title: Cauza T-332/17: Acțiune introdusă la 29 mai 2017 – E-Control/ACER

text:
               31.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 249/35

         Acțiune introdusă la 29 mai 2017 – E-Control/ACER
   (Cauza T-332/17)
   (2017/C 249/51)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Energie-Control Austria für die Regulierung der Elektrizitäts- und Erdgaswirtschaft (E-Control) (Viena, Austria) (reprezentant: F. Schuhmacher, avocat)

      Pârâtă: Agenția pentru Cooperarea Autorităților de Reglementare din Domeniul Energiei

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei comisiei de apel a Agenției pentru Cooperarea Autorităților de Reglementare din Domeniul Energiei din 17 martie 2017, cauza A-001-2017 (consolidată)

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă șase motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe săvârșirea unei erori de drept de către comisia de apel atunci când aceasta a considerat că ACER era competentă să modifice propunerea operatorilor de transport și de sistem.

                           —

                           Reclamanta susține că comisia de apel a săvârșit o eroare de drept atunci când a considerat că ACER era competentă să modifice propunerea operatorilor de transport și de sistem, întrucât Regulamentul (UE) 2015/1222 al Comisiei (1) nu prevede o asemenea competență.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe săvârșirea unei erori de drept de către comisia de apel care a considerat că ACER era competentă deși nu luase în considerare cererea de modificare depusă de reclamantă.

                           —

                           Reclamanta susține că ACER nu a luat în considerare cererea sa de modificare introdusă conform articolului 9 alineatul (12) din Regulamentul (UE) 2015/1222 al Comisiei. Potrivit reclamantei, comisia de apel a săvârșit o eroare de drept atunci când a concluzionat că ACER era competentă deși nu luase în considerare cererea sa de modificare.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe săvârșirea unei erori de drept de către comisia de apel care a considerat că ACER era competentă să introducă o graniță a zonelor de ofertare conform articolului 15 din Regulamentul (UE) 2015/1222 al Comisiei.

                           —

                           Reclamanta susține că comisia de apel a săvârșit o eroare vădită de drept atunci când a concluzionat că ACER era competentă să modifice configurația zonelor de ofertare și să introducă noi zone de ofertare conform articolului 15 din Regulamentul (UE) 2015/1222 al Comisiei. În opinia reclamantei, ACER a acționat ultra vires și a încălcat cadrul juridic și competența statelor membre.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe lipsa unei motivări corespunzătoare și pe o eroare de drept săvârșită de comisia de apel atunci când a considerat că ACER a demonstrat că există o congestie structurală la frontiera germano-austriacă.

                           —

                           Reclamanta susține că drepturile sale procedurale nu au fost respectate, întrucât comisia de apel nu a examinat argumentele prezentate în cadrul căii de atac și s-a limitat la o afirmație generală fără nicio legătură specifică cu cauza. În cazul în care Tribunalul ar constata că comisia de apel și-a motivat suficient decizia, atunci, potrivit reclamantei, comisia de apel ar fi săvârșit și o eroare de drept prin faptul că, fără nicio referire la norma juridică, a acceptat concluziile ACER bazate pe o definiție eronată a congestiei.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe lipsa unei motivări corespunzătoare și pe o eroare de drept săvârșită prin neluarea în considerare a cererii de probe a reclamantei.

                           —

                           Reclamanta susține că comisia de apel nu a e efectuat o apreciere rezonabilă a cererii și, prin aceasta, nu și-a îndeplinit corespunzător obligația de motivare. Potrivit reclamantei, întrucât comisia de apel trebuie să ajungă la o concluzie motivată cu privire caracterul fondat sau nefundat al căii de atac, ea este obligată să solicite informații atunci când acest lucru este necesar pentru soluționarea cauzei. Acesta este motivul pentru care reclamanta apreciază că comisia de apel a săvârșit o eroare de drept prin respingerea cererii sale de informații.

               6.

               Al șaselea motiv, întemeiat pe lipsa unei motivări corespunzătoare și pe o eroare de drept săvârșită de comisia de apel atunci când a considerat că introducerea unei zone de ofertare era proporționată.

                           —

                           Este vorba despre două motive diferite, lipsa unei motivări corespunzătoare, ca încălcare a drepturilor procedurale, și o eroare de drept privind criteriul pertinent. Potrivit reclamantei, decizia atacată încalcă principiul proporționalității prevăzut la articolul 16 din Regulamentul (CE) nr. 714/2009 (2), care este de asemenea un principiu fundamental al TFUE.

      (1)  Regulamentul (UE) 2015/1222 al Comisiei din 24 iulie 2015 de stabilire a unor linii directoare privind alocarea capacităților și gestionarea congestiilor (JO 2015 L 197, p. 24)

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 714/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 13 iulie 2009 privind condițiile de acces la rețea pentru schimburile transfrontaliere de energie electrică și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1228/2003 (JO 2009 L 211, p. 15).


               12.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 9/40

         Acțiune introdusă la 17 noiembrie 2016 de către Autoritatea AELS de Supraveghere împotriva Islandei
   (Cauza E-18/16)
   (2017/C 9/10)
   La 17 noiembrie 2016, Autoritatea AELS de Supraveghere, reprezentată de Carsten Zatschler și Marlene Lie Hakkebo, în calitate de agenți ai Autorității AELS de Supraveghere, 35, Rue Belliard, B-1040 Bruxelles, a introdus o acțiune împotriva Islandei la Curtea de Justiție a AELS.
   Autoritatea AELS de Supraveghere solicită Curții de Justiție a AELS:

               1.

               să declare că Islanda nu a adoptat măsurile necesare pentru a transpune în ordinea sa juridică internă, în conformitate cu articolul 7 din Acordul privind SEE, actul menționat la punctul l2zzq din capitolul XV din anexa II la Acordul privind SEE [Regulamentul (UE) nr. 98/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 ianuarie 2013 privind comercializarea și utilizarea precursorilor de explozivi], astfel cum a fost adaptat prin Protocolul 1 la Acordul privind SEE;

               2.

               să dispună suportarea cheltuielilor de judecată de către Islanda.

      Situația de fapt și de drept și motivele invocate

               —

               Cererea se referă la nerespectarea de către Islanda, până la data de 2 mai 2016, a avizului motivat emis de Autoritatea AELS de Supraveghere la 2 martie 2016, referitor la faptul că statul islandez nu a transpus în ordinea sa juridică Regulamentul (UE) nr. 98/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 ianuarie 2013 privind comercializarea și utilizarea precursorilor de explozivi („actul”), menționat la punctul l2zzq din capitolul XV din anexa II la Acordul privind Spațiul Economic European, astfel cum a fost adaptat prin Protocolul 1 la acord.

               —

               Autoritatea AELS de Supraveghere susține că, prin faptul că nu a adoptat, în termenul prevăzut, măsurile necesare pentru transpunerea actului menționat, Islanda nu și-a respectat obligațiile care îi revin în temeiul actului și al articolului 7 din Acordul privind SEE.


title: Cauza T-236/16: Acțiune introdusă la 10 mai 2016 – Biogena Naturprodukte/EUIPO (ZUM wohl)

text:
               4.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 243/46

         Acțiune introdusă la 10 mai 2016 – Biogena Naturprodukte/EUIPO (ZUM wohl)
   (Cauza T-236/16)
   (2016/C 243/52)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Biogena Naturprodukte GmbH & Co KG (Salzburg, Austria) (reprezentant: I. Schiffer, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă care cuprinde elementele verbale „ZUM wohl” – cererea de înregistrare nr. 13 666 871

      Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 23 februarie 2016 în cauza R 1982/2015-1

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               constatarea că semnul a cărui înregistrare se solicită cu numărul MC 013 666 871 pentru produsele și serviciile din clasele 29, 30, 32 și 43 vizate în cererea de înregistrare din 23 ianuarie 2015 este admis integral pentru înregistrare ca marcă comunitară;

               —

               obligarea EUIPO la suportarea tuturor cheltuielilor pe care solicitanta le-a efectuat în cadrul procedurii de înregistrare;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată ale prezentei proceduri.

      Motiv invocat

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-268/08 P: Ordonanța Curții din 3 martie 2009 — Christos Michail/Comisia Comunităților Europene (Recurs — Funcție publică — Articolele 12a și 24 din Statutul funcționarilor — Hărțuire morală — Obligația de asistență — Denaturarea elementelor de fapt — Eroare cu privire la calificarea juridică a faptelor)

text:
               16.5.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 113/19

         Ordonanța Curții din 3 martie 2009 — Christos Michail/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza C-268/08 P) (1)

   (Recurs - Funcție publică - Articolele 12a și 24 din Statutul funcționarilor - Hărțuire morală - Obligația de asistență - Denaturarea elementelor de fapt - Eroare cu privire la calificarea juridică a faptelor)
   2009/C 113/37
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurent: Christos Michail (reprezentant: C. Meïdanis, dikigoros)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: G. Berscheid și J. Currall, agenți, E. Bourtzalas și I. Antypas, avocați)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalul de Primă Instanță (Camera întâi) din 16 aprilie 2008, Michail/Comisia (T 486/04), prin care Tribunalul a respins acțiunea reclamantului având ca obiect anularea deciziei implicite de respingere de către Comisia, la 20 martie 2004, a cererii de asistență formulate de reclamant în temeiul articolului 24 din Statutul funcționarilor — Încălcarea articolului 12a din același statut — Hărțuire morală — Denaturarea elementelor de fapt — Erori comise cu privire la calificarea juridică a acestor fapte

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Îl obligă pe domnul Michail la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 223, 30.8.2008


title: Cauza C-28/09: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 21 decembrie 2011 — Comisia Europeană/Republica Austria (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Articolele 28 CE și 29 CE — Libera circulație a mărfurilor — Măsuri cu efect echivalent unor restricții cantitative la import și la export — Transporturi — Directivele 96/62/CE și 1999/30/CE — Interdicție sectorială de circulație pentru camioanele de peste 7,5 tone care transportă anumite mărfuri — Calitatea aerului — Protecția sănătății și a mediului — Principiul proporționalității — Coerență)

text:
               18.2.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 49/2

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 21 decembrie 2011 — Comisia Europeană/Republica Austria
   (Cauza C-28/09) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Articolele 28 CE și 29 CE - Libera circulație a mărfurilor - Măsuri cu efect echivalent unor restricții cantitative la import și la export - Transporturi - Directivele 96/62/CE și 1999/30/CE - Interdicție sectorială de circulație pentru camioanele de peste 7,5 tone care transportă anumite mărfuri - Calitatea aerului - Protecția sănătății și a mediului - Principiul proporționalității - Coerență)
   2012/C 49/03
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: P. Oliver, A. Alcover San Pedro și B. Schima, agenți)

      Pârâtă: Republica Austria (reprezentanți: E. Riedl, G. Eberhard și C. Ranacher, agenți, L. Schmutzhard, J. Thudium)

      Intervenienți în susținerea reclamantei: Republica Italiană (reprezentanți: I. Bruni, uterior de doamna G. Palmieri, agenți, asistate de M. G. De Bellis, avvocato dello Stato), Regatul Țărilor de Jos (reprezentanți: C. Wissels, Y. de Vries și M. Noort, agenți)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolelor 28 și 29 CE — Interzicerea circulației camioanelor de peste 7,5 tone care transportă anumite mărfuri pe un tronson al autostrăzii A12 „Inntalautobahn” — Justificarea acestei interdicții prin articolul 30 CE și prin reglementarea comunitară privind calitatea aerului înconjurător

      Dispozitivul

               1.

               Prin impunerea unei interdicții de circulație pe un tronson al autostrăzii A 12 de pe Valea Inn ului (Austria) pentru camioanele de peste 7,5 tone care transportă anumite mărfuri, Republica Austria nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 28 CE și 29 CE.

               2.

               Obligă Republica Austria la plata cheltuielilor de judecată.

               3.

               Republica Italiană și Regatul Țărilor de Jos suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 69, 21.3.2009.


title: Cauza T-376/13: Hotărârea Tribunalului din 4 iunie 2015 – Versorgungswerk der Zahnärztekammer Schleswig-Holstein/BCE („Acces la documente — Decizia 2004/258/CE — Acordul de schimb din 15 februarie 2012 încheiat între Grecia și BCE și băncile centrale naționale din Eurosistem — Anexele A și B — Refuz parțial al accesului — Interes public — Politica monetară a Uniunii și a unui stat membru — Situația financiară a BCE și a băncilor centrale naționale din Eurosistem — Stabilitatea sistemului financiar în cadrul Uniunii”)

text:
               20.7.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 236/34

         Hotărârea Tribunalului din 4 iunie 2015 – Versorgungswerk der Zahnärztekammer Schleswig-Holstein/BCE
   (Cauza T-376/13) (1)

   ((„Acces la documente - Decizia 2004/258/CE - Acordul de schimb din 15 februarie 2012 încheiat între Grecia și BCE și băncile centrale naționale din Eurosistem - Anexele A și B - Refuz parțial al accesului - Interes public - Politica monetară a Uniunii și a unui stat membru - Situația financiară a BCE și a băncilor centrale naționale din Eurosistem - Stabilitatea sistemului financiar în cadrul Uniunii”))
   (2015/C 236/45)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamant: Versorgungswerk der Zahnärztekammer Schleswig-Holstein (Kiel, Germania) (reprezentanți: O. Hoepner și D. Unrau, avocați)

      Pârâtă: Banca Centrală Europeană (reprezentanți: A. Sáinz de Vicuña Barroso, S. Lambrinoc și K. Laurinavičius, agenți, asistați de H.-G. Kamann și P. Gey, avocați)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei BCE din 22 mai 2013, comunicată reclamantului prin scrisoarea președintelui acesteia, de respingere în parte a unei cereri de acces la anexele A și B la „Exchange agreement dated 15 February 2012 among the Hellenic Republic and the European Central Bank and the Euroystem NCBs listed herein” (Acordul de schimb din 15 februarie 2012 încheiat între Republica Elenă și Banca Centrală Europeană și băncile centrale naționale din Eurosistem pe care le enumeră).

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Versorgungswerk der Zahnärztekammer Schleswig-Holstein la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 260, 7.9.2013.


title: Cauza C-351/07: Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Italia) la 30 iulie 2007 — CEPAV DUE — Consorzio ENI per l'Alta Velocità, Consorzio COCIV, Consorzio IRICAV DUE/Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dei Trasporti e della Navigazione și alții

text:
               20.10.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 247/7

         Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Italia) la 30 iulie 2007 — CEPAV DUE — Consorzio ENI per l'Alta Velocità, Consorzio COCIV, Consorzio IRICAV DUE/Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dei Trasporti e della Navigazione și alții
   (Cauza C-351/07)
   (2007/C 247/09)
   Limba de procedură: italiana
   Instanța de trimitere
   Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: CEPAV DUE — Consorzio ENI per l'Alta Velocità, Consorzio COCIV, Consorzio IRICAV DUE

      Pârâți: Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dei Trasporti e della Navigazione și alții
   Întrebarea preliminară
   Dispozițiile articolului 12 din Decretul-lege nr. 7 din 31 ianuarie 2007, devenit, în versiune modificată, articolul 13 din Legea nr. 40 din 2 aprilie 2007, în măsura în care prevăd revocarea concesiunilor referitoare la realizarea liniilor feroviare de mare viteză indicate în acesta, cu extinderea efectelor acestei revocări la convențiile încheiate cu antreprenorii generali, precum și în măsura în care limitează indemnizația ce poate fi acordată în favoarea acestora din urmă conform dispozițiilor alineatului 8-duodevicies, sunt contrare, potrivit celor expuse la punctul 5 din motivare, dispozițiilor articolelor 43, 49 și 56 din tratat, precum și principiilor comunitare al securității juridice și al protejării încrederii legitime?


title: Cauza F-22/05 RENV: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 23 septembrie 2009 — Neophytou/Comisia (Funcție publică — Trimitere spre rejudecare Tribunalului după anulare — Concurs general — Neînscriere pe lista de rezervă — Comisie de evaluare — Numire)

text:
               21.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/63

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 23 septembrie 2009 — Neophytou/Comisia
   (Cauza F-22/05 RENV) (1)

   (Funcție publică - Trimitere spre rejudecare Tribunalului după anulare - Concurs general - Neînscriere pe lista de rezervă - Comisie de evaluare - Numire)
   2009/C 282/118
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Neophytos Neophytou (Itzig, Luxemburg) (reprezentant: S. A. Pappas, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: domnii J. Currall și H. Krämer, agenți)

      Obiectul

   Anularea deciziei comisiei de evaluare din cadrul concursului EPSO/A/1/03 pentru constituirea unei liste de rezervă pentru recrutări ulterioare de administratori asistenți (A 8) de cetățenie cipriotă, de a nu înscrie numele reclamantului pe lista de rezervă a concursului menționat — Cauza T-43/07 P trimisă spre rejudecare după anulare

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Domnul Neophytou suportă jumătate din propriile cheltuieli de judecată aferente procedurilor în fața Tribunalului și a Tribunalului de Primă Instanță.

               3.

               Comisia Comunităților Europene suportă în totalitate propriile cheltuieli de judecată aferente procedurilor în fața Tribunalului și a Tribunalului de Primă Instanță, precum și jumătate din cheltuielile de judecată efectuate de domnul Neophytou aferente procedurilor menționate.

      (1)  JO C 155, 25.6.2005, p. 29.


title: Cauza T-216/06: Hotărârea Tribunalului din 15 septembrie 2011 — Lucite International și Lucite International UK/Comisia ( Concurență — Înțelegeri — Piața metacrilaților — Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE și a articolului 53 din Acordul privind SEE — Amenzi — Gravitatea încălcării — Circumstanțe atenuante — Neaplicarea efectivă a acordurilor sau a practicilor ilicite )

text:
               22.10.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 311/32

         Hotărârea Tribunalului din 15 septembrie 2011 — Lucite International și Lucite International UK/Comisia
   (Cauza T-216/06) (1)

   (Concurență - Înțelegeri - Piața metacrilaților - Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE și a articolului 53 din Acordul privind SEE - Amenzi - Gravitatea încălcării - Circumstanțe atenuante - Neaplicarea efectivă a acordurilor sau a practicilor ilicite)
   2011/C 311/55
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Lucite International Ltd (Southampton, Regatul Unit) și Lucite International UK Ltd (Darwen, Regatul Unit) (reprezentanți: R. Thompson, QC, S. Rose și A. Chandler, solicitors)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial V. Bottka, F. Amato și I. Chatzigiannis, ulterior V. Bottka, I. Chatzigiannis și F Arbault, agenți)

      Obiectul

   Cerere de reducere a amenzii aplicate reclamantelor în temeiul articolului 2 litera (d) din Decizia C(2006) 2098 final a Comisiei din 31 mai 2006 privind o procedură de aplicare a articolului 81 CE și a articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/F/38.645 — Metacrilați)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Respinge cererea Comisiei având ca obiect retragerea imunității.

               3.

               Lucite International Ltd și Lucite International UK Ltd suportă 90 % din propriile cheltuieli de judecată și 90 % din cheltuielile de judecată efectuate de Comisie.

               4.

               Comisia suportă 10 % din propriile cheltuieli de judecată și 10 % din cheltuielile de judecată efectuate de Lucite International și de Lucite International UK.

      (1)  JO C 237, 30.9.2006.


title: Cauza C-107/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 29 februarie 2012 — Regatul Țărilor de Jos/Delta NV

text:
               26.5.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 151/16

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 29 februarie 2012 — Regatul Țărilor de Jos/Delta NV
   (Cauza C-107/12)
   2012/C 151/28
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Hoge Raad der Nederlanden

      Părțile din acțiunea principală

      Recurent: Staat der Nederlanden

      Intimată: Delta NV

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 345 TFUE trebuie interpretat în sensul că, în sfera noțiunii „regimul proprietății în statele membre” intră și regimul interdicției absolute de privatizare din speță, astfel cum este prevăzut de Besluit aandelen netbeheerder [Regulamentul privind acțiunile deținute la operatorii de rețea] coroborat cu articolul 93 din Elektriciteitswet [Legea privind electricitatea] din 1998 și cu articolul 85 din Gaswet [Legea privind gazul], care presupune că transferul acțiunilor deținute la un operator de rețea nu este permis decât exclusiv în cadrul sferei autorităților publice?

               2.

               În cazul în care răspunsul la întrebarea I este afirmativ, consecința acestui fapt este că dispozițiile cu privire la libera circulație a capitalurilor nu sunt aplicabile interdicției de apartenență la grup sau cel puțin că această interdicție nu trebuie examinată prin raportare la dispozițiile privind libera circulație a capitalurilor?

               3.

               Obiectivele urmărite și prin intermediul Won [Legea privind gestionarea independentă a rețelelor (Wet onafhankelijk netbeheer)], care au în vedere, prin combaterea subvențiilor încrucișate în sens extins (inclusiv prin schimbul de informații strategice), asigurarea transparenței pe piața energiei și prevenirea denaturării concurenței, sunt interese pur economice sau pot fi privite și ca interese cu caracter neeconomic care, în funcție de împrejurări, pot reprezenta motive imperative de interes general care justifică o limitare a liberei circulații a capitalurilor?


title: Cauza C-341/17 P: Recurs introdus la 6 iunie 2017 de Republica Elenă împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 30 martie 2017 în cauza T-112/15, Republica Elenă/Comisia Europeană

text:
               31.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 249/21

         Recurs introdus la 6 iunie 2017 de Republica Elenă împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 30 martie 2017 în cauza T-112/15, Republica Elenă/Comisia Europeană
   (Cauza C-341/17 P)
   (2017/C 249/33)
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Recurentă: Republica Elenă (reprezentanți: G. Kanellopoulos, Α. Vasilopoulou și Ε. Leftheriotou, agenți)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curții admiterea recursului, anularea hotărârii atacate a Tribunalului din 30 martie 2017 în cauza T-112/15, în măsura în care prin aceasta este respinsă acțiunea sa, admiterea acțiunii Republicii Elene din 2 martie 2015, anularea Deciziei de punere în aplicare 2014/950/UE a Comisiei din 19 decembrie 2014 în măsura în care exclude de la finanțarea de către Uniunea Europeană anumite cheltuieli efectuate în domeniul ajutoarelor pe suprafață în cadrul anului de cerere 2008, în valoare de: (a) 10 % din valoarea totală a cheltuielilor efectuate pentru ajutoarele pentru pășuni, (b) 5 % din valoarea totală a cheltuielilor efectuate pentru ajutoarele conexe complementare și (c) 5 % din valoarea totală a cheltuielilor efectuate în domeniul dezvoltării rurale, și obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului, recurenta invocă șase motive.

               A.

               În ceea ce privește partea din hotărârea atacată consacrată primului motiv al acțiunii referitor la corecția financiară de 10 % în privința ajutoarelor pe suprafață pentru pășuni (punctele 23-106 din hotărârea atacată) sunt invocate trei motive în susținerea recursului.
               Primul motiv de recurs este întemeiat pe interpretarea și pe aplicarea eronată a articolului 2 din Regulamentul (CE) nr. 796/2004 al Comisiei din 21 aprilie 2004 prin care se stabilește definiția pășunii, pe interpretarea și pe aplicarea eronată a articolului 296 TFUE și pe motivarea insuficientă și inadecvată a hotărârii atacate.
               Al doilea motiv de recurs este întemeiat pe interpretarea și pe aplicarea eronată a articolului 296 TFUE, altfel spus pe o motivare insuficientă a aprecierii cuprinse în hotărârea atacată, potrivit căreia trebuie respinse criticile Republicii Elene referitoare la legalitatea motivelor deciziei Comisiei.
               În plus, prin al treilea motiv, Republica Elenă susține că hotărârea atacată a fost pronunțată cu încălcarea principiului proporționalității, potrivit unei interpretări și unei aplicări eronate a articolului 296 TFUE, și se întemeiază pe o motivare insuficientă.

               B.

               În ceea ce privește partea din hotărârea atacată consacrată celui de al doilea motiv al acțiunii referitor la corecția financiară de 5 % privind ajutoarele conexe pe suprafață complementare (punctele 107-137 din hotărârea atacată), sunt invocate două motive în susținerea recursului. Primul (al patrulea motiv de recurs) se întemeiază pe interpretarea și pe aplicarea eronată a articolului 31 din Regulamentul nr. 1290/2005 și a articolului 11 din Regulamentul nr. 885/2006, pe o motivare eronată, altfel spus insuficientă și contradictorie a hotărârii atacate; prin al doilea motiv, Republica Elenă susține că aprecierea cuprinsă în această privință în hotărârea atacată este afectată de o eroare de aplicare a principiului proporționalității combinată cu interpretarea și cu aplicarea eronată a articolului 296 TFUE, precum și de o motivare insuficientă și contradictorie.

               C.

               În sfârșit, în ceea ce privește partea din hotărârea atacată consacrată celui de al treilea motiv al acțiunii referitor la corecția financiară de 5 % privind ajutoarele pentru dezvoltare rurală (punctele 138-168 din hotărârea atacată), Republica Elenă susține (al șaselea motiv de recurs) că, în hotărârea atacată, Tribunalul a respins în parte cererea Republicii Elene fără cea mai mică motivare.


title: Cauza T-107/10: Acțiune introdusă la 3 martie 2010 — Procter & Gamble Manufacturing Cologne GmbH/OAPI — Natura Cosméticos (NATURAVIVA)

text:
               22.5.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 134/38

         Acțiune introdusă la 3 martie 2010 — Procter & Gamble Manufacturing Cologne GmbH/OAPI — Natura Cosméticos (NATURAVIVA)
   (Cauza T-107/10)
   2010/C 134/66
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Procter & Gamble Manufacturing Cologne GmbH (Köln, Germania) (reprezentant: K Sandberg, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Natura Cosméticos, SA (Itapecerica da Serra, Brazilia)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) pronunțată la 23 noiembrie 2009 în cauza R 1558/2008-2;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată și

               —

               obligarea celeilalte părți în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs la plata cheltuielilor de judecată efectuate în cadrul procedurii în fața OAPI.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca comunitară vizată: marca verbală „NATURAVIVA” pentru bunuri și servicii din clasele 3, 5 și 44

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: reclamanta

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca germană „VIVA” pentru bunuri din clasa 3; marca comunitară „VIVA” pentru bunuri din clasa 3

      Decizia diviziei de opoziție: respinge în totalitate cererea de înregistrare a mărcii comunitare

      Decizia camerei de recurs: admite calea de atac

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului întrucât camera de recurs a considerat în mod greșit că nu există risc de confuzie între mărcile respective


title: Cauza F-2/15: Acțiune introdusă la 8 ianuarie 2015 – ZZ/Comisia

text:
               23.3.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 96/25

         Acțiune introdusă la 8 ianuarie 2015 – ZZ/Comisia
   (Cauza F-2/15)
   (2015/C 096/31)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: A. Véghely, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei prin care i se refuză reclamantului acordarea indemnizației de instalare și a diurnei și cerere de obligare a Comisiei la plata acestor indemnizații, majorate cu dobânzi

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei Comisiei din 4 martie 2014 în măsura în care refuză să îi acorde indemnizația de instalare și diurna prevăzute la articolul 5 alineatul (1) și la articolul 10 alineatul (1) din anexa VII la Statutul funcționarilor;

               —

               obligarea Comisiei la plata către reclamant a indemnizației de instalare și a diurnei de la intrarea în funcție, majorate cu dobânzi de la datele de la care sunt datorate aceste sume în temeiul anexei VII la statut; și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-177/14: Ordonanța Tribunalului din 9 iunie 2015 – Harz Guss Zorge/Comisia [„Ajutoare de stat — Măsuri adoptate de Germania în favoarea energiei electrice produse din surse regenerabile de energie și a unor întreprinderi mari consumatoare de energie electrică — Decizie de deschidere a procedurii prevăzute la articolul 108 alineatul (2) TFUE — Adoptarea deciziei finale ulterior introducerii acțiunii — Nepronunțare asupra fondului — Acțiune în anulare — Cerere de adaptare a concluziilor — Lipsa unui element nou — Inadmisibilitate”]

text:
               7.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 294/54

         Ordonanța Tribunalului din 9 iunie 2015 – Harz Guss Zorge/Comisia
   (Cauza T-177/14) (1)

   ([„Ajutoare de stat - Măsuri adoptate de Germania în favoarea energiei electrice produse din surse regenerabile de energie și a unor întreprinderi mari consumatoare de energie electrică - Decizie de deschidere a procedurii prevăzute la articolul 108 alineatul (2) TFUE - Adoptarea deciziei finale ulterior introducerii acțiunii - Nepronunțare asupra fondului - Acțiune în anulare - Cerere de adaptare a concluziilor - Lipsa unui element nou - Inadmisibilitate”])
   (2015/C 294/65)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Harz Guss Zorge GmbH (Zorge, Germania) (reprezentanți: H. Höfler, C. Kahle și V. Winkler, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: T. Maxian Rusche și R. Sauer, agenți, asistați de C. Renner, avocat)

      Intervenientă în susținerea pârâtei: Autoritatea de Supraveghere AELS (reprezentanți: inițial X. Lewis, M. Schneider și A. Steinarsdóttir, ulterior X. Lewis, M. Schneider, M. Moustakali și C. Perrin, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare în parte a Deciziei C (2013) 4424 final a Comisiei din 18 decembrie 2013 de deschidere a procedurii prevăzute la articolul 108 alineatul (2) TFUE cu privire la măsurile puse în aplicare de Republica Federală Germania în favoarea energiei electrice din surse regenerabile și a marilor consumatori de energie [Ajutorul de stat SA. 33995 (2013/C) (ex 2013/NN)]

      Dispozitivul

               1)

               Constată că nu mai este necesară pronunțarea asupra fondului prezentei acțiuni.

               2)

               Respinge ca inadmisibilă cererea prin care se solicită ca concluziile prezentei acțiuni să fie adaptate pentru a se referi la Decizia C (2014) 8786 final a Comisiei din 25 noiembrie 2014 privind ajutorul de stat SA. 33995 (2013/C) (ex 2013/NN) pus în aplicare de Republica Federală Germania în favoarea energiei electrice din surse regenerabile și a marilor consumatori de energie.

               3)

               Constată că nu mai este necesară pronunțarea asupra cererilor de intervenție prezentate de Flachglas Torgau GmbH și de Saint-Gobain Isover G+H AG, de Kronotex GmbH & Co. KG și de Kronoply GmbH, de Bayer MaterialScience AG, de Sabic Polyolefine GmbH, de Ineos Manufacturing Deutschland GmbH, de Ineos Phenol GmbH și de Ineos Vinyls Deutschland GmbH, precum și de Advansa GmbH, de Akzo Nobel Industrial Chemicals GmbH, de Aurubis AG, de CBW Chemie GmbH, de CFB Chemische Fabrik Brunsbüttel GmbH & Co. KG, de Clariant Produkte (Deutschland) GmbH, de Dralon GmbH, de Hahl Filaments GmbH, de Messer Produktionsgesellschaft mbH Siegen, de Messer Produktionsgesellschaft mbH Salzgitter, de Nabaltec AG, Siltronic AG și de Wacker Chemie AG.

               4)

               Harz Guss Zorge GmbH suportă propriile cheltuieli de judecată și pe cele efectuate de Comisia Europeană.

               5)

               Autoritatea de Supraveghere AELS suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 142, 12.5.2014.


title: Cauza T-422/15: Acțiune introdusă la 28 iulie 2015 – U-R LAB/OAPI (THE DINING EXPERIENCE)

text:
               5.10.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/15

         Acțiune introdusă la 28 iulie 2015 – U-R LAB/OAPI (THE DINING EXPERIENCE)
   (Cauza T-422/15)
   (2015/C 328/14)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: U-R LAB (Paris, Franța) (reprezentant: G. Barbaut, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Marca în litigiu: marca comunitară figurativă care cuprinde elementele verbale „THE DINING EXPERIENCE”– cererea de înregistrare nr. 12 587 697

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a OAPI din 20/05/2015 în cauza R 2541/2014-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea și reformarea deciziei atacate;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               Încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-388/16: Acțiune introdusă la 13 iulie 2016 – Comisia Europeană/Regatul Spaniei

text:
               29.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 314/16

         Acțiune introdusă la 13 iulie 2016 – Comisia Europeană/Regatul Spaniei
   (Cauza C-388/16)
   (2016/C 314/22)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Nicolae și S. Pardo Quintillán, agenți)

      Pârât: Regatul Spaniei

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că prin neadoptarea măsurilor necesare executării Hotărârii Curţii din 11 decembrie 2014, C-576/13 (1), Comisia/Regatul Spaniei, referitoare la neîndeplinirea de către Regatul Spaniei a obligaţiilor care îi revin în temeiul articolului 49 TFUE, Regatul Spaniei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 260 TFUE.

               —

               obligarea Regatului Spaniei la plata către Comisie a unei penalități cu titlu cominatoriu în cuantum de 134 107,2 euro pe zi de întârziere în executarea hotărârii pronunţate în cauza C-576/13, începând din ziua pronunțării hotărârii în prezenta cauză până la data executării pe deplin a hotărârii pronunţate în cauza C-576/13.

               —

               obligarea Regatului Spaniei la plata către Comisie a unei sume forfetare rezultate din înmulțirea unui cuantum zilnic de 27 522 de euro cu numărul de zile în care a continuat încălcarea, începând din ziua pronunțării hotărârii în cauza C-576/13 până când:

               —

               Regatul Spaniei adoptă măsurile necesare executării hotărârii pronunţate în cauza C-576/13, în cazul în care Curtea constată că adoptarea acestor măsuri a avut loc anterior pronunţării hotărârii în prezenta cauză,

               —

               va fi pronunţată hotărârea în prezenta cauză, dacă hotărârea pronunţată în cauza C-576/13 nu va fi fost pe deplin executată anterior acestei date.

               —

               obligarea Regatului Spaniei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Regatul Spaniei nu a adoptat măsurile necesare pentru a se conforma Hotărârii Curţii din 11 decembrie 2014, C-576/13, Comisia/Regatul Spaniei.

      (1)  EU:C:2014:2430


title: Cauza T-319/17: Acțiune introdusă la 22 mai 2017 – Aldridge și alții/Comisia

text:
               31.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 249/33

         Acțiune introdusă la 22 mai 2017 – Aldridge și alții/Comisia
   (Cauza T-319/17)
   (2017/C 249/49)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamanți: Adam Aldridge (Schaerbeek, Belgia) și alți treizeci și doi de reclamanți (reprezentanți: S. Rodrigues și A. Tymen, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanții solicită Tribunalului:

               —

               declararea prezentei acțiuni ca admisibilă și fondată;

         în consecință:

               —

               anularea deciziei din 15 iulie 2016 de respingere a cererii de reclasificare din 16 martie 2016;

               —

               anularea deciziei din 13 februarie 2017 de respingere a reclamației din 14 octombrie 2016;

               —

               dispunerea reparării prejudiciului material și a prejudiciului moral al reclamanților;

               —

               obligarea pârâtei la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanții invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe o excepție de nelegalitate îndreptată împotriva deciziei Directorului Oficiului European de Luptă Antifraudă (denumit în continuare „OLAF”) din 16 octombrie 2012 de a implementa doar o reclasificare cu ocurență unică pentru agenții temporari care dispun de un contract pe durată nedeterminată.
               Reclamanții consideră că decizia menționată este nelegală, întrucât ar fi fost adoptată cu încălcarea articolului 10 alineatul (3) și a articolului 15 din Regimul aplicabil celorlalţi agenţi ai Uniunii Europene (denumit în continuare „RCA”), cu încălcarea ierarhiei normelor, precum și cu încălcarea principiului protecției încrederii legitime. Astfel, decizia Directorului OLAF din 15 iulie 2016 de respingere a cererii de reclasificare din 16 martie 2016, precum și decizia acestuia din 13 februarie 2017 de respingere a reclamației din 14 octombrie 2016 (denumite în continuare „deciziile atacate”) ar fi fost adoptate pe baza unei decizii care ar fi nelegală și, prin urmare, ar trebui să fie anulate.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului bunei administrări, în principal întrucât intrarea în vigoare a noului Statut al funcționarilor Uniunii Europene din 2014 și a dispozițiilor care limitează perspectivele de evoluție a carierei peste gradele AD12 și AST9 nu ar fi un motiv valabil pentru excluderea acestor agenți temporari din organizarea unor exerciții de reclasificare.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului egalității de tratament, întrucât deciziile atacate ar fi contrare unei decizii a Comisiei, adresată agențiilor Uniunii Europene, care prevede participarea agenților temporari la exerciții de reclasificare. Astfel, agenții temporari care dispun de contracte pe durată nedeterminată din cadrul Centrului Comun de Cercetare („CCR”) al Comisiei ar beneficia de un sistem de reclasificare anuală, fapt invocat de reclamanți drept diferenţă de tratament care nu ar fi justificată.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului proporționalității, în special întrucât limitarea la o singură reclasificare în carieră nu ar constitui o măsură care să răspundă obiectivului descris în decizia din 16 octombrie 2016 de asigurare a nevoilor OLAF de competențe specifice, ci dimpotrivă, ar fi mai curând de natură a nu permite OLAF să păstreze în serviciul său agenți temporari pentru perioade lungi.


title: Cauza T-300/09: Acțiune introdusă la 29 iulie 2009 — Gühring/OAPI (Combinația culorilor galben-ocru și gri argintiu)

text:
               24.10.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 256/28

         Acțiune introdusă la 29 iulie 2009 — Gühring/OAPI (Combinația culorilor galben-ocru și gri argintiu)
   (Cauza T-300/09)
   2009/C 256/52
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Gühring OHG (Albstadt, Germania) (reprezentanți: A. von Mühlendahl și H. Hartwig, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a pârâtului din 30 aprilie 2009 în cauza R 1329/2008-1;

               —

               anularea Deciziei examinatorului din 22 iulie 2008, prin care a fost respinsă cererea de înregistrare a mărcii reclamantei nr. 6 703 565;

               —

               constatarea faptului că marca solicitată nr. 6 703 565 îndeplinește condițiile prevăzute la articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 (1);

         în subsidiar:

               —

               anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a pârâtului din 30 aprilie 2009 în cauza R 1329/2008-1;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate de reclamantă în cadrul procedurii desfășurate în fața camerei de recurs.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: o marcă ce constă în combinația culorilor galben-ocru și gri argintiu pentru produse din clasa 7 (cererea de înregistrare nr. 6 703 565)

      Decizia examinatorului: respinge cererea

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009, întrucât marca solicitată are caracter distinctiv. În plus, încălcarea normelor de procedură, în special a articolelor 75 și 76 alineatul (1) din Regulamentul nr. 207/2009.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, p. 1).


title: Cauza C-319/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Rechtbank Haarlem (Țările de Jos) la 2 iulie 2010 — X/Inspecteur van de Belastingdienst/Y

text:
               11.9.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 246/26

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Rechtbank Haarlem (Țările de Jos) la 2 iulie 2010 — X/Inspecteur van de Belastingdienst/Y
   (Cauza C-319/10)
   ()
   2010/C 246/45
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Rechtbank Haarlem

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: X

      Pârât: Inspecteur van de Belastingsdienst/Y

      Întrebările preliminare

               1.

               În cadrul examinării validității și/sau al interpretării Regulamentelor (CE) nr. 535/94 (1), nr. 1832/2002 (2), nr. 1871/2003 (3) și nr. 2344/2003 (4), prin care s-a introdus și s-a modificat norma complementară 7 la capitolul 2 din NC (devenită nota complementară 8 la momentul determinant), este posibilă invocarea deciziei OSL [Dispute Settlement Body] din 27 septembrie 2005 privind interpretarea noțiunii „sărată” de la poziția 0210, chiar în cazul în care o declarație sub regimul vamal „Punere în liberă circulație” s-a efectuat anterior acestei date?

               2.

               În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea 1:
               Cum trebuie să se examineze problema dacă s-a produs o modificare esențială a cărnii de pui?

               3.

               În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea 1:

                           (a)

                           Ținând seama de decizia OSL din 27 septembrie 2005, regulamentele menționate anterior sunt valide în măsura în care prevăd că, în sensul poziției 0210, carnea este considerată „sărată” dacă are un conținut global de sare mai mare sau egal cu 1,2 % în greutate?

                           (b)

                           Ținând seama de decizia OSL din 27 septembrie 2005, regulamentele menționate anterior trebuie interpretate în sensul că, potrivit notei complementare 7 la capitolul 2 din NC, carnea cu un conținut de sare mai mare sau egal cu 1,2 % în greutate trebuie considerată modificată în mod esențial și „sărată” în sensul poziției 0210, iar carnea cu un conținut de sare inferior a 1,2 % în greutate, care prin sărare a suferit o modificare esențială ce poate fi demonstrată, nu este exclusă de la clasificarea la poziția 0210?

               4.

               În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea 3 a):
               Cum trebuie să se examineze problema dacă prin sărare este asigurată conservarea pe termen lung a cărnii de pui?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 535/94 al Comisiei din 9 martie 1994 de modificare a anexei I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful Vamal Comun (JO L 68, p. 15).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 1832/2002 al Comisiei din 1 august 2002 de modificare a anexei I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful Vamal Comun (JO L 290, p. 1).

      (3)  Regulamentul (CE) nr. 1871/2003 al Comisiei din 23 octombrie 2003 de modificare a anexei I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful Vamal Comun (JO L 275, p. 5).

      (4)  Regulamentului (CE) nr. 2344/2003 al Comisiei din 30 decembrie 2003 de modificare a anexei I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful Vamal Comun (JO L 346, p. 38).


title: Cauza C-49/10: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 7 octombrie 2010 — Comisia Europeană/Republica Slovenia (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Mediu — Directiva 2008/1/CE — Prevenirea și controlul integrat al poluării — Cerințe pentru eliberarea autorizațiilor pentru instalațiile existente — Netranspunere în termenul prevăzut)

text:
               4.12.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/9

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 7 octombrie 2010 — Comisia Europeană/Republica Slovenia
   (Cauza C-49/10) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Mediu - Directiva 2008/1/CE - Prevenirea și controlul integrat al poluării - Cerințe pentru eliberarea autorizațiilor pentru instalațiile existente - Netranspunere în termenul prevăzut)
   2010/C 328/13
   Limba de procedură: slovena

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentant: A. Alcover San Pedro, agent)

      Pârâtă: Republica Slovenia (reprezentant: N. Pintar Gosenca, agent)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolului 5 alineatul (1) din Directiva 2008/1/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 ianuarie 2008 privind prevenirea și controlul integrat al poluării (JO L 24, p. 8) — Cerințe pentru eliberarea autorizațiilor pentru instalațiile existente — Obligația de a se sigura că instalațiile existente funcționează conform cerințelor prevăzute de directivă

      Dispozitivul

               1.

               Prin neadoptarea, în termenul prevăzut, a tuturor măsurilor necesare în materie de eliberare a autorizațiilor pentru instalații industriale, conform articolului 5 alineatul (1) din Directiva 2008/1/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 ianuarie 2008 privind prevenirea și controlul integrat al poluării, Republica Slovenia nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive.

               2.

               Obligă Republica Slovenia la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 80, 27.3.2010.


title: Cauza T-580/14: Ordonanța Tribunalului din 7 aprilie 2016 – Aduanas y Servicios Fornesa/Comisia [„Uniunea vamală — Import de sirop de zahăr aromatizat sau cu adaos de coloranți provenind din Andora — Fraudă — Recuperare ulterioară a taxelor la import — Cerere de remitere a taxelor la import — Articolul 239 din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 — Dispariția interesului de a exercita acţiunea — Nepronunțare asupra fondului”]

text:
               30.5.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 191/29

         Ordonanța Tribunalului din 7 aprilie 2016 – Aduanas y Servicios Fornesa/Comisia
   (Cauza T-580/14) (1)

   ([„Uniunea vamală - Import de sirop de zahăr aromatizat sau cu adaos de coloranți provenind din Andora - Fraudă - Recuperare ulterioară a taxelor la import - Cerere de remitere a taxelor la import - Articolul 239 din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 - Dispariția interesului de a exercita acţiunea - Nepronunțare asupra fondului”])
   (2016/C 191/38)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Aduanas y Servicios Fornesa, SL (Lleida, Spania) (reprezentant: I. Toda Jiménez, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Caeiros, B.-R. Killmann și L. Lozano Palacios, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei C (2014) 2376 final a Comisiei din 15 aprilie 2014 prin care se constată într-un caz particular că remiterea taxelor la import nu este justificată (REM 02/2012).

      Dispozitivul

               1)

               Nu mai este necesară pronunțarea cu privire la prezenta acțiune.

               2)

               Aduanas y Servicios Fornesa, SL suportă o treime din cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană, precum și propriile cheltuieli de judecată.

               3)

               Comisia Europeană suportă o treime din propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 315, 15.9.2014.


title: Cauza C-571/15: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 1 iunie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Hessisches Finanzgericht – Germania) – Wallenborn Transports SA/Hauptzollamt Gießen [Trimitere preliminară — Fiscalitate — Taxa pe valoarea adăugată (TVA) — Regim de tranzit extern — Transport de mărfuri printr-un port liber situat într-un stat membru — Reglementare a acestui stat membru care exclude porturile libere din teritoriul fiscal național — Sustragere de sub supravegherea vamală — Nașterea datoriei vamale și exigibilitatea TVA-ului]

text:
               31.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 249/5

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 1 iunie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Hessisches Finanzgericht – Germania) – Wallenborn Transports SA/Hauptzollamt Gießen
   (Cauza C-571/15) (1)

   ([Trimitere preliminară - Fiscalitate - Taxa pe valoarea adăugată (TVA) - Regim de tranzit extern - Transport de mărfuri printr-un port liber situat într-un stat membru - Reglementare a acestui stat membru care exclude porturile libere din teritoriul fiscal național - Sustragere de sub supravegherea vamală - Nașterea datoriei vamale și exigibilitatea TVA-ului])
   (2017/C 249/07)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Hessisches Finanzgericht

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Wallenborn Transports SA

      Pârât: Hauptzollamt Gießen

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 61 primul paragraf și articolul 71 alineatul (1) primul paragraf din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2007/75/CE a Consiliului din 20 decembrie 2007, trebuie interpretate în sensul că referirea la „unul dintre regimurile sau […] [la] una dintre situațiile prevăzute” la articolul 156 din aceasta include zonele libere.

               2)

               Articolul 71 alineatul (1) din Directiva 2006/112, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2007/75, trebuie interpretat în sensul că sustragerea unei mărfi de sub supravegherea vamală în interiorul unei zone libere nu determină nici intervenția faptului generator, nici exigibilitatea taxei pe valoarea adăugată la import în cazul în care această marfă nu a intrat în circuitul economic al Uniunii Europene, aspect a cărui verificare este de competența instanței de trimitere.

               3)

               Articolul 71 alineatul (1) al doilea paragraf din Directiva 2006/112, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2007/75, trebuie interpretat în sensul că, atunci când o datorie vamală ia naștere în temeiul articolului 203 din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului vamal comunitar, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 1791/2006 al Consiliului din 20 noiembrie 2006, și când este exclus, având în vedere împrejurările din litigiul principal, ca aceasta să aibă drept consecință nașterea unei datorii privind taxa pe valoarea adăugată, nu este necesară aplicarea articolului 204 din acest regulament doar în scopul de a justifica faptul generator al taxei menționate.

      (1)  JO C 90, 7.3.2016.


title: Cauza C-354/11 P: Recurs introdus la 6 iulie 2011 de Maurice Emram împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) pronunțate la 10 mai 2011 în cauza T-187/10 — Emram/OAPI

text:
               24.9.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/7

         Recurs introdus la 6 iulie 2011 de Maurice Emram împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) pronunțate la 10 mai 2011 în cauza T-187/10 — Emram/OAPI
   (Cauza C-354/11 P)
   2011/C 282/13
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurent: Maurice Emram (reprezentant: M. Benavï, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile recurentului

               —

               Anularea în întregime a hotărârii Tribunalului întrucât a respins cererea introductivă având ca obiect anularea Deciziei din 11 februarie 2010 a Camerei întâi de recurs a OAPI;

               —

               anularea deciziei camerei de recurs, în temeiul articolului 61 din Statutul Curții;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată efectuate în procedurile în fața Tribunalului și a Curții și obligarea societății Gucci la plata cheltuielilor de procedură în fața OAPI și a Tribunalului.

      Motivele și principalele argumente

   Recurentul invocă încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (1), precum și încălcarea articolului 17 din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (2).
   În această privință, recurentul subliniază, în primul rând, că Tribunalul ar fi ajuns la concluzia că există un risc de confuzie fără a ține seama de toate elementele pertinente ale speței, în special de nefolosirea mărcilor anterioare pe piață, de luarea în considerare a caracterului distinctiv al mărcilor anterioare, de prezența efectivă pe piață a altor produse de același tip care poartă diferite semne „G” și de nivelul de importanță atribuit acestui tip de semne pentru identificarea unei mărci comerciale de publicul desemnat. În plus, recurentul susține că Tribunalul ar fi ajuns la concluzia că a fost apreciată în mod incorect similitudinea dintre mărcile în conflict ca urmare, în special, a unei denaturări a faptelor, a unei aprecieri incorecte a caracterului distinctiv și dominant al mărcilor anterioare, precum și a unei aprecieri eronate a naturii produselor în cauză.
   În al doilea rând, recurentul invocă o aplicare eronată a jurisprudenței de către Tribunal în măsura în care nu ar fi luat în considerare deciziile naționale precedente, încălcând articolul 17 din Regulamentul nr. 207/2009 citat anterior.
   În sfârșit, acesta susține că Tribunalul a încălcat principiul egalității de tratament în măsura în care a efectuat o apreciere parțială a similitudinii dintre semne ignorând conținutul verbal al mărcii solicitate și comparând semnele pe baza unor criterii excesiv de largi.

      (1)  JO 1994, L 11, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 146.

      (2)  JO L 78, p. 1.


title: Cauza F-8/15: Acțiune introdusă la 23 ianuarie 2015 – ZZ și ZZ/Comisia

text:
               16.3.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 89/48

         Acțiune introdusă la 23 ianuarie 2015 – ZZ și ZZ/Comisia
   (Cauza F-8/15)
   (2015/C 089/58)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamante: ZZ și ZZ (reprezentanți: J.-N. Louis, R. Metz, N. de Montigny, D. Verbeke și T. Van Lysebeth, avocați)

      Pârâtă: Comisia

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziilor de stabilire a drepturilor reclamantelor la rambursarea cheltuielilor de călătorie anuale în aplicarea articolului 8 din anexa VII la Statutul funcționarilor, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 1023/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 22 octombrie 2013 de modificare a Statutului funcționarilor Uniunii Europene și a RAA

      Concluziile reclamantelor

               —

               anularea fișelor de remunerație din lunile iunie și iulie 2014 ale reclamantelor în măsura în care acestea efectuează aplicarea pentru prima dată a articolului 8 din anexa VII la statut, în versiunea în vigoare de la 1 ianuarie 2014, pentru a stabili rambursarea cheltuielilor de călătorie ale acestora;

               —

               În măsura în care este necesar, anularea deciziilor-tip din data de 15 octombrie 2014 de respingere a reclamației acestora;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-370/15 P: Hotărârea Tribunalului din 5 octombrie 2016 – CJ/ECDC („Recurs — Funcție publică — Agent contractual — Contract pe perioadă determinată — Reziliere — Ruperea legăturii de încredere — Dreptul de a fi ascultat”)

text:
               14.11.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 419/40

         Hotărârea Tribunalului din 5 octombrie 2016 – CJ/ECDC
   (Cauza T-370/15 P) (1)

   ((„Recurs - Funcție publică - Agent contractual - Contract pe perioadă determinată - Reziliere - Ruperea legăturii de încredere - Dreptul de a fi ascultat”))
   (2016/C 419/52)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurent: CJ (Agios Stefanos, Grecia) (reprezentant: V. Kolias, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Centrul European de Prevenire și Control al Bolilor (ECDC) (reprezentanți: J. Mannheim și A. Daume, agenți, asistați de D. Waelbroeck și de A. Duron, avocați)

      Obiectul

   Recurs declarat împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera a doua) din 29 aprilie 2015, CJ/ECDC (F-159/12 și F-161/12, EU:F:2015:38) și care vizează anularea în parte a acestei hotărâri

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul declarat împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera a doua) din 29 aprilie 2015, CJ/ECDC (F-159/12 și F-161/12, EU:F:2015:38), în măsura în care vizează cauza F-159/12.

               2)

               CJ suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Centrul European de Prevenire și Control al Bolilor (ECDC) în cadrul prezentei proceduri, în măsura în care acestea sunt aferente cauzei F-159/12.

               3)

               Anulează punctele 3 și 5 din dispozitivul Hotărârii Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera a doua) din 29 aprilie 2015, CJ/ECDC (F-159/12 și F-161/12, EU:F:2015:38).

               4)

               Trimite prezenta cauză, în măsura în care privește cauza F-161/12, la o altă cameră decât cea care a soluționat prezentul recurs.

               5)

               Cererea privind cheltuielile de judecată aferente prezentei proceduri, în măsura în care privesc cauza F-161/12, se soluționează odată cu fondul.

      (1)  JO C 311, 21.9.2015.


title: Cauza C-578/12 P: Recurs introdus la 6 decembrie 2012 de El Corte Inglés, SA împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 27 septembrie 2012 în cauza T-39/10, El Corte Inglés, SA/Oficiul pentru Armonizare în Cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

text:
               16.2.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 46/16

         Recurs introdus la 6 decembrie 2012 de El Corte Inglés, SA împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 27 septembrie 2012 în cauza T-39/10, El Corte Inglés, SA/Oficiul pentru Armonizare în Cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   (Cauza C-578/12 P)
   2013/C 46/30
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: El Corte Inglés, SA (reprezentanți: E. Seijo Veiguela, J.L. Rivas Zurdo, avocați)

      Celelalte părți din procedură: Oficiul pentru Armonizare în Cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Emilio Pucci International BV

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curții:

               —

               anularea în tot a Hotărârii Tribunalului din 27 septembrie 2012 în cauza T-39/10;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată efectuate de El Corte Inglés, SA;

               —

               obligarea Emilio Pucci International BV la plata cheltuielilor de judecată efectuate de El Corte Inglés, SA.

      Motivele și principalele argumente

   Recurenta susține că există un risc de confuzie [articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul privind marca comunitară (RMC 2009) (1)] între mărcile anterioare „EMIDIO TUCCI” și „E. TUCCI” și cererea de înregistare a mărcii comunitare „PUCCI” atacată, în ceea ce privește toate produsele desemnate din clasele 3, 9, 14, 18, 25 și 28, întrucât a demonstrat uzul efectiv al tuturor mărcilor sale spaniole și că există o marcă (cererea de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 3679528) care nu este supusă acestei obligații, iar semnele în discuție sunt atât de similare încât produc confuzie. În plus, condițiile pentru aplicarea articolului 8 alineatul (5) din RMC 2009 sunt de asemenea îndeplinite în prezenta cauză, întrucât înregistrările anterioare se bucură de notorietate în Spania în legătură cu articolele de modă, iar utilizarea unui semn similar de o terță parte ar aduce un prejudiciu unei asemenea notorietăți și ar genera un profit necuvenit din aceasta.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, p. 1-42).


title: Cauza C-309/15 P: Ordonanța Curții (Camera a noua) din 8 septembrie 2016 – Real Express Srl/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală, MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG [Recurs – Articolul 181 din Regulamentul de procedură al Curții – Marcă a Uniunii Europene – Regulamentul (CE) nr. 207/2009 – Marcă figurativă de culorile albastru și roșu care conține elementul verbal „real” – Opoziție a titularului mărcilor figurative naționale de culorile negru și alb care conțin elementele verbale „Real” și „Real mark” – Respingerea opoziției]

text:
               5.12.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 454/8

      Ordonanța Curții (Camera a noua) din 8 septembrie 2016 – Real Express Srl/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală, MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG
      (Cauza C-309/15 P) (1)

      ([Recurs - Articolul 181 din Regulamentul de procedură al Curții - Marcă a Uniunii Europene - Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Marcă figurativă de culorile albastru și roșu care conține elementul verbal „real” - Opoziție a titularului mărcilor figurative naționale de culorile negru și alb care conțin elementele verbale „Real” și „Real mark” - Respingerea opoziției])
      (2016/C 454/17)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: Real Express Srl (reprezentant: C. Anitoae, avocată)

         Celelalte părți din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: D. Botis și D. Hanf, agenți), MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. (reprezentanți: J.-C. Plate și R. Kaase, avocați)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursul.

                  2)

                  Obligă Real Express SRL să suporte propriile cheltuieli de judecată și cheltuielile de judecată efectuate de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) precum și pe cele efectuate de MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG.

         (1)  JO C 398, 30.11.2015.


title: Cauza T-687/15: Acțiune introdusă la 29 noiembrie 2015 – Marcas Costa Brava/OAPI – Excellent Brands JMI (Cremcaffé by Julius Meinl)

text:
               8.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 48/83

         Acțiune introdusă la 29 noiembrie 2015 – Marcas Costa Brava/OAPI – Excellent Brands JMI (Cremcaffé by Julius Meinl)
   (Cauza T-687/15)
   (2016/C 048/91)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Marcas Costa Brava, SL (Sils, Spania) (reprezentanți: E. Manresa Medina și J. Manresa Medina, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Excellent Brands JMI Ltd (Baar, Elveția)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Titularul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: marcă comunitară figurativă în roşu şi alb care cuprinde elementul verbal „Cremcaffé by Julius Meinl” – marca comunitară figurativă nr. 11 406 816

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a OAPI din 29 septembrie 2015 în cauza R 2757/2014-5

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               aprecierea utilizării mărcii comunitare 2 423 705 din clasa 30 ca fiind dovedită şi a cererii de înregistrare a unei mărci nr. 11 406 816 drept incompatibilă cu marca comunitară nr. 2 423 705;

               —

               obligarea OAPI şi a posibililor co-pârâţi la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               interpretarea eronată a articolului 15 alineatul (1), a articolului 15 alineatul (1) litera (a) şi a articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul privind marca comunitară.


title: Cauza C-261/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Ober la 14 iulie 2009 — Procedură de extrădare angajată împotriva lui Gaetano Mantello

text:
               12.9.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 220/25

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Ober la 14 iulie 2009 — Procedură de extrădare angajată împotriva lui Gaetano Mantello
   (Cauza C-261/09)
   2009/C 220/50
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Oberlandesgericht Stuttgart

      Partea din acțiunea principală

   Gaetano Mantello

      Întrebările preliminare

               1)

               Noțiunea „aceleași fapte” prevăzută la articolul 3 punctul 2 din Decizia-cadru 2002/584/JAI a Consiliului din 13 iunie 2002 privind mandatul european de arestare și procedurile de predare între statele membre (1) este definită în conformitate cu:

                           a)

                           legislația statului membru emitent;

                           b)

                           legislația statului membru de executare;

                           c)

                           o interpretare autonomă, comunitară a conceptului „aceleași fapte”?

               2)

               Un import neautorizat de stupefiante reprezintă „același fapt” în sensul articolului 3 punctul 2 din Decizia-cadrul 2002/584/JAI cu asocierea la un grup având ca scop traficul de stupefiante, în măsura în care, la momentul pronunțării unei condamnări pentru import ilicit de stupefiante, autoritățile însărcinate cu ancheta dețineau informații și probe în sensul unei suspiciuni întemeiate de asociere, însă, în interesul anchetei, au renunțat să prezinte instanței aceste informații și probe și, prin urmare, să declanșeze acțiunea penală în legătură cu aceste fapte?

      (1)  JO L 190, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 6, p. 3


title: Cauza C-97/10, Cauza C-98/10, Cauza C-99/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal d’instance de Dax (Franța) la 22 februarie 2010 în cauzele — AG2R Prévoyance/Bourdil SARL — AG2R Prévoyance/Société boucalaise de boulangerie SARL — AG2R Prévoyance/Baba-Pom SARL

text:
               1.5.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 113/29

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal d’instance de Dax (Franța) la 22 februarie 2010 în cauzele — AG2R Prévoyance/Bourdil SARL — AG2R Prévoyance/Société boucalaise de boulangerie SARL — AG2R Prévoyance/Baba-Pom SARL
   ((Cauza C-97/10) - (Cauza C-98/10) - (Cauza C-99/10))
   2010/C 113/45
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Tribunal d'instance de Dax

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: AG2R Prévoyance

      Pârâte: Bourdil SARL, Société boucalaise de boulangerie SARL, Baba-Pom SARL

      Întrebarea preliminară

               1.

               Un acord colectiv extins prin care se acordă un drept exclusiv de gestiune unui regim unic de rambursare complementară a cheltuielilor medicale (în prezenta cauză organismul AG2R Prévoyance) încalcă dispozițiile articolului 82 CE atunci când acest acord nu prevede, și chiar exclude în mod expres, orice scutire de afiliere la acest regim (cu condiția ca normele comunitare de concurență să nu împiedice îndeplinirea misiunii încredințate astfel organismului AG2R Prévoyance)?


title: Cauza T-375/16: Hotărârea Tribunalului din 18 mai 2017 – Sabre GLBL/EUIPO (INSTASITE) [„Marcă a Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a mărcii verbale a Uniunii Europene INSTASITE — Motiv absolut de refuz — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               10.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 221/23

         Hotărârea Tribunalului din 18 mai 2017 – Sabre GLBL/EUIPO (INSTASITE)
   (Cauza T-375/16) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii verbale a Uniunii Europene INSTASITE - Motiv absolut de refuz - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2017/C 221/31)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Sabre GLBL, Inc. (Southlake, Texas, Statele Unite) (reprezentant: J. Zecher, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: D. Hanf și S. Crabbe, agenți)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 27 aprilie 2016 (cauza R 1742/2015-2) privind o cerere de înregistrare a semnului verbal INSTASITE ca marcă a Uniunii Europene.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Sabre GLBL, Inc. la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 326, 5.9.2016.


title: Cauza C-397/15: Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 13 ianuarie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Landgericht Itzehoe – Germania) – Raiffeisen Privatbank Liechtenstein AG/Gerhild Lukath [Trimitere preliminară — Convenția de la Roma privind legea aplicabilă obligațiilor contractuale — Primul protocol privind interpretarea de către Curte a Convenției de la Roma — Articolul 1 și articolul 2 literele (a) și (b) — Instanțe naționale care au facultatea de a sesiza Curtea cu o întrebare preliminară — Necompetență vădită a Curții]

text:
               18.4.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 136/6

         Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 13 ianuarie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Landgericht Itzehoe – Germania) – Raiffeisen Privatbank Liechtenstein AG/Gerhild Lukath
   (Cauza C-397/15) (1)

   ([Trimitere preliminară - Convenția de la Roma privind legea aplicabilă obligațiilor contractuale - Primul protocol privind interpretarea de către Curte a Convenției de la Roma - Articolul 1 și articolul 2 literele (a) și (b) - Instanțe naționale care au facultatea de a sesiza Curtea cu o întrebare preliminară - Necompetență vădită a Curții])
   (2016/C 136/09)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Landgericht Itzehoe

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Raiffeisen Privatbank Liechtenstein AG

      Pârâtă: Gerhild Lukath

      cu participarea: Rüdiger Boy, Boy Finanzberatung GmbH, Christian Maibaum, Vienna-Life Lebensversicherung AG, Frank Weber

      Dispozitivul

   Curtea de Justiție a Uniunii Europene este vădit necompetentă să răspundă la întrebările preliminare adresate de Landgericht Itzehoe (Tribunalul Regional din Itzehoe, Germania), prin decizia din 15 iunie 2015 în cauza C-397/15.

      (1)  JO C 320, 28.9.2015.


title: Cauza T-376/08 P: Recurs introdus la 10 septembrie 2008 de Bart Nijs împotriva Ordonanței pronunțate la 26 iunie 2008 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-1/08, Nijs/Curtea de Conturi

text:
               22.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/46

         Recurs introdus la 10 septembrie 2008 de Bart Nijs împotriva Ordonanței pronunțate la 26 iunie 2008 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-1/08, Nijs/Curtea de Conturi
   (Cauza T-376/08 P)
   (2008/C 301/79)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Recurent: Bart Nijs (Bereldange, Luxemburg) (reprezentanți: F. Rollinger și A. Hertzog, avocats)

      Cealaltă parte în proces: Curtea de Conturi a Comunităților Europene
   Concluziile recurentului

               —

               Declararea admisibilității recursului;

               —

               declararea temeiniciei recursului;

               —

               anularea, în consecință, a Ordonanței pronunțate la 26 iunie 2008 în cauza F-1/08, Bart Nijs/Curtea de Conturi a Comunităților Europene.

         Motivele și principalele argumente
   Motivele și principalele argumente sunt similare celor invocate în cauza T-371/08 P.


title: Cauza C-316/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgerichts Rüsselsheim (Germania) la 2 iulie 2014 – Marc Hußock, Ute Hußock, Michelle Hußock, Florian Hußock/Condor Flugdienst GmbH

text:
               8.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 303/28

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgerichts Rüsselsheim (Germania) la 2 iulie 2014 – Marc Hußock, Ute Hußock, Michelle Hußock, Florian Hußock/Condor Flugdienst GmbH
   (Cauza C-316/14)
   2014/C 303/35
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Amtsgerichts Rüsselsheim

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Marc Hußock, Ute Hußock, Michelle Hußock, Florian Hußock

      Pârâtă: Condor Flugdienst GmbH

      Întrebările preliminare

               1)

               Trebuie calificate drept împrejurări excepționale, în sensul articolului 5 alineatul (3) din Regulamentul nr. 261/2004 (1), acțiunile terților care acționează pe proprie răspundere și cărora li s-au delegat funcții specifice operațiunilor unui transportator aerian?

               2)

               În ipoteza în care prima întrebare primește un răspuns pozitiv, prezintă relevanță cine (companie aeriană, operator aeroportuar etc.) a încredințat sarcinile terțului?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 (JO L 46, p. 1, Ediție specială, 07/vol. 12, p. 218).


title: Cauza T-550/15: Acțiune introdusă la 23 septembrie 2015 – Portugalia/Comisia

text:
               23.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 389/60

         Acțiune introdusă la 23 septembrie 2015 – Portugalia/Comisia
   (Cauza T-550/15)
   (2015/C 389/69)
   Limba de procedură: portugheza

      Părțile

      Reclamantă: Republica Portugheză (reprezentanți: L. Inez Fernandes, M. Figueiredo, P. Estêvão și J. Saraiva de Almeida, agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Comisiei C(2015) 4076 (1), în ceea ce privește excluderea de la finanțarea de către Uniunea Europeană a sumei de 8 2 60  006,65 euro care corespunde cheltuielilor declarate de Republica Portugheză în cadrul măsurii „Alte ajutoare directe – Ovine și caprine” pentru exercițiile financiare 2010, 2011 și 2012;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă motivele expuse în continuare.

               A –

               În legătură cu campaniile din 2009 și din 2010 – Controale în cursul perioadei de reținere

                           1)

                           Interpretarea și aplicarea eronată a prevederilor articolului 34 alineatul (2) din Regulamentul nr. 796/2004 (2) cu privire la noțiunea de controale care trebuie să fie efectuate „în cursul perioadei de reținere”;

                           2)

                           Încălcarea principiului neretroactivității prin aplicarea retroactivă eronată de către Comisie a articolului 2 punctul 10 din Regulamentul (UE) nr. 1368/2011 (3), întrucât legislația Uniunii a început să prevadă controale la fața locului repartizate „pe întreg parcursul perioadei de reținere” numai după modificarea articolului 41 din Regulamentul nr. 1122/2009 (4);

                           3)

                           Încălcarea principiului încrederii legitime și al securității juridice, întrucât aceste principii impun ca orice act al instituțiilor care produce efecte juridice să fie clar, precis și să fie adus la cunoștința persoanelor interesate astfel încât acestea să poată cunoaște cu certitudine momentul din care actul există și începe să producă efecte juridice;

                           4)

                           Încălcarea principiului egalității, având în vedere că lipsa orientărilor privind punerea în aplicare a articolului 34 alineatul (2) – care, dacă ar exista, trebuie să îmbrace forma scrisă – denaturează principiul menționat, întrucât nu se garantează că măsurile sunt adoptate în mod uniform pentru toate statele membre, în conformitate cu principiul menționat;

                           5)

                           Încălcarea principiului proporționalității și nerespectarea articolului 5 TUE, întrucât controalele la fața locului efectuate de autoritățile portugheze îndeplinesc exact scopul prevăzut în reglementarea în cauză, indiferent dacă sunt efectuate la început, după cum pretinde Comisia, sau într-o etapă intermediară ori mai aproape de final, atât timp cât se desfășoară în perioada de reținere și în mod inopinat și imprevizibil.

               B –

               În legătură cu campania din 2009 – Noi cerințe normative de identificare electronică

                           1)

                           Nerespectarea articolului 11 din Regulamentul (CE) nr. 885/2006 (5) întrucât decizia nu este motivată în mod corespunzător, fiind afectată de inexactitatea motivelor sau a temeiurilor și, astfel, încalcă ratio și obiectivul articolului 11 alineatul (1) din Regulamentul nr. 885/2006;

                           2)

                           Nerespectarea articolului 31 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1290/2005 (6) și încălcarea principiului proporționalității, dat fiind că, în prezentul litigiu, nu sunt întrunite cele patru cerințe menționate în orientările Comisiei comunicate în materie și întrucât este necesar ca aceste patru cerințe să fie întrunite cumulativ.

      (1)  Decizia de punere în aplicare (UE) 2015/1119 a Comisiei din 22 iunie 2015 de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și al Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) (JO L 182, p. 39).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 796/2004 al Comisiei din 21 aprilie 2004 de stabilire a normelor de aplicare a eco-condiționării, a modulării și a sistemului integrat de gestionare și control, prevăzute de Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 al Consiliului din 29 septembrie 2003 de stabilire a normelor comune pentru schemele de sprijin direct în cadrul politicii agricole comune și de stabilire a anumitor scheme de sprijin pentru agricultori (JO L 141, p. 18, Ediție specială 03/vol. 56, p. 210).

      (3)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1368/2011 al Comisiei din 21 decembrie 2011 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 1121/2009 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 73/2009 al Consiliului în ceea ce privește schemele de ajutor pentru fermieri prevăzute în titlurile IV și V din regulamentul respectiv și a Regulamentului (CE) nr. 1122/2009 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 73/2009 al Consiliului în ceea ce privește ecocondiționalitatea, modularea și sistemul integrat de administrare și control în cadrul schemelor de ajutor direct pentru agricultori prevăzute de regulamentul respectiv, precum și de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1234/2007 al Consiliului în ceea ce privește ecocondiționalitatea în cadrul schemei de ajutoare prevăzute pentru sectorul vitivinicol (JO L 341, p. 33).

      (4)  Regulamentul (CE) nr. 1122/2009 al Comisiei din 30 noiembrie 2009 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 73/2009 al Consiliului în ceea ce privește ecocondiționalitatea, modularea și sistemul integrat de administrare și control în cadrul schemelor de ajutor direct pentru agricultori prevăzute de regulamentul respectiv, precum și de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1234/2007 al Consiliului în ceea ce privește ecocondiționalitatea în cadrul schemei de ajutoare prevăzute pentru sectorul vitivinicol (JO L 316, p. 65).

      (5)  Regulamentul (CE) nr. 885/2006 al Comisiei din 21 iunie 2006 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1290/2005 în ceea ce privește autorizarea agențiilor de plăți și a altor entități precum și lichidarea conturilor FEGA și FEADR (JO L 171, p. 90, Ediție specială, 14/vol. 2, p. 37, rectificare în JO 2007, L 291, p. 30).

      (6)  Regulamentul (CE) nr. 1290/2005 al Consiliului din 21 iunie 2005 privind finanțarea politicii agricole comune (JO L 209, p. 1, Ediție specială, 14/vol. 1, p. 193).


title: Cauza F-86/11: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 7 mai 2013 — McCoy/Comitetul Regiunilor (Funcție publică — Funcționari — Pensie de invaliditate — Articolul 78 al cincilea paragraf din statut — Refuzul recunoașterii originii profesionale a invalidității)

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 225/84

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 7 mai 2013 — McCoy/Comitetul Regiunilor
   (Cauza F-86/11) (1)

   (Funcție publică - Funcționari - Pensie de invaliditate - Articolul 78 al cincilea paragraf din statut - Refuzul recunoașterii originii profesionale a invalidității)
   2013/C 225/193
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Robert McCoy (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: L. Levi, avocat)

      Pârât: Comitetul Regiunilor Uniunii Europene (reprezentanți: J. C. Cañoto Argüelles, agent, asistat de B. Wägenbaur, avocat)

      Obiectul

   Funcție publică — Cerere de anulare a deciziei prin care se refuză recunoașterea originii profesionale a invalidității de care ar suferi reclamantul, în sensul articolului 78 al cincilea paragraf din statut

      Dispozitivul

               1.

               Anulează decizia Biroului Comitetului Regiunilor Uniunii Europene din 10 septembrie 2010 privind refuzul recunoașterii originii profesionale a bolii în urma căreia rezultă invaliditatea domnului McCoy, în sensul articolului 78 al cincilea paragraf din statut.

               2.

               Respinge în rest acțiunea.

               3.

               Comitetului Regiunilor Uniunii Europene suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligat să suporte cheltuielile de judecată efectuate de domnul McCoy.

      (1)  JO C 340, 19.11.2011, p. 42.


title: Cauza T-348/10: Hotărârea Tribunalului din 8 mai 2012 — Panzeri/OAPI — Royal Trophy (Royal Veste e premia lo sport) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative Royal Veste e premia lo sport — Mărci comunitare și internaționale verbale anterioare veste lo sport — Marcă figurativă anterioară neînregistrată panzeri veste lo sport — Motive relative de refuz — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) și alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               23.6.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 184/11

         Hotărârea Tribunalului din 8 mai 2012 — Panzeri/OAPI — Royal Trophy (Royal Veste e premia lo sport)
   (Cauza T-348/10) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative Royal Veste e premia lo sport - Mărci comunitare și internaționale verbale anterioare veste lo sport - Marcă figurativă anterioară neînregistrată panzeri veste lo sport - Motive relative de refuz - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) și alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2012/C 184/18
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamant: Luigi Panzeri (Monguzzo, Italia) (reprezentant: C. Galli, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: P. Bullock, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Royal Trophy Srl (Cava de Tirreni, Italia)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 20 mai 2010 (cauza R 988/2009-1) privind o procedură de opoziție între Luigi Panzeri și Royal Trophy Srl.

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Decizia Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 20 mai 2010 (cauza R 988/2009-1).

               2.

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 288, 23.10.2010.


title: Cauza T-182/10: Hotărârea Tribunalului din 15 ianuarie 2013 — Aiscat/Comisia ( „Ajutoare de stat — Concesionare directă a lucrărilor de construire și de gestiune ulterioară ale unei porțiuni de autostradă — Decizie de clasare a plângerii — Acțiune în anulare — Act supus căilor de atac — Calitate procesuală activă — Afectare individuală — Admisibilitate — Noțiunea de ajutor — Resurse de stat” )

text:
               23.2.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 55/9

         Hotărârea Tribunalului din 15 ianuarie 2013 — Aiscat/Comisia
   (Cauza T-182/10) (1)

   (Ajutoare de stat - Concesionare directă a lucrărilor de construire și de gestiune ulterioară ale unei porțiuni de autostradă - Decizie de clasare a plângerii - Acțiune în anulare - Act supus căilor de atac - Calitate procesuală activă - Afectare individuală - Admisibilitate - Noțiunea de ajutor - Resurse de stat)
   2013/C 55/14
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Associazione italiana delle società concessionarie per la costruzione e l’esercizio di autostrade e trafori stradali (Aiscat) (Roma, Italia) (reprezentant: M. Maresca, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: P. Rossi și D. Grespan, agenți)

      Intervenientă în susținerea pârâtei: Concessioni autostradali Venete — CAV SpA (reprezentanți: C. Malinconico și P. Clarizia, avocați)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei Comisiei din 10 februarie 2010 de respingere a unei plângeri depuse de reclamantă cu privire la pretinsele ajutoare de stat ilegale acordate CAV de Republica Italiană

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Associazione italiana delle società concessionarie per la costruzione e l’esercizio di autostrade e trafori stradali (Aiscat) suportă jumătate din propriile cheltuieli de judecată, jumătate din cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană și suportă în întregime cheltuielile de judecată efectuate de Concessioni autostradali Venete — CAV SpA.

               3.

               Comisia suportă jumătate din propriile cheltuieli de judecată, precum și jumătate din cheltuielile de judecată efectuate de Aiscat.

      (1)  JO C 161, 19.6.2010.


title: Cauza C-80/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal administratif de Montreuil (Franța) la 12 februarie 2016 – ArcelorMittal Atlantique et Lorraine/Ministre de l’Écologie, du Développement durable et de l'Énergie

text:
               18.4.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 136/18

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal administratif de Montreuil (Franța) la 12 februarie 2016 – ArcelorMittal Atlantique et Lorraine/Ministre de l’Écologie, du Développement durable et de l'Énergie
   (Cauza C-80/16)
   (2016/C 136/24)
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Tribunal administratif de Montreuil

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: ArcelorMittal Atlantique et Lorraine

      Pârât: Ministre de l’Écologie, du Développement durable et de l'Énergie

      Întrebările preliminare

               1)

               În Decizia 2011/278/UE (1), Comisia Europeană, prin excluderea din valoarea criteriului de referință pentru metal lichid a emisiilor legate de gazele reziduale reciclate în producția de energie electrică, a încălcat articolul 10a alineatul (1) din Directiva 2003/87/CE (2) în ceea ce privește normele de stabilire a criteriilor de referință ex ante și în special obiectivul de recuperare eficientă de energie din gaze reziduale și posibilitatea de a aloca cote cu titlu gratuit în cazul energiei electrice produse din gaze reziduale?

               2)

               Întemeindu-se, în această decizie, pe datele extrase din „BREF” fier și oțel și din „LDSD 2007” la stabilirea criteriului de referință pentru metal lichid, Comisia a încălcat obligația de a utiliza datele științifice cele mai exacte și cele mai actuale disponibile de care este ținută și/sau principiul bunei administrări?

               3)

               În Decizia 2011/278/UE, alegerea Comisiei Europene, în cazul în care este dovedită, de a include o uzină care produce atât minereu sinterizat cât și pelete în instalațiile de referință pentru stabilirea criteriului de referință pentru minereu sinterizat este de natură să determine nelegalitatea valorii acestui criteriu de referință?

               4)

               Comisia a încălcat obligația de motivare prevăzută la articolul 296 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene prin faptul că nu a precizat în mod specific în decizia menționată motivele acestei alegeri?

      (1)  Decizia Comisiei din 27 aprilie 2011 de stabilire, pentru întreaga Uniune, a normelor tranzitorii privind alocarea armonizată și cu titlu gratuit a cotelor de emisii în temeiul articolului 10a din Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului (JO L 130, p. 1).

      (2)  Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 octombrie 2003 de stabilire a unui sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în cadrul Comunității și de modificare a Directivei 96/61/CE (JO L 275, p. 32, Ediţie specială, 15/vol. 10, p. 78).


title: Cauza C-687/16 P: Recurs introdus la 30 decembrie 2016 de Capella EOOD împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 12 mai 2016 în cauza T-750/14, Ivo-Kermartin GmbH/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală

text:
               31.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 249/16

         Recurs introdus la 30 decembrie 2016 de Capella EOOD împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 12 mai 2016 în cauza T-750/14, Ivo-Kermartin GmbH/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală
   (Cauza C-687/16 P)
   (2017/C 249/23)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: Capella EOOD (reprezentant: C. Pfitzer, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală
   Prin Ordonanța din 7 iunie 2017, Curtea de Justiție a Uniunii Europene (Camera a zecea) a respins recursul și a hotărât ca recurenta să suporte propriile cheltuieli de judecată.