title: Cauza C-378/16 P: Recurs introdus la 7 iulie 2016 de Inclusion Alliance for Europe GEIE împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a noua) din 21 aprilie 2016 în cauza T-539/13 P, Inclusion Alliance for Europe/Comisia

text:
               5.9.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 326/17

         Recurs introdus la 7 iulie 2016 de Inclusion Alliance for Europe GEIE împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a noua) din 21 aprilie 2016 în cauza T-539/13 P, Inclusion Alliance for Europe/Comisia
   (Cauza C-378/16 P)
   (2016/C 326/29)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurentă: Inclusion Alliance for Europe GEIE (reprezentant: S. Famiani, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluzii

   Recurenta solicită Curții:

               —

               anularea ordonanței atacate;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin decizia din iulie 2013, Comisia Europeană a solicitat Inclusion Alliance for Europe plata sumei totale de 212 411,89 pentru proiectele No 224482 (MARE), No 216820 (SENIOR), No 225010 (ECRN). Inclusion Alliance for Europe a formulat o acțiune având ca obiect anularea deciziei la Tribunal, care s-a pronunțat prin ordonanță în temeiul articolului 126 din Regulamentul de procedură al Tribunalului.
   Inclusion Alliance for Europe solicită anularea în tot a ordonanței atacate pentru motivele menționate mai jos.
   Ordonanța atacată a omis să ia în considerare și să aplice, în evaluarea acțiunii având ca obiect decizia Comisiei, principiile generale ale dreptului Uniunii.
   Tribunalul a luat în considerare în mod eronat argumentele prezentate în memoriul în replică ca fiind motive prezentate pentru prima dată, fiind vorba însă despre clarificarea unor motive și argumente prezentate deja în acțiunea inițială, astfel încât nu au fost încălcate dispozițiile articolului 44 alineatul (1) din Regulamentul de procedură al Tribunalului.
   În ceea ce privește contestarea principiilor comunitare aplicabile procedurii de audit, Tribunalul a furnizat o motivare insuficientă, chiar inexistentă, întrucât a considerat în mod eronat că în speță a existat o interpretare/încălcare a contractului, în loc să țină seama de încălcarea principiilor generale ale dreptului Uniunii.
   Ordonanța atacată omite să ia în considerare și să aplice principiile generale ale dreptului Uniunii în ceea ce privește îmbogățirea fără justă cauză și acțiunea în despăgubire împotriva CE.


title: Cauza C-537/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Lietuvos Aukščiausiojoasis Teismoas (Lituania) la 14 octombrie 2013 — Birutė Šiba/Arūnąas Devėnąas

text:
               11.1.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 9/17

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Lietuvos Aukščiausiojoasis Teismoas (Lituania) la 14 octombrie 2013 — Birutė Šiba/Arūnąas Devėnąas
   (Cauza C-537/13)
   2014/C 9/27
   Limba de procedură: lituaniana

      Instanța de trimitere

   Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

      Părțile din procedura principală

      Recurentă: Birutė Šiba

      Intimată: Arūnas Devėnas

      Întrebările preliminare

               1.

               Persoana fizică care beneficiază de servicii juridice în temeiul unor contracte de servicii juridice încheiate cu un avocat (un advokatas) în schimbul unui onorariu, aceste servicii fiind prestate în cauze care ar fi privit interese personale ale persoanei fizice respective (divorț, partajul bunurilor dobândite în timpul căsătoriei etc.), trebuie să fie considerată consumator în sensul legislației Uniunii privind protecția consumatorului?

               2.

               Avocatul (un advokatas, care are calitatea de membru al unei „profesii [liberale]”) care încheie cu o persoană fizică un contract de prestare de servicii juridice în schimbul unui onorariu, care îl obligă să presteze servicii juridice astfel încât persoana fizică respectivă să poată atinge scopuri care nu au legătură cu activitatea sa profesională sau cu profesia sa, trebuie să fie considerat comerciant în sensul legislației Uniunii privind protecția consumatorului?

               3.

               Contractele de prestare de servicii juridice în schimbul unui onorariu pe care un avocat (un advokatas) le încheie în cursul activităților sale profesionale pe care le desfășoară în calitate de reprezentant al unei profesii liberale intră în domeniul de aplicare al Directivei 93/13/CEE (1) a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii?

               4.

               În cazul în care răspunsul la a treia întrebare este afirmativ, pentru a califica aceste contracte drept contracte încheiate cu consumatorii trebuie să se aplice criterii generale sau acestea trebuie să fie recunoscute ca fiind contracte încheiate cu consumatorii pe baza unor criterii speciale? În cazul în care, pentru a califica aceste contracte drept contracte încheiate cu consumatorii este necesar să se aplice criterii speciale, care sunt aceste criterii?

      (1)  JO L 95, p. 29, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 273.


title: Cauza T-122/08: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 16 iunie 2008 — Republica Cipru/Comisia Comunităților Europene

text:
               30.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/59

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 16 iunie 2008 — Republica Cipru/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-122/08) (1)

   (2008/C 223/111)

      Limba de procedură: greaca

   Președintele Camerei întâi a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 142, 7.6.2008.


title: Cauza C-400/08: Acțiune introdusă la 16 septembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Spaniei

text:
               8.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 285/29

         Acțiune introdusă la 16 septembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Spaniei
   (Cauza C-400/08)
   (2008/C 285/48)
   Limba de procedură: spaniola
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: E. Traversa și R. Vidal Puig, agenți, asistați de C. Fernández Vicién și I. Moreno-Tapia Rivas, abogadas)

      Pârât: Regatul Spaniei
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că prin impunerea de restricții cu privire la stabilirea de centre comerciale, rezultând din Legea 7/1996 referitoare la comerțul cu amănuntul și din legislația comunității autonome Catalonia cu privire la aceeași materie (Legea 18/2005 privind infrastructurile comerciale; Decretul 378/2006 de aplicare a Legii 18/2005 și Decretul 379/2006 de aprobare a noului Plan teritorial sectorial privind infrastructurile comerciale), Regatul Spaniei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 43 CE;

               —

               obligarea Regatului Spaniei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Legislația spaniolă și catalană în discuție (Legea 7/1996, Legea catalană 18/2005, Decretele catalane 378/2006 și 379/2006) impun oricărui agent economic care dorește să deschidă, să-și extindă, să schimbe activitatea, să se transfere sau să cesioneze un mare centru comercial, obținerea unei licențe emise de Generalidad în plus față de licența municipală de începere a activității, aceasta din urmă fiind destinată să demonstreze conformitatea spațiului cu normele de urbanism în vigoare. Acordarea licențelor comerciale este condiționată de anumite elemente de apreciere, între care figurează conformitatea proiectului cu Planul teritorial sectorial privind infrastructurile comerciale, astfel încât nu se poate autoriza niciun spațiu care nu îndeplinește toate condițiile cuprinse în plan, localizarea proiectului în zona urbană consolidată și gradul de implantare al întreprinderii solicitante.
   Comisia apreciază că legislația spaniolă și catalană în discuție constituie restricții nejustificate cu privire la libertatea de stabilire, în sensul articolului 43 din Tratatul CE, pentru următoarele motive:

               (1)

               Cerința unei autorizații comerciale — în plus față de autorizația municipală — acordată în funcție de anumite criterii referitoare nu doar la amenajarea teritoriului și la mediul înconjurător, ci și la potențiala consecință economică a noii implantări a unor anumite tipuri de centre comerciale de mari dimensiuni asupra structurii competitive a pieței de distribuție, precum și la demonstrarea existenței unei „necesități a pieței”, creează multe dificultăți în implantarea anumitor tipuri de centre comerciale de mari dimensiuni.

               (2)

               Legislația națională în discuție are un efect discriminatoriu întrucât favorizează stabilirea de centre comerciale de dimensiuni mai reduse (care corespund structurii de distribuție comercială tradițională din Catalonia și în consecință structurii comerțului local) spre deosebire de marile centre comerciale (care corespund modelului de distribuție comercială utilizat pentru companii care provin din alte state comunitare).

         Comisia apreciază că această legislație nu poate fi justificată în temeiul motivelor prevăzute la articolul 46 din Tratatul CE (ordine publică, siguranță sau sănătate publică), motive care, pe de altă parte, nu au fost invocate de autoritățile naționale.
   Comisia consideră că justificările invocate de autoritățile naționale spaniole și catalane — protecția consumatorilor (protecția micului comerț pentru a garanta existența unei oferte competitive în fiecare piață — protecția mediului înconjurător și a mediului urban) nu pot fi acceptate pentru următoarele motive:

               (1)

               Criteriile stabilite de legislația analizată nu vizează în realitate, astfel cum susțin autoritățile naționale, protecția consumatorilor, ci au drept scop favorizarea sectorului micului comerț în detrimentul marilor rețele de distribuție comercială. În consecință, măsurile nu sunt corespunzătoare pentru a îndeplini obiectivul invocat întrucât urmăresc în realitate obiective economice.

               (2)

               Măsurile în discuție depășesc ceea ce este necesar pentru a îndeplini obiectivele urmărite. În orice caz, este de competența autorităților naționale să demonstreze că obiectivele invocate nu ar fi putut fi îndeplinite prin intermediul unor măsuri mai puțin restrictive.


title: Cauza T-515/09 P: Ordonanța Tribunalului din 18 octombrie 2010 — Marcuccio/Comisia ( Recurs — Funcție publică — Funcționari — Refuz al unei instituții de a traduce o decizie — Recurs în parte în mod vădit inadmisibil și în parte în mod vădit nefondat )

text:
               18.12.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 346/41

         Ordonanța Tribunalului din 18 octombrie 2010 — Marcuccio/Comisia
   (Cauza T-515/09 P) (1)

   (Recurs - Funcție publică - Funcționari - Refuz al unei instituții de a traduce o decizie - Recurs în parte în mod vădit inadmisibil și în parte în mod vădit nefondat)
   2010/C 346/83
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurent: Luigi Marcuccio (Tricase, Italia) (reprezentant: G. Cipressa, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall și C. Berardis-Kayser, agenți, asistați de A. Dal Ferro, avocat)

      Obiectul

   Recurs introdus împotriva Ordonanței Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera întâi) din 7 octombrie 2009, Marcuccio/Comisia (F-3/08, nepublicată încă în Repertoriu), prin care se urmărește anularea acestei ordonanțe

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Domnul Luigi Marcuccio suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană în cadrul prezentei proceduri.

      (1)  JO C 51, 27.2.2010.


title: Cauza C-152/05: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 17 ianuarie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Federală Germania (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Articolele 18 CE, 39 CE și 43 CE — Legislație națională — Condiții de acordare a unei subvenții pentru construirea sau achiziționarea unei locuințe în scopul utilizării ca locuință proprie — Locuință care trebuie să se situeze pe teritoriul statului membru în cauză)

text:
               8.3.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 64/4

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 17 ianuarie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Federală Germania
   (Cauza C-152/05) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Articolele 18 CE, 39 CE și 43 CE - Legislație națională - Condiții de acordare a unei subvenții pentru construirea sau achiziționarea unei locuințe în scopul utilizării ca locuință proprie - Locuință care trebuie să se situeze pe teritoriul statului membru în cauză)
   (2008/C 64/03)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: R. Lyal și K. Gross, agenți)

      Pârâtă: Republica Federală Germania (reprezentanți: M. Lumma și C. Schulze-Bahr, agenți)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolelor 18 CE, 39 CE și 43 CE — Legislație națională care prevede acordarea unei subvenții pentru locuință (Eigenheimzulage) pentru construirea sau achiziționarea unei locuințe proprii numai pentru persoanele supuse în totalitate impozitului în acest stat membru și numai pentru locuințele situate în acest stat
   Dispozitivul

               1)

               Prin faptul că, la articolul 2 alineatul (1) prima teză din Legea privind subvențiile pentru proprietate imobiliară (Eigenheimzulagengesetz), în versiunea publicată în 1997, astfel cum a fost modificată prin Legea de însoțire a bugetului din 2004 (Haushaltsbegleitgesetz 2004), exclude locuințele situate într-un alt stat membru de la beneficiul subvenției pentru proprietate imobiliară acordate persoanelor supuse în totalitate impozitului pe venit, Republica Federală Germania nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 18 CE, 39 CE și 43 CE.

               2)

               Obligă Republica Federală Germania la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 132, 28.5.2005.


title: Cauza C-677/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado de lo Social n° 33 de Madrid (Spania) la 29 decembrie – Montero Mateos/Agencia Madrileña de Atención Social de la Consejería de Políticas Sociales y Familia de la Comunidad Autónoma de Madrid

text:
               20.3.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 86/15

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado de lo Social no 33 de Madrid (Spania) la 29 decembrie – Montero Mateos/Agencia Madrileña de Atención Social de la Consejería de Políticas Sociales y Familia de la Comunidad Autónoma de Madrid
   (Cauza C-677/16)
   (2017/C 086/19)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Juzgado de lo Social no 33 de Madrid

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Lucía Montero Mateos

      Pârâtă: Agencia Madrileña de Atención Social de la Consejería de Políticas Sociales y Familia de la Comunidad Autónoma de Madrid

      Întrebările preliminare

   Clauza 4 punctul 1 din acordul cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP, care este introdus în dreptul Uniunii prin intermediul Directivei 1999/70 a Consiliului Uniunii (1) trebuie interpretată în sensul că încetarea unui contract de muncă temporar „de interinidad” pentru ocuparea unui post vacant, ca urmare a împlinirii termenului pentru care a fost încheiat între angajator și lucrătoare, constituie un motiv obiectiv care să justifice ca legiuitorul național să nu prevadă într-o astfel de situație nicio indemnizație pentru încetarea contractului, în timp ce în cazul unui lucrător pe durată nedeterminată comparabil care a fost concediat pentru un motiv obiectiv este prevăzută o indemnizație reprezentând echivalentul a 20 de zile de salariu pentru fiecare an de vechime?

      (1)  JO 1999, L 175, p. 1, Ediție specială, 05/vol. 5, p. 129.


title: Cauza T-185/04: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 11 septembrie 2007 — Lancôme/OAPI — Baudon (AROMACOSMETIQUE) ( Marcă comunitară — Procedură de declarare a nulității — Marca verbală comunitară AROMACOSMETIQUE — Marca națională verbală anterioară AROMACOSMETIQUE — Nulitatea mărcii naționale verbale anterioare — Lipsa necesității de a se pronunța asupra fondului cauzei )

text:
               24.11.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 283/26

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 11 septembrie 2007 — Lancôme/OAPI — Baudon (AROMACOSMETIQUE)
   (Cauza T-185/04) (1)

   („Marcă comunitară - Procedură de declarare a nulității - Marca verbală comunitară AROMACOSMETIQUE - Marca națională verbală anterioară AROMACOSMETIQUE - Nulitatea mărcii naționale verbale anterioare - Lipsa necesității de a se pronunța asupra fondului cauzei’)
   (2007/C 283/47)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Lancôme parfums et beauté & Cie SNC (Paris, Franța) (reprezentant: M. Antoine-Lalance, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI: Jacqueline Baudon (Paris, Franța)
   Obiectul
   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 11 martie 2004 (cauza R 39/2002-4) referitoare la procedura de anulare 155 C 000866335/1 între doamna Jacqueline Baudon și Lancôme parfums et beauté & Cie SNC.
   Dispozitivul

               1)

               Constată că nu este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2)

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 217, 28.8.2004.


title: Cauza T-493/13: Acțiune introdusă la 13 septembrie 2013 — Schmidt Spiele/OAPI (Darstellung eines Spielbretts)

text:
               9.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 325/49

         Acțiune introdusă la 13 septembrie 2013 — Schmidt Spiele/OAPI (Darstellung eines Spielbretts)
   (Cauza T-493/13)
   2013/C 325/78
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Schmidt Spiele GmbH (Berlin, Germania) (reprezentant: T. Sommer, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile

   Reclamanta solicită:

               —

               anularea Deciziei camerei întâi de recurs a OAPI din 3 iulie 2013 pronunțate în cauza R 1768/2012-1;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată;

               —

               fixarea unui termen de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca figurativă care conține reprezentarea platoului unui joc de societate, pentru produse și servicii din clasele 9, 16, 28 și 41 — cererea de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 10 592 095

      Decizia examinatorului: respinge cererea de înregistrare.

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) și a alineatului (3) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009


title: Cauza C-251/06: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 8 noiembrie 2007 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Linz — Austria) — Firma ING. AUER — Die Bausoftware GmbH/Finanzamt Freistadt Rohrbach Urfahr (Impozite indirecte — Acumulări de capital — Transferul sediului social al unei societăți — Eliminarea impozitului pe aportul de capital aplicat unei societăți)

text:
               22.12.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 315/17

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 8 noiembrie 2007 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Linz — Austria) — Firma ING. AUER — Die Bausoftware GmbH/Finanzamt Freistadt Rohrbach Urfahr
   (Cauza C-251/06) (1)

   (Impozite indirecte - Acumulări de capital - Transferul sediului social al unei societăți - Eliminarea impozitului pe aportul de capital aplicat unei societăți)
   (2007/C 315/28)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Linz
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Firma ING. AUER — Die Bausoftware GmbH

      Pârât: Finanzamt Freistadt Rohrbach Urfahr
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Unabhängiger Finanzsenat — Interpretarea articolului 4 alineatul (1) literele (a) și (g), a articolului 4 alineatul (3) litera (b) și a articolului 7 alineatul (2) din Directiva 69/335/CEE a Consiliului din 17 iulie 1969 privind impozitele indirecte aplicate acumulărilor de capital (JO L 249, p. 25), astfel cum a fost modificată prin Directiva 85/303/CEE a Consiliului din 10 iunie 1985 (JO L 156, p. 23) — Impozit pe aportul de capital aplicat unei societăți care și-a transferat sediul de administrare dintr-un stat membru care a eliminat impozitul pe aportul de capital într-un stat membru care aplică impozitul pe aportul de capital
   Dispozitivul
   Articolul 4 alineatul (1) litera (g) și alineatul (3) litera (b) din Directiva 69/335/CEE a Consiliului din 17 iulie 1969 privind impozitele indirecte aplicate acumulărilor de capital, astfel cum a fost modificată prin Directiva 85/303/CEE a Consiliului din 10 iunie 1985 și prin Actul privind condițiile de aderare la Uniunea Europeană a Republicii Austria, a Republicii Finlanda și a Regatului Suediei și adaptările la tratatele pe care se întemeiază Uniunea Europeană trebuie interpretat în sensul că renunțarea unui stat membru la aplicarea impozitului pe aportul de capital nu se opune calificării unei societăți care aparține uneia dintre categoriile menționate la articolul 3 alineatul (1) litera (a) din această directivă drept societate de capital în scopul aplicării impozitului pe aportul de capital, în sensul articolului 4 alineatul (1) litera (g) din respectiva directivă, cu ocazia transferului sediului său de administrare din acest stat membru către un alt stat membru, unde acest impozit se aplică încă. Totuși, o astfel de interpretare nu poate conduce la favorizarea unor conduite caracterizate prin realizarea de aranjamente artificiale în scopul unic de a obține un avantaj fiscal. Este de competența instanței de trimitere să verifice dacă circumstanțele acțiunii principale cuprind elemente obiective constitutive ale unei astfel de practici abuzive.

      (1)  JO C 212, 2.9.2006.


title: Cauza C-152/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Finanzgericht Düsseldorf (Germania) la 26 martie 2013 — Holger Forstmann Transporte GmbH & Co. KG/Hauptzollamt Münster

text:
               29.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 189/2

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Finanzgericht Düsseldorf (Germania) la 26 martie 2013 — Holger Forstmann Transporte GmbH & Co. KG/Hauptzollamt Münster
   (Cauza C-152/13)
   2013/C 189/02
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Finanzgericht Düsseldorf

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Holger Forstmann Transporte GmbH & Co. KG

      Pârât: Hauptzollamt Münster

      Întrebările preliminare

               1.

               Noțiunea de producător în sensul articolului 24 alineatul (2) prima liniuță din Directiva 2003/96/CE (1) a Consiliului din 27 octombrie 2003 privind restructurarea cadrului comunitar de impozitare a produselor energetice și a electricității trebuie interpretată în sensul că include și constructorii de caroserii sau distribuitorii, în cazul în care aceștia au montat rezervorul pentru carburant în cadrul unui proces de fabricație a autovehiculului și, din motive tehnice și/sau economice, procesul de fabricație a fost îndeplinit, prin diviziunea lucrărilor, de către mai multe întreprinderi independente?

               2.

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare: cum trebuie interpretat în aceste situații elementul constitutiv de la articolul 24 alineatul (2) prima liniuță din Directiva 2003/96/CE a Consiliului din 27 octombrie 2003 privind restructurarea cadrului comunitar de impozitare a produselor energetice și a electricității, potrivit căruia trebuie să fie vorba despre autovehicule „de același tip”?

      (1)  JO L 283, p. 51, Ediție specială 09/vol. 2, p. 98.


title: Cauza C-387/08 P: Recurs introdus la 27 august 2008 de VDH Projektentwicklung GmbH și Edeka Handelsgesellschaft Rhein-Ruhr mbH împotriva Ordonanței Tribunalului de Primă Instanță (Camera a doua) pronunțate la 25 iunie 2008 în cauza T-185/08, VDH Projektentwicklung GmbH și Edeka Handelsgesellschaft Rhein-Ruhr mbH/Comisia Comunităților Europene

text:
               20.6.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 141/22

         Recurs introdus la 27 august 2008 de VDH Projektentwicklung GmbH și Edeka Handelsgesellschaft Rhein-Ruhr mbH împotriva Ordonanței Tribunalului de Primă Instanță (Camera a doua) pronunțate la 25 iunie 2008 în cauza T-185/08, VDH Projektentwicklung GmbH și Edeka Handelsgesellschaft Rhein-Ruhr mbH/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza C-387/08 P)
   2009/C 141/39
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurente: VDH Projektentwicklung GmbH și Edeka Handelsgesellschaft Rhein-Ruhr mbH (reprezentant: C. Antweiler, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene
   La 27 august 2008, VDH Projektentwicklung GmbH și Edeka Handelsgesellschaft Rhein-Ruhr mbH au introdus la Curtea de Justiție a Comunităților Europene un recurs împotriva Ordonanței Tribunalului de Primă Instanță pronunțate la 25 iunie 2008 în cauza T-185/08, VDH Projektentwicklung GmbH și Edeka Handelsgesellschaft Rhein-Ruhr mbH/Comisia Comunităților Europene. Reprezentantul recurentelor este dr. Clemens Antweiler, avocat, Rotthege Wassermann & Partner, Postfach 20 06 69, D-40103 Düsseldorf.
   Prin Ordonanța din 3 aprilie 2009, Curtea de Justiție a Comunităților Europene (Camera a șaptea) a respins recursul și a dispus ca recurentele să suporte propriile cheltuieli de judecată.


title: Cauza T-536/08: Hotărârea Tribunalului din 13 septembrie 2013 — Huvis/Consiliul [ „Dumping — Importuri de fibre discontinue din poliester originare din Coreea de Sud — Menținerea taxelor antidumping ca urmare a unei reexaminări intermediare parțiale — Acțiune în anulare — Afectare directă și individuală — Admisibilitate — Egalitate de tratament și nediscriminare — Articolul 9 alineatul (5) și articolul 21 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 384/96 [devenite articolul 9 alineatul (5) și articolul 21 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009]” ]

text:
               26.10.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 313/17

         Hotărârea Tribunalului din 13 septembrie 2013 — Huvis/Consiliul
   (Cauza T-536/08) (1)

   (Dumping - Importuri de fibre discontinue din poliester originare din Coreea de Sud - Menținerea taxelor antidumping ca urmare a unei reexaminări intermediare parțiale - Acțiune în anulare - Afectare directă și individuală - Admisibilitate - Egalitate de tratament și nediscriminare - Articolul 9 alineatul (5) și articolul 21 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 384/96 [devenite articolul 9 alineatul (5) și articolul 21 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009])
   2013/C 313/30
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Huvis Corp. (Seul, Coreea de Sud) (reprezentanți: inițial J.-F. Bellis, F. Di Gianni și R. Antonini, ulterior J.-F. Bellis, F. Di Gianni și A. Scalini, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: J.-P. Hix și B. Driessen, agenți, asistați inițial de G. Berrisch și de G. Wolf, iar ulterior de G. Berrisch, avocați)

      Intervenientă în susținerea pârâtului: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial M. França și H. van Vliet, ulterior M. França și J. F. Brakeland, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Regulamentului (CE) nr. 893/2008 al Consiliului din 10 septembrie 2008 de menținere a taxelor antidumping asupra importurilor de fibre discontinue din poliester originare din Belarus, Republica Populară Chineză, Arabia Saudită și Coreea ca urmare a unei reexaminări intermediare în conformitate cu articolul 11 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 384/96 (JO L 247, p. 1), în ceea ce o privește pe reclamantă

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Huvis Corp. suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Consiliul Uniunii Europene.

               3.

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 55, 7.3.2009.


title: Cauza C-547/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Kúria (Ungaria) la 20 octombrie 2015 – Interservice d.o.o. Koper/Horváth Sándor

text:
               25.1.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 27/9

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Kúria (Ungaria) la 20 octombrie 2015 – Interservice d.o.o. Koper/Horváth Sándor
   (Cauza C-547/15)
   (2016/C 027/11)
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Kúria

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Interservice d.o.o. Koper

      Pârât: Horváth Sándor

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 96 alineatul (2) din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 (1) al Consiliului de instituire a Codului vamal comunitar trebuie interpretat în sensul că se consideră drept transportator al mărfurilor nu numai persoana care încheie un contract de transport privind mărfurile în cauză cu vânzătorul (transportatorul contractual sau principal), ci și persoana care efectuează transportul, total sau parțial, în temeiul unui alt contract de transport încheiat cu transportatorul contractual sau principal (subcontractantul transportului)?

               2)

               În cazul în care răspunsul la prima întrebare este afirmativ, articolul 96 alineatul (2) din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului de instituire a Codului vamal comunitar trebuie interpretat în sensul că, într-o situație precum cea din litigiul principal, subcontractantul transportului este obligat să se asigure în mod corespunzător, înainte de a continua transportul mărfurilor, că transportatorul principal a prezentat în mod efectiv mărfurile la biroul vamal de destinație conform prevederilor aplicabile?

      (1)  Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului vamal comunitar (JO L 302, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 5, p. 58).


title: Cauza T-60/12: Ordonanța Tribunalului din 20 septembrie 2012 — Western Digital și Western Digital Ireland/Comisia

text:
               17.11.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 355/38

         Ordonanța Tribunalului din 20 septembrie 2012 — Western Digital și Western Digital Ireland/Comisia
   (Cauza T-60/12) (1)

   2012/C 355/81
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei a doua a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 98, 31.3.2012.


title: Cauza T-528/11: Acțiune introdusă la 6 octombrie 2011 — Aloe Vera of America/OAPI — Diviril (FOREVER)

text:
               10.12.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 362/18

         Acțiune introdusă la 6 octombrie 2011 — Aloe Vera of America/OAPI — Diviril (FOREVER)
   (Cauza T-528/11)
   2011/C 362/27
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Aloe Vera of America, Inc. (Dallas, Statele Unite) (reprezentanți: R. Niebel și F. Kerl, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Diviril-Distribuidora de Viveres do Ribatejo, Lda (Alenquer, Portugalia)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI (mărci, desene și modele industriale) din 8 august 2011 în cauza R 742/2010-4, și

               —

               obligarea pârâtului și, eventual, a celeilalte părți în procedură, la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: Aloe Vera of America, Inc.

      Marca comunitară vizată: marca figurativă„FOREVER” pentru produse care fac parte din clasele 3, 5, 30, 31 și 32 — cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 5617089.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Marca sau semnul invocat: marca figurativă „4 EVER”, înregistrată în Portugalia sub numărul 297697, pentru produse care fac parte din clasa 32.

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 al COnsiliului, întrucât camera de recur: (i) nu a apreciat în mod corect dovezile privind utilizarea furnizate de cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs; (ii) nu a identificat în mod corect diferențele fonetice dintre mărcile în conflict; (iii) nu a identificat în mod corect diferențele conceptuale dintre mărcile în conflict; și (iv) nu a identificat în mod corect diferențele vizuale dintre mărcile în conflict.


title: Cauza T-123/17: Acțiune introdusă la 28 februarie 2017 – Exaa Abwicklungsstelle für Energieprodukte/ACER

text:
               24.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/26

         Acțiune introdusă la 28 februarie 2017 – Exaa Abwicklungsstelle für Energieprodukte/ACER
   (Cauza T-123/17)
   (2017/C 129/40)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Exaa Abwicklungsstelle für Energieprodukte AG (Viena, Austria) (reprezentant: avocat, B. Rajal)

      Pârâtă: Agenția pentru Cooperarea Autorităților de Reglementare din Domeniul Energiei (ACER)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Comisiei de apel a pârâtei din 17 februarie 2017 în cazul A-001-2017 (consolidated) privind respingerea cererii sale de intervenție, și

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe încălcarea articolul 11 din Regulamentul de procedură al Comisiei de apel a pârâtei, precum și pe încălcarea articolului 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, prin faptul că, în mod neîntemeiat, Comisia de apel a reținut că nu există un interes legitim al reclamantei privind soluționarea procedurii de apel

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 296 al doilea paragraf TFUE (insuficiența gravă a motivării)

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea dreptului de a fi ascultat, prin faptul că Comisia de apel nu i-a comunicat observațiile pârâților privind cererea de intervenție pe care a formulat-o


title: Cauza C-628/13: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 11 martie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour de cassation – Franța) – Jean-Bernard Lafonta/Autorité des marchés financiers (Trimitere preliminară — Apropierea legislațiilor — Directiva 2003/6/CE — Articolul 1 punctul 1 — Directiva 2003/124/CE — Articolul 1 alineatul (1) — Informație confidențială — Noțiunea „informație cu caracter precis” — Influență potențială într-un anumit sens asupra cursurilor instrumentelor financiare)

text:
               4.5.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 146/5

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 11 martie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour de cassation – Franța) – Jean-Bernard Lafonta/Autorité des marchés financiers
   (Cauza C-628/13) (1)

   ((Trimitere preliminară - Apropierea legislațiilor - Directiva 2003/6/CE - Articolul 1 punctul 1 - Directiva 2003/124/CE - Articolul 1 alineatul (1) - Informație confidențială - Noțiunea „informație cu caracter precis” - Influență potențială într-un anumit sens asupra cursurilor instrumentelor financiare))
   (2015/C 146/06)
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour de cassation

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Jean-Bernard Lafonta

      Pârâtă: Autorité des marchés financiers

      Dispozitivul

   Articolul 1 punctul 1 din Directiva 2003/6/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 28 ianuarie 2003 privind utilizările abuzive ale informațiilor confidențiale și manipulările pieței (abuzul de piață) și articolul 1 alineatul (1) din Directiva 2003/124/CE a Comisiei din 22 decembrie 2003 de stabilire a normelor de aplicare a Directivei 2003/6 privind definiția și publicarea informațiilor confidențiale și definiția manipulărilor pieței trebuie interpretate în sensul că nu impun, pentru ca informațiile să poată fi considerate informații cu caracter precis în sensul acestor dispoziții, să se poată deduce, cu un grad de probabilitate suficient, că influența potențială a acestora asupra cursului instrumentelor financiare în cauză se va exercita într-un anumit sens, odată ce acestea vor fi făcute publice.

      (1)  JO C 39, 8.2.2014.


title: Cauza C-363/16: Acțiune introdusă la 30 iunie 2016 – Comisia Europeană/Republica Elenă

text:
               22.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 305/19

         Acțiune introdusă la 30 iunie 2016 – Comisia Europeană/Republica Elenă
   (Cauza C-363/16)
   (2016/C 305/27)
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Bouchagiar și B. Stromsky, agenți)

      Pârâtă: Republica Elenă

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin neadoptarea în termenele stabilite a tuturor măsurilor necesare pentru punerea în aplicare a deciziei Comisiei din 22 februarie 2012 privind ajutorul de stat nr. SA.26534 (C 27/10, ex NN 6/2009) acordat de Grecia întreprinderii Enómeni Klostoÿfantourgía AE [United Textiles SA] sau, în orice caz, prin neinformarea Comisiei în mod adecvat cu privire la măsurile adoptate în temeiul articolului 4 din decizie, Republica Elenă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 2, 3 și 4 din decizia menționată și al Tratatului privind funcționarea Uniunii Europene;

               —

               obligarea Republicii Elene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

               1.

               În conformitate cu decizia Comisiei din 22 februarie 2012 privind ajutorul de stat nr. SA.26534, Republica Elenă avea obligația să recupereze în termen de patru luni ajutoarele de stat pe care le acordase întreprinderii Enómeni Klostoÿfantourgía, și anume, garanția de stat acordată în anul 2007 și reeșalonarea din anul 2009 a datoriilor neplătite pentru contribuțiile la asigurările sociale, și să informeze Comisia în mod adecvat cu privire la măsurile adoptate în acest scop.

               2.

               Cu toate acestea, Republica Elenă nu a recuperat aceste ajutoare în termenul de patru luni, astfel cum avea obligația. Mai mult, Republica Elenă nu a adoptat actele necesare pentru punerea în aplicare a deciziei. Prin actul normativ din 30 decembrie 2015, autoritățile elene au suspendat timp de șase luni procedura de vânzare prin licitație publică pentru lichidarea patrimoniului întreprinderii Enómeni Klostoÿfantourgía, în scopul de a încerca o posibilă reluare a activității acesteia, fără ca ajutoarele incompatibile să fi fost recuperate. În orice caz, Republica Elenă nu a informat în mod adecvat Comisia Europeană cu privire la actele de punere în executare a deciziei.


title: Cauza F-53/14: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 7 iulie 2015 – WR (*)/Comisia (Funcție publică – Remunerație – Alocații familiale – Alocație pentru copilul aflat în întreținere – Articolul 2 alineatul (4) din anexa VII la statut – Personale asimilate unui copil aflat în întreținere – Persoană pentru care funcționarul are obligații de întreținere legale și a cărui întreținere necesită cheltuieli ridicate – Condiții de acordare – Retragerea beneficiului alocației – Restituirea plăților nedatorate în temeiul articolului 85 din statut)

text:
20150731051616822015/C 270/58532014TFPC27020150817RO01ROINFO_JUDICIAL20150707434422Cauza F-53/14: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 7 iulie 2015 –  (
         *1
      )/Comisia (Funcție publică – Remunerație – Alocații familiale – Alocație pentru copilul aflat în întreținere – Articolul 2 alineatul (4) din anexa VII la statut – Personale asimilate unui copil aflat în întreținere – Persoană pentru care funcționarul are obligații de întreținere legale și a cărui întreținere necesită cheltuieli ridicate – Condiții de acordare – Retragerea beneficiului alocației – Restituirea plăților nedatorate în temeiul articolului 85 din statut)
   (
         *1
      )	Informații șterse în contextul cadrului legal de protecție cu privire la prelucrarea datelor cu caracter personal.
 ---documentbreak--- C2702015RO4320120150707RO0058432442Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 7 iulie 2015 –  (
         *1
      )/Comisia
   (Cauza F-53/14) (
         1
      )
   „(Funcție publică — Remunerație — Alocații familiale — Alocație pentru copilul aflat în întreținere — Articolul 2 alineatul (4) din anexa VII la statut — Personale asimilate unui copil aflat în întreținere — Persoană pentru care funcționarul are obligații de întreținere legale și a cărui întreținere necesită cheltuieli ridicate — Condiții de acordare — Retragerea beneficiului alocației — Restituirea plăților nedatorate în temeiul articolului 85 din statut)”2015/C 270/58Limba de procedură: engleza
      Părțile

      Reclamantă: (
         *1
      ) (reprezentant: V. Simeons, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: T. S. Bohr și A.-C. Simon, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare, pe de o parte, a deciziile prin care se retrage beneficiul alocației pentru persoane în întreținere acordată reclamantei în beneficiul mamei sale și prin care este retrasă acoperirea de către Sistemul comun de asigurări de sănătate al instituțiilor europene (RCAS) și, pe de altă parte, a deciziilor de restituire a plăților nedatorate.

      Dispozitivul

            1)

            Respinge acțiunea.

            2)

             (
                  *1
               ) suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligată să suporte cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

      (
         *1
      )	Informații șterse în contextul cadrului legal de protecție cu privire la prelucrarea datelor cu caracter personal.
   (
         1
      )	JO C 421, 24.11.2014, p. 58.


title: Cauza C-305/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Østre Landsret (Danemarca) la 24 iunie 2015 – Delta Air Lines Inc/Daniel Dam Hansen, Mille Doktor, Carsten Jensen, Mogens Jensen, Dorthe Fabricius, Jens Ejner Rasmussen, Christian Bøje Pedersen, Andreas Fabricius, Mads Wedel Rasmussen, Nicklas Wedel Rasmussen, Thomas Lindstrøm Jensen, Marianne Thestrup Jensen, Erik Lindstrøm Jensen, Jakob Lindstrøm Jensen, Liva Doktor, Peter Lindstrøm Jensen

text:
               7.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 294/36

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Østre Landsret (Danemarca) la 24 iunie 2015 – Delta Air Lines Inc/Daniel Dam Hansen, Mille Doktor, Carsten Jensen, Mogens Jensen, Dorthe Fabricius, Jens Ejner Rasmussen, Christian Bøje Pedersen, Andreas Fabricius, Mads Wedel Rasmussen, Nicklas Wedel Rasmussen, Thomas Lindstrøm Jensen, Marianne Thestrup Jensen, Erik Lindstrøm Jensen, Jakob Lindstrøm Jensen, Liva Doktor, Peter Lindstrøm Jensen
   (Cauza C-305/15)
   (2015/C 294/46)
   Limba de procedură: daneza

      Instanța de trimitere

   Østre Landsret

      Părțile din procedura principală

      Apelantă: Delta Air Lines Inc.

      Intimați: Daniel Dam Hansen, Mille Doktor, Carsten Jensen, Mogens Jensen, Dorthe Fabricius, Jens Ejner Rasmussen, Christian Bøje Pedersen, Andreas Fabricius, Mads Wedel Rasmussen, Nicklas Wedel Rasmussen, Thomas Lindstrøm Jensen, Marianne Thestrup Jensen, Erik Lindstrøm Jensen, Jakob Lindstrøm Jensen, Liva Doktor, Peter Lindstrøm Jensen

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolele 5 și 7 din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 (1) al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 trebuie să fie interpretate în sensul că, în temeiul regulamentului menționat, pasagerii unei companii aeriene pot avea dreptul la mai multe compensații pentru aceeași rezervare, atunci când zborul pe care operatorul de transport aerian i-a redirecționat este anulat sau întârziat cu mai mult de trei ore, cu rezultatul că compensația prevăzută la articolul 7 din regulament nu este fixă, ci depinde de numărul de anulări sau de importanța anulării și, prin urmare, de durata întârzierii?

               2)

               Dacă răspunsul la prima întrebare este afirmativ, cum se poate concilia acesta cu principiul stabilit în Hotărârea Curții de Justiție din 19 noiembrie 2009, Sturgeon și alții, C-402/07 și C-432/07, EU:C:2009:716, potrivit căruia articolul 5 din regulamentul menționat trebuie să fie interpretat în sensul că pasagerii zborurilor întârziate pot să fie asimilați pasagerilor zborurilor anulate în vederea aplicării dreptului de compensare, în condițiile în care Curtea de Justiție a Uniunii Europene a statuat în Hotărârea din 23 octombrie 2012, Nelson și alții, C-581/10 și C-629/10, EU:C:2012:657 că întârzierile cu o durată de peste trei ore nu este luată în considerare pentru calcularea compensației forfetare?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 (JO L 46, p. 1, 7/vol. 12, p. 218).


title: Cauza C-105/14: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 8 septembrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale di Cuneo – Italia) – proceură penală împotriva lui Ivo Taricco și alții (Trimitere preliminară — Procedură penală privind infracțiuni în domeniul taxei pe valoarea adăugată (TVA) — Articolul 325 TFUE — Legislație națională care prevede termene de prescripție absolute care pot conduce la nepedepsirea infracțiunilor — Atingere potențială adusă intereselor financiare ale Uniunii Europene — Obligația instanței naționale de a lăsa neaplicată orice dispoziție de drept intern care poate aduce atingere obligațiilor impuse statelor membre de dreptul Uniunii)

text:
               3.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 363/11

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 8 septembrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale di Cuneo – Italia) – proceură penală împotriva lui Ivo Taricco și alții
   (Cauza C-105/14) (1)

   ((Trimitere preliminară - Procedură penală privind infracțiuni în domeniul taxei pe valoarea adăugată (TVA) - Articolul 325 TFUE - Legislație națională care prevede termene de prescripție absolute care pot conduce la nepedepsirea infracțiunilor - Atingere potențială adusă intereselor financiare ale Uniunii Europene - Obligația instanței naționale de a lăsa neaplicată orice dispoziție de drept intern care poate aduce atingere obligațiilor impuse statelor membre de dreptul Uniunii))
   (2015/C 363/13)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale di Cuneo

      Părțile din procedura principală

   Ivo Taricco, Ezio Filippi, Isabella Leonetti, Nicola Spagnolo, Davide Salvoni, Flavio Spaccavento, Goranco Anakiev

      Dispozitivul

               1)

               O reglementare națională în domeniul prescripției răspunderii penale precum cea prevăzută la articolul 160 ultimul paragraf din Codul penal, astfel cum a fost modificat prin Legea nr. 251 din 5 decembrie 2005, coroborat cu articolul 161 din acest cod, care prevedea, la data faptelor din litigiul principal, că actul de întrerupere care intervine în cadrul proceselor penale privind fraude grave în materia taxei pe valoarea adăugată are ca efect prelungirea termenului de prescripție cu doar o pătrime din durata sa inițială, poate aduce atingere obligațiilor impuse statelor membre prin articolul 325 alineatele (1) și (2) TFUE în ipoteza în care această reglementare națională ar împiedica aplicarea unor sancțiuni efective și disuasive într-un număr considerabil de cazuri de fraudă gravă aducând atingere intereselor financiare ale Uniunii Europene sau ar prevedea termene de prescripție mai lungi pentru cazurile de fraudă aducând atingere intereselor financiare ale statului membru vizat decât pentru cazurile de fraudă aducând atingere intereselor financiare ale Uniunii Europene, aspect a cărui verificare este de competența instanței naționale. Revine instanței naționale sarcina de a asigura efectul deplin al articolului 325 alineatele (1) și (2) TFUE, lăsând, dacă este necesar, neaplicate dispozițiile de drept național care ar avea ca efect împiedicarea statului membru vizat să respecte obligațiile care îi sunt impuse la articolul 325 alineatele (1) și (2) TFUE.

               2)

               Un regim de prescripție aplicabil unor infracțiuni comise în materia taxei pe valoarea adăugată precum cel prevăzut la articolul 160 ultimul paragraf din Codul penal, astfel cum a fost modificat prin Legea nr. 251 din 5 decembrie 2005, coroborat cu articolul 161 din acest cod, nu poate fi apreciat în lumina articolelor 101 TFUE, 107 TFUE și 119 TFUE.

      (1)  JO C 194, 24.6.2014.


title: Cauza T-688/14: Ordonanța Tribunalului din 2 septembrie 2015 – Airport Handling/Comisia

text:
               16.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 381/61

         Ordonanța Tribunalului din 2 septembrie 2015 – Airport Handling/Comisia
   (Cauza T-688/14) (1)

   (2015/C 381/85)
   Limba de procedură: italiana
   Președintele Camerei a patra a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 388, 3.11.2014.


title: Cauza C-431/11: Acțiune introdusă la 18 august 2011 — Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord/Consiliul Uniunii Europene

text:
               22.10.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 311/26

         Acțiune introdusă la 18 august 2011 — Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-431/11)
   2011/C 311/43
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentanți: C. Murrell, agent și T. de la Mare, Barrister)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea Deciziei din 6 iunie 2011 (1) privind poziția care urmează să fie adoptată de Uniunea Europeană în cadrul Comitetului mixt al Spațiului Economic European (SEE) referitor la o modificare a anexei VI (Securitate socială) și a Protocolului 37 la Acordul privind SEE;

               —

               limitarea în timp a efectelor acestei hotărâri până la adoptarea de către Consiliu, în temeiul articolului 79 alineatul (2) litera (b) TFUE, a unei noi decizii privind poziția care urmează să fie adoptată de Uniunea Europeană în cadrul Comitetului mixt al Spațiului Economic European (SEE) referitor la o modificare a anexei VI (Securitate socială) și a Protocolului 37 la Acordul privind SEE și

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Regatul Unit solicită anularea în conformitate cu articolului 264 TFUE a Deciziei 2011/407/UE a Consiliului din 6 iunie 2011 privind poziția care urmează să fie adoptată de Uniunea Europeană în cadrul Comitetului mixt al SEE referitor la o modificare a anexei VI (Securitate socială) și a Protocolului 37 la Acordul privind SEE (denumită în continuare „decizia”).
   Regatul Unit solicită pronunțarea unei hotărâri prin care:

               (a)

               decizia este anulată:

               (b)

               ulterior anulării deciziei, dispozițiile acesteia rămân în vigoare până la adoptarea de către Consiliu, în temeiul articolului 79 alineatul (2) litera (b) TFUE, a unei decizii legale privind poziția care urmează să fie adoptată de Uniunea Europeană în cadrul Comitetului mixt al Spațiului Economic European (SEE) referitor la o modificare a anexei VI (Securitate socială) și a Protocolului 37 la Acordul privind SEE și

               (c)

               Consiliul Uniunii Europene este obligat la plata cheltuielilor de judecată.

         Decizia, care a fost adoptată pe temeiul juridic material al articolului 48 TFUE, a stabilit poziția Uniunii Europene care urmează să fie adoptată în cadrul negocierilor Comitetului mixt al SEE în ceea ce privește modificarea anexei VI (Securitate socială) și a Protocolului 37 la Acordul privind SEE.
   Regatul Unit susține că, în mod greșit, Consiliul a adoptat decizia utilizând ca temei juridic material articolul 48 TFUE. În schimb, Consiliul ar fi trebuit să întemeieze orice asemenea decizie pe articolul 79 alineatul (2) litera (b) TFUE, care constituie temeiul corespunzător pentru adoptarea unei poziții comune în vederea încheierii acordurilor internaționale a căror efecte în Uniunea Europeană constă în extinderea drepturilor resortisanților țărilor terțe în materie de securitate socială. Articolul 48 TFUE conferă competența de a legifera numai în ceea ce privește lucrătorii resortisanți ai statelor membre, salariați sau care desfășoară o activitate independentă. Prin modul de formulare expres, articolul 79 alineatul (2) litera (b) TFUE prevede competența de a conferi drepturi unor resortisați ai țărilor terțe aflați în situație de ședere legală în Uniunea Europeană.
   Conform Protocolului nr. 21, măsurile adoptate în aplicarea și potrivit temeiurilor juridice din întregul Titlu V se aplică Regatului Unit numai în cazul în care Regatul Unit alege să participe la aceste măsuri.
   Prin urmare, Regatul Unit solicită anularea deciziei pentru motivul că aceasta a fost adoptată pe un temei juridic eronat, ceea ce implică faptul că Regatul Unit a fost lipsit de drepturile sale conferite de Protocolul nr. 21.

      (1)  Decizia 2011/407/UE a Consiliului din 6 iunie 2011 privind poziția care urmează să fie adoptată de Uniunea Europeană în cadrul Comitetului mixt al SEE referitor la o modificare a anexei VI (Securitate socială) și a Protocolului 37 la Acordul privind SEE (JO L 182, p. 12).


title: Cauza C-312/11: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 4 iulie 2013 — Comisia Europeană/Republica Italiană (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 2000/78/CE — Articolul 5 — Crearea unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă — Persoane cu handicap — Măsuri de transpunere insuficiente)

text:
               24.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 245/2

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 4 iulie 2013 — Comisia Europeană/Republica Italiană
   (Cauza C-312/11) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 2000/78/CE - Articolul 5 - Crearea unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă - Persoane cu handicap - Măsuri de transpunere insuficiente)
   2013/C 245/03
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Enegren și C. Cattabriga, agenți)

      Pârâtă: Republica Italiană (reprezentanți: G. Palmieri, agent, asistat de C. Gerardis, avvocato dello Stato)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Neadoptarea, în termenul prevăzut, a tuturor actelor necesare pentru a se conforma articolului 5 din Directiva 2000/78/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă (JO L 303, p. 16, Ediție specială, 05/vol. 6, p. 7) — Legislație națională care prevede măsuri de punere în aplicare a articolului menționat a căror aplicare este condiționată de adoptarea pur eventuală a unor măsuri ulterioare — Garanții și amenajări insuficiente

      Dispozitivul

               1.

               Prin faptul că nu a instituit obligația ca toți angajatorii să realizeze, în funcție de nevoile fiecărei situații concrete, amenajări corespunzătoare pentru toate persoanele cu handicap, Republica Italiană nu și-a îndeplinit obligația de a transpune corect și integral articolul 5 din Directiva 2000/78/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă.

               2.

               Obligă Republica Italiană la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 226, 30.7.2011.


title: Cauza C-563/15: Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 15 martie 2017 – Comisia Europeană/Regatul Spaniei (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Mediu — Directiva 2008/98/CE — Articolele 13 și 15 — Gestionarea deșeurilor — Protecția sănătății umane și a mediului — Răspundere — Depozite de deșeuri)

text:
               15.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 151/9

         Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 15 martie 2017 – Comisia Europeană/Regatul Spaniei
   (Cauza C-563/15) (1)

   ((Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Mediu - Directiva 2008/98/CE - Articolele 13 și 15 - Gestionarea deșeurilor - Protecția sănătății umane și a mediului - Răspundere - Depozite de deșeuri))
   (2017/C 151/13)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Pignataro-Nolin și E. Sanfrutos Cano, agenți)

      Pârât: Regatul Spaniei (reprezentant: A. Gavela Llopis, agent)

      Dispozitivul

               1)

               Prin neadoptarea, în ceea ce privește depozitele de deșeuri din Torremolinos (Málaga), din Torrent de S’Estret (Andratx, Mallorca), din Hoya de la Yegua de Arriba (Yaiza, Lanzarote), din Barranco de Butihondo (Pájara, Fuerteventura), din La Laguna-Tiscamanita (Tuineje, Fuerteventura), din Lomo Blanco (Antigua, Fuerteventura), din Montaña de Amagro (Gáldar, Gran Canaria), din Franja Costera de Botija (Gáldar, Gran Canaria), din Cueva Lapa (Gáldar, Gran Canaria), din La Colmena (Santiago del Teide, Tenerife), din Montaña Los Giles (La Laguna, Tenerife), din Las Rosas (Güimar, Tenerife), din Barranco de Tejina (Guía de Isora, Tenerife), din Llano de Ifara (Granadilla de Abona, Tenerife), din Barranco del Carmen (Santa Cruz de La Palma, La Palma), din Barranco Jurado (Tijarafe, La Palma), din Montaña Negra (Puntagorda, La Palma), din Lomo Alto (Fuencaliente, La Palma), din Arure/Llano Grande (Valle Gran Rey, La Gomera), din El Palmar – Taguluche (Hermigua, La Gomera), din Paraje de Juan Barba (Alajeró, La Gomera), din El Altito (Valle Gran Rey, La Gomera), din Punta Sardina (Agulo, La Gomera), din Los Llanillos (La Frontera, El Hierro), din Faro de Orchilla (La Frontera, El Hierro), din Montaña del Tesoro (Valverde, El Hierro), din Arbancón (Castilla-La Mancha), din Galve de Sorbe (Castilla-La Mancha), din Hiendelaencina (Castilla-La Mancha), din Tamajón (Castilla-La Mancha), din El Casar (Castilla-La Mancha), din Cardeñosa (Ávila), din Miranda de Ebro (Burgos), din Poza de la Sal (Burgos), din Acebedo (León), din Bustillo del Páramo (León), din Cármenes (León), din Gradefes (León), din Noceda del Bierzo (León), din San Millán de los Caballeros (León), din Santa María del Páramo (León), din Villaornate y Castro (León), din Cevico de La Torre (Palencia), din Palencia (Palencia), din Ahigal de los Aceiteros (Salamanca), din Alaraz (Salamanca), din Calvarrasa de Abajo (Salamanca), din Hinojosa de Duero (Salamanca), din Machacón (Salamanca), din Palaciosrubios (Salamanca), din Peñaranda de Bracamonte (Salamanca), din Salmoral (Salamanca), din Tordillos (Salamanca), din Basardilla (Segovia), din Cabezuela (Segovia), din Almaraz del Duero (Zamora), din Cañizal (Zamora), din Casaseca de las Chanas (Zamora), din La Serratilla (Abanilla), din Las Rellanas (Santomera) și din El Labradorcico (Águilas), a măsurilor necesare pentru a asigura că gestionarea deșeurilor se face fără a pune în pericol sănătatea umană și fără a dăuna mediului, și în special fără a crea riscuri pentru apă, aer, sol, faună sau floră, și că deșeurile care sunt deversate în acestea sunt tratate de comunele însele sau de un agent, de o unitate sau de o întreprindere care efectuează operațiuni de tratare a deșeurilor sau de un colector de deșeuri privat sau public, în conformitate cu articolele 4 și 13 din Directiva 2008/98/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 19 noiembrie 2008 privind deșeurile și de abrogare a anumitor directive, Regatul Spaniei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 13 și al articolului 15 alineatul (1) din această directivă.

               2)

               Obligă Regatul Spaniei la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 16, 18.1.2016.


title: Cauza T-409/05: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 13 martie 2008 — ASTER/Comisia Comunităților Europene

text:
               9.5.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 116/29

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 13 martie 2008 — ASTER/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-409/05) (1)

   (2008/C 116/54)

      Limba de procedură: italiana

   Președintele Camerei a cincea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 22, 28.1.2006.


title: Cauza T-147/16: Ordonanța Tribunalului din 28 noiembrie 2016 – Italia/Comisia („Neexecutarea unei hotărâri a Curții prin care s-a constatat o neîndeplinire a obligațiilor de către un stat membru — Penalitate cu titlu cominatoriu — Decizie de stabilire a cuantumului penalității cu titlu cominatoriu — Nepronunțare asupra fondului”)

text:
               23.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/35

         Ordonanța Tribunalului din 28 noiembrie 2016 – Italia/Comisia
   (Cauza T-147/16) (1)

   ((„Neexecutarea unei hotărâri a Curții prin care s-a constatat o neîndeplinire a obligațiilor de către un stat membru - Penalitate cu titlu cominatoriu - Decizie de stabilire a cuantumului penalității cu titlu cominatoriu - Nepronunțare asupra fondului”))
   (2017/C 022/48)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Republica Italiană (reprezentanți: G. Palmieri, agent, și S. Fiorentino, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: B. Stromsky și D. Recchia, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și prin care se urmărește anularea deciziei C(2016) final a Comisiei din 28 ianuarie 2016, prin care, în executarea Hotărârii din 17 noiembrie 2011, Comisia/Italia (C-496/09, EU:C:2011:740), Comisia a stabilit cuantumul penalității cu titlu cominatoriu datorate de Republica Italiană pentru semestrul 18 noiembrie 2012-17 mai 2013 și pentru semestrul 18 mai 2013-17 noiembrie 2013

      Dispozitivul

               1)

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra prezentei acțiuni.

               2)

               Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 191, 30.5.2016.


title: Cauza F-18/10: Acțiune introdusă la 18 martie 2010 — Capidis/Comisia

text:
               22.5.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 134/56

         Acțiune introdusă la 18 martie 2010 — Capidis/Comisia
   (Cauza F-18/10)
   2010/C 134/94
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Georges Capidis (Zellik, Belgia) și alții (reprezentanți: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis și É. Marchal, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei prin care se aplică reclamantului sancțiunea disciplinară a retrogradării cu un grad

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei prin care se aplică reclamantului sancțiunea disciplinară a retrogradării cu un grad prevăzută la articolul 9 alineatul (1) litera (f) din anexa IX la statut;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-8/11: Ordonanța președintelui Curții din 31 ianuarie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Oberlandesgericht Oldenburg — Germania) — Johann Bilker, Heidrun Ohle, Ursula Kohls-Ohle/EWE AG

text:
               14.4.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 109/8

         Ordonanța președintelui Curții din 31 ianuarie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Oberlandesgericht Oldenburg — Germania) — Johann Bilker, Heidrun Ohle, Ursula Kohls-Ohle/EWE AG
   (Cauza C-8/11) (1)

   2012/C 109/18
   Limba de procedură: germana
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 113, 9.4.2011.


title: Cauza C-504/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 19 septembrie 2013 — Boston Scientific Medizintechnik GmbH/Betriebskrankenkasse RWE

text:
               30.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 352/8

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 19 septembrie 2013 — Boston Scientific Medizintechnik GmbH/Betriebskrankenkasse RWE
   (Cauza C-504/13)
   2013/C 352/15
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesgerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Recurentă: Boston Scientific Medizintechnik GmbH

      Intimată: Betriebskrankenkasse RWE

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 6 alineatul (1) din Directiva 85/374/CEE a Consiliului din 25 iulie 1985 de apropiere a actelor cu putere de lege și a actelor administrative ale statelor membre cu privire la răspunderea pentru produsele cu defect (1) trebuie interpretat în sensul că un produs, și anume un dispozitiv medical implantat în corpul uman (în speță, un defibrilator cardiovertor implantabil — ICD), este considerat defect încă din momentul în care s-au constatat defecțiuni în cazul unui număr semnificativ de dispozitive din aceeași serie, chiar dacă în cazul dispozitivului implantat la care se face referire în speță nu s-a constatat niciun defect?

               2.

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare:
               Costurile intervenției chirurgicale de extragere a produsului și de implantare a unui alt defibrilator cardiovertor implantabil constituie un prejudiciu cauzat prin leziuni corporale în sensul articolului 1, respectiv în sensul articolului 9 primul paragraf litera (a) din Directiva 85/374/CEE?

      (1)  JO L 210, p. 29, Ediție specială, 15/vol. 1, p. 183.


title: Cauza T-243/10: Ordonanța Tribunalului din 11 septembrie 2013 — Rungis express/OAPI — Žito (MARESTO) ( „Marcă comunitară — Opoziție — Retragerea opoziției — Nepronunțare asupra fondului” )

text:
               16.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 336/21

         Ordonanța Tribunalului din 11 septembrie 2013 — Rungis express/OAPI — Žito (MARESTO)
   (Cauza T-243/10) (1)

   (Marcă comunitară - Opoziție - Retragerea opoziției - Nepronunțare asupra fondului)
   2013/C 336/42
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Rungis express AG (Meckenheim, Germania) (reprezentanți: inițial U. Feldmann, ulterior O. Dimopoulou, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: B. Schmidt, R. Pethke și D. Botis, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă în fața Tribunalului: Žito prehrambena industrija d.d. (Ljubljana, Slovenia) (reprezentant: M. Praviček, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 11 martie 2010 (cauza R 691/2009-1) privind o procedură de opoziție între Žito prehrambena industrija d.d. și Rungis express AG

      Dispozitivul

               1.

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2.

               Obligă reclamanta și intervenienta să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și, fiecare, jumătate din cheltuielile de judecată efectuate de pârât.

      (1)  JO C 234, 28.8.2010.


               28.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 163/13

         Acțiune introdusă la 20 ianuarie 2014 de către Autoritatea AELS de Supraveghere împotriva Islandei
   (Cauza E-8/14)
   (2014/C 163/12)
   La data de 20 ianuarie 2014, Autoritatea AELS de Supraveghere, reprezentată de Xavier Lewis și Maria Moustakali, în calitate de agenți ai Autorității AELS de Supraveghere, Rue Belliard 35, 1040 Bruxelles, BELGIA, a introdus o acțiune împotriva Islandei la Curtea de Justiție a AELS.
   Autoritatea AELS de Supraveghere solicită Curții de Justiție a AELS:

               1.

               Să declare că, prin faptul că nu a adoptat și/sau nu a notificat autorității, fără întârziere, în termenul prevăzut, toate măsurile necesare pentru punerea în aplicare a actului menționat la punctul 27 din anexa XVIII la Acordul privind Spațiul Economic European [Directiva 2009/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 mai 2009 privind instituirea unui comitet european de întreprindere sau a unei proceduri de informare și consultare a lucrătorilor în întreprinderile și grupurile de întreprinderi de dimensiune comunitară (reformare)], astfel cum a fost adaptat prin Protocolul 1 la Acordul privind SEE și prin Decizia nr. 54/2010 a Comitetului mixt, Islanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul actului menționat anterior și al articolului 7 din Acordul privind SEE.

               2.

               Să dispună ca Islanda să suporte cheltuielile de judecată.

      Situația de fapt și de drept și motivele invocate:

               —

               Cererea se referă la nerespectarea de către Islanda, până la data de 26 august 2013, a avizului motivat emis de Autoritatea AELS de Supraveghere la 26 iunie 2013 referitor la faptul că statul islandez nu a transpus în ordinea sa juridică națională Directiva 2009/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 mai 2009 privind instituirea unui comitet european de întreprindere sau a unei proceduri de informare și consultare a lucrătorilor în întreprinderile și grupurile de întreprinderi de dimensiune comunitară (reformare) („actul”), după cum se menționează la punctul 27 din anexa XVIII la Acordul privind Spațiul Economic European, astfel cum a fost adaptat la Acordul privind SEE prin Protocolul 1 la acord.

               —

               Autoritatea AELS de Supraveghere susține că Islanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 16 din act și al articolului 7 din Acordul privind SEE, prin faptul că nu a adoptat și/sau nu a notificat Autorității AELS de Supraveghere măsurile necesare pentru a pune în aplicare actul în termenul prevăzut.


title: Cauzele conexate T-400/04, T-402/04-T-404/04: Hotărârea Tribunalului din 20 septembrie 2011 — Arch Chemicals și alții/Comisia ( Sănătate animală — Introducere pe piață a produselor biocide — Identificare a substanțelor active existente pe piață — Decizie prin care se respinge cererea de modificare a anumitor dispoziții normative — Acțiune în constatarea abținerii de a acționa — Obligația de a acționa — Acțiune în anulare — Inexistența unei afectări individuale — Inadmisibilitate )

text:
               29.10.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 319/11

         Hotărârea Tribunalului din 20 septembrie 2011 — Arch Chemicals și alții/Comisia
   (Cauzele conexate T-400/04, T-402/04-T-404/04) (1)

   (Sănătate animală - Introducere pe piață a produselor biocide - Identificare a substanțelor active existente pe piață - Decizie prin care se respinge cererea de modificare a anumitor dispoziții normative - Acțiune în constatarea abținerii de a acționa - Obligația de a acționa - Acțiune în anulare - Inexistența unei afectări individuale - Inadmisibilitate)
   2011/C 319/20
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Arch Chemicals, Inc (Norwalk, Connecticut, Statele Unite), Arch Timber Protection Ltd (Castleford, West Yorkshire, Regatul Unit) (cauza T-400/04); Rhodia UK Ltd, fostă Rhodia Consumer Specialities Ltd (Watford, Hertfordshire, Regatul Unit) (cauza T-402/04); Sumitomo Chemical (UK) plc (Londra, Regatul Unit) (cauza T-403/04); și Troy Chemical Co. BV (Vlaardingen, Țările de Jos) (cauza T-404/04); (reprezentanți: K. Van Maldegem și C. Mereu, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial X. Lewis și D. Recchia, ulterior P. Oliver și G. Wilms, agenți)

      Obiectul

   Pe de o parte, cu titlu principal, cerere de constatare a abținerii Comisiei de a acționa în măsura în care aceasta s-a abținut în mod nelegal să modifice anumite dispoziții ale Regulamentului (CE) nr. 1896/2000 al Comisiei din 7 septembrie 2000 privind prima fază a programului prevăzut la articolul 16 alineatul (2) din Directiva 98/8/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind produsele biocide (JO L 228, p. 6, Ediției specială, 03/vol. 34, p. 202) și ale Regulamentului (CE) nr. 2032/2003 al Comisiei din 4 noiembrie 2003 privind a doua etapă a programului de lucru de 10 ani prevăzut la articolul 16 alineatul (2) din Directiva 98/8/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind introducerea pe piață a produselor biocide și de modificare a Regulamentului (CE) nr. 1896/2000 (JO L 307, p. 1, Ediției specială, 03/vol. 51, p. 39), în subsidiar, cerere de anulare a scrisorii Comisiei din 20 iulie 2004 prin care s-au respins cererile reclamantelor, și, pe de altă parte, cu titlu principal, cerere de reparare a prejudiciului pe care reclamantele l-ar fi suferit ca urmare a abținerii Comisiei de a acționa și, în subsidiar, cerere de reparare a prejudiciului cauzat prin scrisoarea Comisiei din 20 iulie 2004.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunile.

               2.

               Arch Chemicals, Inc., Arch Timber Protection Ltd, Rhodia UK Ltd, Sumitomo Chemical (UK) plc și Troy Chemical Co. BV suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 19, 22.1.2005.


title: Cauza C-126/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Lituania) la 17 martie 2014 – UAB „Sveda” /Valstybinę mokesčių inspekciją prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

text:
               10.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 175/24

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Lituania) la 17 martie 2014 – UAB „Sveda”/Valstybinę mokesčių inspekciją prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos
   (Cauza C-126/14)
   2014/C 175/29
   Limba de procedură: lituaniana

      Instanța de trimitere

   Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: UAB „Sveda”

      Pârâtă: Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

      Parte terță interesată: Klaipėdos apskrities valstybinė mokesčių inspekcija

      Întrebarea preliminară

   Articolul 168 din Directiva 2006/112/CE (1) a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată poate fi interpretat în sensul că acordă unei persoane impozabile dreptul de deducere a TVA-ului aferent intrărilor, achitat la producerea sau achiziționarea bunurilor de capital destinate a fi utilizate în scopul desfășurării activității economice, precum cele din prezenta cauză, care (i) sunt destinate în mod direct unei utilizări publice gratuite, dar care (ii) pot fi recunoscute ca fiind mijloace de a atrage vizitatorii într-un loc în care persoana impozabilă, în desfășurarea activităților sale economice, intenționează să livreze bunuri și/sau să presteze servicii?

      (1)  JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7.


title: Cauza T-55/09: Ordonanța Tribunalului din 4 iunie 2013 — Daniel Swarovski/OAPI — Swarovski (Daniel Swarovski Privat)

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 225/82

         Ordonanța Tribunalului din 4 iunie 2013 — Daniel Swarovski/OAPI — Swarovski (Daniel Swarovski Privat)
   (Cauza T-55/09) (1)

   2013/C 225/184
   Limba de procedură: germana
   Președintele Camerei întâi a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 102, 1.5.2009.


title: Cauza C-330/05: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 15 noiembrie 2007 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Hovrätten för Övre Norrland — Suedia) — Procedură penală împotriva lui Fredrik Granberg (Accize — Uleiuri minerale — Transport atipic)

text:
               12.1.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 8/3

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 15 noiembrie 2007 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Hovrätten för Övre Norrland — Suedia) — Procedură penală împotriva lui Fredrik Granberg
   (Cauza C-330/05) (1)

   (Accize - Uleiuri minerale - Transport atipic)
   (2008/C 8/05)
   Limba de procedură: suedeza
   Instanța de trimitere
   Hovrätten för Övre Norrland
   Partea din acțiunea principală
   Fredrik Granberg
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Hovrätten för Övre Norrland — Interpretarea articolului 9 alineatul (3) din Directiva 92/12/CEE a Consiliului din 25 februarie 1992 privind regimul general al produselor supuse accizelor și privind deținerea, circulația și monitorizarea acestor produse (JO L 76, p. 1, Ediție specială 09/vol. 1, p. 129) — Importarea de către persoane particulare de uleiuri minerale care au fost puse deja în consum într-un alt stat membru — Transport atipic
   Dispozitivul

               1)

               Articolul 9 alineatul (3) din Directiva 92/12/CEE a Consiliului din 25 februarie 1992 privind regimul general al produselor supuse accizelor și privind deținerea, circulația și monitorizarea acestor produse, astfel cum a fost modificată prin Directiva 92/108/CEE a Consiliului din 14 decembrie 1992, nu permite supunerea în general la plata de accize în statul membru de consum a motorinei pentru încălzire achiziționate într-un alt stat membru de către o persoană particulară pentru uz propriu și transportate de aceasta către statul membru de consum respectiv, indiferent care ar fi modalitatea în care persoana particulară efectuează acest transport.

               2)

               Transportul de către o persoană particulară a 3 000 l de motorină pentru încălzire în trei containere numite în mod obișnuit „container de volum mediu” încărcate într-o camionetă constituie un „transport atipic” în sensul articolului 9 alineatul (3) din Directiva 92/12, astfel cum a fost modificată prin Directiva 92/108.

               3)

               Articolul 7 alineatul (4) din Directiva 92/12, astfel cum a fost modificată prin Directiva 92/108, nu se opune ca legislația unui stat membru de destinație în care accizele sunt exigibile, astfel cum permite articolul 9 alineatul (3) din această directivă, să impună oricărei persoane particulare care a achiziționat în mod personal și pentru uz propriu motorină pentru încălzire într-un alt stat membru în care această marfă a fost pusă în consum și care transportă ea însăși respectiva marfă către acest stat membru de destinație cu ajutorul unui „mijloc de transport atipic”, în sensul articolului 9 alineatul (3), să fi constituit o garanție pentru plata accizelor, precum și să dețină un document de însoțire, precum și un document care atestă constituirea acestei garanții.

      (1)  JO C 271, 29.10.2005.


title: Cauza T-595/14: Acțiune introdusă la 11 august 2014 – Othman/Consiliul

text:
               13.10.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 361/18

         Acțiune introdusă la 11 august 2014 – Othman/Consiliul
   (Cauza T-595/14)
   2014/C 361/25
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Razan Othman (Damasc, Siria) (reprezentanți: E. Ruchat și C. Cornet d’Elzius, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               declararea acțiunii reclamantului drept admisibilă și fondată;

               —

               în consecință, obligarea Uniunii Europene la repararea ansamblului prejudiciului suferit de reclamant, în cuantum de 10  000 de euro;

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă trei motive, care sunt în esență identice sau similare cu cele invocate în cauza T-592/14, Makhlouf/Consiliul.


title: Cauza T-103/09: Acțiune introdusă la 11 martie 2009 — von Oppeln-Bronikowski și von Oppeln-Bronikowski/OAPI — Pomodoro Clothing (promodoro)

text:
               16.5.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 113/39

         Acțiune introdusă la 11 martie 2009 — von Oppeln-Bronikowski și von Oppeln-Bronikowski/OAPI — Pomodoro Clothing (promodoro)
   (Cauza T-103/09)
   2009/C 113/79
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamanți: Anna Elisabeth Richarda von Oppeln-Bronikowski și Baron Zebulon Baptiste von Oppeln-Bronikowski (Düsseldorf, Germania) (reprezentant: V. Knies, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Pomodoro Clothing Company Ltd. (Londra, Regatul Unit)

      Concluziile reclamanților

               —

               Anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 7 ianuarie 2009 în cauza R 325/2008-1

      Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: reclamanții

      Marca comunitară vizată: Marca figurativă „promodoro” pentru produse și servicii din clasele 25, 28 și 35 — cererea nr. 3 587 557

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca sau semnul invocat: Înregistrarea în Regatul Unit a mărcii verbale „POMODORO” pentru produse din clasa 25

      Decizia diviziei de opoziție: Respingerea în parte a cererii

      Decizia camerei de recurs: Respingerea recursului

      Motivele invocate: Încălcarea normei 22 din Regulamentul nr. 2868/95 (1) al Comisiei întrucât camera de recurs a luat în considerare în mod eronat proba utilizării prezentată tardiv de către cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs; încălcarea articolului 43 alineatul (2) din Regulamentul nr. 40/94 al Consiliului întrucât camera de recurs nu a constatat că probele prezentate de către cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs în termenul acordat nu reprezentau o probă suficientă a utilizării mărcii invocate în cadrul procedurii de opoziție; încălcarea articolului 8 alineatul (2) din Regulamentul nr. 40/94 al Consiliului întrucât camera de recurs a constatat în mod eronat că există un risc de confuzie între mărcile în cauză.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 2868/95 al Comisiei din 13 decembrie 1995 de punere în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 40/94 al Consiliului privind marca comunitară (JO 1995, L 303, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 189).


title: Cauza C-611/16 P: Recurs introdus la 25 noiembrie 2016 de Xellia Pharmaceuticals ApS, Alpharma, LLC, fostă Zoetis Products LLC împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a noua) din 8 septembrie 2016 în cauza T-471/13, Xellia Pharmaceuticals ApS, Alpharma/Comisia Europeană

text:
               30.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 30/39

         Recurs introdus la 25 noiembrie 2016 de Xellia Pharmaceuticals ApS, Alpharma, LLC, fostă Zoetis Products LLC împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a noua) din 8 septembrie 2016 în cauza T-471/13, Xellia Pharmaceuticals ApS, Alpharma/Comisia Europeană
   (Cauza C-611/16 P)
   (2017/C 030/43)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurente: Xellia Pharmaceuticals ApS și Alpharma, LLC, fostă Zoetis Products LLC (reprezentant: D.W. Hull, Solicitor)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile recurentelor

   Recurentele solicită Curții:

               —

               anularea în tot sau în parte a hotărârii atacate;

               —

               anularea în tot sau în parte a deciziei;

               —

               anularea sau reducerea substanțială a amenzii;

               —

               în subsidiar, trimiterea cauzei spre rejudecare la Tribunal pentru ca acesta să se pronunțe cu privire la chestiunile de drept în conformitate cu hotărârea Curții de Justiție;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată și la plata cheltuielilor de judecată efectuate la Tribunal.

      Motivele și principalele argumente

   Recurentele invocă nouă motive de recurs întemeiate pe erori de drept săvârșite de Tribunal.

               1)

               Tribunalul a aplicat un criteriu juridic eronat pentru a aprecia dacă Alpharma era un concurent potențial în contextul în care produsele acesteia contrafăceau brevetul Lundbeck. În lipsa unor elemente de probă care să dovedească faptul că brevetele Lundbeck erau deficiente, brevetele trebuie să fie prezumate ca fiind valide, iar intrarea pe piață cu produse contrafăcute trebuie prezumată ca fiind nelegală.

               2)

               În pofida faptului că a admis că Alpharma a descoperit doar cu puțin înainte de soluționarea amiabilă faptul că brevetul Lundbeck urma să fie acordat și că produsele acesteia contrafăceau brevetul Lundbeck, Tribunalul nu a evaluat aspectul dacă Comisia a dovedit că intrarea pe piață a Alpharma rămânea o strategie viabilă din punct de vedere economic având în vedere aceste obstacole suplimentare la intrarea pe piață. În schimb, Tribunalul s-a întemeiat pe elemente de probă care nu au fost menționate în decizie și a deplasat în mod incorect sarcina probei asupra recurentelor pentru a infirma susținerea Comisiei potrivit căreia Alpharma era un concurent potențial.

               3)

               Tribunalul a aplicat un criteriu juridic eronat pentru a aprecia dacă acordul de soluționare amiabilă constituia o restrângere a concurenței „prin obiect”, dat fiind că nu a evaluat aspectul dacă Comisia a demonstrat în mod suficient probabilitatea ca acordul de soluționare amiabilă să poată avea efecte negative și că nu a ținut seama de faptul că Comisia nu avea nicio experiență prealabilă cu acest tip de acord de soluționare amiabilă în materie de brevete.

               4)

               Tribunalul nu a examinat dacă Comisia și-a dovedit afirmația potrivit căreia restricția prevăzută prin acordul de soluționare amiabilă depășea cadrul brevetelor Lundbeck.

               5)

               Tribunalul a aplicat un criteriu juridic eronat pentru a examina dacă durata investigației Comisiei era excesivă și dacă încălca dreptul la apărare al recurentelor.

               6)

               Tribunalul a săvârșit o eroare prin faptul că a confirmat decizia Comisiei prin care Zoatis (devenită Alpharma LLC), iar nu Merck Generics Holding GmbH, era destinatara deciziei, în pofida incapacității Comisiei de a furniza în decizia sa vreun temei pentru a distinge situațiile celor două societăți.

               7)

               Tribunalul a săvârșit o eroare de drept statuând că starea legislației era suficient de clară la data acordului de soluționare amiabilă pentru ca recurentele să își poată cunoaște fără ambiguitate drepturile și obligațiile și să fie în măsură să acționeze în consecință.

               8)

               Tribunalul a săvârșit o eroare prin faptul că a confirmat decizia în pofida incapacității clare a Comisiei de a lua în considerare gravitatea încălcării invocate pentru a stabili cuantumul amenzii, astfel cum impune articolul 23 alineatul (3) din Regulamentul nr. 1/2003 (1).

               9)

               Tribunalul a aplicat un criteriu juridic eronat pentru a stabili anul relevant pentru calculul plafonului de 10 % al nivelului amenzii aplicate A.L. Industrier.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat, JO L 1 , p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 167, rectificare în Ediție specială, 08/vol. 4, p. 269.


title: Cauza T-863/16: Acțiune introdusă la 5 decembrie 2016 – Le Pen/Parlamentul

text:
               6.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/48

         Acțiune introdusă la 5 decembrie 2016 – Le Pen/Parlamentul
   (Cauza T-863/16)
   (2017/C 038/64)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Jean-Marie Le Pen (Saint-Cloud, Franța) (reprezentanți: M. Ceccaldi și J.-P. Le Moigne, avocați)

      Pârât: Parlamentul European

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei chestorilor Parlamentului European din data de 4 octombrie 2016 în măsura în care aceasta nu menține decât decizia de recuperare a sumei de 320 026,23 de euro de la domnul Jean-Marie Le Pen;

               —

               anularea deciziei Secretarului General al Parlamentului European din data de 29 ianuarie 2016;

               —

               anularea notei de debit nr. 2016-195 din 4 februarie 2016;

               —

               obligarea Parlamentului European la plata tuturor cheltuielilor de judecată;

               —

               obligarea Parlamentului European să plătească domnului Jean-Marie Le Pen, cu titlu de rambursare a cheltuielilor recuperabile, suma de 50 000,00 de euro.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă două motive.

               1.

               Primul motiv este întemeiat pe vicii care afectează legalitatea externă a actelor atacate. Acest motiv se împarte în trei aspecte.

                           —

                           Primul aspect, potrivit căruia competența în materia deciziilor financiare care privesc partidele politice și, prin urmare, deputații, ar aparține Biroului Parlamentului European, iar nu Secretarului General și nici chestorilor.

                           —

                           Al doilea aspect, potrivit căruia Biroul Parlamentului European nu ar putea modifica natura și întinderea competenței sale. Or, Secretarul General nu ar demonstra existența niciunei delegări acordate în mod legal de președintele Biroului Parlamentului care să îi confere competența de a adopta și de a notifica decizia din 29 ianuarie 2016 în ceea ce privește soluționarea problemelor financiare referitoare la un deputat. Nici chestorii nu ar putea fi competenți să adopte decizia din 4 octombrie 2016, în condițiile în care ei sunt sesizați cu o „decizie” luată de o autoritate administrativă ea însăși necompetentă, și anume Secretarul General al Parlamentului European.

                           —

                           Al treilea aspect, întemeiat pe lipsa motivării deciziei chestorilor Parlamentului European.

               2.

               Al doilea motiv este întemeiat pe vicii care afectează legalitatea internă a actelor atacate. Acest motiv se împarte în opt aspecte.

                           —

                           Primul aspect, potrivit căruia decizia chestorilor nu vizează stabilirea caracterului pretins nedatorat al sumelor plătite. Ar rezulta de aici că această decizie este parțială, în măsura în care ea nu ar viza decât recuperarea. În acest stadiu, nu ar mai subzista decizia privind constatarea realității faptului că sumele plătite reclamantului erau nedatorate, iar actul Secretarului General ar fi prin urmare retras, la fel ca decizia care prevede recuperarea sumelor în litigiu.

                           —

                           Al doilea aspect, potrivit căruia actele atacate ar fi afectate de o eroare vădită de apreciere.

                           —

                           Al treilea aspect, întemeiat pe încălcarea principiului proporționalității.

                           —

                           Al patrulea aspect, întemeiat pe sarcina probei, în măsura nu ar fi în sarcina reclamantului să dovedească faptul că asistentul în cauză lucra în mod efectiv pentru el și că lucrările pe care le realiza erau necesare și erau legate în mod direct de exercitarea mandatului parlamentar al reclamantului.

                           —

                           Al cincilea aspect, potrivit căruia actele atacate ar aduce atingere drepturilor politice ale asistenților locali.

                           —

                           Al șaselea aspect, potrivit căruia actele atacate ar fi afectate de un abuz de putere și de procedură.

                           —

                           Al șaptelea aspect, potrivit căruia actele atacate ar avea un caracter discriminatoriu. În plus, deciziile atacate ar urmări doar să afecteze activitatea politică a reclamantului.

                           —

                           Al optulea aspect, întemeiat pe atingerea adusă independenței reclamantului în calitate de deputat european.


title: Cauza T-301/12: Acțiune introdusă la 10 iulie 2012 — Laboratoires CTRS/Comisia

text:
               18.8.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 250/20

         Acțiune introdusă la 10 iulie 2012 — Laboratoires CTRS/Comisia
   (Cauza T-301/12)
   2012/C 250/36
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Laboratoires CTRS (Boulogne-Billancourt, Franța) (reprezentanți: K. Bacon, Barrister, M. Utges Manley și M. Barnden, Solicitors)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Comisiei din 25 mai 2012 prin care se refuză acordarea unei autorizații de introducere pe piață pentru „Orphacol — Acid colic”;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

               1.

               Primul motiv prin care reclamanta susține că decizia atacată a încălcat atât Regulamentul (UE) nr. 182/2011 (1), cât și Regulamentul (CE) nr. 726/2004 (2) pentru motivul că Comisia nu avea competența să reinițieze procedura de comitologie cu un proiect de decizie identic în esență cu versiunea deja respinsă de comitetul permanent și de comitetul de apel și nici nu era autorizată să adopte decizia atacată.

               2.

               Al doilea motiv, prin care reclamanta susține că decizia atacată este în orice caz afectată de erori de drept fundamentale în interpretarea Directivei 2001/83/CE (astfel cum a fost modificată) (3).

      (1)  Regulamentul (UE) nr. 182/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 februarie 2011 de stabilire a normelor și principiilor generale privind mecanismele de control de către statele membre al exercitării competențelor de executare de către Comisie (JO L 55, p. 13).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 726/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 31 martie 2004 de stabilire a procedurilor comunitare privind autorizarea și supravegherea medicamentelor de uz uman și veterinar și de instituire a unei Agenții Europene pentru Medicamente (JO L 136, p. 1).

      (3)  Directiva 2001/83/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 noiembrie 2001 de instituire a unui cod comunitar cu privire la medicamentele de uz uman (JO L 311, p. 67).