title: Cauza T-275/20: Acțiune introdusă la 11 mai 2020 – Westfälische Drahtindustrie și alții/Comisia

text:
               27.7.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 247/22

      Acțiune introdusă la 11 mai 2020 – Westfälische Drahtindustrie și alții/Comisia
      (Cauza T-275/20)
      (2020/C 247/32)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamante: Westfälische Drahtindustrie GmbH (Hamm, Germania), Westfälische Drahtindustrie Verwaltungsgesellschaft mbH & Co. KG (Hamm) și Pampus Industriebeteiligungen GmbH & Co. KG (Iserlohn, Germania) (reprezentanți: O. Duys și N. Tkatchenko, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantele solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea scrisorii Comisiei din 2 martie 2020, prin intermediul căreia directoarea generală adjunctă a Direcției Generale Buget a Comisiei a solicitat reclamantei 1 plata către Comisie a unei sume de 12 236 931,69 euro;

                  —

                  și constatarea, în consecință, a faptului că plățile efectuate de reclamanta 1 către Comisie în perioada cuprinsă între 29 iunie 2011 și 16 iunie 2015, în valoare de 16 400 000 de euro, la care se adaugă dobânzi compensatorii scadente în valoare de 1 420 610 euro, pentru o sumă totală de 17 820 610 euro, trebuie deduse de Comisie din amenda separată aplicată de Tribunal în cauza Westfälische Drahtindustrie și alții/Comisia (T-393/10, EU:T:2015:515), cu efect de la 15 iulie 2015, și că această amendă a fost astfel deja stinsă integral prin plata din 17 octombrie 2019, în valoare de 18 149 636,24 euro; și

                  —

                  obligarea Comisiei la plata către reclamanta 1 a unei sume de 1 633 085,17 euro, majorată cu dobânzi compensatorii de la 17 octombrie 2019, precum și cu dobânzi penalizatoare la nivelul ratei medii a dobânzii aplicate de BCE la data faptelor pentru operațiunile sale de refinanțare, majorată cu 3,5 puncte procentuale, de la data de 17 octombrie 2019 până la rambursarea în întregime a sumei datorate;

                  —

                  cu titlu subsidiar, obligarea Uniunii Europene, reprezentată de Comisia Europeană, la plata de despăgubiri în valoare de 12 236 931,69 euro reclamantelor 1-3, sub forma compensării cu suma solicitată reclamantei 1 prin scrisoarea Comisiei din 2 martie 2020, în cuantum de 12 236 931,36 euro, și la plata către reclamanta 1 a sumei excedentare de 1 633 085,17 euro, majorată cu dobânzi compensatorii de la 17 octombrie 2019, precum și cu dobânzi penalizatoare la nivelul ratei medii a dobânzii aplicate de BCE la data faptelor pentru operațiunile sale de refinanțare, majorată cu 3,5 puncte procentuale, de la data de 17 octombrie 2019 până la rambursarea în întregime a sumei datorate;

                  —

                  și, în orice caz, obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantele invocă cinci motive.

                  1.

                  Primul motiv se întemeiază pe încălcarea articolului 266 alineatul (1) TFUE din cauza eliminării (până în prezent) insuficiente a consecințelor în ceea ce privește efectul de casare al amenzii anulate, în urma nerespectării întinderii declarării de către Tribunal a nulității amenzii anulate (cu efect retroactiv). Tribunalul nu a menținut sau confirmat amenda anulată, ci a obligat reclamantele la plata unei amenzi judiciare noi și autonome.

                  2.

                  Al doilea motiv se întemeiază pe încălcarea articolului 266 alineatul (1) TFUE și a articolului 99 alineatul (4) și a articolului 98 alineatul (4) primul paragraf litera (b) din Regulamentul (UE, Euratom) 2018/1046 al Parlamentului European și al Consiliului (1) din cauza aplicării incorecte de dobânzi penalizatoare de la 4 ianuarie 2011, întrucât Comisia nu și-a respectat obligația ca toate plățile nedatorate încasate de aceasta de la reclamanta 1 până la pronunțarea hotărârii din 15 iulie 2015 (ex tunc), precum și dobânzile compensatorii scadente aferente noii amenzi judiciare aplicate cu efect de la 15 iulie 2015, să fie deduse în favoarea reclamantelor.

                  3.

                  Al treilea motiv se întemeiază pe nerespectarea principiului non bis in idem prin creșterea (de fapt) a amenzii judiciare, întrucât Comisia impune reclamantelor plata nedatorată de dobânzi penalizatoare retroactive de la 4 ianuarie 2011.

                  4.

                  Al patrulea motiv se întemeiază pe încălcarea articolului 266 alineatul (1) TFUE și a articolului 99 alineatul (4) litera (b) din Regulamentul 2018/1046 prin calcularea incorectă a nivelului maxim admisibil al dobânzilor penalizatoare datorate de la 15 octombrie 2015.

                  5.

                  Al cincilea motiv se întemeiază pe încălcarea articolului 266 alineatul (1) TFUE din cauza nerespectării principiului bunei administrări și a normelor privind buna administrare, întrucât Comisia impune în mod nejustificat reclamantelor o plată (suplimentară) peste nivelul amenzii judiciare (dobânzi penalizatoare).

         (1)  Regulamentul (UE, Euratom) 2018/1046 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 iulie 2018 privind normele financiare aplicabile bugetului general al Uniunii, de modificare a Regulamentelor (UE) nr. 1296/2013, (UE) nr. 1301/2013, (UE) nr. 1303/2013, (UE) nr. 1304/2013, (UE) nr. 1309/2013, (UE) nr. 1316/2013, (UE) nr. 223/2014, (UE) nr. 283/2014 și a Deciziei nr. 541/2014/UE și de abrogare a Regulamentului (UE, Euratom) nr. 966/2012 (JO 2018, L 193, p. 1).


title: Cauza T-276/20: Acțiune introdusă la 11 mai 2020 – Crevier/EUIPO (Aparat de dezodorizare a aerului)

text:
               27.7.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 247/23

      Acțiune introdusă la 11 mai 2020 – Crevier/EUIPO (Aparat de dezodorizare a aerului)
      (Cauza T-276/20)
      (2020/C 247/33)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamant: Jeffrey Scott Crevier (Fort Lauderdale, Florida, Statele Unite) (reprezentant: M. Kime, Barrister)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Desenul sau modelul industrial în litigiu: cererea de înregistrare nr. 5 652 872

         Decizia atacată: Decizia Camerei a treia de recurs a EUIPO din 2 martie 2020 în cauza R 2396/2019-3

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  anularea deciziei examinatorului atacată cu privire la respingerea cererii de restitutio in integrum în ansamblul său;

                  —

                  acordarea restitutio in integrum; în subsidiar, retrimiterea cauzei la EUIPO spre rejudecare, cu indicațiile corespunzătoare pentru EUIPO;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea Titulului VIII, respectiv a articolelor 62-78 din Regulamentul (CE) nr. 6/2002 al Consiliului;

                  —

                  încălcarea Capitolelor VII-XIX, respectiv a articolelor 38-84 din Regulamentul (CE) nr. 2245/2002 al Comisiei;

                  —

                  încălcarea Tratatului privind Uniunea Europeană;

                  —

                  încălcarea unei norme de drept.


title: Cauza T-277/20: Acțiune introdusă la 7 mai 2020 – MKB Multifunds/Comisia

text:
               27.7.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 247/24

      Acțiune introdusă la 7 mai 2020 – MKB Multifunds/Comisia
      (Cauza T-277/20)
      (2020/C 247/34)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Părțile

         Reclamantă: MKB Multifunds BV (Zierikzee, Țările de Jos) (reprezentant: J. van de Hel și R. Rampersad, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei Comisiei C(2020) 1109 final din 27 februarie 2020 privind ajutorul de stat SA.55704 (2019/FC) – Țările de Jos – Pretins ajutor de stat în favoarea „Dutch Venture Initiative” (DVI);

                  —

                  obligarea Comisiei să redeschidă procedura de investigare;

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

                  1.

                  Primul motiv: Comisia a concluzionat în mod eronat că investițiile DVI, o structură de fond de fonduri, în fonduri de investiții în societăți necotate sunt conforme cu condițiile de piață.

                  2.

                  Al doilea motiv: Comisia a concluzionat în mod eronat că structura tarifară generală a Fondului European de Investiții (FEI) corespunde cu structura tarifară generală a unui administrator de fond de fonduri comparabil.

                  3.

                  Al treilea motiv: Comisia a concluzionat în mod eronat că investițiile făcute de către autoritățile neerlandeze în structura de fond de fonduri a DVI sunt conforme cu condițiile de piață.


title: Cauza T-280/20: Acțiune introdusă la 8 mai 2020 – CX/Comisia

text:
               27.7.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 247/25

      Acțiune introdusă la 8 mai 2020 – CX/Comisia
      (Cauza T-280/20)
      (2020/C 247/35)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: CX (reprezentant: É. Boigelot, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei din data de 28 iunie 2019 adoptată în dosarul CMS 12/042, cu referința Ares (2019) 4110741, de destituire din funcție a reclamantului, în temeiul articolului 9 alineatul (1) litera (h) din Anexa IX la statut, fără reducerea drepturilor de pensie;

                  —

                  anularea deciziei din data de 30 ianuarie 2020, cu referința Ares (2020) 577152, notificată în aceeași zi, prin care AIPN a respins reclamația formulată de reclamant la 28 septembrie 2019, cu referința R/538/19, împotriva deciziei atacate;

                  —

                  obligarea pârâtei la plata integrală a cheltuielilor de judecată, conform Regulamentului de procedură al Tribunalului Uniunii Europene.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă șapte motive.

                  1.

                  Primul motiv, prin care se invocă lipsa realității faptelor reproșate, denaturarea elementelor de probă, erori vădite de apreciere, insuficiența motivării și încălcarea obligației de motivare. Reclamantul susține în special că denaturarea unicului element de probă reținut împotriva sa a fost demonstrată, întrucât AIPN invocă o pretinsă „negociere a prețului neautorizată”, întemeiată pe un singur mesaj electronic, în timp ce textul însuși al acestuia demonstrează că reclamantul s-a limitat să transmită contractantului, în perfectă conformitate cu contractul-cadru, o instrucțiune clară și neechivocă, care nu constituie nicidecum o „negociere”, care ar fi impus cel puțin mai multe discuții pentru a conduce la un acord și, după caz, la renunțarea la pretenții de către o parte sau de alta. Reclamantul adaugă că, comunicările făcute între el și contractant stabilesc doar procesul cooperativ și repetat al unei munci care urmărea elaborarea unei versiuni finale a chestionarului și a serviciilor conexe și în niciun caz o „negociere”. În acest mod, AIPN ar fi invocat fapte nedemonstrate și ar fi săvârșit o eroare vădită de apreciere.

                  2.

                  Al doilea motiv, prin care se invocă încălcarea principiului termenului rezonabil, vechimea faptelor reproșate și prescrierea răspunderii disciplinare. Potrivit reclamantului, faptele care îi sunt reproșate s-au întâmplat în septembrie 2001 și, respectiv, în iunie 2003, adică cu 18 și cu 16 ani înainte de data deciziei atacate. Procedura disciplinară a fost deschisă la 7 februarie 2013, adică după 11, respectiv după 9 ani de la data faptelor reproșate. Reclamantul consideră că termenul care a curs între data faptelor reproșate și data deciziei atacate este vădit nerezonabil. Acesta adaugă că vechimea faptelor ar fi trebuit să conducă AIPN să ia în considerare o atenuare a răspunderii sale disciplinare, inclusiv să considere prescrisă această răspundere.

                  3.

                  Al treilea motiv, prin care se invocă încălcarea dreptului la apărare și încălcarea egalității armelor. Reclamantul susține că Comisia nu a admis niciuna din multiplele sale cereri făcute încă de la începutul procedurii în 2013, de prezentare a documentelor pe care le considera indispensabile apărării sale, și anume în special toate mesajele electronice referitoare la cele două obiecții care îi erau reproșate, contractul-cadru, chestionarele intermediare și final ale sondajului în cauză, precum și dosarul financiar referitor la acestea. În acest mod s-ar fi produs încălcarea dreptului la apărare și încălcarea egalității armelor.

                  4.

                  Al patrulea motiv, prin care se invocă vicii de formă și de procedură și încălcarea obligației de a realiza o anchetă în mod aprofundat, incriminatoare și dezincriminatoare. Reclamantul afirmă că, la 16 aprilie 2018, tribunal correctionnel (Tribunalul Corecțional) din [confidențial] (1) a statuat că niciun fapt nu a fost demonstrat și a achitat reclamantul „de toate acuzațiile care i-au fost imputate”, precizându-se că respectiva instanță s-a pronunțat exact cu privire la aceleași fapte pe care se întemeiază decizia atacată, și le-a declarat nedemonstrate. Reclamantul consideră astfel că, prin netransmiterea către consiliul de disciplină a unui element atât de fundamental cum este o hotărâre judecătorească, devenită definitivă, care achita în totalitate reclamantul, AIPN și-a încălcat obligația de a comunica consiliului de disciplină toate documentele pertinente și utile pentru emiterea avizului său și a săvârșit astfel un viciu de procedură.

                  5.

                  Al cincilea motiv, prin care se invocă încălcarea prezumției de nevinovăție și a obligației de imparțialitate. Potrivit reclamantului, Secretarul General a scris vicepreședinților Comisiei, la doi membri ai Comisiei, directorului general de care depinde, directoarei generale de resurse umane, precum și AIPN că ancheta „a confirmat conflictul de interese și a evidențiat diverse nereguli comise de persoana interesată”, ceea ce ar constitui o încălcare a prezumției de nevinovăție și a obligației de imparțialitate.

                  6.

                  Al șaselea motiv, prin care se invocă utilizarea unui document care ar trebui considerat ca inexistent din punct de vedere juridic, inexistența însăși a documentului menționat și încălcarea articolului 1 alineatul (1) din Anexa IX la Statutul funcționarilor Uniunii Europene (denumit în continuare „statutul”). Reclamantul arată că OLAF nu l-a ascultat niciodată cu privire la faptele în cauză între 3 mai 2011 și 18 aprilie 2012, data trimiterii raportului său, și că această încălcare a obligației care îi revine de a asculta reclamantul înainte de a-și finaliza raportul trebuie să conducă la inexistența juridică a acestuia.

                  7.

                  Al șaptelea motiv, prin care se invocă încălcarea articolului 10 din Anexa IX la statut, a principiului securității juridice și a principiului proporționalității, precum și a încrederii legitime și pe o eroare vădită de apreciere, întrucât sancțiunea nu este adecvată faptelor imputate. Reclamantul afirmă în această privință că sancțiunea pronunțată de AIPN este vădit disproporționată. În opinia sa, faptele care îi sunt imputate au o importanță foarte relativă, deoarece suma în litigiu se ridică la 2000 de euro. În plus, aceste fapte s-au produs în urmă cu foarte mult timp. Or, sancțiunea pronunțată privează familia reclamantului de orice resurse și de orice asigurare împotriva riscului de boală, ceea ce ar fi în mod evident disproporționat.

         (1)  Date confidențiale ocultate.


title: Cauza T-289/20: Acțiune introdusă la 15 mai 2020 – Facegym/EUIPO (FACEGYM)

text:
               27.7.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 247/26

      Acțiune introdusă la 15 mai 2020 – Facegym/EUIPO (FACEGYM)
      (Cauza T-289/20)
      (2020/C 247/36)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Facegym Ltd (Londra, Regatul Unit) (reprezentant: M. Edenborough, QC)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Marca în litigiu: înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană a mărcii verbale „FACEGYM” – cererea de înregistrare nr. W1 466 456

         Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 27 februarie 2020 în cauza R 70/2020-5

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

            în subsidiar

                  —

                  modificarea deciziei atacate astfel încât aceasta să declare, în mod contrar celor afirmate, că bunurile și serviciile la care se referă înregistrarea internațională a mărcii nu încalcă prevederile articolului 7 alineatul (1) literele (b) sau (c);

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă în cadrul prezentei proceduri și a cheltuielilor de judecată anterioare acesteia.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) sau (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-294/20: Acțiune introdusă la 22 mai 2020 – Talleres de Escoriaza/EUIPO – Salto Systems (KAAS KEYS AS A SERVICE)

text:
               27.7.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 247/27

      Acțiune introdusă la 22 mai 2020 – Talleres de Escoriaza/EUIPO – Salto Systems (KAAS KEYS AS A SERVICE)
      (Cauza T-294/20)
      (2020/C 247/37)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Talleres de Escoriaza, SA (Irún, Spania) (reprezentanţi: T. Müller şi F. Togo, avocaţi)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Salto Systems, SL (Oiartzun, Spania)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „KAAS KEYS AS A SERVICE” -marca Uniunii Europene nr. 14 899 439

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

         Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 28 februarie 2020 în cauza R 1363/2019-4

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO și a celeilalte părți la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea obligației de motivare;

                  —

                  încălcarea dreptului de a fi ascultat;

                  —

                  încălcarea articolului 59 alineatul (1) litera (a) coroborat cu articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 59 alineatul (1) litera (a) coroborat cu articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 59 alineatul (1) litera (a) coroborat cu articolul 7 alineatul (1) litera (d) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-295/20: Acțiune introdusă la 21 mai 2020 – Aquind și alții/Comisia

text:
               27.7.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 247/28

      Acțiune introdusă la 21 mai 2020 – Aquind și alții/Comisia
      (Cauza T-295/20)
      (2020/C 247/38)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamante: Aquind Ltd (Wallsend, Regatul Unit), Aquind SAS (Rouen, Franţa), Aquind Energy (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentanți: S. Goldberg, Solicitor, E. White, avocat, C. Davis și J. Bille, Solicitors)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantele solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea măsurii atacate, și anume a regulamentului delegat, în măsura în care elimină interconectorul AQUIND de pe lista Uniunii;

                  —

                  în subsidiar, anularea regulamentului delegat în întregime și

                  —

                  obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamante în prezenta procedură.

         Motivele și principalele argumente

      Prin acțiunea lor, reclamantele solicită Tribunalului anularea Regulamentului delegat (UE) 2020/389 al Comisiei din 31 octombrie 2019 de modificare a Regulamentului (UE) nr. 347/2013 al Parlamentului European și al Consiliului în ceea ce privește lista proiectelor de interes comun a Uniunii (1).
      În susținerea acțiunii, reclamantele invocă șapte motive.

                  1.

                  Primul motiv, prin care se invocă nemotivarea eliminării interconectorului AQUIND de pe lista Uniunii.

                              —

                              Cu încălcarea obligației de motivare, regulamentul delegat nu conține și nu face trimitere la niciun motiv pentru eliminarea interconectorului AQUIND de pe lista Uniunii, iar reclamantelor nu li s-a comunicat nicio motivare pentru această eliminare.

                  2.

                  Al doilea motiv, prin care se invocă încălcarea cerințelor de fond și procedurale ale Regulamentului (UE) nr. 347/2013 (2) („Regulamentul TEN-E”) și în special a articolului 5 alineatul (8) din acesta.

                              —

                              Întocmirea listei proiectelor de interes comun în cadrul regulamentului delegat nu s-a făcut în conformitate cu cerințele Regulamentului TEN-E.

                  3.

                  Al treilea motiv, prin care se invocă încălcarea articolului 10 alineatul (1) din Tratatul privind Carta energiei.

                              —

                              Eliminarea interconectorului AQUIND de pe lista Uniunii și nemotivarea acestei eliminări încalcă obligațiile prevăzute de articolul 10 alineatul (1) din Tratatul privind Carta energiei referitoare la crearea unor condiții de stabilitate, echitate și transparente și la acordarea unui tratament loial și echitabil investițiilor.

                  4.

                  Al patrulea motiv, prin care se invocă încălcarea dreptului la bună administrare prevăzut la articolul 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

                              —

                              Cu încălcarea articolului 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, eliminarea interconectorului AQUIND de pe lista Uniunii nu a fost făcută cu imparțialitate, iar reclamantele nu au avut dreptul de a fi ascultate înainte de adoptarea regulamentului delegat.

                  5.

                  Al cincilea motiv, prin care se invocă încălcarea principiului dreptului Uniunii al egalității de tratament.

                              —

                              Cu încălcarea principiului dreptului Uniunii al egalității de tratament, interconectorul AQUIND a fost tratat diferit și incorect în raport cu proiecte propuse de interes comun comparabile (PIC), fără nicio justificare obiectivă pentru o astfel de diferență de tratament.

                  6.

                  Al șaselea motiv, prin care se invocă încălcarea principiului dreptului Uniunii al proporționalității.

                              —

                              Ca proiect de interes comun existent aflat în fază de dezvoltare, simpla eliminare a interconectorului AQUIND de pe lista Uniunii fără realizarea unei examinări comparative detaliate a unor proiecte comparabile și fără a acorda reclamantelor posibilitatea de a remedia problemele este disproporționată.

                  7.

                  Al șaptelea motiv, prin care se invocă încălcarea principiilor dreptului Uniunii al securității juridice și al încrederii legitime.

                              —

                              Măsura atacată încalcă încrederea legitimă a reclamantelor cu privire la dreptul de a fi incluse pe lista Uniunii și la realizarea procesului de pregătire a listei proiectelor de interes comun în conformitate cu obiectivele și obligațiile prevăzute de Regulamentul TEN-E și cu celelalte cerințe legale aplicabile.

         (1)  JO 2020, L 74, p. 1.

         (2)  Regulamentul (UE) nr. 347/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 aprilie 2013 privind liniile directoare pentru infrastructurile energetice transeuropene, de abrogare a Deciziei nr. 1364/2006/CE și de modificare a Regulamentelor (CE) nr. 713/2009, (CE) nr. 714/2009 și (CE) nr. 715/2009 (JO 2013, L 115, p. 39).


title: Cauza T-300/20: Acțiune introdusă la 22 mai 2020 – Nosio/EUIPO – Tros del Beto (ACCUSÌ)

text:
               27.7.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 247/29

      Acțiune introdusă la 22 mai 2020 – Nosio/EUIPO – Tros del Beto (ACCUSÌ)
      (Cauza T-300/20)
      (2020/C 247/39)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Nosio SpA (Mezzocorona, Italia) (reprezentanți: J. Graffer, G. Rubino, A. Ottolini, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Tros del Beto, SLU (Marçà, Spania)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul mărcii în litigiu: reclamanta în fața Tribunalului

         Marca în litigiu: cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale „ACCUSÌ” – cererea de înregistrare nr. 16 014 921

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 13 martie 2020 în cauza R 871/2019-1

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  declararea semnelor ca fiind diferite;

                  —

                  admiterea spre înregistrare a cererii care a făcut obiectul opoziției.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-301/20: Acțiune introdusă la 19 mai 2020 – Hengshi Egypt Fiberglass Fabrics şi Jushi Egypt for Fiberglass Industry/Comisia

text:
               27.7.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 247/30

      Acțiune introdusă la 19 mai 2020 – Hengshi Egypt Fiberglass Fabrics şi Jushi Egypt for Fiberglass Industry/Comisia
      (Cauza T-301/20)
      (2020/C 247/40)
      Limba în care a fost introdusă acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamante: Hengshi Egypt Fiberglass Fabrics SAE (Ain Sukhna, Egipt), Jushi Egypt for Fiberglass Industry SAE (Ain Sukhna) (reprezentanți: B. Servais și V. Crochet, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantele solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2020/492 al Comisiei din 1 aprilie 2020 de instituire a unor taxe antidumping definitive la importurile de anumite materiale țesute și/sau cusute din fibre de sticlă originare din Republica Populară Chineză și din Egipt (1), în măsura în care se referă la reclamante;

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantele invocă două motive.

                  1.

                  Primul motiv, prin care se invocă faptul că metodologia Comisiei pentru stabilirea costului de producție și VAG al Hengshi și a profitului pentru calcularea valorii normale construite a Hengshi încalcă articolul 2 alineatul (5), precum și articolul 2 alineatele (3), (6), (11), (12) și articolul 9 alineatul (4) din regulamentul de bază.

                  2.

                  Al doilea motiv, prin care se invocă faptul că metodologia Comisiei pentru calcularea marjelor de subcotare a prețurilor efective și indicative cu privire la reclamante încalcă articolul 3 alineatele (1), (2), (3), (6) și articolul 9 alineatul (4) din regulamentul de bază.

         (1)  JO 2020, L 108, p. 1.


title: Cauza T-302/20: Acțiune introdusă la 15 mai 2020 – Del Valle Ruiz şi alţii/SRB

text:
               27.7.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 247/31

      Acțiune introdusă la 15 mai 2020 – Del Valle Ruiz şi alţii/SRB
      (Cauza T-302/20)
      (2020/C 247/41)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Reclamanţi: Antonio Del Valle Ruiz (Ciudad de Mexico, Mexic) şi alţi 36 de reclamanți (reprezentanţi: P. Rubio Escobar, R. Ruíz de la Torre Esporrín şi B. Fernández García, avocaţi)

         Pârât: Comitetul unic de rezoluţie

         Concluziile

      Reclamanţii solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei (SRB/EES/2020/52) a Comitetului unic de rezoluţie din 17 martie 2020 prin care se determină posibila acordare a unei compensați acționarilor și creditorilor Banco Popular Español SA;

                  —

                  obligarea pârâtului și a intervenienților care vor interveni în tot sau în parte în susținerea concluziilor acestuia la plata cheltuielilor.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanții invocă șase motive.
      Primul motiv întemeiat pe: încălcarea articolului 15 alineatul (1) litera (g) din Regulamentul (UE) nr. 806/2014 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 iulie 2014 de stabilire a unor norme uniforme și a unei proceduri uniforme de rezoluție a instituțiilor de credit și a anumitor firme de investiții în cadrul unui mecanism unic de rezoluție și al unui fond unic de rezoluție și de modificare a Regulamentului (UE) nr. 1093/2010 [denumit în continuare „Regulamentul (UE) nr. 806/2014”]. În această privință se invocă faptul că foștii acționari ai Banco Popular nu ar fi trebuit să sufere în cadrul rezoluției pierderi mai mari decât cele pe care le-ar fi suferit în cadrul unei proceduri obișnuite de insolvență.
      Al doilea motiv întemeiat pe: încălcarea articolului 20 alineatul (16) din regulament. Reclamanții susțin în această privință că decizia atacată nu a stabilit dacă foștii acționari ai Banco Popular ar fi beneficiat de un tratament mai bun în cadrul unei proceduri obișnuite de insolvență decât în cadrul procedurii de rezoluție, dat fiind că procedura de insolvență a fost asimilată unei lichidări. În plus, evaluarea nu a fost efectuată de o persoană independentă.
      Al treilea motiv întemeiat pe: încălcarea articolului 41 alineatul (2) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (denumită în continuare „carta”), în măsura în care a fost încălcat dreptul foștilor acționari ai Banco Popular de a fi ascultați înainte de adoptarea unei măsuri individuale care îi afectează defavorabil.
      Al patrulea motiv întemeiat pe: încălcarea articolului 47 din cartă. Se susține în această privință că a fost încălcat dreptul la o protecție jurisdicțională efectivă al foștilor acționari ai Banco Popular și prin urmare dreptul lor la apărare.
      Al cincilea motiv întemeiat pe: încălcarea articolului 17 din cartă și a articolului 1 din Protocolul nr. 1 la Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale, în măsura în care proprietarii au fost privați de dreptul de proprietate fără a fi primit o justă despăgubire pentru această pierdere.
      Al șaselea motiv întemeiat pe: încălcarea articolului 52 din cartă. Se susține în această privință că SRB i-a privat pe acționari de dreptul de proprietate fără a respecta limitele stabilite de lege.


title: Cauza T-303/20: Acțiune introdusă la 15 mai 2020 – Arias Mosquera şi alţii/SRB

text:
               27.7.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 247/32

      Acțiune introdusă la 15 mai 2020 – Arias Mosquera şi alţii/SRB
      (Cauza T-303/20)
      (2020/C 247/42)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Reclamanţi: José María Arias Mosquera (Madrid, Spania) şi alţi 28 de reclamanți (reprezentanţi: P. Rubio Escobar, R. Ruíz de la Torre Esporrín, A. Menéndez Menéndez și B. Fernández García, avocaţi)

         Pârât: Comitetul unic de rezoluție

         Concluziile

      Reclamanţii solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei (SRB/EES/2020/52) a Comitetului Unic de Rezoluție din 17 martie 2020 de stabilire a necesității de a acorda o compensație acționarilor și creditorilor în legătură cu care au fost luate măsurile de rezoluție privind Banco Popular Español S.A.;

                  —

                  obligarea pârâtului și a intervenienților care intervin în tot sau în parte în susținerea sa la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Motivele și principalele argumente sunt cele invocate în cauza T-302/20, Del Valle Ruiz și alții/SRB.


title: Cauza T-304/20: Acțiune introdusă la 20 mai 2020 – Molina Fernández/SRB

text:
               27.7.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 247/32

      Acțiune introdusă la 20 mai 2020 – Molina Fernández/SRB
      (Cauza T-304/20)
      (2020/C 247/43)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Reclamantă: Laura Molina Fernández (Madrid, Spania) (reprezentant: S. Rodríguez Bajón şi A. Gómez-Acebo Dennes, avocaţi)

         Pârât: Comitetul unic de rezoluție

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului anularea decizie atacate.

         Motivele și principalele argumente

      Prezenta acțiune este îndreptată împotriva Deciziei SRB/EES/2020/52 a Comitetului unic de rezoluție din 17 martie 2020 de stabilire a necesității de a acorda o compensație acționarilor și creditorilor în legătură cu care au fost luate măsurile de rezoluție privind Banco Popular Español S.A..
      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

                  1.

                  În primul rând, reclamanta consideră în mod întemeiat că Raportul de evaluare 3 nu a fost întocmit de un expert cu adevărat independent, astfel cum impune articolul 20 alineatele (16)-(18) din Regulamentul (UE) nr. 806/2014 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 iulie 2014 de stabilire a unor norme uniforme și a unei proceduri uniforme de rezoluție a instituțiilor de credit și a anumitor firme de investiții în cadrul unui mecanism unic de rezoluție și al unui fond unic de rezoluție și de modificare a Regulamentului (UE) nr. 1093/2010 (JO 2014, L 225, p. 1).

                  2.

                  În al doilea rând, reclamanta consideră în mod întemeiat că Raportul de evaluare 3 este nelegal întrucât metoda de analiză utilizată de Deloitte este greșită, ceea ce a condu-o la concluzii de asemenea greșite care au consecințe extrem de prejudiciabile pentru reclamantă, care este lipsită fără motiv și injust de despăgubirea la care are dreptul.

                  3.

                  În al treilea rând, evaluarea 3 pornește de la o premisă greșită privind situația financiară a Banco Popular la momentul rezoluției sale.


title: Cauza T-305/20: Acțiune introdusă la 26 mai 2020 – Telefónica Germany/EUIPO – Google (LOOP)

text:
               27.7.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 247/33

      Acțiune introdusă la 26 mai 2020 – Telefónica Germany/EUIPO – Google (LOOP)
      (Cauza T-305/20)
      (2020/C 247/44)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

         Părțile

         Reclamantă: Telefónica Germany GmbH & Co. OHG (Munchen, Germania) (reprezentanți: A. Fottner și M. Müller, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Google LLC (Mountain View, California, Statele Unite)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul mărcii în litigiu: reclamanta.

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „LOOP” – marca Uniunii Europene nr. 5 842 166.

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității.

         Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 24 martie 2020 în cauza R 281/2019-4.

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO, precum și a celeilalte părți din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs, în cazul în care intervine în litigiu, la plata cheltuielilor de judecată efectuate în fața Tribunalului, precum și a camerei de recurs.

         Motivul invocat (Motivele invocate)

                  —

                  încălcarea articolului 59 alineatul (1) litera (a) coroborat cu articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 59 alineatul (1) litera (a) coroborat cu articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.

                  —

                  încălcarea articolului 94 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului și a articolului 41 alineatul (2) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.


title: Cauza T-307/20: Acțiune introdusă la 26 mai 2020 – Calatrava Real State 2015/SRB

text:
               27.7.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 247/34

      Acțiune introdusă la 26 mai 2020 – Calatrava Real State 2015/SRB
      (Cauza T-307/20)
      (2020/C 247/46)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Reclamantă: Calatrava Real State 2015, SL (Madrid, Spania) (reprezentanţi: P. Rubio Escobar, R. Ruíz de la Torre Esporrín şi B. Fernández García, avocaţi)

         Pârât: Comitetul unic de rezoluție

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei (SRB/EES/2020/52) a Comitetului Unic de Rezoluție din 17 martie 2020 de stabilire a necesității de a acorda o compensație acționarilor și creditorilor în legătură cu care au fost luate măsurile de rezoluție privind Banco Popular Español S.A.;

                  —

                  obligarea pârâtului și a intervenienților care intervin în tot sau în parte în susținerea sa la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Motivele și principalele argumente sunt cele invocate în cauza T-302/20, Del Valle Ruiz și alții/SRB și în cauza T-303/20, Arias Mosquera și alții/SRB.


title: Cauza T-312/20: Acțiune introdusă la 27 mai 2020 – EVH/Comisia

text:
               27.7.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 247/35

      Acțiune introdusă la 27 mai 2020 – EVH/Comisia
      (Cauza T-312/20)
      (2020/C 247/47)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: EVH GmbH (Halle [Saale], Germania) (reprezentant: I. Zenke şi T. Heymann, avocaţi)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  Anularea deciziei pârâtei din 26 februarie 2019 de constatare a compatibilității cu piața internă a concentrării „RWE/E.ON Assets”, cazul M.8871 (JO 2020, C 111, p. 1);

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă următoarele motive:

                  1.

                  Primul motiv: decizia de autorizare ar prezenta vicii de formă.

                              —

                              Concentrarea M.8871 autorizată prin decizia atacată ar fi fost în mod eronat scindată de fuziunea globală dintre RWE AG (RWE) și E.ON SE (E.ON). Operațiunea în ansamblu cuprindea, pe lângă achiziționarea de către RWE a activelor de producție ale E.ON (cazul M.8871), achiziționarea de către RWE a unei participații de 16,67 % în E.ON, precum și transferul către E.ON a filialei cu 76,8 % din RWE, innogy SE (cazul M.8870).

                              —

                              Drepturile de participare ale reclamantei ar fi fost încălcate întrucât pârâta, deși a admis numeroasele indicii care i-au fost transmise în cursul procedurii privind încălcările concurenței cauzate de concentrare, nu le-ar fi reluat pe fond sau examinat în mod corespunzător nici în cursul procedurii, nici în cadrul deciziei.

                              —

                              Pârâta și-ar fi motivat decizia tardiv și insuficient.

                  2.

                  Al doilea motiv: pârâta nu ar fi investigat suficient situația de fapt și ar fi trebuit, dacă ar fi examinat-o corect, să inițieze o procedură în faza II.

                              —

                              Analiza creșterii puterii pe piață a RWE ar fi fost efectuată numai în funcție de cantitatea de energie și de capacitate, fără propria examinare aprofundată necesară a unor indicatori suplimentari, precum eliminarea concurentei directe E.ON, indicatorul Residual Supply Index (RSI), care exprimă caracterul indispensabil al unui furnizor pentru acoperirea cererii, sau gradul de concentrare a pieței.

                              —

                              Pârâta ar fi examinat prea scurt în timp perioada istorică şi previzională pentru aprecierea efectelor concentrării, ignorând ciclurile de investiție pe termen lung din sectorul energiei.

                              —

                              Puterea pe piață ar fi fost apreciată în mod eronat pentru că interconectarea RWE și a E.ON pe piața energiei nu a fost evaluată, însă capacitățile Reserve-Carve-out ale procedurii M.8870 ar fi fost compensate.

                              —

                              Examinarea ar fi fost per ansamblu și în mod nelegal limitată la prezent și ar fi ignorat efectele pentru anii viitori (de exemplu prin producția sporită de energie verde și abandonarea cărbunelui), astfel încât pârâta nu putea constata dacă exista un risc de atingere durabilă adusă concurenței.

                  3.

                  Al treilea motiv: pârâta ar fi calificat în mod evident eronat din punct de vedere material fuziunea ca fiind compatibilă cu concurență – în special ca urmare a lacunelor din investigația sa.

                              —

                              Pârâta ar fi omis în mod eronat să evalueze faptul că E.ON dispare în mod durabil ca concurentă a RWE.

                              —

                              Pârâta ar fi ignorat că repartiția convenită între E.ON și RWE a etapelor de creare de valoare adăugată ale sectorului energiei, legată material de fuziune în ansamblul său, cuprinde o restrângere a concurenței și nu este compatibilă cu articolul 101 TFUE.

                              —

                              Pârâta ar califica în mod eronat creșterea puterii RWE pe piața vânzării primare de energie electrică ca lipsită de risc.

                              —

                              În sfârșit, decizia nu ar ține cont, în mod eronat, de efectele nocive pentru concurență care decurg din dispariția E.ON ca concurentă în domeniul producției și vânzării angro de energie electrică din surse de energie regenerabilă și al furnizării de servicii conexe precum energia de echilibrare.


title: Cauza T-313/20: Acțiune introdusă la 27 mai 2020 – Stadtwerke Leipzig/Comisia

text:
               27.7.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 247/36

      Acțiune introdusă la 27 mai 2020 – Stadtwerke Leipzig/Comisia
      (Cauza T-313/20)
      (2020/C 247/48)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Stadtwerke Leipzig GmbH (Leipzig, Germania) (reprezentanţi: I. Zenke şi T. Heymann, avocaţi)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  Anularea deciziei pârâtei din 26 februarie 2019 de declarare a compatibilității cu piața internă a concentrării „RWE/E.ON Assets”, cazul M.8871 (JO 2020, C 111, p. 1);

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive care sunt în esență identice sau similare celor invocate în cadrul cauzei T-312/20, EVH/Comisia.


title: Cauza T-314/20: Acțiune introdusă la 27 mai 2020 – GWS Stadtwerke Hameln/Comisia

text:
               27.7.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 247/36

      Acțiune introdusă la 27 mai 2020 – GWS Stadtwerke Hameln/Comisia
      (Cauza T-314/20)
      (2020/C 247/49)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: GWS Stadtwerke Hameln GmbH (Hameln, Germania) (reprezentanţi: I. Zenke şi T. Heymann, avocaţi)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  Anularea deciziei pârâtei din 26 februarie 2019 de declarare a compatibilității cu piața internă a concentrării „RWE/E.ON Assets”, cazul M.8871 (JO 2020, C 111, p. 1);

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive care sunt în esență identice sau similare celor invocate în cadrul cauzei T-312/20, EVH/Comisia.


title: Cauza T-315/20: Acțiune introdusă la 27 mai 2020 – TEAG/Comisia

text:
               27.7.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 247/37

      Acțiune introdusă la 27 mai 2020 – TEAG/Comisia
      (Cauza T-315/20)
      (2020/C 247/50)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: TEAG Thüringer Energie AG (Erfurt, Germania) (reprezentanţi: I. Zenke şi T. Heymann, avocaţi)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  Anularea deciziei pârâtei din 26 februarie 2019 de declarare a compatibilității cu piața internă a concentrării „RWE/E.ON Assets”, cazul M.8871 (JO 2020, C 111, p. 1);

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive care sunt în esență identice sau similare celor invocate în cadrul cauzei T-312/20, EVH/Comisia.


title: Cauza T-316/20: Acțiune introdusă la 27 mai 2020 – Naturstrom/Comisia

text:
               27.7.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 247/37

      Acțiune introdusă la 27 mai 2020 – Naturstrom/Comisia
      (Cauza T-316/20)
      (2020/C 247/51)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Naturstrom AG (Düsseldorf, Germania) (reprezentanţi: I. Zenke și T. Heymann, avocaţi)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  Anularea deciziei pârâtei din 26 februarie 2019 de declarare a compatibilității cu piața internă a concentrării „RWE/E.ON Assets”, cazul M.8871 (JO 2020, C 111, p. 1);

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive care sunt în esență identice sau similare celor invocate în cadrul cauzei T-312/20, EVH/Comisia.


title: Cauza T-320/20: Acțiune introdusă la 27 mai 2020 – Mainova/Comisia

text:
               27.7.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 247/38

      Acțiune introdusă la 27 mai 2020 – Mainova/Comisia
      (Cauza T-320/20)
      (2020/C 247/52)
      Limba de procedură: germană

         Părțile

         Reclamantă: Mainova AG (Frankfurt am Main, Germania) (reprezentant: C. Schalast, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  Anularea deciziei pârâtei din 26 februarie 2019, cazul M.8871;

                  —

                  în conformitate cu articolul 68 alineatul (5) din Regulamentul de procedură al Tribunalului, conexarea – având în vedere legătura materială care le unește – prezentei proceduri cu cele privind aceeași decizie M.8871, în vederea unei decizii comune de finalizare a judecății;

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă următoarele motive:

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe încălcarea unor norme fundamentale de procedură.
                  În cadrul primului motiv se susține că pârâta ar fi încălcat în cadrul deciziei sale atacate norme fundamentale de procedură. Acestea ar fi toate normele de procedură care trebuiau luate în considerare la elaborarea actelor juridice în cauză. Împiedicând drepturile de participare ale reclamantei, pârâta ar fi încălcat în special principii generale de drept al Uniunii. Aceasta ar fi încălcat posibilitățile de protecție juridică ale reclamantei și i-ar fi refuzat în mod ilegal orice consultare a dosarului.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea dispozițiilor Regulamentului (CE) nr. 139/2004 al Consiliului (1)

                  În cadrul celui de al doilea motiv, reclamanta arată că, prin scindarea artificială a proiectului de concentrare, pârâta a încălcat tratatele Uniunii Europene și dispozițiile regulamentului privind concentrările între întreprinderi. Aceasta ar fi încălcat în special dispozițiile de procedură privind dreptul concentrărilor și nu a ținut astfel cont sau nu a ținut cont în mod corect de circumstanțele pertinente pentru decizie. Din acestea ar face parte în particular ignorarea legăturii juridice, economice și materiale a întregului proiect de concentrare, calificarea greșită a operațiunii ca Asset Swap, neluarea în considerare a efectelor concurențiale prin contrapartida participării RWE AG în cadrul E.ON SE la 16,67 %, precum și aprecierea eronată a efectelor concurențiale ale operațiunii.
                  Pârâta ar fi omis în particular să realizeze o definire corectă a pieței. În plus, aceasta s-ar fi bazat pe o marjă de apreciere greșită pentru efectele operațiunii și nu ar fi apreciat corect stimulentele acordate RWE prin operațiune de a reține în mod conștient capacitățile de producție. Pârâta ar fi ajuns astfel la concluzia greșită că concentrarea, pe de o parte, putea fi examinată separat și, pe de altă parte, că nu are efecte negative asupra concurenței la nivelul Uniunii.

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 139/2004 al Consiliului din 20 ianuarie 2004 privind controlul concentrărilor economice între întreprinderi (JO 2004, L 24, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 201).


title: Cauza T-321/20: Acțiune introdusă la 27 mai 2020 – enercity/Comisia

text:
               27.7.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 247/39

      Acțiune introdusă la 27 mai 2020 – enercity/Comisia
      (Cauza T-321/20)
      (2020/C 247/53)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: enercity AG (Hanovra, Germania) (reprezentant: C. Schalast, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  Anularea deciziei pârâtei din 26 februarie 2019, cazul M.8871;

                  —

                  în conformitate cu articolul 68 alineatul (5) din Regulamentul de procedură al Tribunalului, conexarea – având în vedere legătura materială care le unește – prezentei proceduri cu cele privind aceeași decizie M.8871, în vederea unei decizii comune de finalizare a judecății;

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive care sunt în esență identice sau similare celor invocate în cadrul cauzei T-320/20, Mainova/Comisia.


title: Cauza T-322/20: Acțiune introdusă la 27 mai 2020 – Stadtwerke Frankfurt am Main/Comisia

text:
               27.7.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 247/39

      Acțiune introdusă la 27 mai 2020 – Stadtwerke Frankfurt am Main/Comisia
      (Cauza T-322/20)
      (2020/C 247/54)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Stadtwerke Frankfurt am Main Holding GmbH (Frankfurt am Main, Germania) (reprezentant: C. Schalast, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  Anularea deciziei pârâtei din 26 februarie 2019, cazul M.8871;

                  —

                  în conformitate cu articolul 68 alineatul (5) din Regulamentul de procedură al Tribunalului, conexarea – având în vedere legătura materială care le unește – prezentei proceduri cu cele privind aceeași decizie M.8871, în vederea unei decizii comune de finalizare a judecății;

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive care sunt în esență identice sau similare celor invocate în cadrul cauzei T-320/20, Mainova/Comisia.


title: Cauza T-324/20: Acțiune introdusă la 26 mai 2020 – Yongkang Kugooo Technology/EUIPO – Ford Motor Company (kugoo)

text:
               27.7.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 247/40

      Acțiune introdusă la 26 mai 2020 – Yongkang Kugooo Technology/EUIPO – Ford Motor Company (kugoo)
      (Cauza T-324/20)
      (2020/C 247/55)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Yongkang Kugooo Technology Co. Ltd (Yongkang, China) (reprezentant: P. Pérot, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Ford Motor Company (Dearborn, Michigan, Statele Unite)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta în fața Tribunalului

         Marca în litigiu: cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative „kugoo” – cererea de înregistrare nr. 17 007 741

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 24 martie 2020 în cauza R 65/2019-4

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  respingerea opoziției celeilalte părți din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs și admiterea cererii de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative kugoo nr. 17 007 741;

                  —

                  obligarea celeilalte părți din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs la plata cheltuielilor de judecată, precum și a tuturor cheltuielilor efectuate de reclamantă în fața EUIPO și a Tribunalului.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-326/20: Acțiune introdusă la 27 mai 2020 – Bibita Group/EUIPO – Benkomers (Sticle pentru băuturi)

text:
               27.7.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 247/41

      Acțiune introdusă la 27 mai 2020 – Bibita Group/EUIPO – Benkomers (Sticle pentru băuturi)
      (Cauza T-326/20)
      (2020/C 247/56)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Bibita Group (Tirana, Albania) (reprezentant: C. Seyfert, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Benkomers OOD (Sofia, Bulgaria)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul desenului sau modelului industrial în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Desenul sau modelul industrial în litigiu: desenul sau modelul industrial comunitar nr. 3 797 091-0001 (Sticle pentru băuturi)

         Decizia atacată: Decizia Camerei a treia de recurs a EUIPO din 27 aprilie 2020 în cauza R 1070/2018-3

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  declararea nulității desenului sau modelul industrial comunitar în litigiu înregistrat cu nr. 3 797 091-0001, pentru toate motivele invocate în prezenta acțiune;

                  —

                  obligarea pârâtului și a titularei la plata cheltuielilor de judecată efectuate în cadrul procedurii în fața Camerei a treia de recurs, în temeiul articolului 190 din Regulamentul de procedură al Tribunalului;

                  —

                  obligarea EUIPO și a celeilalte părți din prezenta procedură, în cazul unei intervenții, la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 25 alineatul (1) litera (d) coroborat cu articolul 6 din Regulamentul (CE) nr. 6/2002.


title: Cauza T-329/20: Acțiune introdusă la 29 mai 2020 – 4B Company/EUIPO – Deenz (Pendenti (gioielleria))

text:
               27.7.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 247/41

      Acțiune introdusă la 29 mai 2020 – 4B Company/EUIPO – Deenz (Pendenti (gioielleria))
      (Cauza T-329/20)
      (2020/C 247/57)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: italiana

         Părțile

         Reclamantă: 4B Company Srl (Montegiorgio, Italia) (reprezentant: G. Brogi, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Deenz Holding Ltd (Dubai, Emiratele Arabe Unite)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul desenului sau modelului industrial în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

         Desenul sau modelul industrial în litigiu: desenul sau modelul industrial comunitar nr. 2 100-0001.

         Decizia atacată: Decizia Camerei a treia de recurs a EUIPO din 19 martie 2020 în cauza R 2449/2018-3.

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate în măsura în care prin aceasta a fost anulată decizia diviziei de anulare, a fost admisă cererea de menținere într-o formă modificată a modelului industrial comunitar nr. 21 00-0001 și s-a dispus înscrierea în registru a modelului industrial în forma modificată și publicarea sa în Buletinul desenelor și modelelor industriale comunitare, cu confirmarea ulterioară a deciziei diviziei de anulare din 15 octombrie 2018 în cauza ICD 10 654;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea și interpretarea eronată a articolului 25 alineatul (6) din Regulamentul (CE) nr. 6/2002 al Consiliului.


title: Cauza T-331/20: Acțiune introdusă la 29 mai 2020 – Laboratorios Ern/EUIPO – Le-Vel Brands (Le-Vel)

text:
               27.7.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 247/42

      Acțiune introdusă la 29 mai 2020 – Laboratorios Ern/EUIPO – Le-Vel Brands (Le-Vel)
      (Cauza T-331/20)
      (2020/C 247/58)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Laboratorios Ern, SA (Barcelona, Spania) (reprezentant: S. Correa Rodríguez, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Le-Vel Brands LLC (Frisco, Texas, Statele Unite)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Marca în litigiu: cererea de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale „Le-Vel” – cererea de înregistrare nr. 15 229 974

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 20 martie 2020 în cauza R 2113/2019-4

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  respingerea cererii de înregistrare a mărcii Uniunii Europene „Le-Vel”, nr. 15 229 974, pentru toate bunurile și serviciile din clasele 3 și 35;

                  —

                  obligarea EUIPO și a intervenientei (în cazul în care Le-Vel Brands, LLC. decide să intervină în prezenta acțiune) la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-334/20: Acțiune introdusă la 29 mai 2020 – KH/SEAE

text:
               27.7.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 247/43

      Acțiune introdusă la 29 mai 2020 – KH/SEAE
      (Cauza T-334/20)
      (2020/C 247/59)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: KH (reprezentant: N. de Montigny, avocată)

         Pârât: Serviciul European de Acțiune Externă

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei din 24 iulie 2019 de repartizare a reclamantei la sediu, considerându-se că aceasta a fost în misiune doar între 1 septembrie și 31 decembrie 2019;

                  —

                  anularea deciziei din 29 iulie 2019 de respingere a cererii de asistență înregistrate cu referința [confidențial] care a fost formulată la 29 martie 2019 de reclamantă, ca urmare a existenței unor fapte de hărțuire comise de șefa sa [confidențial] (1) împotriva acesteia;

                  —

                  anularea raportului de evaluare din 2019 (pentru perioada 2018) din 3 octombrie 2019, prin care s-a concluzionat că există o insuficiență;

                  —

                  anularea deciziei din 4 noiembrie 2019 de a nu se aplica avansarea automată în treaptă ca urmare a raportului de evaluare considerat nesatisfăcător;

                  —

                  obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei serii de motive.

                  1.

                  Împotriva deciziei de repartizare, reclamanta invocă trei motive:

                              —

                              primul motiv, întemeiat pe încălcarea obligațiilor de solicitudine și de bună administrare;

                              —

                              al doilea motiv, întemeiat pe lipsa efectivității dreptului de a fi ascultat;

                              —

                              al treilea motiv, întemeiat pe eroarea de drept în motivarea notei din 2 aprilie 2019.

                  2.

                  Împotriva deciziei de respingere a cererii sale de asistență, reclamanta invocă cinci motive:

                              —

                              primul motiv, întemeiat pe incălcarea obligației de asistență;

                              —

                              al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 12 a din Statutul funcționarilor Uniunii Europene (denumit în continuare „statutul”);

                              —

                              al treilea motiv, întemeiat pe interpretarea greșită a articolului 12 a din statut și pe eroarea de drept;

                              —

                              al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea dreptului de a fi ascultat în mod efectiv;

                              —

                              al cincilea motiv, întemeiat pe eroarea vădită de apreciere a elementelor prezentate pentru analiză.

                  3.

                  Împotriva raportului de evaluare, reclamanta invocă patru motive:

                              —

                              primul motiv, întemeiat pe contradicții în poziția SEAE;

                              —

                              al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea obligațiilor de imparțialitate și de neutralitate;

                              —

                              al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea obligațiilor de asistență, de solicitudine și de bună administrare;

                              —

                              al patrulea motiv, întemeiat pe lipsa motivării și pe încălcarea dreptului la apărare.

         (1)  Date confidențiale ocultate.


title: Cauza T-335/20: Acțiune introdusă la 28 mai 2020 – Republica Cehă/Comisia

text:
               27.7.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 247/44

      Acțiune introdusă la 28 mai 2020 – Republica Cehă/Comisia
      (Cauza T-335/20)
      (2020/C 247/60)
      Limba de procedură: ceha

         Părțile

         Reclamantă: Republica Cehă (reprezentanţi: M. Smolek, J. Pavliš, O. Serdula şi J. Vláčil, agenţi)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  Anularea articolului 1 din Decizia de punere în aplicare a Comisiei (UE) CCI 2014CZ06RDNP 001din 30 martie 2020 de suspendare a plăților intermediare aferente Programului de dezvoltare rurală al Republicii Cehe pentru perioada 2014-2020 și referitoare la cheltuielile efectuate în perioada cuprinsă între 16 octombrie 2018 și 31 decembrie 2018 [publicată cu numărul C(2020) 1857 final];

                  —

                  obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă un motiv unic, întemeiat pe încălcarea articolului 41 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 decembrie 2013 privind finanțarea, gestionarea și monitorizarea politicii agricole comune (1). Comisia consideră astfel în mod eronat că grantul la care se raportează plata suspendată a fost acordat cu încălcarea legislației naționale. Totuși, nu a putut fi constatată nicio încălcare a legislației naționale în cauză, întrucât aceasta nu se aplică categoriei de grant vizate de plata suspendată.

         (1)  JO 2013, L 347, p. 549.


title: Cauza T-340/20: Acțiune introdusă la 3 iunie 2020 – Galván Fernández-Guillén/SRB

text:
               27.7.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 247/44

      Acțiune introdusă la 3 iunie 2020 – Galván Fernández-Guillén/SRB
      (Cauza T-340/20)
      (2020/C 247/61)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Reclamant: José María Galván Fernández-Guillén (Madrid, Spania) (reprezentanţi: M. Romero Rey şi I. Salama Salama, avocaţi)

         Pârât: Comitetul unic de rezoluție (SRB)

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  declararea nulității Deciziei SRB/EES/2020/52 din 17 martie 2020 de stabilire a necesității de a acorda o compensație acționarilor și creditorilor în legătură cu care au fost luate măsurile de rezoluție privind Banco Popular Español S.A.;

                  —

                  obligarea SRB la plata cheltuielilor de judecată aferente acestei proceduri.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă patru motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe încălcarea dreptului fundamental la viață privată, în măsura în care Banco Popular dispunea, la momentul rezoluției, de un patrimoniu net pozitiv care nu justifica privarea de titluri fără compensație.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea dreptului de proprietate ca urmare a inexistenței unor criterii clare de evaluare la momentul rezoluției Banco Popular, întrucât au fost aplicate retroactiv noile criterii aprobate prin Regulamentul delegat (UE) 2018/344 al Comisiei (1), care nu a intrat în vigoare decât la 29 martie 2018, cu alte cuvinte, la opt luni după rezoluția Banco Popular.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe lipsa de independență a Deloitte pentru efectuarea evaluării 3 pe care se bazează exclusiv Decizia SRB/EES/2020/52, având în vedere că același cabinet realizase evaluarea 2 provizorie.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea dreptului la apărare prin faptul că SRB continuă să trateze anumite informații ca sensibile și să le oculteze acționarilor și creditorilor Banco Popular sub pretextul că „divulgarea lor ar putea încălca dreptul la apărare al instituției în procedurile contencioase în curs”.

         (1)  Regulamentul delegat (UE) 2018/344 al Comisiei din 14 noiembrie 2017 de completare a Directivei 2014/59/UE a Parlamentului European și a Consiliului în ceea ce privește standardele tehnice de reglementare care precizează criteriile legate de metodologia de evaluare a diferenței de tratament în cadrul procedurii de rezoluție (JO 2018, L 67, p. 3).


title: Cauza T-344/20: Acțiune introdusă la 3 iunie 2020 – El Corte Inglés/EUIPO – Unión Detallistas Españoles (unit)

text:
               27.7.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 247/45

      Acțiune introdusă la 3 iunie 2020 – El Corte Inglés/EUIPO – Unión Detallistas Españoles (unit)
      (Cauza T-344/20)
      (2020/C 247/62)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

         Părțile

         Reclamantă: El Corte Inglés, SA (Madrid, Spania) (reprezentant: J.L. Rivas Zurdo, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Unión Detallistas Españoles S. Coop. Unide (Madrid, Spania)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

         Marca în litigiu: înregistrarea mărcii Uniunii Europene figurative „unit” – cererea de înregistrare nr. 16 542 078

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 9 martie 2020 în cauza R 2005/2019-5

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele invocate

                  —

                  Camera de recurs ar fi săvârșit o eroare de drept prin faptul că nu a stabilit că dovada utilizării privind vânzările în perioada relevantă lipsea sau era insuficientă referitor la mărcile spaniole 1795078 și 2289074, supuse cerinței dovedirii utilizării, și astfel a afirmat că există pentru consumatori un risc de confuzie între mărci.

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-345/20: Acțiune introdusă la 4 iunie 2020 – Robert Klingel/EUIPO (MEN+)

text:
               27.7.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 247/46

      Acțiune introdusă la 4 iunie 2020 – Robert Klingel/EUIPO (MEN+)
      (Cauza T-345/20)
      (2020/C 247/63)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Robert Klingel OHG (Pforzheim, Germania) (reprezentant: M. Zick, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Marca în litigiu: înregistrarea mărcii Uniunii Europene figurative MEN+ – cererea de înregistrare nr. 17 985 949

         Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 27 martie 2020 în cauza R 1906/2019-1

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate în măsura în care o lezează pe reclamantă;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului coroborat în special cu articolul 95 din Regulamentul (UE) nr. 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-348/20: Acțiune introdusă la 5 iunie 2020 – Freistaat Bayern/EUIPO (GEWÜRZSOMMELIER)

text:
               27.7.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 247/46

      Acțiune introdusă la 5 iunie 2020 – Freistaat Bayern/EUIPO (GEWÜRZSOMMELIER)
      (Cauza T-348/20)
      (2020/C 247/64)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Freistaat Bayern (Germania) (reprezentant: J. Altmann, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Marca în litigiu: înregistrarea mărcii Uniunii Europene verbale „GEWÜRZSOMMELIER” – cererea de înregistrare nr. 18 020 504

         Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 26 martie 2020 în cauza R 2430/2019-2

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (2) din Regulamentul nr. 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-351/20: Acțiune introdusă la 5 iunie 2020 – St. Hippolyt/EUIPO – Raisioaqua (Vital like nature)

text:
               27.7.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 247/47

      Acțiune introdusă la 5 iunie 2020 – St. Hippolyt/EUIPO – Raisioaqua (Vital like nature)
      (Cauza T-351/20)
      (2020/C 247/65)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

         Părțile

         Reclamantă: St. Hippolyt Holding GmbH (Dielheim, Germania) (reprezentant: M. Gail, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Raisioaqua Oy (Raisio, Finlanda)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta.

         Marca în litigiu: înregistrarea mărcii Uniunii Europene figurative „Vital like nature” – cererea de înregistrare nr. 17 165 002.

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție.

         Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 9 martie 2020 în cauza R 1279/2020-2.

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 60 alineatul (1) litera (a) coroborat cu articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-352/20: Acțiune introdusă la 5 iunie 2020 – St. Hippoly/EUIPO – Elephant (Strong like nature)

text:
               27.7.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 247/48

      Acțiune introdusă la 5 iunie 2020 – St. Hippoly/EUIPO – Elephant (Strong like nature)
      (Cauza T-352/20)
      (2020/C 247/66)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

         Părțile

         Reclamantă: St. Hippolyt Holding GmbH (Dielheim, Germania) (reprezentant: M. Gail, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Elephant Co. Preduzeće za proizvodnju, unutrašnju i spoljnu trgovinu d.o.o. (Belgrad, Serbia)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta.

         Marca în litigiu: înregistrarea mărcii Uniunii Europene figurative „Strong like nature” – cererea de înregistrare nr. 17 494 071.

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție.

         Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 27 martie 2020 în cauza R 1909/2019-1.

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 60 alineatul (1) litera (a) coroborat cu articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Rectificare la comunicarea din Jurnalul Oficial în cauza T-220/20 (JO C 201, 15.6.2020)

text:
               27.7.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 247/49

      Rectificare la comunicarea din Jurnalul Oficial în cauza T-220/20
      (
            Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 201din 15 iunie 2020
         )
      (2020/C 247/67)
      Comunicarea din Jurnalul Oficial în cauza T-220/20, JL/Comisia, se citește după cum urmează:

            „Acțiune introdusă la 16 aprilie 2020 – Kerstens/Comisia
            (Cauza T-220/20)
            (2020/C 201/57)
            Limba de procedură: franceza

               Părțile

               Reclamant: Petrus Kerstens (La Forclaz, Elveția) (reprezentant: C. Mourato, avocat)

               Pârâtă: Comisia Europeană

               Concluziile

            Reclamantul solicită Tribunalului:

                        —

                        anularea Deciziei din 11 iulie 2019 a Comisiei Europene (AIPN) prin care îi este adresată o avertizare reclamantului;

                        —

                        anularea Deciziei din 27 martie 2017 a Comisiei Europene (AIPN) de preluare a cazului [confidențial] (1);

                        —

                        acordarea în favoarea reclamantului a unei despăgubiri totale de 30 000 de euro, cu titlu de prejudiciu moral special, datorat de Comisia Europeană;

                        —

                        obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată, prin aplicarea articolului 134 din Regulamentul de procedură al Tribunalului.

               Motivele și principalele argumente

            În susținerea acțiunii, reclamantul invocă patru motive.

                        1.

                        Primul motiv, întemeiat pe o încălcare a articolului 266 TFUE, cu alte cuvinte măsuri necorespunzătoare de executare a hotărârii de anulare pronunțate de Tribunal, și pe o încălcare a principiului «non bis in idem».

                        2.

                        Al doilea motiv, întemeiat pe o încălcare a articolului 266 TFUE, pe o încălcare a principiului bunei administrări din care face parte obligația de soluționare imparțială și echitabilă a cauzelor, pe o încălcare a principiului prezumției de nevinovăție și pe o încălcare a dreptului la apărare.

                        3.

                        Al treilea motiv, întemeiat pe o încălcare a articolului 266 TFUE, pe o încălcare a regulilor de procedură aplicabile anchetelor administrative și procedurilor disciplinare și pe o încălcare a obligației de motivare.

                        4.

                        Al patrulea motiv, întemeiat pe o cerere de acordare a unei despăgubiri speciale ca urmare a neregulilor menționate anterior.”

         (1)  Date confidențiale ocultate.


title: Cauza C-339/19: Hotărârea Curții (Camera a noua) din 16 septembrie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie – România) – SC Romenergo SA, Aris Capital SA/Autoritatea de Supraveghere Financiară (Trimitere preliminară – Libera circulație a capitalurilor – Dreptul societăților – Acțiuni admise la tranzacționare pe piața reglementată – Societate de investiții financiare – Reglementare națională care stabilește o plafonare a participației la capitalul anumitor societăți de investiții financiare – Prezumție legală de concertare)

text:
               16.11.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 390/9

      Hotărârea Curții (Camera a noua) din 16 septembrie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie – România) – SC Romenergo SA, Aris Capital SA/Autoritatea de Supraveghere Financiară
      (Cauza C-339/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Libera circulație a capitalurilor - Dreptul societăților - Acțiuni admise la tranzacționare pe piața reglementată - Societate de investiții financiare - Reglementare națională care stabilește o plafonare a participației la capitalul anumitor societăți de investiții financiare - Prezumție legală de concertare)
      (2020/C 390/12)
      Limba de procedură: româna

         Instanța de trimitere

      Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie

         Părțile din procedura principală

         Reclamante: SC Romenergo SA, Aris Capital SA

         Pârâtă: Autoritatea de Supraveghere Financiară

         Dispozitivul

      Articolul 63 TFUE trebuie interpretat în sensul că se opune unei măsuri naționale care prevede plafonarea la 5 % a participației la capitalul unei societăți de investiții financiare dacă această măsură nu este justificată de un motiv imperativ de interes general, aspect a cărui verificare este de competența instanței de trimitere.

         (1)  JO C 255, 29.7.2019.


title: Cauza C-509/19: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 10 septembrie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Finanzgericht München – Germania) – BMW Bayerische Motorenwerke AG/Hauptzollamt München [Trimitere preliminară – Uniunea vamală – Codul vamal al Uniunii – Regulamentul (UE) nr. 952/2013 – Articolul 71 alineatul (1) litera (b) – Valoare în vamă – Import de produse electronice echipate cu un program informatic]

text:
               16.11.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 390/13

      Hotărârea Curții (Camera a opta) din 10 septembrie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Finanzgericht München – Germania) – BMW Bayerische Motorenwerke AG/Hauptzollamt München
      (Cauza C-509/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Uniunea vamală - Codul vamal al Uniunii - Regulamentul (UE) nr. 952/2013 - Articolul 71 alineatul (1) litera (b) - Valoare în vamă - Import de produse electronice echipate cu un program informatic)
      (2020/C 390/18)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Finanzgericht München

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: BMW Bayerische Motorenwerke AG

         Pârât: Hauptzollamt München

         Dispozitivul

      Articolul 71 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) nr. 952/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 9 octombrie 2013 de stabilire a Codului vamal al Uniunii trebuie interpretat în sensul că permite, în vederea determinării valorii în vamă a unei mărfi importate, ca la valoarea de tranzacție a acesteia să se adauge valoarea economică a unui program informatic creat în Uniunea Europeană și pe care cumpărătorul l-a pus gratuit la dispoziția vânzătorului stabilit într-o țară terță.

         (1)  JO C 328, 30.9.2019.


title: Cauza T-414/17: Hotărârea Tribunalului din 23 septembrie 2020 – Hypo Vorarlberg Bank/SRB [„Uniunea economică și monetară – Uniunea bancară – Mecanism unic de rezoluție a instituțiilor de credit și a anumitor firme de investiții (MUR) – Fond unic de rezoluție (FUR) – Decizia SRB privind calcularea contribuțiilor ex ante pentru anul 2017 – Acțiune în anulare – Afectare directă și individuală – Admisibilitate – Norme fundamentale de procedură – Autentificarea deciziei – Obligația de motivare – Limitarea în timp a efectelor hotărârii”]

text:
               16.11.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 390/27

      Hotărârea Tribunalului din 23 septembrie 2020 – Hypo Vorarlberg Bank/SRB
      (Cauza T-414/17) (1)

      („Uniunea economică și monetară - Uniunea bancară - Mecanism unic de rezoluție a instituțiilor de credit și a anumitor firme de investiții (MUR) - Fond unic de rezoluție (FUR) - Decizia SRB privind calcularea contribuțiilor ex ante pentru anul 2017 - Acțiune în anulare - Afectare directă și individuală - Admisibilitate - Norme fundamentale de procedură - Autentificarea deciziei - Obligația de motivare - Limitarea în timp a efectelor hotărârii”)
      (2020/C 390/37)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Hypo Vorarlberg Bank AG, fostă Vorarlberger Landes- und Hypothekenbank AG (Bregenz, Austria) (reprezentanți: G. Eisenberger și A. Brenneis, avocați)

         Pârât: Comitetul unic de rezoluție (reprezentanți: P. Messina și J. Kerlin, agenți, asistați de B. Meyring, S. Schelo, T. Klupsch și S. Ianc, avocați)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea deciziei SRB din sesiunea sa executivă din 11 aprilie 2017 privind calcularea contribuțiilor ex ante pentru anul 2017 la Fondul unic de rezoluție (SRB/ES/SRF/2017/05), în măsura în care această decizie privește reclamanta.

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează decizia Comitetului unic de rezoluție (SRB) din sesiunea sa executivă din 11 aprilie 2017 privind calcularea contribuțiilor ex ante pentru anul 2017 la Fondul unic de rezoluție (SRB/ES/SRF/2017/05), în măsura în care această decizie privește Hypo Vorarlberg Bank AG.

                  2)

                  SRB suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de Hypo Vorarlberg Bank.

         (1)  JO C 277, 21.8.2017.


title: Cauza T-472/19: Hotărârea Tribunalului din 23 septembrie 2020 – BASF/Comisia [„Medicamente de uz uman – Autorizație de introducere pe piață a medicamentelor de uz uman care conțin esteri etilici ai acidului omega-3 – Modificarea termenilor autorizației – Articolul 116 primul paragraf din Directiva 2001/83/CE – Eroare vădită de apreciere – Proporționalitate”]

text:
               16.11.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 390/32

      Hotărârea Tribunalului din 23 septembrie 2020 – BASF/Comisia
      (Cauza T-472/19) (1)

      („Medicamente de uz uman - Autorizație de introducere pe piață a medicamentelor de uz uman care conțin esteri etilici ai acidului omega-3 - Modificarea termenilor autorizației - Articolul 116 primul paragraf din Directiva 2001/83/CE - Eroare vădită de apreciere - Proporționalitate”)
      (2020/C 390/45)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: BASF AS (Oslo, Norvegia) (reprezentanți: E. Wright, Barrister și H. Boland, avocată)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Haasbeek și A. Sipos, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se urmărește anularea Deciziei de punere în aplicare C(2019) 4336 final a Comisiei din 6 iunie 2019 privind, în cadrul articolului 31 din Directiva 2001/83/CE a Parlamentului European și a Consiliului, autorizațiile de introducere pe piață a medicamentelor de uz uman care conțin esteri etilici ai acidului omega-3 pentru administrare orală în prevenția secundară după infarctul miocardic.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă BASF AS la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor aferente procedurii măsurilor provizorii.

         (1)  JO C 305, 9.9.2019.


title: Cerere de aviz consultativ înaintată Curții de Justiție a AELS de Fürstlicher Oberster Gerichtshof în cauza Liti-Link AG/LGT Bank AG (Cauza E-14/20) 2021/C 39/06

text:
               4.2.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 39/20

      Cerere de aviz consultativ înaintată Curții de Justiție a AELS de Fürstlicher Oberster Gerichtshof în cauza Liti-Link AG/LGT Bank AG
      (Cauza E-14/20)
      (2021/C 39/06)
      La data de 4 septembrie 2020, Fürstlicher Oberster Gerichtshof (Curtea Supremă a Principatului Liechtenstein) a înaintat Curții de Justiție a AELS o cerere, înregistrată la grefa Curții la data de 16 septembrie 2020, pentru obținerea unui aviz consultativ în cauza Liti-Link AG/LGT Bank AG. În cadrul cererii sunt adresate următoarele întrebări:

                  1.

                  Ultimul paragraf al articolului 26 din Directiva de punere în aplicare 2006/73/CE, conform căruia termenii principali ai dispozițiilor privind onorariul, comisionul sau beneficiul nemonetar pot fi comunicați într-o formă succintă, trebuie interpretat în sensul că respectiva comunicare a beneficiilor se poate efectua într-o formă succintă și poate avea un conținut general?
                  În cazul în care Curtea răspunde afirmativ la prima întrebare, se adresează următoarea întrebare suplimentară:

                              1.1.

                              Ultimul paragraf al articolului 26 din Directiva de punere în aplicare 2006/73/CE, conform căruia termenii principali ai dispozițiilor privind onorariul, comisionul sau beneficiul nemonetar pot fi comunicați într-o formă succintă, trebuie interpretat în sensul că respectiva comunicare a beneficiilor se poate efectua într-o formă succintă și poate avea un conținut general, de exemplu, în termeni generali sau în alți termeni și condiții comerciale prestabilite sau respectiva comunicare trebuie să se efectueze individual pentru fiecare client sau pentru fiecare categorie de clienți?
                              În plus, se adresează următoarele întrebări suplimentare:

                  2.

                  Se poate considera că o comunicare în sensul articolului 26 litera (b) punctul (i) din Directiva de punere în aplicare 2006/73/CE este corectă dacă firma de investiții se limitează să notifice clientului faptul că este posibil să primească beneficii din partea unor terți sau firma de investiții trebuie să indice în mod clar dacă și când se furnizează astfel de beneficii?

                  3.

                  Se poate considera că o comunicare în sensul articolului 26 litera (b) punctul (i) din Directiva de punere în aplicare 2006/73/CE este corectă dacă firma de investiții notifică clientului faptul că valoarea beneficiului furnizat de terț depinde de produs și constă într-un procent din comisioanele de administrare percepute pentru produsul în cauză, într-un procent de reducere din prețul de emisiune sau într-un procent din prețul de emisiune sau este necesar ca firma de investiții, înainte să furnizeze serviciile de investiții sau serviciile auxiliare, să îi comunice clientului cel puțin limitele între care variază onorariile, comisioanele și beneficiile primite de acesta?

                  4.

                  Sunt îndeplinite condițiile prevăzute la articolul 26 din Directiva de punere în aplicare 2006/73/CE privind comunicarea beneficiilor într-o formă succintă, și anume faptul că firma de investiții se angajează să comunice și alte detalii la cererea clientului, și se respectă acest angajament dacă, în ceea ce privește operațiunile deja efectuate, firma de investiții se limitează să îi comunice clientului alte detalii privind cele douăsprezece luni anterioare cererii?

                  5.

                  Un stat membru trebuie, în temeiul Acordului privind SEE, să acorde un efect direct orizontal unei directive de punere în aplicare care nu a fost transpusă în mod corect, în mod concret Directivei de punere în aplicare 2006/73/CE?

                  6.

                  Articolul 26 din Directiva de punere în aplicare 2006/73/CE trebuie interpretat în sensul că drepturile clienților unei bănci în raport cu o bancă pot rezulta din acesta?


title: Cauza C-488/18: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 10 decembrie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesfinanzhof – Germania) – Finanzamt Kaufbeuren mit Außenstelle Füssen/Golfclub Schloss Igling e.V. [Trimitere preliminară – Fiscalitate – Taxa pe valoarea adăugată (TVA) – Directiva 2006/112/CE – Articolul 132 alineatul (1) litera (m) – Scutirea „prestării anumitor servicii strâns legate de sport și de educația fizică” – Efect direct – Noțiunea de „organizații fără scop lucrativ”]

text:
               8.2.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/2

      Hotărârea Curții (Camera a patra) din 10 decembrie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesfinanzhof – Germania) – Finanzamt Kaufbeuren mit Außenstelle Füssen/Golfclub Schloss Igling e.V.
      (Cauza C-488/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Fiscalitate - Taxa pe valoarea adăugată (TVA) - Directiva 2006/112/CE - Articolul 132 alineatul (1) litera (m) - Scutirea „prestării anumitor servicii strâns legate de sport și de educația fizică” - Efect direct - Noțiunea de „organizații fără scop lucrativ”)
      (2021/C 44/02)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Bundesfinanzhof

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Finanzamt Kaufbeuren mit Außenstelle Füssen

         Pârâtă: Golfclub Schloss Igling e.V.

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 132 alineatul (1) litera (m) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie interpretat în sensul că nu are efect direct, astfel încât, dacă legislația unui stat membru care transpune această dispoziție nu scutește de taxa pe valoarea adăugată decât un număr limitat de prestări de servicii strâns legate de sport și de educația fizică, dispoziția menționată nu poate fi invocată în mod direct în fața instanțelor naționale de o organizație fără scop lucrativ pentru a obține scutirea altor prestări strâns legate de sport și de educația fizică pe care respectiva organizație le furnizează persoanelor care practică aceste activități și pe care legislația în cauză nu le scutește.

                  2)

                  Articolul 132 alineatul (1) litera (m) din Directiva 2006/112 trebuie interpretat în sensul că noțiunea de „organizație fără scop lucrativ”, în sensul acestei dispoziții, constituie o noțiune autonomă de drept al Uniunii care impune ca, în cazul dizolvării unei astfel de organizații, aceasta să nu poată distribui membrilor săi beneficiile pe care le-a realizat și care depășesc capitalul vărsat și valoarea echitabilă de piață a aporturilor lor în natură.

         (1)  JO C 392, 29.10.2018.