title: Cauza T-282/17: Acțiune introdusă la 11 mai 2017 – UI (*)/Consiliul

text:
                  21.8.2017

                  RO

                  Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

                  C 277/46

            Acțiune introdusă la 11 mai 2017 –  UI (*1)/Consiliul
      (Cauza T-282/17)
      (2017/C 277/68)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant:
          UI (*1) (reprezentant: J. Diaz Cordova, avocat)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  obligarea pârâtului să îl titularizeze pe postul AST/SC 2 în cadrul Secretariatului General al Consiliului (DG A3).

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul contestă în esență legalitatea procedurilor care, potrivit reclamantului, au determinat ca acesta, în mod eronat, să nu fie titularizat pe postul în cauză. Reclamantul se referă în special la întocmirea de către pârât a unui document suplimentar care, potrivit reclamantului, nu ar trebui luat în considerare în evaluarea sa, întrucât a fost depus după încheierea perioadei sale de stagiu. Reclamantul susține că, în examinarea situației sale, pârâtul i-a încălcat anumite drepturi fundamentale, inclusiv dreptul la respectarea vieții private, dreptul la confidențialitatea comunicărilor și dreptul de a face reclamații.

         (*1)  Informații șterse în contextul cadrului legal de protecție cu privire la prelucrarea datelor cu caracter personal.


title: Cauza C-79/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landesverwaltungsgericht Oberösterreich (Austria) la 14 februarie 2017 – Gmalieva s.r.o. și alții/Landespolizeidirektion Oberösterreich

text:
               6.6.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 178/3

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Landesverwaltungsgericht Oberösterreich (Austria) la 14 februarie 2017 – Gmalieva s.r.o. și alții/Landespolizeidirektion Oberösterreich
   (Cauza C-79/17)
   (2017/C 178/03)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Landesverwaltungsgericht Oberösterreich

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Gmalieva s.r.o., Celik KG, PBW GmbH, Antoaneta Claudia Gruber, Play For Me GmbH, Haydar Demir

      Pârâtă: Landespolizeidirektion Oberösterreich

      Întrebările preliminare

               1)

               Un regim național de monopol asupra jocurilor de noroc trebuie considerat coerent în sensul articolului 56 și următoarele TFUE atunci când într-o procedură judiciară în care:

                           a)

                           situația de fapt poate fi stabilită și apreciată cu ajutorul probelor prezentate de organismele publice și de persoanele private, părți în proces, precum și a faptelor notorii (a se vedea în acest sens cauza C-685/15) și

                           b)

                           nu există obligația de a urma aprecierile juridice ale altor instanțe din acest stat care nu se întemeiază pe un control de coerență autonom (a se vedea în acest sens cauza C-589/16)

                     și care, cu observarea acestor precauții, este astfel prezumată că răspunde principiului unui proces echitabil prevăzut la articolul 6 din Convenția europeană a drepturilor omului și la articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene
               s-au constatat ca elemente esențiale împrejurările că:

                           —

                           dependența de jocuri nu reprezintă o problemă a societății care să justifice intervenția statului;

                           —

                           jocurile de noroc interzise nu constituie fapte penale, ci (mai des) o simplă tulburarea a ordinii în competența poliției administrative;

                           —

                           încasările realizate de stat din jocurile de noroc se ridică în fiecare an la mai mult de 500 de milioane de euro (= 0,4 % din bugetul anual global al statului) și

                           —

                           publicitatea pe care o fac titularii de licență vizează incitarea participării la joc a persoanelor care nu obișnuiesc să joace?

               2)

               În cazul în care răspunsul la prima întrebare este afirmativ: un astfel de regim care nu stabilește explicit în lege care sunt obiectivele pe care le urmărește și care nu impune statului sarcina de a dovedi realizarea lor efectivă, ci lasă instanțelor naționale sarcina de a elabora și de a verifica criteriile esențiale de coerență, astfel încât nu este garantat cu certitudine un proces echitabil în sensul articolului 6 din Convenția europeană a drepturilor omului și al articolului 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, poate fi considerat coerent în sensul articolului 56 și următoarele TFUE?

               3)

               În cazul în care răspunsul la prima și la a doua întrebare este afirmativ: un astfel de regim trebuie considerat proporțional în sensul articolului 56 și următoarele TFUE având în vedere puterile extinse de intervenție ale autorităților executive stabilite de lege, care nu sunt supuse niciunei autorizări judecătorești prealabile sau vreunui control al instanței?

               4)

               În cazul în care răspunsul la prima – a treia întrebare este afirmativ: un astfel de regim trebuie considerat proporțional în sensul articolului 56 și următoarele TFUE atunci când simpla stabilire a unor condiții stricte de acces fără limitarea simultană a numărului de licențe care pot fi acordate ar aduce o atingere comparativ mai redusă liberei prestări a serviciilor?

               5)

               În cazul în care răspunsul la una din întrebările de mai sus este negativ: o instanță națională care stabilește că regimul de monopol instituit prin GSpG nu este conform cu dreptul Uniunii trebuie, în acest temei, să constate nu numai nelegalitatea măsurilor restrictive din procedurile cu care este sesizată, ci, în plus, trebuie, din oficiu (prin redeschiderea procedurile, de exemplu), să dispună revocarea sancțiunilor accesorii care sunt în vigoare?


title: Cauza C-482/10: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 21 decembrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Corte dei Conti — Sezione Giurisdizionale per la Regione Siciliana — Italia) — Teresa Cicala/Regione Siciliana [Procedură administrativă națională — Acte administrative — Obligația de motivare — Posibilitatea de a suplini lipsa motivării în cursul unei proceduri judiciare împotriva unui act administrativ — Interpretarea articolului 296 al doilea paragraf TFUE și a articolului 41 alineatul (2) litera (c) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene — Necompetența Curții]

text:
               18.2.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 49/11

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 21 decembrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Corte dei Conti — Sezione Giurisdizionale per la Regione Siciliana — Italia) — Teresa Cicala/Regione Siciliana
   (Cauza C-482/10) (1)

   (Procedură administrativă națională - Acte administrative - Obligația de motivare - Posibilitatea de a suplini lipsa motivării în cursul unei proceduri judiciare împotriva unui act administrativ - Interpretarea articolului 296 al doilea paragraf TFUE și a articolului 41 alineatul (2) litera (c) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Necompetența Curții)
   2012/C 49/16
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Corte dei Conti — Sezione Giurisdizionale per la Regione Siciliana

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Teresa Cicala

      Pârâtă: Regione Siciliana

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Corte dei Conti — Sezione Giuridizionale per la Regione Siciliana — Interpretarea articolului 296 TFUE și a articolului 41 alineatul (2) litera (c) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene — Compatibilitatea unei reglementări naționale care prevede posibilitatea administrației publice de a nu-și motiva actele în anumite condiții sau de a îndrepta lipsa motivării unui act administrativ în cursul unei proceduri judecătorești declanșate împotriva acelui act

      Dispozitivul

   Curtea de Justiție a Uniunii Europene nu este competentă să răspundă la întrebările adresate de Corte dei conti, sezione giurisdizionale per la Regione Siciliana (Italia), prin decizia din 20 septembrie 2010.

      (1)  JO C 328, 4.12.2010.


title: Cauza T-67/07: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 2 decembrie 2008 — Ford Motor/OAPI (FUN) ( Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii verbale FUN — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 )

text:
               24.1.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 19/26

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 2 decembrie 2008 — Ford Motor/OAPI (FUN)
   (Cauza T-67/07) (1)

   („Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii verbale FUN - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 40/94’)
   (2009/C 19/49)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: Ford Motor Co. (Dearborn, Michigan, Statele Unite) (reprezentant: R. Ingerl, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Poch, agent)
   Obiectul
   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 20 decembrie 2006 (cauza R 1135/2006-2) privind o cerere de înregistrare a mărcii verbale FUN ca marcă comunitară.
   Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 20 decembrie 2006 (cauza R 1135/2006-2).

               2)

               Obligă OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 95, 28.4.2007.


title: Cauza C-363/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de The Equality Tribunal (Irlanda) la 30 iulie 2012 — Z/A Government Department și the Board of Management of a Community School

text:
               13.10.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 311/5

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de The Equality Tribunal (Irlanda) la 30 iulie 2012 — Z/A Government Department și the Board of Management of a Community School
   (Cauza C-363/12)
   2012/C 311/06
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   The Equality Tribunal

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Z

      Pârâți: A Government Department și the Board of Management of a Community School

      Întrebările preliminare

               1.

               Având în vedere următoarele dispoziții de drept primar al Uniunii Europene:

                           (i)

                           articolul 3 din Tratatul privind Uniunea Europeană;

                           (ii)

                           articolele 8 și 157 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene și/sau

                           (iii)

                           articolele 21, 23, 33 și 34 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene
                           Directiva 2006/54/CE, și în special articolele 4 și 14 din aceasta, trebuie interpretată în sensul că există o discriminare pe motive de sex în cazul în care o femeie — a cărui copil genetic s-a născut în urma unui contract de reproducere umană asistată prin intermediul unei mame surogat și care este responsabilă de îngrijirea copilului său genetic de la nașterea acestuia — i se refuză un concediu plătit echivalent cu concediul de maternitate și/sau de adopție?

               2.

               În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare, Directiva 2006/54/CE (1) este compatibilă cu dispozițiile de drept primar al Uniunii menționate mai sus?

               3.

               Având în vedere următoarele dispoziții de drept primar al Uniunii Europene:

                           (i)

                           articolul 10 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene și/sau

                           (ii)

                           articolele 21, 26 și 34 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene,
                           Directiva 2000/78/CE (2), și în special articolul 3 alineatul (1) și articolul 5 din aceasta, trebuie interpretată în sensul că există o discriminare pe motive de handicap în cazul în care o femeie — care suferă de un handicap care o împiedică să dea naștere unui copil, a cărui copil genetic s-a născut în urma unui contract de reproducere umană asistată prin intermediul unei mame surogat și care este responsabilă de îngrijirea copilului său genetic de la nașterea acestuia — i se refuză un concediu plătit echivalent cu concediul de maternitate și/sau de adopție?

               4.

               În cazul unui răspuns negativ la a treia întrebare, Directiva 2000/78/CE este compatibilă cu dispozițiile de drept primar al Uniunii menționate mai sus?

               5.

               Convenția Națiunilor Unite privind drepturile persoanelor cu handicap poate fi invocată în scopul interpretării și/sau al contestării validității Directivei 2000/78/CE?

               6.

               În cazul unui răspuns afirmativ la a cincea întrebare, Directiva 2000/78/CE, și în special articolele 3 și 5 din aceasta, este compatibilă cu articolele 5 și 6, cu articolul 27 alineatul (1) litera (b) și cu articolul 28 alineatul (2) litera (b) din Convenția Națiunilor Unite privind drepturile persoanelor cu handicap?

      (1)  Directiva 2006/54/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 iulie 2006 privind punerea în aplicare a principiului egalității de șanse și al egalității de tratament între bărbați și femei în materie de încadrare în muncă și de muncă (reformă) (JO L 204, p. 23, Ediție specială, 05/vol. 8, p. 262).

      (2)  Directiva 2000/78/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă (JO L 303, p. 16, Ediție specială, 05/vol. 6, p. 7).


title: Cauza C-33/15 P: Recurs introdus la 26 ianuarie 2015 de Cantina Broglie 1 Srl împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 27 noiembrie 2015 în cauza T-153/11, Cantina Broglie 1/OAPI

text:
               21.12.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 429/8

         Recurs introdus la 26 ianuarie 2015 de Cantina Broglie 1 Srl împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 27 noiembrie 2015 în cauza T-153/11, Cantina Broglie 1/OAPI
   (Cauza C-33/15 P)
   (2015/C 429/10)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurentă: Cantina Broglie 1 Srl (reprezentant: A. Rizzoli, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   Prin Ordonanța din 15 octombrie 2015, Curtea (Camera a noua) a respins recursul și a dispus ca societatea Cantina Broglie 1 Srl să suporte propriile cheltuieli de judecată.


title: Cauza T-393/11: Acțiune introdusă la 26 iulie 2011 — Masottina/OAPI — Bodegas Cooperativas de Alicante (CA’ MARINA)

text:
               24.9.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/35

         Acțiune introdusă la 26 iulie 2011 — Masottina/OAPI — Bodegas Cooperativas de Alicante (CA’ MARINA)
   (Cauza T-393/11)
   2011/C 282/68
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Masottina SpA [Conegliano (TV), Italia] (reprezentant: N. Schaeffer, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Bodegas Cooperativas de Alicante, funcționând sub denumirea de Coop. V. BOCOPA (Alicante, Spania)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 4 mai 2011 în cauza R 518/2010-1, precum și a deciziei diviziei de opoziție din 2 februarie 2010;

               —

               respingerea opoziției formulate de Bodegas Cooperativas de Alicante, Coop. V. BOCOPA, împotriva înregistrării mărcii „CA’ MARINA” și admiterea cererii de înregistrare a mărcii comunitare nr. 6375216 la care are dreptul Masottina SpA;

               —

               obligarea Bodegas Cooperativas de Alicante, Coop. V. BOCOPA, la plata tuturor cheltuielilor de judecată și a cheltuielilor conexe.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta

      Marca comunitară vizată: marca verbală „CA’ MARINA” pentru produse din clasa 33 — cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 6375216

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca sau semnul invocat: marca verbală comunitară „MARINA ALTA” înregistrată cu nr. 1796374 pentru produse din clasa 33

      Decizia diviziei de opoziție: respinge cererea de înregistrare a mărcii comunitare pentru toate produsele

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: Încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94 al Consiliului, în măsura în care camera de recurs a aplicat în mod eronat articolul menționat anterior (i) cu privire la lipsa sau cel puțin la insuficienta determinare și diferențiere a mărcii „MARINA ALTA”, (ii) cu privire la lipsa oricărui risc de confuzie între semnele în cauză, și (iii) întrucât nu a ținut cont de faptul că nu există o identitate a produselor, a canalelor de distribuție aferente acestora și a publicului de referință.


               6.10.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 235/28

         Criterii de repartizare a cauzelor pe camere
   (2007/C 235/51)
   La 19 septembrie 2007, în conformitate cu articolul 4 din anexa I la Statutul Curții de Justiție și cu articolul 12 din Regulamentul de procedură al Tribunalului de Primă Instanță, Tribunalul Funcției Publice a decis să mențină, până la 30 septembrie 2008, următoarele condiții de repartizare a cauzelor pe camere:

               —

               vor fi atribuite Camerei întâi toate cauzele, cu excepția celor referitoare, în principal, la recrutare, la evaluare/promovare și la încetarea definitivă a funcției, care vor fi atribuite Camerei a doua;

               —

               un anumit număr de cauze va fi repartizat Camerei a treia, indiferent de domeniile la care se referă, cu o anumită frecvență, stabilită în reuniune plenară;

               —

               se va putea deroga de la regulile anterioare de repartizare din motive de conexitate, precum și pentru a asigura o repartizare echilibrată și rezonabil de diversificată a volumului de muncă în cadrul Tribunalului.


title: Cauza T-282/16: Acțiune introdusă la 30 mai 2016 – Inpost Paczkomaty/Comisia

text:
               25.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 270/58

         Acțiune introdusă la 30 mai 2016 – Inpost Paczkomaty/Comisia
   (Cauza T-282/16)
   (2016/C 270/65)
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamantă: Inpost Paczkomaty sp. z o.o. (Cracovia, Polonia) (reprezentant: T. Proć, avocat [radca prawny])

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei (UE) C(2015) 8236 a Comisiei din 26 noiembrie 2015 privind ajutorul de stat SA.38869 (2014/N) pe care Polonia intenționează să îl aplice în favoarea Poczta Polska drept compensație pentru costul net al obligației de serviciu poștal universal asumate în cursul anilor 2013-2015;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă șapte motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat, pe de o parte, pe încălcarea articolului 106 alineatul (2) TFUE, întrucât Comisia a considerat în mod eronat că erau îndeplinite cerințele din secțiunea 2.6 punctul 19 din Cadrul Uniunii Europene pentru ajutoarele de stat sub forma compensațiilor pentru obligația de serviciu public, pe de altă parte, pe încălcarea normelor tratatului în materie de achiziții publice și, în sfârșit, pe interpretarea eronată a articolului 7 alineatul (2) din Directiva 97/67 a Parlamentului European și a Consiliului din 15 noiembrie 1997 privind normele comune pentru dezvoltarea pieței interne a serviciilor poștale ale Comunității și îmbunătățirea calității serviciului (JO 1998, L 15, p. 14, Ediție specială, 06/vol. 3, p. 12) (denumită în continuare „Directiva Servicii poștale”)

                           —

                           Metodele aplicate de statele membre pentru a finanța prestarea de servicii universale trebuie să fie în conformitate atât cu principiile nediscriminării, transparenței și egalității de tratament care decurg din dispozițiile Tratatului FUE referitoare la libertățile aferente pieței interne (care presupun alegerea prestatorului serviciului poștal universal în mod competitiv), cât și cu articolul 106 alineatul (2) TFUE, ceea ce nu s-a întâmplat în acest caz.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 106 alineatul (2) TFUE, întrucât Comisia a considerat în mod eronat că erau îndeplinite cerințele din secțiunea 2.2 punctul 14 și din secțiunea 2.10 punctul 60 din Cadrul Uniunii Europene pentru ajutoarele de stat sub forma compensațiilor pentru obligația de serviciu public

                           —

                           Comisia a considerat în mod eronat că, întrucât obligația de serviciu public încredințată Poczta Polska îndeplinește cerințele definite în Directiva Servicii poștale, nu este necesară efectuarea unei consultări publice sau recurgerea la alte metode adecvate care permit să se țină seama de interesele utilizatorilor și ale prestatorilor de servicii pentru a dovedi că au necesitățile în materia serviciului universal au fost luate în considerare în mod corespunzător.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat, pe de o parte, pe încălcarea articolului 106 alineatul (2) TFUE, întrucât Comisia a considerat în mod eronat că erau îndeplinite cerințele din secțiunea 2.9 punctul 52 din Cadrul Uniunii Europene pentru ajutoarele de stat sub forma compensațiilor pentru obligația de serviciu public, și, pe de altă parte, pe încălcarea articolului 7 alineatele 1, 3 și 5 din Directiva Servicii poștale

                           —

                           Comisia a considerat în mod eronat că fondul de compensare îndeplinește cerința nediscriminării în raport cu rata uniformă a contribuției, care se ridică la maximum 2 % din veniturile percepute de prestatorii de servicii universale sau de servicii echivalente care sunt obligați să contribuie, astfel încât această rată se aplică în mod uniform ansamblului operatorilor de pe piață, ceea ce are un caracter discriminatoriu din moment ce situația prestatorilor de servicii universale nu este aceeași cu cea a prestatorilor de servicii echivalente.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 7 alineatul (1) din Directiva Servicii poștale, întrucât Comisia a acceptat finanțarea costului serviciului universal printr-un anumit număr de drepturi exclusive și speciale acordate în favoarea Poczta Polska

                           —

                           În conformitate cu articolul 7 alineatul (1) din Directiva Servicii poștale, Statele membre nu acordă și nu mențin în vigoare drepturi exclusive sau speciale pentru crearea sau furnizarea de servicii poștale. Or, Comisia acceptă fără rezerve drepturile exclusive și speciale acordate în favoarea Poczta Polska în cadrul serviciilor poștale universale pe care le furnizează.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe încălcarea dispozițiilor coroborate ale articolului 102 TFUE și ale articolului 106 alineatul (1) TFUE

                           —

                           O contribuție obligatorie disproporționată la fondul de compensare va genera un efect de excludere anticoncurențial pe piața serviciilor poștale.

               6.

               Al șaselea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 16 și a articolului 17 alineatul (1) din Carta fundamentală a Uniunii Europene

                           —

                           Decizia contestată a Comisiei consacră un model (program) de ajutoare de stat, ceea ce constituie o ingerință disproporționată în dreptul de proprietate al reclamantei și printr-o limitare disproporționată a libertății sale de a desfășura o activitate comercială.

               7.

               Al șaptelea motiv, întemeiat pe încălcarea normelor fundamentale de procedură și pe nerespectarea obligației de motivare prevăzute la articolul 296 TFUE

                           —

                           Comisia nu a stabilit cu exactitate situația de fapt, motivându-și în mai multe rânduri decizia prin constatări de fapt eronate. În plus, trebuie să i se reproșeze o eroare de motivare ce rezultă din împrejurarea că, în contradicție cu propria practică decizională, nu a ținut seama, cu titlu de circumstanță agravantă, de renunțarea la o cerere de ofertă în vederea evaluării impactului asupra concurenței.


title: Cauza C-467/07: Ordonanța președintelui Curții din 16 iulie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Monomeles Protodikeio Livadeias — Grecia) — Panagiotis Koskovolis, Aikaterini Pappa/Koinotita Kyriakiou Voiotias

text:
               21.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/32

         Ordonanța președintelui Curții din 16 iulie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Monomeles Protodikeio Livadeias — Grecia) — Panagiotis Koskovolis, Aikaterini Pappa/Koinotita Kyriakiou Voiotias
   (Cauza C-467/07) (1)

   2009/C 282/55

      Limba de procedură: greaca

   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 315, 22.12.2007.


title: Cauza C-392/07: Acțiune introdusă la 14 august 2007 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Belgiei

text:
               6.10.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 235/10

         Acțiune introdusă la 14 august 2007 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Belgiei
   (Cauza C-392/07)
   (2007/C 235/18)
   Limba de procedură: olandeza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentant: R. Lyal, în calitate de agent)

      Pârât: Regatul Belgiei
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin neadoptarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2005/19/CE a Consiliului din 17 februarie 2005 de modificare a Directivei 90/434/CEE privind regimul fiscal comun care se aplică fuziunilor, scindărilor, cesionării de active și schimburilor de acțiuni între societățile din diferite state membre (1) în măsura în care aceasta are ca obiect transferul sediului social al unei societăți europene (SE) sau al unei societăți cooperative europene (SCE) și includerea SE și a SCE pe lista societăților prevăzute de directiva menționată, sau în orice caz prin necomunicarea unor astfel de măsuri Comisiei, Regatul Belgiei nu și-a îndeplinit obligațiile ce îi revin în temeiul acestei directive;

               —

               obligarea Regatului Belgiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Termenul pentru transpunerea în dreptul național a dispozițiilor directivei privind transferul sediului social al unei SE sau al unei SCE și a dispozițiilor literei (a) din anexă a expirat la 1 ianuarie 2006.

      (1)  JO 2005, L 58, p. 19.


title: Cauza T-387/10: Hotărârea Tribunalului din 2 februarie 2012 — Goutier/OAPI — Euro Data (ARANTAX) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale ARANTAX — Marcă națională verbală anterioară ANTAX — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Utilizare serioasă a mărcii anterioare — Articolul 42 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 207/2009” ]

text:
               17.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 80/17

         Hotărârea Tribunalului din 2 februarie 2012 — Goutier/OAPI — Euro Data (ARANTAX)
   (Cauza T-387/10) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale ARANTAX - Marcă națională verbală anterioară ANTAX - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Utilizare serioasă a mărcii anterioare - Articolul 42 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 207/2009)
   2012/C 80/27
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamant: Klaus Goutier (Frankfurt am Main, Germania) (reprezentant: E. Happe, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: B. Schmidt, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Euro Data GmbH & Co. KG, Datenverarbeitungsdienst (Saarbrücken, Germania) (reprezentant: D. Wagner, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 1 iulie 2010 (cauza R 126/2009-4) privind o procedură de opoziție între Euro Data GmbH & Co. KG, Datenverarbeitungsdienst și domnul Klaus Goutier.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă pe domnul Klaus Goutier la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 301, 6.11.2010.


title: Cauza T-489/12: Acțiune introdusă la 8 noiembrie 2012 — Planet/Comisia

text:
               26.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 26/55

         Acțiune introdusă la 8 noiembrie 2012 — Planet/Comisia
   (Cauza T-489/12)
   2013/C 26/111
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Planet AE Anonymi Etaireia Parochis Symvouleftikon Ypiresion (societate pe acțiuni prestatoare de servicii de consultanță) (Atena, Grecia) (reprezentant: V. Spiridon, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Constatarea faptului că, prin respingerea costurilor de personal aferente persoanelor cu funcții superioare de conducere ale reclamantei, Comisia a încălcat contractele ONTOGOV, FIT și RACWeb și că, în plus, costurile de personal aferente angajaților cu funcții superioare de conducere ai reclamantei prezentate Comisiei pentru contractele menționate, în valoare de 547 653,42 euro, îndeplinesc condițiile de finanțare și nu trebuie să fie restituite de către reclamantă Comisiei, și

               —

               obligarea Comisiei Europene la plat cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă.

      Motivele și principalele argumente

   Prezenta acțiune, întemeiată pe articolul 272 și pe articolul 340 primul paragraf TFUE privește răspunderea Comisiei în temeiul următoarelor contracte: (a) nr. 507237 de executare a proiectului „Ontology enabled E-Gov Service Configuration” (ONTOGOV), (b) nr. 027090 de executare a proiectului „Fostering self-adaptive e-government service improvement using semantic technologies (FIT)” și (c) nr. 045101 de executare a proiectului „Risk Assessment for Customs in Western Balkans (RACWeb)”. Concret, reclamanta susține că, deși și-a îndeplinit în totalitate, în mod corespunzător și cu succes obligațiile contractuale, Comisia a respins, cu încălcarea contractelor menționate și a normelor aplicabile procedurilor de audit, costurile de personal care priveau salariații săi cu funcții de conducere la cele mai înalte trei niveluri.
   Mai precis, reclamanta invocă două motive în susținerea acțiunii sale:

               În primul rând, reclamanta pretinde că nu și-a încălcat obligațiile contractuale în privința costurilor de personal întrucât (a) costurile de personal referitoare la salariații săi cu funcții de conducere la cele mai înalte trei niveluri îndeplinesc toate condițiile de finanțare impuse de dispozițiile contractelor în cauză, iar (b) contractele nu interzic în niciun fel participarea salariaților cu funcții superioare de conducere la proiectele finanțate.

               În al doilea rând, reclamanta pretinde că în procedura de audit Comisia și-a încălcat obligațiile contractuale în măsura în care (a) auditul Comisiei s-a desfășurat cu încălcarea normelor elene și internaționale de audit, (b) cererea Comisiei de prezentare a unor documente pe care Planet nu avea nicio obligație să le păstreze constituie o încălcare a contractelor în cauză și o încercare de a modifica unilateral a posteriori obligațiile contractuale ale Planet și (c) concluziile auditului în cauză sunt contrare auditurilor anterioare pe care Comisia le-a efectuat la Planet.


title: Cauza C-388/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Raad van State (Belgia) la 17 iulie 2015 – Denis Malcorp şi alţii/Vlaams Gewest, intervenientă: Gemeentelijk Havenbedrijf Antwerpen

text:
               26.10.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 354/19

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Raad van State (Belgia) la 17 iulie 2015 – Denis Malcorp şi alţii/Vlaams Gewest, intervenientă: Gemeentelijk Havenbedrijf Antwerpen
   (Cauza C-388/15)
   (2015/C 354/21)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Raad van State

      Părțile din procedura principală

      Reclamanţi: Denis Malcorps, Myriam Rijssens, Guido Van De Walle

      Pârâtă: Vlaams Gewest

      Intervenientă: Gemeentelijk Havenbedrijf Antwerpen

      Întrebarea preliminară

   Planul regional de dezvoltare teritorială (GRUP) conține norme urbanistice care prevăd, cu titlu obligatoriu, că dezvoltarea de arii (afectate mai exact pentru întreprinderi portuare maritime și fluviale, parcuri logistice, lucrări de infrastructură pentru căile navigabile, precum și lucrări de infrastructură de circulație și transport) în care se află valori naturale (arii cu un anumit tip de habitat natural sau habitate ale unei specii, pentru care s-a desemnat respectiva arie specială de conservare/arie de protecție specială), care contribuie la obiectivele de conservare ale respectivelor arii speciale de conservare/arii de protecție specială, este posibilă numai după crearea unui habitat durabil în arii preponderent naturale (desemnate în cadrul unui sit Natura 2000) și după ce guvernul flamand adoptă o decizie, pe baza avizului prealabil al autorității flamande competente în domeniul conservării naturii. Această decizie, care trebuie să fie parte a unei cereri privind autorizația de urbanism pentru punerea în aplicare a afectărilor menționate, trebuie să confirme că s-a reușit crearea durabilă a unor arii preponderent naturale.
   Aceste norme urbanistice și dezvoltările pozitive ale ariei preponderent naturale impuse prin intermediul lor se pot lua în considerare atunci când se determină dacă integritatea siturilor este afectată în mod semnificativ și/sau în cadrul evaluării efectelor potențiale în sensul articolului 6 alineatul (3) din Directiva Habitate (1) sau se consideră că aceste norme urbanistice pot constitui numai „măsuri compensatorii” în sensul articolului 6 alineatul (4) din Directiva Habitate, atunci când sunt îndeplinite condițiile prevăzute la această dispoziție?

      (1)  Directiva 92/43/CEE a Consiliului din 21 mai 1992 privind conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică (JO L 206, p. 7, Ediție specială 15/vol. 02, p. 109)


title: Cauza C-63/12: Acțiune introdusă la 7 februarie 2012 — Comisia Europeană/Consiliul Uniunii Europene

text:
               21.4.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 118/14

         Acțiune introdusă la 7 februarie 2012 — Comisia Europeană/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-63/12)
   2012/C 118/22
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall, J.-P. Keppenne și D. Martin, agenți)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

               —

               anularea Deciziei 2011/866/UE a Consiliului din 19 decembrie 2011 privind propunerea Comisiei pentru un regulament al Consiliului de ajustare, începând cu 1 iulie 2011, a remunerațiilor și a pensiilor funcționarilor și ale celorlalți agenți ai Uniunii Europene, precum și a coeficienților corectori aferenți (1);

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Comisia invocă două motive referitoare la anexa XI la Statutul funcționarilor.
   Primul motiv privește refuzul Consiliului de a adopta ajustarea remunerațiilor și a pensiilor funcționarilor și ale celorlalți agenți, astfel cum a fost propusă de Comisie la 24 noiembrie 2011, încălcând metoda care reglementează această ajustare pentru o perioadă de opt ani care se termină la 31 decembrie 2012. În cadrul acestui motiv, Comisia invocă un argument principal, întemeiat pe abuzul de putere și pe încălcarea limitelor competenței Consiliului, precum și un argument subsidiar, întemeiat pe încălcarea condițiilor de aplicare a articolului 10 din anexa XI la Statutul funcționarilor. Argumentul principal privește faptul că, în realitate, Consiliul a aplicat el însuși articolul 10, însă cu încălcarea condițiilor instituționale impuse; Consiliul ar fi încălcat, astfel, pe de o parte, articolul 65 din Statut și, pe de altă parte, articolele 3 și 10 din anexa XI. Prin intermediul argumentului subsidiar, Comisia arată că, în orice caz, în anul 2011 nu erau îndeplinite condițiile de fond necesare pentru aplicarea articolului 10, astfel cum acest lucru rezulta de altfel din două rapoarte economice pe care Comisia le prezentase Consiliului la cererea acestuia. Comisia consideră, de asemenea, că Consiliul nu și-a motivat în mod corect decizia.
   Al doilea motiv privește refuzul Consiliului de a ajusta coeficienții corectori aferenți în funcție de diferitele locuri de muncă sau de reședință ale persoanelor interesate. Potrivit primului argument al acestui motiv, refuzul respectiv încalcă articolul 64 din Statut, precum și articolele 1 și 3 din anexa XI la acesta. Prin intermediul celui de al doilea argument, Comisia arată că acest refuz este lipsit de orice motivare, încălcând articolul 296 alineatul (2) TFUE.

      (1)  JO L 341, p. 54.


title: Cauza C-379/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Cour administrative (Luxemburg) la 18 iulie 2011 — Caves Krier Frères SARL/Directeur de l'Administration de l'emploi

text:
               8.10.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 298/11

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Cour administrative (Luxemburg) la 18 iulie 2011 — Caves Krier Frères SARL/Directeur de l'Administration de l'emploi
   (Cauza C-379/11)
   2011/C 298/22
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour administrative

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Caves Krier Frères SARL

      Pârâtă: Administration de l'emploi

      Întrebarea preliminară

   Articolul L. 541-1 paragraful 1 din Code du travail luxemburghez, prin faptul că acordă angajatorilor din sectorul privat dreptul la rambursarea contribuțiilor de securitate socială, atât a părții în sarcina angajatorului, cât și a părții în sarcina asiguratului, pentru șomerii în vârstă de peste 45 de ani, indiferent dacă aceștia primesc sau nu primesc indemnizație de șomaj, cu condiția ca șomerii să fie înregistrați ca persoane aflate în căutarea unui loc de muncă la un birou de plasare al administration de l’emploi din Luxemburg de cel puțin o lună, în timp ce angajatorii care încadrează în muncă șomeri înregistrați ca persoane aflate în căutarea unui loc de muncă la autorități similare din străinătate nu beneficiază de această măsură, este conform cu dreptul Uniunii și în special cu articolele 21 și 45 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene?


title: Cauza C-677/15 P: Recurs introdus la 7 octombrie 2015 de Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 7 octombrie 2015 în cauza T-299/11, European Dynamics Luxembourg SA, Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE, European Dynamics Belgium SA/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

text:
               7.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 90/8

         Recurs introdus la 7 octombrie 2015 de Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 7 octombrie 2015 în cauza T-299/11, European Dynamics Luxembourg SA, Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE, European Dynamics Belgium SA/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   (Cauza C-677/15 P)
   (2016/C 090/12)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurent: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: N. Bambara, agent și P. Wytinck, B. Hoorelbeke, avocați)

      Celelalte părți din procedură: European Dynamics Luxembourg SA, Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE, European Dynamics Belgium SA

      Concluziile recurentului

   Recurentul solicită Curții:

               —

               cu titlu principal,

                           —

                           anularea hotărârii atacate a Tribunalului, în măsura în care acesta a statuat că decizia de atribuire este afectată de mai multe nelegalități de fond, inclusiv de încălcarea principiilor egalității de șanse și transparenței, de erori vădite de apreciere, precum și de mai multe vicii de motivare (punctul 1 din dispozitivul hotărârii atacate) și în măsura în care obligă Uniunea Europeană să repare prejudiciul suferit de European Dynamics Luxembourg pentru pierderea șansei de a-i fi atribuit contractul-cadru (punctul 2 din dispozitivul hotărârii atacate);

                           —

                           respingerea acțiunii în anularea deciziei de atribuire a contractului în litigiu, precum și a cererii de despăgubiri introduse de reclamantă în primă instanță;

               —

               cu titlu subsidiar, anularea hotărârii atacate a Tribunalului, în măsura în care decizia de atribuire este viciată de mai multe nelegalități de fond, printre care o încălcare a principiilor egalității de șanse și transparenței, erori vădite de apreciere, precum și mai multe vicii de motivare, și în măsura în care Tribunalul a obligat Uniunea Europeană să repare prejudiciul suferit de European Dynamics Luxembourg pentru pierderea unei șanse de a-i fi atribuit contractul-cadru și trimiterea cauzei la Tribunal spre rejudecare;

               —

               cu titlu mai subsidiar, anularea hotărârii atacate a Tribunalului, în măsura în care acesta obligă Uniunea Europeană să repare prejudiciul suferit de European Dynamics Luxembourg pentru pierderea unei șanse de a-i fi atribuit contractul-cadru și trimiterea cauzei la Tribunal spre rejudecare;

               —

               obligarea reclamantelor în primă instanță la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

               1.

               În susținerea recursului se invocă patru motive, întemeiate pe faptul că: 1) Tribunalul a săvârșit o eroare de drept la interpretarea și la aplicarea principiilor egalității de șanse și transparenței și a încălcat obligația de motivare care îi revine în temeiul articolului 36 din Statutul Curții; 2) Tribunalul a săvârșit o eroare de drept la interpretarea și la aplicarea criteriului privind erorile vădite de apreciere; 3) Tribunalul a săvârșit o eroare de drept la aplicarea articolului 100 alineatul (2) din Regulamentul financiar general (1), coroborat cu articolului 296 al doilea paragraf TFUE și 4) Tribunalul a săvârșit o eroare de drept prin acordarea de despăgubiri pentru pierderea unei șanse.

               2.

                  În cadrul primului motiv de recurs, Oficiul susține că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept prin faptul că nu a apreciat și nu a stabilit dacă instituirea criteriilor de ponderare pentru subcriteriile din cadrul primelor criterii tehnice de atribuire care nu au fost comunicate ofertanților înainte de depunerea ofertelor 1) a modificat criteriile de atribuire a contractului care figurau în caietul de sarcini și în anunțul de participare, 2) cuprindea elemente care, dacă ar fi fost cunoscute la momentul pregătirii ofertelor, ar fi afectat această pregătire sau 3) avea la bază elemente care puteau fi discriminatorii pentru unul dintre ofertanți. În cadrul celui de al doilea aspect al primului motiv, Oficiul demonstrează de asemenea că Tribunalul și-a încălcat obligația de motivare impusă prin articolul 36 din Statutul Curții, deoarece nu a indicat niciun motiv care să explice de ce consideră că introducerea neanunțată a factorilor de ponderare pentru subcriteriile din cadrul primului criteriu de atribuire a redus șansele reclamantelor din primă instanță de a fi clasate pe primul sau pe al doilea loc în cadrul mecanismului în cascadă pentru cererea de ofertă în litigiu.

               3.

                  În cadrul celui de al doilea motiv de recurs, Oficiul susține că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept prin faptul că nu a examinat dacă erorile vădite de apreciere stabilite pe care le-a făcut comitetul de evaluare la evaluarea ofertei European Dynamics în ceea ce privește primul și cel de al doilea criteriu de atribuire ar fi putut avea o incidență asupra rezultatului final al deciziei de atribuire în litigiu. Oficiul subliniază că Tribunalul trebuie să verifice dacă erorile vădite de apreciere stabilite ar conduce la un rezultat diferit al procedurii de atribuire în două privințe. În primul rând, tribunalul trebuie să verifice dacă, presupunând că erorile vădite de apreciere nu ar fi fost comise, ofertantul eliminat ar fi obținut suficiente puncte pentru a fi clasat mai sus în mecanismul în cascadă. În al doilea rând, Tribunalul trebuie să verifice dacă erorile vădite stabilite au efect asupra punctajului acordat pentru (sub)criteriul respectiv atunci când există și alte motive (care nu sunt afectate de erori vădite de apreciere) care susțin de asemenea punctajele acordate.

               4.

                  În cadrul celui de al treilea motiv de recurs, Oficiul susține că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept prin faptul că a examinat fiecare comentariu al comitetului de evaluare în mod izolat, iar nu într-un context mai larg, aplicând astfel un criteriu mai strict decât cel care rezultă din jurisprudența constantă a Curții. În plus, Tribunalul a săvârșit o eroare de drept prin faptul că nu a examinat dacă celelalte motive (care nu sunt afectate de erori de motivare) invocate de Oficiu pentru a justifica punctajele acordate în privința primului criteriu de atribuire nu puteau fi totuși suficiente pentru a confirma validitatea punctajului acordat. Pentru acest motiv, Tribunalul a săvârșit o eroare de drept prin anularea deciziei atacate cu încălcarea articolului 100 alineatul (2) din Regulamentul financiar general coroborat cu articolului 296 TFUE.

               5.

                  În cadrul celui de al patrulea motiv de recurs, Oficiul susține că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept prin faptul că a acordat despăgubiri primei reclamante în primă instanță, deoarece nu s-a demonstrat îndeplinirea uneia dintre condițiile cumulative de angajare a răspunderii extracontractuale a instituțiilor Uniunii Europene (și anume existența unui comportament ilicit). Cu titlu subsidiar, Oficiul susține că, chiar dacă acțiunea sa în anulare ar fi admisă numai pe baza primului motiv, hotărârea atacată ar trebui anulată în măsura în care aceasta impune o obligație de a plăti despăgubiri, în condițiile în care nu a fost demonstrată existența unei legături de cauzalitate între celelalte aspecte ilicite ale comportamentului (eroarea de apreciere și lipsa motivării) și prejudiciul invocat. Cu titlu mai subsidiar, Oficiul solicită anularea hotărârii atacate pentru faptul că există o contradicție între considerentele hotărârii și punctul 2 din dispozitiv. Cu titlu încă mai subsidiar, Oficiul subliniază că, în orice caz, dispozitivul hotărârii atacate conține o eroare materială, deoarece obligă Uniunea Europeană, iar nu Oficiul, să repare prejudiciul suferit de European Dynamics Luxembourg pentru pierderea unei șanse.

      (1)  Regulamentul (UE, Euratom) nr. 966/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 25 octombrie 2012 privind normele financiare aplicabile bugetului general al Uniunii și de abrogare a Regulamentului (CE, Euratom) Nr. 1605/2002 al Consiliului (JO L 298, p. 1).


title: Cauza T-492/04: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 10 iulie 2008 — Jungbunzlauer și alții/Comisia Comunităților Europene

text:
               30.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/58

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 10 iulie 2008 — Jungbunzlauer și alții/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-492/04) (1)

   (2008/C 223/102)

      Limba de procedură: germana

   Președintele Camerei a treia a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 82, 2.4.2005.


title: Cauza C-176/11: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 12 iulie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Verwaltungsgerichtshof — Austria) — HIT hoteli, igralnice, turizem dd Nova Gorica, HIT LARIX, prirejanje posebnih iger na sreco in turizem dd/Bundesminister für Finanzen (Articolul 56 TFUE — Restricție privind libera prestare a serviciilor — Jocuri de noroc — Reglementare a unui stat membru care interzice publicitatea pentru cazinouri situate în alte state dacă nivelul de protecție legală a jucătorilor în aceste state nu este echivalent celui garantat la nivel național — Justificare — Motive imperative de interes general — Proporționalitate)

text:
               22.9.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/13

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 12 iulie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Verwaltungsgerichtshof — Austria) — HIT hoteli, igralnice, turizem dd Nova Gorica, HIT LARIX, prirejanje posebnih iger na sreco in turizem dd/Bundesminister für Finanzen
   (Cauza C-176/11) (1)

   (Articolul 56 TFUE - Restricție privind libera prestare a serviciilor - Jocuri de noroc - Reglementare a unui stat membru care interzice publicitatea pentru cazinouri situate în alte state dacă nivelul de protecție legală a jucătorilor în aceste state nu este echivalent celui garantat la nivel național - Justificare - Motive imperative de interes general - Proporționalitate)
   2012/C 287/21
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Verwaltungsgerichtshof

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamante: HIT hoteli, igralnice, turizem dd Nova Gorica, HIT LARIX, prirejanje posebnih iger na sreco in turizem dd

      Pârât: Bundesminister für Finanzen

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Verwaltungsgerichtshof — Interpretarea articolului 56 TFUE și următoarele — Libera prestare a serviciilor — Jocuri de noroc — Reglementare a unui stat membru care interzice pe teritoriul acestuia publicitatea pentru cazinouri situate în alte state, dacă nivelul de protecție legală a jucătorilor în aceste state nu este considerat echivalent cu nivelul de protecție garantat pe plan național

      Dispozitivul

   Articolul 56 TFUE trebuie interpretat în sensul că nu se opune reglementării unui stat membru în temeiul căreia publicitatea prin care se urmărește promovarea în statul respectiv a unor cazinouri situate într un alt stat membru este autorizată numai cu condiția ca dispozițiile legale adoptate în acest alt stat membru în materia protecției jucătorilor să furnizeze garanții echivalente, în esență, celor prevăzute în dispozițiile legale corespunzătoare, în vigoare în primul stat membru.

      (1)  JO C 226, 30.7.2011.


title: Cauza T-333/17: Acțiune introdusă la 29 mai 2017 – Austrian Power Grid și Voralberger Übertragungsnetz/ACER

text:
               31.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 249/36

         Acțiune introdusă la 29 mai 2017 – Austrian Power Grid și Voralberger Übertragungsnetz/ACER
   (Cauza T-333/17)
   (2017/C 249/52)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Austrian Power Grid AG (Viena, Austria) și Voralberger Übertragungsnetz GmbH (Bregenz, Austria) (reprezentanți: H. Kristoferitsch și S. Huber, avocați)

      Pârâtă: Agenția pentru Cooperarea Autorităților de Reglementare din Domeniul Energiei (ACER)

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               anularea în tot a deciziei Comisiei de apel a Agenției pentru Cooperarea Autorităților de Reglementare din Domeniul Energiei (ACER) din 17 martie 2017, cauza A-001-2017 (consolidată) și anularea următoarelor părți și dispoziții ale deciziei ACER nr. 06/2016 din 17 noiembrie 2016 privind propunerea operatorilor de transport și de sistem de energie electrică pentru determinarea regiunilor de calcul al capacităților:

                           i.

                           articolul 1 din decizia atacată coroborat cu

                                       —

                                       articolul 1 alineatul (1) litera (c) din anexa I;

                                       —

                                       cuvântul „also” („de asemenea”) și fragmentul de text „for the purposes of capacity allocation on the affected bidding zone borders until the requirements described in Article 5(3) of this document are fulfilled” [„în vederea alocării capacităților la granițele zonei de ofertare în cauză până când cerințele descrise la articolul 5 alineatul (3) din prezentul document sunt întrunite”] din cuprinsul articolului 2 alineatul (2) litera (e) din anexa I;

                           ii.

                           articolul 2 din decizia atacată;

                           iii.

                           anexa IV;

                           iv.

                           anexa V;

                     cu titlu subsidiar,
               solicită anularea în tot a deciziei atacate și retrimiterea cauzei la Comisia de apel;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă șapte motive.

               1.

               Primul motiv este întemeiat pe susținerea potrivit căreia Comisia de apel a săvârșit o eroare atunci când a considerat că ACER avea competența să modifice propunerea operatorilor de transport și de sistem (denumiți în continuare „OTS-uri”).
               Reclamantele susțin că decizia atacată este nelegală întrucât Comisia de apel a omis să analizeze dacă ACER avea sau nu avea competența să modifice în substanță propunerea tuturor OTS-urilor pentru regiunile de calcul al capacităților.

               2.

               Al doilea motiv este întemeiat pe susținerea potrivit căreia Comisia de apel a săvârșit o eroare atunci când a admis că ACER avea competența să nu țină seama de cererea de modificare formulată de E-Control.
               În opinia reclamantelor, cererea introdusă de autoritatea națională de reglementare din Austria, E-Control, prin care se solicita modificarea proiectului tuturor OTS-urilor pentru regiunile de calcul al capacităților, nu a fost analizată în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 9 alineatul (12) din Regulamentul privind alocarea capacităților și gestionarea congestiilor (1). Atunci când a aprobat această aplicare nelegală a articolului 9 din Regulamentul privind alocarea capacităților și gestionarea congestiilor, Comisia de apel ar fi săvârșit o eroare de drept, astfel cum susțin reclamantele.

               3.

               Al treilea motiv este întemeiat pe susținerea potrivit căreia Comisia de apel a săvârșit o eroare atunci când a admis că ACER avea competența să stabilească zonele de ofertare în cursul unei proceduri desfășurate în temeiul articolului 15 din Regulamentul privind alocarea capacităților și gestionarea congestiilor.
               În opinia reclamantelor, toate metodele de interpretare disponibile, precum și jurisprudența și interpretarea autentică a Comisiei susțin în mod clar concluzia potrivit căreia divizarea unei zone de ofertare existente și obligația de a introduce un mecanism de alocare a capacităților nu se pot întemeia pe articolul 15 din Regulamentul privind alocarea capacităților și gestionarea congestiilor. Dimpotrivă, astfel cum invocă reclamantele, interpretarea propusă de ACER și susținută de Comisia de apel se bazează pe o interpretare incorectă și incompletă a dispozițiilor legale și a situației de fapt din prezenta cauză.

               4.

               Al patrulea motiv este întemeiat pe susținerea potrivit căreia Comisia de apel a săvârșit o eroare atunci când a interpretat noțiunea „congestie structurală” și în ceea ce privește întinderea controlului pe care îl exercită.
               În opinia reclamantelor, în decizia privind regiunile de calcul al capacităților, ACER a prezentat o interpretare a noțiunii de congestie structurală care nu se întemeiază nici pe Regulamentul privind alocarea capacităților și gestionarea congestiilor, nici pe Regulamentul (CE) nr. 714/2009 (2), pentru a-și justifica teza potrivit căreia granița germano-austriacă este congestionată structural. Reclamantele arată că, atunci când a acceptat de facto această interpretare eronată a legii aplicabile, Comisia de apel a adoptat o decizie nelegală din punctul de vedere al dreptului material. În plus, așa cum susțin reclamantele, atunci când a acceptat teza ACER privind existența unei congestii structurale la interconexiunea germano-austriacă, Comisia de apel a transferat în mod eronat sarcina probei către reclamante și a încălcat obligația care îi revenea de a stabili în mod complet faptele în discuție și obligația de motivare.

               5.

               Al cincilea motiv este întemeiat pe susținerea potrivit căreia Comisia de apel a săvârșit o eroare atunci când a considerat proporțională divizarea zonei de ofertare germano-austriece.
               Reclamantele susțin că au demonstrat în mod clar că divizarea zonei de ofertare germano-austriece, dispusă de ACER, constituie o ingerință disproporționată în exercitarea drepturilor lor. Cu toate acestea, astfel cum arată reclamantele, Comisia de apel nu a ținut deloc seama de argumentele invocate de reclamante în căile lor de atac. În plus, după cum susțin reclamantele, Comisia de apel a săvârșit o eroare atunci când a considerat ca fiind adecvate divizarea zonei de ofertare și introducerea unui mecanism de alocare a capacităților.

               6.

               Al șaselea motiv este întemeiat pe susținerea potrivit căreia Comisia de apel a săvârșit o eroare atunci când a constatat că introducerea unei zone de ofertare germano-austriece nu constituie o limitare a libertăților fundamentale.
               În opinia reclamantelor, acestea au demonstrat, contrar concluziei la care au ajuns ACER și Comisia de apel, că introducerea unui mecanism de alocare a capacităților la frontiera germano-austriacă restricționează libera circulație a mărfurilor consacrată la articolele 34 și 35 TFUE și libera prestare a serviciilor (articolul 56 TFUE). Reclamantele arată că Comisia de apel le-a respins argumentele, într-un mod succint și neîntemeiat, și a statuat că restricțiile cantitative cu privire la tranzacționarea bilaterală a energiei electrice nu constituie limitări în lumina libertăților fundamentale. Potrivit reclamantelor, Comisia de apel a încălcat astfel dreptul primar al Uniunii și obligația de motivare adecvată.

               7.

               Al șaptelea motiv este întemeiat pe susținerea potrivit căreia Comisia de apel a săvârșit o eroare atunci când a considerat că decizia ACER privind regiunile de calcul al capacităților este conformă normelor procedurale.
               Reclamantele arată că au probat în căile lor de atac că decizia ACER privind regiunile de calcul al capacităților este în parte viciată pentru motivele următoare: (i) ACER și-a depășit competența atunci când a declarat că avizul fără caracter obligatoriu al ACER nr. 09/2015, emis în septembrie 2015, are efecte obligatorii, și, întrucât acest aviz nu a făcut parte din procedura de consultare, drepturile procedurale ale reclamantelor au fost încălcate în mod esențial de ACER; (ii) dosarul ACER pentru pregătirea deciziei privind regiunile de calcul al capacităților nu conține studii tehnice, analize sau evaluări amănunțite: fie ACER le-a furnizat reclamantelor informații vădit incomplete și, procedând astfel, le-a încălcat dreptul de a avea acces complet la dosarul cauzei, în conformitate cu articolul 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, fie ACER nu a elaborat deloc și/sau nu a consultat expertize tehnice sau analize astfel încât decizia sa privind regiunile de calcul al capacităților să aibă o bază solidă din punctul de vedere al situației de fapt; (iii) ACER nu a luat în considerare cerințele obligatorii necesare pentru o modificare a zonei de ofertare, astfel cum sunt stabilite la articolul 33 din Regulamentul privind alocarea capacităților și gestionarea congestiilor; (iv) decizia privind regiunile de calcul al capacităților se bazează pe elemente ale situației de fapt care nu au fost suficient lămurite, iar ACER a omis să prezinte observații.
               În opinia reclamantelor, în pofida acestor încălcări importante ale normelor legale procedurale de către ACER, Comisia de apel a confirmat, din nou de o manieră foarte generală, legitimitatea deciziei privind regiunile de calcul al capacităților și, prin urmare, a acționat în mod nelegal.

      (1)  Regulamentul (UE) 2015/1222 al Comisiei din 24 iulie 2015 de stabilire a unor linii directoare privind alocarea capacităților și gestionarea congestiilor (JO 2015, L 197, p. 24).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 714/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 13 iulie 2009 privind condițiile de acces la rețea pentru schimburile transfrontaliere de energie electrică și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1228/2003 (JO 2009, L 211, p. 15).


title: Cauza F-17/09: Acțiune introdusă la 27 februarie 2009 — Meister/OAPI

text:
               16.5.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 113/46

         Acțiune introdusă la 27 februarie 2009 — Meister/OAPI
   (Cauza F-17/09)
   2009/C 113/95
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamant: Herbert E. Meister (Alicante, Spania) (reprezentant: H.-J. Zimmermann, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei de respingere a reclamației formulate de reclamant împotriva modului de calcul al punctelor de promovare pentru anul 2008 și o cerere de despăgubiri pentru încălcarea principiilor managementului corect al resurselor umane.

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei incidente emise de președintele OAPI la 20 decembrie 2008 de respingere a reclamației formulate de reclamant la 20 august 2008 în temeiul articolului 90 alineatul (2) din Statutul funcționarilor;

               —

               obligarea pârâtului la plata către reclamant a unei sume cu titlu de reparare a prejudiciului, sumă al cărei cuantum să fie evaluat de Tribunal;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-229/12: Hotărârea Tribunalului din 27 februarie 2014 – Advance Magazine Publishers/OAPI – López Cabré (VOGUE) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii figurative VOGUE — Marca comunitară verbală anterioară VOGUE — Risc de confuzie — Identitatea sau similitudinea produselor — Identitatea sau similitudinea semnelor — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Imprecizia cererii de înregistrare a mărcii — Articolul 26 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 207/2009 — Norma 2 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95 — Refuz parțial al înregistrării” ]

text:
               14.4.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/29

         Hotărârea Tribunalului din 27 februarie 2014 – Advance Magazine Publishers/OAPI – López Cabré (VOGUE)
   (Cauza T-229/12) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii figurative VOGUE - Marca comunitară verbală anterioară VOGUE - Risc de confuzie - Identitatea sau similitudinea produselor - Identitatea sau similitudinea semnelor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Imprecizia cererii de înregistrare a mărcii - Articolul 26 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 207/2009 - Norma 2 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95 - Refuz parțial al înregistrării”])
   2014/C 112/37
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: Advance Magazine Publishers, Inc. (New York, New York, Statele Unite) (reprezentant: C. Aikens, barrister)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne (mărci, desene şi modele industriale) (reprezentant: V. Melgar, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Eduardo López Cabré (Barcelona, Spania)

      Obiectul

   Acţiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 26 martie 2012 (cauza R 1170/2011-4) privind o procedură de opoziție între domnul Eduardo López Cabré și Advance Magazine Publishers, Inc.

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia Camerei a patra de recurs a OAPI din 26 martie 2012 (cauza R 1170/2011-4) privind o procedură de opoziție între domnul Eduardo López Cabré și Advance Magazine Publishers, Inc., în măsura în care prin aceasta a fost confirmată decizia diviziei de opoziție din 18 martie 2011 de admitere a opoziției în ceea ce privește accesoriile din clasa 18 în sensul Aranjamentului de la Nisa privind clasificarea internațională a produselor și serviciilor pentru înregistrarea mărcilor din 15 iunie 1957, cu revizuirile și modificările ulterioare.

               2)

               Respinge în rest concluziile având ca obiect anularea deciziei menționate la punctul 1 din prezentul dispozitiv.

               3)

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra concluziilor având ca obiect admiterea opoziției, în măsura în care aceasta privește umbrelele, parasolarele și accesoriile pentru umbrele și parasolare.

               4)

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 227, 28.7.2013.


title: Cauza T-12/05: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 24 septembrie 2009 — SBS TV și SBS Danish Television/Comisia ( Ajutoare de stat — Recapitalizarea unui furnizor al serviciului public de radiodifuziune în urma unei prime decizii prin care s-a dispus recuperarea ajutoarelor de stat incompatibile — Decizie de a nu ridica obiecții — Anularea primei decizii — Nepronunțare asupra fondului )

text:
               21.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/46

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 24 septembrie 2009 — SBS TV și SBS Danish Television/Comisia
   (Cauza T-12/05) (1)

   („Ajutoare de stat - Recapitalizarea unui furnizor al serviciului public de radiodifuziune în urma unei prime decizii prin care s-a dispus recuperarea ajutoarelor de stat incompatibile - Decizie de a nu ridica obiecții - Anularea primei decizii - Nepronunțare asupra fondului”)
   2009/C 282/88
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: SBS TV A/S, fostă TV Danmark A/S (Skovlunde, Danemarca); și SBS Danish Television Ltd, fostă Kanal 5 Denmark Ltd (Hounslow, Middlesex, Regatul Unit) (reprezentanți: inițial D. Vandermeersch, T. Müller-Ibold, K. Nordlander și H. Peytz, ulterior D. Vandermeersch, H. Peytz și K.-U. Karl, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: N. Khan și M. Niejahr, agenți)

      Intervenientă în susținerea reclamantelor: Viasat Broadcasting UK Ltd (West Drayton, Middlesex, Regatul Unit) (reprezentanți: S. Hjelmborg și M. Honoré, avocați)

      Interveniente în susținerea pârâtei: Regatul Danemarcei (reprezentanți: J. Molde, agent, assisté de P. Biering, K. Lundgaard Hansen, avocați); și TV 2/Danmark A/S (Odense, Danemarca) (reprezentanți: O. Koktvedgaard și M. Thorninger, avocați)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei C(2004) 3632 final a Comisiei din 6 octombrie 2004 privind recapitalizarea TV 2/Danmark A/S.

      Dispozitivul

               1.

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2.

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 69, 19.3.2005.


title: Cauza F-32/14: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 26 martie 2015 – DO/AEVMP (Funcție publică — Personalul AEVMP — Agent temporar — Neprelungirea contractului — Raport de notare — Întocmire tardivă a raportului de notare — Incoerență a aprecierilor generale și specifice)

text:
               26.5.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/36

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 26 martie 2015 – DO/AEVMP
   (Cauza F-32/14) (1)

   ((Funcție publică - Personalul AEVMP - Agent temporar - Neprelungirea contractului - Raport de notare - Întocmire tardivă a raportului de notare - Incoerență a aprecierilor generale și specifice))
   (2015/C 171/43)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: DO (reprezentant: S. A. Pappas, avocat)

      Pârâtă: Autoritatea europeană pentru valori mobiliare și piețe (reprezentanți: R. Vasileva, agent, și D. Waelbroeck și A. Duron, avocați)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei de a nu prelungi contractul de agent temporar al reclamantei ca urmare a unui raport de notare defavorabil, de anulare a acestui raport de notare și de reparare a prejudiciului suferit

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               DO suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligat să suporte cheltuielile de judecată efectuate de Autoritatea europeană pentru valori mobiliare și piețe.

      (1)  JO C 184, 16.6.2014, p. 45.


title: Cauza C-232/16 P: Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 9 martie 2017 – Simet SpA/Comisia Europeană [Recurs — Articolul 181 din Regulamentul de procedură al Curții — Ajutoare de stat — Sectorul transporturilor — Servicii de transport interregional cu autocarul — Regulamentul (CEE) nr. 1191/69 — Dreptul la compensarea costurilor care decurg din executarea unor obligații de serviciu public — Decizie judiciară națională — Ajutor incompatibil cu piața internă]

text:
               29.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 168/17

         Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 9 martie 2017 – Simet SpA/Comisia Europeană
   (Cauza C-232/16 P) (1)

   ([Recurs - Articolul 181 din Regulamentul de procedură al Curții - Ajutoare de stat - Sectorul transporturilor - Servicii de transport interregional cu autocarul - Regulamentul (CEE) nr. 1191/69 - Dreptul la compensarea costurilor care decurg din executarea unor obligații de serviciu public - Decizie judiciară națională - Ajutor incompatibil cu piața internă])
   (2017/C 168/22)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurentă: Simet SpA (reprezentanți: A. Clarizia, C. Varrone și P. Clarizia, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Conte, D. Grespan și P.J. Loewenthal, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Simet SpA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 232, 27.6.2016.


title: Cauza C-358/09 P: Recurs introdus la 7 septembrie 2009 de DSV Road NV împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a patra) pronunțate la 8 iulie 2009 în cauza T-219/07, DSV Road NV/Comisia Comunităților Europene

text:
               5.12.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 297/17

         Recurs introdus la 7 septembrie 2009 de DSV Road NV împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a patra) pronunțate la 8 iulie 2009 în cauza T-219/07, DSV Road NV/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza C-358/09 P)
   2009/C 297/22
   Limba de procedură: olandeza

      Părțile

      Recurentă: DSV Road NV (reprezentanți: A. Poelmans și G. Preckler, avocați)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene

      Concluziile recurentei

   DSV Road NV solicită Curții:

               —

               declararea recursului ca fiind admisibil și fondat;

               —

               prin urmare, anularea în totalitate a Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță al Comunităților Europene din 8 iulie 2009 în cauza T-219/07;

               —

               în măsura în care, în cazul anulării hotărârii, Curtea hotărăște să se pronunțe asupra fondului:
               anularea Deciziei Comisiei Comunităților Europene din 24 aprilie 2007 referitoare la cererea Regatului Belgiei [dosarul REC 05/02, C (2007) 1776], prin care s-a stabilit că taxele la import în valoare de 168 004,65 euro, care fac obiectul cererii Regatului Belgiei din 12 august 2002, trebuie înscrise ulterior în evidența contabilă și că nu trebuie remise;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate în cadrul ambelor proceduri.

      Motivele și principalele argumente

               1.

               Cu privire la articolul 220 alineatul (2) litera (b) din CVC (1)

               Primul motiv: la aplicarea articolului 220 alineatul (2) litera (b) din CVC, Tribunalul nu ar fi luat în considerare interpretarea dată de Curte acestui articol în Hotărârea din 9 martie 2006 (2), în special în privința sarcinii de a demonstra că emiterea certificatelor eronate se bazează pe o prezentare incorectă a faptelor de către exportator; din hotărârea atacată rezultă atât faptul că sarcina probei incumbă în mod incontestabil autorităților vamale care vor să se realizeze o înscriere ulterioară în evidența contabilă, dar și faptul că dovada trebuie făcută cu documente originale obiective.
               Tribunalul ar fi interpretat eronat articolul 220 alineatul (2) litera (b) din CVC și, prin urmare, ar fi aplicat în mod greșit dreptul comunitar și, astfel, l-ar fi încălcat. În consecință, Curtea ar fi competentă să remedieze această aplicare eronată a dreptului.
               Al doilea motiv: la examinarea dovezii care i-a fost prezentată, Tribunalul ar fi urmat o interpretare eronată din toate punctele de vedere întrucât dovada în cauză nu ar fi conformă cerințelor articolului 220 alineatul (2) litera (b) din CVC, astfel cum ar fi fost interpretat și explicat de Curte în Hotărârea din 9 martie 2006 (3).
               Tribunalul ar fi realizat astfel o calificare juridică incorectă a dovezii prezentate și, prin urmare, ar fi încălcat dreptul comunitar (4).
               În plus, la aprecierea dovezii, Tribunalul nu a hotărât în unanimitate, pronunțând așadar o hotărâre paradoxală dat fiind că, pe de o parte, a considerat suficiente elementele de probă prezentate de Comisie, căreia îi revenea sarcina de a demonstra că certificatele eronate fuseseră eliberate pe baza unei prezentări incorecte a faptelor de către exportator și că, pe de altă parte, a respins aceleași elemente de probă ca fiind insuficiente pentru a face dovada, pe care trebuia să o efectueze recurenta, că autoritățile vamale thailandeze ar fi știut sau, cel puțin, ar fi trebuit în mod rezonabil să știe că mărfurile nu puteau beneficia de un tratament preferențial.
               Ar reveni Curții sarcina de a sancționa drept nemotivare erorile săvârșite de Tribunal la selecționarea și la examinarea documentelor de procedură furnizate ca probe (5).

               2.

               Cu privire la articolul 239 din CVC
               Motiv unic: Tribunalul, întemeindu-se pe o aplicare greșită a articolului 220 alineatul (2) litera (b) din CVC sau pe erorile săvârșite la examinarea documentelor de procedură furnizate ca probe, ar fi apreciat în mod eronat că situația în care se află recurenta nu reprezintă un caz excepțional în sensul articolului 239 din CVC.

      (1)  Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului vamal comunitar, JO L 302, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 5, p. 58).

      (2)  Hotărârea din 9 martie 2006, Beemsterboer (C-293/04, Rec., p. I-2263).

      (3)  Idem.

      (4)  Ordonanța Curții din 11 iulie 1996, An Taisce și WWF UK/Comisia (C-325/94 P, Rec., p. I-3727, punctele 28 și 30).

      (5)  Hotărârea Curții din 24 octombrie 1996, Comisia/Lisrestal și alții (C-32/95 P, Rec., p. I-5399, punctul 40).


title: Cauza C-607/14: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 26 mai 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de First-tier Tribunal (Tax Chamber) - Regatul Unit) - Bookit, Ltd/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs [Trimitere preliminară — Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată — Directiva 2006/112/CE — Scutire — Articolul 135 alineatul (1) litera (d) — Operațiuni privind plățile și viramentele — Noțiune — Cumpărare prin telefon sau pe internet de bilete de cinema — Plată cu cardul de debit sau cu cardul de credit — Servicii numite „de procesare a plății cu cardul”]

text:
               18.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 260/5

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 26 mai 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de First-tier Tribunal (Tax Chamber) - Regatul Unit) - Bookit, Ltd/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs
   (Cauza C-607/14) (1)

   ([Trimitere preliminară - Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată - Directiva 2006/112/CE - Scutire - Articolul 135 alineatul (1) litera (d) - Operațiuni privind plățile și viramentele - Noțiune - Cumpărare prin telefon sau pe internet de bilete de cinema - Plată cu cardul de debit sau cu cardul de credit - Servicii numite „de procesare a plății cu cardul”])
   (2016/C 260/06)
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   First-tier Tribunal (Tax Chamber)

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Bookit, Ltd

      Pârâți: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

      Dispozitivul

   Articolul 135 alineatul (1) litera (d) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie interpretat în sensul că scutirea de taxa pe valoarea adăugată care este prevăzută în cuprinsul acestuia pentru operațiunile privind plățile și viramentele nu se aplică unui serviciu numit „de procesare a plății cu cardul de debit sau cu cardul de credit”, precum cel în discuție în litigiul principal, efectuat de o persoană impozabilă, prestator al acestui serviciu, atunci când o persoană cumpără prin intermediul acestui prestator un bilet de cinema pe care respectivul prestator îl vinde în numele și pe seama unei alte entități, indiferent dacă acea persoană plătește cu cardul de debit sau cu cardul de credit.

      (1)  JO C 81, 9.3.2015.


title: Cauza T-165/06: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 14 mai 2009 — Fiorucci/OAPI — Edwin (ELIO FIORUCCI) [ Marcă comunitară — Procedură de nulitate și de decădere — Marcă comunitară verbală ELIO FIORUCCI — Înregistrarea ca marcă a unui nume de persoană notoriu — Articolul 52 alineatul (2) litera (a) și articolul 50 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 ]

text:
               4.7.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 153/34

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 14 mai 2009 — Fiorucci/OAPI — Edwin (ELIO FIORUCCI)
   (Cauza T-165/06) (1)

   („Marcă comunitară - Procedură de nulitate și de decădere - Marcă comunitară verbală ELIO FIORUCCI - Înregistrarea ca marcă a unui nume de persoană notoriu - Articolul 52 alineatul (2) litera (a) și articolul 50 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 40/94”)
   2009/C 153/65
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamant: Elio Fiorucci (Milano, Italia) (reprezentanți: A. Vanzetti, G. Sironi și F. Rossi, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: O. Montalto și L. Rampini, agenți)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Edwin Co. Ltd (Tokyo, Japonia) (reprezentanți: D. Rigatti, M. Bertani, S. Verea, K. Muraro și M. Balestriero, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 6 aprilie 2006 (cauza R 238/2005-1) privind o procedură de nulitate și de decădere între domnul Elio Fiorucci și Edwin Co. Ltd.

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 6 aprilie 2006 (cauza R 238/2005-1) în măsura în care conține o eroare de drept în interpretarea articolului 8 alineatul 3 din Codice della Proprietà Industriale (codul italian al proprietății industriale).

               2)

               Respinge acțiunea cu privire la restul motivelor.

               3)

               OAPI suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și două treimi din cheltuielile de judecată efectuate de domnul Elio Fiorucci.

               4)

               Edwin Co. Ltd suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și o treime din cheltuielile de judecată efectuate de domnul Elio Fiorucci.

      (1)  JO C 190, 12.8.2006.


title: Cauza T-714/13: Hotărârea Tribunalului din 8 septembrie 2015 – Gold Crest/OAPI (MIGHTY BRIGHT) [„Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale MIGHTY BRIGHT — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               19.10.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 346/25

         Hotărârea Tribunalului din 8 septembrie 2015 – Gold Crest/OAPI (MIGHTY BRIGHT)
   (Cauza T-714/13) (1)

   ([„Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale MIGHTY BRIGHT - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2015/C 346/28)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Gold Crest LLC (Goleta, Statele Unite) (reprezentanți: P. Rath și W. Festl-Wietek, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: S. Bonne, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 8 octombrie 2013 (cauza R 2038/2012-2), privind o cerere de înregistrare a semnului verbal MIGHTY BRIGHT drept marcă comunitară

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Gold Crest LLC suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI).

      (1)  JO C 61, 1.3.2014.


title: Cauza C-168/08: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 16 iulie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Cour de cassation — Franța) — Iaszlo Hadadi (Hadady)/Csilla Marta Mesko, căsătorită Hadadi (Hadady) [Cooperare judiciară în materie civilă — Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 — Competența, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești în materie matrimonială și în materia răspunderii părintești — Articolul 64 — Dispoziții tranzitorii — Aplicare în cazul unei hotărâri judecătorești a unui stat membru care a aderat la Uniunea Europeană în 2004 — Articolul 3 alineatul (1) — Competența în materie de divorț — Elemente de legătură relevante — Reședință obișnuită — Cetățenie — Soți care au reședința în Franța și care dețin amândoi cetățenia franceză și cetățenia maghiară]

text:
               12.9.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 220/11

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 16 iulie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Cour de cassation — Franța) — Iaszlo Hadadi (Hadady)/Csilla Marta Mesko, căsătorită Hadadi (Hadady)
   (Cauza C-168/08) (1)

   (Cooperare judiciară în materie civilă - Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 - Competența, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești în materie matrimonială și în materia răspunderii părintești - Articolul 64 - Dispoziții tranzitorii - Aplicare în cazul unei hotărâri judecătorești a unui stat membru care a aderat la Uniunea Europeană în 2004 - Articolul 3 alineatul (1) - Competența în materie de divorț - Elemente de legătură relevante - Reședință obișnuită - Cetățenie - Soți care au reședința în Franța și care dețin amândoi cetățenia franceză și cetățenia maghiară)
   2009/C 220/17
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour de cassation

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Iaszlo Hadadi (Hadady)

      Pârâtă: Csilla Marta Mesko, căsătorită Hadadi (Hadady)

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Cour de cassation (Franța) — Interpretarea articolului 2 din Regulamentul (CE) nr. 1347/2000 al Consiliului din 29 mai 2000 privind competența, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești în materie matrimonială și în materia răspunderii părintești față de copiii comuni (JO L 160, p. 19) și a articolelor 3 și 64 din Regulamentul (CE) 2201/2003 al Consiliului din 27 noiembrie 2003 privind competența, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești în materie matrimonială și în materia răspunderii părintești, de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1347/2000 (JO L 338, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 6, p. 183) — Condițiile de recunoaștere a unei hotărâri de divorț — Elemente de legătură relevante: domiciliul sau cetățenia părților

      Dispozitivul

               1)

               În cazul în care instanța statului membru solicitat trebuie să verifice, în temeiul articolului 64 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 al Consiliului din 27 noiembrie 2003 privind competența, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești în materie matrimonială și în materia răspunderii părintești, de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1347/2000, dacă instanța statului membru de origine a unei hotărâri judecătorești ar fi fost competentă în temeiul articolului 3 alineatul (1) litera (b) din același regulament, această din urmă dispoziție se opune ca instanța statului membru solicitat să îi considere exclusiv resortisanți ai statului membru solicitat pe soții care dețin amândoi atât cetățenia acestui stat, cât și pe cea a statului membru de origine. Această instanță trebuie, dimpotrivă, să țină seama de faptul că soții dețin de asemenea cetățenia statului membru de origine și că, prin urmare, instanțele din acest din urmă stat ar fi putut fi competente să soluționeze litigiul.

               2)

               În cazul în care fiecare soț are cetățenia acelorași două state membre, articolul 3 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 2201/2003 se opune înlăturării competenței instanțelor din unul dintre aceste state membre pentru motivul că reclamantul nu are alte elemente de legătură cu acest stat. Dimpotrivă, instanțele statelor membre a căror cetățenie o dețin soții sunt competente în temeiul dispoziției respective, aceștia din urmă având posibilitatea de a sesiza, la alegerea lor, instanța statului membru căreia îi va fi dedus spre judecare litigiul.

      (1)  JO C 158, 21.6.2008.


title: Cauza C-636/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Landgericht München I (Germania) la 9 decembrie 2011 — Karl Berger/Freistaat Bayern

text:
               31.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 98/10

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Landgericht München I (Germania) la 9 decembrie 2011 — Karl Berger/Freistaat Bayern
   (Cauza C-636/11)
   2012/C 98/14
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Landgericht München I

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Karl Berger

      Pârât: Freistaat Bayern

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 10 din Regulamentul (CE) nr. 178/2002 al Parlamentului European și al Consiliului (1) se opune unei reglementări naționale care permite informarea publicului prin menționarea denumirii produsului alimentar sau a hranei pentru animale, precum și a societății sub al cărei nume sau nume comercial a fost fabricat sau prelucrat sau distribuit produsul alimentar ori hrana pentru animale, în situația în care un produs alimentar care nu este dăunător sănătății, însă este impropriu consumului, în special un produs alimentar dezgustător, este sau a fost distribuit în cantități care nu sunt neglijabile sau în situația în care, având în vedere proprietățile sale, un astfel de produs alimentar nu a fost distribuit decât în cantități reduse, însă pentru o perioadă mai îndelungată?

               2.

               În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea anterioară, răspunsul la prima întrebare este diferit în cazul în care faptele s-au produs anterior datei de 1 ianuarie 2007, dar după ce legislația națională a fost aliniată la regulamentul menționat mai sus?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 178/2002 al Parlamentului European și al Consiliului din 28 ianuarie 2002 de stabilire a principiilor și a cerințelor generale ale legislației alimentare, de instituire a Autorității Europene pentru Siguranța Alimentară și de stabilire a procedurilor în domeniul siguranței produselor alimentare (JO L 31, p. 1, Ediție specială, 15/vol. 8, p. 68).


title: Cauza T-89/07: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 20 mai 2009 — VIP Car Solutions/Parlamentul European ( Achiziții publice de servicii — Procedură comunitară de cerere de ofertă — Transportul membrilor Parlamentului European cu autoturisme și microbuze cu șofer pe durata sesiunilor de la Strasbourg — Respingerea ofertei unui ofertant — Obligația de motivare — Refuzul comunicării prețurilor oferite de ofertantul reținut — Acțiune în despăgubiri )

text:
               4.7.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 153/36

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 20 mai 2009 — VIP Car Solutions/Parlamentul European
   (Cauza T-89/07) (1)

   („Achiziții publice de servicii - Procedură comunitară de cerere de ofertă - Transportul membrilor Parlamentului European cu autoturisme și microbuze cu șofer pe durata sesiunilor de la Strasbourg - Respingerea ofertei unui ofertant - Obligația de motivare - Refuzul comunicării prețurilor oferite de ofertantul reținut - Acțiune în despăgubiri”)
   2009/C 153/68
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: VIP Car Solutions SARL (Hoenheim, Franța) (reprezentanți: G. Welzer și S. Leuvrey, avocați)

      Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: D. Petersheim și M. Ecker, agenți)

      Obiectul

   Pe de o parte, o cerere de anulare a deciziei prin care Parlamentul European a refuzat să atribuie reclamantei contractul care face obiectul procedurii de cerere de ofertă PE/2006/06/UTD/1, privind transportul membrilor Parlamentului European cu autoturisme și microbuze cu șofer pe durata sesiunilor de la Strasbourg și, pe de altă parte, o cerere de daune interese

      Dispozitivul

               1)

               Anulează decizia pin care Parlamentul European a refuzat să atribuie VIP Car Solutions SARL contractul care face obiectul procedurii de cerere de ofertă PE/2006/06/UTD/1.

               2)

               Respinge celelalte capete de cerere.

               3)

               Obligă Parlamentul European la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 117, 29.5.2007.


title: Cauza C-212/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Conseil d'État (Franța) la 21 mai 2008 — Société Zeturf Ltd/Premier ministre, Ministre de l'Agriculture et de la Pêche, Ministre de l'Intérieur, de l'Outre-mer et des Collectivités territoriales, Ministre de l'Économie, de l'Industrie et de l'Emploi — Intervenientă: G.I.E. Pari Mutuel Urbain (PMU)

text:
               2.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 197/12

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Conseil d'État (Franța) la 21 mai 2008 — Société Zeturf Ltd/Premier ministre, Ministre de l'Agriculture et de la Pêche, Ministre de l'Intérieur, de l'Outre-mer et des Collectivités territoriales, Ministre de l'Économie, de l'Industrie et de l'Emploi — Intervenientă: G.I.E. Pari Mutuel Urbain (PMU)
   (Cauza C-212/08)
   (2008/C 197/20)
   Limba de procedură: franceza
   Instanța de trimitere
   Conseil d'État
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Société Zeturf Ltd.

      Pârâți: Premier ministre, Ministre de l'Agriculture et de la Pêche, Ministre de l'Intérieur, de l'Outre-mer et des Collectivités territoriales, Ministre de l'Économie, de l'Industrie et de l'Emploi
   Întrebările preliminare

               1)

               Articolele 49 și 50 din Tratatul de instituire a Comunității Europene trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări naționale care prevede un regim de exclusivitate în ceea ce privește pariurile hipice în afara hipodromului în favoarea unui operator unic fără scop lucrativ, reglementare care, deși pare adecvată pentru a garanta obiectivul luptei împotriva criminalității și, prin urmare, al protecției ordinii publice într-un mod mai eficient decât ar face-o măsuri mai puțin restrictive, este însoțită, pentru a neutraliza riscul apariției unor circuite de joc neautorizate și pentru a canaliza jucătorii către oferta legală, de o politică comercială dinamică a operatorului care, în consecință, nu îndeplinește complet obiectivul reducerii ocaziilor de joc?

               2)

               Pentru a aprecia dacă o reglementare națională precum cea în vigoare în Franța, care prevede un regim de exclusivitate în ceea ce privește administrarea pariurilor mutuale în afara hipodromului în favoarea unui operator unic fără scop lucrativ, contravine articolelor 49 și 50 din Tratatul de instituire a Comunității Europene trebuie să se aprecieze atingerea adusă liberei prestări a serviciilor numai din punctul de vedere al restricțiilor aduse ofertei de pariuri hipice on-line sau trebuie să se ia în considerare ansamblul sectorului pariurilor hipice, oricare ar fi forma sub care acestea sunt propuse și accesibile jucătorilor?


title: Cauza F-23/10: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 28 septembrie 2011 — Allen/Comisia (Funcție publică — Asigurări sociale — Boală gravă — Articolul 72 din statut — Prelungire a asigurării împotriva riscurilor de boală de către RCAM — Criteriu întemeiat pe lipsa asigurării de către un alt regim)

text:
               10.12.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 362/23

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 28 septembrie 2011 — Allen/Comisia
   (Cauza F-23/10) (1)

   (Funcție publică - Asigurări sociale - Boală gravă - Articolul 72 din statut - Prelungire a asigurării împotriva riscurilor de boală de către RCAM - Criteriu întemeiat pe lipsa asigurării de către un alt regim)
   2011/C 362/38
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Allen (Armacão de Pera, Portugalia) (reprezentanți: L. Levi și A. Blot, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall și D. Martin, agenți)

      Obiectul

   Acțiune prin care se urmărește anularea deciziei de respingere a cererii de recunoaștere a unei boli grave a reclamantei

      Dispozitivul

               1.

               Anulează deciziile din 30 iunie 2009, din 17 iulie 2009 și din 7 ianuarie 2010, prin care Comisia Europeană a refuzat să recunoască faptul că doamna Allen suferea de o boală gravă și a refuzat să îi prelungească asigurarea pentru riscurile de boală.

               2.

               Respinge în rest acțiunea.

               3.

               Comisia Europeană suportă totalitatea cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 161, 19.6.2010, p. 58.