurostat) la plata cheltuielilor de judecată făcute în legătură cu prezenta acțiune.

         Motivele și principalele argumente
   Prin prezenta acțiune, reclamantul solicită anularea deciziei Comisiei conținută în scrisoarea Oficiului de Statistică al Comunităților Europene (Eurostat) din 18 octombrie 2006, de a modifica datele referitoare la deficitul public și la datoria publică a Belgiei pentru anul 2005 și de a publica datele astfel modificate, în temeiul articolului 8h alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 3605/93 al Consiliului din 22 noiembrie 1993 privind aplicarea Protocolului privind procedura de deficit excesiv anexată Tratatului de instituire a Uniunii Europene (1), astfel cum a fost modificat. Reclamantul contestă două modificări aduse de Comisie, mai exact cea de a încadra Fondul infrastructurii feroviare (FIF) în sectorul administrațiilor publice în loc de sectorul societăților nefinanciare, pentru aplicarea sistemului european de conturi 1995 (SEC 95) (2) și de a înregistra un transfer de capital în valoare de 7 400 milioane de euro, pe motiv de preluare de către stat (FIF) în 2005 a datoriilor Societății Naționale a Căilor Ferate Belgiene (SNCB).
   În sprijinul cererii sale de anulare, reclamantul invocă motivele următoare:
   Cu privire la încadrarea FIF în sectorul administrațiilor publice, el invocă un motiv întemeiat pe încălcarea articolului 8h alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 3605/93 și a alineatelor 2.12, 3.19 și 3.27 — 3.37 din SEC 95. Reclamantul consideră că FIF trebuie calificat drept „unitate instituțională“ în sensul alineatului 2.12 din SEC 95 și „producător de piață“ în temeiul criteriilor definite la alineatele 3.19 și 3.27-3.37 din SEC 95, și trebuie astfel încadrat în afara sectorului administrațiilor publice. Reclamantul susține astfel că decizia atacată arată în mod greșit că FIF nu răspunde acestei duble condiții pentru anul 2005.
   În subsidiar, cu privire la transferul de capital în valoare de 7 400 milioane de euro de la statul belgian la SNCB, pe motivul preluării de către FIF în 2005 a datoriei acestei societăți, reclamantul invocă trei motive. Primul se întemeiază pe articolul 8h alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 3605/93 și pe alineatele 1.33, 1.44 litera (c), 4.165 litera (f) și 6.30 din SEC 95. Reclamantul pretinde că atribuirea datoriei în cauză Fondului infrastructurii feroviare (FIF) nu ar decurge dintr-o „operațiune“ în sensul alineatului 1.33 din SEC 95, ci dintr-o „restructurare“ în sensul alineatelor 1.44 litera (c) și 6.30 din SEC 95. În subsidiar, reclamantul susține că, deși atribuirea datoriei Fondului infrastructurii feroviare (FIF) ar trebui analizată ca fiind o „operațiune“ în sensul alineatului 1.33 din SEC 95, ea nu ar implica transferul de capital în sensul alineatului 4.165 litera (f) din SEC 95. Al doilea motiv invocat în cadrul contestației privind înregistrarea transferului de capital în valoare de 7 400 milioane de euro de la statul belgian la SNCB, este întemeiat pe încălcarea articolului 253 CE prin faptul că, potrivit reclamantului, Comisia nu ar fi motivat suficient decizia contestată în această privință. Mai mult, reclamantul pretinde că decizia atacată ar încălca principiul protejării încrederii legitime, prin faptul că s-ar îndepărta de avizul exprimat de către Comisie (Eurostat) în corespondența sa electronică din 13 august 2004, în care un expert al Comisiei își exprimase acordul asupra analizei susținute de reclamant în prezenta cauză.

      (1)  JO L 332, p. 7.

      (2)  Aprobat prin Regulamentul (CE) nr. 2223/96 al Consiliului din 25 iunie 1996 privind sistemul european de conturi naționale și regionale din Comunitate, JO L 310, p. 1.


title: Cauza T-567/11: Acțiune introdusă la 31 octombrie 2011 — Viejo Valle/OAPI — Etablissements Coquet (Frafurie adâncă cu striuri)

text:
               4.2.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/27

         Acțiune introdusă la 31 octombrie 2011 — Viejo Valle/OAPI — Etablissements Coquet (Frafurie adâncă cu striuri)
   (Cauza T-567/11)
   2012/C 32/56
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Viejo Valle, SA (L'Olleria, Spania) (reprezentant: I. Temiño Ceniceros, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs:: Etablissements Coquet SA (Saint Léonard de Noblat, Franța)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               declararea admisibilității prezentei acțiuni și a anexelor;

               —

               anularea Deciziei Camerei a treia de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 29 iulie 2011 în cauza R 1055/2010-3;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Desenul sau modelul industrial înregistrat care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: Desenul nr. 384.912-0009, care reprezintă un element de veselă cu decorațiuni; o farfurie adâncă.

      Titularul desenului sau al modelului industrial comunitar: reclamanta

      Partea care solicită declararea nulității desenului sau a modelului industrial comunitar: Etablissements Coquet SA.

      Motivarea cererii de declarare a nulității: încălcarea articolului 25 alineatul (1) litera (f) din Regulamentul (CE) nr. 6/2002, în măsura în care modelul comunitar constituie o utilizare neautorizată a unei opere protejate de drepturile de autor într-un stat membru

      Decizia diviziei de anulare: admite cererea de anulare

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: Încălcarea articolului 25 alineatul (1) litera (f) din Regulamentul (CE) nr. 6/2002 și a articolului 28 alineatul (1) litera (b) punctul (iii) din Regulamentul nr. 2245/2002, în măsura în care partea adversă nu ar fi prezentat în mod adecvat opera protejată pe care se întemeiază cererea de anulare, nici proprietatea, nici obiectul acesteia.


title: Cauza C-13/11: Ordonanța președintelui Curții din 25 noiembrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunal da Relação de Guimarães — Portugalia) — Maria das Dores Meira da Silva/Zurich — Companhia de Seguros SA

text:
               10.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 73/25

         Ordonanța președintelui Curții din 25 noiembrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunal da Relação de Guimarães — Portugalia) — Maria das Dores Meira da Silva/Zurich — Companhia de Seguros SA
   (Cauza C-13/11) (1)

   2012/C 73/45
   Limba de procedură: portugheza
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 95, 26.3.2011.


title: Cauza C-531/08: Acțiune introdusă la 2 decembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Portugheză

text:
               24.1.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 19/21

         Acțiune introdusă la 2 decembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Portugheză
   (Cauza C-531/08)
   (2009/C 19/39)
   Limba de procedură: portugheza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: P. Guerra e Andrade e P. Dejmek, agenți)

      Pârâtă: Republica Portugheză
   Concluziile reclamantei

               —

               constatarea faptului că, întrucât nu a adoptat actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2005/56/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 26 octombrie 2005 privind fuziunile transfrontaliere ale societăților comerciale pe acțiuni, și, în orice caz, întrucât nu a comunicat aceste acte Comisiei, Republica Portugheză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive;

               —

               obligarea Republicii Portugheze la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Termenul pentru transpunerea directivei a expirat la 15 decembrie 2007.

      (1)  JO L 310, p. 1, Ediție specială 17/vol. 2, p. 107.


title: Cauza C-476/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 4 august 2017 – Pelham GmbH, Moses Pelham, Martin Haas/Ralf Hütter, Florian Schneider-Esleben

text:
               16.10.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 347/16

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 4 august 2017 – Pelham GmbH, Moses Pelham, Martin Haas/Ralf Hütter, Florian Schneider-Esleben
   (Cauza C-476/17)
   (2017/C 347/21)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesgerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Recurenți: Pelham GmbH, Moses Pelham, Martin Haas

      Intimați: Ralf Hütter, Florian Schneider-Esleben

      Întrebările preliminare

               1)

               Există o încălcare a dreptului exclusiv al producătorului de fonograme de reproducere a fonogramei sale, prevăzut la articolul 2 litera (c) din Directiva 2001/29/CE (1), atunci când din fonograma respectivă se extrag fragmente sonore foarte scurte care se transferă pe altă fonogramă?

               2)

               O fonogramă care conține fragmente sonore foarte scurte transferate de pe altă fonogramă constituie o copie a acesteia din urmă, în sensul articolului 9 alineatul (1) litera (b) din Directiva 2006/115/CE (2)?

               3)

               Statele membre pot prevedea o dispoziție – precum articolul 24 alineatul 1 din UrhG – care prevede în mod clar că domeniul de protecție juridică a dreptului exclusiv al producătorului de fonograme de reproducere [articolul 2 litera (c) din Directiva 2001/29/CE] și de distribuție [articolul 9 alineatul (1) litera (b) din Directiva 2006/115/CE] a unei fonograme este limitat în mod intrinsec astfel încât o operă autonomă, creată prin utilizarea liberă a fonogramei sale, poate fi exploatată fără acordul acestuia?

               4)

               O operă sau un alt obiect protejat este utilizat în sensul articolului 5 alineatul (3) litera (d) din Directiva 2001/29/CE în scopul citării atunci când nu se poate recunoaște că s-a utilizat o operă străină sau un alt obiect protejat străin?

               5)

               Potrivit dispozițiilor dreptului Uniunii, referitoare la dreptul producătorului de fonograme de reproducere și de distribuție a unei fonograme [articolul 2 litera (c) din Directiva 2001/29/CE și articolul 9 alineatul (1) litera (b) din Directiva 2006/115/CE] și la excepțiile și limitările de la aceste drepturi [articolul 5 alineatele (2) și (3) din Directiva 2001/29/CE și articolul 10 alineatul (2) prima teză din Directiva 2006/115/CE], e permisă o marjă de manevră în cadrul transpunerii acestor dispoziții în dreptul național?

               6)

               În ce măsură trebuie să se țină seama de drepturile fundamentale din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene atunci când se stabilește domeniul de aplicare al protecției juridice a dreptului exclusiv al producătorului de fonograme de reproducere [articolul 2 litera (c) din Directiva 2001/29/CE] și de distribuție [articolul 9 alineatul (1) litera (b) din Directiva 2006/115/CE] a unei fonograme, precum și domeniul de aplicare al excepțiilor și limitărilor la aceste drepturi [articolul 5 alineatele (2) și (3) din Directiva 2001/29/CE și articolul 10 alineatul (2) prima teză din Directiva 2006/115/CE]?

      (1)  Directiva 2001/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 mai 2001 privind armonizarea anumitor aspecte ale dreptului de autor și drepturilor conexe în societatea informațională, (JO 2001, L 167, p. 10, Ediţie specială, 17/vol. 1, p. 230).

      (2)  Directiva 2006/115/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 decembrie 2006 privind dreptul de închiriere și de împrumut și anumite drepturi conexe dreptului de autor în domeniul proprietății intelectuale (JO 2006, L 376 , p. 28, Ediţie specială, 17/vol. 3, p. 14).


title: Cauza T-313/07: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 25 februarie 2008 — Cemex UK Cement/Comisia Comunităților Europene

text:
               24.5.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 128/37

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 25 februarie 2008 — Cemex UK Cement/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-313/07) (1)

   (2008/C 128/78)

      Limba de procedură: engleza

   Președintele Camerei a patra a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 235, 6.10.2007.


title: Cauza F-28/15: Acțiune introdusă la 17 februarie 2015 – ZZ/Comisia

text:
               4.5.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 146/49

         Acțiune introdusă la 17 februarie 2015 – ZZ/Comisia
   (Cauza F-28/15)
   (2015/C 146/68)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentanți: J.-N. Louis și N. de Montigny)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei finale de transfer al drepturilor reclamantului la pensie în regimul de pensii al Uniunii, prin care se aplică noile dispoziții generale de punere în aplicare (DGPA) de la articolul 11 alineatul (2) din anexa VIII la Statutul din 3 martie 2011.

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei Comisiei din 19 iunie 2014 de stabilire a calcului bonificației drepturilor reclamantului la pensie dobândite înainte de intrarea sa în funcție la Comisie;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-58/05: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 11 iulie 2007 — Centeno Mediavilla și alții/Comisia Comunităților Europene ( Funcție publică — Funcționari — Numire — Intrarea în vigoare a noului statut — Norme tranzitorii de încadrare în grad la recrutare — Articolul 12 din anexa XIII la noul statut )

text:
               25.8.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 199/34

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 11 iulie 2007 — Centeno Mediavilla și alții/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-58/05) (1)

   („Funcție publică - Funcționari - Numire - Intrarea în vigoare a noului statut - Norme tranzitorii de încadrare în grad la recrutare - Articolul 12 din anexa XIII la noul statut’)
   (2007/C 199/64)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamanți: Isabel Clara Centeno Mediavilla (Sevilla, Spania), Delphine Fumey (Evere, Belgia), Eva Gerhards (Bruxelles, Belgia), Iona M. S. Hamilton (Bruxelles), Raymond Hill (Bruxelles), Jean Huby (Bruxelles), Patrick Klein (Bruxelles), Domenico Lombardi (Bruxelles), Thomas Millar (Londra, Regatul Unit), Miltiadis Moraitis (Woluwe-Saint Lambert, Belgia), Ansa Norman Palmer (Bruxelles), Nicola Robinson (Bruxelles), François-Xavier Rouxel (Bruxelles), Marta Silva Mendes (Bruxelles), Peter van den Hul (Tervuren, Belgia), Fritz Von Nordheim Nielsen (Hoeilaart, Belgia) și Michaël Zouridakis (Bruxelles) (reprezentanți: inițial G. Vandersanden, L. Levi și A. Finchelstein, ulterior G. Vandersanden și L. Levi, avocats)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: J. Currall și H. Kraemer, agenți)

      Intervenient în sprijinul pârâtei: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: inițial M. Arpio Santacruz, M. Sims și I. Sulce, ulterior M. Arpio Santacruz și I. Sulce, agenți)
   Obiectul
   Cerere de anulare a deciziilor de numire a reclamanților ca funcționari stagiari, în măsura în care prin acestea se stabilește încadrarea lor în grad, în aplicarea dispozițiilor tranzitorii ale articolului 12 alineatul (3) din anexa XIII la Statutul Funcționarilor Comunităților Europene, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE, Euratom) nr. 723/2004 al Consiliului din 22 martie 2004 (JO L 124, p. 1).
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Comisia suportă propriile cheltuieli de judecată și jumătate din cheltuielile de judecată efectuate de către reclamanți.

               3)

               Reclamanții suportă jumătate din cheltuielile de judecată pe care le-au efectuat.

               4)

               Consiliul suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 93, 16.4.2005.


title: Cauza C-350/08: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 28 octombrie 2010 — Comisia Europeană/Republica Lituania [Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Actul de aderare din 2003 — Obligațiile statelor în curs de aderare — Acquis comunitar — Directivele 2001/83/CE și 2003/63/CE — Regulamentul (CEE) nr. 2309/93 și Regulamentul (CE) nr. 726/2004 — Medicamente de uz uman — Medicamente biologice similare obținute prin biotehnologie — Autorizație națională de introducere pe piață acordată înainte de aderare]

text:
               18.12.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 346/5

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 28 octombrie 2010 — Comisia Europeană/Republica Lituania
   (Cauza C-350/08) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Actul de aderare din 2003 - Obligațiile statelor în curs de aderare - Acquis comunitar - Directivele 2001/83/CE și 2003/63/CE - Regulamentul (CEE) nr. 2309/93 și Regulamentul (CE) nr. 726/2004 - Medicamente de uz uman - Medicamente biologice similare obținute prin biotehnologie - Autorizație națională de introducere pe piață acordată înainte de aderare)
   2010/C 346/07
   Limba de procedură: lituaniana

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Steiblytė și M. Šimerdová, agenți)

      Pârâtă: Republica Lituania (reprezentanți: D. Kriaučiūnas și R. Mackevičienė, agenți)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolului 6 alineatul (1) și secțiunea 4 din Partea 2 din anexa I la Directiva 2001/83/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 noiembrie 2001 de instituire a unui cod comunitar cu privire la medicamentele de uz uman (JO L 311, p. 67, Ediție specială, 13/vol. 33, p. 3), astfel cum a fost modificată prin Directiva 2003/63/CE, precum și a articolului 3 alineatul (1) din Regulamentul (CEE) nr. 2309/93 al Consiliului din 22 iulie 1993 de stabilire a procedurilor comunitare privind autorizarea și supravegherea medicamentelor de uz uman și veterinar și de instituire a unei Agenții europene pentru evaluarea medicamentelor (JO 1993, L 214, p. 1) și a articolului 3 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 726/2004 2004 a Parlamentului European și al Consiliului din 31 martie 2004 de stabilire a procedurilor comunitare privind autorizarea și supravegherea medicamentelor de uz uman și veterinar și de instituire a unei Agenții Europene pentru Medicamente (JO 2004, L 136, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 44, p. 83) — Menținerea în vigoare a autorizației naționale de introducere pe piață a medicamentului similar „Grasalva”

      Dispozitivul

               1.

               Prin menținerea autorizației de introducere pe piața națională pentru medicamentul Grasalva, Republica Lituania nu și a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 6 alineatul (1) din Directiva 2001/83/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 noiembrie 2001 de instituire a unui cod comunitar cu privire la medicamentele de uz uman, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2003/63/CE a Comisiei din 25 iunie 2003, precum și în temeiul articolului 3 alineatul (1) din Regulamentul (CEE) nr. 2309/93 al Consiliului din 22 iulie 1993 de stabilire a procedurilor comunitare de autorizare și supraveghere a medicamentelor de uz uman și de uz veterinar și de instituire a Agenției Europene pentru Evaluarea Medicamentelor și al articolului 3 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 726/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 31 martie 2004 de stabilire a procedurilor comunitare privind autorizarea și supravegherea medicamentelor de uz uman și veterinar și de instituire a unei Agenții Europene pentru Medicamente.

               2.

               Obligă Republica Lituania la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 247, 27.9.2008.


title: Cauza T-59/17: Acțiune introdusă la 14 aprilie 2017 – L/Parlamentul

text:
               10.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 221/29

         Acțiune introdusă la 14 aprilie 2017 – L/Parlamentul
   (Cauza T-59/17)
   (2017/C 221/41)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: L (reprezentant: I. Coutant Peyre, avocat)

      Pârât: Parlamentul European

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Parlamentului de concediere a reclamantului datată 24 iunie 2016 și primită la 25 iulie 2016;

               —

               obligarea Parlamentului la plata unor daune morale în valoare de 100 000 de euro și

               —

               obligarea Parlamentului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă opt motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea principiului protecției avertizorilor de integritate, astfel cum sunt definiți la articolul 22a și la articolul 22b din Statutul funcționarilor, precum și la articolul 6 alineatul (1) din normele interne.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe nemotivare.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe săvârșirea unei erori vădite de apreciere.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului proporționalității.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe încălcarea obligației de diligență.

               6.

               Al șaselea motiv, întemeiat pe lipsa unui răspuns al Parlamentului la cererea de asistență a reclamantului, pe încălcarea dreptului la apărare și pe încălcarea dreptului la conciliere.

               7.

               Al șaptelea motiv, întemeiat pe încălcarea dreptului de acces la documente.

               8.

               Al optulea motiv, întemeiat pe săvârșirea unui abuz de putere.


title: Cauza T-373/13 P: Hotărârea Tribunalului din 12 martie 2014 – Alsteens/Comisia ( „Recurs — Funcție publică — Agenți temporari — Prelungirea contractului — Inadmisibilitate vădită a acțiunii în primă instanță — Dreptul de a fi ascultat — Caracter separabil al actului adițional prin care se prelungește contractul” )

text:
               28.4.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/21

         Hotărârea Tribunalului din 12 martie 2014 – Alsteens/Comisia
   (Cauza T-373/13 P) (1)

   ((„Recurs - Funcție publică - Agenți temporari - Prelungirea contractului - Inadmisibilitate vădită a acțiunii în primă instanță - Dreptul de a fi ascultat - Caracter separabil al actului adițional prin care se prelungește contractul”))
   2014/C 129/27
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurent: Geoffroy Alsteens (Marcinelle, Belgia) (reprezentanți: S. Orlandi, D. de Abreu Caldas și J.-N. Louis, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall și D. Martin, agenți)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Ordonanței Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera a treia) din 8 mai 2013, Alsteens/Comisia Europeană (F-87/12) și având ca obiect anularea acestei ordonanțe.

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Ordonanța Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera a treia) din 8 mai 2013, Alsteens/Comisia Europeană (F-87/12).

               2)

               Trimite Tribunalului Funcției Publice spre rejudecare.

               3)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.

      (1)  JO C 325, 9.11.2013.


title: Cauza T-297/13: Acțiune introdusă la 29 mai 2013 — Junited Autoglas Deutschland/OAPI — Belron Hungary (United Autoglas)

text:
               27.7.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 215/16

         Acțiune introdusă la 29 mai 2013 — Junited Autoglas Deutschland/OAPI — Belron Hungary (United Autoglas)
   (Cauza T-297/13)
   2013/C 215/22
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Junited Autoglas Deutschland (Köln, Germania) (reprezentant: C. Weil, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Belron Hungary Kft — Zug Branch (Zug, Elveția)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               respingerea opoziției formulate de partea intervenientă împotriva cererii de înregistrare a mărcii comunitare „United Autoglas”;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate de reclamantă în fața camerei de recurs;

               —

               obligarea părții interveniente la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate de reclamantă în fața camerei de recurs.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta

      Marca comunitară vizată: marca verbală „United Autoglas” pentru produse și servicii din clasele 1, 12 și 37 — Cererea de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 6 025 498

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca sau semnul invocat: înregistrările din Regatul Unit și poloneză a mărcilor figurative care conțin elementul verbal „AUTOGLASS” și mărcile verbale „AUTOGLASS” pentru produse și servicii din clasele 12, 21 și 37

      Decizia diviziei de opoziție: admite în parte opoziția

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) și alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului


title: Cauza C-262/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesfinanzhof (Germania) la 27 mai 2010 — Döhler Neuenkirchen GmbH/Hauptzollamt Oldenburg

text:
               11.9.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 246/17

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesfinanzhof (Germania) la 27 mai 2010 — Döhler Neuenkirchen GmbH/Hauptzollamt Oldenburg
   (Cauza C-262/10)
   ()
   2010/C 246/29
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesfinanzhof

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Döhler Neuenkirchen GmbH

      Pârâtă: Hauptzollamt Oldenburg

      Întrebarea preliminară

   Articolul 204 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului Vamal Comunitar (1) se va interpreta în sensul că vizează și neexecutarea acelor obligații care trebuie îndeplinite numai după încheierea regimului vamal utilizat, astfel încât, în cazul mărfurilor de import reexportate parțial în termenul prevăzut în cadrul unui regim de perfecționare activă sub forma sistemului cu suspendare, neîndeplinirea obligației de a prezenta autorizația de încheiere biroului de supraveghere în decurs de 30 de zile de la expirarea termenului de încheiere a regimului vamal determină nașterea unei datorii vamale pentru întreaga cantitate de mărfuri de import care face obiectul autorizației de încheiere, în măsura în care nu sunt îndeplinite condițiile prevăzute la articolul 859 punctul 9 din Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 al Comisiei din 2 iulie 1993 de stabilire a unor dispoziții de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 2913/92 (2), în versiunea modificată prin articolul 1 punctul (30) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 993/2001 al Comisiei din 4 mai 2001 (3)?

      (1)  JO L 32, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 5, p. 58.

      (2)  Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 al Comisiei din 2 iulie 1993 de stabilire a unor dispoziții de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului Vamal Comunitar (JO L 253, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 7, p. 3).

      (3)  Regulamentul (CE) nr. 993/2001 al Comisiei din 4 mai 2001 de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 2454/93 de punere în aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului de instituire a Codului Vamal Comunitar (JO L 141, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 14, p. 5).


title: Cauza T-455/16 P: Recurs introdus la 14 august 2016 de Elia Fernández González împotriva Hotărârii din 14 iunie 2016 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-121/15, Fernández González/Comisia

text:
               17.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 383/17

         Recurs introdus la 14 august 2016 de Elia Fernández González împotriva Hotărârii din 14 iunie 2016 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-121/15, Fernández González/Comisia
   (Cauza T-455/16 P)
   (2016/C 383/24)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: Elia Fernández González (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: M. Casado García-Hirschfeld și É. Boigelot, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile

   Recurenta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Hotărârii TFP (judecător unic) din cauza F-121/15 pronunţate la 14 iunie 2016 în cauza Elia Fernandez Gonzalez/Comisia;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate în procedura care s-a aflat pe rolul TFP.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului, recurenta invocă un singur motiv, întemeiat pe denaturarea faptelor prin hotărârea atacată şi pe erori vădite de apreciere care au condus la o motivare inexactă în drept. Recurenta contestă în special punctele 29-31 din hotărârea atacată, precum şi punctele 36-39.


title: Cauza T-163/15: Acțiune introdusă la 2 aprilie 2015 – Delta Group agroalimentare/Comisia

text:
               1.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 178/22

         Acțiune introdusă la 2 aprilie 2015 – Delta Group agroalimentare/Comisia
   (Cauza T-163/15)
   (2015/C 178/22)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Delta Group agroalimentare Srl (Porto Vino, Italia) (reprezentant: V. Migliorini, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               declararea ca nulă și neavenită și, în orice caz, anularea scrisorii cu numărul de referință Ares (2015) 528512 din 9 februarie 2015 a Comisiei Europene – directorul general pentru agricultură și dezvoltare rurală, Jerzy Plewa, adresată domnului Scabin, reprezentant legal al reclamantei, primită la aceeași dată, prin care se respinge cererea reclamantei din 13 ianuarie 2015 de adoptare a unei măsuri în temeiul articolului 219 alineatul (1) sau al articolului 221 din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013, în special de stabilire a unor restituiri la export în temeiul articolului 196 din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013, în sectorul cărnii de pasăre;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe existența unei erori vădite de apreciere și pe încălcarea articolului 219 alineatul (1) și a articolului 221 din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 decembrie 2013 de instituire a unei organizări comune a piețelor produselor agricole și de abrogare a Regulamentelor (CEE) nr. 922/72, (CEE) nr. 234/79, (CE) nr. 1037/2001 și (CE) nr. 1234/2007 ale Consiliului (JO L 347, p. 671).

                           —

                           În această privință, reclamanta arată că afirmația Comisiei potrivit căreia statisticile comerciale pe primele 11 luni ale anului 2014 demonstrează o creștere cu 5 % a exportului față de aceeași perioadă a anului 2013 este dezmințită de tabelul aflat în dreapta paginii 19 din raportul cu privire la situația pieței cărnii de pasăre întocmit de Comitetul pentru organizarea comună a piețelor agricole la 22 ianuarie 2015, citat de Comisie, din care rezultă că, în primele 11 luni ale anului 2013, exporturile de carne de pasăre ale Uniunii se ridicau la 1  93 6 0 00  000 euro, în timp ce, în primele 11 luni ale anului 2014, ele au ajuns la doar 1  88 6 8 38  000 euro, înregistrând prin urmare o scădere de 2,5 %, iar nu o creștere de 5 %; Comisia a luat în mod eronat în considerare și prețurile definite drept „stabile”, deși acestea au înregistrat o scădere importantă de aproximativ 8 %, astfel cum rezultă din pagina 9 din raport, comițând astfel o eroare vădită de apreciere și încălcând articolul 219 alineatul (1) și articolul 221 din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea unor norme fundamentale de procedură, în special articolul 5 din Regulamentul (UE) n. 182/2011

                           —

                           În această privință, reclamanta susține că decizia Comisiei de respingere a cererii de adoptare de măsuri în temeiul articolului 221 din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013 a fost luată fără avizul prealabil al Comitetului pentru organizarea comună a piețelor agricole și, prin urmare, cu încălcarea normelor fundamentale de procedură prevăzute la articolul 5 din Regulamentul (UE) nr. 182/2011, aplicabil în temeiul trimiterii efectuate la articolul 229 din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013, la care se referă articolul 221 din același regulament.


title: Cauza T-342/05: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 23 mai 2007 — Henkel/OAPI — SERCA (COR) ( Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale COR — Marcă națională figurativă anterioară cuprinzând elementul verbal dor în caractere gotice — Motiv relativ de refuz — Lipsa riscului de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 )

text:
               7.7.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 155/23

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 23 mai 2007 — Henkel/OAPI — SERCA (COR)
   (Cauza T-342/05) (1)

   („Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale COR - Marcă națională figurativă anterioară cuprinzând elementul verbal «dor» în caractere gotice - Motiv relativ de refuz - Lipsa riscului de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94’)
   (2007/C 155/46)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: Henkel KGaA (Düsseldorf, Germania) (reprezentanți: C. Osterrieth, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: inițial A. Folliard-Monguiral, ulterior G. Schneider, agenți)

      Cealaltă parte în procedura în fața camerei de recurs a OAPI: Serra Y Roca, SA (SERCA) (Barcelona, Spania)
   Obiectul
   Cerere de anulare a deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 14 iulie 2005 (cauza R 556/2003-1) cu privire la o procedură de opoziție între Henkel KGaA și Serra Y Roca, SA (SERCA).
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă reclamanta la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 296, 26.11.2005.


title: Cauza C-585/13 P: Recurs introdus la 19 noiembrie 2013 de Europäisch-Iranische Handelsbank AG împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 6 septembrie 2013 în cauza T-434/11, Europäisch-Iranische Handelsbank AG/Consiliul Uniunii Europene

text:
               18.1.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 15/11

         Recurs introdus la 19 noiembrie 2013 de Europäisch-Iranische Handelsbank AG împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 6 septembrie 2013 în cauza T-434/11, Europäisch-Iranische Handelsbank AG/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-585/13 P)
   2014/C 15/16
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Europäisch-Iranische Handelsbank AG (reprezentanți: S. Jeffrey, Solicitor, S. Ashley, Solicitor, A. Irvine, Solicitor, H. Hohmann, Rechtsanwalt, D. Wyatt QC, R. Blakeley, Barrister)

      Celelalte părți din procedură: Consiliul Uniunii Europene, Comisia Europeană, Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curții:

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului cu privire la aspectele precizate în prezentul recurs;

               —

               anularea cu efect imediat a măsurilor atacate, în măsura în care acestea se aplică EIH;

               —

               obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată efectuate de EIH în procedura în fața Tribunalului și în procedura în fața acestei instanțe de recurs.

      Motivele și principalele argumente

               1.

               Tribunalul a săvârșit o eroare de drept și a ajuns la o concluzie incompatibilă cu cererea introductivă constatând că EIH a recunoscut că a efectuat tranzacțiile pe care s-a întemeiat Consiliul pentru a justifica desemnarea sa.

                           —

                           EIH nu a recunoscut că a efectuat tranzacțiile la care făcea trimitere motivarea Consiliului;

                           —

                           EIH a respins suficient în observațiile scrise faptul că a efectuat tranzacțiile menționate în motivare, iar contestația sa era, în consecință, admisibilă;

               2.

               Tribunalul a săvârșit o eroare de drept atunci când a constatat că erau îndeplinite criteriile de fond pentru desemnarea sa:

                           —

                           EIH nu a admis că a efectuat tranzacțiile pe care se întemeiază Consiliul pentru a justifica desemnarea sa, iar Consiliul nu a furnizat dovezi contrare;

                           —

                           tranzacțiile la care se referă cererea introductivă formulată de EIH nu corespundeau tranzacțiilor pe care se întemeiază Consiliul pentru a justifica desemnarea sa;

                           —

                           afirmația EIH în sensul că anumite tranzacții erau excluse din domeniul de aplicare al regimului de sancțiuni al Uniunii Europene (și anume plăți în conturi înghețate) era suficient de temeinică și, în consecință, admisibilă.

                           —

                           EIH nu a omis să furnizeze dovada autorizării conform articolelor 8-10 din Regulamentul (CE) nr. 423/2007 al Consiliului (1) sau dovezi suficiente cu privire la autorizațiile acordate în temeiul articolului 21 din Regulamentul (UE) nr. 961/2010 al Consiliului (2) pentru tranzacții care au avut loc ulterior datei de 2 septembrie 2010.

                           —

                           așa-numitele tranzacții efectuate în cadrul procedurii celei de a treia căi au fost aprobate de autoritatea națională responsabilă cu aplicarea sancțiunilor în Germania și cu supravegherea EIH (Bundesbank), iar Tribunalul a statuat, în mod eronat, că Bundesbank își depășise competențele și a constatat în mod eronat că EIH ar fi trebuit să conteste autoritatea Bundesbank de a acorda autorizațiile pe care le-a emis.

               3.

               Tribunalul a săvârșit o eroare de drept respingând motivul invocat de EIH privind încrederea legitimă/securitatea juridică:

                           —

                           Tribunalul a reținut o calificare inexactă a faptelor din dosarul instanței și a constatat, în mod eronat, că EIH ar fi trebuit să prevadă că va fi desemnată ca urmare a faptului că se conformase declarațiilor obligatorii ale Bundesbank;

                           —

                           Tribunalul a reținut în mod eronat că EIH nu putea invoca principiul protecției încrederii legitime ca urmare a faptului că Bundesbank își depășise competențele, întrucât Bundesbank nu își depășise competențe și, chiar dacă le-ar fi depășit, aceasta nu ar exclude posibilitatea de a invoca principiul încrederii legitime;

                           —

                           Tribunalul a săvârșit o eroare reținând că normele relevante în temeiul cărora EIH a fost desemnată erau clare.

               4.

               Tribunalul a săvârșit o eroare atunci când a constatat că EIH nu putea să invoce articolul 32 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 961/2010 al Consiliului în susținerea contestației formulate împotriva desemnării sale și a reținut că sancțiunile aplicate EIH asigurau un efect preventiv care nu putea fi atins dacă Bundesbank nu mai aproba tranzacțiile efectuate în cadrul procedurii celei de a treia căi sau nu mai autoriza astfel de tranzacții:

                           —

                           în ipoteza (care este respinsă) în care EIH ar fi acționat nelegal, articolul 32 alineatul (2) împiedica desemnarea EIH, întrucât EIH a acționat în toate privințele potrivit consilierii și în conformitate cu indicațiile Bundesbank și nu a știut și nici nu a avut un motiv justificat să bănuiască faptul că acționa ilegal;

                           —

                           impunerea măsurilor restrictive împotriva EIH era disproporționată întrucât existau măsuri proporționale adecvate din moment ce, în cazul în care Consiliul considera că era necesar ca regimul de reglementare german să fie reexaminat și, eventual, modificat, ar fi putut să sugereze o astfel de reexaminare autorităților germane, iar autoritățile germane ar fi fost obligate să coopereze în temeiul obligației lor de cooperare loială, pe care Tribunalul a omis, în mod eronat, să o ia în considerare;

                           —

                           Tribunalul a săvârșit și o eroare de drept și a ajuns la o concluzie incompatibilă cu documentele din dosar atunci când a constatat că măsurile restrictive erau proporționale întrucât, în situația EIH, tranzacțiile în cauză au fost identificate ulterior evenimentului. În primul rând, Bundesbank a aprobat procedura celei de a treia căi înainta ca EIH să fi acționat în conformitate cu această aprobare. În al doilea rând, dacă o reexaminare a aprobării tranzacțiilor efectuate în cadrul procedurii celei de a treia căi ar fi condus la o schimbare în poziția Bundesbank, aceasta ar fi avut un efect preventiv în privința tuturor tranzacțiilor ulterioare.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 423/2007 al Consiliului din 19 aprilie 2007 privind măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 103, p. 1, rectificare în JO 2007, L 180, p. 45).

      (2)  Regulamentul (UE) nr. 961/2010 al Consiliului din 25 octombrie 2010 privind măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 423/2007 (JO L 281, p. 1).


title: Cauza T-317/12: Acțiune introdusă la 11 iulie 2012 — Holcim (Romania)/Comisia Europeană

text:
               22.9.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/31

         Acțiune introdusă la 11 iulie 2012 — Holcim (Romania)/Comisia Europeană
   (Cauza T-317/12)
   2012/C 287/59
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Holcim (Romania) SA (București, România) (reprezentant: L. Arnauts, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               obligarea pârâtei la plata către reclamantă a contravalorii, la prețul pieței, a cotelor de emisie despre care se pretinde că au fost furate și care nu vor fi fost încă recuperate până la data pronunțării unei hotărâri definitive, majorată cu dobânzi de 8 % pe an cu începere de la 16 noiembrie 2010;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată și

               —

               declararea hotărârii ca fiind executorie.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă un singur motiv principal:

               —

               răspunderea Uniunii Europene ca urmare a deciziilor nelegale adoptate de Comisia Europeană, care constau în:

                           (a)

                           interpretarea eronată a articolului 10 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 2216/2004 al Comisiei din 21 decembrie 2004 privind un sistem de registre standardizat și securizat în conformitate cu Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului și cu Decizia nr. 280/2004/CE a Parlamentului European și a Consiliului (JO L 386, p. 1, Ediție specială, 11/vol. 37, p. 250);

                           (b)

                           încălcarea articolului 20 din Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 octombrie 2003 de stabilire a unui sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în cadrul Comunității și de modificare a Directivei 96/61/CE a Consiliului (JO L 275, p. 32, Ediție specială, 15/vol. 10, p. 78) și

                           (c)

                           încălcarea mai multor principii generale de drept (și anume, principiile proporționalității și protecției încrederii legitime, obligația de diligență și dreptul la o protecție jurisdicțională efectivă în legătură cu dreptul de proprietate) atunci când a decis, în cadrul sistemului de comercializare a cotelor de emisie al Uniunii Europene, să nu divulge sau să nu permită să se divulge amplasarea cotelor de emisie furate.


title: Cauza C-273/09: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 22 decembrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Rechtbank Haarlem — Țările de Jos) — Premis Medical BV/Inspecteur van de Belastingdienst/Douane Rotterdam, kantoor Laan op Zuid [Regulamentul (CE) nr. 729/2004 — Clasificarea în Nomenclatura combinată a mărfii „cadru pentru deplasare cu rotile” — Poziția 9021 — Poziția 8716 — Rectificare — Validitate]

text:
               26.2.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/5

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 22 decembrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Rechtbank Haarlem — Țările de Jos) — Premis Medical BV/Inspecteur van de Belastingdienst/Douane Rotterdam, kantoor Laan op Zuid
   (Cauza C-273/09) (1)

   (Regulamentul (CE) nr. 729/2004 - Clasificarea în Nomenclatura combinată a mărfii „cadru pentru deplasare cu rotile” - Poziția 9021 - Poziția 8716 - Rectificare - Validitate)
   2011/C 63/09
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Rechtbank Haarlem

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Premis Medical BV

      Pârât: Inspecteur van de Belastingdienst/Douane Rotterdam, kantoor Laan op Zuid

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Rechtbank Haarlem — Interpretarea Regulamentului (CE) nr. 729/2004 al Comisiei din 15 aprilie 2004 privind clasificarea anumitor mărfuri în Nomenclatura combinată (JO L 113, p. 5, Ediție specială, 02/vol. 17, p. 20) — Articole și aparate ortopedice sau destinate compensării unei deficiențe ori a unei infirmități, în sensul poziției 9021 din Nomenclatura combinată — Cadru pentru deplasare cu rotile conceput pentru a ajuta persoanele cu mobilitate redusă

      Dispozitivul

   Regulamentul (CE) nr. 729/2004 al Comisiei din 15 aprilie 2004 privind clasificarea anumitor mărfuri în Nomenclatura combinată, în redactarea acestuia ca urmare a unei rectificări publicate la 7 mai 2004, este nevalid în măsura în care, pe de o parte, rectificarea intervenită a extins domeniul de aplicare al regulamentului inițial la cadrele pentru deplasare cu rotile constând într o ramă tubulară din aluminiu cu patru rotile, dintre care două pivotante în față, prevăzută cu ghidon și frâne și concepută pentru a ajuta persoanele cu mobilitate redusă, și, pe de altă parte, clasifică respectivele cadre pentru deplasare cu rotile la subpoziția 8716 80 00 din Nomenclatura combinată.

      (1)  JO C 267, 7.11.2009.


title: Cauza F-49/15: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 11 aprilie 2016 – FU/Comisia (Funcție publică — Procedură disciplinară — Consiliu de disciplină — Agent temporar al Curții de Conturi numit funcționar stagiar la Comisie — Schimbarea locului de muncă — Nedeclararea schimbării locului de muncă la administrația Curții de Conturi — Solicitare simultană a indemnizației de reinstalare în țara de origine și a indemnizației de instalare la Bruxelles — Cerere de rambursare a cheltuielilor de mutare din Luxemburg în țara de origine — Anchetă a OLAF — Sancțiune disciplinară — Încadrarea într-o grupă de funcții inferioară, fără retrogradare — Articolul 25 din anexa IX la statut — Eroare vădită de apreciere — Nerespectarea principiului contradictorialității — Fapt nou — Obligație de a redeschide procedura disciplinară — Proporționalitatea sancțiunii — Termen procedural)

text:
               30.5.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 191/48

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 11 aprilie 2016 – FU/Comisia
   (Cauza F-49/15) (1)

   ((Funcție publică - Procedură disciplinară - Consiliu de disciplină - Agent temporar al Curții de Conturi numit funcționar stagiar la Comisie - Schimbarea locului de muncă - Nedeclararea schimbării locului de muncă la administrația Curții de Conturi - Solicitare simultană a indemnizației de reinstalare în țara de origine și a indemnizației de instalare la Bruxelles - Cerere de rambursare a cheltuielilor de mutare din Luxemburg în țara de origine - Anchetă a OLAF - Sancțiune disciplinară - Încadrarea într-o grupă de funcții inferioară, fără retrogradare - Articolul 25 din anexa IX la statut - Eroare vădită de apreciere - Nerespectarea principiului contradictorialității - Fapt nou - Obligație de a redeschide procedura disciplinară - Proporționalitatea sancțiunii - Termen procedural))
   (2016/C 191/69)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: FU (reprezentant: S. Pappas, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial J. Currall și C. Ehrbar, agenți, ulterior C. Ehrbar și F. Simonetti, agenți)

      Obiectul

   Anularea deciziei de aplicare împotriva reclamantului a sancțiunii disciplinare de reîncadrare în gradul AST5, în condițiile în care reclamantul fusese numit în gradul AD5, pentru declarații așa-zis mincinoase cu scopul de a beneficia de indemnizația de reinstalare, precum și de plata cheltuielilor de mutare

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               FU suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligat să suporte cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 190, 8.6.2015, p. 36.


title: Cauzele conexate T-387/06 — T-390/06: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 10 octombrie 2008 — Inter-Ikea Systems/OAPI ( Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare figurative reprezentând o paletă — Motiv absolut de refuz — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 )

text:
               22.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/31

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 10 octombrie 2008 — Inter-Ikea Systems/OAPI
   (Cauzele conexate T-387/06 — T-390/06) (1)

   („Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare figurative reprezentând o paletă - Motiv absolut de refuz - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94’)
   (2008/C 301/50)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Inter-Ikea Systems BV (Delft, Țările de Jos) (reprezentant: J. Gulliksson, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: D. Botis, agent)
   Obiectul
   Acțiuni introduse împotriva a patru decizii ale Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 26 septembrie 2006 (cauzele R 353/2006-1, R 354/2006-1, R 355/2006-1 și R 356/2006-1) privind patru cereri de înregistrare a unor mărci figurative constând în reprezentări grafice ale unei palete.
   Dispozitivul

               1)

               Anulează deciziile Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 26 septembrie 2006 (cauzele R 353/2006-1, R 354/2006-1, R 355/2006-1 și R 356/2006-1) în măsura în care refuză înregistrarea mărcilor solicitate în ceea ce privește produsele și serviciile din clasele 6, 7, 16, 20, 35, 39 și 42 în sensul Aranjamentului de la Nisa privind clasificarea internațională a produselor și serviciilor în vederea înregistrării mărcilor din 15 iunie 1957, astfel cum a fost revizuit și modificat, cu excepția „paletelor metalice de încărcare”, a „cargoboturilor și a paletelor metalice de încărcare pentru ambalare și transport” și a „paletelor metalice de transport” din clasa 6, a „paletelor nemetalice de încărcare”, a „cargoboturilor și a paletelor nemetalice de încărcare pentru ambalare și transport” și a „paletelor nemetalice de transport” din clasa 20, precum și a serviciilor de „închiriere a paletelor de încărcare” din clasa 39.

               2)

               Respinge celelalte capete de cerere.

               3)

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 20, 27.1.2007.


title: Cauza T-283/08 P: Recurs introdus la 16 iulie 2008 de Pavlos Longinidis împotriva Hotărârii pronunțate la 24 aprilie 2008 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-74/06, Pavlos Longinidis/Cedefop

text:
               25.10.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 272/28

         Recurs introdus la 16 iulie 2008 de Pavlos Longinidis împotriva Hotărârii pronunțate la 24 aprilie 2008 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-74/06, Pavlos Longinidis/Cedefop
   (Cauza T-283/08 P)
   (2008/C 272/54)
   Limba de procedură: greaca
   Părțile

      Recurent: Pavlos Longinidis (Grecia) (reprezentanți: P. Giatagantzidis și S. Stavropoulou, avocats)

      Cealaltă parte în proces: Cedefop
   Concluziile recurentului

               —

               Anularea Hotărârii Tribunalului Funcției Publice din 24 aprilie 2008 în cauza F-74/06, Pavlos Longinidis/Cedefop;

               —

               anularea deciziei directorului Cedefop din 30 noiembrie 2005 de încetare a contractului de muncă pe durată nedeterminată al recurentului din 4 martie 2003 și a tuturor actelor administrative conexe;

               —

               anularea deciziei directorului Cedefop din 11 noiembrie 2005 de modificare a compunerii comisiei de recurs a Cedefop și a tuturor actelor administrative conexe;

               —

               anularea deciziei comisiei de recurs a Cedefop din 24 mai 2006 de respingere a reclamației recurentului din 28 februarie 2006 și a tuturor actelor administrative conexe;

               —

               admiterea acțiunii din 19 iunie 2006 introduse de recurent;

               —

               obligarea Cedefop la plata cheltuielilor de judecată din primă instanță și din recurs.

         Motivele și principalele argumente
   În acțiunea în primă instanță, recurentul solicitase, printre altele, anularea deciziei directorului Cedefop de încetare a contractului său de muncă pe durată nedeterminată. Acțiunea a fost respinsă prin Hotărârea Tribunalului Funcției Publice din 24 aprilie 2008.
   Recurentul apreciază că hotărârea atacată cu recurs a fost pronunțată cu încălcarea normelor care reglementează administrarea probelor, întrucât se întemeiază pe elemente care nu au fost dovedite. Mai exact, atunci când Tribunalul a examinat argumentul recurentului conform căruia motivele concedierii i-au fost comunicate verbal cu ocazia întâlnirii din 23 noiembrie 2005, Tribunalul Funcției Publice a săvârșit o eroare de drept modificând obiectul probei.
   În plus, recurentul susține că hotărârea atacată cu recurs este insuficient motivată. Mai precis, el susține că Tribunalul Funcției Publice nu și-a motivat suficient aprecierea asupra faptului că recurentul fusese informat îndeajuns și în mod corespunzător cu privire la motivele concedierii și că nu a specificat ansamblul faptelor care, în opinia sa, conduseseră la concedierea lui.
   În final, recurentul apreciază că reclamația sa din 28 februarie 2006 împotriva deciziei de concediere nu a fost soluționată de comisia de recurs a Cedefop în mod obiectiv și imparțial.


title: Cauza T-75/06: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 9 septembrie 2008 — Bayer CropScience și alții/Comisia Comunităților Europene ( Directiva 91/414/CEE — Produse de uz fitosanitar — Substanța activă endosulfan — Retragerea autorizațiilor de introducere pe piață — Procedură de evaluare — Termene — Dreptul la apărare — Principiul proporționalității )

text:
               25.10.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 272/19

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 9 septembrie 2008 — Bayer CropScience și alții/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-75/06) (1)

   („Directiva 91/414/CEE - Produse de uz fitosanitar - Substanța activă endosulfan - Retragerea autorizațiilor de introducere pe piață - Procedură de evaluare - Termene - Dreptul la apărare - Principiul proporționalității’)
   (2008/C 272/35)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamanți: Bayer CropScience AG (Monheim am Rhein, Germania); Makhteshim-Agan Holding BV (Rotterdam, Țările de Jos); Alfa Georgika Efodia AEVE (Atena, Grecia) și Aragonesas Agro, SA (Madrid, Spania) (reprezentanți: C. Mereu și K. Van Maldegem, avocats)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: B. Doherty și L. Parpala, agenți)

      Intervenient în susținerea reclamanților: European Crop Protection Association (ECPA) (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: D. Waelbroeck și N. Rampal, avocats)

      Intervenient în susținerea pârâtei: Regatul Spaniei (reprezentant: J. Rodríguez Cárcamo, abogado del Estado)
   Obiectul
   Cerere de anulare a Deciziei 2005/864/CE a Comisiei din 2 decembrie 2005 privind neînscrierea substanței endosulfan în anexa I la Directiva 91/414/CEE a Consiliului și retragerea autorizațiilor acordate pentru produsele fitosanitare care conțin această substanță activă (JO L 317, p. 25, Ediție specială, 03/vol. 67, p. 180).
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Bayer CropScience AG, Makhteshim Agan Holding BV, Alfa Georgika Efodia AEVE și Aragonesas Agro, SA suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Comisie.

               3)

               Regatul Spaniei și European Crop Protection Association suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 96, 22.4.2008.


title: Cauza T-533/08: Acțiune introdusă la 3 decembrie 2008 — Telekomunikacja Polska/Comisia

text:
               21.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/54

         Acțiune introdusă la 3 decembrie 2008 — Telekomunikacja Polska/Comisia
   (Cauza T-533/08)
   (2009/C 44/95)
   Limba de procedură: poloneza
   Părțile

      Reclamantă: Telekomunikacja Polska SA (Varșovia, Polonia) (reprezentanți: H. Romańczuk, M. Modzelewska de Raad și S. Hautbourg, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei K (2008) 4997 a Comisiei din 4 septembrie 2008, prin care întreprinderea Telekomunikacja Polska SA și toate întreprinderile controlate direct sau indirect de aceasta sunt obligate să se supună unei inspecții în temeiul articolului 20 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului (1);

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamanta solicită anularea Deciziei K (2008) 4997 a Comisiei din 4 septembrie 2008, prin care întreprinderea Telekomunikacja Polska SA și toate întreprinderile controlate direct sau indirect, total sau parțial de aceasta sunt obligate să se supună unei inspecții în temeiul articolului 20 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului, în cadrul unei proceduri inițiate din cauza presupusei aplicări a unor practici contrare articolului 82 CE, în sectorul comunicațiilor electronice.
   Reclamanta își întemeiază acțiunea pe următoarele motive:
   În primul rând, reclamanta susține că decizia atacată a fost adoptată cu încălcarea obligației de motivare corespunzătoare, prevăzute la articolul 253 CE și la articolul 20 alineatul (4) din Regulamentul nr. 1/2003 al Consiliului. Potrivit reclamantei, în această privință, Comisia nu a demonstrat în mod suficient că este în posesia unor informații și dovezi în temeiul cărora se poate admite în mod rezonabil că reclamanta a săvârșit încălcarea care i se reproșează. În afară de aceasta, potrivit reclamantei, în decizia Comisiei nu sunt menționate suficient de exact faptele pe care Comisia a intenționat să le examineze în cursul inspecției. În plus, potrivit reclamantei, Comisia a încălcat obligația de a menționa în decizia atacată caracteristicile esențiale ale încălcării reproșate reclamantei.
   În al doilea rând, potrivit reclamantei, decizia atacată încalcă principiul proporționalității, deoarece Comisia nu a ales modul de efectuare a procedurii care să o afecteze cel mai puțin.
   În al treilea rând, potrivit reclamantei, Comisia nu i-a asigurat dreptul la apărare, în special în legătură cu încălcările invocate de reclamantă cu privire la decizia atacată, în cadrul primului motiv. În acest context, reclamanta invocă faptul că nu a putut stabili cu claritate practicile care au făcut obiectul inspecției Comisiei și, prin urmare, nu a putut aprecia în mod corect dacă și în ce măsură controlul este îndreptățit și dacă în ce măsură reclamanta este obligată să coopereze cu Comisia pe parcursul inspecției.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (JO L 1, p.1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 167).


title: Cauza C-203/16 P: Recurs introdus la 12 aprilie 2016 de Dirk Andres (administrator judiciar al patrimoniului Heitkamp BauHolding GmbH), anterior Heitkamp BauHolding GmbH, împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a noua) din 4 februarie 2016 în cauza T-287/11, Heitkamp BauHolding GmbH/Comisia Europeană

text:
               13.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/37

      Recurs introdus la 12 aprilie 2016 de Dirk Andres (administrator judiciar al patrimoniului Heitkamp BauHolding GmbH), anterior Heitkamp BauHolding GmbH, împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a noua) din 4 februarie 2016 în cauza T-287/11, Heitkamp BauHolding GmbH/Comisia Europeană
      (Cauza C-203/16 P)
      (2016/C 211/48)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Recurent: Dirk Andres (administrator judiciar al patrimoniului Heitkamp BauHolding GmbH) (reprezentanţi: W. Niemann, S. Geringhoff, P. Dodos, avocaţi)

         Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană, Republica Federală Germania

         Concluziile recurentului

                  —

                  Anularea în parte a Hotărârii Tribunalului din 4 februarie 2016 în cauza T-287/11, astfel cum este formulată în dispozitiv, în ceea ce privește partea în care este respinsă acțiunea (punctele 2 și 3 din dispozitiv) și, având în vedere concluziile prezentate în primă instanță, anularea Deciziei 2011/527/UE a Comisiei din 26 ianuarie 2011 privind ajutorul de stat acordat de Germania C 7/10 (ex CP 250/09 și NN 5/10) – Legea privind impozitul pe profit, „KStG, Sanierungsklausel” (1);

                  —

                  cu titlu subsidiar, anularea în parte a hotărârii sus-menționate a Tribunalului, astfel cum este formulată în dispozitiv, în ceea ce privește partea în care este respinsă acțiunea (punctele 2 și 3 din dispozitiv) și trimiterea cauzei spre rejudecare la Tribunal;

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea recursului, recurentul invocă următoarele motive.
      Mai întâi, recurentul invocă vicii de procedură. Tribunalul nu a motivat sau a justificat în mod contradictoriu concluziile sale privind definiția cadrului de referință, caracterul selectiv al măsurii și, în același timp, prin faptul că nu a luat în considerare argumentele recurentului, a încălcat dreptul la apărare al acestuia.
      În continuare, recurentul invocă încălcarea articolului 107 TFUE și, în acest sens, prezintă trei motive.
      În primul rând, Tribunalul a definit necorespunzător cadrul de referință, întrucât, confundând prima și a doua fază ale examinării selectivității, a apreciat în mod neîntemeiat că norma privind excluderea utilizării pierderilor, în sensul articolului 8c alineatul 1 din Legea impozitului pe profit, reprezintă regula de bază pertinentă și că menținerea pierderilor, potrivit „clauzei de restructurare” prevăzute la articolul 8c alineatul 1a, reprezintă excepția. În acest context, Tribunalul nu a luat în considerare că clauza de restructurare reprezintă o componentă a normei fiscale mai generale, al cărei temei este cuprins în dreptul constituțional german, care este aplicabilă în condiții normale și care privește reportarea pierderilor, potrivit articolului 10d din Legea privind impozitul pe venit.
      În al doilea rând, Tribunalul a apreciat în mod neîntemeiat că clauza de restructurare este selectivă. Tribunalul nu a luat în considerare că clauza de restructurare nu definește un domeniu de aplicare personal, ci, dimpotrivă, de aceasta pot beneficia toate întreprinderile, indiferent de forma și de obiectul acestora. Clauza de restructurare este aplicabilă fără deosebire tuturor întreprinderilor care au dificultăți economice. În acest context, Tribunalul nu a luat în considerare nici faptul că, în ceea ce privește obiectivul pertinent al normei privind nevalorificarea pierderilor, care constă, concret, în excluderea riscului unei utilizări abuzive a pierderilor, întreprinderile aflate în dificultate și întreprinderile stabile nu se află într-o situație de fapt și de drept comparabilă. În cazurile de aplicare a clauzei de restructurare, potrivit competenței legiuitorului de stabilire a cadrului legal, utilizarea abuzivă a pierderilor este exclusă.
      În al treilea rând, Tribunalul a considerat, în orice caz, în mod neîntemeiat că clauza de restructurare nu este justificată. Recurentul prezintă argumente potrivit cărora clauza de restructurare nu vizează susținerea întreprinderilor aflate în dificultate, ci urmărește să asigure o impozitare a acestora potrivit principiului impozitării în funcție de capacitatea de plată, care constituie un obiectiv inerent dreptului fiscal german. În special, prin menținerea pierderilor se urmărește ca așa-numitele „profituri fictive”, care provin din renunțarea la executarea prestațiilor, să fie în final scutite de impozitare prin compensarea acestora cu pierderile.

         (1)  JO L 235, p. 26.