title: Cauza T-172/16: Hotărârea Tribunalului din 26 ianuarie 2018 – Centro Clinico e Diagnostico G. B. Morgagni/Comisia („Ajutoare de stat — Reducera cuantumului impozitelor și al contribuțiilor datorate de întreprinderile situate în zonele afectate de calamitățile naturale survenite în Italia — Decizie prin care ajutoarele sunt declarate incompatibile cu piața internă și prin care se dispune recuperarea acestora — Acțiune în anulare — Beneficiar potențial titular al unui drept dobândit — Afectare directă și individuală — Admisibilitate — Egalitate de tratament — Încredere legitimă”)

text:
               12.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 94/19

         Hotărârea Tribunalului din 26 ianuarie 2018 – Centro Clinico e Diagnostico G. B. Morgagni/Comisia
   (Cauza T-172/16) (1)

   ((„Ajutoare de stat - Reducera cuantumului impozitelor și al contribuțiilor datorate de întreprinderile situate în zonele afectate de calamitățile naturale survenite în Italia - Decizie prin care ajutoarele sunt declarate incompatibile cu piața internă și prin care se dispune recuperarea acestora - Acțiune în anulare - Beneficiar potențial titular al unui drept dobândit - Afectare directă și individuală - Admisibilitate - Egalitate de tratament - Încredere legitimă”))
   (2018/C 094/24)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Centro Clinico e Diagnostico G. B. Morgagni Srl (Catania, Italia) (reprezentant: E. Castorina, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: P. Stancanelli și V. Bottka, agenți)

      Obiectul

   Cu titlu principal, cerere prin care se solicită „interpretarea conciliatoare” a Deciziei (UE) 2016/195 a Comisiei din 14 august 2015 privind măsura de ajutor de stat SA.33083 (12/C) (ex 12/NN) pusă în aplicare de Italia care prevede reducerea cuantumului impozitelor și al contribuțiilor ca urmare a calamităților naturale (pentru toate sectoarele, cu excepția agriculturii) și măsura SA.35083 (12/C) (ex 12/NN), pusă în aplicare de Italia care prevede reducerea cuantumului impozitelor și al contribuțiilor ca urmare a cutremurului care a avut loc în 2009 în regiunea Abruzzo (pentru toate sectoarele, cu excepția agriculturii) (JO 2016, L 43, p. 1) și, cu titlu subsidiar, cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea acestei decizii.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Centro Clinico e Diagnostico G. B. Morgagni Srl la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 211, 13.6.2016.


title: Cauza C-692/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Supremo Tribunal Administrativo (Portugalia) la 11 decembrie 2017 – Paulo Nascimento Consulting – Mediação Imobiliária Lda/Autoridade Tributária e Aduaneira

text:
               12.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 94/8

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Supremo Tribunal Administrativo (Portugalia) la 11 decembrie 2017 – Paulo Nascimento Consulting – Mediação Imobiliária Lda/Autoridade Tributária e Aduaneira
   (Cauza C-692/17)
   (2018/C 094/10)
   Limba de procedură: portugheza

      Instanța de trimitere

   Supremo Tribunal Administrativo

      Părțile din procedura principală

      Recurentă: Paulo Nascimento Consulting – Mediação Imobiliária Lda

      Intimată: Autoridade Tributária e Aduaneira

      Întrebarea preliminară

   În scopul aplicării scutirii prevăzute la articolul 135 alineatul (1) litera (b) din Directiva TVA (1), noțiunile „acordarea”, „negocierea” sau „gestionarea creditelor” includ cesiunea, cu titlu oneros, în favoarea unui terț, a rolului în procedură pe care îl deține o persoană plătitoare de TVA în cadrul unei acțiuni în executare pentru recuperarea unei creanțe, recunoscute în temeiul unei hotărâri judecătorești și rezultată din nerespectarea unui contract de intermediere imobiliară, împreună TVA-ul la cota în vigoare la data efectuării plății și cu dobânzile de întârziere deja datorate sau care se pot datora până la data efectuării plății integrale?

      (1)  Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO 2006, L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7).


title: Cauza T-610/16: Ordonanța Tribunalului din 16 ianuarie 2018 – PC/EASO

text:
               12.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 94/36

         Ordonanța Tribunalului din 16 ianuarie 2018 – PC/EASO
   (Cauza T-610/16) (1)

   (2018/C 094/47)
   Limba de procedură: finlandeza
   Președintele Camerei a șasea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 269, 14.8.2017.


title: Cauza C-36/18: Acțiune introdusă la 18 ianuarie 2018 – Comisia Europeană/Republica Elenă

text:
               12.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 94/14

         Acțiune introdusă la 18 ianuarie 2018 – Comisia Europeană/Republica Elenă
   (Cauza C-36/18)
   (2018/C 094/17)
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: D. Triantafyllou, M. Morales Puerta și G. von Rintelen)

      Pârâtă: Republica Elenă

      Concluziile reclamantei

               —

               constatarea faptului că, prin neadoptarea actelor cu putere de lege și a normelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2014/89/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 iulie 2014 de stabilire a unui cadru pentru amenajarea spațiului maritim (1) sau, în orice caz, prin necomunicarea acestor acte către Comisie, Republica Elenă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 15 din această directivă;

               —

               obligarea Republicii Elene la plata unei penalități cu titlu cominatoriu în cuantum de 31 416 euro pe zi de întârziere de la pronunțarea hotărârii Curții;

               —

               obligarea Republicii Elene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Potrivit articolului 15 din directivă, statele membre trebuiau să transpună directiva în ordinea lor juridică internă, în ceea ce privește cadrul pentru amenajarea spațiului maritim, până la 18 septembrie 2016, și să comunice acest lucru Comisiei. Comisia nu a primit însă niciun răspuns la scrisoarea sa de punere în întârziere, nici la avizul motivat pe care l-a adresat Republicii Elene și solicită, în consecință, constatarea neîndeplinirii obligațiilor pentru netranspunerea unei directive obligatorii, conform articolului 258 TFUE.
   Pentru a institui un proces prin care autoritățile din fiecare stat membru evaluează și organizează activitățile umane în zonele maritime care țin de competența lor în scopul atingerii obiectivelor de ordin ecologic, economic și social, Comisia solicită în paralel, conform practicii publicate, privind aplicarea articolului 260 alineatul (3) TFUE, impunerea unei penalități cu titlu cominatoriu de 31 416 euro pe zi de întârziere, ținând seama în special de gravitatea încălcării (și anume obiectivele directivei în materie de politică în domeniul pescuitului, transporturilor maritime, conservării și protecției mediului, energiei, dar și incidența lor asupra antreprenorilor interesați).

      (1)  JO 2014, L 257, p. 135.


title: Cauza T-367/16: Hotărârea Tribunalului din 25 ianuarie 2018 – Brunner/EUIPO – CBM (H HOLY HAFERL HAFERL SHOE COUTURE) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative H HOLY HAFERL HAFERL SHOE COUTURE — Marca Uniunii Europene verbală anterioară HOLY — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]

text:
               12.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 94/20

         Hotărârea Tribunalului din 25 ianuarie 2018 – Brunner/EUIPO – CBM (H HOLY HAFERL HAFERL SHOE COUTURE)
   (Cauza T-367/16) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative H HOLY HAFERL HAFERL SHOE COUTURE - Marca Uniunii Europene verbală anterioară HOLY - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”])
   (2018/C 094/25)
   Limba de procedură: germana

      Părţile

      Reclamant: Gerd Brunner (Moosthenning, Germania) (reprezentanţi: N. Maenz și D. Oerter, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: A. Schifko, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: CBM Creative Brands Marken GmbH (Zürich, Elveția)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 10 mai 2016 (cauza R 2943/2014-5) privind o procedură de opoziție între CBM și domnul Brunner

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Îl obligă pe Gerd Brunner la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 305, 22.8.2016.


title: Cauza T-820/17: Acțiune introdusă la 15 decembrie 2017 – Frinsa del Noroeste/EUIPO – Alimentos Friorizados (Alfrisa)

text:
               12.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 94/28

         Acțiune introdusă la 15 decembrie 2017 – Frinsa del Noroeste/EUIPO – Alimentos Friorizados (Alfrisa)
   (Cauza T-820/17)
   (2018/C 094/38)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Frinsa del Noroeste, SA (Santa Eugenia de Ribeira, Spania) (reprezentant: J. Botella Reyna, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Alimentos Friorizados, SA (Barberá del Vallés, Spania)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă care cuprinde elementul verbal „Alfrisa” – cererea de înregistrare nr. 14 899 223

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 27 septembrie 2017 în cauza R 956/2017-2

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziilor EUIPO prin care se respinge opoziţia şi calea de atac formulată de reclamantă în ceea ce priveşte marca comunitară nr. 14 899 223 „Alfrisa” pentru produsele şi serviciile din clasele 29 şi 35;

               —

               obligarea solicitantului mărcii în litigiu la plata cheltuielilor de judecată, în conformitate cu prevederile articolului 85 din RMUE şi ale normei 94 din RMC.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) şi a articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-561/16: Hotărârea Tribunalului din 25 ianuarie 2018 – Galocha/Întreprinderea comună Fusion for Energy („Funcție publică — Agenți contractuali — Procedură de selecție în cadrul întreprinderii comune Fusion for Energy — Liste de rezervă — Nereguli în procedura de selecție — Acte subsecvente destinate terților — Interesul terților — Interesul serviciului”)

text:
               12.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 94/20

         Hotărârea Tribunalului din 25 ianuarie 2018 – Galocha/Întreprinderea comună Fusion for Energy
   (Cauza T-561/16) (1)

   ((„Funcție publică - Agenți contractuali - Procedură de selecție în cadrul întreprinderii comune Fusion for Energy - Liste de rezervă - Nereguli în procedura de selecție - Acte subsecvente destinate terților - Interesul terților - Interesul serviciului”))
   (2018/C 094/26)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamant: Yosu Galocha (Madrid, Spania) (reprezentanți: A. Asmaryan Degtyareva și R-B. Dan, avocați)

      Pârâtă: Întreprinderea comună europeană pentru ITER și pentru dezvoltarea energiei de fuziune (reprezentanți: R. Hanak, G. Poszler și S. Bernal Blanco, agenți, asistați de D. Waelbroeck și A. Duron, avocați)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE și prin care se solicită în special anularea deciziei comitetului de selecție, comunicată prin e-mailul șefului unității de resurse umane din cadrul întreprinderii comune europene pentru ITER și pentru dezvoltarea energiei de fuziune din 4 iunie 2015, de a nu înscrie numele reclamantului pe listele de rezervă ale procedurii de selecție F4E/CA/ST/FGIV/2015/001, anularea listelor de rezervă respective și anularea deciziilor de a angaja candidați admiși înscriși pe aceste liste

      Dispozitivul

               1)

               Anulează decizia comitetului de selecție, comunicată prin e-mailul șefului unității de resurse umane din cadrul întreprinderii comune europene pentru ITER și pentru dezvoltarea energiei de fuziune din 4 iunie 2015 de a nu înscrie numele domnului Yosu Galocha pe listele de rezervă ale procedurii de selecție F4E/CA/ST/FGIV/2015/001.

               2)

               Anulează listele de rezervă aferente procedurii de selecție F4E/CA/ST/FGIV/2015/001.

               3)

               Anulează deciziile întreprinderii comune europene pentru ITER și pentru dezvoltarea energiei de fuziune de a angaja candidați admiși înscriși pe listele de rezervă ale procedurii de selecție F4E/CA/ST/FGIV/2015/001.

               4)

               Respinge în rest acțiunea.

               5)

               Obligă întreprinderea comună europeană pentru ITER și pentru dezvoltarea energiei de fuziune la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate în cadrul procedurii de măsuri provizorii.

      (1)  JO C 328, 5.10.2015 (cauză înregistrată inițial la Tribunalul Funcției Publice a Uniunii Europene cu numărul F-117/15 și transferată Tribunalului Uniunii Europene la 1.9.2016).


title: Cauza T-642/16: Ordonanța Tribunalului din 18 ianuarie 2018 – Iame/EUIPO – Industrie Aeronautiche Reggiane (Parilla)

text:
               12.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 94/36

         Ordonanța Tribunalului din 18 ianuarie 2018 – Iame/EUIPO – Industrie Aeronautiche Reggiane (Parilla)
   (Cauza T-642/16) (1)

   (2018/C 094/48)
   Limba de procedură: italiana
   Președintele Camerei întâi a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 392, 24.10.2016.


title: Cauza C-59/18: Acțiune introdusă la 30 ianuarie 2018 – Republica Italiană/Consiliul Uniunii Europene

text:
               12.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 94/15

         Acțiune introdusă la 30 ianuarie 2018 – Republica Italiană/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-59/18)
   (2018/C 094/18)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Republica Italiană (reprezentanți: G. Palmieri, agent, S. Fiorentino și C. Colelli, avvocati dello Stato)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile reclamantei

   Reclamanta solicită Curții de Justiție a Uniunii Europene:

               —

               anularea deciziei adoptate în marja reuniunii din 20 noiembrie 2017 – 14559/17 a Consiliului Uniunii Europene în formația „afaceri generale”, publicată prin intermediul unui comunicat de presă care conține raportul acesteia [Outcome of the Council meeting (3579th Council meeting)], în măsura în care se stabilește că Amsterdam va fi noul sediu al Agenției Europene pentru Medicamente și, în consecință, stabilirea sediului în orașul Milano.

      Motivele și principalele argumente

   Guvernul Italian a introdus o acțiune la Curtea de Justiție a Uniunii Europene împotriva deciziei, adoptată în marja reuniunii din 20 noiembrie 2017 – 14559/17 a Consiliului Uniunii Europene în formația „afaceri generale”, publicată prin intermediul unui comunicat de presă care conține raportul acesteia [Outcome of the Council meeting (3579th Council meeting)], în măsura în care se stabilește că Amsterdam va fi noul sediu al Agenției Europene pentru Medicamente. În susținerea acțiunii, guvernul italian a prezentat un motiv unic întemeiat pe abuzul de putere ca urmare a lipsei unei investigații adecvate și pe denaturarea faptelor, întrucât situația de fapt a sediului din Amsterdam nu corespunde informațiilor furnizate în cadrul ofertei.


title: Cauza T-8/18: Acțiune introdusă la 11 ianuarie 2018 – easyJet Airline/Comisia

text:
               12.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 94/29

         Acțiune introdusă la 11 ianuarie 2018 – easyJet Airline/Comisia
   (Cauza T-8/18)
   (2018/C 094/39)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: easyJet Airline Co. Ltd (Luton, Regatul Unit) (reprezentanți: P. Willis, Solicitor și E. Bourtzalas, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei (UE) 2017/1861 a Comisiei (1) în totalitate și, în orice caz, în măsura în care privește pretinsul ajutor de stat ilegal acordat reclamantei; și

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă șase motive.

               1.

               Primul motiv este întemeiat pe faptul că decizia atacată este viciată de o eroare vădită de apreciere în fapt și în drept în ceea ce privește concluzia că operatorii aeroportuari au acționat ca simpli „intermediari” ai Regiunii Sardinia și că, astfel, finanțarea acordată de aceștia reclamantei implica resurse de stat și era imputabilă statului.

               2.

               Al doilea motiv este întemeiat pe faptul că decizia atacată este viciată de o eroare vădită de apreciere în fapt și în drept în ceea ce privește concluzia că finanțarea acordată reclamantei de operatorii aeroportuari a conferit un avantaj necuvenit reclamantei și în special în ceea ce privește concluzia că Comisia a aplicat în mod eronat principiul operatorului economic privat în economia de piață.

               3.

               Al treilea motiv este întemeiat pe faptul că decizia atacată este viciată de o eroare vădită de apreciere în fapt și în drept în ceea ce privește concluzia că finanțarea companiilor aeriene în cauză denaturează sau amenință să denatureze concurența și afectează schimburile comerciale dintre statele membre.

               4.

               Al patrulea motiv este întemeiat pe faptul că decizia atacată este viciată de o eroare vădită de apreciere în fapt și în drept în ceea ce privește concluzia că pretinsul ajutor cu privire la care Comisia a constatat că a fost acordat reclamantei nu putea fi aprobat ca fiind compatibil cu piața internă în temeiul uneia dintre scutirile prevăzute la articolul 107 alineatul (3) TFUE.

               5.

               Al cincilea motiv este întemeiat pe faptul că decizia atacată este viciată de o eroare vădită de apreciere în fapt și în drept în măsura în care Comisia a încălcat principiul încrederii legitime, întrucât reclamanta a avut o încredere legitimă că acordurile sale cu operatorii aeroportuari nu au implicat ajutoare de stat.

               6.

               Al șaselea motiv este întemeiat pe faptul că decizia atacată este viciată de lipsa de motivare în ceea ce privește: (a) concluzia că operatorii aeroportuari au acționat ca simpli „intermediari” ai Regiunii Sardinia și că, astfel, finanțarea acordată reclamantei implica resurse de stat și era imputabilă statului; și (b) aplicarea principiului operatorului economic privat în economia de piață în scopul de a stabili că reclamanta a primit un avantaj necuvenit.

      (1)  Decizia (UE) 2017/1861 a Comisiei din 29 iulie 2016 privind ajutorul de stat SA33983 (2013/C) (ex 2012/NN) (ex 2011/N) – Italia – Compensație pentru aeroporturile din Sardinia privind obligațiile de serviciu public (SIEG) [notificată cu numărul C(2016) 4862].


title: Cauza T-818/14: Hotărârea Tribunalului din 25 ianuarie 2018 – BSCA/Comisia („Ajutoare de stat — Ajutoare acordate de Belgia în favoarea BSCA — Decizie prin care ajutoarele sunt declarate în parte compatibile şi în parte necompatibile cu piaţa internă — Act obligatoriu din punct de vedere juridic — Termen de prescripţie — Natura economică a ILS — Proporţia de utilizare economică a instalaţiilor — Date exprimate în cifre eronate — Cerere de adaptare — Determinarea valorilor actualizate — Obligaţia de motivare — Denaturări ale concurenţei — Încredere legitimă”)

text:
               12.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 94/16

         Hotărârea Tribunalului din 25 ianuarie 2018 – BSCA/Comisia
   (Cauza T-818/14) (1)

   ((„Ajutoare de stat - Ajutoare acordate de Belgia în favoarea BSCA - Decizie prin care ajutoarele sunt declarate în parte compatibile şi în parte necompatibile cu piaţa internă - Act obligatoriu din punct de vedere juridic - Termen de prescripţie - Natura economică a ILS - Proporţia de utilizare economică a instalaţiilor - Date exprimate în cifre eronate - Cerere de adaptare - Determinarea valorilor actualizate - Obligaţia de motivare - Denaturări ale concurenţei - Încredere legitimă”))
   (2018/C 094/19)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Brussels South Charleroi Airport (BSCA) (Charleroi, Belgia) (reprezentanți: P. Frühling, S. Golinvaux, H. Tacheny și J. Delarue, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: S. Noë, R. Sauer și B. Stromsky, agenți)

      Intervenientă în susținerea reclamantei: Société Wallonne des Aéroports SA (Sowaer) (reprezentanți: A. Lepièce și H. Baeyens, avocați)

      Interveniente în susținerea pârâtei: Brussels Airport Company SA (reprezentanți: T. Janssens, F. Hoseinian și T. Oeyen, avocați) și Brussels Airlines SA/NV (reprezentanți: inițal J. Derenne, J. Blockx, D. Vallindas și D. Dauchez, ulterior J. Derenne și D. Vallindas, avocați)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE având ca obiect anularea articolelor 3-6 din Decizia C(2014) 6849 final a Comisiei din 1 octombrie 2014 privind măsurile SA. 14093 (C76/2002) puse în aplicare de Belgia în favoarea BSCA şi a Ryanair

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acţiunea.

               2)

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată şi jumătate din cheltuielile efectuate de Brussels South Charleroi Airport (BSCA).

               3)

               Société wallonne des aéroports SA (Sowaer), Brussels Airport Company SA şi Brussels Airlines SA/NV suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 65, 23.2.2015.


title: Cauza T-13/18: Acțiune introdusă la 15 ianuarie 2018 – Crédit mutuel Arkéa/EUIPO – Confédération nationale du Crédit mutuel (Crédit Mutuel)

text:
               12.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 94/30

         Acțiune introdusă la 15 ianuarie 2018 – Crédit mutuel Arkéa/EUIPO – Confédération nationale du Crédit mutuel (Crédit Mutuel)
   (Cauza T-13/18)
   (2018/C 094/40)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Crédit mutuel Arkéa (Le Relecq Kerhuon, Franța) (reprezentanți: A. Casalonga, F. Codevelle și C. Bercial Arias, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Confédération nationale du Crédit mutuel (Paris, Franța)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „Crédit Mutuel” – marca Uniunii Europene nr. 9 943 135

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 8 noiembrie 2017 în cauza R 1724/2016-5

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate în măsura în care a admis că marca Uniunii Europene nr. 9 943 135 „Crédit Mutuel” avea un caracter distinctiv prin utilizare pentru anumite produse din clasele 9, 35 și 36;

               —

               anularea deciziei atacate în măsura în care a recunoscut caracterul distinctiv al mărcii Uniunii Europene nr. 9 943 135 „Crédit Mutuel” pentru anumite produse din clasele 9, 16, 36, 38, 42 și 45;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 52 alineatul (1) litera (a) coroborat cu articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) și alineatul (3) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-196/15 P: Hotărârea Tribunalului din 31 ianuarie 2018 – Gyarmathy/FRA („Recurs — Funcție publică — Agenți temporari — Recrutare — Anunț de post vacant — Respingerea unei candidaturi — Derularea procedurii de selecție — Denaturarea elementelor de probă — Obligația de motivare — Regula concordanței dintre acțiune și reclamație — Imparțialitatea Tribunalului Funcției Publice”)

text:
               12.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 94/17

         Hotărârea Tribunalului din 31 ianuarie 2018 – Gyarmathy/FRA
   (Cauza T-196/15 P) (1)

   ((„Recurs - Funcție publică - Agenți temporari - Recrutare - Anunț de post vacant - Respingerea unei candidaturi - Derularea procedurii de selecție - Denaturarea elementelor de probă - Obligația de motivare - Regula concordanței dintre acțiune și reclamație - Imparțialitatea Tribunalului Funcției Publice”))
   (2018/C 094/20)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Valéria Anna Gyarmathy (Györ, Ungaria) (reprezentant: A. Cech, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Agenția pentru Drepturi Fundamentale a Uniunii Europene (FRA) (reprezentanți: C. Manolopoulos, agent, asistat de B. Wägenbaur, avocat)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 5 martie 2015, Gyarmathy/FRA (F-97/13, EU:F:2015:7), și având ca obiect anularea acestei hotărâri

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               O obligă pe doamna Valéria Anna Gyarmathy la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 86, 20.3.2017.


title: Cauza T-181/17: Ordonanța Tribunalului din 16 ianuarie 2018 – PC/EASO

text:
               12.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 94/36

         Ordonanța Tribunalului din 16 ianuarie 2018 – PC/EASO
   (Cauza T-181/17) (1)

   (2018/C 094/49)
   Limba de procedură: finlandeza
   Președintele Camerei a șasea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 357, 23.10.2017.


title: Cauza T-625/16: Hotărârea Tribunalului din 30 ianuarie 2018 – Przedsiębiorstwo Energetyki Cieplnej/ECHA („REACH — Redevență datorată pentru înregistrarea unei substanțe — Reducere acordată IMM-urilor — Eroare în declarația referitoare la dimensiunea întreprinderii — Decizie care impune o taxă administrativă — Încetare a producerii substanței — Criterii de calcul al cuantumului taxei administrative — Recomandarea 2003/361/CE — Securitate juridică — Încredere legitimă — Proporționalitate — Egalitate de tratament”)

text:
               12.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 94/21

         Hotărârea Tribunalului din 30 ianuarie 2018 – Przedsiębiorstwo Energetyki Cieplnej/ECHA
   (Cauza T-625/16) (1)

   ((„REACH - Redevență datorată pentru înregistrarea unei substanțe - Reducere acordată IMM-urilor - Eroare în declarația referitoare la dimensiunea întreprinderii - Decizie care impune o taxă administrativă - Încetare a producerii substanței - Criterii de calcul al cuantumului taxei administrative - Recomandarea 2003/361/CE - Securitate juridică - Încredere legitimă - Proporționalitate - Egalitate de tratament”))
   (2018/C 094/27)
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamantă: Przedsiębiorstwo Energetyki Cieplnej sp. z o.o. (Grajewo, Polonia) (reprezentant: T. Dobrzyński, avocat)

      Pârâtă: Agenţia Europeană pentru Produse Chimice (ECHA) (reprezentanți: inițial E. Maurage, J.-P Trnka și M. Heikkilä, ulterior J.-P Trnka și M. Heikkilä, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE având ca obiect anularea, în primul rând, a Deciziei SME (2016) 2851 a ECHA din 23 iunie 2016 prin care s-a constatat că reclamanta nu îndeplinea condițiile pentru a beneficia de reducerea de redevență prevăzută pentru întreprinderilor mijlocii și prin care i s-a impus o taxă administrativă, în al doilea rând, a facturilor nr. 10058238 și nr. 10058239 emise de ECHA și anexate la Decizia SME(2016) 2851 și, în al treilea rând, a deciziei MB/43/2014 a consiliului de administrație al ECHA din 4 iunie 2015 privind modificarea deciziei MB/D/29/2010, astfel cum a fost modificată prin decizia MB/21/2012 privind clasificarea serviciilor pentru care se percep taxe.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Przedsiębiorstwo Energetyki Cieplnej sp. z o.o. la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor aferente procedurii de măsuri provizorii.

      (1)  JO C 402, 31.10.2016.


title: Cauza T-281/17: Ordonanța Tribunalului din 16 ianuarie 2018 – European Dynamics Luxembourg și Evropaïki Dynamiki/Comisia

text:
               12.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 94/36

         Ordonanța Tribunalului din 16 ianuarie 2018 – European Dynamics Luxembourg și Evropaïki Dynamiki/Comisia
   (Cauza T-281/17) (1)

   (2018/C 094/50)
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei a noua a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 269, 14.8.2017..


title: Cauza T-765/16: Hotărârea Tribunalului din 25 ianuarie 2018 – Grupo Ganaderos de Fuerteventura/EUIPO (EL TOFIO El sabor de CANARIAS) [„Marcă a Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative EL TOFIO El sabor de CANARIAS — Motiv absolut de refuz — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]

text:
               12.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 94/22

         Hotărârea Tribunalului din 25 ianuarie 2018 – Grupo Ganaderos de Fuerteventura/EUIPO (EL TOFIO El sabor de CANARIAS)
   (Cauza T-765/16) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative EL TOFIO El sabor de CANARIAS - Motiv absolut de refuz - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”])
   (2018/C 094/28)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Grupo Ganaderos de Fuerteventura SL (Puerto del Rosario, Spania) (reprezentant: E. Manresa Medina, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: J. Crespo Carrillo și J. García Murillo, agenți)

      Obiectul

   Acţiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 28 iulie 2016 (cauza R 1404/2015-5) privind o cerere de înregistrare a semnului figurativ EL TOFIO El sabor de CANARIAS ca marcă a Uniunii Europene

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia Camerei a cincea de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 28 iulie 2016 (cauza R 1404/2015-5).

               2)

               Respinge în rest acţiunea.

               3)

               EUIPO suportă propriile cheltuieli de judecată, precum şi pe cele efectuate de Grupo Ganaderos de Fuerteventura, SL.

      (1)  JO C 6, 9.1.2017.


title: Cauza T-808/16: Hotărârea Tribunalului din 30 ianuarie 2018 – Jean Patou Worldwide/EUIPO – Emboga (HISPANITAS JOY IS A CHOICE) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative HISPANITAS JOY IS A CHOICE — Marca Uniunii Europene verbală anterioară JOY — Utilizare serioasă a mărcii anterioare — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Similitudine a semnelor — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]

text:
               12.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 94/22

         Hotărârea Tribunalului din 30 ianuarie 2018 – Jean Patou Worldwide/EUIPO – Emboga (HISPANITAS JOY IS A CHOICE)
   (Cauza T-808/16) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative HISPANITAS JOY IS A CHOICE - Marca Uniunii Europene verbală anterioară JOY - Utilizare serioasă a mărcii anterioare - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Similitudine a semnelor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”])
   (2018/C 094/29)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Jean Patou Worldwide Ltd (Watford, Regatul Unit) (reprezentant: S. Baran, barrister)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: T. Frydendahl, A. Folliard-Monguiral și D. Walicka, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO: Emboga, SA (Petrel, Spania)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 23 iunie 2016 (cauza R 235/2016-1) privind o procedură de opoziție între Jean Patou Worldwide și Emboga.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Jean Patou Worldwide Ltd la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 14, 16.1.2017.


title: Cauza T-866/16: Hotărârea Tribunalului din 25 ianuarie 2018 – SilverTours/EUIPO (billiger-mietwagen.de) [„Marca Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale billiger-mietwagen.de — Motive absolute de refuz — Caracter descriptiv — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]

text:
               12.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 94/23

         Hotărârea Tribunalului din 25 ianuarie 2018 – SilverTours/EUIPO (billiger-mietwagen.de)
   (Cauza T-866/16) (1)

   ([„Marca Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale billiger-mietwagen.de - Motive absolute de refuz - Caracter descriptiv - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”])
   (2018/C 094/30)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: SilverTours GmbH (Fribourg-en-Brisgau, Germania) (reprezentant: P. Neuwald, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: S. Hanne, agent)

      Obiectul

   Acţiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 3 noiembrie 2016 (cauza R 206/2016-5) privind o cerere de înregistrare a semnului verbal billiger-mietwagen.de ca marcă a Uniunii Europene

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acţiunea.

               2)

               Obligă SilverTours GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 53, 20.2.2017.


title: Hotărârea Curții din 14 noiembrie 2017 în cauzele conexate E-2/17 și E-3/17, Autoritatea AELS de Supraveghere/Islanda (Directiva 89/662/CEE – Controale veterinare –Restricții la import – Carne proaspătă și produse din carne prelucrată, ouă și lapte)

text:
               15.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 97/9

         HOTĂRÂREA CURȚII
   din 14 noiembrie 2017
   în cauzele conexate E-2/17 și E-3/17,
   Autoritatea AELS de Supraveghere/Islanda

      (Directiva 89/662/CEE – Controale veterinare –Restricții la import – Carne proaspătă și produse din carne prelucrată, ouă și lapte)

   (2018/C 97/05)
   În cauzele conexate E-2/17 și E-3/17, Autoritatea AELS de Supraveghere/Islanda – CERERI privind acțiuni în constatare a faptului că Islanda nu și-a îndeplinit obligațiile care decurg din actul menționat la punctul 1 din partea 1.1 a capitolului I din anexa I la Acordul privind Spațiul Economic European (Directiva 89/662/CEE a Consiliului din 11 decembrie 1989 privind controlul veterinar în cadrul schimburilor intracomunitare în vederea realizării pieței interne), astfel cum a fost modificat și adaptat la acord în temeiul Protocolului 1 și prin adaptările sectoriale din anexa I și, în special, articolul 5 din act, prin menținerea în vigoare:

               (i)

               a unui sistem de autorizare pentru importul de carne proaspătă și produse din carne, după cum se prevede în articolul 10 din Legea islandeză nr. 25/1993 și articolele 3-5 din Regulamentul islandez nr. 448/2012;

               (ii)

               a unui sistem de autorizare pentru importul de carne proaspătă și produse din carne, astfel cum se prevede la articolul 10 din Legea islandeză nr. 25/1993 și la articolul 3 litera (e) și la articolul 4 din Regulamentul islandez nr. 448/2012;

               (iii)

               a unui sistem de autorizare pentru importul de lapte nepasteurizat și de produse lactate prelucrate din lapte nepasteurizat și a unor cerințe suplimentare, astfel cum au fost prevăzute la articolul 10 din Legea islandeză nr. 25/1993, la articolul 3 litera (f) și la articolele 4 și 5 din Regulamentul islandez nr. 448/2012, precum și a unei interdicții de comercializare a produselor lactate importate, prelucrate din lapte nepasteurizat, astfel cum a fost prevăzută la articolul 7a din Regulamentul islandez nr. 104/2010; precum și

               (iv)

               a unei practici administrative prin care li se solicită importatorilor să facă o declarație și să obțină o aprobare pentru importul de ouă și produse lactate tratate, cum este cea stabilită în contextul aplicării Regulamentului islandez nr. 448/2012,

         Curtea, compusă din Carl Baudenbacher, președinte, Per Christiansen (judecător-raportor) și Páll Hreinsson, judecători, a emis, la 14 noiembrie 2017, hotărârea al cărei dispozitiv prevede următoarele:

               1.

               Constată faptul că Islanda nu și-a îndeplinit obligațiile care decurg din articolul 5 al actului menționat la punctul 1 din partea 1.1 a capitolului I din anexa I la Acordul privind Spațiul Economic European (Directiva 89/662/CEE a Consiliului din 11 decembrie 1989 privind controlul veterinar în cadrul schimburilor intracomunitare în vederea realizării pieței interne), astfel cum a fost modificat și adaptat la acord în temeiul Protocolului 1 și al anexei I, prin menținerea în vigoare:

                           (i)

                           a unui sistem de autorizare pentru importul de carne proaspătă și produse din carne, astfel cum se prevede la articolul 10 din Legea islandeză nr. 25/1993, la articolul 3 litera (a) și la articolele 4 și 5 din Regulamentul islandez nr. 448/2012;

                           (ii)

                           a unui sistem de autorizare pentru importul de ouă proaspete și produse din ouă, astfel cum se prevede la articolul 10 din Legea islandeză nr. 25/1993, la articolul 3 litera (e) și la articolul 4 din Regulamentul islandez nr. 448/2012;

                           (iii)

                           a sistemului de autorizare pentru importul de lapte nepasteurizat și de produse lactate prelucrate din lapte nepasteurizat prevăzut la articolul 3 litera f) și articolul 4 din Regulamentul islandez nr. 448/2012, precum și a cerințelor suplimentare privind anumite brânzeturi, prevăzute la articolul 5 al treilea paragraf din Regulamentul islandez nr. 448/2012; și

                           (iv)

                           a unei practici administrative prin care li se solicită importatorilor de ouă și produse lactate tratate să prezinte autorității naționale competente date care să ateste că produsele au fost tratate în conformitate cu legislația națională.

               2.

               Respinge celelalte capete ale cererii.

               3.

               Dispune suportarea cheltuielilor de judecată de către Islanda.


title: Cauza C-22/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Darmstadt (Germania) la 11 ianuarie 2018 – TopFit e.V., Daniele Biff/den Deutschen Leichtathletikverband e.V.

text:
               9.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 123/12

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Darmstadt (Germania) la 11 ianuarie 2018 – TopFit e.V., Daniele Biff/den Deutschen Leichtathletikverband e.V.
   (Cauza C-22/18)
   (2018/C 123/17)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Amtsgericht Darmstadt

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: TopFit e.V., Daniele Biffi

      Pârâtă: Deutscher Leichtathletikverband e.V.

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolele 18, 21 și 165 TFUE trebuie interpretate în sensul că o dispoziție a regulamentului de organizare a activității de atletism al unei federații dintr-un stat membru, care prevede că participarea la campionatele naționale este condiționată de deținerea cetățeniei statului membru respectiv, constituie o discriminare inadmisibilă?

               2)

               Articolele 18, 21 și 165 TFUE trebuie interpretate în sensul că o federație dintr-un stat membru discriminează în mod inadmisibil sportivii amatori din alt stat membru care nu dețin cetățenia primului stat prin faptul că, deși le permite să participe la campionate naționale, aceștia nu pot să concureze decât „în afara competiției” sau „fără evaluarea performanței” și nu au dreptul să participe la cursa finală sau la competiția finală?

               3)

               Articolele 18, 21 și 165 TFUE trebuie interpretate în sensul că o federație dintr-un stat membru discriminează în mod inadmisibil sportivii amatori din alt stat membru care nu dețin cetățenia primului stat prin faptul că îi exclude de la acordarea unor titluri naționale, respectiv nu îi include în clasament?


title: Cauza T-45/17: Hotărârea Tribunalului din 20 februarie 2018 – Kwang Yang Motor/EUIPO – Schmidt (CK1) („Marca Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale CK1 — Marca Uniunii Europene figurativă anterioară CK — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”)

text:
               9.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 123/18

         Hotărârea Tribunalului din 20 februarie 2018 – Kwang Yang Motor/EUIPO – Schmidt (CK1)
   (Cauza T-45/17) (1)

   ((„Marca Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale CK1 - Marca Uniunii Europene figurativă anterioară CK - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”))
   (2018/C 123/24)
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: Kwang Yang Motor Co., Ltd (Kaohsiung, Taiwan) (reprezentanţi: A. González Hähnlein și A. Kleinheyer, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanţi: J. Crespo Carrillo și D. Walicka, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Udo Schmidt (Reken, Germania) (reprezentanţi: G. Rother și J. Vogtmeier, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 2 noiembrie 2016 (cauza R 2193/2015-2), privind o procedură de opoziție între domnul Schmidt și Kwang Yang Motor

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Kwang Yang Motor Co., Ltd este obligată la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 78, 13.3.2017.


title: Cauza T-88/18: Acțiune introdusă la 19 februarie 2018 – Gruppo Armonie/EUIPO (ARMONIE)

text:
               16.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 134/29

         Acțiune introdusă la 19 februarie 2018 – Gruppo Armonie/EUIPO (ARMONIE)
   (Cauza T-88/18)
   (2018/C 134/41)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Gruppo Armonie SpA (Casalgrande, Italia) (reprezentant: G. Medri, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Marca în litigiu: marca verbală a Uniunii Europene „ARMONIE” – cererea de înregistrare nr. 16 430 068.

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 15 decembrie 2017 în cauza R 2063/2017-5.

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul nr. 2017/1001.


title: Cauza C-557/16: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 14 martie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Korkein hallinto-oikeus – Finlanda) – Procedură inițiată de Astellas Pharma GmbH (Trimitere preliminară — Directiva 2001/83/CE — Medicamente de uz uman — Articolele 28 și 29 — Procedură descentralizată de autorizare de introducere pe piață a unui medicament — Articolul 10 — Medicament generic — Perioadă de protecție a datelor medicamentului de referință — Prerogativa autorităților competente ale statelor membre în cauză de a determina punctul de plecare al perioadei de protecție — Competența instanțelor statelor membre în cauză de a controla determinarea punctului de plecare al perioadei de protecție — Protecție jurisdicțională efectivă — Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene — Articolul 47)

text:
               14.5.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 166/13

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 14 martie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Korkein hallinto-oikeus – Finlanda) – Procedură inițiată de Astellas Pharma GmbH
   (Cauza C-557/16) (1)

   ((Trimitere preliminară - Directiva 2001/83/CE - Medicamente de uz uman - Articolele 28 și 29 - Procedură descentralizată de autorizare de introducere pe piață a unui medicament - Articolul 10 - Medicament generic - Perioadă de protecție a datelor medicamentului de referință - Prerogativa autorităților competente ale statelor membre în cauză de a determina punctul de plecare al perioadei de protecție - Competența instanțelor statelor membre în cauză de a controla determinarea punctului de plecare al perioadei de protecție - Protecție jurisdicțională efectivă - Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Articolul 47))
   (2018/C 166/16)
   Limba de procedură: finlandeza

      Instanța de trimitere

   Korkein hallinto-oikeus

      Părțile din procedura principală

   Astellas Pharma GmbH

      Cu participarea: Helm AG, Lääkealan turvallisuus- ja kehittämiskeskus (Fimea)

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 28 și articolul 29 alineatul (1) din Directiva 2001/83/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 noiembrie 2001 de instituire a unui cod comunitar cu privire la medicamentele de uz uman, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2012/26/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 25 octombrie 2012, trebuie interpretate în sensul că, în cadrul unei proceduri descentralizate de autorizare de introducere pe piață a unui medicament generic, autoritatea competentă a unui stat membru în cauză în această procedură nu poate determina ea însăși punctul de plecare al perioadei de protecție a datelor medicamentului de referință la adoptarea, în temeiul articolului 28 alineatul (5) din această directivă, a deciziei sale privind introducerea pe piață a respectivului medicament generic în acest stat membru.

               2)

               Articolul 10 din Directiva 2001/83, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2012/26, coroborat cu articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene trebuie interpretat în sensul că o instanță a unui stat membru în cauză într-o procedură descentralizată de autorizare de introducere pe piață, sesizată cu o acțiune formulată de titularul autorizației de introducere pe piață a medicamentului de referință împotriva deciziei de autorizare de introducere pe piață a unui medicament generic în acest stat membru luată de autoritatea competentă a acestuia, este competentă să controleze determinarea punctului de plecare al perioadei de protecție a datelor medicamentului de referință. În schimb, această instanță nu este competentă să verifice dacă autorizația de introducere pe piață inițială a medicamentului de referință acordată în alt stat membru a fost acordată în conformitate cu această directivă.

      (1)  JO C 22, 23.1.2017.


title: Cauza T-202/18: Acțiune introdusă la 23 martie 2018 – Bruel/Comisia

text:
               14.5.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 166/45

         Acțiune introdusă la 23 martie 2018 – Bruel/Comisia
   (Cauza T-202/18)
   (2018/C 166/57)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Damien Bruel (Paris, Franța) (reprezentant: H. Hansen, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               declararea admisibilității și temeiniciei prezentei acțiuni;

         în consecință,

               —

               anularea Deciziei din 18 ianuarie 2018 intitulată „Decizia Secretarului General în aplicarea articolului 4 privind modalitățile de punere în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1049/2001” pentru încălcarea articolelor 4, 6 și 9 din Regulamentul nr. 1049/2001, precum și a articolului 47 din cartă, a articolului 6 din Convenția europeană a drepturilor omului, precum și pentru încălcarea principiului general al egalității armelor și a obligației de motivare;

         în orice caz,

               —

               obligarea pârâtei la plata tuturor cheltuielilor de judecată;

               —

               rezervarea în favoarea reclamantului a oricăror altor drepturi, sume datorate, mijloace și acțiuni.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolelor 4 și 9 din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO 2001, L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 03, p. 76).

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 6 din Regulamentul nr. 1049/2001.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului general al egalității armelor, precum și a articolului 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și a articolului 6 din Convenția europeană a drepturilor omului.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 4 alineatul (6) din Regulamentul nr. 1049/2001, a principiului proporționalității și a obligației de motivare.


201805250691897372018/C 200/532212017TC20020180611RO01ROINFO_JUDICIAL20180424414111Cauza T-221/17: Hotărârea Tribunalului din 24 aprilie 2018 – Mémora Servicios Funerarios/EUIPO – Chatenoud (MEMORAME) [„Marcă Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale MEMORAME — Marca Uniunii Europene figurativă anterioară mémora și marca națională verbală anterioară MÉMORA — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Similitudinea produselor și a serviciilor — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]
 ---documentbreak--- C2002018RO4110120180424RO0053411411Hotărârea Tribunalului din 24 aprilie 2018 – Mémora Servicios Funerarios/EUIPO – Chatenoud (MEMORAME)
   (Cauza T-221/17) (
         1
      )
   „[„Marcă Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale MEMORAME — Marca Uniunii Europene figurativă anterioară mémora și marca națională verbală anterioară MÉMORA — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Similitudinea produselor și a serviciilor — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]”2018/C 200/53Limba de procedură: spaniola
      Părţile

      Reclamantă: Mémora Servicios Funerarios SLU (Zaragoza, Spania) (reprezentanţi: C. Marí Aguilar și J. Gallego Jiménez, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: J. Crespo Carrillo, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO: Georges Chatenoud (Thiviers, Franța)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 10 februarie 2017 (cauza R 1308/2016-4) privind o procedură de opoziție între Mémora Servicios Funerarios și domnul Chatenoud

      Dispozitivul

            1)

            Respinge acțiunea.

            2)

            Obligă Mémora Servicios Funerarios SLU la plata cheltuielilor de judecată.

      (
         1
      )	JO C 239, 24.7.2017.


201805250031897132018/C 200/021912016CJC20020180611RO01ROINFO_JUDICIAL201804102211Cauza C-191/16: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 10 avril 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Landgericht Berlin – Germania) – Romano Pisciotti/Bundesrepublik Deutschland (Trimitere preliminară — Cetăţenia Uniunii — Articolele 18 şi 21 TFUE — Extrădare către Statele Unite ale Americii a unui cetăţean al unui stat membru care și-a exercitat dreptul la liberă circulație — Acord de extrădare între Uniunea Europeană şi acest stat terţ — Domeniu de aplicare al dreptului Uniunii — Interdicția extrădării aplicată numai resortisanţilor naţionali — Restricţie privind libera circulaţie — Justificare întemeiată pe prevenirea impunităţii — Proporționalitate — Informarea statului membru de origine al cetăţeanului Uniunii)
 ---documentbreak--- C2002018RO210120180410RO00022121Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 10 avril 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Landgericht Berlin – Germania) – Romano Pisciotti/Bundesrepublik Deutschland
   (Cauza C-191/16) (
         1
      )
   „(Trimitere preliminară — Cetăţenia Uniunii — Articolele 18 şi 21 TFUE — Extrădare către Statele Unite ale Americii a unui cetăţean al unui stat membru care și-a exercitat dreptul la liberă circulație — Acord de extrădare între Uniunea Europeană şi acest stat terţ — Domeniu de aplicare al dreptului Uniunii — Interdicția extrădării aplicată numai resortisanţilor naţionali — Restricţie privind libera circulaţie — Justificare întemeiată pe prevenirea impunităţii — Proporționalitate — Informarea statului membru de origine al cetăţeanului Uniunii)”2018/C 200/02Limba de procedură: germana
      Instanța de trimitere

   Landgericht Berlin

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Romano Pisciotti

      Pârâtă: Bundesrepublik Deutschland

      Dispozitivul

            1)

            Dreptul Uniunii trebuie interpretat în sensul că, într-un caz precum cel în discuție în litigiul principal, în care un cetățean al Uniunii care a făcut obiectul unei cereri de extrădare către Statele Unite ale Americii a fost arestat, în vederea eventualei executări a acestei cereri, într-un alt stat membru decât cel al cărui resortisant este, situația acestui cetăţean intră în domeniul de aplicare al dreptului Uniunii din moment ce cetăţeanul respectiv și-a exercitat dreptul la liberă circulație în Uniunea Europeană, iar cererea de extrădare menţionată a fost efectuată în cadrul Acordului privind extrădarea între Uniunea Europeană și Statele Unite ale Americii din 25 iunie 2003.

            2)

            Într-un caz precum cel în discuție în litigiul principal, în care un cetățean al Uniunii care a făcut obiectul unei cereri de extrădare către Statele Unite ale Americii, în cadrul Acordului privind extrădarea între Uniunea Europeană și Statele Unite ale Americii din 25 iunie 2003, a fost arestat într-un alt stat membru decât cel al cărui resortisant este, în vederea eventualei executări a acestei cereri, articolele 18 și 21 TFUE trebuie interpretate în sensul că nu se opun ca statul membru solicitat să instituie o distincție în temeiul unei norme de drept constituțional între propriii resortisanți și resortisanții altor state membre și să autorizeze această extrădare, în condițiile în care nu permite extrădarea propriilor resortisanți, din moment ce a permis în prealabil autorităților competente ale statului membru al cărui resortisant este cetăţeanul respectiv să îl solicite pe acesta în cadrul unui mandat european de arestare, iar acest din urmă stat membru nu a luat nicio măsură în acest sens.

      (
         1
      )	JO C 270, 25.7.2016.


201805250191897592018/C 200/146452016CJC20020180611RO01ROINFO_JUDICIAL20180419121211Cauza C-645/16: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 19 aprilie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour de cassation – Franța) – Conseils et mise en relations (CMR) SARL/Demeures terre et tradition SARL (Trimitere preliminară — Agenți comerciali independenți — Directiva 86/653/CEE — Dreptul agentului comercial la o indemnizație sau la repararea prejudiciului după încetarea contractului de agenție comercială — Articolul 17 — Excluderea dreptului la indemnizație în caz de reziliere a contractului în perioada de probă prevăzută în contract)
 ---documentbreak--- C2002018RO1210120180419RO0014121121Hotărârea Curții (Camera a patra) din 19 aprilie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour de cassation – Franța) – Conseils et mise en relations (CMR) SARL/Demeures terre et tradition SARL
   (Cauza C-645/16) (
         1
      )
   „(Trimitere preliminară — Agenți comerciali independenți — Directiva 86/653/CEE — Dreptul agentului comercial la o indemnizație sau la repararea prejudiciului după încetarea contractului de agenție comercială — Articolul 17 — Excluderea dreptului la indemnizație în caz de reziliere a contractului în perioada de probă prevăzută în contract)”2018/C 200/14Limba de procedură: franceza
      Instanța de trimitere

   Cour de cassation

      Părțile din procedura principală

      Recurentă: Conseils et mise en relations (CMR) SARL

      Intimată: Demeures terre et tradition SARL

      Dispozitivul

   Articolul 17 din Directiva 86/653/CEE a Consiliului din 18 decembrie 1986 privind coordonarea legislației statelor membre referitoare la agenții comerciali independenți trebuie interpretat în sensul că regimurile de despăgubire și de reparare pe care le prevede acest articol la alineatul (2) și, respectiv, la alineatul (3), în caz de încetare a contractului de agenție comercială, sunt aplicabile atunci când această încetare intervine în perioada de probă stipulată în contractul menționat.
   (
         1
      )	JO C 70, 6.3.2017.


201805250271897472018/C 200/032582016CJC20020180611RO01ROINFO_JUDICIAL201804123311Cauza C-258/16: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 12 aprilie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Korkein oikeus – Finlanda) – Finnair Oyj/Keskinäinen Vakuutusyhtiö Fennia (Trimitere preliminară — Transporturi aeriene — Convenția de la Montreal — Articolul 31 — Răspunderea transportatorilor aerieni pentru bagajele înregistrate — Cerințe referitoare la forma și la conținutul reclamației scrise adresate transportatorului aerian — Reclamație introdusă pe cale electronică și înregistrată în sistemul informatic al transportatorului aerian — Reclamație introdusă în numele destinatarului de către un prepus al transportatorului aerian)
 ---documentbreak--- C2002018RO310120180412RO00033131Hotărârea Curții (Camera a treia) din 12 aprilie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Korkein oikeus – Finlanda) – Finnair Oyj/Keskinäinen Vakuutusyhtiö Fennia
   (Cauza C-258/16) (
         1
      )
   „(Trimitere preliminară — Transporturi aeriene — Convenția de la Montreal — Articolul 31 — Răspunderea transportatorilor aerieni pentru bagajele înregistrate — Cerințe referitoare la forma și la conținutul reclamației scrise adresate transportatorului aerian — Reclamație introdusă pe cale electronică și înregistrată în sistemul informatic al transportatorului aerian — Reclamație introdusă în numele destinatarului de către un prepus al transportatorului aerian)”2018/C 200/03Limba de procedură: finlandeza
      Instanța de trimitere

   Korkein oikeus

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Finnair Oyj

      Pârâtă: Keskinäinen Vakuutusyhtiö Fennia

      Dispozitivul

            1)

            Articolul 31 alineatul (4) din Convenția pentru unificarea anumitor norme referitoare la transportul aerian internațional, încheiată la Montreal la 28 mai 1999 și aprobată în numele Comunității Europene prin Decizia 2001/539/CE a Consiliului din 5 aprilie 2001, trebuie interpretat în sensul că, în termenele prevăzute la alineatul (2) al acestui articol, reclamația trebuie să fie făcută în scris, în conformitate cu alineatul (3) al articolului menționat, sub sancțiunea inadmisibilității oricărui tip de acțiune împotriva transportatorului.

            2)

            O reclamație precum cea în discuție în litigiul principal, înregistrată în sistemul informatic al transportatorului aerian, îndeplinește cerința privind forma scrisă prevăzută la articolul 31 alineatul (3) din Convenția pentru unificarea anumitor norme referitoare la transportul aerian internațional, încheiată la Montreal la 28 mai 1999.

            3)

            Articolul 31 alineatele (2) și (3) din Convenția pentru unificarea anumitor norme referitoare la transportul aerian internațional, încheiată la Montreal la 28 mai 1999, trebuie interpretat în sensul că nu se opune ca cerința privind forma scrisă să se considere îndeplinită atunci când un agent al transportatorului aerian, cu cunoștința pasagerului, redă în formă scrisă declarația de avarie fie în format hârtie, fie prin mijloace electronice, prin introducerea sa în sistemul informatic al acestui transportator, cu condiția ca acest pasager să poată verifica exactitatea textului reclamației, astfel cum este redată în formă scrisă și introdusă în acest sistem, și, dacă este cazul, să o modifice sau să o completeze sau chiar să o înlocuiască, înainte de expirarea termenului prevăzut la articolul 31 alineatul (2) din această convenție.

            4)

            Articolul 31 din Convenția pentru unificarea anumitor norme referitoare la transportul aerian internațional, încheiată la Montreal la 28 mai 1999, trebuie interpretat în sensul că nu impune alte cerințe de fond privind reclamația decât aceea că transportatorului aerian trebuie să i se aducă la cunoștință dauna produsă.

      (
         1
      )	JO C 260, 18.7.2016.


201805250511897052018/C 200/402882016TC20020180611RO01ROINFO_JUDICIAL20180426323322Cauza T-288/16: Hotărârea Tribunalului din 26 aprilie 2018 – Convivo/EUIPO – Porcesadora Nacional de Alimentos (M’Cooky) {„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană — Marca verbală M’Cooky — Marca națională figurativă anterioară MR.COOK — Motiv relativ de refuz — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul 2017/1001] — Risc de confuzie”}
 ---documentbreak--- C2002018RO3220120180426RO0040322332Hotărârea Tribunalului din 26 aprilie 2018 – Convivo/EUIPO – Porcesadora Nacional de Alimentos (M’Cooky)
   (Cauza T-288/16) (
         1
      )
   „{„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană — Marca verbală M’Cooky — Marca națională figurativă anterioară MR.COOK — Motiv relativ de refuz — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul 2017/1001] — Risc de confuzie”}”2018/C 200/40Limba de procedură: engleza
      Părţile

      Reclamantă: Convivo GmbH (Viena, Austria) (reprezentant: C. Düchs, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanţi: L. Rampini și D. Walicka, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO: Porcesadora Nacional de Alimentos C.A. Pronaca (Quito, Equador)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 7 martie 2016 (cauza R 1039/2015-2) privind o procedură de opoziţie între Porcesadora Nacional de Alimentos C. A. Pronaca şi Convivo

      Dispozitivul

            1)

            Respinge acţiunea.

            2)

            Convivo GmbH suportă propriile cheltuieli de judecată precum şi pe cele efectuate de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO).

      (
         1
      )	JO C 260, 18.7.2016.


201805250181897442018/C 200/1582017CJC20020180611RO01ROINFO_JUDICIAL20180412121322Cauza C-8/17: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 12 aprilie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Supremo Tribunal de Justiça – Portugalia) – Biosafe – Indústria de Reciclagens SA/Flexipiso – Pavimentos SA [Trimitere preliminară — Taxa pe valoarea adăugată (TVA) — Directiva 2006/112/CE — Articolele 63, 167, 168, 178-180, 182 și 219 — Principiul neutralității fiscale — Drept de deducere a TVA-ului — Termen prevăzut de legislația națională pentru exercitarea acestui drept — Deducerea TVA-ului stabilit suplimentar plătit statului și care a făcut obiectul unor documente de rectificare a facturilor inițiale în urma unei rectificări fiscale — Data la care începe să curgă termenul]
 ---documentbreak--- C2002018RO1220120180412RO0015122132Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 12 aprilie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Supremo Tribunal de Justiça – Portugalia) – Biosafe – Indústria de Reciclagens SA/Flexipiso – Pavimentos SA
   (Cauza C-8/17) (
         1
      )
   „[Trimitere preliminară — Taxa pe valoarea adăugată (TVA) — Directiva 2006/112/CE — Articolele 63, 167, 168, 178-180, 182 și 219 — Principiul neutralității fiscale — Drept de deducere a TVA-ului — Termen prevăzut de legislația națională pentru exercitarea acestui drept — Deducerea TVA-ului stabilit suplimentar plătit statului și care a făcut obiectul unor documente de rectificare a facturilor inițiale în urma unei rectificări fiscale — Data la care începe să curgă termenul]”2018/C 200/15Limba de procedură: portugheza
      Instanța de trimitere

   Supremo Tribunal de Justiça

      Părțile din procedura principală

      Recurentă: Biosafe – Indústria de Reciclagens SA

      Intimată: Flexipiso – Pavimentos SA

      Dispozitivul

   Articolele 63, 167, 168, 178-180, 182 și 219 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată, precum și principiul neutralității fiscale trebuie interpretate în sensul că se opun reglementării unui stat membru în temeiul căreia, în împrejurări precum cele în discuție în litigiul principal, în care, în urma unei rectificări fiscale, a fost plătită statului taxă pe valoarea adăugată (TVA) stabilită suplimentar și aceasta a făcut obiectul unor documente de rectificare a facturilor inițiale la mai mulți ani după livrarea bunurilor în cauză, se refuză beneficiul dreptului de deducere a TVA-ului pentru motivul că termenul prevăzut de reglementarea menționată pentru exercitarea acestui drept ar fi început să curgă de la data emiterii facturilor inițiale menționate și ar fi expirat.
   (
         1
      )	JO C 95, 27.3.2017


201805250071897482018/C 200/043162016CJC20020180611RO01ROINFO_JUDICIAL201804174521Cauzele conexate C-316/16 și C-424/16: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 17 aprilie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg, Supreme Court of the United Kingdom – Germania, Regatul Unit) – B/ Land Baden-Württemberg (C-316/16), Secretary of State for the Home Department/Franco Vomero (Trimitere preliminară — Cetățenia Uniunii Europene — Dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre — Directiva 2004/38/CE — Articolul 28 alineatul (3) litera (a) — Protecția sporită împotriva expulzării — Condiții — Dreptul de ședere permanentă — Ședere în statul membru gazdă în cei zece ani anteriori deciziei de expulzare de pe teritoriul statului membru în cauză — Perioadă de detenție — Consecințe în ceea ce privește continuitatea șederii de zece ani — Raportul cu aprecierea globală a unei legături de integrare — Momentul în care intervine aprecierea respectivă și criteriile care trebuie luate în considerare în cadrul acesteia)
 ---documentbreak--- C2002018RO410120180417RO00044152Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 17 aprilie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg, Supreme Court of the United Kingdom – Germania, Regatul Unit) – B/ Land Baden-Württemberg (C-316/16), Secretary of State for the Home Department/Franco Vomero
   (Cauzele conexate C-316/16 și C-424/16) (
         1
      )
   „(Trimitere preliminară — Cetățenia Uniunii Europene — Dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre — Directiva 2004/38/CE — Articolul 28 alineatul (3) litera (a) — Protecția sporită împotriva expulzării — Condiții — Dreptul de ședere permanentă — Ședere în statul membru gazdă în cei zece ani anteriori deciziei de expulzare de pe teritoriul statului membru în cauză — Perioadă de detenție — Consecințe în ceea ce privește continuitatea șederii de zece ani — Raportul cu aprecierea globală a unei legături de integrare — Momentul în care intervine aprecierea respectivă și criteriile care trebuie luate în considerare în cadrul acesteia)”2018/C 200/04Limba de procedură: germana și engleza
      Instanța de trimitere

   Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg, Supreme Court of the United Kingdom

      Părțile din procedura principală

      Intimați-reclamanți B (C-316/16), Secretary of State for the Home Department (C-424/16)

      Apelanți-pârâți: Land Baden-Württemberg (C-316/16), Franco Vomero (C-424/16)

      Dispozitivul

            1)

            Articolul 28 alineatul (3) litera (a) din Directiva 2004/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora, de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 1612/68 și de abrogare a Directivelor 64/221/CEE, 68/360/CEE, 72/194/CEE, 73/148/CEE, 75/34/CEE, 75/35/CEE, 90/364/CEE, 90/365/CEE și 93/96/CEE trebuie interpretat în sensul că beneficiul protecției împotriva expulzării de pe teritoriu prevăzute de dispoziția menționată este subordonat condiției ca persoana în cauză să aibă un drept de ședere permanentă în sensul articolului 16 și al articolului 28 alineatul (2) din această directivă.

            2)

            Articolul 28 alineatul (3) litera (a) din Directiva 2004/38 trebuie interpretat în sensul că, în cazul unui cetățean al Uniunii care execută o pedeapsă privativă de libertate și împotriva căruia este adoptată o decizie de expulzare, condiția de a fi avut „reședința în statul membru gazdă în cei zece ani anteriori”, enunțată de această dispoziție, poate fi îndeplinită în măsura în care o apreciere globală a situației persoanei în cauză, ținând seama de toate aspectele relevante, conduce la concluzia că, în pofida detenției menționate, legăturile de integrare create de persoana în cauză cu statul membru gazdă nu au fost rupte. Printre aceste aspecte figurează în special intensitatea legăturilor de integrare create cu statul membru gazdă înainte de privarea de libertate a persoanei în cauză, natura infracțiunii care a justificat perioada de detenție și împrejurările în care aceasta a fost săvârșită, precum și conduita persoanei în cauză în perioada de detenție.

            3)

            Articolul 28 alineatul (3) litera (a) din Directiva 2004/38 trebuie interpretat în sensul că aspectul dacă o persoană îndeplinește condiția de a fi avut „reședința în statul membru gazdă în cei zece ani anteriori”, în sensul dispoziției menționate, trebuie apreciat la data la care este adoptată decizia de expulzare inițială.

      (
         1
      )	JO C 343, 19.9.2016.

      JO C 350, 26.9.2016.


201805250141897552018/C 200/16132017CJC20020180611RO01ROINFO_JUDICIAL20180412131311Cauza C-13/17: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 12 aprilie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Conseil d'État – Franța) – Fédération des entreprises de la beauté/Ministre des Affaires sociales, de la Santé et des Droits des femmes, Ministre de l’Éducation nationale, de l’Enseignement supérieur et de la Recherche, Ministre de l'Économie et des Finances, fost Ministre de l'Économie, de l'Industrie et du Numérique [Trimitere preliminară — Apropierea legislațiilor — Produse cosmetice — Regulamentul (CE) nr. 1223/2009 — Articolul 10 alineatul (2) — Evaluarea siguranței produsului cosmetic — Calificarea evaluatorului siguranței — Recunoașterea echivalenței ciclurilor de formare — Discipline similare farmaciei, toxicologiei sau medicinei — Putere de apreciere a statelor membre]
 ---documentbreak--- C2002018RO1310120180412RO0016131131Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 12 aprilie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Conseil d'État – Franța) – Fédération des entreprises de la beauté/Ministre des Affaires sociales, de la Santé et des Droits des femmes, Ministre de l’Éducation nationale, de l’Enseignement supérieur et de la Recherche, Ministre de l'Économie et des Finances, fost Ministre de l'Économie, de l'Industrie et du Numérique
   (Cauza C-13/17) (
         1
      )
   „[Trimitere preliminară — Apropierea legislațiilor — Produse cosmetice — Regulamentul (CE) nr. 1223/2009 — Articolul 10 alineatul (2) — Evaluarea siguranței produsului cosmetic — Calificarea evaluatorului siguranței — Recunoașterea echivalenței ciclurilor de formare — Discipline similare farmaciei, toxicologiei sau medicinei — Putere de apreciere a statelor membre]”2018/C 200/16Limba de procedură: franceza
      Instanța de trimitere

   Conseil d'État

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Fédération des entreprises de la beauté

      Pârâte: Ministre des Affaires sociales, de la Santé et des Droits des femmes, Ministre de l’Éducation nationale, de l’Enseignement supérieur et de la Recherche, Ministre de l'Économie et des Finances, fost Ministre de l'Économie, de l'Industrie et du Numérique

      Dispozitivul

            1)

            Articolul 10 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1223/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind produsele cosmetice trebuie interpretat în sensul că recunoașterea echivalenței ciclurilor de formare, prevăzută la această dispoziție, poate viza alte cicluri de formare decât cele oferite în state terțe.

            2)

            Articolul 10 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1223/2009 trebuie interpretat în sensul că acesta conferă fiecărui stat membru competența de a stabili discipline „similare” farmaciei, toxicologiei sau medicinei, precum și niveluri de calificare care îndeplinesc cerințele acestui regulament, cu condiția să respecte obiectivele stabilite de regulamentul menționat care constau în special în garantarea faptului că evaluatorul siguranței produselor cosmetice dispune de o calificare care să îi permită asigurarea unui nivel înalt de protecție a sănătății umane.

      (
         1
      )	JO C 95, 27.3.2017.


201805250161897562018/C 200/271242018CJC20020180611RO01ROINFO_JUDICIAL20180215212221Cauza C-124/18 P: Recurs introdus la 15 februarie 2018 de Red Bull GmbH împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 30 noiembrie 2018 în cauzele conexate T-101/15 și T-102/15, Red Bull GmbH/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală
 ---documentbreak--- C2002018RO2110120180215RO0027211222Recurs introdus la 15 februarie 2018 de Red Bull GmbH împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 30 noiembrie 2018 în cauzele conexate T-101/15 și T-102/15, Red Bull GmbH/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală
   (Cauza C-124/18 P)2018/C 200/27Limba de procedură: engleza
      Părțile

      Recurentă: Red Bull GmbH (reprezentanți: A. Renck, Rechtsanwalt, S. Petivlasova, abogada)

      Celelalte părți din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (mărci), Optimum Mark sp. z o.o.

      Concluziile

   Recurenta solicită Tribunalului:

            —

            declararea nulității hotărârii atacate pronunțate la 30 noiembrie 2017 în cauzele conexate T-101/15 și T-102/15;

            —

            anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a intimatului din 2 decembrie 2014 în cauzele R 2037/2013-1 și R 2036/2013-1 și

            —

            obligarea intimatului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În cadrul primului motiv, recurenta susține că interpretarea Tribunalului referitoare la articolul 7 alineatul (1) litera (a) și la articolul 4 din Regulamentul privind marca Uniunii Europene (
         1
      ), în contextul mărcilor care constau într-o combinație de culori, a încălcat principiile egalității de tratament și proporționalității. Tribunalul a impus în mod nelegal o cerință nouă și disproporționată pentru reprezentarea grafică a mărcilor care constau într-o combinație de culori, întemeiată pe premisa eronată că asemenea mărci sunt intrinsec, prin natura lor, mai puțin precise. În primul rând, această premisă este lipsită de orice temei legal, nu corespunde niciunuia dintre obiectivele prevăzute în legislație și are efectul de a discrimina în mod nelegal și disproporționat mărcile care constau într-o combinație de culori față de toate celelalte tipuri de mărci, precum mărcile care constau într-o singură culoare, mărcile verbale, mărcile grafice și altele. În al doilea rând, criteriile stabilite în decizia atacată contravin naturii mărcilor care constau într-o combinație de culori per se, care, după cum a fost în mod clar acceptat de Curte în Hotărârea Libertel (
         2
      ), nu sunt delimitate în spațiu. Hotărârea atacată limitează efectiv mărcile care constau într-o combinație de culori per se la mărci figurative, de poziție sau mărci de model, în culori. În al treilea rând, hotărârea atacată este susceptibilă să determine nevaliditatea a mai mult de 85 % din mărcile care constau într-o combinație de culori, de tipul mărcilor atacate, din registrul intimatului.
   În cadrul celui de al doilea motiv, recurenta susține că Tribunalul a încălcat articolul 7 alineatul (1) litera (a) și articolul 4 din Regulamentul privind marca Uniunii Europene ca urmare a unei interpretări incorecte și inadmisibile a Hotărârii Heidelberger Bauchemie (
         3
      ) constând în faptul că a impus trei cerințe cumulative pentru reprezentarea grafică a mărcilor care constau într-o combinație de culori, și anume (i) nuanțele precise ale culorilor în discuție, (ii) proporțiile culorilor în discuție și (iii) dispunerea în spațiu a culorilor. Aceste cerințe nu erau esențiale pentru respectiva decizie și au un efect disproporționat de sever numai asupra categoriei sau clasei de mărci sau semne care constau într-o combinație de culori sau semne care constau în culori per se. În plus, se afirmă că cea de a treia și noua condiție cumulativă impusă este justificată de pretinsa „capacitate intrinsecă limitată a culorilor de a vehicula o semnificație precisă”. Totuși, aceasta din urmă era până în prezent evaluată în raport cu aspectul distinctivității al criteriului privind caracterul înregistrabil al unei mărci, iar nu în raport cu cerința privind reprezentarea grafică, ceea ce înseamnă că ea determină de la bun început nevaliditatea unei înregistrări fără posibilitatea de a demonstra caracterul distinctiv dobândit sau de a remedia nevaliditatea în alt mod. Decizia atacată încalcă de asemenea articolul 4 din Regulamentul privind marca Uniunii Europene prin faptul că impune o descriere „explicită” pentru tipul de mărci în litigiu și prin faptul că reduce în mod nelegal definiția efectivă a unor asemenea mărci numai la cele care au o dispunere în spațiu (cu alte cuvinte figurativă) care corespunde presupusei utilizări subsecvente reale a mărcii.
   În cadrul celui de al treilea motiv, recurenta susține că Tribunalul a încălcat principiul protecției încrederii legitime întrucât a omis să aprecieze și să țină seama în hotărârea sa de faptul că prima marcă atacată a fost depusă înaintea pronunțării Hotărârii Heidelberger Bauchemie și nu a luat în considerare aplicarea potențială a principiilor stabilite în hotărârile Curții în cauzele Lambretta (
         4
      ) și Cactus (
         5
      ). Acesta a încălcat de asemenea respectivul principiu prin faptul că nu a efectuat o evaluare globală a surselor autorizate și fiabile, a dispozițiilor și a normelor aplicabile, a jurisprudenței Uniunii Europene și a liniilor directoare ale intimatului pentru a stabili dacă toate împrejurările relevante ale prezentei cauze puteau în mod cumulativ să determine constatarea că intimatul i-a furnizat recurentei asigurări precise, necondiționate și concordante, pe care recurenta s-a întemeiat respectând termenii acestora, ceea ce a condus la întreținerea unei încrederi legitime valabile de către recurentă.
   În cadrul celui de al patrulea motiv, recurenta susține că Tribunalul a încălcat principiul proporționalității prin faptul că nu a luat în considerare caracterul disproporționat al anulării ambelor mărci atacate în împrejurările excepționale ale prezentei cauze. În special, Tribunalul nu a luat în considerare faptul că obiectivele de precizie și de claritate, precum și de securitate juridică puteau fi atinse în mod legitim dacă recurenta ar fi fost invitată și i s-ar fi permis să clarifice descrierea ambelor mărci, astfel încât acestea să rămână în registru, în loc să anuleze ambele înregistrări.
   În cadrul celui de al cincilea motiv, recurenta susține că Tribunalul și-a încălcat Regulamentul de procedură prin aplicarea incorectă a articolului 134 alineatul (1) din regulament și prin obligarea recurentei la plata cheltuielilor de judecată. Împrejurările excepționale ale prezentei cauze și principiul echității impun, în conformitate cu articolul 135 alineatul (1) din Regulamentul de procedură, ca recurenta să nu fie obligată să suporte cheltuielile de judecată (și ca intimatul să suporte cheltuielile de judecată).
   (
         1
      )	Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului din 14 iunie 2017 privind marca Uniunii Europene (JO 2017, L 154, p. 1).
   (
         2
      )	Hotărârea din 6 mai 2003, Libertel, C-104/01, EU:C:2003:244.
   (
         3
      )	Hotărârea din 24 iunie 2004, Heidelberger Bauchemie, C-49/02, EU:C:2004:384.
   (
         4
      )	Hotărârea din 16 februarie 2017, Brandconcern BV/EUIPO și Scooters India (Lambretta), C-577/14 P, EU:C:2017:122.
   (
         5
      )	Hotărârea din 11 octombrie 2017, EUIPO/Cactus SA (Cactus), C-501/15 P, EU:C:2017:750.


201805250101897532018/C 200/053202016CJC20020180611RO01ROINFO_JUDICIAL201804105511Cauza C-320/16: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 10 aprilie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal de grande instance de Lille – Franța) – Procedură penală privind pe Uber France SAS (Trimitere preliminară — Servicii în domeniul transporturilor — Directiva 2006/123/CE — Servicii în cadrul pieței interne — Directiva 98/34/CE — Serviciile societății informaționale — Normă privind serviciile societății informaționale — Noțiune — Serviciu de intermediere care permite, prin intermediul unei aplicații pentru smartphone, punerea în legătură în schimbul unei remunerații a unor conducători auto neprofesioniști care utilizează propriul vehicul cu persoane care doresc să efectueze deplasări urbane — Sancțiuni penale)
 ---documentbreak--- C2002018RO510120180410RO00055151Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 10 aprilie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal de grande instance de Lille – Franța) – Procedură penală privind pe Uber France SAS
   (Cauza C-320/16) (
         1
      )
   „(Trimitere preliminară — Servicii în domeniul transporturilor — Directiva 2006/123/CE — Servicii în cadrul pieței interne — Directiva 98/34/CE — Serviciile societății informaționale — Normă privind serviciile societății informaționale — Noțiune — Serviciu de intermediere care permite, prin intermediul unei aplicații pentru smartphone, punerea în legătură în schimbul unei remunerații a unor conducători auto neprofesioniști care utilizează propriul vehicul cu persoane care doresc să efectueze deplasări urbane — Sancțiuni penale)”2018/C 200/05Limba de procedură: franceza
      Instanța de trimitere

   Tribunal de grande instance de Lille

      Partea din procedura penală principală

   Uber France SAS,

      cu participarea: Nabil Bensalem

      Dispozitivul

   Articolul 1 din Directiva 98/34/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 iunie 1998 referitoare la procedura de furnizare de informații în domeniul standardelor, reglementărilor tehnice și al normelor privind serviciile societății informaționale, astfel cum a fost modificată prin Directiva 98/48/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 20 iulie 1998, și articolul 2 alineatul (2) litera (d) din Directiva 2006/123/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 decembrie 2006 privind serviciile în cadrul pieței interne trebuie interpretate în sensul că o reglementare națională care sancționează penal fapta de a organiza un sistem de punere în legătură a clienților cu persoane care furnizează prestații de transport rutier de persoane cu titlu oneros cu vehicule de mai puțin de zece locuri, fără să dețină o autorizație în acest scop, se referă la un „serviciu în domeniul transporturilor” în măsura în care se aplică unui serviciu de intermediere furnizat prin intermediul unei aplicații pentru smartphone și care face parte integrantă dintr-un serviciu global al cărui element principal este serviciul de transport. Un astfel de serviciu este exclus din domeniul de aplicare al acestor directive.
   (
         1
      )	JO C 296, 16.8.2016.


201805250441897012018/C 200/542972017TC20020180611RO01ROINFO_JUDICIAL20180424424211Cauza T-297/17: Hotărârea Tribunalului din 24 aprilie 2018 – VSM/EUIPO (WE KNOW ABRASIVES) [„Marcă a Uniunii Europene — Cerere de marcă a Uniunii Europene verbală WE KNOW ABRASIVES — Marcă constituită dintr-un slogan publicitar — Competența camerei de recurs în cazul utilizării limitate a unei părți din servicii vizată prin cererea de înregistrare — Articolul 64 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 71 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 2017/1001] — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul 2017/1001]”]
 ---documentbreak--- C2002018RO4210120180424RO0054421421Hotărârea Tribunalului din 24 aprilie 2018 – VSM/EUIPO (WE KNOW ABRASIVES)
   (Cauza T-297/17) (
         1
      )
   „[„Marcă a Uniunii Europene — Cerere de marcă a Uniunii Europene verbală WE KNOW ABRASIVES — Marcă constituită dintr-un slogan publicitar — Competența camerei de recurs în cazul utilizării limitate a unei părți din servicii vizată prin cererea de înregistrare — Articolul 64 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 71 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 2017/1001] — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul 2017/1001]”]”2018/C 200/54Limba de procedură: germana
      Părțile

      Reclamantă: VSM.Vereinigte Schmirgel- und Maschinen-Fabriken AG (Hanovra, Germania) (reprezentant: M. Horak, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) (reprezentanți: W. Schramek și A. Söder, agenți)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei camerei a patra de recurs a EUIPO din 6 martie 2017 (cauza R 1595/2016-4), privind o cerere de înregistrare a semnului verbal WE KNOW ABRASIVES drept marcă a Uniunii Europene

      Dispozitivul

            1)

            Anulează Decizia Camerei a patra de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 6 martie 2017 (cauza R 1595/2016-4), în măsura în care a respins înregistrarea semnului verbal WE KNOW ABRASIVES pentru serviciile din clasa 35 care corespund descrierii următoare: „Publicitate; servicii de gestiune comercială; servicii de secretariat; servicii de vânzare en gros în domeniul produselor metalice pentru construcții; administrație comercială”.

            2)

            Respinge în rest concluziile VSM.Vereinigte Schmirgel- und Maschinen-Fabriken AG.

            3)

            VSM.Vereinigte Schmirgel- und Maschinen-Fabriken AG și EUIPO suportă fiecare propriile cheltuieli de judecată.

      (
         1
      )	JO C 231, 17.7.2017.


201805250601897322018/C 200/413122016TC20020180611RO01ROINFO_JUDICIAL20180425333311Cauza T-312/16: Hotărârea Tribunalului din 25 aprilie 2018 – Walfood/EUIPO – Romanov Holding (CHATKA) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană — Marca verbală CHATKA — Marca internațională figurativă anterioară CHATKA — Motiv relativ de refuz — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001] — Utilizare serioasă a mărcii anterioare — Articolul 42 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 207/2009 (devenit articolul 47 alineatele (2) și (3) din Regulamentul 2017/1001)”]
 ---documentbreak--- C2002018RO3310120180425RO0041331331Hotărârea Tribunalului din 25 aprilie 2018 – Walfood/EUIPO – Romanov Holding (CHATKA)
   (Cauza T-312/16) (
         1
      )
   „[„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană — Marca verbală CHATKA — Marca internațională figurativă anterioară CHATKA — Motiv relativ de refuz — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001] — Utilizare serioasă a mărcii anterioare — Articolul 42 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 207/2009 (devenit articolul 47 alineatele (2) și (3) din Regulamentul 2017/1001)”]”2018/C 200/41Limba de procedură: engleza
      Părţile

      Reclamantă: Walfood SA (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentant: E. Cornu, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: J. Crespo Carrillo, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Romanov Holding, SL (La Moraleja, Spania) (reprezentanţi: S. García Cabezas și R. Fernández Iglesias, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 21 martie 2016 (cauza R 2780/8014-5) privind o procedură de opoziție între Romanov Holding și Walfood.

      Dispozitivul

            1)

            Respinge acțiunea.

            2)

            Obligă Walfood SA la plata cheltuielilor de judecată.

      (
         1
      )	JO C 305, 22.8.2016.


201805250211897262018/C 200/292082018CJC20020180611RO01ROINFO_JUDICIAL20180323232421Cauza C-208/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Nejvyšší soud České republiky (Republica Cehă) la 23 martie 2018 – Jana Petruchová/FIBO Group Holdings Limited
 ---documentbreak--- C2002018RO2310120180323RO0029231242Cerere de decizie preliminară introdusă de Nejvyšší soud České republiky (Republica Cehă) la 23 martie 2018 – Jana Petruchová/FIBO Group Holdings Limited
   (Cauza C-208/18)2018/C 200/29Limba de procedură: ceha
      Instanța de trimitere

   Nejvyšší soud České republiky

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Jana Petruchová

      Pârâtă: FIBO Group Holdings Limited

      Întrebarea preliminară

   Articolul 17 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 (
         1
      ) al Parlamentului European și al Consiliului din 12 decembrie 2012 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială trebuie interpretat în sensul că o persoană precum reclamanta din procedura principală, care efectuează tranzacții pe bursa valutară internațională FOREX, pe baza propriilor dispoziții, dar prin intermediul unui terț care are calitatea de profesionist în activitatea respectivă, trebuie considerată consumator în temeiul prevederii respective?
   (
         1
      )	JO 2102, L 351, p. 1.