title: Cauza C-203/10: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 3 martie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Varhoven administrativen sad — Bulgaria) — Direktsia „Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto” — Varna/ „Auto Nikolovi” OOD (Directiva 2006/112/CE — Taxă pe valoarea adăugată — Piese uzate pentru autovehicule — Importul în Uniune de către un comerciant persoană impozabilă — Regimul marjei sau regimul normal de TVA — Nașterea dreptului de deducere — Efect direct)

text:
               30.4.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 130/7

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 3 martie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Varhoven administrativen sad — Bulgaria) — Direktsia „Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto” — Varna/„Auto Nikolovi” OOD
   (Cauza C-203/10) (1)

   (Directiva 2006/112/CE - Taxă pe valoarea adăugată - Piese uzate pentru autovehicule - Importul în Uniune de către un comerciant persoană impozabilă - Regimul marjei sau regimul normal de TVA - Nașterea dreptului de deducere - Efect direct)
   2011/C 130/13
   Limba de procedură: bulgara

      Instanța de trimitere

   Varhoven administrativen sad

      Părțile din acțiunea principală

      Recurent: Direktsia „Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto”- Varna

      Intimată:„Auto Nikolovi” OOD

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Varhoven administrativen sad — Interpretarea articolului 311 alineatul (1) punctul 1, a articolului 314 și a articolului 320 alineatul (1) primul paragraf și alineatul (2) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7) — Sistem de impozitare a marjei realizate de un comerciant persoană impozabilă atunci când acesta importă bunuri second-hand în Comunitate — Noțiunea „bunuri second-hand” și relevanța pentru această noțiune a posibilității de a identifica bunurile în discuție — Momentul la care ia naștere dreptul de deducere a TVA-ului drept taxă aferentă intrărilor în favoarea comerciantului persoană impozabilă — Efectul direct al articolului 314 din directivă

      Dispozitivul

               1.

               Articolul 314 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie interpretat în sensul că regimul marjei nu se aplică livrărilor de bunuri precum piesele uzate pentru autovehicule pe care însuși comerciantul persoană impozabilă le-a importat în Uniunea Europeană fiind supus regimului normal al taxei pe valoarea adăugată.

               2.

               Articolul 320 alineatul (1) primul paragraf și alineatul (2) din Directiva 2006/112 trebuie interpretat în sensul că se opune unei dispoziții naționale care prevede amânarea, până la livrarea ulterioară supusă regimului normal al taxei pe valoarea adăugată, a dreptului comerciantului persoană impozabilă de a deduce taxa pe valoarea adăugată achitată, în temeiul regimului menționat, cu ocazia importului de bunuri, altele decât obiecte de artă, obiecte de colecție sau antichități.

               3.

               Articolul 314 și articolul 320 alineatul (1) primul paragraf și alineatul (2) din Directiva 2006/112 au efect direct care autorizează un particular să le invoce în fața instanțelor naționale în scopul de a nu se aplica o reglementare națională care ar fi incompatibilă cu aceste dispoziții.

      (1)  JO C 195, 17.7.2010.


title: Cauza C-566/10 P: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 27 noiembrie 2012 — Republica Italiană/Comisia Europeană, Republica Lituania, Republica Elenă (Recurs — Regim lingvistic — Anunțuri de concursuri generale pentru recrutarea de administratori și de asistenți — Publicare integrală în trei limbi oficiale — Limba în care se desfășoară examenele — Alegerea celei de a doua limbi dintre cele trei limbi oficiale)

text:
               26.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 26/3

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 27 noiembrie 2012 — Republica Italiană/Comisia Europeană, Republica Lituania, Republica Elenă
   (Cauza C-566/10 P) (1)

   (Recurs - Regim lingvistic - Anunțuri de concursuri generale pentru recrutarea de administratori și de asistenți - Publicare integrală în trei limbi oficiale - Limba în care se desfășoară examenele - Alegerea celei de a doua limbi dintre cele trei limbi oficiale)
   2013/C 26/04
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurentă: Republica Italiană (reprezentanți: G. Palmieri, agent, P. Gentili, avvocato dello Stato)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall și J. Baquero Cruz, agenți, asistați de A. Dal Ferro, avvocato), Republica Lituania, Republica Elenă (reprezentanți: A. Samoni-Rantou, S. Vodina și G. Papagianni, agenți)

      Obiectul

   Recurs introdus împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 13 septembrie 2010 Italia/Comisia Europeană (cauzele conexate T-166/07 și T-285/07), prin care Tribunalul a respins o cerere de anulare a anunțurilor de concursuri generale EPSO/AD/94/07 (JO 2007, C 45 A, p. 3), EPSO/AST/37/07 (JO 2007, C 45 A, p. 15) și EPSO/AD/95/07 (JO 2007, C 103 A, p. 7)

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Hotărârea Tribunalului Uniunii Europene din 13 septembrie 2010, Italia/Comisia (T-166/07 și T-285/07).

               2.

               Anulează anunțurile de concursuri generale EPSO/AD/94/07, privind constituirea unei liste de recrutare de administratori (AD 5) în domeniul informării, comunicării și mass-media, EPSO/AST/37/07, privind constituirea unei liste de recrutare de asistenți (AST 3) în domeniul comunicării și informării, și EPSO/AD/95/07, privind constituirea unei liste de recrutare de administratori (AD 5) în domeniul științelor informației (bibliotecă/documentare).

               3.

               Comisia Europeană suportă cheltuielile de judecată efectuate de Republica Italiană și propriile cheltuieli de judecată efectuate în primă instanță și în recurs.

               4.

               Republica Elenă și Republica Lituania suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 63, 26.2.2011.


title: Cauza C-268/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de cour d'appel de Bruxelles (Belgia) la 8 iunie 2015 – Fernand Ullens de Schooten/Ministre des Affaires Sociales et de la Santé publique, Ministre de la Justice

text:
               24.8.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 279/19

         Cerere de decizie preliminară introdusă de cour d'appel de Bruxelles (Belgia) la 8 iunie 2015 – Fernand Ullens de Schooten/Ministre des Affaires Sociales et de la Santé publique, Ministre de la Justice
   (Cauza C-268/15)
   (2015/C 279/24)
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour d'appel de Bruxelles

      Părțile din procedura principală

      Apelant: Fernand Ullens de Schooten

      Intimați: Ministre des Affaires Sociales et de la Santé publique, Ministre de la Justice

      Întrebările preliminare

               1)

               Dreptul comunitar, și în special principiul efectivității, impune ca, în anumite împrejurări și în special cele stabilite la punctul 38 din prezenta hotărâre, termenul de prescripție național, precum articolul 100 din Legile coordonate privind contabilitatea statului aplicabil unei cereri în despăgubire formulate de un particular împotriva statului belgian pentru încălcarea articolului 43 din Tratatul CE (devenit articolul 49 TFUE) de către legiuitor, începe să curgă numai atunci când această încălcare a fost constatată sau, a contrario, principiul efectivității este garantat suficient în aceste împrejurări de posibilitatea oferită acestui particular de a întrerupe termenul de prescripție prin notificarea unui act al unui executor judecătoresc?

               2)

               Articolele 43 CE, 49 CE și 56 CE și noțiunea „situație pur internă” care este susceptibilă să limiteze invocarea acestor dispoziții de către un justițiabil în cadrul unui litigiu în fața unei instanțe naționale trebuie interpretate în sensul că se opun aplicării dreptului [Uniunii] în cadrul unui litigiu între un resortisant belgian și statul belgian prin care se urmărește să se asigure repararea prejudiciilor cauzate de pretinsa încălcare a dreptului comunitar, reprezentate de adoptarea și de menținerea în vigoare a unei legislații belgiene de tipul celei prevăzute la articolul 3 din Decretul regal nr. 143 din 30 decembrie 1982 care se aplică fără deosebire resortisanților naționali și resortisanților celorlalte state membre?

               3)

               Principiul supremației dreptului comunitar și articolul 4 alineatul (3) TUE trebuie interpretate în sensul că nu permit înlăturarea principiului autorității de lucru judecat atunci când este vorba despre reexaminarea sau despre anularea unei decizii judecătorești intrate în puterea lucrului judecat care se dovedește contrară dreptului [Uniunii], ci, dimpotrivă, în sensul că permite înlăturarea aplicării unei norme naționale privind autoritatea de lucru judecat atunci când aceasta ar impune adoptarea, în temeiul respectivei decizii judecătorești intrate în puterea lucrului judecat, însă contrară dreptului [Uniunii], a unei alte decizii judecătorești care ar presupune perpetuarea încălcării dreptului [Uniunii] prin această primă hotărâre judecătorească?

               4)

               Curtea ar putea confirma că problema dacă principiul autorității de lucru judecat trebuie înlăturat în cazul unei decizii judecătorești intrate în puterea de lucru judecat care este contrară dreptului [Uniunii] în cadrul unei cereri de reexaminare sau de anulare a acestei decizii nu este o problemă identică din punct de vedere material în sensul Hotărârilor [Da Costa și alții (28/62-30/62, EU:C:1963:6) și Cilfit și alții (283/81, EU:C:1982:335)] cu problema dacă principiul autorității de lucru judecat este contrar dreptului [Uniunii] în cadrul cererii unei (noi) decizii care ar trebui să repete încălcarea dreptului [Uniunii], astfel încât instanța de ultim grad nu se poate sustrage de la obligația sa de efectuare a unei trimiteri preliminare?


title: Cauza C-202/09: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 26 noiembrie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Irlanda (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 2006/24/CE — Comunicații electronice — Protecția vieții private — Păstrarea datelor generate sau prelucrate în legătură cu furnizarea serviciilor de comunicații electronice — Netranspunere în termenul stabilit)

text:
               30.1.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 24/16

         Hotărârea Curții (Camera a opta) din 26 noiembrie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Irlanda
   (Cauza C-202/09) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 2006/24/CE - Comunicații electronice - Protecția vieții private - Păstrarea datelor generate sau prelucrate în legătură cu furnizarea serviciilor de comunicații electronice - Netranspunere în termenul stabilit)
   2010/C 24/26
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: L. Balta și A.-A. Gilly, agenți)

      Pârâtă: Irlanda (reprezentant: D. O'Hagan, agent)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Neadoptarea, în termenul prevăzut, a dispozițiilor necesare pentru a se conforma Directivei 2006/24/EC a Parlamentului European și a Consiliului din 15 martie 2006 privind păstrarea datelor generate sau prelucrate în legătură cu furnizarea serviciilor de comunicații electronice accesibile publicului sau de rețele de comunicații publice și de modificare a Directivei 2002/58/CE (JO L 105, p. 54, Ediție specială, 13/vol. 53, p. 51)

      Dispozitivul

               1.

               Prin neadoptarea, în termenul stabilit, a dispozițiilor necesare pentru a se conforma Directivei 2006/24/EC a Parlamentului European și a Consiliului din 15 martie 2006 privind păstrarea datelor generate sau prelucrate în legătură cu furnizarea serviciilor de comunicații electronice accesibile publicului sau de rețele de comunicații publice și de modificare a Directivei 2002/58/CE, Irlanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive.

               2.

               Obligă Irlanda la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 167, 18.7.2009.


title: Cauza C-242/07 P: Recurs introdus la 18 mai 2007 de Regatul Belgiei împotriva ordonanței Tribunalului de Primă Instanță (Camera a patra) pronunțate la 15 martie 2007 în cauza T-5/07, Regatul Belgiei/Comisia Comunităților Europene

text:
               21.7.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 170/14

         Recurs introdus la 18 mai 2007 de Regatul Belgiei împotriva ordonanței Tribunalului de Primă Instanță (Camera a patra) pronunțate la 15 martie 2007 în cauza T-5/07, Regatul Belgiei/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza C-242/07 P)
   (2007/C 170/25)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Recurent: Regatul Belgiei (reprezentanți: L. Van den Broeck, agent, J.-P. Buyle și C. Steyaert, avocats)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile recurentului

               —

               anularea ordonanței atacate;

               —

               constatarea faptului că acțiunea în anulare introdusă de recurent împotriva Comisiei Europene (T-5/07) este admisibilă și, în consecință, admiterea concluziilor recurentului conținute în acțiunea sa în anulare și, dacă este cazul, retrimiterea cauzei Tribunalului pentru a se pronunța asupra fondului acestei cereri;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată aferente recursului și procedurii în primă instanță.

         Motivele și principalele argumente
   Recurentul invocă patru motive în susținerea recursului său.
   Prin primul său motiv, recurentul susține că ordonanța atacată nu este motivată, în măsura în care Tribunalul, prin încălcarea articolului 111 din Regulamentul de procedură al Tribunalului, ar cita jurisprudența referitoare la cazul fortuit și la eroarea scuzabilă, fără a indica motivele pentru care împrejurările invocate de către recurent nu ar constitui un astfel de caz fortuit sau originea unei astfel de erori scuzabile.
   Prin al doilea motiv al său, recurentul susține în continuare că Tribunalul a săvărșit o eroare de drept la aplicarea condițiilor de existență a erorii scuzabile, atunci când a apreciat că aspectele legate de funcționarea serviciilor recurentului nu puteau, singure, să confere un caracter scuzabil erorii săvârșite. Jurisprudența comunitară referitoare la eroarea scuzabilă ar indica, într-adevăr, ca aceasta are în vedere împrejurări excepționale, fără restricții în ceea ce privește cadrul în care au loc acestea.
   Prin al treilea motiv al său, recurentul invocă faptul că Tribunalul a săvărșit o eroare de drept sau, cel puțin, că nu și-a îndeplinit obligația de motivare, întrucât nu a analizat unul dintre argumentele pe care acesta le-a prezentat, întemeiat pe severitatea excesivă a procedurii, care ar fi împovărătoare pentru reclamant dacă acțiunea sa ar fi respinsă ca indamisibilă, în condițiile în care, în speță, acesta a dovedit o diligență deosebită și, în special, a trimis cererea prin fax cu mult înainte de expirarea termenului de introducere a acțiunii.
   Prin al patrulea motiv al său, recurentul susține, în sfârșit, că respingerea unei cereri ca tardivă, chiar dacă aceasta a fost comunicată în prealabil grefei, în termen, prin fax, este contrară principiului proporționalității. Respectarea acestui principiu ar impune astfel să nu se declare inadmisibilă o cerere depusă la grefă, prin fax, în termenul de introducere a acțiunii impus prin Tratatul CE, chiar atunci când cererea originală, semnată, ar ajunge la grefă după mai mult de 10 zile, deși aceasta a fost depusă în cele 10 zile calculate de la data ultimei zi autorizate pentru depunerea cererii prin fax.


title: Cauza T-410/06: Hotărârea Tribunalului din 4 martie 2010 — Foshan City Nanhai Golden Step Industrial/Consiliul ( Dumping — Importuri de încălțăminte cu fețe din piele originare din China și din Vietnam — Stabilirea valorii normale calculate — Preț de export — Dreptul la apărare — Prejudiciu — Obligația de motivare )

text:
               1.5.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 113/39

         Hotărârea Tribunalului din 4 martie 2010 — Foshan City Nanhai Golden Step Industrial/Consiliul
   (Cauza T-410/06) (1)

   („Dumping - Importuri de încălțăminte cu fețe din piele originare din China și din Vietnam - Stabilirea valorii normale calculate - Preț de export - Dreptul la apărare - Prejudiciu - Obligația de motivare”)
   2010/C 113/60
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Foshan City Nanhai Golden Step Industrial Co., Ltd (Lishui, China) (reprezentanți: I. MacVay, solicitor, R. Thompson, QC, și K. Beal, barrister)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: J.-P. Hix, agent, asistat de G. Berrisch, avocat)

      Interveniente în susținerea pârâtului: Comisia Europeană (reprezentanți: H. van Vliet și T. Scharf, agenți) și Confédération européenne de l’industrie de la chaussure (CEC) (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: inițial P. Vlaemminck, G. Zonnekeyn și S. Verhulst, ulterior P. Vlaemminck și A. Hubert, avocați)

      Obiectul

   Cerere de anulare în parte a Regulamentului (CE) nr. 1472/2006 al Consiliului din 5 octombrie 2006 de instituire a unui drept antidumping definitiv și de percepere definitivă a dreptului provizoriu instituit asupra importurilor de anumite tipuri de încălțăminte cu fețe din piele originare din Republica Populară Chineză și din Vietnam (JO L 275, p. 1, Ediție specială, 11/vol. 50, p. 3), în măsura în care o privește

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Foshan City Nanhai Golden Step Industrial Co., Ltd suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Consiliul Uniunii Europene.

               3.

               Comisia Europeană și Confédération européenne de l’industrie de la chaussure (CEC) suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 42, 24.2.2007.


title: Cauza C-75/16: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 14 iunie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale Ordinario di Verona – Italia) – Livio Menini, Maria Antonia Rampanelli/Banco Popolare – Società Cooperativa [Trimitere preliminară — Protecția consumatorilor — Proceduri de soluționare alternativă a litigiilor (SAL) — Directiva 2008/52/CE — Directiva 2013/11/UE — Articolul 3 alineatul (2) — Opoziție formulată de consumatori în cadrul unei proceduri de ordonanță de somație de plată introduse de o instituție de credit — Dreptul de acces la sistemul judiciar — Legislație națională care prevede obligația de a recurge la o procedură de mediere — Obligația de a fi asistat de un avocat — Condiție de admisibilitate a căii de atac jurisdicționale]

text:
               21.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 277/15

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 14 iunie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale Ordinario di Verona – Italia) – Livio Menini, Maria Antonia Rampanelli/Banco Popolare – Società Cooperativa
   (Cauza C-75/16) (1)

   ([Trimitere preliminară - Protecția consumatorilor - Proceduri de soluționare alternativă a litigiilor (SAL) - Directiva 2008/52/CE - Directiva 2013/11/UE - Articolul 3 alineatul (2) - Opoziție formulată de consumatori în cadrul unei proceduri de ordonanță de somație de plată introduse de o instituție de credit - Dreptul de acces la sistemul judiciar - Legislație națională care prevede obligația de a recurge la o procedură de mediere - Obligația de a fi asistat de un avocat - Condiție de admisibilitate a căii de atac jurisdicționale])
   (2017/C 277/19)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale Ordinario di Verona

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Livio Menini, Maria Antonia Rampanelli

      Pârâtă: Banco Popolare – Società Cooperativa

      Dispozitivul

   Directiva 2013/11/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 mai 2013 privind soluționarea alternativă a litigiilor în materie de consum și de modificare a Regulamentului (CE) nr. 2006/2004 și a Directivei 2009/22/CE (Directiva privind SAL în materie de consum) trebuie interpretată în sensul că nu se opune unei reglementări naționale precum cea în discuție în litigiul principal, care prevede recurgerea la o procedură de mediere, în litigiile prevăzute la articolul 2 alineatul (1) din această directivă, ca o condiție de admisibilitate a acțiunii în justiție referitoare la aceleași litigii, cu condiția ca o astfel de cerință să nu împiedice părțile să își exercite dreptul de acces la sistemul jurisdicțional.
   În schimb, directiva menționată trebuie interpretată în sensul că se opune unei reglementări naționale precum cea în discuție în litigiul principal, care prevede că, în cadrul unei astfel de medieri, consumatorii trebuie să fie asistați de un avocat și că ei nu se pot retrage dintr-o procedură de mediere decât dacă dovedesc existența unui motiv justificat în susținerea acestei decizii.

      (1)  JO C 156, 2.5.2016.


title: Cauza T-195/13: Hotărârea Tribunalului din 14 ianuarie 2015 – dm-drogerie markt/OAPI – V-Contact Kereskedelmi és Szolgáltató (CAMEA) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare verbale CAMEA — Marca internațională verbală anterioară BALEA — Motiv relativ de refuz — Lipsa riscului de confuzie — Lipsa similitudinii semnelor — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               23.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 65/31

         Hotărârea Tribunalului din 14 ianuarie 2015 – dm-drogerie markt/OAPI – V-Contact Kereskedelmi és Szolgáltató (CAMEA)
   (Cauza T-195/13) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare verbale CAMEA - Marca internațională verbală anterioară BALEA - Motiv relativ de refuz - Lipsa riscului de confuzie - Lipsa similitudinii semnelor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2015/C 065/43)
   Limba de procedură: maghiara

      Părțile

      Reclamantă: dm-drogerie markt GmbH & Co. KG (Karlsruhe, Germania) (reprezentanți: B. Beinert, O. Bludovsky și T. Strack, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: J. Németh, P. Geroulakos și V. Melgar, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: V-Contact Kereskedelmi és Szolgáltató Kft (Szada, Ungaria) (reprezentant: A. Krajnyák, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 17 ianuarie 2013 (cauza R 452/2012-1), privind o procedură de opoziție între dm-drogerie markt GmbH & Co. KG și V-Contact Kereskedelmi és Szolgáltató Kft.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă dm-drogerie markt GmbH & Co. KG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 171, 15.6.2013.


title: Cauza T-693/14: Acțiune introdusă la 24 septembrie 2014 – Hamr Sport/Comisia

text:
               12.1.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 7/36

         Acțiune introdusă la 24 septembrie 2014 – Hamr Sport/Comisia
   (Cauza T-693/14)
   (2015/C 007/40)
   Limba de procedură: ceha

      Părțile

      Reclamantă: Hamr Sport a.s. (Praga, Republica Cehă) (reprezentant: T. Capoušek, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               constatarea nevalidității Deciziei Comisiei din 11 iunie 2014 (S.A.33575 – Instalații sportive fără scop lucrativ);

               —

               anularea deciziei atacate a Comisiei, și

               —

               trimiterea cauzei înapoi la Comisia Europeană pentru completarea investigației și pentru adoptarea de măsuri prin care să se rezolve situația descrisă.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

               1.

               Decizia atacată este incorectă, pentru că pârâta, în cadrul procedurii care a precedat decizia atacată, nu a răspuns în mod corespunzător la toate probele și afirmațiile reclamantei, în special la cele referitoare la aspectul dacă a fost dovedită existența unui ajutor de stat ilegal.

               2.

               Pârâta nu se poate întemeia, în ceea ce privește concluzia la care a ajuns în decizia atacată, pe excepția prevăzută la articolul 107 alineatul (3) litera (c) TFUE, având în vedere că nu sunt îndeplinite condițiile și cerințele prealabile pentru aplicarea acesteia.

               3.

               Din cauza personalității sale juridice (fiind societate comercială), reclamanta nu are dreptul de a participa la nicio procedură pentru acordarea de subvenții de către Ministerul Educației, Tineretului și Sportului, nici chiar în cazul în care își desfășoară activitatea pe aceeași piață ca și concurenții săi și susține același grup de persoane – destinatarii (care sunt de asemenea identici în ceea ce privește interesul general/public).


title: Cauza T-417/17: Acțiune introdusă la 3 iulie 2017 – Cipru/EUIPO – Papouis Dairies (fino Cyprus Halloumi Cheese)

text:
               21.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 277/54

         Acțiune introdusă la 3 iulie 2017 – Cipru/EUIPO – Papouis Dairies (fino Cyprus Halloumi Cheese)
   (Cauza T-417/17)
   (2017/C 277/78)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Republica Cipru (reprezentanți: S. Malynicz, QC și V. Marsland, Solicitor)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Papouis Dairies LTD (Nicosia, Cipru)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă în culori care cuprinde elementele verbale „fino Cyprus Halloumi Cheese” – cererea de înregistrare nr. 11 180 791

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 20 aprilie 2017 în cauza R 2650/2014-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO și a celeilalte părți la plata propriilor cheltuieli de judecată și a celor efectuate de reclamantă.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-167/09 P: Hotărârea Tribunalului din 6 martie 2012 — Comisia/Liotti ( „Recurs — Funcție publică — Funcționari — Evaluare — Raport asupra evoluției carierei — Exercițiul de evaluare 2006 — Dispoziții generale de aplicare — Aplicare coerentă și concertată a normelor de evaluare” )

text:
               21.4.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 118/23

         Hotărârea Tribunalului din 6 martie 2012 — Comisia/Liotti
   (Cauza T-167/09 P) (1)

   (Recurs - Funcție publică - Funcționari - Evaluare - Raport asupra evoluției carierei - Exercițiul de evaluare 2006 - Dispoziții generale de aplicare - Aplicare coerentă și concertată a normelor de evaluare)
   2012/C 118/37
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: B. Eggers și K. Herrmann, agenți)

      Cealaltă parte în proces: Amerigo Liotti (Senningerberg, Luxemburg) (reprezentant: F. Frabetti, avocat)

      Obiectul

   Recurs introdus împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera întâi) din 17 februarie 2009, Liotti/Comisia (F-38/08, nepublicată încă în Repertoriu), având ca obiect anularea acestei hotărâri

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Comisia Europeană suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de domnul Amerigo Liotti în cadrul prezentei proceduri.

      (1)  JO C 167, 18.7.2009.


title: Cauza T-350/15: Hotărârea Tribunalului din 11 octombrie 2016 – Perry Ellis International Group/EUIPO – CG (p) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziţie — Cerere de înregistrare a mărcii figurative a Uniunii Europene susceptibilă de a fi percepută ca litera «p» — Mărci figurative anterioare ale Uniunii Europene şi naţionale P PROTECTIVE şi P — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               21.11.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 428/14

         Hotărârea Tribunalului din 11 octombrie 2016 – Perry Ellis International Group/EUIPO – CG (p)
   (Cauza T-350/15) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziţie - Cerere de înregistrare a mărcii figurative a Uniunii Europene susceptibilă de a fi percepută ca litera «p» - Mărci figurative anterioare ale Uniunii Europene şi naţionale P PROTECTIVE şi P - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2016/C 428/15)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Perry Ellis International Group Holdings Ltd (Nassau, Bahamas) (reprezentanți: O. Günzel, V. Ahmann și C. Tenkhoff, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: D. Stoyanova-Valchanova, M. Fischer și D. Gája, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: CG Verwaltungsgesellschaft mbH (Gevelsberg, Germania) (reprezentanți: T. Körber și T.-E. Vlah, avocați)

      Obiectul

   Acţiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 28 aprilie 2015 (cauza R 2441/2014-4), privind o procedură de opoziţie între CG Verwaltungsgesellschaft şi Perry Ellis International Group Holdings

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acţiunea.

               2)

               Obligă Perry Ellis International Group Holdings Ltd la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 270, 17.8.2015.


title: Cauza C-683/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal do Trabalho da Covilhã (Portugalia) la 23 decembrie 2013 — Pharmacontinente-Saúde e Higiene SA și alții/Autoridade Para As Condições do Trabalho (ACT)

text:
               22.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 52/31

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal do Trabalho da Covilhã (Portugalia) la 23 decembrie 2013 — Pharmacontinente-Saúde e Higiene SA și alții/Autoridade Para As Condições do Trabalho (ACT)
   (Cauza C-683/13)
   2014/C 52/57
   Limba de procedură: portugheza

      Instanța de trimitere

   Tribunal do Trabalho da Covilhã

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Pharmacontinente-Saúde e Higiene SA, Domingos Sequeira de Almeida, Luis Mesquita Soares Moutinho, Rui Teixeira Soares de Almeida, André de Carvalho e Sousa

      Pârâtă: Autoridade Para As Condições do Trabalho (ACT)

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 2 din Directiva 95/46/CE (1) trebuie interpretat în sensul că evidența timpului de lucru, mai exact indicarea orelor la care fiecare lucrător începe și termină ziua de lucru, precum și a pauzelor și a perioadelor neincluse în aceasta, fac parte din noțiunea „date cu caracter personal”?

               2.

               În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea anterioară, statul portughez este obligat, în temeiul articolului 17 alineatul (1) din Directiva 95/46/CE, să prevadă măsuri tehnice și organizatorice adecvate pentru protejarea datelor cu caracter personal împotriva distrugerii accidentale sau ilegale, a pierderii accidentale, a modificării, a dezvăluirii sau a accesului neautorizat, în special atunci când prelucrarea presupune transmiterea datelor într-o rețea?

               3.

               De asemenea, în cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea anterioară, atunci când statul membru nu adoptă nicio măsură de punere în aplicare a articolului 17 alineatul (1) din Directiva 95/46/CE și atunci când entitatea angajatoare responsabilă cu prelucrarea acestor date adoptă un sistem de acces restrâns la astfel de date, care nu permite accesul automat al autorității naționale competente să monitorizeze condițiile de muncă, principiul supremației dreptului Uniunii trebuie interpretat în sensul că statul membru nu poate sancționa entitatea angajatoare pentru comportamentul menționat?

               4.

               În cazul unui răspuns negativ la întrebarea anterioară, în măsura în care nu s-a demonstrat sau nu s-a afirmat că informațiile care provin din evidență nu au fost modificate în speță, este proporțională cerința punerii imediate la dispoziție a unei evidențe care să permită tuturor părților la un raport de muncă să dispună de un acces generalizat la date?

      (1)  Directiva 95/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 24 octombrie 1995 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și libera circulație a acestor date (JO L 281, p. 31, Ediție specială, 13/vol. 17, p. 10).


title: Cauza T-802/14: Hotărârea Tribunalului din 21 ianuarie 2016 – Laboratorios Ern/OAPI – michelle menard (Lenah.C) [„Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale Lenah.C — Marca națională verbală anterioară LEMA — Motiva relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               7.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 90/16

         Hotărârea Tribunalului din 21 ianuarie 2016 – Laboratorios Ern/OAPI – michelle menard (Lenah.C)
   (Cauza T-802/14) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale Lenah.C - Marca națională verbală anterioară LEMA - Motiva relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2016/C 090/22)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Laboratorios Ern, SA (Barcelona, Spania) (reprezentant: S. Correa Rodriguez, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: S. Bonne, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: michelle menard GmbH – Berlin cosmetics (Berlin, Germania)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 24 septembrie 2014 (cauza R 2260/2013-4) privind o procedură de opoziție între Laboratorios Ern, SA și michelle menard GmbH – Berlin cosmetics

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Laboratorios Ern, SA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 46, 9.2.2015.


title: Cauza C-464/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Cour d'appel de Mons (Belgia) la 24 septembrie 2010 — État belge/Pierre Henfling, Raphaël Davin, Koenraad Tanghe (în calitate de lichidatori ai Tiercé Franco-Belge SA)

text:
               18.12.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 346/30

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Cour d'appel de Mons (Belgia) la 24 septembrie 2010 — État belge/Pierre Henfling, Raphaël Davin, Koenraad Tanghe (în calitate de lichidatori ai Tiercé Franco-Belge SA)
   (Cauza C-464/10)
   ()
   2010/C 346/49
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour d'appel de Mons

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: État belge

      Pârâți: Pierre Henfling, Raphaël Davin, Koenraad Tanghe (în calitate de lichidatori ai Tiercé Franco-Belge SA)

      Întrebarea preliminară

   Articolul 6 alineatul (4) și articolul 13 secțiunea B litera (f) din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: bază unitară de evaluare (1) trebuie interpretate în sensul că se opun acordării unei scutiri de taxă pentru serviciile furnizate de un comisionar care ia parte în nume propriu, dar în contul unui comitent care organizează prestări de servicii prevăzute la articolul 13 secțiunea B litera (f), citat anterior?

      (1)  JO L 145, p. 1


title: Cauza T-504/09: Hotărârea Tribunalului din 14 decembrie 2011 — Völkl/OAPI — Marker Völkl (VÖLKL) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale VÖLKL — Marcă internațională verbală anterioară VÖLKL — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Refuz parțial de înregistrare — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Utilizare serioasă a mărcii anterioare — Articolul 42 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 207/2009 și norma 22 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95 — Competența camerei de recurs în cazul unei căi de atac limitate la o parte dintre produsele sau serviciile vizate în cererea de înregistrare — Articolul 64 alineatul (1) din Regulamentul nr. 207/2009 — Cerere de modificare a deciziei camerei de recurs — Articolul 65 alineatul (3) din Regulamentul nr. 207/2009” ]

text:
               4.2.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/22

         Hotărârea Tribunalului din 14 decembrie 2011 — Völkl/OAPI — Marker Völkl (VÖLKL)
   (Cauza T-504/09) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale VÖLKL - Marcă internațională verbală anterioară VÖLKL - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Refuz parțial de înregistrare - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Utilizare serioasă a mărcii anterioare - Articolul 42 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 207/2009 și norma 22 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95 - Competența camerei de recurs în cazul unei căi de atac limitate la o parte dintre produsele sau serviciile vizate în cererea de înregistrare - Articolul 64 alineatul (1) din Regulamentul nr. 207/2009 - Cerere de modificare a deciziei camerei de recurs - Articolul 65 alineatul (3) din Regulamentul nr. 207/2009)
   2012/C 32/43
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Völkl GmbH & Co. KG (Erding, Germania) (reprezentant: C. Raßmann, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: S. Hanne, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Marker Völkl International GmbH (Baar, Elveția) (reprezentant: J. Bauer, avocat)

      Obiectul

   Acțiune introdusă împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 30 septembrie 2009 (cauza R 1387/2008-1) privind o procedură de opoziție între Marker Völkl International GmbH și Völkl GmbH & Co. KG.

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Decizia Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 30 septembrie 2009 (cauza R 1387/2008-1).

               2.

               Respinge în rest acțiunea.

               3.

               OAPI suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Völkl GmbH & Co. KG.

               4.

               Marker Völkl International GmbH suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 37, 13.2.2010.


title: Cauza F-60/09 DEP: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 5 decembrie 2013 — Birkhoff/Comisia (Funcție publică — Procedură — Stabilirea cheltuielilor de judecată — Nepronunțare asupra fondului)

text:
               8.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 71/34

      Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 5 decembrie 2013 — Birkhoff/Comisia
      (Cauza F-60/09 DEP)
      (Funcție publică - Procedură - Stabilirea cheltuielilor de judecată - Nepronunțare asupra fondului)
      (2014/C 71/67)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Reclamant: Gerhard Birkhoff (Isny, Germania) (reprezentant: C. Inzillo, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall și B. Eggers, agenți, asistați de A. Dal Ferro, avocat)

         Dispozitivul ordonanței

                  1.

                  Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra cererii de stabilire a cheltuielilor de judecată în cauza F-60/09 DEP, Birkhoff/Comisia.

                  2.

                  Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată efectuate în cadrul prezentei proceduri de stabilire a cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-377/14: Ordonanța Tribunalului din 21 martie 2016 – Ezz/Consiliul

text:
               10.5.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 165/20

         Ordonanța Tribunalului din 21 martie 2016 – Ezz/Consiliul
   (Cauza T-377/14) (1)

   (2016/C 165/25)
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei a opta a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 245, 28.7.2014.


title: Cauza T-298/14: Acțiune introdusă la 2 mai 2014 – Erbslöh Aluminium/Comisia

text:
               14.7.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/47

         Acțiune introdusă la 2 mai 2014 – Erbslöh Aluminium/Comisia
   (Cauza T-298/14)
   2014/C 223/50
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Erbslöh Aluminium GmbH (Velbert, Germania) (reprezentanți: Rechtsanwälte T. Volz, M. Ringel, B. Wißmann, M. Püstow, C. Oehme și T. Wielsch)

      Pârât: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Comisiei Europene din 18 decembrie 2013 de deschidere a procedurii oficiale prevăzute la articolul 108 alineatul (2) TFUE împotriva Republicii Federale Germania în privința sprijinului pentru energia electrică produsă din surse regenerabile și a reducerii suprataxei EEG pentru utilizatorii mari consumatori de energie, Ajutorul de stat SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN), în măsura în care se referă la reducerea suprataxei EEG pentru marii consumatori de energie;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe inexistența unei favorizări în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE

                           —

                           Reclamanta susține că reducerea suprataxei EEG pentru marii consumatori de energie, pe care o prevede Legea privind acordarea de prioritate surselor regenerabile de energie (denumită în continuare „EEG”), nu constituie un ajutor în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE. În această privință, reclamanta arată că întreprinderile mari consumatoare de energie nu sunt favorizate prin această reglementare. Regimul specific de compensare este mai degrabă o compensație pentru sarcinile extraordinare care revin în mare măsură reclamantei și altor întreprinderi similare în cadrul sprijinului pentru energia electrică produsă din surse regenerabile și contribuie la restabilirea competitivității întreprinderilor mari consumatoare de energie, care au fost, inițial, afectate în mod considerabil prin suprataxa EEG.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe inexistența unor resurse de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE

                           —

                           Reclamanta susține totodată că regimul specific de compensare nu reprezintă o măsură „acordată de stat sau prin intermediul resurselor de stat”. Reclamanta arată în această privință că suprataxa EEG în sine nu reprezintă o resursă de stat și, prin urmare, nici o renunțare la această resursă, prin intermediul regimului specific de compensare, nu reprezintă o măsură acordată din resurse de stat.

                           —

                           Potrivit reclamantei, suprataxa EEG nu este percepută, gestionată sau distribuită de stat sau de un organism public sau privat desemnat sau instituit de stat. Suprataxa EEG poate fi percepută, mai degrabă, în mod direct de operatorii de sisteme de transport de energie electrică în temeiul unei acțiuni civile corespunzătoare. Suprataxa EEG nu revine bugetului de stat, astfel încât regimul specific de compensare nu reduce nicidecum, direct sau indirect, veniturile la buget.

                           —

                           Potrivit reclamantei, fondurile EEG nici nu ar fi la dispoziția statului. În plus, nu există un control de stat asupra fondurilor EEG, precum controalele pe care le desfășoară Bundesamt für Wirtschaft und Ausfuhrkontrolle (BAFA) sau Bundesnetzagentur.


title: Cauza T-134/14: Acțiune introdusă la 28 februarie 2014 – Germania/Comisia

text:
               12.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/40

         Acțiune introdusă la 28 februarie 2014 – Germania/Comisia
   (Cauza T-134/14)
   2014/C 142/53
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Republica Federală Germania (reprezentanți: T. Henze, J. Möller și T. Lübbig, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea în temeiul articolului 264 TFUE a Deciziei adoptate de Comisia Europeană la 18 decembrie 2013 în cadrul procedurii „Ajutor de stat SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN) – Germania, Sprijin pentru energia electrică produsă din surse regenerabile și reducerea suprataxei pe energia din surse regenerabile pentru utilizatorii mari consumatori de energie, C (2013) 4424 final”;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv: încălcarea articolului 4 alineatele (3) și (4) din Regulamentul (CE) nr. 659/1999 (1) și a articolului 108 alineatul (2) TFUE
               Reclamanta reproșează pârâtei că a deschis procedura oficială de investigare fără să își fi îndeplinit obligația specială de diligență la stabilirea situației de fapt. În cazul în care Comisia ar fi stabilit cu diligență situația de fapt, nu ar fi existat niciun motiv pentru deschiderea procedurii oficiale de investigare.

               2.

               Al doilea motiv: eroare vădită de apreciere la evaluarea situației de fapt
               În cadrul celui de al doilea motiv, reclamanta susține că Comisia nu ar fi luat în considerare situația de fapt pertinentă, și anume modul de funcționare a legii germane privind acordarea de prioritate surselor regenerabile de energie (Legea energiei regenerabile) (Gesetz für den Vorrang erneuerbarer Energien – EEG), și în special cea cu privire la sistemul de fluxuri financiare prevăzut de această lege. Comisia nu ar fi luat în considerare, totodată, rolul „statului” ca legiuitor și instituție de la care emană autoritățile de control, deducând de aici în mod eronat o situație de control.

               3.

               Al treilea motiv: lipsa favorizării întreprinderilor mari consumatoare de energie prin regimul specific de compensare
               Reclamanta susține că Comisia ar fi săvârșit o eroare de drept la aplicarea articolului 107 alineatul (1) TFUE atunci când a reținut, în contradicție cu jurisprudența Tribunalului, că întreprinderile mari consumatoare de energie sunt favorizate.

               4.

               Al patrulea motiv: inexistența unui avantaj finanțat din resurse de stat
               În cadrul acestui motiv, reclamanta susține că Comisia ar fi făcut de asemenea o greșită interpretare a articolului 107 alineatul (1) TFUE atunci când a apreciat că organele de stat ar exercita un control asupra patrimoniului întreprinderilor private care participă la sistemul legii germane privind acordarea de prioritate surselor regenerabile de energie.

               5.

               Al cincilea motiv: interpretarea și aplicarea eronată a articolelor 30 TFUE și 110 TFUE
               În cadrul celui de al cincilea motiv, reclamanta susține că Comisia ar fi încălcat principiul procedurii administrative regulamentare și pe cel al protecției încrederii legitime la investigarea legii germane privind acordarea de prioritate surselor regenerabile de energie în lumina articolelor 30 TFUE și 110 TFUE, cu toate că ar cunoaște modul de funcționare a acestei legi de mai mult de 10 ani. În plus, Comisia ar face o greșită aplicare a articolelor 30 TFUE și 110 TFUE întrucât nu ar exista nici impozite în sensul acestor dispoziții și nici situație discriminatorie.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE (JO L 83, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 41).


title: Cauza C-238/14: Acțiune introdusă la 13 mai 2014 – Comisia Europeană/Marele Ducat al Luxemburgului

text:
               21.7.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 235/10

         Acțiune introdusă la 13 mai 2014 – Comisia Europeană/Marele Ducat al Luxemburgului
   (Cauza C-238/14)
   2014/C 235/14
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Enegren și D. Martin, agenți)

      Pârât: Marele Ducat al Luxemburgului

      Concluziile reclamantei

               —

               constatarea faptului că, întrucât a menținut derogări de la măsurile prin care se urmărește prevenirea unei utilizări abuzive a contractelor pe durată determinată succesive acordate lucrătorilor temporari din domeniul spectacolului, Marele Ducat al Luxemburgului nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul clauzei 5 din anexa la Directiva 1999/70/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 privind acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP (1);

               —

               obligarea Marelui Ducat al Luxemburgului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin menținerea derogărilor de la măsurile prin care se urmărește prevenirea unei utilizări abuzive a contractelor pe durată determinată succesive acordate lucrătorilor temporari din domeniul spectacolului, Luxemburgul a încălcat clauza 5 din acordul-cadru.
   Comisia consideră că pentru această categorie de lucrători, dreptul luxemburghez nu prevede niciun motiv obiectiv care să permită prevenirea unei utilizări abuzive a contractelor pe durată determinată succesive, ceea ce ar constitui o încălcare a clauzei 5 alineatul (1) litera (a) din acordul-cadru în cauză.

      (1)  JO L 175, p. 43, Ediție specială, 05/vol. 5, p. 129.


title: Cauza T-278/07 P: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 20 octombrie 2008 — Marcuccio/Comisia ( Recurs — Funcție publică — Funcționari — Securitate socială — Accident de muncă — Decizie de terminare a procedurii de aplicare a articolului 73 din Statut — Lipsa unui act care lezează — Recurs nefondat )

text:
               6.12.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 313/32

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 20 octombrie 2008 — Marcuccio/Comisia
   (Cauza T-278/07 P) (1)

   („Recurs - Funcție publică - Funcționari - Securitate socială - Accident de muncă - Decizie de terminare a procedurii de aplicare a articolului 73 din Statut - Lipsa unui act care lezează - Recurs nefondat’)
   (2008/C 313/57)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Recurent: Luigi Marcuccio (Tricase, Italia) (reprezentant: G. Cipressa, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: J. Currall și C. Berardis-Kayser, agenți, asistați de A. Dal Ferro, avocat)
   Obiectul
   Recurs formulat împotriva Ordonanței Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera întâi) din 11 mai 2007, Marcuccio/Comisia (F-2/06, nepublicată încă în Repertoriu) și având ca obiect anularea acestei ordonanțe.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Domnul Luigi Marcuccio suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Comunităților Europene în cadrul prezentei proceduri.

      (1)  JO C 211, 8.9.2007.


title: Cauza T-40/17: Acțiune introdusă la 19 ianuarie 2017 – Habermaaß/EUIPO – Here Global (h)

text:
               20.3.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 86/30

         Acțiune introdusă la 19 ianuarie 2017 – Habermaaß/EUIPO – Here Global (h)
   (Cauza T-40/17)
   (2017/C 086/40)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Habermaaß GmbH AG (Germania) (reprezentanți: U. Blumenröder, H. Gauß și E. Bertram, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Here Global BV (Eindhoven, Țările de Jos)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă care cuprinde elementul verbal „h” – cererea de înregistrare nr. 12 833 141

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 24 octombrie 2016 în cauza R 53/2016-2

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat (Motivele invocate)

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) și a articolului 41 din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea principiilor legale care trebuie luate în considerare cu ocazia aplicării și a interpretării Regulamentului nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 135 alineatul (4) din Regulamentul de procedură.


title: Cauza T-129/05: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 19 aprilie 2007 — Wal-Mart Stores/OAPI — Sánchez Villar (WAL-MART)

text:
               28.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 96/38

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 19 aprilie 2007 — Wal-Mart Stores/OAPI — Sánchez Villar (WAL-MART)
   (Cauza T-129/05) (1)

   (2007/C 96/78)

      Limba de procedură: spaniola

   Președintele Camerei a patra a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 115, 14.5.2005.


title: Cauza T-400/08: Acțiune introdusă la 22 septembrie 2008 — Enercon/OAPI — BP (ENERCON)

text:
               22.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/51

         Acțiune introdusă la 22 septembrie 2008 — Enercon/OAPI — BP (ENERCON)
   (Cauza T-400/08)
   (2008/C 301/87)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Enercon GmbH (Aurich, Germania) (reprezentant: R. Böhm, lawyer)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: BP plc (Londra, Regatul Unit)
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 14 iulie 2008 pronunțate în cauza R 957/2006-4 în ceea ce privește respingerea recursului formulat de reclamantă împotriva Deciziei Diviziei de opoziție din 26 mai 2006 privind opoziția nr. B 760 605 și

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: reclamanta.

      Marca comunitară vizată: marca verbală „ENERCON” pentru produse din clasele 1, 2 și 4.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca verbală comunitară „ENERGOL” înregistrată sub nr. 137 828 pentru produse din clasele 1 și 4.

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția, mai puțin în ceea ce privește produsele considerate disimilare.

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul în ceea ce privește produsele considerate disimilare și anulează recursul în ceea ce privește celelalte produse.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul 40/94 al Consiliului, întrucât camera de recurs a constatat în mod greșit existența unui risc de confuzie între mărcile în conflict.


               21.6.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 158/1

         (2008/C 158/01)
   Ultima publicație a Curții de Justiție în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

         JO C 142, 7.6.2008

   Publicații anterioare

      JO C 128, 24.5.2008

      JO C 116, 9.5.2008

      JO C 107, 26.4.2008

      JO C 92, 12.4.2008

      JO C 79, 29.3.2008

      JO C 64, 8.3.2008

   Aceste texte sunt disponibile pe:

               EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Cauza T-365/14: Acțiune introdusă la 27 mai 2014 – CBM Creative Brands Marken/OAPI – Aeronautica Militare – Stato Maggiore (TRECOLORE)

text:
               4.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 253/47

         Acțiune introdusă la 27 mai 2014 – CBM Creative Brands Marken/OAPI – Aeronautica Militare – Stato Maggiore (TRECOLORE)
   (Cauza T-365/14)
   2014/C 253/62
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: CBM Creative Brands Marken GmbH (Zürich, Suedia) (reprezentanți: U. Lüken, M. Grundmann și N. Kerger, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Aeronautica Militare – Stato Maggiore (Rome, Italia)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei Camerei a cincea de recurs din 1 aprilie 2014 în cauza R 411/2013-5, în măsura în care aceasta anulează deciziei diviziei de anulare, admite opoziția și respinge cererea de înregistrare nr. 00 9 8 77  416 privind produse din clasele 18 și 25 și privind „servicii de vânzare cu amănuntul, inclusiv prin intermediul unor site-uri web și prin servicii de teleshopping, privind haine, încălțăminte, pălării, ochelari de soare, metale prețioase și aliajele lor, sau produse din metale prețioase sau placate cu metale prețioase, bijuterii, pietre prețioase, orologerie și dispozitive de cronometrare, piele și imitații de piele și produse fabricate din aceste materiale, piei de animale, cufere și valize, genți, genți de mână, portofele, portchei, rucsacuri, borsete, umbrele, umbrele de soare și bastoane, bice și articole de șelărie” din clasa 35;

               —

               respinge în întregime opoziția împotriva cererii de înregistrare nr. 00 9 8 77  416;

               —

               obligă OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta.

      Marca comunitară vizată: marca figurativă care conține elementul verbal „TRECOLORE” pentru bunuri și servicii din clasele 18, 25 și 35 – cerere de înregistrare a mărcii comunitare nr. 9 8 77  416.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: Aeronautica Militare – Stato Maggiore.

      Marca sau semnul invocat: marca comunitară și națională verbală și figurativă „FRECECE TRICOLORI” pentru bunuri și servicii din clasele 9, 14, 16, 18, 20, 25, 28 și 41.

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția în integralitatea sa.

      Decizia camerei de recurs: anulează în parte decizia în litigiu.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) și a articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-36/08: Acțiune introdusă la 31 ianuarie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Elenă

text:
               12.4.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 92/16

         Acțiune introdusă la 31 ianuarie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Elenă
   (Cauza C-36/08)
   (2008/C 92/29)
   Limba de procedură: greaca
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: G. Zavvos și H. Støvlbæk)

      Pârâtă: Republica Elenă
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin adoptarea și prin menținerea în vigoare a unor norme precum cele din articolul 29 alineatele d.1 și d.2 din Legea nr. 3209/03 (Jurnalul oficial 304/A), care nu sunt conforme cu articolele 30, 31 și 36 din Directiva 93/16/CEE (1) și prin neretragerea diplomelor eliberate fără respectarea condițiilor prevăzute de directiva citată anterior, Republica Elenă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 30, 31 și 36 din această directivă;

               —

               obligarea Republicii Elene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   În opinia Comisiei, medicii menționați la articolul 29 alineatele d.1 și d.2 din Legea nr. 3209/03 au drepturi dobândite, în sensul articolului 36 din Directiva 93/16/CEE a Consiliului și, prin urmare, aceștia sunt autorizați să exercite activitatea de medic în cadrul sistemului național de securitate socială și li se eliberează un certificat care le atestă drepturile dobândite. Cu toate acestea, recunoașterea specialității de medic generalist fără ca aceștia să fi urmat formarea de specialitate în materie este contrară articolelor 30 și 31 din directivă. În consecință, autoritățile elene sunt obligate să retragă diplomele care au fost eliberate fără respectarea condițiilor suplimentare prevăzute de directivă.

      (1)  JO L 165, 7.7.1993, p. 1, Ediție specială, 06/vol. 2, p. 139.


title: Cauza C-223/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado de Primera Instancia n ° 7 de Las Palmas de Gran Canaria (Spania) la 7 mai 2014 – Tecom Mican S.L./Man Diesel & Turbo SE

text:
               14.7.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/8

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado de Primera Instancia no 7 de Las Palmas de Gran Canaria (Spania) la 7 mai 2014 – Tecom Mican S.L./Man Diesel & Turbo SE
   (Cauza C-223/14)
   2014/C 223/12
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Juzgado de Primera Instancia no 7 de Las Palmas de Gran Canaria

      Părțile din procedura principală

      Petentă: Tecom Mican S.L.

      Cealaltă parte: Man Diesel & Turbo SE

      Întrebările preliminare

               1)

               Poate fi considerat „act extrajudiciar”, în sensul articolului 16 din Regulamentul nr. 1393/2007 al Parlamentului European și al Consiliului din 13 noiembrie 2007 (1), un act încheiat exclusiv sub semnătură privată, chiar dacă nu a fost emis de o autoritate sau de un funcționar public din afara sistemului judiciar?

               2)

               În cazul unui răspuns afirmativ, orice act sub semnătură privată poate fi considerat act extrajudiciar sau este necesar ca acesta să îndeplinească anumite caracteristici specifice?

               3)

               În cazul în care un act sub semnătură privată îndeplinește astfel de caracteristici, un cetățean al Uniunii poate solicita comunicarea și notificarea lui prin procedura prevăzută la articolul 16 din actualul Regulament nr. 1393/2007 al Parlamentului European și al Consiliului din 13 noiembrie 2007 atunci când a realizat comunicarea respectivă și prin intermediul altei autorități publice din afara sistemului judiciar, precum un notar?

               4)

               În vederea aplicării articolului 16 din Regulamentul nr. 1393/2007, trebuie să se țină seama de faptul că o astfel de cooperare are incidență transfrontalieră şi este necesară pentru buna funcționare a pieței interne? În ce situații trebuie să se aprecieze că respectiva cooperare are „incidență transfrontalieră și este necesară pentru buna funcționare a pieței interne?

      (1)  Regulamentul nr. 1393/2007 al Parlamentului European și al Consiliului din 13 noiembrie 2007 privind notificarea sau comunicarea în statele membre a actelor judiciare și extrajudiciare în materie civilă sau comercială (JO L 324, 10.12.2007, p.79).


title: Cauza C-289/15: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 11 ianuarie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Krajský súd v Prešove – Slovacia) – Procedură penală împotriva Jozef Grundza (Trimitere preliminară — Cooperare judiciară în materie penală — Decizia-cadru 2008/909/JAI — Articolul 7 — Condiția dublei incriminări — Articolul 9 — Temeiuri de nerecunoaștere și de neexecutare bazate pe lipsa dublei incriminări — Resortisant al statului de executare condamnat în statul emitent pentru nerespectarea deciziei unei autorități publice)

text:
               27.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/2

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 11 ianuarie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Krajský súd v Prešove – Slovacia) – Procedură penală împotriva Jozef Grundza
   (Cauza C-289/15) (1)

   ((Trimitere preliminară - Cooperare judiciară în materie penală - Decizia-cadru 2008/909/JAI - Articolul 7 - Condiția dublei incriminări - Articolul 9 - Temeiuri de nerecunoaștere și de neexecutare bazate pe lipsa dublei incriminări - Resortisant al statului de executare condamnat în statul emitent pentru nerespectarea deciziei unei autorități publice))
   (2017/C 063/03)
   Limba de procedură: slovaca

      Instanța de trimitere

   Krajský súd v Prešove

      Partea din procedura penală principală

   Jozef Grundza.

      cu participarea: Krajská prokuratúra Prešov

      Dispozitivul

   Articolul 7 alineatul (3) și articolul 9 alineatul (1) litera (d) din Decizia-cadru 2008/909/JAI a Consiliului din 27 noiembrie 2008 privind aplicarea principiului recunoașterii reciproce în cazul hotărârilor judecătorești în materie penală care impun pedepse sau măsuri privative de libertate în scopul executării lor în Uniunea Europeană, astfel cum a fost modificată și completată prin Decizia-cadru 2009/299/JAI a Consiliului din 26 februarie 2009, trebuie interpretate în sensul că, într-o situație precum cea în discuție în litigiul principal, condiția dublei incriminări trebuie considerată îndeplinită în cazul în care elementele de fapt care stau la baza infracțiunii, astfel cum sunt reflectate în hotărârea judecătorească pronunțată de autoritatea competentă din statul emitent, ar fi pasibile, ca atare, de o sancțiune penală și pe teritoriul statului de executare dacă s-ar fi produs pe acest teritoriu.

      (1)  JO C 294, 7.9.2015.


title: Cauza C-240/06: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 25 octombrie 2007 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Korkein hallinto-oikeus — Finlanda) — Procedură inițiată de Fortum Project Finance SA (Articolul 56 alineatul (1) CE — Directiva 69/335/CEE — Articolul 12 alineatul (1) literele (a) și (c) — Derogare de la interdicția dublei impuneri a aporturilor de capital — Aport sub formă de acțiuni la o societate stabilită într-un alt stat membru — Schimb de acțiuni — Impozit pe cesionarea de active)

text:
               22.12.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 315/17

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 25 octombrie 2007 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Korkein hallinto-oikeus — Finlanda) — Procedură inițiată de Fortum Project Finance SA
   (Cauza C-240/06) (1)

   (Articolul 56 alineatul (1) CE - Directiva 69/335/CEE - Articolul 12 alineatul (1) literele (a) și (c) - Derogare de la interdicția dublei impuneri a aporturilor de capital - Aport sub formă de acțiuni la o societate stabilită într-un alt stat membru - Schimb de acțiuni - Impozit pe cesionarea de active)
   (2007/C 315/27)
   Limba de procedură: finlandeza
   Instanța de trimitere
   Korkein hallinto-oikeus
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Fortum Project Finance SA
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Korkein hallinto-oikeus — Interpretarea articolului 56 CE și a articolului 12 alineatul (1) litera (c) din Directiva 69/335/CEE a Consiliului din 17 iulie 1969 privind impozitele indirecte aplicate acumulărilor de capital (JO L 249, p. 25) — Derogare de la interdicția dublei impuneri a aporturilor de capital — Aport sub formă de acțiuni la o societate stabilită într-un alt stat membru — Impozit pe cesionarea de acțiuni
   Dispozitivul
   Directiva 69/335/CEE a Consiliului din 17 iulie 1969 privind impozitele indirecte aplicate acumulărilor de capital, astfel cum a fost modificată prin Directiva 85/303/CEE a Consiliului din 10 iunie 1985, trebuie interpretată în sensul că articolul 12 alineatul (1) litera (c) din aceasta nu se aplică perceperii unui impozit precum impozitul finlandez pe cesionarea de active (varainsiirtovero) în cazul în care sunt cesionate titluri de valoare, cu titlu de aport de capital, unei societăți de capitaluri care remite, în schimbul acestei cesionări, acțiuni proprii noi. Aplicarea unui astfel de impozit este autorizată în temeiul articolului 12 alineatul (1) litera (a) din directiva menționată.

      (1)  JO C 178, 29.7.2006.


title: Cauza C-190/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Oberster Gerichtshof (Austria) la 22 aprilie 2011 — Daniela Mühlleitner/Ahmad Yusufi și Wadat Yusufi

text:
               9.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 204/14

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Oberster Gerichtshof (Austria) la 22 aprilie 2011 — Daniela Mühlleitner/Ahmad Yusufi și Wadat Yusufi
   (Cauza C-190/11)
   2011/C 204/27
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Oberster Gerichtshof

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Daniela Mühlleitner

      Pârâți: Ahmad Yusufi și Wadat Yusufi

      Întrebările preliminare

   Aplicarea articolului 15 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (1) (Regulamentul Bruxelles I) presupune că respectivul contract dintre consumator și agentul economic a fost încheiat la distanță?

      (1)  JO 2001, L 12, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 3, p. 74.


title: Cauza C-495/06 P: Ordonanța Curții din 25 octombrie 2007 — Bart Nijs/Curtea de Conturi a Comunităților Europene (Recurs — Promovare — Exercițiul de promovare 2003 — Raport de evaluare a carierei — Decizie de stabilire a formei finale a raportului — Decizie de promovare a unui alt funcționar la gradul de traducător-revizor — Cerere de reparare a prejudiciului — Recurs în parte vădit inadmisibil și în parte vădit nefondat)

text:
               26.1.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/18

         Ordonanța Curții din 25 octombrie 2007 — Bart Nijs/Curtea de Conturi a Comunităților Europene
   (Cauza C-495/06 P) (1)

   (Recurs - Promovare - Exercițiul de promovare 2003 - Raport de evaluare a carierei - Decizie de stabilire a formei finale a raportului - Decizie de promovare a unui alt funcționar la gradul de traducător-revizor - Cerere de reparare a prejudiciului - Recurs în parte vădit inadmisibil și în parte vădit nefondat)
   (2008/C 22/35)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Recurent: Bart Nijs (reprezentant: F. Rollinger, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Curtea de Conturi a Comunităților Europene (reprezentant: T. Kennedy, agent)
   Obiectul
   Recurs declarat împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a doua) din 3 octombrie 2006, Nijs/Curtea de Conturi (T-171/05), prin care Tribunalul a respins — în măsura în care se întemeiază pe alte motive decât lipsa motivării — acțiunea având ca obiect, pe de o parte, anularea deciziei de stabilire a formei finale a raportului de evaluare a recurentului pentru exercițiul 2003, a deciziei de atribuire către recurent a punctelor de merit pentru exercițiul 2003 și a deciziei de a nu îl promova în 2004, precum și a deciziei de respingere a reclamației introduse împotriva acestor decizii și, pe de altă parte, o cerere de reparare a prejudiciului suferit
   Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă pe domnul Nijs la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 42, 24.2.2007.


title: Cauza T-205/12: Acțiune introdusă la 16 mai 2012 — GRE/OAPI — Villiger Söhne (LIBERTE american blend)

text:
               14.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/10

         Acțiune introdusă la 16 mai 2012 — GRE/OAPI — Villiger Söhne (LIBERTE american blend)
   (Cauza T-205/12)
   2012/C 209/17
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: GRE Grand River Enterprises Deutschland GmbH (Kloster Lehnin, Germania) (reprezentanți: I. Memmler și S. Schulz, Rechtsanwältinnen)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Villiger Söhne GmbH (Waldshut-Tiengen, Germania)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 1 martie 2012 în cauza R 387/2011-1,

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitanta mărcii comunitare: reclamanta.

      Marca comunitară vizată: marca figurativă „LIBERTE american blend” pentru produse din clasa 34 — cererea de înregistrare nr. 7 481 211.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: Villiger Söhne GmbH.

      Marca sau semnul invocat: marca verbală „LA LIBERTAD” și marca figurativă „La LIBERTAD” pentru produse din clasele 14 și 34.

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția.

      Decizia camerei de recurs: respinge opoziția.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-533/93: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 3 martie 2009 – Bouma și alții/Consiliul și Comisia

text:
               18.4.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 90/38

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 3 martie 2009 – Bouma și alții/Consiliul și Comisia
   (Cauza T-533/93) (1)

   2009/C 90/58

      Limba de procedură: olandeza

   Președintele Camerei a opta a dispus radierea parțială a cauzei.

      (1)  JO C 334, 9.12.1993.


title: Cauza T-188/13: Hotărârea Tribunalului din 12 noiembrie 2014 – Murnauer Markenvertrieb/OAPI – Healing Herbs (NOTFALL) [ „Marcă comunitară — Procedură de declarare a nulității — Marcă comunitară verbală NOTFALL — Motive absolute de refuz — Caracter descriptiv — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 52 alineatul (1) litera (a) și articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Egalitate de tratament” ]

text:
               22.12.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 462/23

         Hotărârea Tribunalului din 12 noiembrie 2014 – Murnauer Markenvertrieb/OAPI – Healing Herbs (NOTFALL)
   (Cauza T-188/13) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de declarare a nulității - Marcă comunitară verbală NOTFALL - Motive absolute de refuz - Caracter descriptiv - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 52 alineatul (1) litera (a) și articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Egalitate de tratament”])
   (2014/C 462/36)
   Limba de procedură: germana

      Părţile

      Reclamantă: Murnauer Markenvertrieb GmbH (Egelsbach, Germania) (reprezentanţi: F. Traub şi H. Daniel, avocaţi)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne (mărci, desene şi modele industriale) (reprezentant: A. Poch, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Healing Herbs Ltd (Walterstone, Regatul Unit) (reprezentant: R. Price, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 4 februarie 2013 (cauza R 132/2012-4) privind o procedură de declarare a nulității între Healing Herbs Ltd și Murnauer Markenvertrieb GmbH

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Murnauer Markenvertrieb GmbH să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne (mărci, desene şi modele industriale (OAPI) și cheltuielile de judecată efectuate de Healing Herbs Ltd.

      (1)  JO C 156, 1.6.2013.


title: Cauza C-142/15 P: Recurs introdus la 24 martie 2015 de SolarWorld AG împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a cincea) din 14 ianuarie 2015 în cauza T-507/13, SolarWorld AG și alții/Comisia Europeană

text:
               8.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 190/5

         Recurs introdus la 24 martie 2015 de SolarWorld AG împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a cincea) din 14 ianuarie 2015 în cauza T-507/13, SolarWorld AG și alții/Comisia Europeană
   (Cauza C-142/15 P)
   (2015/C 190/05)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: SolarWorld AG (reprezentanți: L. Ruessmann, avocat, J. Beck, solicitor)

      Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană,
   Brandoni solare SpA,
   Global Sun Ltd,
   Silicio Solar, SAU,
   Solaria Energia y Medio Ambiente, SA

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curții:

               —

               declararea recursului ca admisibil și fondat;

               —

               anularea Ordonanței Tribunalului pronunțate în cauza T-507/13;

               —

               declararea admisibilității acțiunii în anulare în cauza T-507/13 și

               —

               trimiterea cauzei Tribunalului în vederea pronunțării pe fond cu privire la acțiunea în anulare.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului, reclamanta invocă următoarele argumente:
   Tribunalul a constatat în mod greșit că recurenta nu este vizată direct de Decizia Comisiei 2013/423/UE (1) deoarece această decizie nu ar afecta direct situația juridică a recurentei și a făcut obiectul unor măsuri de punere în aplicare.

               —

               Tribunalul a constatat în mod greșit că recurenta nu este afectată direct de Decizia Comisiei 2013/423/UE întrucât aceasta a fost pusă în aplicare prin Regulamentul nr. 748/2013 (2). Regulamentul nr. 748/2013 este un act de confirmare în raport cu Decizia 2013/423/UE. Prin urmare, recurenta avea calitatea procesuală necesară pentru a ataca direct Decizia 2013/423/UE.

               —

               Aprecierea Tribunalului potrivit căreia Decizia 2013/423/UE implică măsuri de punere în aplicare a fost greșită, întrucât Tribunalul nu a analizat dacă Comisia dispunea de o marjă de discreție atunci când a adoptat Regulamentul nr. 748/2013 sau dacă punerea în aplicare a Deciziei 2013/423/UE a fost pur și simplu automată în ceea ce o privește pe recurentă, ceea ce este efectiv cazul.

      (1)  Decizia Comisiei din 2 august 2013 de acceptare a unui angajament oferit în legătură cu procedura antidumping privind importurile de module fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin și componentele lor cheie (celule și plachete) originare sau expediate din Republica Populară Chineză (OJ L 209, p. 26).

      (2)  Regulamentul Comisiei din 2 august 2013 de modificare a Regulamentului (UE) nr. 513/2013 de instituire a unei taxe antidumping provizorii la importurile de module fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin și componentele lor cheie (și anume celule și plachete) originare sau expediate din Republica Populară Chineză (JO L 209, p. 1).


title: Cauza T-23/09: Acțiune introdusă la 21 ianuarie 2009 — CNOP și CCG/Comisia

text:
               7.3.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 55/49

         Acțiune introdusă la 21 ianuarie 2009 — CNOP și CCG/Comisia
   (Cauza T-23/09)
   (2009/C 55/88)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamanți: Conseil National de l'Ordre des Pharmaciens (CNOP) (Paris, Franța), Conseil Central de la Section G de l'Ordre National des Pharmaciens (CCG) (Paris, Franța) (reprezentanți: Y.-R. Guillou, H. Speyart și T. Verstraeten, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamanților

               —

               Anularea deciziei în litigiu și

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la suportarea propriilor cheltuieli de judecată și la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamanți.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamanții solicită anularea Deciziei C(2008) 6524 a Comisiei din 29 octombrie 2008 prin care Comisia dispusese, în temeiul articolului 20 alineatul (4) din Regulamentul nr. 1/2003 (1), ca reclamanții să se supună unei inspecții având ca obiect participarea acestora la și/sau punerea în aplicare eventuală a unor acorduri și practici concertate contrare dispozițiilor articolelor 81 CE și/sau 82 CE.
   Acest comportament s-ar fi manifestat sub forma unor decizii prin care se urmărea împiedicarea farmaciștilor și/sau a persoanelor juridice să intre pe piața serviciilor de analize de biologie medicală, restrângerea activității acestora pe piață sau excluderea acestora de pe piață, printre altele prin neînscrierea farmaciștilor și/sau a persoanelor juridice care doreau să presteze servicii de analize de biologie medicală în Tabloul Secțiunii G și prin neactualizarea înscrierii acestora în Tablou.
   În susținerea acțiunii, reclamanții invocă trei motive întemeiate pe:

               —

               o încălcare a principiului potrivit căruia deciziile instituțiilor comunitare trebuie adresate unor entități care au personalitate juridică, întrucât Ordre National des Pharmaciens este de asemenea destinatar al deciziei atacate, fără a avea însă o astfel de personalitate;

               —

               o încălcare a obligației de motivare, întrucât Comisia nu identifică în mod clar entitatea care poate constitui o întreprindere sau o asociație de întreprinderi în sensul articolului 20 alineatul (4) din Regulamentul nr. 1/2003 și întrucât nu indică motivele care justifică o astfel de calificare;

               —

               o încălcare a articolului 20 alineatul (4) din Regulamentul nr. 1/2003, în măsura în care nici reclamanții și nici Ordre National des Pharmaciens i) nu ar fi întreprinderi, având în vedere că nu desfășoară o activitate economică sau ii) nu ar putea fi calificați drept asociații de întreprinderi în condițiile în care regrupează membri care nu desfășoară cu toții activități economice și care nu ar îndeplini criteriile de identificare a unei asociații de întreprinderi degajate de Curte în cazul asociațiilor profesionale care au misiuni publice.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (JO 2003, L 1, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 167).


title: Cauza C-272/12 P: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 10 decembrie 2013 — Comisia Europeană/Irlanda, Republica Franceză, Republica Italiană, Eurallumina SpA, Aughinish Alumina Ltd (Recurs — Ajutoare de stat — Scutire de accize pentru uleiurile minerale — Atribuțiile instanței — Motiv invocat din oficiu de instanța Uniunii — Raport între armonizarea fiscală și controlul ajutoarelor de stat — Competențele Consiliului și, respectiv, ale Comisiei — Principiul securității juridice — Prezumția de legalitate a actelor Uniunii)

text:
               15.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 45/9

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 10 decembrie 2013 — Comisia Europeană/Irlanda, Republica Franceză, Republica Italiană, Eurallumina SpA, Aughinish Alumina Ltd
   (Cauza C-272/12 P) (1)

   (Recurs - Ajutoare de stat - Scutire de accize pentru uleiurile minerale - Atribuțiile instanței - Motiv invocat din oficiu de instanța Uniunii - Raport între armonizarea fiscală și controlul ajutoarelor de stat - Competențele Consiliului și, respectiv, ale Comisiei - Principiul securității juridice - Prezumția de legalitate a actelor Uniunii)
   2014/C 45/16
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: V. Di Bucci, G. Conte, D. Grespan și N. Khan, precum și K. Walkerová, agenți)

      Celelalte părți din procedură: Irlanda (reprezentanți: E. Creedon, agent, asistat de P. McGarry, SC), Republica Franceză (reprezentanți: G. de Bergues și, inițial, J. Gstalter, ulterior N. Rouam, agenți), Republica Italiană (reprezentanți: G. Palmieri, agent, asistat de G. Aiello, avvocato dello Stato), Eurallumina SpA (reprezentanți: R. Denton și A. Stratakis, precum și L. Martin Alegi și L. Philippou, solicitors), Aughinish Alumina Ltd (reprezentanți: C. Waterson, precum și C. Little și J. Handoll, solicitors)

      Obiectul

   Recurs declarat împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra extinsă) din 21 martie 2012, Irlanda și alții/Comisia (cauzele conexate T-50/06 RENV, T-56/06 RENV, T-60/06 RENV, T-62/06 RENV și T-69/06 RENV), prin care Tribunalul a anulat Decizia 2006/323/CE a Comisiei din 7 decembrie 2005 privind scutirea de acciză pentru uleiurile minerale folosite drept combustibil în producția de alumină în regiunea Gardanne, în regiunea Shannon și în Sardinia, pusă în aplicare de Franța, de Irlanda și, respectiv, de Italia (JO 2006, L 119, p. 12) — Erori de drept — Necompetența Tribunalului — Neregularități de procedură care afectează interesele Comisiei — Atribuțiile instanței — Încălcarea articolelor 87 și 88 CE și a articolului 61 al doilea paragraf din Statutul Curții — Noțiunea de ajutoare de stat — Imputarea scutirilor în litigiu statelor membre sau Consiliului — Raport între armonizare fiscală și ajutoare de stat — Principiul securității juridice — Prezumție de legalitate — Principiul bunei administrări.

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Hotărârea Tribunalului Uniunii Europene din 21 martie 2012, Irlanda și alții/Comisia (T-50/06 RENV, T-56/06 RENV, T-60/06 RENV, T-62/06 RENV și T-69/06 RENV).

               2.

               Trimite cauzele conexate T-50/06 RENV, T-56/06 RENV, T-60/06 RENV, T-62/06 RENV și T-69/06 RENV spre rejudecare Tribunalului Uniunii Europene.

               3.

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.

      (1)  JO C 235, 4.8.2012.


title: Cauza C-182/09: Ordonanța președintelui Camerei întâi a Curții din 3 iunie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de High Court of Justice in Northern Ireland, Queen's Bench Division — Regatul Unit) — Seaport (NI) Ltd/Department of the Environment for Northern Ireland

text:
               18.12.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 346/37

         Ordonanța președintelui Camerei întâi a Curții din 3 iunie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de High Court of Justice in Northern Ireland, Queen's Bench Division — Regatul Unit) — Seaport (NI) Ltd/Department of the Environment for Northern Ireland
   (Cauza C-182/09) (1)

   ()
   2010/C 346/66
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei întâi a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 193, 15.8.2009.


title: Cauza C-627/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Judecătoria Câmpulung (România) la data de 23 noiembrie 2015 – Dumitru Gavrilescu, Liana Gavrilescu/SC Volksbank România SA, SC Volksbank România SA – sucursala Câmpulung

text:
               10.5.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 165/4

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Judecătoria Câmpulung (România) la data de 23 noiembrie 2015 – Dumitru Gavrilescu, Liana Gavrilescu/SC Volksbank România SA, SC Volksbank România SA – sucursala Câmpulung
   (Cauza C-627/15)
   (2016/C 165/05)
   Limba de procedură: română

      Instanţa de trimitere

   Judecătoria Câmpulung

      Părţile din acţiunea principală

      Reclamanți: Dumitru Gavrilescu, Liana Gavrilescu

      Pârâți: SC Volksbank România SA, SC Volksbank România SA – sucursala Câmpulung

      Întrebările preliminare

               1)

               Să se stabilească dacă articolul 4 alineatul (2) din Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii (1) trebuie interpretat în sensul că termenii „obiectul principal al contractului” şi „caracterul adecvat al preţului sau remuneraţiei, pe de o parte, faţă de serviciile sau bunurile furnizate în schimbul acestora, pe de altă parte”, acoperă o clauză, cuprinsă într-un contract de credit încheiat în monedă străină între un vânzător sau un furnizor şi un consumator şi care nu a făcut obiectul unei negocieri individuale, în temeiul căreia, pentru restituirea ratelor împrumutului, debitorul este obligat să suporte exclusiv „riscul valutar” constând în potenţialul efect negativ constând în creşterea obligaţiei lunare de plată generată de fluctuaţia ratelor de schimb valutar şi pe care l-ar avea de suportat ca urmare a contractării creditului şi a rambursării plăţii sumelor în baza contractului de credit într-o altă monedă decât moneda naţională a României.

               2)

               În conformitate cu articolul 4 alineatul (2) din Directiva 93/13, trebuie să se înţeleagă că obligaţia consumatorului de a suporta, cu ocazia restituirii împrumutului, diferenţa ce rezultă din creşterea cursului valutar al monedei în care s-a acordat împrumutul (CHF) reprezintă o remuneraţie al cărei caracter adecvat în raport cu serviciul prestat nu poate fi analizat în vederea aprecierii caracterului său abuziv?

               3)

               Dacă răspunsul la această întrebare este că o asemenea clauză nu este scutită de la aprecierea caracterului abuziv, se poate considera că aceasta îndeplineşte criteriile bunei credinţe, echilibrului şi transparenţei prevăzute de directivă, permiţând consumatorului să poată prevedea, pe baza unor criterii clare şi inteligibile, consecinţele care decurg din aceasta în ceea ce îl priveşte?

               4)

               Dacă o clauză contractuală precum este cea de la [punctul] 4.2 din Condiţiile generale ale convenţiei, potrivit căreia dreptul de a converti în moneda naţională un credit acordat în CHF este recunoscut pentru bancă în condiţiile fluctuaţiei, în sens crescător, a cursului valutar cu mai mult de 10 % faţă de valoarea acestuia de la data semnării convenţiei, în vederea evitării continuării majorării expunerii la riscul valutar, fără a fi recunoscut un drept similar consumatorului, intră în domeniul de protecţie al Directivei 93/13 sau este scutită de la aprecierea caracterului abuziv?

      (1)  JO L 95, p. 29, Ediţie specială, 15/vol. 2, p. 273.


title: Cauza F-49/07: Acțiune introdusă la 23 mai 2007 — R/Comisia Comunităților Europene

text:
               25.8.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 199/49

         Acțiune introdusă la 23 mai 2007 — R/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza F-49/07)
   (2007/C 199/96)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: R (reprezentant: O. Martins, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               declararea admisibilității cererii;

               —

               în măsura în care este necesar, pronunțarea anulării deciziei din 13 februarie 2007 prin care Comisia a respins reclamația și cererea de reparare a prejudiciilor ale reclamantei din 8 noiembrie 2006 și a deciziei din 19 decembrie 2005;

               —

               în măsura în care este necesar, declararea inexistenței întregii perioade de stagiu de funcționar, precum și a tuturor actelor produse în aceste împrejurări și/sau pronunțarea anulării tuturor actelor pregătitoare și derivate sau care urmăresc să prelungească efectele raportului de sfârșit al stagiului de funcționar din 10 ianuarie 2005 și în special raportul numit intermediar din 11 august 2004, nota doamnei X din 13 aprilie 2005 și actul de nouă repartizare al autorității împuternicite să facă numiri (AIPN) din 3 martie 2005;

               —

               în măsura în care este necesar, pronunțarea anulării parțiale a raportului de sfârșit al stagiului de agent temporar „cercetare”, astfel cum a fost definitivat la 18 mai 2004, privind comentariile introduse de contrasemnatar;

               —

               în măsura în care este necesar, pronunțarea anulării notei directorului general al DG ADMIN din 20 iulie 2005 de respingere a cererii de asistență a reclamantei din 11 noiembrie 2004 în temeiul articolului 24 din statut;

               —

               stabilirea angajării răspunderii Comunității Europene în temeiul ansamblului deciziilor și actelor atacate și al conduitei ilegale a Comisiei față de reclamantă;

               —

               acordarea către reclamantă, dacă este cazul, de daune-interese pentru prejudiciile suferite, în cuantum de 2 500 000 EUR;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată;

               —

               în măsura în care este necesar, invitarea Comisiei să participe la o procedură de conciliere, în temeiul articolului 7 alineatul (4) din anexa I la Statutul Curții de Justiție.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamanta impută Comisiei erori, omisiuni și disfuncții în gestiunea personalului, care ar constitui o conduită ilegală față de ea, de natură să angajeze răspunderea acestei instituții. În opinia reclamantei, Comisia ar fi săvârșit un abuz de putere și ar fi încălcat mai multe norme fundamentale de procedură, dreptul la apărare și obligația de motivare. În plus, actele atacate ar fi lovite de erori manifeste de apreciere și ar încălca articolul 26 din statut, precum și Regulamentul nr. 45/2001 (1), obligația de solicitudine, obligația de asistență menționată la articolul 24 din statut, principiile de vocație la carieră și de bună administrare. Pe de altă parte, reclamanta ar fi fost victima hărțuirii morale.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 45/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2000 privind protecţia persoanelor fizice cu privire la prelucrarea datelor cu caracter personal de către instituţiile şi organele comunitare şi privind libera circulaţie a acestor date (JO 2001, L 8, p. 1).