title: Cauza C-818/21 P: Recurs introdus la 22 decembrie 2021 de YG împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 20 octombrie 2021 în cauza T-599/20, YG/Comisia Europeană

text:
               10.5.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 191/8

      Recurs introdus la 22 decembrie 2021 de YG împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 20 octombrie 2021 în cauza T-599/20, YG/Comisia Europeană
      (Cauza C-818/21 P)
      (2022/C 191/10)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurent: YG (reprezentanți: A. Champetier, avocată, S. Rodrigues, avocat)

         Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

         Concluziile recurentului

      Recurentul solicită Curții:

                  —

                  anularea hotărârii atacate, declararea cererilor recurentului în cauza T-599/20 ca fiind admisibile și fondate și, în consecință

                  —

                  anularea deciziilor atacate în primă instanță;

            sau, dacă acest lucru nu este posibil:

                  —

                  trimiterea cauzei în fața Tribunalului spre rejudecare și, în orice caz,

                  —

                  obligarea Comisiei la suportarea cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Recursul a fost introdus împotriva Hotărârii Tribunalului din 20 octombrie 2021 de respingere a acțiunii formulate de recurent în cauza T-599/20, YG/Comisia.
      În susținerea apelului său, recurentul invocă următoarele motive:

                  —

                  denaturări ale elementelor de probă;

                  —

                  interpretări eronate ale motivelor invocate – erori de motivare – încălcarea dreptului la apărare;

                  —

                  erori de drept.


title: Cauza C-163/22 P: Recurs introdus la 3 martie 2022 de Gmina Miasto Gdynia și Port Lotniczy Gdynia-Kosakowo sp. z o.o. împotriva Hotărârii Tribunalului din 21 decembrie 2021 în cauza T-263/15 RENV, Gmina Miasto Gdynia și Port Lotniczy Gdynia-Kosakowo/Comisia

text:
               10.5.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 191/22

      Recurs introdus la 3 martie 2022 de Gmina Miasto Gdynia și Port Lotniczy Gdynia-Kosakowo sp. z o.o. împotriva Hotărârii Tribunalului din 21 decembrie 2021 în cauza T-263/15 RENV, Gmina Miasto Gdynia și Port Lotniczy Gdynia-Kosakowo/Comisia
      (Cauza C-163/22 P)
      (2022/C 191/28)
      Limba de procedură: polona

         Părțile

         Recurente: Gmina Miasto Gdynia și Port Lotniczy Gdynia-Kosakowo (reprezentanți: K. Gruszecka-Spychała și P. K. Rosiak, avocați)

         Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană și Republica Polonă

         Concluziile recurentelor

                  —

                  Anularea Hotărârii Tribunalului din 21 decembrie 2021 în cauza T-263/15 RENV, Gmina Miasto Gdynia și Port Lotniczy Gdynia-Kosakowo/Comisia;

                  —

                  soluționarea definitivă a litigiului prin admiterea, în cadrul prezentului recurs, a primului, a celui de al patrulea și a celui de al șaselea motiv ale cererii introductive și anularea deciziei în litigiu, în conformitate cu concluziile cererii introductive;

                  —

                  pronunțarea, în hotărârea menționată la punctul precedent, cu privire la cheltuielile de judecată aferente procedurii în prima instanță și procedurii de recurs.

         Motivele și principalele argumente

      Primul motiv este întemeiat pe o eroare de drept săvârșită de Tribunal în interpretarea articolului 107 alineatul (1) TFUE în legătură cu analiza privind primul aspect al primului motiv al cererii introductive în ceea ce privește identificarea incorectă a avantajelor și stabilirea eronată a cuantumului ajutorului care trebuie recuperat, invocată în al patrulea motiv al cererii introductive.
      Al doilea motiv este întemeiat pe o eroare de drept săvârșită de Tribunal prin faptul că nu a ținut seama, în cadrul examinării celei de a șasea critici invocate în al doilea motiv al cererii introductive, de nelegalitatea retragerii Deciziei 2014/883/UE (1) și a înlocuirii acesteia cu decizia în litigiu, de principiile protecției încrederii legitime, securității juridice și protecției jurisdicționale efective, atunci când a adoptat o interpretare contrară a dreptului care permite Comisiei retragerea în mod liber a propriului act juridic care a fost atacat deja la Tribunal și modificarea în mod liber a conținutului acestuia, fără a lua în considerare interesele și așteptările părții care a formulat o acțiune împotriva unui asemenea act juridic.
      Al treilea motiv este întemeiat pe o eroare de drept săvârșită de Tribunal în cadrul examinării celei de a treia critici invocate în al șaselea motiv al cererii introductive, referitoare la încălcarea drepturilor procedurale ale recurentelor, precum și a principiilor bunei administrări, cooperării loiale și protecției încrederii legitime, prin faptul că nu a recunoscut obligația Comisiei de modificare a deciziei de inițiere a procedurii sau de adoptare a unei noi decizii în această privință, în cazul în care sunt îndeplinite condițiile de rectificare sau de extindere a deciziei, menționate în hotărârea atacată.

         (1)  Decizia 2014/883/UE privind măsura SA.35388 (13/C) (ex 13/NN și ex 12/N) – Polonia – Înființarea aeroportului Gdynia-Kosakowo [notificată cu nr. C(2014) 759)] (JO 2014, L 357, p. 51).


title: Cauza T-99/22: Acțiune introdusă la 18 februarie 2022 – Sberbank Europe/BCE

text:
               10.5.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 191/28

      Acțiune introdusă la 18 februarie 2022 – Sberbank Europe/BCE
      (Cauza T-99/22)
      (2022/C 191/37)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Sberbank Europe AG (Viena, Austria) (reprezentant: M. Fellner, avocat)

         Pârâtă: Banca Centrală Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei BCE din 21 decembrie 2021 pronunțate împotriva Sberbank (nr. ECB-SSM-2021-ATSBE-12, ESA-2020-00000051) fără înlocuire în temeiul articolelor 263 și 264 TFUE; și

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată aferentei procedurii de anulare.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă 14 motive.

                  1.

                  Primul motiv întemeiat pe faptul că impunerea de către BCE a unor dobânzi de recuperare este o dublă sancțiune inadmisibilă în temeiul articolului 50 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (denumită în continuare „carta”) și al articolului 4 din Convenția europeană a drepturilor omului (denumită în continuare „CEDO”).

                  2.

                  Al doilea motiv întemeiat pe faptul că decizia BCE din 21 decembrie 2021 încalcă articolul 49 din cartă și articolul 7 din CEDO prin impunerea unei sancțiuni care depășește valorile limită stabilite la articolul 18 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 1024/2013 (1).

                  3.

                  Al treilea motiv întemeiat pe faptul că decizia BCE de impunere a unor dobânzi de recuperare asupra Sberbank încalcă articolul 17 din cartă și articolul 1 din Primul protocol adițional la CEDO.

                  4.

                  Al patrulea motiv întemeiat pe încălcarea drepturilor fundamentale și a libertăților fundamentale în temeiul articolului 6 din Tratatul privind Uniunea Europeană. Principiul res iudicata interzice BCE să impună Sberbank dobânzi de recuperare pentru depășirea limitelor expunerilor mari prevăzute la articolul 395 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013 (2).

                  5.

                  Al cincilea motiv întemeiat pe încălcarea principiului bunei-credințe, întrucât BCE a încălcat Ghidul metodologic privind stabilirea sancțiunilor administrative pecuniare în conformitate cu articolul 18 alineatele (1) și (7) din Regulamentul (UE) nr. 1024/2013.

                  6.

                  Al șaselea motiv întemeiat pe faptul că pârâta a încălcat articolul 6 din CEDO.

                  7.

                  Al șaptelea motiv întemeiat pe faptul că pârâta a încălcat valorile limită ale sancțiunilor prevăzute la articolul 18 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 1024/2013.

                  8.

                  Al optulea motiv întemeiat pe încălcarea principiul proporționalității prevăzut la articolul 99e din Legea bancară austriacă (denumită în continuare „BWG”).

                  9.

                  Al nouălea motiv întemeiat pe faptul că articolul 97 din BWG nu este aplicabil dacă nu se obține nici un avantaj și nu se evită nicio pierdere.

                  10.

                  Al zecelea motiv întemeiat pe faptul că capacitatea BCE de a impune dobânzi de recuperare a fost prescrisă în conformitate cu articolul 130 din Regulamentul (UE) nr. 458/2014 (3) și cu articolul 22 din Legea austriacă privind autoritățile de supraveghere a piețelor financiare (denumită în continuare „FMSA”).

                  11.

                  Al unsprezecelea motiv întemeiat pe faptul că articolul 395 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013 prevede o singură limită a expunerilor mari, motiv pentru care articolul 97 alineatul (1) punctul 2 din BWG sancționează depășirea acestei limite o singură dată.

                  12.

                  Al doisprezecelea motiv întemeiat pe faptul că Sberbank nu a depășit în mod intenționat limita expunerilor mari.

                  13.

                  Al treisprezecelea motiv întemeiat pe faptul că Sberbank nu a obținut nici un avantaj și nu a evitat nicio pierdere care să fie recuperate.

                  14.

                  Al paisprezecelea motiv întemeiat pe faptul că, întrucât nu a acordat exceptarea prevăzută la articolul 396 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013, BCE și-a utilizat în mod eronat puterea de apreciere.

         (1)  Regulamentul (UE) nr. 1024/2013 al Consiliului din 15 octombrie 2013 de conferire a unor atribuții specifice Băncii Centrale Europene în ceea ce privește politicile legate de supravegherea prudențială a instituțiilor de credit (JO 2013 L 287, p. 63).

         (2)  Regulamentul (UE) nr. 575/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 26 iunie 2013 privind cerințele prudențiale pentru instituțiile de credit și de modificare a Regulamentului (UE) nr. 648/2012 (JO 2013 L 176, p. 1).

         (3)  Regulamentul (UE) nr. 468/2014 al Băncii Centrale Europene din 16 aprilie 2014 de instituire a cadrului de cooperare la nivelul Mecanismului unic de supraveghere între Banca Centrală Europeană și autoritățile naționale competente și cu autoritățile naționale desemnate (Regulamentul-cadru privind MUS) (BCE/2014/17) (JO 2014 L 141, p. 1).


title: Cauza C-826/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Curtea de Apel Bucureşti (România) la data de 22 decembrie 2021 – Uniunea Producătorilor de Fonograme din România (UPFR) / Societatea Naţională de Transport Feroviar de Călători (SNTFC) „CFR Călători” SA

text:
               10.5.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 191/8

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Curtea de Apel Bucureşti (România) la data de 22 decembrie 2021 – Uniunea Producătorilor de Fonograme din România (UPFR) / Societatea Naţională de Transport Feroviar de Călători (SNTFC) „CFR Călători” SA
      (Cauza C-826/21)
      (2022/C 191/11)
      Limba de procedură: româna

         Instanţa de trimitere

      Curtea de Apel Bucureşti

         Părţile din acţiunea principală

         Apelantă-reclamantă: Uniunea Producătorilor de Fonograme din România (UPFR)

         Intimată-pârâtă: Societatea Naţională de Transport Feroviar de Călători (SNTFC) „CFR Călători” SA

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Un operator de transport feroviar care folosește vagoane de tren în care sunt montate instalații de sonorizare destinate comunicării de informații călătorilor realizează, prin aceasta, o comunicare publică în sensul articolului 3 din Directiva 2001/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 mai 2001 privind armonizarea anumitor aspecte ale dreptului de autor și drepturilor conexe în societatea informațională (1)?

                  2)

                  Articolul 3 din Directiva 2001/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 mai 2001 privind armonizarea anumitor aspecte ale dreptului de autor și drepturilor conexe în societatea informațională se opune unei reglementări naționale care instituie o prezumție relativă de comunicare publică trasă din existența instalațiilor de sonorizare atunci când acestea sunt impuse de alte dispoziții legale ce reglementează activitatea operatorului de transport?

         (1)  JO 2001 L 167, p.10, Ediție specială 17/vol. 1, p. 230.


title: Cauza C-545/19: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 17 martie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) – Portugalia) – AllianzGI-Fonds AEVN/Autoridade Tributária e Aduaneira [Trimitere preliminară – Articolul 63 TFUE – Libera circulație a capitalurilor – Impozitarea dividendelor plătite organismelor de plasament colectiv (OPC) – OPC-uri rezidente și nerezidente – Diferență de tratament – Reținere la sursă privind numai dividendele plătite unor OPC-uri nerezidente – Caracterul comparabil al situațiilor – Apreciere – Luarea în considerare a regimului fiscal al deținătorilor de participații la OPC-uri și a supunerii organismelor rezidente la alte impozite – Lipsă]

text:
               10.5.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 191/2

      Hotărârea Curții (Camera a doua) din 17 martie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) – Portugalia) – AllianzGI-Fonds AEVN/Autoridade Tributária e Aduaneira
      (Cauza C-545/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Articolul 63 TFUE - Libera circulație a capitalurilor - Impozitarea dividendelor plătite organismelor de plasament colectiv (OPC) - OPC-uri rezidente și nerezidente - Diferență de tratament - Reținere la sursă privind numai dividendele plătite unor OPC-uri nerezidente - Caracterul comparabil al situațiilor - Apreciere - Luarea în considerare a regimului fiscal al deținătorilor de participații la OPC-uri și a supunerii organismelor rezidente la alte impozite - Lipsă)
      (2022/C 191/02)
      Limba de procedură: portugheza

         Instanța de trimitere

      Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD)

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: AllianzGI-Fonds AEVN

         Pârâtă: Autoridade Tributária e Aduaneira

         Dispozitivul

      Articolul 63 TFUE trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări a unui stat membru în temeiul căreia dividendele distribuite de societăți rezidente unui organism de plasament colectiv (OPC) nerezident fac obiectul unei rețineri la sursă, în timp ce dividendele distribuite unui OPC rezident sunt scutite de o astfel de reținere.

         (1)  JO C 399, 25.11.2019.


title: Cauza T-103/22: Acțiune introdusă la 22 februarie 2022 – ON/Comisia

text:
               10.5.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 191/29

      Acțiune introdusă la 22 februarie 2022 – ON/Comisia
      (Cauza T-103/22)
      (2022/C 191/38)
      Limba de procedură: ceha

         Părțile

         Reclamant: ON (reprezentantă: D. Mimrová, avocată)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Regulamentului delegat (UE) 2021/2288 al Comisiei din 21 decembrie 2021 de modificare a anexei la Regulamentul (UE) 2021/953 al Parlamentului European și al Consiliului în ceea ce privește perioada de acceptare a certificatelor de vaccinare eliberate în formatul certificatului digital al UE privind COVID care indică finalizarea seriei de vaccinare primară (1), pentru motivul încălcării principiilor egalității de tratament, nediscriminării, și proporționalității;

                  —

                  anularea Regulamentului 2021/2288 pentru lipsa mențiunii temeiului juridic constituit de articolul 168 TFUE, în măsura în care privește protecția sănătății publice și reacția Uniunii la amenințarea sanitară transfrontalieră reprezentată de pandemia de COVID-19;

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă două motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe încălcarea de către Comisie a principiilor generale ale dreptului Uniunii și pe faptul că, prin adoptarea Regulamentului 2021/2288, Comisia a încălcat:

                              —

                              principiul egalității de tratament și nediscriminării, prin limitarea duratei de validitate a certificatelor digitale la 270 de zile de la data finalizării schemei de vaccinare primară, pentru a facilita libera circulație a titularilor de certificate digitale valide (și anume persoanele care au primit doza de rapel, care sunt considerate a beneficia de o imunitate mai mare împotriva variantei Omicron), în condițiile în care, pe de altă parte, aceasta a exclus din domeniul de aplicare al actului atacat un grup nedeterminat de persoane identificate prin vârstă, profesie, mod de viață sau alte criterii (independent de faptul dacă sunt sau nu sunt vaccinate); procedând astfel, Comisia a discriminat un număr mare de persoane care au finalizat schema de vaccinare primară și care au avut COVID, în timp ce dovezile științifice arată că aceste persoane dotate cu o „imunitate hibridă” prezintă un risc comparabil sau mai redus pentru societate în ceea ce privește transmiterea infecției și povara pentru sistemul de sănătate decât persoanele al căror certificat digital rămâne valabil fără limită de timp sau care sunt excluse, pentru un alt motiv, din domeniul de aplicare al actului atacat și care sunt, de jure, necontagioase.

                              —

                              principiul proporționalității, în măsura în care nu a prezentat motive bazate pe date calitative și, acolo unde este posibil, cantitative, cu alte cuvinte nu a apreciat în mod corespunzător datele științifice disponibile privind grupul de persoane care pot prezenta un risc de infectare cu COVID a unei alte persoane și nici nu a motivat în mod corespunzător motivele pentru care tocmai măsura reținută, care limitează validitatea certificatului digital al UE privind COVID la o perioadă maximă de 270 de zile începând de la data primirii ultimei doze în schema de vaccinare primară, este cea mai bună măsură pentru a îndeplini obiectivele Uniunii sub aspectul reacțiilor la pandemia de COVID-19 și al mutațiilor virusului SARS-CoV-2, întrucât printr-o astfel de măsură susține o creștere a vaccinării cu așa-numita „doză de rapel” în rândul populației, fără a analiza (sau a justifica în mod corespunzător) alte alternative potențiale.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că, prin adoptarea Regulamentului 2021/2288, Comisia a depășit competențele care îi erau conferite prin articolul 5 alineatul (2) din Regulamentul 2021/953 (2), întrucât, în loc de o modificare „statică” a unui câmp de date ca reacție la evoluția virusului SARS CoV-2 și la situația epidemiologică actuală, aceasta a limitat durata de validitate a certificatului digital și, în acest context, a stabilit de facto limite la răspunsul Uniunii Europene la pandemia de COVID-19 ca amenințare sanitară transfrontalieră fără a da actului atacat un temei juridic, astfel cum prevede articolul 168 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene referitor la protecția sănătății publice.

         (1)  JO 2021, L 458, p. 459.

         (2)  Regulamentul (UE) 2021/953 al Parlamentului European și al Consiliului din 14 iunie 2021 privind cadrul pentru eliberarea, verificarea și acceptarea certificatelor interoperabile de vaccinare, testare și vindecare de COVID-19 (certificatul digital al UE privind COVID) pentru a facilita libera circulație pe durata pandemiei de COVID-19 (JO 2021, L 211, p. 1).


title: Cauza C-167/22: Acțiune introdusă la 4 martie 2022 – Comisia Europeană/Regatul Danemarcei

text:
               10.5.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 191/23

      Acțiune introdusă la 4 martie 2022 – Comisia Europeană/Regatul Danemarcei
      (Cauza C-167/22)
      (2022/C 191/29)
      Limba de procedură: daneza

         Părțile

         Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Grønfeldt și P. Messina, agenți)

         Pârât: Regatul Danemarcei

         Concluziile reclamantei

      Reclamanta solicită Curții:

                  —

                  constatarea faptului că, prin limitarea la 25 de ore a perioadei maxime în care este posibilă staționarea în zonele de odihnă deținute de stat de-a lungul rețelei de autostrăzi din Danemarca, Regatul Danemarcei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul dispozițiilor referitoare la libera prestare a serviciilor de transport, astfel cum sunt prevăzute la articolele 1, 8 și 9 din Regulamentul (CE) nr. 1072/2009 al Parlamentului European și al Consiliului (1);

                  —

                  obligarea Regatului Danemarcei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Comisia susține că regula celor 25 de ore, deși nu este o discriminare directă, constituie totuși un obstacol în calea liberei prestări a serviciilor, întrucât nu afectează în același mod transportatorii danezi și transportatorii ne-danezi. Conducătorii auto care lucrează pentru transportatori nedanezi vor întâmpina mai multe dificultăți în a-și îndeplini obligațiile privind timpul de conducere și de repaus care decurg din dreptul Uniunii, în special din Regulamentul (CE) nr. 561/2006 (2), decât conducătorii auto care lucrează pentru transportatori danezi, care exploatează în Danemarca centre în care conducătorii auto se pot întoarce și pot staționa în perioadele lor de odihnă.
      Potrivit Comisiei, această regulă nu poate fi justificată de obiectivele invocate de Danemarca, privind (i) asigurarea unei capacități sporite a conducătorilor auto de a-și utiliza pauzele și perioadele scurte de repaus, (ii) eliminarea staționării ilegale și periculoase pe marginea autostrăzilor, (iii) asigurarea unor condiții proprii în zonele de odihnă prin contracararea efectelor negative cauzate de staționarea de lungă durată și (iv) îmbunătățirea condițiilor de mediu și de muncă ale conducătorilor auto, întrucât această regulă nu este adecvată pentru a atinge obiectivele respective și, în plus, depășește ceea ce este necesar pentru atingerea lor.

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 1072/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 21 octombrie 2009 privind normele comune pentru accesul la piața transportului rutier internațional de mărfuri (JO 2009, L 300, p. 72).

         (2)  Regulamentul (CE) nr. 561/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 martie 2006 privind armonizarea anumitor dispoziții ale legislației sociale în domeniul transporturilor rutiere, de modificare a Regulamentelor (CEE) nr. 3821/85 și (CE) nr. 2135/98 ale Consiliului și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 3820/85 al Consiliului (JO 2006, L 102, p. 1, Ediție specială, 05/vol. 6, p. 167).


title: Cauza C-93/22: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italia) la 9 februarie 2022 – Fenice – Qualità per l’ambiente SpA/Ministero della Transizione Ecologica și alții

text:
               10.5.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 191/15

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italia) la 9 februarie 2022 – Fenice – Qualità per l’ambiente SpA/Ministero della Transizione Ecologica și alții
      (Cauza C-93/22)
      (2022/C 191/20)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Fenice – Qualità per l’ambiente SpA

         Pârâți: Ministero della Transizione Ecologica, Ministero dello Sviluppo Economico, Comitato nazionale per la gestione della Direttiva 2003/87/CE e per il supporto nella gestione delle attività di progetto del protocollo di Kyoto

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Decizia adoptată de Comitato nazionale per la gestione della direttiva 2003/87/CE (1) e per il supporto nella gestione delle attività di progetto del protocollo di Kyoto (Comitetul național pentru gestionarea Directivei 2003/87/CE și pentru susținerea gestionării activităților unor proiecte care intră sub incidența Protocolului de la Kyoto), ținând seama de procedura de adoptare și în special de mecanismul de dialog cu Comisia Europeană prevăzut de Regulamentul delegat (UE) 2019/331 (2) în ceea ce privește includerea instalațiilor pe lista de alocare a cotelor de CO2, poate face obiectul unei căi de atac autonome în fața Tribunalului Uniunii Europene în temeiul articolului 263 al patrulea paragraf TFUE, în cazul în care actul atacat produce efecte juridice obligatorii și privește în mod direct operatorul economic reclamant?

                  2)

                  În cazul unui răspuns negativ, un operator economic privat prejudiciat în mod direct prin excluderea de la alocarea de cote de CO2 pe baza investigației desfășurate în colaborare de Comisia Europeană și de Comitato nazionale per la gestione della direttiva 2003/87/CE e per il supporto nella gestione delle attività di progetto del protocollo di Kyoto (Comitetul național pentru gestionarea Directivei 2003/87/CE și pentru susținerea gestionării activităților unor proiecte care intră sub incidența Protocolului de la Kyoto) poate să exercite în fața Tribunalului Uniunii Europene, în temeiul articolului 263 al patrulea paragraf TFUE, o cale de atac împotriva deciziei prin care Comisia Europeană a respins includerea instalației pe lista respectivă în temeiul articolului 14 alineatul (4) din Regulamentul delegat (UE) 2019/331?

                  3)

                  Noțiunea de „producător de energie electrică” în sensul articolului 3 litera (u) din Directiva 2003/87/CE, astfel cum a fost interpretată în Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 20 iunie 2019, ExxonMobil Production Deutschland GmbH/Bundesrepublik Deutschland, C-682/17, având ca obiect cererea de decizie preliminară adresată Curții, în temeiul articolului 267 TFUE, de Verwaltungsgericht Berlin (Tribunalul Administrativ din Berlin, Germania) prin decizia din 28 noiembrie 2017, acoperă și situațiile în care instalația produce în foarte mică măsură energie electrică prin cogenerare care nu este de înaltă eficiență și se caracterizează prin existența mai multor surse de energie termică, altele decât cogenerarea, având caracteristicile necesare pentru alocarea cu titlu gratuit a cotelor de emisie?

                  4)

                  O astfel de interpretare a definiției noțiunii de „producător de energie electrică” este compatibilă cu principiile generale ale dreptului Uniunii privind respectarea condițiilor în materie de concurență între operatori în cazul acordării unor stimulente și proporționalitatea măsurii, în condițiile în care exclude în totalitate o instalație caracterizată prin existența mai multor surse de energie, fără a separa valorile de emisie referitoare la sursele de energie termică, altele decât cogenerarea, care sunt pe deplin eligibile pentru acordarea beneficiilor prevăzute?

         (1)  Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 octombrie 2003 de stabilire a unui sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în cadrul Comunității și de modificare a Directivei 96/61/CE a Consiliului (JO 2003, L 275, p. 32, Ediție specială, 15/vol. 10, p. 78).

         (2)  Regulamentul delegat (UE) 2019/331 al Comisiei din 19 decembrie 2018 de stabilire a normelor tranzitorii pentru întreaga Uniune privind alocarea armonizată și cu titlu gratuit a certificatelor de emisii în temeiul articolului 10a din Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului (JO 2019, L 59, p. 8).


title: Cauza C-13/22: Cerere de decizie preliminară introdusă de Curtea de Apel Piteşti (România) la data de 05/01/2022 – EF, GH, IJ / KL

text:
               10.5.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 191/9

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Curtea de Apel Piteşti (România) la data de 05/01/2022 – EF, GH, IJ / KL
      (Cauza C-13/22)
      (2022/C 191/12)
      Limba de procedură: română

         Instanţa de trimitere

      Curtea de Apel Piteşti

         Părţile din acţiunea principală

         Reclamanți: EF, GH, IJ

         Pârât: KL

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Principiul independenței judecătorilor, consacrat de articolul 19 alineatul (1) al doilea paragraf TUE cu referire la articolul 2 TUE și articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, se opune unei dispoziții naționale precum aceea a articolului 148 alineatul (2) din Constituția României, astfel cum a fost interpretată de Curtea Constituțională prin Decizia nr. 390/2021, conform căreia instanțele naționale nu mai au abilitarea de a analiza conformitatea unei dispoziții naționale, constatată ca fiind constituțională printr-o decizie a Curții Constituționale, cu dispozițiile de drept al Uniunii Europene?

                  2)

                  Principiul independenței judecătorilor, consacrat de articolul 19 alineatul (1) al doilea paragraf TUE cu referire la articolul 2 TUE și articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, se opune unei dispoziții naționale precum aceea a articolului 99 litera ș) din Legea nr. 303/2004 privind statutul judecătorilor și procurorilor, care permite inițierea unei proceduri disciplinare și sancționarea disciplinară a judecătorului pentru nerespectarea unei decizii a Curții Constituționale, în condițiile în care judecătorul este chemat să stabilească prioritatea de aplicare a dreptului Uniunii Europene în raport de considerentele unei decizii a Curții Constituționale, dispoziție națională ce îi înlătură judecătorului posibilitatea de a aplica hotărârea CJUE pe care o consideră prioritară?


title: Cauza C-94/22: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italia) la 9 februarie 2022 – Gruppo Mauro Saviola Srl/Ministero della Transizione Ecologica, Comitato nazionale per la gestione della Direttiva 2003/87/CE e per il supporto nella gestione delle attività di progetto del protocollo di Kyoto

text:
               10.5.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 191/16

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italia) la 9 februarie 2022 – Gruppo Mauro Saviola Srl/Ministero della Transizione Ecologica, Comitato nazionale per la gestione della Direttiva 2003/87/CE e per il supporto nella gestione delle attività di progetto del protocollo di Kyoto
      (Cauza C-94/22)
      (2022/C 191/21)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: Gruppo Mauro Saviola Srl

         Pârâte: Ministero della Transizione Ecologica, Comitato nazionale per la gestione della Direttiva 2003/87/CE e per il supporto nella gestione delle attività di progetto del protocollo di Kyoto

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Decizia adoptată de Comitato nazionale per la gestione della direttiva 2003/87/CE (1) e per il supporto nella gestione delle attività di progetto del protocollo di Kyoto (Comitetul național pentru gestionarea Directivei 2003/87/CE și pentru susținerea gestionării activităților unor proiecte care intră sub incidența Protocolului de la Kyoto), ținând seama de procedura de adoptare și în special de mecanismul de dialog cu Comisia Europeană prevăzut de Regulamentul delegat (UE) 2019/331 (2) în ceea ce privește includerea instalațiilor pe lista de alocare a cotelor de CO2, poate face obiectul unei căi de atac autonome în fața Tribunalului Uniunii Europene în temeiul articolului 263 al patrulea paragraf TFUE, în cazul în care actul atacat produce efecte juridice obligatorii și privește în mod direct operatorul economic reclamant?

                  2)

                  În cazul unui răspuns negativ, un operator economic privat prejudiciat în mod direct prin excluderea de la alocarea de cote de CO2 pe baza investigației desfășurate în colaborare de Comisia Europeană și de Comitato nazionale per la gestione della direttiva 2003/87/CE e per il supporto nella gestione delle attività di progetto del protocollo di Kyoto (Comitetul național pentru gestionarea Directivei 2003/87/CE și pentru susținerea gestionării activităților unor proiecte care intră sub incidența Protocolului de la Kyoto) poate să exercite în fața Tribunalului Uniunii Europene, în temeiul articolului 263 al patrulea paragraf TFUE, o cale de atac împotriva deciziei prin care Comisia Europeană a respins includerea instalației pe lista respectivă în temeiul articolului 14 alineatul (4) din Regulamentul delegat (UE) 2019/331?

                  3)

                  Noțiunea de „producător de energie electrică” în sensul articolului 3 litera (u) din Directiva 2003/87/CE, astfel cum a fost interpretată în Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 20 iunie 2019, ExxonMobil Production Deutschland GmbH/Bundesrepublik Deutschland, C-682/17, având ca obiect cererea de decizie preliminară adresată Curții, în temeiul articolului 267 TFUE, de Verwaltungsgericht Berlin (Tribunalul Administrativ din Berlin, Germania) prin decizia din 28 noiembrie 2017, acoperă și situațiile în care instalația produce în foarte mică măsură energie electrică prin cogenerare care nu este de înaltă eficiență și se caracterizează prin existența mai multor surse de energie termică, altele decât cogenerarea, având caracteristicile necesare pentru alocarea cu titlu gratuit a cotelor de emisie?

                  4)

                  O astfel de interpretare a definiției noțiunii de „producător de energie electrică” este compatibilă cu principiile generale ale dreptului Uniunii privind respectarea condițiilor în materie de concurență între operatori în cazul acordării unor stimulente și proporționalitatea măsurii, în condițiile în care exclude în totalitate o instalație caracterizată prin existența mai multor surse de energie, fără a separa valorile de emisie referitoare la sursele de energie termică, altele decât cogenerarea, care sunt pe deplin eligibile pentru acordarea beneficiilor prevăzute?

         (1)  Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 octombrie 2003 de stabilire a unui sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în cadrul Comunității și de modificare a Directivei 96/61/CE a Consiliului (JO 2003, L 275, p. 32, Ediție specială, 15/vol. 10, p. 78).

         (2)  Regulamentul delegat (UE) 2019/331 al Comisiei din 19 decembrie 2018 de stabilire a normelor tranzitorii pentru întreaga Uniune privind alocarea armonizată și cu titlu gratuit a certificatelor de emisii în temeiul articolului 10a din Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului (JO 2019, L 59, p. 8).


title: Cauza C-232/20: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 17 martie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Landesarbeitsgericht Berlin-Brandenburg – Germania) – NP/Daimler AG, Mercedes-Benz Werk Berlin [Trimitere preliminară – Politica socială – Directiva 2008/104/CE – Munca prin agent de muncă temporară – Articolul 1 alineatul (1) – Punere la dispoziție „temporară” – Noțiune – Ocuparea unui loc de muncă disponibil permanent – Articolul 5 alineatul (5) – Misiuni de muncă temporară succesive – Articolul 10 – Sancțiuni – Articolul 11 – Derogare din partea partenerilor sociali de la durata maximă stabilită de legiuitorul național]

text:
               10.5.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 191/3

      Hotărârea Curții (Camera a doua) din 17 martie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Landesarbeitsgericht Berlin-Brandenburg – Germania) – NP/Daimler AG, Mercedes-Benz Werk Berlin
      (Cauza C-232/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Politica socială - Directiva 2008/104/CE - Munca prin agent de muncă temporară - Articolul 1 alineatul (1) - Punere la dispoziție „temporară” - Noțiune - Ocuparea unui loc de muncă disponibil permanent - Articolul 5 alineatul (5) - Misiuni de muncă temporară succesive - Articolul 10 - Sancțiuni - Articolul 11 - Derogare din partea partenerilor sociali de la durata maximă stabilită de legiuitorul național)
      (2022/C 191/03)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Landesarbeitsgericht Berlin-Brandenburg

         Părțile din procedura principală

         Apelant-reclamant: NP

         Intimată-pârâtă: Daimler AG, Mercedes-Benz Werk Berlin

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 1 alineatul (1) din Directiva 2008/104/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 19 noiembrie 2008 privind munca prin agent de muncă temporară trebuie interpretat în sensul că termenul „temporar”, prevăzut în această dispoziție, nu se opune punerii la dispoziție a unui lucrător care are un contract de muncă sau un raport de muncă cu un agent de muncă temporară în cadrul unei întreprinderi utilizatoare în vederea ocupării unui loc de muncă care este disponibil permanent și care nu este ocupat în regim de suplinire.

                  2)

                  Articolul 1 alineatul (1) și articolul 5 alineatul (5) din Directiva 2008/104 trebuie interpretate în sensul că reînnoirea unor misiuni de muncă temporară pe același loc de muncă în cadrul unei întreprinderi utilizatoare timp de 55 de luni constituie o recurgere abuzivă la atribuirea unor astfel de misiuni succesive unui lucrător temporar, în ipoteza în care misiunile de muncă temporară succesive ale aceluiași lucrător temporar în cadrul aceleiași întreprinderi utilizatoare ajung la o durată de activitate la această întreprindere mai lungă decât ceea ce poate fi în mod rezonabil calificat drept „temporar” în raport cu toate împrejurările pertinente, care includ în special particularitățile sectorului, și în contextul cadrului legislativ național, fără să se ofere nicio explicație obiectivă pentru faptul că întreprinderea utilizatoare în cauză recurge la o succesiune de contracte de muncă temporară succesive, ceea ce revine instanței naționale să stabilească.

                  3)

                  Directiva 2008/104 trebuie interpretată în sensul că se opune unei reglementări naționale care stabilește o durată maximă de punere la dispoziție a aceluiași lucrător temporar în cadrul aceleiași întreprinderi utilizatoare, în ipoteza în care această reglementare ar exclude, printr-o dispoziție tranzitorie, în vederea calculării acestei durate, luarea în considerare a perioadelor care precedă intrarea în vigoare a unei astfel de reglementări, eliminând posibilitatea instanței de trimitere de a lua în considerare durata reală a punerii la dispoziție a unui lucrător temporar pentru a stabili dacă această punere la dispoziție a avut un caracter „temporar”, în sensul acestei directive, aspect care este în sarcina acestei instanțe să fie determinat. O instanță națională, sesizată cu un litigiu exclusiv între particulari, nu este obligată, numai în temeiul dreptului Uniunii, să lase neaplicată o astfel de dispoziție tranzitorie contrară dreptului Uniunii.

                  4)

                  Articolul 10 alineatul (1) din Directiva 2008/104 trebuie interpretat în sensul că, în lipsa unei dispoziții de drept național de sancționare a nerespectării acestei directive de către agenții de muncă temporară sau de către întreprinderile utilizatoare, lucrătorul temporar nu poate beneficia în temeiul dreptului Uniunii de un drept subiectiv la nașterea unui raport de muncă cu întreprinderea utilizatoare.

                  5)

                  Directiva 2008/104 trebuie interpretată în sensul că nu se opune unei reglementări naționale care permite partenerilor sociali să deroge, la nivelul ramurii întreprinderilor utilizatoare, de la durata maximă de punere la dispoziție a unui lucrător temporar stabilită printr-o astfel de reglementare.

         (1)  JO C 279, 24.8.2020.


title: Cauza T-108/22: Acțiune introdusă la 1 martie 2022 – Sopra Steria Benelux și Unisys Belgium/Comisia

text:
               10.5.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 191/30

      Acțiune introdusă la 1 martie 2022 – Sopra Steria Benelux și Unisys Belgium/Comisia
      (Cauza T-108/22)
      (2022/C 191/39)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamante: Sopra Steria Benelux (Ixelles, Belgia), Unisys Belgium (Machelen, Belgia) (reprezentanți: L. Masson și G. Tilman, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantele solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei adoptate de Comisia Europeană în cadrul unui contract de achiziții publice cu referința TAXUD/2019/OP/0006 intitulat „CCN-Evolution: Specification, development, maintenance and 3rd level support of TAXUD IT platforms – Lot A: Evolution services for the CCN/CSI Platform” și comunicate la 20 decembrie 2021, prin care Comisia confirmă că respinge oferta consorțiului compus din reclamante și că atribuie contractul unui consorțiu concurent;

                  —

                  obligarea Comisiei la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantele invocă două motive.

                  1.

                  1. Primul motiv, întemeiat pe nulitatea deciziei din 20 decembrie 2021. Reclamantele susțin, în această privință, că decizia atacată trebuie considerată o decizie pur confirmativă a unei decizii anterioare anulate anterior de Tribunal.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe o eroare vădită de apreciere, pe nerespectarea caietului de sarcini, pe încălcarea principiului bunei administrări și, în special, a principiului patere legem quam ipse fecisti, precum și a obligației de scrupulozitate. Potrivit reclamantelor, Comisia nu ar fi respectat propriul caiet de sarcini motivând normalitatea prețului contractantului prin subcontractarea a 60 % din serviciile prestate în România și în Grecia. În plus, Comisia nu ar fi ținut seama de începerea executării contractului de către ofertantul câștigător, ceea ce ar fi în contradicție cu raționamentul adoptat în decizia confirmativă.


title: Cauza C-45/22: Cerere de decizie preliminară introdusă de tribunal du travail francophone de Bruxelles (Belgia) la 20 ianuarie 2022 – HK/Service fédéral des Pensions (SFP)

text:
               10.5.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 191/10

      Cerere de decizie preliminară introdusă de tribunal du travail francophone de Bruxelles (Belgia) la 20 ianuarie 2022 – HK/Service fédéral des Pensions (SFP)
      (Cauza C-45/22)
      (2022/C 191/13)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Tribunal du travail francophone de Bruxelles

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: HK

         Pârât: Service fédéral des Pensions (SFP)

         Întrebările preliminare

                  —

                  Norma prevăzută la articolul 55 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 883/2004 (1), potrivit căreia instituțiile competente împart valorile prestației sau prestațiilor sau ale altor venituri, astfel cum au fost acestea luate în considerare, la numărul de prestații supuse regulilor menționate, trebuie interpretată în sensul că impune împărțirea veniturilor ca atare luate în considerare pentru aplicarea regulii pentru prevenirea cumulului la numărul de pensii de urmaș afectate de regulile pentru prevenirea cumulului?

                  —

                  Norma prevăzută la articolul 55 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 883/2004, potrivit căreia instituțiile competente împart valorile prestației sau prestațiilor sau ale altor venituri, astfel cum au fost acestea luate în considerare, la numărul de prestații supuse regulilor menționate, trebuie interpretată, dimpotrivă, în sensul că impune împărțirea nu a veniturilor ca atare luate în considerare pentru aplicarea regulii pentru prevenirea cumulului, ci a părții din venituri care depășește un plafon de cumul, astfel cum este prevăzut, de exemplu, de regula națională în discuție, la numărul de pensii de urmaș afectate de regulile pentru prevenirea cumulului?

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 883/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 privind coordonarea sistemelor de securitate socială (JO 2004, L 166, p. 1, Ediție specială 5/vol.07, p.82).


title: Cauza C-302/20: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 15 martie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour d'appel de Paris – Franța) – Domnul A/Autorité des marchés financiers (AMF) [Trimitere preliminară – Piața unică a serviciilor financiare – Abuz de piață – Directivele 2003/6/CE și 2003/124/CE – „Informație confidențială” – Noțiune – Informație „cu caracter precis” – Informație privind publicarea viitoare a unui articol de presă care răspândește un zvon de piață referitor la un emitent de instrumente financiare – Caracter neautorizat al divulgării unei informații privilegiate – Excepții – Regulamentul (UE) nr. 596/2014 – Articolul 10 – Divulgarea unei informații privilegiate în exercitarea normală a profesiei – Articolul 21 – Divulgarea unei informații privilegiate în scopuri jurnalistice – Libertatea presei și libertatea de exprimare – Divulgarea de către un jurnalist unei surse obișnuite a unei informații privind publicarea viitoare a unui articol de presă]

text:
               10.5.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 191/4

      Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 15 martie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour d'appel de Paris – Franța) – Domnul A/Autorité des marchés financiers (AMF)
      (Cauza C-302/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Piața unică a serviciilor financiare - Abuz de piață - Directivele 2003/6/CE și 2003/124/CE - „Informație confidențială” - Noțiune - Informație „cu caracter precis” - Informație privind publicarea viitoare a unui articol de presă care răspândește un zvon de piață referitor la un emitent de instrumente financiare - Caracter neautorizat al divulgării unei informații privilegiate - Excepții - Regulamentul (UE) nr. 596/2014 - Articolul 10 - Divulgarea unei informații privilegiate în exercitarea normală a profesiei - Articolul 21 - Divulgarea unei informații privilegiate în scopuri jurnalistice - Libertatea presei și libertatea de exprimare - Divulgarea de către un jurnalist unei surse obișnuite a unei informații privind publicarea viitoare a unui articol de presă)
      (2022/C 191/04)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Cour d'appel de Paris

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: Domnul A

         Cu participarea: Autorité des marchés financiers (AMF)

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 1 punctul 1 din Directiva 2003/6/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 28 ianuarie 2003 privind utilizările abuzive ale informațiilor confidențiale și manipulările pieței (abuzul de piață) trebuie interpretat în sensul că, în vederea calificării unei informații confidențiale, poate constitui o informație „cu caracter precis”, în sensul acestei dispoziții și al articolului 1 alineatul (1) din Directiva 2003/124/CE a Comisiei din 22 decembrie 2003 de stabilire a normelor de aplicare a Directivei 2003/6 privind definiția și publicarea informațiilor confidențiale și definiția manipulărilor pieței, o informație privind publicarea viitoare a unui articol de presă care răspândește un zvon de piață referitor la un emitent de instrumente financiare și că sunt relevante, în vederea aprecierii caracterului precis menționat, cu condiția să fi fost comunicate înaintea acestei publicări, faptul că acest articol de presă va menționa prețul la care ar fi cumpărate titlurile acestui emitent în cadrul unei eventuale oferte publice de cumpărare, precum și identitatea jurnalistului care a semnat articolul respectiv și a organului de presă care i-a asigurat publicarea. În ceea ce privește influența efectivă a acestei publicări asupra cursului titlurilor la care se referă, deși poate constitui o dovadă ex post a caracterului precis al informației respective, ea nu poate fi suficientă, în sine, în lipsa examinării altor elemente cunoscute sau divulgate anterior publicării respective, pentru a stabili un astfel de caracter precis.

                  2)

                  Articolul 21 din Regulamentul (UE) nr. 596/2014 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 aprilie 2014 privind abuzul de piață (regulamentul privind abuzul de piață) și de abrogare a Directivei 2003/6 și a Directivelor 2003/124/CE, 2003/125/CE și 2004/72/CE ale Comisiei trebuie interpretat în sensul că este realizată „în scopuri jurnalistice”, în sensul acestui articol, divulgarea de către un jurnalist, uneia dintre sursele sale de informare obișnuite, a unei informații privind publicarea viitoare a unui articol de presă sub semnătura sa care răspândește un zvon de piață, atunci când această divulgare este necesară pentru a permite realizarea unei activități jurnalistice, care include lucrările de investigație pentru pregătirea publicărilor.

                  3)

                  Articolele 10 și 21 din Regulamentul nr. 596/2014 trebuie interpretate în sensul că o divulgare de către un jurnalist a unei informații privilegiate este autorizată atunci când trebuie să se considere că este necesară exercitării profesiei sale și că respectă principiul proporționalității.

         (1)  JO C 313, 21.9.2020.


title: Cauza C-174/22: Cerere de decizie preliminară introdusă de Varhoven kasatsionen sad (Bulgaria) la 8 martie 2022 – Procedură penală privind pe EV

text:
               10.5.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 191/24

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Varhoven kasatsionen sad (Bulgaria) la 8 martie 2022 – Procedură penală privind pe EV
      (Cauza C-174/22)
      (2022/C 191/30)
      Limba de procedură: bulgara

         Instanța de trimitere

      Varhoven kasatsionen sad

         Partea din procedura principală

      EV

         Întrebarea preliminară

      Dispozițiile Regulamentului (CE) nr. 273/2004 (1) al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 care completează dispoziția cu caracter general a articolului 354a din Nakazatelen kodeks (Codul penal) coroborat cu articolul 3 alineatul (4) din Zakon za kontrol varhu narkotichnite veshtestva i prekursorite (Legea privind controlul stupefiantelor și al precursorilor de droguri) permit ca o persoană să fie declarată vinovată pentru deținerea unei substanțe care intră în categoria 3 din anexa I, și anume toluen într-o cantitate de doi litri?

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 273/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 privind precursorii drogurilor (JO 2004, L 47, p. 1, Ediție specială, 15/vol. 10, p. 183).


title: Cauza C-99/22: Cerere de decizie preliminară introdusă de Symvoulio tis Epikrateias (Grecia) la 14 februarie 2022 – Kapniki A. Michailidis AE/ Organismos Pliromon kai Elegchou Koinotikon Enischyseon Prosanatolismou kai Eggyiseon (O.P.E.K.E.P.E.), Ypourgos Agrotikis Anaptixis kai Trofimon

text:
               10.5.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 191/17

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Symvoulio tis Epikrateias (Grecia) la 14 februarie 2022 – Kapniki A. Michailidis AE/ Organismos Pliromon kai Elegchou Koinotikon Enischyseon Prosanatolismou kai Eggyiseon (O.P.E.K.E.P.E.), Ypourgos Agrotikis Anaptixis kai Trofimon
      (Cauza C-99/22)
      (2022/C 191/22)
      Limba de procedură: greaca

         Instanța de trimitere

      Symvoulio tis Epikrateias

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Kapniki A. Michailidis AE

         Pârâți: Organismos Pliromon kai Elegchou Koinotikon Enischyseon Prosanatolismou kai Eggyiseon (O.P.E.K.E.P.E.), Ypourgos Agrotikis Anaptixis kai Trofimon

         Întrebările preliminare

      Articolul 3 alineatul (3) din Regulamentul (CEE) nr. 2062/92 al Consiliului din 30 iunie 1992 (1), care prevede că, în cazul în care cantitatea de foi de tutun de calitate inferioară cumpărată de un procesator depășește, în raport cu totalul achizițiilor pentru soiul în cauză, procentul maxim prevăzut în anexa IV, prima se reduce cu 30 % pentru cantitatea care depășește procentul respectiv, încalcă principiul neretroactivității normelor juridice și principiul protecției încrederii legitime?

         (1)  Regulamentul (CEE) nr. 2062/92 al Consiliului din 30 iunie 1992 de stabilire, pentru recolta anului 1992, a prețurilor de obiectiv, a prețurilor de intervenție și a primelor acordate cumpărătorilor de frunze de tutun, a prețurilor de intervenție derivate pentru tutunul ambalat, a calităților de referință, precum și a zonelor de producție (JO 1992, L 215, p. 22).


title: Cauza T-112/22: Acțiune introdusă la 2 martie 2022 – Svenska Bankföreningen și Länsförsäkringar Bank/Comisia

text:
               10.5.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 191/31

      Acțiune introdusă la 2 martie 2022 – Svenska Bankföreningen și Länsförsäkringar Bank/Comisia
      (Cauza T-112/22)
      (2022/C 191/40)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamante: Ideella föreningen Svenska Bankföreningen med firma Svenska Bankföreningen, Näringsverksamhet (Stockholm, Suedia), Länsförsäkringar Bank AB (Stockholm) (reprezentanți: P. Hansson, M. Eriksson și M. Persson, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantele solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei Comisiei din 24 noiembrie 2021 în cauza SA.56348 (2021/N) – Suedia: Impozitul suedez pe instituțiile de credit (1);

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantele invocă un motiv unic, întemeiat pe încălcarea de către Comisia Europeană a drepturilor lor procedurale, întrucât aceasta nu a inițiat o procedură oficială de investigare.
      Comisia ar fi întâmpinat în mod obiectiv dificultăți serioase în cadrul examinării preliminare a măsurii notificate și ar fi trebuit să deschidă procedura oficială de investigare. De exemplu:

                  —

                  reclamantele susțin că Comisia nu a luat în considerare faptul că parametrii sistemului de referință pe care i-a identificat nu erau în mod vădit în concordanță cu obiectivul impozitului pe riscuri;

                  —

                  reclamantele susțin, în plus, că Comisia nu a luat în considerare faptul că instituțiile de credit care sunt supuse sau nu impozitului pe riscuri se află într-o situație de drept și de fapt comparabilă, în raport cu obiectivul sistemului fiscal;

                  —

                  în plus, Comisia ar fi aplicat în mod eronat jurisprudența Curții atunci când a apreciat pragul de impozitare;

                  —

                  reclamantele susțin de asemenea că Comisia nu a ținut seama de faptul că nu exista nicio justificare pentru diferența de tratament și că aceasta nu era în niciun caz proporțională;

                  —

                  în sfârșit, reclamantele afirmă că examinarea efectuată de Comisie în cadrul procedurii de examinare preliminară a fost insuficientă și incompletă.

         (1)  COM(2021) 8637 final și a se vedea publicarea în JO 2021 C 511, p. 2.


title: Cauza C-118/22: Cerere de decizie preliminară introdusă de Varhoven administrativen sad (Bulgaria) la 17 februarie 2022 – NG/Direktor na Glavna direktsia „Natsionalna politsia” pri MVR – Sofia

text:
               10.5.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 191/18

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Varhoven administrativen sad (Bulgaria) la 17 februarie 2022 – NG/Direktor na Glavna direktsia „Natsionalna politsia” pri MVR – Sofia
      (Cauza C-118/22)
      (2022/C 191/23)
      Limba de procedură: bulgara

         Instanța de trimitere

      Varhoven administrativen sad

         Părțile din procedura principală

         Recurent: NG

         Intimat: Direktor na Glavna direktsia „Natsionalna politsia” pri MVR – Sofia

         Întrebarea preliminară

      Interpretarea articolului 5 coroborat cu articolul 13 alineatul (2) litera (b) și alineatul (3) din Directiva (UE) 2016/680 (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 27 aprilie 2016 privind protecția persoanelor fizice referitor la prelucrarea datelor cu caracter personal de către autoritățile competente în scopul prevenirii, depistării, investigării sau urmăririi penale a infracțiunilor sau al executării pedepselor și privind libera circulație a acestor date și de abrogare a Deciziei-cadru 2008/977/JAI a Consiliului permite măsuri legislative naționale care conduc la un drept practic nelimitat la prelucrarea datelor cu caracter personal de către autoritățile competente în scopul prevenirii, depistării, investigării sau urmăririi penale a infracțiunilor sau al executării pedepselor și/sau eliminarea dreptului persoanei vizate la restricționarea prelucrării, la ștergerea sau la distrugerea datelor sale?

         (1)  JO 2016, L 119, p. 89.


title: Cauza C-394/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Curtea de Apel Bucureşti (România) la data de 28 iunie 2021 – Bursa Română de Mărfuri SA / Autoritatea naţională de reglementare în domeniul energiei (ANRE)

text:
               10.5.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 191/5

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Curtea de Apel Bucureşti (România) la data de 28 iunie 2021 – Bursa Română de Mărfuri SA / Autoritatea naţională de reglementare în domeniul energiei (ANRE)
      (Cauza C-394/21)
      (2022/C 191/05)
      Limba de procedură: română

         Instanţa de trimitere

      Curtea de Apel Bucureşti

         Părţile din acţiunea principală

         Reclamantă: Bursa Română de Mărfuri SA

         Pârâtă: Autoritatea naţională de reglementare în domeniul energiei (ANRE)

         Intervenientă: Federația Europeană a Comercianților de Energie

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Regulamentul (UE) 2019/943 al Parlamentului European și al Consiliului din 5 iunie 2019 privind piața internă de energie electrică (1), în special articolul 1 litera (b) și articolul 3 ale acestuia, având în vedere și prevederile Directivei (UE) 2019/944 a Parlamentului European și a Consiliului din 5 iunie 2019 privind normele comune pentru piața internă de energie electrică și de modificare a Directivei 2012/27/UE (2), interzice de la momentul intrării sale în vigoare ca un stat membru să continue să aloce o singură licență de organizare și administrare a piețelor centralizate de energie? Începând cu data de 1 ianuarie 2020 există o obligație pentru statul român de a opri un monopol existent în privința operării pieței de energie electrică?

                  2)

                  Domeniul de aplicare ratione personae al principiilor de liberă concurență din Regulamentul (UE) 2019/943, în special al articolului 1 literele (b) și (c), respectiv al articolului 3, include operatorul unei piețe de energie electrică precum o bursă de mărfuri? Este relevant pentru acest răspuns faptul că, pentru definiția pieței de energie electrică, articolul 2 punctul 40 din Regulamentul (UE) 2019/943 trimite la definiția piețelor de energie electrică din cuprinsul articolului 2 punctul 9 al Directivei 2019/944?

                  3)

                  Trebuie să se considere că acordarea de către un stat membru a unei singure licențe pentru operarea pieței de energie electrică reprezintă o restrângere a concurenței în sensul articolelor 101 și 102 TFUE coroborate cu articolul 4 alineatul (3) TUE și cu articolul 106 alineatul (1) TFUE?

         (1)  JO 2019 L 158, p. 54.

         (2)  JO 2019 L 158, p. 125.


title: Cauza C-175/22: Cerere de decizie preliminară introdusă de Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgaria) la 8 martie 2022 – Procedură penală privind pe BK

text:
               10.5.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 191/24

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgaria) la 8 martie 2022 – Procedură penală privind pe BK
      (Cauza C-175/22)
      (2022/C 191/31)
      Limba de procedură: bulgara

         Instanța de trimitere

      Spetsializiran nakazatelen sad

         Părțile din procedura principală

      BK

         Întrebările preliminare

      Articolul 6 alineatele (3) și (4) din Directiva 2012/13 (1) se opune unei interpretări jurisprudențiale a dispozițiilor naționale – articolul 301 alineatul (1) punctul 2 coroborat cu articolul 287 alineatul (1) din Nakazatelno protsesualen kodeks (Codul de procedură penală) – care permite unei instanțe să efectueze, în hotărârea sa, o nouă încadrare juridică, diferită de cea din actul de acuzare, în măsura în care nu privește o infracțiune mai gravă, fără ca inculpatul să fi fost informat în mod corespunzător cu privire la noua încadrare juridică înainte de pronunțarea hotărârii și să se fi putut apăra împotriva acestei încadrări juridice?
      În cazul unui răspuns afirmativ, articolul 47 al doilea paragraf din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene interzice instanței să informeze inculpatul că va putea pronunța decizia pe fond pe baza unei încadrări juridice diferite a infracțiunii și să îi acorde, în plus, posibilitatea de a-și pregăti apărarea, dat fiind faptul că inițiativa de a efectua această încadrare juridică diferită nu provine de la parchet?

         (1)  Directiva 2012/13/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 mai 2012 privind dreptul la informare în cadrul procedurilor penale (JO 2012, L 142, p. 1).


title: Cauza C-127/22: Cerere de decizie preliminară introdusă de Varhoven administrativen sad (Bulgaria) la 22 februarie 2022 – „Balgarska telekomunikatsionna kompania” EAD/Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” – Sofia

text:
               10.5.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 191/19

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Varhoven administrativen sad (Bulgaria) la 22 februarie 2022 – „Balgarska telekomunikatsionna kompania” EAD/Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” – Sofia
      (Cauza C-127/22)
      (2022/C 191/24)
      Limba de procedură: bulgara

         Instanța de trimitere

      Varhoven administrativen sad

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă:„Balgarska telekomunikatsionna kompania” EAD

         Pârât: Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” – Sofia

         Întrebările preliminare

                  1.

                  Articolul 185 alineatul (1) din Directiva 2006/112/CE (1) trebuie să fie interpretat în sensul că sortarea ca rebut a bunurilor, în sensul scoaterii activelor sau a stocurilor din bilanțul persoanei impozabile ca urmare a faptului că nu se mai preconizează ca acestea să genereze beneficii economice deoarece, de exemplu, sunt uzate, defecte, nepotrivite sau nu pot fi utilizate în scopul pentru care au fost destinate, reprezintă o modificare a factorilor utilizați la stabilirea cuantumului TVA-ului deductibil în raport cu TVA-ul deja achitat la cumpărarea bunurilor, care a intervenit după întocmirea declarației privind TVA-ul în conformitate cu Zakon za danak varhu dobavenata stoinost (Legea privind taxa pe valoarea adăugată, denumită în continuare „ZDDS”) și care, din această cauză, dă naștere obligației de a efectua regularizarea acestei deduceri în cazul în care bunurile sortate ca rebut au fost vândute ulterior ca bunuri menționate în anexa 2, ceea ce reprezintă o livrare impozabilă?

                  2.

                  Articolul 185 alineatul (1) din Directiva 2006/112/CE trebuie interpretat în sensul că sortarea ca rebut a bunurilor, în sensul scoaterii activelor sau a stocurilor din bilanțul persoanei impozabile ca urmare a faptului că nu se mai preconizează ca acestea să genereze beneficii economice deoarece, de exemplu, sunt uzate, defecte, nepotrivite sau nu pot fi utilizate în scopul pentru care au fost destinate, reprezintă o modificare a factorilor utilizați la stabilirea cuantumului TVA-ului deductibil în raport cu TVA-ul deja achitat la cumpărarea bunurilor, care a intervenit după întocmirea declarației privind TVA-ul în conformitate cu ZDDS și care, din această cauză, dă naștere obligației de a efectua regularizarea acestei deduceri, în cazul în care bunurile sortate ca rebut au fost ulterior distruse sau eliminate, iar acest fapt a fost demonstrat sau confirmat în mod corespunzător?

                  3)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la prima și/sau la a doua întrebare, articolul 185 alineatul (2) din Directiva 2006/112/CE trebuie interpretat în sensul că sortarea ca rebut a bunurilor în împrejurările menționate mai sus reprezintă un caz de distrugere sau de pierdere a bunurilor, demonstrat sau confirmat în mod corespunzător, pentru care nu ia naștere obligația de a efectua regularizarea deducerii TVA-ul achitat la achiziționarea bunurilor?

                  4)

                  Articolul 185 alineatul (2) din Directiva 2006/112/CE trebuie interpretat în sensul că, în cazurile de distrugere sau de pierdere a bunurilor, demonstrate sau confirmate în mod corespunzător, regularizarea deducerii TVA-ului achitat în amonte poate fi omisă numai atunci când distrugerea sau pierderea a fost cauzată de evenimente independente de voința persoanei impozabile și care nu puteau fi prevăzute și evitate de aceasta?

                  5)

                  În cazul unui răspuns negativ la prima și/sau la a doua întrebare, articolul 185 alineatul (1) din Directiva 2006/112/CE se opune unei dispoziții naționale precum cea cuprinsă la articolul 79 alineatul (3) din ZDDS, în versiunea aplicabilă până la 31 decembrie 2016, sau la articolul 79 alineatul (1) din ZDDS, în versiunea aplicabilă de la 1 ianuarie 2017, care prevede o obligație de regularizare a deducerii TVA-ului achitat în amonte în cazul în care bunurile sunt sortate ca rebut, chiar dacă acestea au fost vândute ulterior ca livrare impozabilă de bunuri în sensul anexei 2 sau dacă au fost distruse sau eliminate, iar această împrejurare a fost demonstrată sau confirmată în mod corespunzător?

         (1)  Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO 2006, L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7).


title: Cauza C-610/21 P: Recurs introdus la 20 septembrie 2021 de Svenska Metallkompaniet AB împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a cincea) din 5 iulie 2021 în cauza T-191/21, Svenska Metallkompaniet/EUIPO – Otlav (Garnituri pentru ferestre)

text:
               10.5.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 191/6

      Recurs introdus la 20 septembrie 2021 de Svenska Metallkompaniet AB împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a cincea) din 5 iulie 2021 în cauza T-191/21, Svenska Metallkompaniet/EUIPO – Otlav (Garnituri pentru ferestre)
      (Cauza C-610/21 P)
      (2022/C 191/06)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: Svenska Metallkompaniet AB

         Cealaltă parte din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)
      Prin Ordonanța din 11 februarie 2022, vice-președintele Curții de Justiție a declarat că recursul este respins ca inadmisibil și că Svenska Metallkompaniet AB va suporta propriile cheltuieli de judecată.


title: Cauza C-176/22: Cerere de decizie preliminară introdusă de Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgaria) la 8 martie 2022 – Procedură penală privind pe BK și ZhP

text:
               10.5.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 191/25

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgaria) la 8 martie 2022 – Procedură penală privind pe BK și ZhP
      (Cauza C-176/22)
      (2022/C 191/32)
      Limba de procedură: bulgara

         Instanța de trimitere

      Spetsializiran nakazatelen sad

         Părțile din procedura principală

      BK, ZhP

         Întrebarea preliminară

      Articolul 23 din Statutul Curții de Justiție trebuie interpretat în sensul că o instanță națională care a formulat o cerere de decizie preliminară în temeiul articolului 267 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene este obligată să suspende în întregime procedura principală sau este suficient să suspende doar partea din procedura principală la care se referă întrebarea preliminară?


title: Cauza C-48/22 P: Recurs introdus la 20 ianuarie 2022 de Google LLC și Alphabet, Inc. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a noua extinsă) din 10 noiembrie 2021 în cauza T-612/17, Google și Alphabet/Comisia

text:
               10.5.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 191/10

      Recurs introdus la 20 ianuarie 2022 de Google LLC și Alphabet, Inc. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a noua extinsă) din 10 noiembrie 2021 în cauza T-612/17, Google și Alphabet/Comisia
      (Cauza C-48/22 P)
      (2022/C 191/14)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurente: Google LLC și Alphabet, Inc. (reprezentanți: T. Graf, Rechtsanwalt, R. Snelders, advocaat, C. Thomas, avocat, A. Bray, avocate, M. Pickford, QC, D. Gregory și H. Mostyn, barristers)

         Celelalte părți din procedură: Computer & Communications Industry Association, Comisia Europeană, Republica Federală Germania, Autoritatea de Supraveghere AELS, Organizația Europeană a Consumatorilor (BEUC), Infederation Ltd, Kelkoo, Verband Deutscher Zeitschriftenverleger eV, Visual Meta GmbH, BDZV – Bundesverband Digitalpublisher und Zeitungsverleger eV, fostă Bundesverband Deutscher Zeitungsverleger eV, Twenga

         Concluziile recurenților

      Recurentele solicită Curții:

                  —

                  anularea hotărârii atacate;

                  —

                  anularea deciziei (1) sau, cu titlu subsidiar, trimiterea cauzei spre rejudecare la Tribunal;

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de recurente în cadrul prezentei proceduri și al procedurii în fața Tribunalului.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea recursului, recurentele invocă patru motive.
      Primul motiv: Tribunalul a săvârșit o eroare întrucât a confirmat decizia în pofida faptului că aceasta nu respectă criteriul juridic referitor la obligația de a furniza acces la servicii de comparare a produselor.

                  —

                  Tribunalul s-a îndepărtat în mod nejustificat de decizie, întrucât a apreciat că au fost îndeplinite condițiile referitoare la obligația de furnizare.

                  —

                  Tribunalul a săvârșit o eroare atunci când a concluzionat că nu erau aplicabile condițiile referitoare la obligația de furnizare.

            Al doilea motiv: Tribunalul a săvârșit o eroare prin faptul că a confirmat decizia în pofida neidentificării de către aceasta a unui comportament care se îndepărtează de concurența bazată pe merite.

                  —

                  Tribunalul a considerat în mod greșit că împrejurările relevante în ceea ce privește efectele probabile ale comportamentului Google erau în măsură să determine dacă Google a practicat o concurență bazată pe merite.

                  —

                  Tribunalul a rescris în mod nejustificat decizia, invocând motive suplimentare pentru care se pretinde că comportamentul Google s-a îndepărtat de la concurența bazată pe merite.

                  —

                  Motivele suplimentare prezentate de Tribunal pentru care Google nu a practicat o concurență bazată pe merite sunt nevalide din punct de vedere juridic.

            Al treilea motiv: Tribunalul a săvârșit o eroare la verificarea legăturii de cauzalitate dintre pretinsul abuz și efectele probabile.

                  —

                  Tribunalul a concluzionat în mod greșit că sarcina de a efectua o analiză contrafactuală revenea Google, iar nu Comisiei.

                  —

                  Tribunalul a considerat în mod greșit că analiza contrafactuală a unui abuz care constă în combinarea a două practici legale necesită excluderea celor două practici.

                  —

                  Abordarea Tribunalului afectează aprecierea sa atât cu privire la efecte, cât și la justificarea obiectivă.

            Al patrulea motiv: Tribunalul a săvârșit o eroare atunci când a statuat că Comisia nu avea obligația de a examina dacă comportamentul era de natură să elimine concurenți la fel de eficienți.

         (1)  Decizia C(2017) 4444 final a Comisiei din 27 iunie 2017 privind o procedură inițiată în temeiul articolului 102 TFUE și al articolului 54 din Acordul privind SEE [cazul AT.39740 – Google Search (Shopping)]).


title: Cauza T-118/22: Acțiune introdusă la 7 martie 2022 – OM/Comisia

text:
               10.5.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 191/32

      Acțiune introdusă la 7 martie 2022 – OM/Comisia
      (Cauza T-118/22)
      (2022/C 191/41)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: OM (reprezentant: N. de Montigny, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei din 29 aprilie 2021 de neselectare a reclamantului în cadrul procedurii de selecție COM/2020/10396 și de informare cu privire la numirea unui alt candidat;

                  —

                  în măsura în care este necesar, anularea deciziei de respingere a reclamației sale din 25 noiembrie 2021, înregistrată la 26 noiembrie 2021 sub numărul Ares(2021)7297231;

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă cinci motive.

                  1.

                  Primul motiv întemeiat pe încălcarea anunțului pentru ocuparea unui post vacant COM/2020/10396, în măsura în care competențele și capacitățile sale nu ar fi fost evaluate în raport cu grila prevăzută de acesta.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea ordinii de zi anunțate candidaților cu privire la subiectul despre care aceștia urmau să fie interogați în cursul interviului de selecție, întrucât reclamantului nu i s-a adresat nicio întrebare cu privire la analiza principală pe care i s-a cerut să o pregătească, ceea ce a dus și la încălcarea așteptărilor sale legitime.

                  3.

                  Al treilea motiv întemeiat pe inegalitatea de tratament, în măsura în care nu i-au fost adresate întrebări care fuseseră planificate de comitetul de selecție pentru a fi adresate candidaților, iar alte întrebări care i-au fost adresate nu corespundeau acestei liste predefinite. Reclamantul susține, în această privință, că acest lucru nu ar permite să se garanteze dacă au fost sau nu adresate celorlalți candidați. Reclamantul mai susține că interviul său a durat mai puțin decât era prevăzut, ceea ce l-ar fi putut dezavantaja în comparație cu ceilalți candidați și că nu este exclus că ar fi putut obține un rezultat mai bun dacă ar fi fost ascultat cu privire la toate aspectele probei orale.

                  4.

                  Al patrulea motiv întemeiat pe caracterul vădit eronat și inadecvat al conținutului grilei de evaluare în raport cu răspunsurile date de reclamant în timpul interviului.

                  5.

                  Al cincilea motiv întemeiat pe lipsa colaborării Comisiei și pe încălcarea obligației de bună administrare.


title: Cauza C-49/22: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landesgericht Korneuburg (Austria) la 24 ianuarie 2022 – Austrian Airlines AG/TW

text:
               10.5.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 191/11

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Landesgericht Korneuburg (Austria) la 24 ianuarie 2022 – Austrian Airlines AG/TW
      (Cauza C-49/22)
      (2022/C 191/15)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Landesgericht Korneuburg

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Austrian Airlines AG

         Pârât: TW

         Întrebările preliminare

                  1.

                  Articolul 5 alineatul (1) litera (a) și articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 (1) (Regulamentul privind drepturile pasagerilor) trebuie interpretate în sensul că trebuie de asemenea considerat drept redirecționare, în condiții de transport comparabile, către destinația finală pe care operatorul efectiv de transport aerian trebuie să o ofere în cazul unei anulări, zborul de repatriere efectuat în cadrul exercitării autorității publice a unui stat atunci când operatorul efectiv de transport aerian, chiar dacă nu poate dovedi un drept de transport al pasagerului, ar putea totuși înregistra pasagerul în acest scop și ar putea suporta costurile și, în temeiul unui acord contractual cu statul, operatorul efectuează în cele din urmă zborul cu aceeași aeronavă și la aceleași ore de zbor care ar fi fost prevăzute pentru zborul inițial anulat?

                  2.

                  Articolul 8 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 trebuie interpretat în sensul că un pasager care se înregistrează el însuși pentru un zbor de repatriere descris la prima întrebare și care plătește o contribuție obligatorie la costurile suportate de stat în acest scop beneficiază de un drept la compensație – decurgând direct din Regulamentul privind drepturile pasagerilor – corespunzătoare acestor cheltuieli față de operatorul de transport aerian, chiar dacă aceste costuri nu constau exclusiv în costurile de zbor?

         (1)  JO 2004, L 46, p. 1.


title: Cauza C-131/22: Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Frankfurt am Main (Germania) la 25 februarie 2022 – flightright GmbH/Swiss International Air Lines AG

text:
               10.5.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 191/20

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Frankfurt am Main (Germania) la 25 februarie 2022 – flightright GmbH/Swiss International Air Lines AG
      (Cauza C-131/22)
      (2022/C 191/25)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Amtsgericht Frankfurt am Main

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: flightright GmbH

         Pârâtă: Swiss International Air Lines AG

         Întrebările preliminare

                  1.

                  Există o împrejurare excepțională în sensul articolului 5 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 (1) atunci când apar condiții meteorologice incompatibile cu desfășurarea unui zbor, indiferent de forma lor specifică?

                  2.

                  În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare, caracterul excepțional al condițiilor meteorologice poate fi determinat în funcție de frecvența lor regională și sezonieră la locul și la momentul apariției acestora?

                  3.

                  Există o împrejurare excepțională în sensul articolului 5 alineatul (3) din regulament în cazul în care impactul unei decizii de gestionare a traficului aerian asupra unei anumite aeronave dintr-o anumită zi cauzează o întârziere prelungită, o întârziere de o noapte sau anularea unuia sau mai multor zboruri ale aeronavei respective, indiferent de motivul acestei decizii?

                  4.

                  În cazul unui răspuns negativ la a treia întrebare, motivul deciziei trebuie să fie el însuși excepțional, astfel încât să nu fie de așteptat ca aceasta să se producă?

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 (JO 2004, L 46, p. 1, Ediție specială, 07/vol. 12, p. 218.


title: Cauza C-214/22: Acțiune introdusă la 22 martie 2022 – Comisia Europeană/Marele Ducat al Luxemburgului

text:
               10.5.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 191/25

      Acțiune introdusă la 22 martie 2022 – Comisia Europeană/Marele Ducat al Luxemburgului
      (Cauza C-214/22)
      (2022/C 191/33)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: E. Manhaeve, A. Azéma, I. Zaloguin, agenți)

         Pârât: Marele Ducat al Luxemburgului

         Concluziile reclamantei

      Reclamanta solicită Curții:

                  —

                  Constatarea faptului că prin neadoptarea cel târziu la 4 octombrie 2016 a actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma articolului 8 alineatul (7), articolului 9 și articolului 10 alineatul (2) din Directiva 2014/42/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 3 aprilie 2014 privind înghețarea și confiscarea instrumentelor și produselor infracțiunilor săvârșite în Uniunea Europeană (1) sau, în orice caz, prin necomunicarea acestor măsuri Comisiei, Luxemburg nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 12 din directiva menționată;

                  —

                  obligarea Luxemburgului, în conformitate cu dispozițiile articolului 260 alineatul (3) TFUE, la plata unei penalități cu titlu cominatoriu de 7 096,50 euro pe zi de întârziere, începând de la data pronunțării hotărârii în prezenta cauză pentru neîndeplinirea obligației de a comunica măsurile de transpunere a articolului 8 alineatul (7), a articolului 9 și a articolului 10 alineatul (2) din Directiva 2014/42;

                  —

                  obligarea Marelui Ducat al Luxemburgului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Directiva 2014/42/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 3 aprilie 2014 privind înghețarea și confiscarea instrumentelor și produselor infracțiunilor săvârșite în Uniunea Europeană permite statelor membre să recupereze mai ușor câștigurile realizate de infractori prin marea crimă organizată. Statele membre trebuiau să transpună directiva până la 4 octombrie 2016. Comisia a inițiat procedura de constatare a neîndeplinirii obligațiilor împotriva Luxemburgului în luna noiembrie 2016 și i-a adresat ulterior, în luna martie 2019, un aviz motivat. Or, până în prezent, Luxemburgul nu a notificat Comisiei transpunerea integrală a directivei în dreptul său național.

         (1)  JO 2014, L 127, p. 39.


title: Cauza C-142/22: Cerere de decizie preliminară introdusă de Supreme Court (Irlanda) la 2 martie 2022 – Procedură penală împotriva lui OE

text:
               10.5.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 191/20

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Supreme Court (Irlanda) la 2 martie 2022 – Procedură penală împotriva lui OE
      (Cauza C-142/22)
      (2022/C 191/26)
      Limba de procedură: engleza

         Instanța de trimitere

      Supreme Court

         Procedură penală împotriva lui

      OE

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 27 din decizia-cadru (1) trebuie interpretat în sensul că o decizie de predare a unei persoane creează un raport juridic între aceasta, statul de executare și statul solicitant, astfel încât orice aspect considerat a fi fost soluționat definitiv prin această decizie trebuie să fie, de asemenea, considerat a fi fost soluționat și în scopul procedurii de obținere a consimțământului pentru urmărirea penală sau pentru aplicarea unei pedepse în legătură cu alte infracțiuni?

                  2)

                  În cazul în care răspunsul la prima întrebare este că articolul 27 nu impune această interpretare, o normă națională de procedură încalcă principiul efectivității atunci când are drept consecință să o împiedice pe persoana vizată să invoce, în contextul unei cereri de obținere a consimțământului, o hotărâre relevantă a Curții de Justiție a Uniunii Europene pronunțată ulterior deciziei de predare?

         (1)  Decizia-cadru 2002/584/JAI a Consiliului din 13 iunie 2002 privind mandatul european de arestare și procedurile de predare între statele membre – Declarații ale anumitor state membre cu privire la adoptarea deciziei-cadru (JO 2002, L 190, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 6, p. 3).


title: Cauza T-131/22: Acțiune introdusă la 10 martie 2022 – Société des produits Nestlé/EUIPO – Impossible Foods (IMPOSSIBLE BURGER)

text:
               10.5.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 191/33

      Acțiune introdusă la 10 martie 2022 – Société des produits Nestlé/EUIPO – Impossible Foods (IMPOSSIBLE BURGER)
      (Cauza T-131/22)
      (2022/C 191/42)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Société des produits Nestlé SA (Vevey, Elveția) (reprezentanți: A. Jaeger-Lenz, M. Goldmann și C. Elkemann, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Impossible Foods Inc. (Redwood City, California, Statele Unite)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală IMPOSSIBLE BURGER – marca Uniunii Europene nr. 17 968 798

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

         Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 22 decembrie 2021 în cauza R 973/2021-5

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată aferente procedurii în fața Tribunalului și obligarea intervenientei la plata cheltuielilor efectuate la EUIPO.

         Motivele invocate

                  —

                  Încălcarea articolului 94 alineatul (1) a doua teză coroborat cu articolul 70 alineatul (2) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 95 alineatul (1) prima teză coroborată cu a treia teză din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-688/19: Hotărârea Tribunalului din 2 martie 2022 – VeriGraft/EISMEA („Clauză compromisorie – Acord de grant încheiat în cadrul Programului cadru pentru cercetare și inovare «Orizont 2020» – Rezilierea acordului – Abatere profesională – Calitatea de beneficiar al grantului sau de persoană care acționează în numele beneficiarului sau pe seama acestuia”)

text:
               10.5.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 191/26

      Hotărârea Tribunalului din 2 martie 2022 – VeriGraft/EISMEA
      (Cauza T-688/19) (1)

      („Clauză compromisorie - Acord de grant încheiat în cadrul Programului cadru pentru cercetare și inovare «Orizont 2020» - Rezilierea acordului - Abatere profesională - Calitatea de beneficiar al grantului sau de persoană care acționează în numele beneficiarului sau pe seama acestuia”)
      (2022/C 191/34)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: VeriGraft AB (Göteborg, Suedia) (reprezentanți: P. Hansson și A. Johansson, avocați)

         Pârâtă: Agenția Executivă pentru Consiliul European pentru Inovare și IMM-uri (reprezentanți: A. Galea, agent, asistată de D. Waelbroeck și A. Duron, avocați)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 272 TFUE prin care se solicită constatarea nulității rezilierii de către Agenția Executivă pentru Întreprinderi Mici și Mijlocii (EASME) a acordului de grant privind proiectul „Vene personalizate obținute prin inginerie tisulară ca prim tratament pentru pacienții care suferă de insuficiență venoasă cronică-P-TEV” (Personalized Tissue-Engineered Veins as the first Cure for Patients with Chronic Venous Insufficiency-P-TEV), încheiat în cadrul instrumentului de sprijin pentru inovare în întreprinderile mici și mijlocii al Programului-cadru pentru cercetare și inovare „Orizont 2020” (2014-2020)

         Dispozitivul

                  1)

                  Constată nulitatea rezilierii de către Agenția Executivă pentru Întreprinderi Mici și Mijlocii a acordului de grant privind proiectul „Vene personalizate obținute prin inginerie tisulară ca prim tratament pentru pacienții care suferă de insuficiență venoasă cronică-P-TEV” (Personalized Tissue-Engineered Veins as the first Cure for Patients with Chronic Venous Insufficiency-P-TEV) având numărul de referință 778620.

                  2)

                  Obligă Agenția Executivă pentru Consiliul European pentru Inovare și IMM-uri la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 432, 23.12.2019.


title: Cauza T-615/20: Hotărârea Tribunalului din 2 martie 2022 – Mood Media Netherlands/EUIPO – Tailoradio (MOOD MEDIA) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de decădere – Marca Uniunii Europene verbală MOOD MEDIA – Utilizare serioasă a mărcii – Articolul 51 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 58 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (UE) 2017/1001] – Articolul 15 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 18 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul 2017/1001] – Dovada utilizării serioase”]

text:
               10.5.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 191/26

      Hotărârea Tribunalului din 2 martie 2022 – Mood Media Netherlands/EUIPO – Tailoradio (MOOD MEDIA)
      (Cauza T-615/20) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de decădere - Marca Uniunii Europene verbală MOOD MEDIA - Utilizare serioasă a mărcii - Articolul 51 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 58 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (UE) 2017/1001] - Articolul 15 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 18 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul 2017/1001] - Dovada utilizării serioase”)
      (2022/C 191/35)
      Limba de procedură: engleza

         Părţile

         Reclamantă: Mood Media Netherlands BV (Naarden, Țările de Jos) (reprezentant: A.-M. Pecoraro, avocată)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: L. Rampini, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Tailoradio Srl (Milano, Italia) (reprezentanți: M. Franzosi, A. Sobol, F. Santonocito și S. Bernardini, avocați)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 24 iulie 2020 (cauza R 1767/2019-1) privind o procedură de decădere între Tailoradio și Mood Media Netherlands

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Decizia Camerei întâi de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 24 iulie 2020 (cauza R 1767/2019-1).

                  2)

                  Respinge în rest acțiunea.

                  3)

                  EUIPO va suporta propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Mood Media Netherlands BV.

                  4)

                  Tailoradio Srl va suporta propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 390, 16.11.2020.


title: Cauza T-140/21: Hotărârea Tribunalului din 2 martie 2022 – Apologistics/EUIPO – Kerckhoff (apo-discounter.de) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de decădere – Marca Uniunii Europene figurativă apo-discounter.de – Declararea în parte a decăderii – Utilizare serioasă a mărcii – Articolul 58 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (UE) 2017/1001 – Dovada utilizării serioase”]

text:
               10.5.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 191/27

      Hotărârea Tribunalului din 2 martie 2022 – Apologistics/EUIPO – Kerckhoff (apo-discounter.de)
      (Cauza T-140/21) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de decădere - Marca Uniunii Europene figurativă apo-discounter.de - Declararea în parte a decăderii - Utilizare serioasă a mărcii - Articolul 58 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (UE) 2017/1001 - Dovada utilizării serioase”)
      (2022/C 191/36)
      Limba de procedură: engleza

         Părţile

         Reclamantă: Apologistics GmbH (Markkleeberg, Germania) (reprezentant: H. Hug, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Markus Kerckhoff (Bergisch Gladbach, Germania) (reprezentant: M. Douglas, avocat)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 8 decembrie 2020 (cauza R 1439/2019-5) privind o procedură de decădere între M. Kerckhoff și Apologistics

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Apologistics GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 182, 10.5.2021.


title: Cauza C-627/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Curtea de Apel Alba Iulia (România) la data de 11 octombrie 2021 – S.H. / Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Sibiu, Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Braşov

text:
               10.5.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 191/6

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Curtea de Apel Alba Iulia (România) la data de 11 octombrie 2021 – S.H. / Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Sibiu, Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Braşov
      (Cauza C-627/21)
      (2022/C 191/08)
      Limba de procedură: română

         Instanţa de trimitere

      Curtea de Apel Alba Iulia

         Părţile din acţiunea principală

         Recurent: S.H.

         Intimate: Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Sibiu, Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Braşov

         Întrebarea preliminară

      Principiul neutralității fiscale în materie de TVA, [precum și considerentul (30)] și articolele 16, 184, 186, 187, 188 și 192 din Directiva 112/2006/CE (1) pot fi interpretate ca fiind compatibile cu reglementările naționale privind ajustarea taxei deductibile în cazul bunurilor de capital [în special articolul 305 alineatul (4) litera a) din Legea nr. 227/2015 privind Codul fiscal, punctul 79 alineatul (14) litera b) din Normele metodologice de aplicare a Legii nr. 227/2015 privind Codul fiscal, aprobate prin H.G. nr. 1/2016, date în aplicarea prevederilor articolului 305 alineatul (4) litera a) din Codul fiscal, prin raportare la articolul 316 alineatul (11) litera e) din Legea nr. 227/2015 privind Codul fiscal] și cu practica administrației fiscale care aduce atingere deductibilității inițiale a TVA-ului achitat pentru achiziția de bunuri de capital prin obligarea contribuabilului la ajustarea negativă a TVA-ului deductibil pentru motivul că organul fiscal a anulat din oficiu înregistrarea sa în scopuri de TVA pentru o anumită perioadă pentru nederularea de activități economice, cât timp bunurile de capital nu au făcut obiectul unor prestări de servicii sau livrări de bunuri în perioada cuprinsă între anularea din oficiu și reînregistrarea sa în scopuri de TVA?

         (1)  Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO 2006 L 347, p. l, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7).