title: Cauzele conexate T-314/16 și T-435/16: Hotărârea Tribunalului din 27 noiembrie 2018 – VG/Comisia [„Acces la documente – Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 – Documente și informații referitoare la o decizie a Comisiei de a pune capăt unei «scrisori de acord și de aderare la Team Europe» – Refuzul accesului – Excepție referitoare la protecția vieții private și la protecția indivizilor – Protecția datelor personale – Regulamentul (CE) nr. 45/2001 – Refuzul transferului – Articolele 7, 47 și 48 din Carta drepturilor fundamentale – Răspundere extracontractuală”]

text:
               4.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/20

      Hotărârea Tribunalului din 27 noiembrie 2018 – VG/Comisia
      (Cauzele conexate T-314/16 și T-435/16) (1)

      ([„Acces la documente - Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 - Documente și informații referitoare la o decizie a Comisiei de a pune capăt unei «scrisori de acord și de aderare la Team Europe» - Refuzul accesului - Excepție referitoare la protecția vieții private și la protecția indivizilor - Protecția datelor personale - Regulamentul (CE) nr. 45/2001 - Refuzul transferului - Articolele 7, 47 și 48 din Carta drepturilor fundamentale - Răspundere extracontractuală”])
      (2019/C 44/24)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: VG, în calitate de moștenitoare universală a lui MS (reprezentanți: inițial L. Levi și M. Vandenbussche, ulterior L. Levi, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Clotuche-Duvieusart și A. Simon, ulterior F. Clotuche-Duvieusart, și B. Mongin, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea Deciziilor Comisiei din 2 februarie 2016 și din 19 aprilie 2016 de respingere a cererii de acces al lui MS la documentele care îl privesc și a Deciziei Comisiei din 16 iunie 2016 de respingere a cererii acestuia de a i se transfera datele cu caracter personal care îl privesc cuprinse în documentele vizate de această cerere de acces și, pe de altă parte, o cerere întemeiată pe articolul 268 TFUE prin care se solicită repararea prejudiciului pe care MS pretinde că l-a suferit din cauza refuzul accesului și al transferului.

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Decizia Comisiei Europene din 16 iunie 2016 de respingere a cererii lui MS de a i se transfera anumite date cu caracter personal.

                  2)

                  Obligă Comisia la plata către VG, în calitate de moștenitoare universală a lui MS, a sumei de 5 000 de euro.

                  3)

                  Respinge în rest acțiunea.

                  4)

                  VG și Comisia suportă, fiecare, propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 63, 27.2.2017.


title: Cauza T-329/16: Hotărârea Tribunalului din 5 decembrie 2018 – Bristol-Myers Squibb Pharma/Comisia și EMA [„Medicamente de uz uman – Medicamente orfane – Decizie de retragere a desemnării «elotuzumab» ca medicament orfan – Decizie prin care se consideră că nu mai erau îndeplinite criteriile de desemnare – Autorizaţie de introducere pe piaţă a medicamentului de uz uman Empliciti («elotuzumab») – Articolul 5 alineatul (12) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 141/2000 – Articolul 5 alineatul (8) din Regulamentul nr. 141/2000 – Obligaţia de motivare”]

text:
               4.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/21

      Hotărârea Tribunalului din 5 decembrie 2018 – Bristol-Myers Squibb Pharma/Comisia și EMA
      (Cauza T-329/16) (1)

      ([„Medicamente de uz uman - Medicamente orfane - Decizie de retragere a desemnării «elotuzumab» ca medicament orfan - Decizie prin care se consideră că nu mai erau îndeplinite criteriile de desemnare - Autorizaţie de introducere pe piaţă a medicamentului de uz uman Empliciti («elotuzumab») - Articolul 5 alineatul (12) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 141/2000 - Articolul 5 alineatul (8) din Regulamentul nr. 141/2000 - Obligaţia de motivare”])
      (2019/C 44/25)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Bristol-Myers Squibb Pharma EEIG (Uxbridge, Regatul Unit) (reprezentanți: P. Bogaert și B. Van Vooren, avocați, și B. Kelly, solicitor)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Sipos și K. Petersen, agenți) și Agenția Europeană pentru Medicamente (reprezentanți: N. Rampal Olmedo, M. Tovar Gomis, T. Jabłoński și S. Drosos, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE şi având ca obiect anularea unui act al Comisiei care radiază „elotuzumab” din Registrul comunitar al produselor medicamentoase orfane de uz uman sau a unui eventual act al Comisiei sau al EMA care stabilește că criteriile pentru desemnarea „elotuzumab” ca medicament orfan nu mai erau îndeplinite în momentul acordării autorizației pentru comercializare a produsului medicamentos Empliciti („elotuzumab”), în temeiul Regulamentului (CE) nr. 141/2000 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 decembrie 1999 privind produsele medicamentoase orfane (JO 2000, L 18, p. 1, Ediţie specială, 15/vol. 5, p. 233).

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acţiunea.

                  2)

                  Obligă Comisia Europeană la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 314, 29.8.2016.


title: Cauza T-459/16: Hotărârea Tribunalului din 29 noiembrie 2018 – Spania/Comisia [„FEGA și FEADR – Cheltuieli excluse de la finanțare – Articolul 31 din Regulamentul (CE) nr. 1290/2005 – Regulamentul (CE) nr. 73/2009 – Deficiențe ale IACS – Pășuni permanente – Risc pentru fond – Documentul VI/5330/97 – Articolul 73a alineatul (2a) din Regulamentul (CE) nr. 796/2004 – Articolul 81 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1122/2009 – Articolul 137 din Regulamentul nr. 73/2009 – Corecții forfetare de 25 și de 10 %”]

text:
               4.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/21

      Hotărârea Tribunalului din 29 noiembrie 2018 – Spania/Comisia
      (Cauza T-459/16) (1)

      ([„FEGA și FEADR - Cheltuieli excluse de la finanțare - Articolul 31 din Regulamentul (CE) nr. 1290/2005 - Regulamentul (CE) nr. 73/2009 - Deficiențe ale IACS - Pășuni permanente - Risc pentru fond - Documentul VI/5330/97 - Articolul 73a alineatul (2a) din Regulamentul (CE) nr. 796/2004 - Articolul 81 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1122/2009 - Articolul 137 din Regulamentul nr. 73/2009 - Corecții forfetare de 25 și de 10 %”])
      (2019/C 44/26)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Reclamant: Regatul Spaniei (reprezentant: M. Sampol Pucurull, agent)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial D. Triantafyllou, ulterior I. Galindo Martín, N. Ruiz García și A. Sauka, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea în parte a Deciziei de punere în aplicare (UE) 2016/1059 a Comisiei din 20 iunie 2016 de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și al Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) (JO 2016, L 173, p. 59).

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Decizia de punere în aplicare (UE) 2016/1059 a Comisiei din 20 iunie 2016 de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și al Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) în ceea ce privește corecția financiară impusă Regatului Spaniei, în măsura în care impune

                              —

                              o corecție forfetară de 25 % în ceea ce privește pășunile împădurite Dehesa pentru anii de cerere 2010-2013 și

                              —

                              o corecție forfetară de 10 % în ceea ce privește pășunile cu arbuști declarate de crescători pentru anii de cerere 2010-2013.

                  2)

                  Respinge în rest acțiunea.

                  3)

                  Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 392, 24.10.2016.


title: Cauza T-517/16: Hotărârea Tribunalului din 4 decembrie 2018 – Janoha și alții/Comisia („Funcție publică – Agenți contractuali – Reforma Statutului din 1 ianuarie 2014 – Articolul 6 din anexa X la Statut – Noile dispoziții referitoare la acordarea zilelor de concediu aplicabile funcționarilor repartizați într-o țară terță – Excepție de nelegalitate – Articolul 10 al doilea paragraf din Statut – Articolele 7 și 33 din Carta drepturilor fundamentale – Egalitate de tratament – Drepturi dobândite – Încredere legitimă – Securitate juridică – Abuz de putere”)

text:
               4.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/22

      Hotărârea Tribunalului din 4 decembrie 2018 – Janoha și alții/Comisia
      (Cauza T-517/16) (1)

      ((„Funcție publică - Agenți contractuali - Reforma Statutului din 1 ianuarie 2014 - Articolul 6 din anexa X la Statut - Noile dispoziții referitoare la acordarea zilelor de concediu aplicabile funcționarilor repartizați într-o țară terță - Excepție de nelegalitate - Articolul 10 al doilea paragraf din Statut - Articolele 7 și 33 din Carta drepturilor fundamentale - Egalitate de tratament - Drepturi dobândite - Încredere legitimă - Securitate juridică - Abuz de putere”))
      (2019/C 44/27)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Andrea Janoha (Christ Church, Barbade) și alte 5 persoane ale căror nume figurează în anexa la hotărâre (reprezentant: O. Mader, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial J. Currall și G. Gattinara, ulterior G. Gattinara și A.-C. Simon, agenți)

         Intervenient în susținerea pârâtei: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: inițial M. Bauer și M. Veiga, ulterior M. Bauer și R. Meyer, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE prin care se solicită anularea deciziilor de reducere a numărului zilelor de concediu anual ale reclamanților începând cu anul 2014

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Domnul Andrea Janoha și ceilalți agenți contractuali ai Comisiei Europene ale căror nume figurează în anexă sunt obligați să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Comisie.

                  3)

                  Consiliul Uniunii Europene suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 388, 3.11.2014 (cauză inițial înregistrată la Tribunalul Funcției Publice a Uniunii Europene sub nr. F-86/14 și transferată la Tribunalul Uniunii Europene la 1.9.2016).


title: Cauza T-560/16: Hotărârea Tribunalului din 4 decembrie 2018 – Schneider/EUIPO („Funcție publică – Agenți temporari – Reorganizare internă a serviciilor EUIPO – Schimbarea repartizării – Bază juridică – Articolul 7 din statut – Interesul serviciului – Modificare substanțială a sarcinilor – Echivalența posturilor – Sancțiune deghizată – Abuz de putere – Dreptul de a fi ascultat – Obligația de motivare”)

text:
               4.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/24

      Hotărârea Tribunalului din 4 decembrie 2018 – Schneider/EUIPO
      (Cauza T-560/16) (1)

      ((„Funcție publică - Agenți temporari - Reorganizare internă a serviciilor EUIPO - Schimbarea repartizării - Bază juridică - Articolul 7 din statut - Interesul serviciului - Modificare substanțială a sarcinilor - Echivalența posturilor - Sancțiune deghizată - Abuz de putere - Dreptul de a fi ascultat - Obligația de motivare”))
      (2019/C 44/29)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamant: Gregor Schneider (Alicante, Spania) (reprezentant: H. Tettenborn, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: A. Lukošiūtė, agent, asistată de B. Wägenbaur, avocat)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE prin care se solicită anularea deciziei directorului executiv al EUIPO din 2 octombrie 2014 de a schimba repartizarea reclamantului de la departamentul „Cooperare internațională și afaceri juridice” la departamentul „Operațiuni” al acestui organism.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Îl obligă pe domnul Gregor Schneider să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO).

         (1)  JO C 328, 5.10.2015 (cauză înregistrată inițial la Tribunalul Funcției Publice a Uniunii Europene cu numărul F-116/15 și transferată la Tribunalul Uniunii Europene la 1.9.2016).


title: Cauza T-688/16: Hotărârea Tribunalului din 22 noiembrie 2018 – Janssen-Cases/Comisia („Funcție publică – Funcționari – Recrutare – Anunț pentru ocuparea unui post vacant – Mediator al Comisiei – AIPN competentă – Delegare de competență – Procedură – Consultarea Comitetului pentru personal – Răspundere”)

text:
               4.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/24

      Hotărârea Tribunalului din 22 noiembrie 2018 – Janssen-Cases/Comisia
      (Cauza T-688/16) (1)

      ((„Funcție publică - Funcționari - Recrutare - Anunț pentru ocuparea unui post vacant - Mediator al Comisiei - AIPN competentă - Delegare de competență - Procedură - Consultarea Comitetului pentru personal - Răspundere”))
      (2019/C 44/30)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Mercedes Janssen-Cases (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: inițial J.-N. Louis și N. de Montigny, ulterior J.-N. Louis, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial C. Berardis-Kayser și G. Berscheid, ulterior G. Berscheid și L. Radu Bouyon, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE prin care se solicită, pe de o parte, anularea Deciziei din 15 iunie 2016 a Comisiei de numire a lui W ca mediator al Comisiei și a notei din 16 iunie 2016 prin intermediul căreia Comisia a informat reclamanta cu privire la rezultatul procedurii de selecție și, pe de altă parte, repararea prejudiciului pe care reclamanta pretinde că l-a suferit.

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Decizia Comisiei Europene din 15 iunie 2016 de numire a lui W ca mediator al Comisiei și nota din 16 iunie 2016 prin intermediul căreia Comisia a informat-o pe doamna Mercedes Janssen-Cases cu privire la rezultatul procedurii de selecție pentru acest post.

                  2)

                  Respinge în rest acțiunea.

                  3)

                  Obligă Comisia la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor aferente procedurii măsurilor provizorii.

         (1)  JO C 410, 7.11.2016.


title: Cauza T-811/16: Hotărârea Tribunalului din 29 noiembrie 2018 – Di Bernardo/Comisia („Funcție publică – Funcționari – Recrutare – Anunț de concurs – Concurs general – Neînscriere pe lista de rezervă – Obligația de motivare – Experiență profesională – Responsabilitate”)

text:
               4.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/26

      Hotărârea Tribunalului din 29 noiembrie 2018 – Di Bernardo/Comisia
      (Cauza T-811/16) (1)

      ((„Funcție publică - Funcționari - Recrutare - Anunț de concurs - Concurs general - Neînscriere pe lista de rezervă - Obligația de motivare - Experiență profesională - Responsabilitate”))
      (2019/C 44/32)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Danilo Di Bernardo (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: S. Orlandi și T. Martin, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Gattinara și L. Radu Bouyon, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE prin care se solicită, pe de o parte, anularea deciziei comisiei de evaluare din cadrul concursului general pe bază de examene EPSO/AST-SC/03/15 din 10 august 2016 de a nu îl înscrie pe reclamant pe lista de rezervă pentru recrutarea de secretari/personal administrativ de gradul SC 1 în domeniul sprijinului financiar și, pe de altă parte, repararea prejudiciului pe care reclamantul pretinde că l-a suferit

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează decizia comisiei de evaluare din cadrul concursului general pe bază de examene EPSO/AST-SC/03/15 din 10 august 2016 de a nu îl înscrie pe domnul Danilo Di Bernardo pe lista de rezervă pentru recrutarea de secretari/personal administrativ de gradul SC 1.

                  2)

                  Respinge în rest acțiunea.

                  3)

                  Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 30, 30.1.2017.


title: Cauza T-829/16: Hotărârea Tribunalului din 27 noiembrie 2018 – Mouvement pour une Europe des nations et des libertés/Parlamentul [„Drept instituțional – Parlamentul European – Decizie prin care anumite cheltuieli ale unui partid politic sunt declarate neeligibile în vederea unei subvenții pentru exercițiul financiar 2015 – Dreptul la bună administrare – Securitate juridică – Regulamentul (CE) nr. 2004/2003 – Interdicția finanțării indirecte a unui partid politic național”]

text:
               4.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/26

      Hotărârea Tribunalului din 27 noiembrie 2018 – Mouvement pour une Europe des nations et des libertés/Parlamentul
      (Cauza T-829/16) (1)

      ([„Drept instituțional - Parlamentul European - Decizie prin care anumite cheltuieli ale unui partid politic sunt declarate neeligibile în vederea unei subvenții pentru exercițiul financiar 2015 - Dreptul la bună administrare - Securitate juridică - Regulamentul (CE) nr. 2004/2003 - Interdicția finanțării indirecte a unui partid politic național”])
      (2019/C 44/33)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Mouvement pour une Europe des nations et des libertés (Paris, Franța) (reprezentant: A. Varaut, avocat)

         Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: C. Burgos și S. Alves, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea deciziei Parlamentului European din 12 septembrie 2016 prin care anumite cheltuieli au fost declarate neeligibile în vederea unei subvenții pentru exercițiul financiar 2015

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Mouvement pour une Europe des nations et des libertés suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Parlamentul European.

         (1)  JO C 22, 23.1.2017.


title: Cauza T-875/16: Hotărârea Tribunalului din 5 decembrie 2018 – Falcon Technologies International/Comisia („Acces la documente – Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 – Raport de evaluare a unui organism notificat în sensul legislației în materie de declarație de conformitate CE a dispozitivelor medicale – Refuzul accesului – Excepție privind protecția intereselor comerciale – Obligație de a efectua o examinare concretă și individuală – Interes public superior – Refuz parțial al accesului”)

text:
               4.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/27

      Hotărârea Tribunalului din 5 decembrie 2018 – Falcon Technologies International/Comisia
      (Cauza T-875/16) (1)

      ((„Acces la documente - Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 - Raport de evaluare a unui organism notificat în sensul legislației în materie de declarație de conformitate CE a dispozitivelor medicale - Refuzul accesului - Excepție privind protecția intereselor comerciale - Obligație de a efectua o examinare concretă și individuală - Interes public superior - Refuz parțial al accesului”))
      (2019/C 44/34)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Reclamantă: Falcon Technologies International LLC (Ras Al Khaimah, Emiratele Arabe Unite) (reprezentanți: R. Sciaudone și G. Arpea, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Baquero Cruz și D. Nardi, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE având ca obiect anularea Deciziei C(2016) 6722 final a Comisiei din 14 octombrie 2016 prin care s-a refuzat reclamantei accesul la documentul DG (Sănătate) 2015-7552

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Decizia C(2016) 6722 final a Comisiei din 14 octombrie 2016, în măsura în care prin aceasta s-a refuzat un acces parțial la documentul DG (Sănătate) 2015-7552.

                  2)

                  Respinge în rest acțiunea.

                  3)

                  Falcon Technologies International LLC și Comisia Europeană suportă fiecare propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 46, 13.2.2017.


title: Cauza T-31/17: Hotărârea Tribunalului din 22 noiembrie 2018 – Portugalia/Comisia [„FEGA – Cheltuieli excluse de la finanțare – Măsuri specifice în favoarea regiunilor ultraperiferice – Articolul 12 litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 247/2006 – Asistență tehnică – Acțiuni de control – Garanții procedurale – Încredere legitimă”]

text:
               4.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/28

      Hotărârea Tribunalului din 22 noiembrie 2018 – Portugalia/Comisia
      (Cauza T-31/17) (1)

      ([„FEGA - Cheltuieli excluse de la finanțare - Măsuri specifice în favoarea regiunilor ultraperiferice - Articolul 12 litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 247/2006 - Asistență tehnică - Acțiuni de control - Garanții procedurale - Încredere legitimă”])
      (2019/C 44/35)
      Limba de procedură: portugheza

         Părțile

         Reclamantă: Republica Portugheză (reprezentanți: L. Inez Fernandes, M. Figueiredo, J. Saraiva de Almeida și A. Tavares de Almeida, agenți)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: B. Rechena și A. Sauka, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și având ca obiect anularea Deciziei de punere în aplicare (UE) 2016/2018 a Comisiei din 15 noiembrie 2016 de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și al Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) (JO 2016, L 312, p. 26), în măsura în care exclude de la finanțarea menționată, în privința Republicii Portugheze, a sumelor de 460 202,73 EUR și de 200 000 EUR (postul bugetar 6701).

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Republica Portugheză la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 104, 3.4.2017.


title: Cauza T-152/17: Hotărârea Tribunalului din 5 decembrie 2018 – Sumner/Comisia [„Acces la documente – Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 – Documente privind o procedură de constatare a neîndeplinirii obligațiilor inițiată de Comisie împotriva Irlandei – Refuzul accesului – Excepție referitoare la protecția activităților de inspecție, de anchetă și de audit – Prezumție generală – Interes public superior”]

text:
               4.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/28

      Hotărârea Tribunalului din 5 decembrie 2018 – Sumner/Comisia
      (Cauza T-152/17) (1)

      ([„Acces la documente - Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 - Documente privind o procedură de constatare a neîndeplinirii obligațiilor inițiată de Comisie împotriva Irlandei - Refuzul accesului - Excepție referitoare la protecția activităților de inspecție, de anchetă și de audit - Prezumție generală - Interes public superior”])
      (2019/C 44/36)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: Loreto Sumner (Leixlip, IrlandA) (reprezentanți: J. MacGuill și E. Martin-Vignerte, solicitors)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Ehrbar și M. Konstantinidis, agenți)

         Intervenientă în susținerea pârâtei: Irlanda (reprezentanți: inițial A. Joyce și L. Williams, ulterior A. Joyce, M. Browne și G. Hodge, agenți, asistați de A. Carroll, barrister)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE privind anularea Deciziei C(2017) 247 final a Comisiei din 13 ianuarie 2017 prin care se respinge cererea de acces la documentele aferente procedurii de constatare a neîndeplinirii obligațiilor 2014/4131 împotriva Irlandei privind aplicarea Directivei 2003/88/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 4 noiembrie 2003 privind anumite aspecte ale organizării timpului de lucru (JO 2003, L 299, p. 9)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  O obligă pe doamna Loreto Sumner la plata cheltuielilor de judecată.

                  3)

                  Irlanda suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 144, 8.5.2017.


title: Cauza T-161/17: Hotărârea Tribunalului din 28 noiembrie 2018 – Le Pen/Parlamentul („Norme privind cheltuielile și indemnizațiile deputaților în Parlamentul European – Indemnizație pentru asistență parlamentară – Recuperarea sumelor plătite în mod nejustificat – Competența Secretarului General – Dreptul la apărare – Încredere legitimă – Obligația de motivare – Egalitate de tratament – Abuz de putere – Eroare de fapt – Proporționalitate”)

text:
               4.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/29

      Hotărârea Tribunalului din 28 noiembrie 2018 – Le Pen/Parlamentul
      (Cauza T-161/17) (1)

      ((„Norme privind cheltuielile și indemnizațiile deputaților în Parlamentul European - Indemnizație pentru asistență parlamentară - Recuperarea sumelor plătite în mod nejustificat - Competența Secretarului General - Dreptul la apărare - Încredere legitimă - Obligația de motivare - Egalitate de tratament - Abuz de putere - Eroare de fapt - Proporționalitate”))
      (2019/C 44/37)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Marion Le Pen (Saint-Cloud, Franța) (reprezentanți: inițial M. Ceccaldi și J. P. Le Moigne, ulterior M. Ceccaldi și în cele din urmă R. Bosselut, avocați)

         Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: G. Corstens și S. Seyr, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea deciziei Secretarului General al Parlamentului din 6 ianuarie 2017 privind recuperarea de la reclamantă a unei sume de 41 554 de euro plătite în mod nejustificat cu titlu de asistență parlamentară și a notei de debit aferente acestei decizii din 11 ianuarie 2017

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  O obligă pe doamna Le Pen să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Parlamentul European.

         (1)  JO C 151, 15.5.2017.


title: Cauza T-214/17: Hotărârea Tribunalului din 29 noiembrie 2018 – Out of the blue/EUIPO – Dubois și MFunds USA (FUNNY BANDS) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de declarare a nulității – Marca Uniunii Europene verbală FUNNY BANDS – Motive absolute de refuz – Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) și articolul 52 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenite articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) și articolul 59 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]

text:
               4.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/30

      Hotărârea Tribunalului din 29 noiembrie 2018 – Out of the blue/EUIPO – Dubois și MFunds USA (FUNNY BANDS)
      (Cauza T-214/17) (1)

      ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulității - Marca Uniunii Europene verbală FUNNY BANDS - Motive absolute de refuz - Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) și articolul 52 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenite articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) și articolul 59 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”])
      (2019/C 44/38)
      Limba de procedură: engleza

         Părţile

         Reclamantă: Out of the blue KG (Lilienthal, Germania) (reprezentanţi: G. Hasselblatt, V. Töbelmann și A. Zarm, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanţi: T. Frydendahl, J. Ivanauskas și D. Walicka, agenți)

         Celelalte părţi din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO: Frédéric Dubois (Lasne, Belgia) și MFunds USA LLC (Miami Beach, Florida, Statele Unite)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 20 ianuarie 2017 (cauza R 1081/2016-2) privind o procedură de declarare a nulității între, pe de o parte, Out of the blue și, pe de altă parte, Frédéric Dubois și MFunds USA

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Decizia Camerei a doua de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 20 ianuarie 2017 (cauza R 1081/2016-2), în măsura în care aceasta a respins acțiunea împotriva deciziei diviziei de anulare de respingere a cererii de declarare a nulității mărcii Uniunii Europene verbale FUNNY BANDS pentru „metale preţioase și aliaje de metale preţioase, produse din metale preţioase sau placate cu metale preţioase, necuprinse în alte clase; articole de bijuterie; inele [articole de bijuterie]; inele [articole de bijuterie]; brățări [articole de bijuterie]; coliere [articole de bijuterie]; inele fantezie pentru chei” din clasa 14, pentru „cauciuc, gutapercă, gumă și produse din aceste materiale necuprinse în alte clase; conducte flexibile, nemetalice; inele de cauciuc; cauciuc, brut sau semi-prelucrat; cordoane din cauciuc” din clasa 17 și pentru „servicii de comerţ cu ridicata și cu amănuntul de metale preţioase și aliajele acestora și bunuri realizate din aceste materiale sau placate cu acestea, produse de bijuterie, bijuterii, inele [bijuterii], inele [bijuterii], brăţări [bijuterii], coliere [bijuterii], cauciuc, gutapercă, gumă și bunuri realizate din aceste materiale, conducte flexibile nemetalice” din clasa 35.

                  2)

                  Respinge în rest acțiunea.

                  3)

                  Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 178, 6.6.2017.


title: Cauza T-315/17: Hotărârea Tribunalului din 27 noiembrie 2018 – Hebberecht/SEAE („Funcție publică – Funcționari – SEAE – Repartizare – Post de șef al Delegației Uniunii Europene în Etiopia – Decizie privind refuzul prelungirii repartizării – Interesul serviciului – Obligația de motivare – Egalitate de tratament”)

text:
               4.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/31

      Hotărârea Tribunalului din 27 noiembrie 2018 – Hebberecht/SEAE
      (Cauza T-315/17) (1)

      ((„Funcție publică - Funcționari - SEAE - Repartizare - Post de șef al Delegației Uniunii Europene în Etiopia - Decizie privind refuzul prelungirii repartizării - Interesul serviciului - Obligația de motivare - Egalitate de tratament”))
      (2019/C 44/40)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Chantal Hebberecht (Fourmies, Franța) (reprezentant: B. Maréchal, avocat)

         Pârât: Serviciul European de Acțiune Externă (reprezentanți: S. Marquardt și R. Spac, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE și având ca obiect, pe de o parte, anularea deciziei SEAE, comunicată reclamantei la 3 februarie 2017, prin care s-a respins reclamația acesteia îndreptată împotriva deciziei de a nu i se prelungi repartizarea pe postul de șef al Delegației Uniunii Europene în Etiopia și, pe de altă parte, repararea prejudiciului moral pe care reclamanta pretinde că l-a suferit

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează decizia Serviciului European de Acțiune Externă (SEAE) din 30 iunie 2016 privind respingerea cererii doamnei Chantal Hebberecht de prelungire cu un an a repartizării sale ca șef al Delegației Uniunii Europene în Etiopia.

                  2)

                  Respinge în rest acțiunea.

                  3)

                  Obligă SEAE la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 249, 31.7.2017.


title: Cauza T-372/17: Hotărârea Tribunalului din 29 noiembrie 2018 – Louis Vuitton Malletier/EUIPO – Bee-Fee Group (LV POWER ENERGY DRINK) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de declarare a nulității – Marca Uniunii Europene figurativă LV POWER ENERGY DRINK – Marca Uniunii Europene figurativă anterioară LV – Motiv relativ de refuz – Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul (UE) 2017/1001] – Articolul 53 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 60 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul 2017/1001] – Articolul 75 din Regulamentul nr. 207/2009 (devenit articolul 94 din Regulamentul 2017/1001) – Decizii anterioare ale EUIPO prin care se recunoaște renumele mărcii anterioare”]

text:
               4.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/32

      Hotărârea Tribunalului din 29 noiembrie 2018 – Louis Vuitton Malletier/EUIPO – Bee-Fee Group (LV POWER ENERGY DRINK)
      (Cauza T-372/17) (1)

      ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulității - Marca Uniunii Europene figurativă LV POWER ENERGY DRINK - Marca Uniunii Europene figurativă anterioară LV - Motiv relativ de refuz - Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul (UE) 2017/1001] - Articolul 53 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 60 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul 2017/1001] - Articolul 75 din Regulamentul nr. 207/2009 (devenit articolul 94 din Regulamentul 2017/1001) - Decizii anterioare ale EUIPO prin care se recunoaște renumele mărcii anterioare”])
      (2019/C 44/41)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Louis Vuitton Malletier (Paris, Franța) (reprezentanţi: P. Roncaglia, G. Lazzeretti, F. Rossi și N. Parrotta, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: D. Gája, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Bee-Fee Group Ltd (Nicosia, Cipru) (reprezentant: L. Karpierz, avocat)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 29 martie 2017 (cauza R 906/2016-4) privind o procedură de declarare a nulității între Louis Vuitton Malletier și Bee-Fee Group.

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Decizia Camerei a patra de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 29 martie 2017 (cauza R 906/2016-4).

                  2)

                  EUIPO suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și jumătate din cele efectuate de Louis Vuitton Malletier.

                  3)

                  Bee-Fee Group Ltd suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și jumătate din cele efectuate de Louis Vuitton Malletier.

         (1)  JO C 256, 7.8.2017.


title: Cauza T-373/17: Hotărârea Tribunalului din 29 noiembrie 2018 – Louis Vuitton Malletier/EUIPO – Fulia Trading (LV BET ZAKŁADY BUKMACHERSKIE) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative LV BET ZAKŁADY BUKMACHERSKIE – Marca Uniunii Europene figurativă anterioară LV – Motiv relativ de refuz – Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul (UE) 2017/1001] – Articolul 75 din Regulamentul nr. 207/2009 (devenit articolul 94 din Regulamentul nr. 2017/1001) – Decizii anterioare ale EUIPO de recunoaștere a renumelui unei mărci anterioare”]

text:
               4.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/33

      Hotărârea Tribunalului din 29 noiembrie 2018 – Louis Vuitton Malletier/EUIPO – Fulia Trading (LV BET ZAKŁADY BUKMACHERSKIE)
      (Cauza T-373/17) (1)

      ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative LV BET ZAKŁADY BUKMACHERSKIE - Marca Uniunii Europene figurativă anterioară LV - Motiv relativ de refuz - Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul (UE) 2017/1001] - Articolul 75 din Regulamentul nr. 207/2009 (devenit articolul 94 din Regulamentul nr. 2017/1001) - Decizii anterioare ale EUIPO de recunoaștere a renumelui unei mărci anterioare”])
      (2019/C 44/42)
      Limba de procedură: engleza

         Părţile

         Reclamantă: Louis Vuitton Malletier (Paris, Franța) (reprezentanţi: P. Roncaglia, G. Lazzeretti, F. Rossi și N. Parrotta, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: D. Gája, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Fulia Trading Ltd (Londra, Regatul Unit) (reprezentanți: L. Karpierz, avocat)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 29 martie 2017 (cauza R 1567/2016-4) privind o procedură de opoziție între Louis Vuitton Malletier şi Fulia Trading

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Decizia Camerei a patra de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 29 martie 2017 (cauza R 1567/2016-4).

                  2)

                  EUIPO suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și jumătate din cheltuielile de judecată efectuate de Louis Vuitton Malletier.

                  3)

                  Fulia Trading Ltd suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și jumătate din cheltuielile de judecată efectuate de Louis Vuitton Malletier.

         (1)  JO C 256, 7.8.2017.


title: Cauza T-416/17: Hotărârea Tribunalului din 23 noiembrie 2018 – Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi/EUIPO – Papouis Dairies (fino) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative fino Cyprus Halloumi Cheese – Marca Uniunii Europene colectivă verbală anterioară HALLOUMI – Motiv relativ de refuz – Similitudinea semnelor – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]

text:
               4.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/34

      Hotărârea Tribunalului din 23 noiembrie 2018 – Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi/EUIPO – Papouis Dairies (fino)
      (Cauza T-416/17) (1)

      ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative fino Cyprus Halloumi Cheese - Marca Uniunii Europene colectivă verbală anterioară HALLOUMI - Motiv relativ de refuz - Similitudinea semnelor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”])
      (2019/C 44/43)
      Limba de procedură: engleza

         Părţile

         Reclamantă: Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi (Nicosia, Cipru) (reprezentanţi: S. Malynicz, QC și V. Marsland, solicitor)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanţi: D. Gája și D. Walicka, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Papouis Dairies Ltd (Nicosia) (reprezentant: N. Korogiannakis, avocat)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 20 aprilie 2017 (cauza R 2759/2014-4) privind o procedură de opoziție între Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi și Papouis Dairies

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Decizia Camerei a patra de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 20 aprilie 2017 (cauza R 2759/2014-4) privind o procedură de opoziție între Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi și Papouis Dairies Ltd.

                  2)

                  Obligă EUIPO să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele ale Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi.

                  3)

                  Papouis Dairies suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 277, 21.8.2017.


title: Cauza T-417/17: Hotărârea Tribunalului din 23 noiembrie 2018 – Cipru/EUIPO – Papouis Dairies (fino Cyprus Halloumi Cheese) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative fino Cyprus Halloumi Cheese – Marcă de certificare a Regatului Unit verbală anterioară HALLOUMI – Respingerea opoziției – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001] – Similitudinea semnelor]”]

text:
               4.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/35

      Hotărârea Tribunalului din 23 noiembrie 2018 – Cipru/EUIPO – Papouis Dairies (fino Cyprus Halloumi Cheese)
      (Cauza T-417/17) (1)

      ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative fino Cyprus Halloumi Cheese - Marcă de certificare a Regatului Unit verbală anterioară HALLOUMI - Respingerea opoziției - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001] - Similitudinea semnelor]”])
      (2019/C 44/44)
      Limba de procedură: engleza

         Părţile

         Reclamantă: Republica Cipru (reprezentanţi: S. Malynicz, QC și V. Marsland, solicitor)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanţi: D. Gája și D. Walicka, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Papouis Dairies Ltd (Nicosia, Cipru) (reprezentant: N. Korogiannakis, avocat)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 20 aprilie 2017 (cauza R 2650/2014-4) privind o procedură de opoziție între Republica Cipru și Papouis Dairies

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Decizia Camerei a patra de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 20 aprilie 2017 (cauza R 2650/2014-4) privind o procedură de opoziție între Republica Cipru și Papouis Dairies Ltd.

                  2)

                  Obligă EUIPO să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele ale Republicii Cipru.

                  3)

                  Papouis Dairies suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 277, 21.8.2017.


title: Cauza T-458/17: Hotărârea Tribunalului din 26 noiembrie 2018 – Shindler și alții/Consiliul („Acțiune în anulare – Drept instituțional – Retragerea Regatului Unit din Uniune – Acord de stabilire a condițiilor de retragere – Articolul 50 TUE – Decizie a Consiliului de autorizare a deschiderii negocierilor cu Regatul Unit în vederea încheierii acordului menționat – Cetățeni ai Regatului Unit care au reședința în alt stat membru al Uniunii – Act pregătitor – Act care nu este supus căilor de atac – Lipsa afectării directe – Inadmisibilitate”)

text:
               4.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/35

      Hotărârea Tribunalului din 26 noiembrie 2018 – Shindler și alții/Consiliul
      (Cauza T-458/17) (1)

      ((„Acțiune în anulare - Drept instituțional - Retragerea Regatului Unit din Uniune - Acord de stabilire a condițiilor de retragere - Articolul 50 TUE - Decizie a Consiliului de autorizare a deschiderii negocierilor cu Regatul Unit în vederea încheierii acordului menționat - Cetățeni ai Regatului Unit care au reședința în alt stat membru al Uniunii - Act pregătitor - Act care nu este supus căilor de atac - Lipsa afectării directe - Inadmisibilitate”))
      (2019/C 44/45)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamanți: Harry Shindler (Porto d’Ascoli, Italia) și ceilalți 12 reclamanți ale căror nume figurează în anexa hotărârii (reprezentant: J. Fouchet, avocat)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Bauer și R. Meyer, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiate pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea Deciziei (UE, Euratom) a Consiliului din 22 mai 2017 de autorizare a deschiderii negocierilor în vederea încheierii unui acord cu Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord de stabilire a condițiilor de retragere a acestui stat din Uniunea Europeană (documentul XT 21016/17), inclusiv anexa la această decizie, de stabilire a directivelor de negociere a acordului menționat (documentul XT 21016/17 ADD 1 REV 2)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

                  2)

                  Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra cererii de intervenție formulate de Comisia Europeană.

                  3)

                  Domnul Harry Shindler și ceilalți reclamanți ale căror nume figurează în anexă suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Consiliul Uniunii Europene.

                  4)

                  Comisia suportă propriile cheltuieli de judecată aferente cererii în intervenție.

         (1)  JO C 347, 16.10.2017.


title: Cauza T-493/17: Hotărârea Tribunalului din 29 noiembrie 2018 – WL/ERCEA [„Funcție publică – Agenți contractuali – Anchetă administrativă – Prelungirea perioadei de stagiu – Act pregătitor – Concediere – Notificarea concedierii prin e-mail – Termen de reclamație – Punct de pornire – Inadmisibilitate – Respectarea normelor fundamentale de procedură – Decizie de concediere la finalul perioadei de stagiu – Ruperea legăturii de încredere – Răspundere – Cerere de organizare a unei ședințe formulată în cererea introductivă și nereiterată conform articolului 106 alineatul (2) din Regulamentul de procedură”]

text:
               4.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/36

      Hotărârea Tribunalului din 29 noiembrie 2018 – WL/ERCEA
      (Cauza T-493/17) (1)

      ([„Funcție publică - Agenți contractuali - Anchetă administrativă - Prelungirea perioadei de stagiu - Act pregătitor - Concediere - Notificarea concedierii prin e-mail - Termen de reclamație - Punct de pornire - Inadmisibilitate - Respectarea normelor fundamentale de procedură - Decizie de concediere la finalul perioadei de stagiu - Ruperea legăturii de încredere - Răspundere - Cerere de organizare a unei ședințe formulată în cererea introductivă și nereiterată conform articolului 106 alineatul (2) din Regulamentul de procedură”])
      (2019/C 44/46)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Reclamant: WL (reprezentant: F. Elia, avocat)

         Pârâtă: Agenția Executivă a Consiliului European pentru Cercetare (reprezentanți: F. Sgritta și M. Chacón Mohedano, agenți, asistați de A. Dal Ferro, avocat)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE și prin care se urmăresc, în primul rând, anularea deciziei ERCEA de concediere comunicată oral reclamantei la 10 ianuarie 2017, restabilirea imediată a raportului de muncă și obligarea ERCEA la plata tuturor remunerațiilor scadente între timp, în al doilea rând, anularea deciziei ERCEA din 28 octombrie 2016 de prelungire a perioadei de stagiu a reclamantei și constatarea inexistenței acestei perioade de stagiu începând de la 1 noiembrie 2016, în al treilea rând, anularea actelor constituite dintr-o anchetă administrativă efectuată de Oficiul de Investigații și de Disciplină al Comisiei (IDOC) și din raportul acestei anchete datat 7 noiembrie 2016, precum și obligarea ERCEA de a șterge această anchetă din sistemul informatic de gestiune a personalului și din oricare altă bază de date prezentă în instituțiile Uniunii Europene, în al patrulea rând, anularea deciziei ERCEA de concediere din data de 22 decembrie 2016 și primită de reclamantă la 24 ianuarie 2017, restabilirea imediată a raportului de muncă și obligarea ERCEA la plata de daune-interese în temeiul despăgubirii pentru prejudiciul constituit din remunerațiile scadente de la data concedierii până la publicarea hotărârii sau, în cazul nereintegrării în muncă, obligarea ERCEA să repare prejudiciul care persistă prin pierderea salariilor până la scadența contractului și care se ridică la 39 000 de euro și, în al cincilea rând și în orice caz, obligarea ERCEA la plata către reclamantă a sumei de 300 000 euro cu titlu de reparații sau a oricărei alte sume, superioară sau inferioară, care va fi considerată echitabilă, în temeiul atingerii grave aduse imaginii și reputației personale și profesionale a reclamantei

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  WL este obligată la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 318, 25.9.2017.


title: Cauza C-831/18 P: Recurs introdus la 21 decembrie 2018 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea extinsă) din 24 octombrie 2018 în cauza T-29/17, RQ/Comisia

text:
               18.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 65/30

      Recurs introdus la 21 decembrie 2018 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea extinsă) din 24 octombrie 2018 în cauza T-29/17, RQ/Comisia
      (Cauza C-831/18 P)
      (2019/C 65/38)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: J.-P. Keppenne, J. Baquero Cruz, agenți)

         Cealaltă parte din procedură: RQ

         Concluziile recurentei

                  —

                  Anularea Hotărârii Tribunalului Uniunii Europene (Camera a șaptea extinsă) din 24 octombrie 2018 în cauza T-29/17, în măsura în care anulează decizia C(2016)1449 final a Comisiei din 2 martie 2016 privind o cerere de ridicare a imunității de jurisdicție a RQ;

                  —

                  Respingerea acțiunii în anulare a intimatei, introdusă la Tribunalul Uniunii Europene și pronunțarea definitivă cu privire la aspectele care fac obiectul prezentei acțiuni sau, dacă acțiunea nu este în stare de judecată în fața Curții, trimiterea cauzei spre soluționare Tribunalului;

                  —

                  Obligarea reclamantului în primă instanță să suporte cheltuielile de judecată efectuate de Comisie atât în primă instanță, cât și cu ocazia prezentului recurs.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea recursului, Comisia invocă trei motive de drept:

                  1.

                  În primul rând, contrar Tribunalului, Comisia consideră că decizia de ridicare a imunității nu constituie un act care îl lezează pe reclamant și, prin urmare, nu poate face obiectul unei acțiuni în anulare. Prin urmare, hotărârea atacată este afectată de o eroare de drept în măsura în care consideră cererea introductivă admisibilă.

                  2.

                  În al doilea rând, Comisia consideră că hotărârea atacată cu recurs interpretează incorect dreptul de a fi ascultat, consacrat la articolul 41 alineatul (2) litera (a) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, în măsura în care aceasta se întemeiază pe o interpretare și pe o aplicare eronată a articolului 4 alineatul (3) TUE (principiul cooperării loiale) și a principiului general al încrederii reciproce între organele Uniunii și autoritățile statelor membre.

                  3.

                  În al treilea rând, Comisia consideră că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept cu ocazia calificării conduitei Comisiei în speță considerând că aceasta nu a fost suficientă pentru a se respecta dreptul de a fi ascultat al reclamantului.


title: Cauza T-122/18: Ordonanța Tribunalului din 14 decembrie 2018 – Lidl Stiftung/EUIPO – Shimano Europe (PRO)

text:
               18.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 65/47

      Ordonanța Tribunalului din 14 decembrie 2018 – Lidl Stiftung/EUIPO – Shimano Europe (PRO)
      (Cauza T-122/18) (1)

      (2019/C 65/62)
      Limba de procedură: engleza
      Președintele Camerei a cincea a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 142, 23.4.2018.


title: Cauza T-777/17: Acțiune introdusă la 23 noiembrie 2017 – Pan/EUIPO – Entertainment One UK (TOBBIA)

text:
               22.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/61

         Acțiune introdusă la 23 noiembrie 2017 – Pan/EUIPO – Entertainment One UK (TOBBIA)
   (Cauza T-777/17)
   (2018/C 022/82)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Xianhao Pan (Roma, Italia) (reprezentant: M. Oliva, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Entertainment One UK Ltd (Londra, Regatul Unit)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă care cuprinde elementul verbal „TOBBIA” – cererea de înregistrare nr. 11 775 509

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

      Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 14 septembrie 2017 în cauza R 1776/2016-1

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate.

      Motivele invocate

               —

               lipsa motivării, încălcarea metodei de evaluare a relaţiei dintre mărci, precum şi lipsa evaluării în privinţa evaluării existenţei unui risc de confuzie între mărci;

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) coroborat cu articolul 53 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-721/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Hannover (Germania) la 27 decembrie 2017 – Sebastien Vollmer, Vera Sagalov/Swiss Global Air Lines AG

text:
               9.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 123/8

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Hannover (Germania) la 27 decembrie 2017 – Sebastien Vollmer, Vera Sagalov/Swiss Global Air Lines AG
   (Cauza C-721/17)
   (2018/C 123/12)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Amtsgericht Hannover

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Sebastien Vollmer, Vera Sagalov

      Pârâtă: Swiss Global Air Lines AG

      Întrebările preliminare

               1)

               Există un drept la compensație în temeiul articolului 7 din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 (1) și atunci când, din cauza unei sosiri cu o întârziere mai mică de trei ore, un pasager nu reușește să ajungă la un zbor cu legătură directă, iar întârzierea cu care ajunge la destinația finală este de trei ore sau mai mult, dar cele două zboruri sunt efectuate de operatori de transport aerian diferiți?

               2)

               Există un drept la compensație în temeiul articolului 7 din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 și atunci când între diferiții operatori de transport aerian există legături de grup?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 (JO 2004, L 46, p. 1, Ediție specială, 07/vol. 12, p. 218, rectificare în JO 2016, L 94, p. 17).


title: Cauza C-122/18: Acțiune introdusă la 14 februarie 2018 – Comisia Europeană/Republica Italiană

text:
               9.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 123/13

         Acțiune introdusă la 14 februarie 2018 – Comisia Europeană/Republica Italiană
   (Cauza C-122/18)
   (2018/C 123/19)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Gattinara și C. Zadra, agenţi)

      Pârâtă: Republica Italiană

      Concluziile reclamantei

               —

               Declararea faptului că, întrucât nu a adoptat şi continuă să nu adopte măsurile necesare pentru a garanta că autorităţile publice nu depăşesc termenele de 30 sau de 60 de zile calendaristice pentru efectuarea plăţii datoriilor lor comerciale, Republica Italiană nu şi-a îndeplinit obligaţiile care îi revin în temeiul Directivei 2011/7/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 februarie 2011 privind combaterea întârzierii în efectuarea plăților în tranzacțiile comerciale (JO L 48, p. 1) şi în special obligaţiile care îi revin în temeiul articolului 4 din directiva menţionată;

               —

               obligarea Republicii Italiene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Elementele de care dispune Comisia, care se bazează pe informaţiile furnizate de Republica Italiană în cursul procedurii prealabile, arată că termenele de plată de 30 şi de 60 de zile, prevăzute la articolul 4 din Directiva 2011/7/UE privind combaterea întârzierii în efectuarea plăților în tranzacțiile comerciale, sunt depăşite nu numai în cazul unor entităţi izolate, ci de întreaga categorie a autorităţilor publice, nu cu ocazia unei singure tranzacţii comerciale, ci ca termene medii de plată şi în legătură cu toate tranzacţiile încheiate de aceste autorităţi şi, în sfârşit, nu pe o perioadă limitată, ci în mod constant începând din luna septembrie 2014 şi până la data introducerii prezentei acţiuni. Aşadar, Comisia consideră dovedită încălcarea continuată şi sistematică a articolului 4 din directivă.


title: Cauza T-166/15: Hotărârea Tribunalului din 27 februarie 2018 – Gramberg/EUIPO – Mahdavi Sabet (Carcasă pentru telefon mobil) [„Desen sau model industrial comunitar — Procedură de declarare a nulității — Desen sau model industrial comunitar înregistrat care reprezintă o carcasă pentru telefon mobil — Divulgarea desenului sau modelului industrial — Articolul 7 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 6/2002 — Elemente de probă prezentate pentru prima dată în fața Tribunalului”]

text:
               16.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 134/18

         Hotărârea Tribunalului din 27 februarie 2018 – Gramberg/EUIPO – Mahdavi Sabet (Carcasă pentru telefon mobil)
   (Cauza T-166/15) (1)

   ([„Desen sau model industrial comunitar - Procedură de declarare a nulității - Desen sau model industrial comunitar înregistrat care reprezintă o carcasă pentru telefon mobil - Divulgarea desenului sau modelului industrial - Articolul 7 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 6/2002 - Elemente de probă prezentate pentru prima dată în fața Tribunalului”])
   (2018/C 134/24)
   Limba de procedură: germana

      Părţile

      Reclamant: Claus Gramberg (Essen, Germania) (reprezentanţi: inițial S. Kettler, ulterior F. Klopmeier și G. Becker, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: S. Hanne, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Sorouch Mahdavi Sabet (Paris, Franța)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a treia de recurs a EUIPO din 13 ianuarie 2015 (cauza R 460/2013-3), privind o procedură de declarare a nulității între domnul Gramberg și domnul Mahdavi Sabet

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia Camerei a treia de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 13 ianuarie 2015 (cauza R 460/2013-3).

               2)

               Respinge în rest acțiunea.

               3)

               Obligă EUIPO la plata propriilor cheltuieli de judecată, precum și a celor efectuate de domnul Claus Gramberg, inclusiv a cheltuielilor necesare efectuate în legătură cu procedura în fața camerei de recurs a EUIPO.

      (1)  JO C 198, 15.6.2015.


title: Cauza T-85/16: Hotărârea Tribunalului din 1 martie 2018 – Shoe Branding Europe/EUIPO – adidas (Poziția a două benzi paralele pe un pantof) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a unei mărci figurative a Uniunii Europene constând în două benzi paralele pe un pantof — Marcă figurativă anterioară a Uniunii Europene reprezentând trei benzi paralele pe un pantof — Motiv relativ de refuz — Atingere adusă renumelui — Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]

text:
               23.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/42

         Hotărârea Tribunalului din 1 martie 2018 – Shoe Branding Europe/EUIPO – adidas (Poziția a două benzi paralele pe un pantof)
   (Cauza T-85/16) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a unei mărci figurative a Uniunii Europene constând în două benzi paralele pe un pantof - Marcă figurativă anterioară a Uniunii Europene reprezentând trei benzi paralele pe un pantof - Motiv relativ de refuz - Atingere adusă renumelui - Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”])
   (2018/C 142/54)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Shoe Branding Europe BVBA (Oudenaarde, Belgia) (reprezentant: J. Løje, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: A. Lukošiūtė, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: adidas AG (Herzogenaurach, Germania) (reprezentanți: I. Fowler și I. Junkar, solicitors)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 26 noiembrie 2015 (cauza R 3106/2014-2) privind o procedură de opoziție între adidas și Shoe Branding Europe

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Shoe Branding Europe BVBA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 136, 18.4.2016.


title: Cauza T-438/16: Hotărârea Tribunalului din 1 martie 2018 – Altunis/EUIPO – Hotel Cipriani (CIPRIANI) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană — Marca verbală CIPRIANI — Marca verbală anterioară a Uniunii Europene HOTEL CIPRIANI — Utilizare serioasă a mărcii anterioare — Articolul 42 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 47 alineatul (2) din Regulamentul (UE) 2017/1001] — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Similitudine a produselor și a serviciilor — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 (devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul 2017/1001)”]

text:
               23.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/43

         Hotărârea Tribunalului din 1 martie 2018 – Altunis/EUIPO – Hotel Cipriani (CIPRIANI)
   (Cauza T-438/16) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană - Marca verbală CIPRIANI - Marca verbală anterioară a Uniunii Europene HOTEL CIPRIANI - Utilizare serioasă a mărcii anterioare - Articolul 42 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 47 alineatul (2) din Regulamentul (UE) 2017/1001] - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Similitudine a produselor și a serviciilor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 (devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul 2017/1001)”])
   (2018/C 142/56)
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: Altunis-Trading, Gestão e Serviços, Lda (Funchal, Portugalia) (reprezentanţi: A. Vanzetti, S. Bergia și G. Sironi, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanţi: J. Crespo Carrillo și D. Walicka, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Hotel Cipriani Srl (Veneția, Italia) (reprezentanţi: inițial P. Cantrill, solicitor și B. Brandreth, barrister, ulterior B. Brandreth, A. Poulter și P. Brownlow, solicitors)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 7 iunie 2016 (cauza R 1889/2015-4), privind o procedură de opoziție între Hotel Cipriani și Altunis-Trading, Gestão e Serviços.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Altunis-Trading, Gestão e Serviços, Lda la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 343, 19.9.2016.


title: Cauza C-301/16 P: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 28 februarie 2018 – Comisia Europeană/Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd [Recurs — Politică comercială — Dumping — Importuri de sticlă solară originară din China — Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 — Articolul 2 alineatul (7) literele (b) și (c) — Statutul de întreprindere care își desfășoară activitatea în condițiile unei economii de piață — Noțiunea „denaturare importantă determinată de vechiul sistem de economie planificată”, în sensul articolului 2 alineatul (7) litera (c) a treia liniuță — Avantaje fiscale]

text:
               23.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/4

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 28 februarie 2018 – Comisia Europeană/Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd
   (Cauza C-301/16 P) (1)

   ([Recurs - Politică comercială - Dumping - Importuri de sticlă solară originară din China - Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 - Articolul 2 alineatul (7) literele (b) și (c) - Statutul de întreprindere care își desfășoară activitatea în condițiile unei economii de piață - Noțiunea „denaturare importantă determinată de vechiul sistem de economie planificată”, în sensul articolului 2 alineatul (7) litera (c) a treia liniuță - Avantaje fiscale])
   (2018/C 142/05)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Flynn și T. Maxian Rusche, agenți)

      Cealaltă parte din procedură: Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd (reprezentanți: Y. Melin și V. Akritidis, avocați)

      Intervenientă în susținerea recurentei: GMB Glasmanufaktur Brandenburg GmbH (reprezentanți: A. Bochon, avocat și R. MacLean, solicitor)

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Hotărârea Tribunalului Uniunii Europene din 16 martie 2016, Xinyi PV Products (Anhui) Holdings/Comisia (T-586/14, EU:T:2016:154).

               2)

               Trimite cauza spre rejudecare Tribunalului Uniunii Europene.

               3)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.

      (1)  JO C 270, 25.7.2016.


title: Cauza C-47/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberlandesgericht Wien (Austria) la 26 ianuarie 2018 – Skarb Pánstwa Rzeczpospolitej Polskiej – Generalny Dyrektor Dróg Krajowych i Autostrad/Stephan Riel, în calitate de administrator judiciar în procedura de insolvență privind activele societății Alpine Bau GmbH

text:
               23.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/29

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberlandesgericht Wien (Austria) la 26 ianuarie 2018 – Skarb Pánstwa Rzeczpospolitej Polskiej – Generalny Dyrektor Dróg Krajowych i Autostrad/Stephan Riel, în calitate de administrator judiciar în procedura de insolvență privind activele societății Alpine Bau GmbH
   (Cauza C-47/18)
   (2018/C 142/39)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Oberlandesgericht Wien

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Skarb Pánstwa Rzeczpospolitej Polskiej – Generalny Dyrektor Dróg Krajowych i Autostrad

      Pârât: Stephan Riel, în calitate de administrator judiciar în procedura de insolvență privind activele societății Alpine Bau GmbH

      Întrebările preliminare

      Întrebarea 1

   Articolul 1 alineatul (2) litera (b) din Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 12 decembrie 2012 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (Regulamentul nr. 1215/2012) (1) trebuie interpretat în sensul că o acțiune în recunoașterea creanței conform dreptului austriac se referă la insolvență în sensul articolului 1 alineatul (2) litera (b) din Regulamentul nr. 1215/2012, fiind prin urmare exclusă din domeniul de aplicare material al acestui regulament?

      Întrebarea 2a (doar în cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea 1):

   Articolul 29 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 12 decembrie 2012 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (Regulamentul nr. 1215/2012) trebuie aplicat prin analogie și acțiunilor anexe care intră în domeniul de aplicare al Regulamentului nr. 1346/2000?

      Întrebarea 2b (doar în cazul unui răspuns negativ la întrebarea 1 sau al unui răspuns afirmativ la întrebarea 2a):

   Articolul 29 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 12 decembrie 2012 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (Regulamentul nr. 1215/2012) trebuie interpretat în sensul că există o acțiune având același obiect, între aceleași părți, atunci când un creditor – reclamanta – , care a declarat o creanță (în esență) identică în cadrul procedurii principale de insolvență din Austria și în cadrul procedurii secundare de insolvență din Polonia, care a fost contestată (în cea mai mare parte) de fiecare dintre administratorii judiciari, introduce în instanță acțiuni în constatarea existenței unor creanțe de o anumită valoare, mai întâi în Polonia, împotriva administratorului judiciar din acea țară, în procedura de insolvență secundară, iar ulterior în Austria, împotriva administratorului judiciar – pârâtul – din procedura de insolvență principală?

      Întrebarea 3a:

   Articolul 41 din Regulamentul (CE) nr. 1346/2000 al Consiliului din 29 mai 2000 privind procedurile de insolvență (Regulamentul nr. 1346/2000) (2) trebuie interpretat în sensul că, pentru a îndeplini cerința indicării „naturii, a datei nașterii și a valorii creanței”, este suficient ca în cererea de admitere a creanței din procedura de insolvență principală, creditorul – reclamanta – având sediul într-un alt stat membru decât statul în care a fost inițiată procedura – precum în cazul de față

               a)

               să se limiteze la descrierea creanței, indicând o valoare concretă, însă fără a indica o dată a nașterii (de exemplu, „creanță a subcontractorului JSV Slawomir Kubica pentru efectuarea unor lucrări de infrastructură rutieră”);

               b)

               chiar dacă în cererea de admitere a creanței nu este indicată data nașterii acesteia, totuși poate fi dedusă o dată a nașterii din documentele anexate la cererea de admitere a creanței (de exemplu, pe baza datei menționate în factura prezentată)?

      Întrebarea 3b:

   Articolul 41 din Regulamentul (UE) nr. 1346/2000 al Consiliului din 29 mai 2000 privind procedurile de insolvență (Regulamentul nr. 1346/2000) trebuie interpretat în sensul că această dispoziție nu se opune aplicării dispozițiilor naționale, într-un caz specific, mai favorabile – de exemplu, în ceea ce privește cerința indicării datei nașterii – creditorului care solicită admiterea creanței, având sediul într-un alt stat membru decât statul în care a fost inițiată procedura?

      (1)  JO 2012, L 351, p. 1.

      (2)  JO 2000, L 160, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 1, p. 143.


title: Cauza T-93/18: Acțiune introdusă la 19 februarie 2018 – International Skating Union/Comisia

text:
               23.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/55

         Acțiune introdusă la 19 februarie 2018 – International Skating Union/Comisia
   (Cauza T-93/18)
   (2018/C 142/72)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: International Skating Union (Lausanne, Elveția) (reprezentant: J.-F. Bellis, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Comisiei din 8 decembrie 2017 în cazul AT.40208 – regulile de eligibilitate ale International Skating Union şi

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă opt motive.

               1.

               Prin intermediul primului motiv, se susţine că motivarea pe care se întemeiază decizia contestată este viciată de o contradicţie fundamentală.

               2.

               Prin intermediul celui de al doilea motiv, se invocă faptul că regulile de eligibilitate ale reclamantei nu au ca obiect restrângerea concurenţei.

               3.

               Prin intermediul celui de al treilea motiv, se invocă faptul că regulile de eligibilitate ale reclamantei nu au ca efect restrângerea concurenţei.

               4.

               Prin intermediul celui de al patrulea motiv, se susţine că decizia reclamantei de a nu aproba evenimentul Dubai Icederby 2014 nu intră în domeniul de aplicare al articolului 101 TFUE, întrucât această decizie a urmărit un obiectiv legitim conform cu Codul etic al reclamantei, care interzice toate formele de susţinere a pariurilor.

               5.

               Prin intermediul celui de al cincilea motiv, se susţine că decizia reclamantei de a nu aproba evenimentul Dubai Icederby 2014 nu intră în domeniul teritorial de aplicare al articolului 101 TFUE.

               6.

               Prin intermediul celui de al şaselea motiv, se susţine că afirmaţia potrivit căreia normele Court of Arbitration for Sport (Curtea de Arbitraj pentru Sport) consolidează pretinsele restrângeri ale concurenţei este neîntemeiată.

               7.

               Prin intermediul celui de al șaptelea motiv, se susţine că Comisia şi-a depăşit competenţele prin impunerea în sarcina reclamantei a unor sancţiuni care nu au legătură cu constatarea unei încălcări.

               8.

               Prin intermediul celui de al optulea motiv, se susţine că impunerea plăţii periodice ale unor penalităţi este lipsită de temei juridic legal.


title: Cauza T-95/18: Acțiune introdusă la 12 februarie 2018 – Gollnisch/Parlamentul

text:
               23.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/55

         Acțiune introdusă la 12 februarie 2018 – Gollnisch/Parlamentul
   (Cauza T-95/18)
   (2018/C 142/73)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Bruno Gollnisch (Villiers-le-Mahieu, Franța) (reprezentant: B. Bonnefoy-Claudet, avocat)

      Pârât: Parlamentul European

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Biroului Parlamentului European din 23 octombrie 2017, înregistrată sub nr. PE 610.437/BUR/Decision, astfel cum a fost notificată prin scrisoarea Președintelui Parlamentului European din 1 decembrie, înregistrată sub nr. D 318700, prin care a fost respinsă reclamația domnului Gollnisch în apel în fața chestorilor împotriva deciziei Secretarului General;

               —

               anularea în același timp a deciziei Secretarului General al Parlamentului European din 1 iulie 2016, notificată la 6 iulie 2016, care prevede „că o sumă de 275 984,23 euro ar fi fost plătită în mod nejustificat în favoarea domnului Bruno Gollnisch” și prin care se dispune ca ordonatorul de credite competent și contabilul instituției să procedeze la recuperarea acestei sume;

               —

               anularea în același timp a notificării și a măsurilor de punere în aplicare a deciziei citate anterior cuprinse în scrisoarea directorului general al Direcției Generale Finanțe din 6 iulie 2016, ref. D 201920;

               —

               anularea în același timp a notei de debit nr. 2016-914 semnate de același director general al Direcției Generale Finanțe la 5 iulie 2016;

               —

               acordarea reclamantului a unei sume de 50 000 de euro pentru repararea prejudiciului moral care rezultă în ansamblu din acuzațiile neîntemeiate emise înainte de orice finalizare a unei anchete, din atingerea adusă imaginii sale, din perturbarea foarte gravă a vieții sale personale și politice prin decizia atacată și din volumul considerabil de muncă pe care a fost nevoit să-l depună în aceste proceduri;

               —

               acordarea în favoarea acestuia de asemenea a sumei de 28 000 de euro cu titlu de cheltuieli efectuate pentru plata consultațiilor juridice, pentru pregătirea prezentei acțiuni, pentru costurile de copiere și de depunere a acțiunii menționate și a actelor anexate la aceasta;

               —

               obligarea Parlamentului European la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă două motive îndreptate în special împotriva deciziei Biroului.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe mai multe încălcări ale normelor fundamentale de procedură pe care pârâtul le-ar fi comis cu ocazia adoptării deciziei atacate. Potrivit reclamantului, procedura care a condus la adoptarea deciziei atacate încalcă dreptul acestuia la judecarea cauzei sale de către o instanță imparțială. De asemenea, pârâtul i-ar fi încălcat dreptul la apărare. Prin urmare, decizia atacată s-ar fonda pe o declarație inexactă a reprezentantului chestorilor și motivarea acesteia ar fi insuficientă, în măsura în care nu ar răspunde la mai multe dintre obiecțiile formulate de către reclamant.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe o denaturare a faptelor care a condus la adoptarea deciziei atacate.

         Reclamantul invocă de asemenea motivele pe care le-a formulat împotriva deciziei Secretarului General contestate în fața Biroul Parlamentului, în măsura în care acesta din urmă ar fi menținut decizia atacată, fără a ține cont în mod corect de argumentele avansate de reclamant.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe viciile care afectează procedura care a condus la adoptarea deciziei Secretarului General, aferente incompetenței Secretarului General, unei încălcări a dreptului la apărare, unei inversări a sarcinii probei, unei motivări insuficiente, precum și încălcării principiilor securității juridice și încrederii legitime.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe o încălcare a drepturilor civice ale asistenților parlamentari, pe tratamentul discriminatoriu aplicat reclamantului, pe un abuz de putere, pe o încălcare a independenței deputaților și pe o necunoaștere a rolului asistenților parlamentari locali, precum și pe o încălcare a principiului proporționalității.


title: Cauza T-104/18: Acțiune introdusă la 22 februarie 2018 – Fundación Tecnalia Research & Innovation/REA

text:
               23.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/57

         Acțiune introdusă la 22 februarie 2018 – Fundación Tecnalia Research & Innovation/REA
   (Cauza T-104/18)
   (2018/C 142/74)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Fundación Tecnalia Research & Innovation (Donostia-San Sebastián, Spania) (reprezentanți: P. Palacios Pesquera și M. Rius Coma, avocați)

      Pârâtă: Agenția Executivă pentru Cercetare (REA)

      Concluziile

               —

               admiterea prezentei cereri și a motivelor din cuprinsul acesteia;

               —

               admiterea motivelor invocate în această cerere și, în consecință, anularea deciziei atacate, constatându-se faptul că nu se impune rambursarea sumelor corespunzătoare sarcinilor executate de TECNALIA;

               —

               obligarea REA la plata cheltuielilor de judecată efectuate în prezenta procedură.

      Motivele și principalele argumente

   Prezenta cerere introductivă este îndreptată împotriva deciziei adoptate la finalul procedurii contradictorii de recuperare financiară cu privire la proiectul FP7-SME-2013-605879-FOODWATCH grant agreement. La originea deciziei de reziliere a acordului de grant privind proiectul FoodWatch se află presupusa omisiune de informare a pârâtei cu privire la existența proiectului BreadGuard care, în opinia REA, prezenta puternice asemănări cu proiectul FoodWatch în termeni de obiective, de metodologie de lucru și de rezultate așteptate.
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe nemotivarea deciziei atacate, prin neluarea în considerare a elementelor dezincriminatoare evidențiate de TECNALIA în cursul procedurii contradictorii de investigare.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea conținutului anexei II la acordul de grant aferent proiectului FoodWatch, întrucât reclamanta nu a comunicat identitatea experților independenți care au semnat rapoartele de expertiză pe care se bazează decizia atacată, împiedicând astfel recuzarea acestora de către TECNALIA.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului răspunderii personale, întrucât reclamanta nu a luat în considerare gradul de participare al TECNALIA la săvârșirea faptelor imputate.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului legalității, având în vedere corecta executare a proiectelor și inexistența unei încălcări sau a unei neîndepliniri de către TECNALIA a angajamentelor asumate.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului proporționalității, întrucât nu a fost luat în considerare gradul de vinovăție al fiecăruia dintre participanți în ceea ce privește comportamentul imputat.


title: Cauza C-558/16: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 1 martie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Kammergericht Berlin – Germania) – procedură inițiată de Doris Margret Lisette Mahnkopf [Trimitere preliminară — Spațiul de libertate, securitate și justiție — Regulamentul (UE) nr. 650/2012 — Succesiuni și certificatul european de moștenitor — Domeniu de aplicare — Posibilitatea de a înscrie cota-parte a soțului supraviețuitor în certificatul european de moștenitor]

text:
               23.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/9

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 1 martie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Kammergericht Berlin – Germania) – procedură inițiată de Doris Margret Lisette Mahnkopf
   (Cauza C-558/16) (1)

   ([Trimitere preliminară - Spațiul de libertate, securitate și justiție - Regulamentul (UE) nr. 650/2012 - Succesiuni și certificatul european de moștenitor - Domeniu de aplicare - Posibilitatea de a înscrie cota-parte a soțului supraviețuitor în certificatul european de moștenitor])
   (2018/C 142/12)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Kammergericht Berlin

      Partea din procedura principală

   Doris Margret Lisette Mahnkopf

      cu participarea: Sven Mahnkopf

      Dispozitivul

   Articolul 1 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 650/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 4 iulie 2012 privind competența, legea aplicabilă, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești și acceptarea și executarea actelor autentice în materie de succesiuni și privind crearea unui certificat european de moștenitor trebuie interpretat în sensul că intră în domeniul de aplicare al regulamentului menționat o dispoziție națională precum cea în discuție în litigiul principal, care prevede, la decesul unuia dintre soți, o compensare forfetară a creșterii patrimoniale care intră sub incidența comunității legale prin majorarea cotei-părți succesorale a soțului supraviețuitor.

      (1)  JO C 30, 30.1.2017


title: Cauza T-6/17: Hotărârea Tribunalului din 7 martie 2018 – Equivalenza Manufactory/EUIPO – ITM Entreprises (BLACK LABEL BY EQUIVALENZA) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative BLACK LABEL BY EQUIVALENZA — Marca internațională figurativă anterioară LABELL — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Similitudinea semnelor — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]

text:
               23.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/48

         Hotărârea Tribunalului din 7 martie 2018 – Equivalenza Manufactory/EUIPO – ITM Entreprises (BLACK LABEL BY EQUIVALENZA)
   (Cauza T-6/17) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative BLACK LABEL BY EQUIVALENZA - Marca internațională figurativă anterioară LABELL - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Similitudinea semnelor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”])
   (2018/C 142/64)
   Limba de procedură: spaniola

      Părţile

      Reclamantă: Equivalenza Manufactory, SL (Barcelona, Spania) (reprezentanţi: G. Macías Bonilla, G. Marín Raigal și E. Armero Lavie, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanţi: J. Crespo Carrillo și M. del Mar Baldares, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO: ITM Entreprises SAS (Paris, Franța)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 11 octombrie 2016 (cauza R 690/2016-2) privind o procedură de opoziție între ITM Entreprises și Equivalenza Manufactory

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia Camerei a doua de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 11 octombrie 2016 (cauza R 690/2016-2).

               2)

               EUIPO suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Equivalenza Manufactory, SL în cursul procedurii în fața Tribunalului.

      (1)  JO C 63, 27.2.2017.


title: Cauza C-89/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Østre Landsret (Danemarca) la 8 februarie 2018 – A/Udlændinge- og Integrationsministeriet

text:
               23.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/33

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Østre Landsret (Danemarca) la 8 februarie 2018 – A/Udlændinge- og Integrationsministeriet
   (Cauza C-89/18)
   (2018/C 142/44)
   Limba de procedură: daneza

      Instanța de trimitere

   Østre Landsret

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: A

      Pârât: Udlændinge- og Integrationsministeriet

      Întrebările preliminare

               1)

               Într-o situație în care au fost introduse „noi restricții” la reîntregirea familiei între soți, care prima facie încalcă clauza de standstill prevăzută la articolul 13 din Decizia nr. 1/80 (Decizia nr. 1/80 a Consiliului de asociere din 19 septembrie 1980 privind dezvoltarea asocierii, anexată la Acordul de instituire a unei asocieri între Comunitatea Economică Europeană și Turcia, semnat la 12 septembrie 1963 de Comunitatea Economică Europeană și Turcia), iar aceste restricții sunt justificate pe baza considerațiilor unei „integrări cu succes”, recunoscute de Curtea de Justiție a Uniunii Europene în Hotărârea sa din 12 aprilie 2016 în cauza C-561/14, Genc (1) (a se vedea, de asemenea, și Hotărârea din 10 iulie 2014 în cauza C-138/13, Dogan, UE:C:2014:2066 (2)), poate fi considerată ca fiind „justificată de un motiv imperativ de interes general, […] de natură să garanteze realizarea obiectivului legitim urmărit și [care] nu depășește ceea ce este necesar pentru atingerea obiectivului respectiv” o normă precum articolul 9 alineatul (7) din Legea daneză privind străinii (Udlændingeloven), în temeiul căreia, inter alia, o condiție generală pentru reîntregirea familiei între o persoană care este cetățean al unei țări terțe și are un permis de ședere în Danemarca și soțul acestei persoane, este ca atașamentul cuplului față de Danemarca să fie mai mare decât cel față de Turcia?

               2)

               Dacă răspunsul la prima întrebare este afirmativ, cu rezultatul că cerința privind atașamentul este considerată, în general, ca fiind adecvată pentru asigurarea realizării obiectivului de integrare, este posibil în acest caz, fără a aduce atingere analizei restricției și cerinței de proporționalitate:

                           (i)

                           să fie aplicată o practică prin care, atunci când soțul cu permis de ședere în statul membru (persoana de referință) a venit pentru prima dată în Danemarca la vârsta de 12-13 ani sau mai târziu, în evaluarea legăturii persoanei de referință cu statul membru se acordă o pondere majoră următoarelor aspecte: faptul că persoana a avut fie o perioadă de ședere legală pe termen lung de aproximativ 12 ani în statul membru, sau a avut o perioadă de ședere și un loc de muncă stabil în statul membru, care implică un grad semnificativ de contact și comunicare cu colegii și clienții în limba statului membru și care a continuat fără întreruperi semnificative pentru cel puțin patru până la cinci ani, sau a avut o perioadă de ședere și un loc de muncă stabil care nu a implicat un grad semnificativ de contact și comunicare cu colegii și clienții în limba statului membru, care a continuat fără întreruperi semnificative pentru cel puțin șapte până la opt ani.

                           (ii)

                           să fie aplicată o practică prin care să fie conferită o pondere împotriva îndeplinirii cerinței privind atașamentul situației în care persoana de referință a păstrat un atașament semnificativ față de țara sa de origine, prin faptul de a fi efectuat vizite frecvente sau îndelungate în țara de origine, în timp ce concediile de scurtă durată sau șederile în scop educațional să nu aibă o pondere împotriva acordării unui permis;

                           (iii)

                           să fie aplicată o practică prin care să fie conferită o pondere considerabilă împotriva îndeplinirii cerinței privind atașamentul cazului în care există o așa-numită situație de „căsătorit, divorțat și recăsătorit”?

      (1)  Hotărârea Curții din 12 aprilie 2016, ECLI:EU:C:2016:247.

      (2)  Hotărârea Curții din 10 iulie 2014, ECLI:EU:C:2014:2066.


title: Cauza C-3/17: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 28 februarie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Ungaria) – Sporting Odds Limited/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Központi Irányítása [Trimitere preliminară — Libera prestare a serviciilor — Articolul 56 TFUE — Articolul 4 alineatul (3) TUE — Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene — Restricții — Jocuri de noroc — Reglementare națională — Exploatarea anumitor forme de jocuri de noroc de către stat — Exclusivitate — Sistem de atribuire a unei concesiuni pentru alte forme de jocuri — Cerința unei autorizații — Sancțiune administrativă]

text:
               23.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/11

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 28 februarie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Ungaria) – Sporting Odds Limited/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Központi Irányítása
   (Cauza C-3/17) (1)

   ([Trimitere preliminară - Libera prestare a serviciilor - Articolul 56 TFUE - Articolul 4 alineatul (3) TUE - Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Restricții - Jocuri de noroc - Reglementare națională - Exploatarea anumitor forme de jocuri de noroc de către stat - Exclusivitate - Sistem de atribuire a unei concesiuni pentru alte forme de jocuri - Cerința unei autorizații - Sancțiune administrativă])
   (2018/C 142/15)
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Sporting Odds Limited

      Pârâtă: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Központi Irányítása

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 56 TFUE trebuie interpretat în sensul că nu se opune, în principiu, unui sistem dual de organizare a pieței jocurilor de noroc, în cadrul căruia anumite tipuri de jocuri țin de sistemul monopolului de stat, în timp ce altele țin de sistemul concesiunilor și al autorizațiilor pentru organizarea de jocuri de noroc, în situația în care instanța de trimitere stabilește că reglementarea prin care se restrânge libera prestare a serviciilor urmărește efectiv, în mod coerent și sistematic, obiectivele invocate de statul membru în cauză.

               2)

               Articolul 56 TFUE trebuie interpretat în sensul că se opune unei norme naționale precum cea în discuție în litigiul principal, în temeiul căreia acordarea unei autorizații pentru organizarea de jocuri de noroc online este rezervată exclusiv operatorilor de jocuri de noroc care dețin o concesiune privind un cazinou situat pe teritoriul național, în măsura în care această normă nu constituie o condiție indispensabilă pentru atingerea obiectivelor urmărite și există măsuri mai puțin restrictive pentru atingerea unor asemenea obiective.

               3)

               Articolul 56 TFUE trebuie interpretat în sensul că se opune unei legislații precum cea în discuție în litigiul principal, care instituie un regim de concesiuni și de autorizații pentru organizarea jocurilor de noroc online, atunci când aceasta conține norme discriminatorii în privința operatorilor stabiliți în alte state membre sau în cazul în care prevede norme nediscriminatorii, dar care sunt aplicate în mod netransparent sau sunt puse în aplicare astfel încât să împiedice sau să facă mai dificilă candidatura anumitor ofertanți stabiliți în alte state membre.

               4)

               Articolul 56 TFUE și articolul 4 alineatul (3) TUE coroborate cu articolele 47 și 48 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene trebuie interpretate în sensul că nu se opun unei legislații naționale precum cea în discuție în litigiul principal, care nu prevede examinarea din oficiu a caracterului proporțional al măsurilor prin care se restrânge libera prestare a serviciilor în sensul articolului 56 TFUE și atribuie sarcina probei părților din procedură.

               5)

               Articolul 56 TFUE coroborat cu articolele 47 și 48 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene trebuie interpretat în sensul că revine unui stat membru care a pus în aplicare o reglementare restrictivă obligația de a furniza elementele de probă care vizează să demonstreze existența unor obiective de natură să legitimeze un obstacol în calea unei libertăți fundamentale garantate de Tratatul FUE și proporționalitatea acestuia, fără de care instanța națională trebuie să poată deduce toate consecințele care decurg dintr-o asemenea inacțiune.

               6)

               Articolul 56 TFUE trebuie interpretat în sensul că nu se poate constata că un stat membru nu și-a îndeplinit obligația de a justifica o măsură restrictivă pentru motivul că nu a furnizat o analiză a efectelor măsurii menționate la data introducerii acesteia în legislația națională sau la data examinării unei asemenea măsuri de către instanța națională.

               7)

               Articolul 56 TFUE trebuie interpretat în sensul că se opune unei sancțiuni precum cea în discuție în litigiul principal, aplicată ca urmare a încălcării legislației naționale prin care se instituie un sistem de concesiuni și de autorizații pentru organizarea de jocuri de noroc, în cazul în care o astfel de legislație națională se dovedește a fi contrară acestui articol.

      (1)  JO C 112, 10.4.2017.