title: Cauza C-208/07: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 16 iulie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bayerisches Landessozialgericht — Germania) — Petra von Chamier-Glisczinski/Deutsche Angestellten-Krankenkasse [Securitate socială — Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 — Titlul III capitolul 1 — Articolele 18 CE, 39 CE și 49 CE — Prestații în natură destinate acoperirii riscului de dependență — Reședință într-un stat membru, altul decât statul competent — Regim de securitate socială din statul membru de reședință care nu include prestațiile în natură pentru acoperirea riscului de dependență]

text:
               12.9.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 220/2

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 16 iulie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bayerisches Landessozialgericht — Germania) — Petra von Chamier-Glisczinski/Deutsche Angestellten-Krankenkasse
   (Cauza C-208/07) (1)

   (Securitate socială - Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 - Titlul III capitolul 1 - Articolele 18 CE, 39 CE și 49 CE - Prestații în natură destinate acoperirii riscului de dependență - Reședință într-un stat membru, altul decât statul competent - Regim de securitate socială din statul membru de reședință care nu include prestațiile în natură pentru acoperirea riscului de dependență)
   2009/C 220/02
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bayerisches Landessozialgericht

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Petra von Chamier-Glisczinski

      Pârâtă: Deutsche Angestellten-Krankenkasse

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Bayerisches Landessozialgericht — Interpretarea articolului 19 alineatul (1) litera (a) și alineatul (2) din Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 al Consiliului din 14 iunie 1971 privind aplicarea regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați și cu familiile acestora care se deplasează în cadrul Comunității (JO L 149, p. 2, Ediție specială, 05/vol. 1, p. 26), în lumina articolelor 18, 39 și 49 CE și raportat la articolul 10 din Regulamentul (CEE) nr. 1612/68 al Consiliului din 15 octombrie 1968 privind libera circulație a lucrătorilor în cadrul Comunității (JO L 257, p. 2, Ediție specială, 05/vol. 1, p. 11) — Reglementare națională în temeiul căreia un membru al familiei unui lucrător salariat, care își are reședința într-un alt stat membru decât cel competent și care beneficiază, în acest din urmă stat membru, de prestații medicale combinate (prestații în numerar și prestații în natură) nu are dreptul decât la alocația de dependență („Pflegegeld”), calculată potrivit dreptului statului competent, dacă legislația statului în care își are reședința nu prevede prestații în natură pentru prestațiile medicale de care beneficiază în acest stat membru — Transfer al prestațiilor în natură într-un alt stat membru al cărui regim de asigurări sociale nu cuprinde decât prestații în bani

      Dispozitivul

               1)

               În cazul în care, spre deosebire de sistemul de securitate socială din statul competent, acela din statul membru în care își are reședința o persoană dependentă, asigurată ca membru al familiei unui lucrător salariat sau a unui lucrător care desfășoară o activitate independentă, în sensul Regulamentului (CEE) nr. 1408/71 al Consiliului din 14 iunie 1971 privind aplicarea regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați, cu lucrătorii care desfășoară activități independente și cu membrii familiilor acestora care se deplasează în cadrul Comunității, în versiunea modificată și actualizată prin Regulamentul (CE) nr. 118/97 al Consiliului din 2 decembrie 1996, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 1386/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 5 iunie 2001, nu prevede acordarea de prestații în natură în situații de dependență, precum aceea în care se găsește această persoană, articolul 19 sau articolul 22 alineatul (1) litera (b) din regulamentul menționat nu impune, ca atare, acordarea unor asemenea prestații în afara statului competent de către instituția competentă sau în numele acesteia.

               2)

               În cazul în care, spre deosebire de sistemul de securitate socială din statul competent, acela din statul membru în care își are reședința o persoană dependentă, asigurată ca membru al familiei unui lucrător salariat sau a unui lucrător care desfășoară o activitate independentă, în sensul Regulamentului nr. 1408/71, în versiunea modificată și actualizată prin Regulamentul nr. 118/97, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 1386/2001, nu prevede acordarea de prestații în natură în situații de dependență date, articolul 18 CE nu se opune, în împrejurări precum cele din acțiunea principală, unei reglementări precum cea prevăzută la articolul 34 din cartea XI din Codul securității sociale (Sozialgesetzbuch), în temeiul căreia o instituție competentă refuză, în asemenea împrejurări, să acopere, independent de mecanismele instituite prin articolul 19 sau, dacă este cazul, prin articolul 22 alineatul (1) litera (b) din regulamentul menționat și pentru o durată nedeterminată, cheltuielile legate de șederea într-o instituție care oferă asistență medicală situată în statul membru de reședință până la concurența unei sume egale cu prestațiile la care această persoană ar fi avut dreptul dacă aceeași asistență i-ar fi fost acordată într-o instituție care a încheiat contracte cu casele de asigurări de sănătate situată în statul competent.

      (1)  JO C 155, 7.7.2007.


title: Cauza C-328/13: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 11 septembrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberster Gerichtshof – Austria) – Österreichischer Gewerkschaftsbund/Wirtschaftskammer Österreich – Fachverband Autobus-, Luftfahrt- und Schifffahrtsunternehmungen (Trimitere preliminară — Directiva 2001/23/CE — Menținerea drepturilor lucrătorilor în cazul transferului de întreprinderi, unități sau părți de întreprinderi sau unități — Obligația cesionarului de a menține condițiile de muncă convenite printr-o convenție colectivă până la data intrării în vigoare a unei alte convenții colective — Noțiunea de convenție colectivă — Legislație națională care prevede că o convenție colectivă reziliată continuă să producă efecte până la intrarea în vigoare a unei alte convenții)

text:
               17.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 409/15

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 11 septembrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberster Gerichtshof – Austria) – Österreichischer Gewerkschaftsbund/Wirtschaftskammer Österreich – Fachverband Autobus-, Luftfahrt- und Schifffahrtsunternehmungen
   (Cauza C-328/13) (1)

   ((Trimitere preliminară - Directiva 2001/23/CE - Menținerea drepturilor lucrătorilor în cazul transferului de întreprinderi, unități sau părți de întreprinderi sau unități - Obligația cesionarului de a menține condițiile de muncă convenite printr-o convenție colectivă până la data intrării în vigoare a unei alte convenții colective - Noțiunea de convenție colectivă - Legislație națională care prevede că o convenție colectivă reziliată continuă să producă efecte până la intrarea în vigoare a unei alte convenții))
   2014/C 409/21
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Oberster Gerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Österreichischer Gewerkschaftsbund

      Pârâtă: Wirtschaftskammer Österreich – Fachverband Autobus-, Luftfahrt- und Schifffahrtsunternehmungen

      Dispozitivul

   Articolul 3 alineatul (3) din Directiva 2001/23/CE a Consiliului din 12 martie 2001 privind apropierea legislației statelor membre referitoare la menținerea drepturilor lucrătorilor în cazul transferului de întreprinderi, unități sau părți de întreprinderi sau unități trebuie interpretat în sensul că reprezintă „condiții de muncă convenite printr-o convenție colectivă”, în sensul acestei dispoziții, condițiile de muncă stabilite printr-o convenție colectivă, care continuă, în temeiul dreptului unui stat membru, în pofida rezilierii convenției menționate, să își producă efectele asupra raporturilor de muncă care intrau direct în sfera sa înainte de încetarea acesteia, atât timp cât raporturile de muncă menționate nu sunt supuse unei noi convenții colective sau nu este încheiat un nou acord individual cu lucrătorii vizați.

      (1)  JO C 274, 21.9.2013.


title: Cauza C-428/07: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de High Court of Justice (England and Wales), Queen's Bench Division, Administrative Court la 14 septembrie 2007 — Mark Horvath/Secretary of State for Environment, Food and Rural Affairs

text:
               8.12.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 297/22

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de High Court of Justice (England and Wales), Queen's Bench Division, Administrative Court la 14 septembrie 2007 — Mark Horvath/Secretary of State for Environment, Food and Rural Affairs
   (Cauza C-428/07)
   (2007/C 297/36)
   Limba de procedură: engleza
   Instanța de trimitere
   High Court of Justice (England and Wales), Queen's Bench Division, Administrative Court
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Mark Horvath

      Pârât: Secretary of State for Environment, Food and Rural Affairs
   Întrebările preliminare

               1)

               În cazul în care un stat membru a instituit un sistem de delegare a competențelor, în temeiul căruia autoritățile centrale ale statului păstrează competența de a acționa pe întregul teritoriu al statului membru pentru a asigura respectarea obligațiilor impuse acestuia prin dreptul comunitar, în contextul Regulamentului (CE) nr. 1782/2003 al Consiliului din 29 septembrie 2003 de stabilire a normelor comune pentru schemele de sprijin direct în cadrul politicii agricole comune și de stabilire a anumitor scheme de sprijin pentru agricultori și de modificare a Regulamentelor (CEE) nr. 2019/93, (CE) nr. 1452/2001, (CE) nr. 1453/2001, (CE) nr. 1454/2001, (CE) nr. 1868/94, (CE) nr. 1251/1999, (CE) nr. 1254/1999, (CE) nr. 1673/2000, (CEE) nr. 2358/71 și (CE) nr. 2529/2001 (1) („regulamentul Consiliului”):

                           a)

                           un stat membru poate include cerințe referitoare la întreținerea servituților de trecere publică vizibile printre criteriile bunelor condiții agricole și de mediu definite la articolul 5 și în anexa IV la regulamentul Consiliului?

                           b)

                           în cazul în care regimul constituțional intern al unui stat membru prevede că diferite autorități regionale au o competență legislativă pentru diferitele părți constitutive ale acestui stat membru, faptul că aceste părți constitutive au norme diferite pentru bunele condiții agricole și de mediu în sensul articolului 5 și al anexei IV la regulamentul Consiliului este susceptibil să reprezinte o discriminare inadmisibilă?

      (1)  JO L 270, p. 1.


title: Cauza T-25/04: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 12 septembrie 2007 — González y Díez/Comisia ( Ajutoare de stat — Ajutoare pentru acoperirea unor costuri de restructurare excepționale — Retragerea unei decizii anterioare — Expirarea tratatului CECO — Competența Comisiei — Continuitatea ordinii juridice comunitare — Lipsa încălcării normelor fundamentale de procedură — Protejarea încrederii legitime — Eroare vădită de apreciere )

text:
               20.10.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 247/24

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 12 septembrie 2007 — González y Díez/Comisia
   (Cauza T-25/04) (1)

   („Ajutoare de stat - Ajutoare pentru acoperirea unor costuri de restructurare excepționale - Retragerea unei decizii anterioare - Expirarea tratatului CECO - Competența Comisiei - Continuitatea ordinii juridice comunitare - Lipsa încălcării normelor fundamentale de procedură - Protejarea încrederii legitime - Eroare vădită de apreciere’)
   (2007/C 247/36)
   Limba de procedură: spaniola
   Părțile

      Reclamantă: González y Díez, SA (Villabona-Llanera, Spania) (reprezentanți: J. Díez-Hochleitner și A. Martínez Sánchez, avocats)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: inițial J. Buendía Sierra, apoi C. Urraca Caviedes, agenți, acesta din urmă fiind asistat de J. Buendía Sierra, avocat)
   Obiectul
   Cerere de anulare a articolelor 1, 3 și 4 din Decizia 2004/340/CE a Comisiei din 5 noiembrie 2003 privind ajutoarele pentru acoperirea costurilor excepționale acordate întreprinderii González y Díez, SA (ajutoare corespunzând anului 2001 și utilizare abuzivă a ajutoarelor corespunzând anilor 1998 și 2000) și de modificare a Deciziei 2002/827/CECO (JO 2004, L 119, p. 26).
   Dispozitivul

               1)

               Anulează articolul 3 litera (b), în măsura în care vizează suma de 54 057,63 euro (8 994 433 ESP) și articolul 4 alineatul (1) litera (b) din Decizia 2004/340/CE a Comisiei din 5 noiembrie 2003 privind ajutoarele pentru acoperirea costurilor excepționale acordate întreprinderii Gonzáles y Díez, SA (ajutoare corespunzând anului 2001 și utilizare abuzivă a ajutoarelor care corespund anilor 1998 și 2000) și de modificare a Deciziei 2002/827/CECO.

               2)

               Respinge acțiunea în rest.

               3)

               Reclamanta va suporta patru cincimi din propriile cheltuieli de judecată și patru cincimi din cheltuielile de judecată efectuate de Comisie, aceasta din urmă suportând o cincime din propriile cheltuieli de judecată și o cincime din cheltuielile de judecată efectuate de reclamantă.

      (1)  JO C 71, 20.3.2004.


title: Cauza C-491/10 PPU: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 22 decembrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Oberlandesgericht Celle — Germania) — Joseba Andoni Aguirre Zarraga/Simone Pelz [Cooperare judiciară în materie civilă — Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 — Competența, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești în materie matrimonială și în materia răspunderii părintești — Răspundere părintească — Încredințare — Răpirea copilului — Articolul 42 — Executarea unei hotărâri judecătorești certificate prin care se dispune înapoierea unui copil, pronunțată de o instanță competentă (spaniolă) — Competența instanței solicitate (germană) de a refuza executarea hotărârii menționate în cazul încălcării grave a drepturilor copilului]

text:
               26.2.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/12

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 22 decembrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Oberlandesgericht Celle — Germania) — Joseba Andoni Aguirre Zarraga/Simone Pelz
   (Cauza C-491/10 PPU) (1)

   (Cooperare judiciară în materie civilă - Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 - Competența, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești în materie matrimonială și în materia răspunderii părintești - Răspundere părintească - Încredințare - Răpirea copilului - Articolul 42 - Executarea unei hotărâri judecătorești certificate prin care se dispune înapoierea unui copil, pronunțată de o instanță competentă (spaniolă) - Competența instanței solicitate (germană) de a refuza executarea hotărârii menționate în cazul încălcării grave a drepturilor copilului)
   2011/C 63/23
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Oberlandesgericht Celle

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Joseba Andoni Aguirre Zarraga

      Pârâtă: Simone Pelz

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Oberlandesgericht Celle — Interpretarea articolului 42 din Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 al Consiliului din 27 noiembrie 2003 privind competența, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești în materie matrimonială și în materia răspunderii părintești, de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1347/2000 (JO L 338, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 6, p. 183) — Răpire de copii — Executarea unei decizii prin care se dispune înapoierea unui copil pronunțată de o instanță competentă (spaniolă) — Competența instanței solicitate (germane) de a refuza executarea deciziei amintite în caz de încălcare gravă a drepturilor copilului

      Dispozitivul

   În împrejurări precum cele din acțiunea principală, instanța competentă a statului membru de executare nu poate să se opună executării unei hotărâri judecătorești certificate prin care se dispune înapoierea unui copil reținut ilicit pentru motivul că instanța statului membru de origine care a pronunțat această hotărâre ar fi încălcat articolul 42 din Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 al Consiliului din 27 noiembrie 2003 privind competența, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești în materie matrimonială și în materia răspunderii părintești, de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1347/2000, interpretat în conformitate cu articolul 24 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, aprecierea existenței unei astfel de încălcări ținând exclusiv de competența instanțelor statului membru de origine.

      (1)  JO C 346, 18.12.2010.


title: Cauza C-557/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 29 octombrie 2013 — Hermann Lutz/Elke Bäuerle, în calitate de administrator în procedura insolvenței privind patrimoniul ECZ Autohandel GbmH

text:
               18.1.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 15/9

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 29 octombrie 2013 — Hermann Lutz/Elke Bäuerle, în calitate de administrator în procedura insolvenței privind patrimoniul ECZ Autohandel GbmH
   (Cauza C-557/13)
   2014/C 15/12
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesgerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Hermann Lutz

      Pârâtă: Elke Bäuerle, în calitate de administrator în procedura insolvenței privind patrimoniul ECZ Autohandel GbmH

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 13 din Regulamentul (CE) nr. 1346/2000 al Consiliului din 29 mai 2000 privind procedurile de insolvență (1) este aplicabil în cazul în care plata contestată de lichidator a unei sume poprite înainte de deschiderea procedurii de insolvență a fost făcută doar după deschiderea procedurii?

               2.

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, excepția prevăzută la articolul 13 din Regulamentul privind procedurile de insolvență privește și termenele de prescripție, de anulare și de decădere prevăzute de legea aplicabilă a statului membru în care actul atacat își produce efectele (lex causae)?

               3.

               În cazul în care răspunsul la a doua întrebare este afirmativ, cerințele de formă necesare pentru valabilitatea unei cereri în sensul articolului 13 din Regulamentul privind procedurile de insolvență sunt determinate de lex causae sau de lex fori concursus?

      (1)  JO L 160, p. 1.


title: Cauza C-346/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de cour d'appel de Mons (Belgia) la 25 iunie 2013 — Ville de Mons/KPN Group Belgium SA

text:
               31.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/22

         Cerere de decizie preliminară introdusă de cour d'appel de Mons (Belgia) la 25 iunie 2013 — Ville de Mons/KPN Group Belgium SA
   (Cauza C-346/13)
   2013/C 252/35
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour d'appel de Mons

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Ville de Mons

      Pârâtă: KPN Group Belgium SA

      Întrebările preliminare

   Articolul 13 din Directiva 2002/20/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind autorizarea rețelelor și serviciilor de comunicații electronice [(Directiva privind autorizarea)] (1) interzice colectivităților teritoriale să taxeze, pentru motive bugetare sau pentru alte motive, activitatea economică a operatorilor de telecomunicații care se materializează pe teritoriul lor prin prezența unor piloni, a unor stâlpi sau a unor antene GSM afectate acestei activități?

      (1)  JO L 108, p. 21, Ediție specială, 13/vol. 35, p. 183.


title: Cauza C-188/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Naczelny Sąd Administracyjny (Republica Polonă) la 28 mai 2009 — Dyrektor Izby Skarbowej w Białymstoku/Profaktor Kulesza, Frankowski, Trzaska spółka jawna w Białymstoku

text:
               15.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 193/6

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Naczelny Sąd Administracyjny (Republica Polonă) la 28 mai 2009 — Dyrektor Izby Skarbowej w Białymstoku/Profaktor Kulesza, Frankowski, Trzaska spółka jawna w Białymstoku
   (Cauza C-188/09)
   2009/C 193/06
   Limba de procedură: polona

      Instanța de trimitere

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Dyrektor Izby Skarbowej w Białymstoku

      Pârâte: Profaktor Kulesza, Frankowski, Trzaska spółka jawna w Białymstoku

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 2 alineatele (1) și (2) din Prima directivă 67/227/CEE a Consiliului din 11 aprilie 1967 privind armonizarea legislațiilor statelor membre privind impozitele pe cifra de afaceri (1), coroborat cu articolul 2 și cu articolul 10 alineatele (1) și (2), precum și cu articolul 17 alineatele (1) și (2) din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (2), se opune unei dispoziții, precum articolul 111 alineatul (2), coroborat cu alineatul (1) al aceluiași articol, din ustawa z dnia 11 marca 2004 r. o podatku od towarów i usług (Dz. U. nr. 54, p. 535, Legea din 11 martie 2004 privind TVA, denumită în continuare „Legea din 2004 privind TVA”), care prevede că persoanele impozabile care efectuează vânzări către persoane fizice ce nu desfășoară activități economice și către persoane fizice ce exercită activități economice în cadrul unei exploatații agricole individuale, își pierd temporar dreptul de a diminua valoarea taxei datorate cu o sumă corespunzând la 30 % din valoarea taxei plătite în amonte pentru achiziționarea unor bunuri și servicii, din moment ce nu îndeplinesc obligația de a utiliza case de marcat pentru a înregistra cifra de afaceri și valoarea taxei datorate?

               2)

               „Măsurile speciale” menționate la articolul 27 alineatul (1) din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare, pot, având în vedere natura și obiectivul acestora, consta într-o limitare temporară a dreptului de a deduce, astfel cum prevede articolul 111 alineatul (2), coroborat cu alineatul (1) al aceluiași articol din Legea din 2004 privind TVA, în privința unor persoane impozabile care nu respectă obligația de a înregistra cifra de afaceri și valoarea taxei datorate prin intermediul unor case de marcat și, în acest sens, introducerea acestor măsuri necesită aplicarea procedurii prevăzute la articolul 27 alineatele (2)-(4) din A șasea directivă din 17 mai 1977?

               3)

               Dreptul conferit statelor membre de articolul 33 alineatul (1) din A șasea directivă permite acestora să instituie o sancțiune care constă în pierderea temporară, de către persoanele impozabile care nu respectă obligația de a utiliza case de marcat pentru a înregistra cifra de afaceri și valoarea taxei datorate, a dreptului de a diminua valoarea taxei datorate cu o sumă care corespunde la 30 % din valoarea taxei plătite în amonte pentru achiziționarea de bunuri și servicii, astfel cum prevede articolul 111 alineatul (2) coroborat cu alineatul (1) al aceluiași articol din Legea din 2004 privind TVA?

      (1)  JO 71, p. 1301.

      (2)  JO L 145, p. 1.


title: Cauza T-133/06: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 23 octombrie 2008 — TIM și TTV/OAPI — Past Perfect (PAST PERFECT) ( Marcă comunitară — Procedură de anulare — Marca comunitară verbală PAST PERFECT — Respingerea cererii de declarare a nulității — Articolul 7 alineatul (1) literele (b), (c) și (d) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 — Articolul 7 alineatul (2) din regulamentul respectiv )

text:
               6.12.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 313/29

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 23 octombrie 2008 — TIM și TTV/OAPI — Past Perfect (PAST PERFECT)
   (Cauza T-133/06) (1)

   („Marcă comunitară - Procedură de anulare - Marca comunitară verbală PAST PERFECT - Respingerea cererii de declarare a nulității - Articolul 7 alineatul (1) literele (b), (c) și (d) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 - Articolul 7 alineatul (2) din regulamentul respectiv’)
   (2008/C 313/51)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamante: TIM The International Music Company AG și TTV Tonträger-Vertrieb-2000 GmbH (Hambourg, Germania) (reprezentanți: initial J. Wendt și G. Kukuk, ulterior J. Wendt, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: G. Schneider, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Past Perfect Ltd (Bucknell, Oxfordshire, Regatul Unit) (reprezentanți: initial S. Disraeli, ulterior K. Tinkler, solicitors)
   Obiectul
   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 3 februarie 2006 (cauza R 150/2005-1) privind o procedură de anulare între TIM The International Music Company AG și TTV Tonträger-Vertrieb-2000 GmbH, pe de o parte, și Past Perfect Ltd, pe de altă parte.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă TIM The International Music Company AG și TTV Tonträger-Vertrieb-2000 GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 154, 1.7.2006.


title: Cauza T-146/17: Acțiune introdusă la 7 martie 2017 – Mondi/ACER

text:
               24.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/34

         Acțiune introdusă la 7 martie 2017 – Mondi/ACER
   (Cauza T-146/17)
   (2017/C 129/52)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Mondi AG (Viena, Austria) (reprezentant: avocat, B. Rajal)

      Pârâtă: Agenția pentru Cooperarea Autorităților de Reglementare din Domeniul Energiei (ACER)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Comisiei de apel a pârâtei din 17 februarie 2017 în cazul A-001-2017 (consolidated) privind respingerea cererii sale de intervenție, și

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe încălcarea articolul 11 din Regulamentul de procedură al Comisiei de apel a pârâtei, precum și pe încălcarea articolului 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, prin faptul că, în mod neîntemeiat, Comisia de apel a reținut că nu există un interes legitim al reclamantei privind soluționarea procedurii de apel

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea dreptului de a fi ascultat, prin faptul că Comisia de apel nu i-a comunicat observațiile pârâților privind cererea de intervenție pe care a formulat-o


title: Cauza C-317/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Giudice di Pace di Ischia (Italia) la 15 iulie 2008 — Rosalba Alassini/Telecom Italia SpA

text:
               13.9.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 236/10

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Giudice di Pace di Ischia (Italia) la 15 iulie 2008 — Rosalba Alassini/Telecom Italia SpA
   (Cauza C-317/08)
   (2008/C 236/15)
   Limba de procedură: italiana
   Instanța de trimitere
   Giudice di Pace di Ischia
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Rosalba Alassini

      Pârâtă: Telecom Italia SpA
   Întrebarea preliminară
   Dispozițiile comunitare prevăzute la articolul 6 din Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale, în Directiva 2002/22/CE (1), în Directiva 1999/44/CE (2), în Recomandarea 2001/310/CE a Comisiei (3) și în Directiva 1998/257/CE (4) au efect direct obligatoriu și trebuie să fie interpretate în sensul că litigiile „în materia comunicațiilor electronice între utilizatorii finali și operatori care rezultă din nerespectarea dispozițiilor privind serviciul universal și drepturile utilizatorilor finali prevăzute în actele cu putere de lege, în deciziile autorității, în condițiile contractuale și în lista serviciilor” (litigii prevăzute la articolul 2 din Decizia nr. 173/07/CONS a autorității de garantare) nu trebuie să facă obiectul încercării obligatorii de conciliere prevăzute sub sancțiunea imposibilității de a introduce o acțiune în justiție, aceste dispoziții prevalând asupra normei care rezultă din articolul 3 alineatul 1 din decizia menționată a autorității de garantare în domeniul comunicațiilor?

      (1)  JO L 108, p. 51, Ediție specială, 13/vol. 35, p. 213.

      (2)  JO L 171, p. 12, Ediție specială, 15/vol. 5, p. 89.

      (3)  JO L 109, p. 56.

      (4)  JO L 115, p. 31 (Recomandare a Comisiei).


title: Cauza F-27/10: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 10 martie 2011 — Begue și alții/Comisia [Funcție publică — Agenți contractuali — Indemnizație pentru persoanele care lucrează sistematic în servicii de permanență — Articolul 55 și articolul 56b din statut — Regulamentul (CEE, Euratom, CECO) nr. 495/77]

text:
               12.5.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/23

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 10 martie 2011 — Begue și alții/Comisia
   (Cauza F-27/10) (1)

   (Funcție publică - Agenți contractuali - Indemnizație pentru persoanele care lucrează sistematic în servicii de permanență - Articolul 55 și articolul 56b din statut - Regulamentul (CEE, Euratom, CECO) nr. 495/77)
   2012/C 138/44
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamanți: Christian Begue și alții (Marcy, Franța) (reprezentant: A. Woimant, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: D. Martin și B. Eggers, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei prin care li s-a refuzat reclamanților plata cu efect retroactiv a indemnizației de disponibilitate prevăzute la articolul 56b din statut

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Reclamanții suportă propriile cheltuieli de judecată și sunt obligați să suporte cheltuielile de judecată efectuate de Comisie.

      (1)  JO C 179, 3.7.2010, p. 58.


title: Cauza C-204/15: Ordonanța președintelui Curții din 15 ianuarie 2016(cerere de decizie preliminară formulată de Augstākā tiesa – Letonia) – Procedură inițiată de Valsts ieņēmumu dienests, cu participarea: SIA „Latspas”

text:
               18.4.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 136/23

         Ordonanța președintelui Curții din 15 ianuarie 2016(cerere de decizie preliminară formulată de Augstākā tiesa – Letonia) – Procedură inițiată de Valsts ieņēmumu dienests, cu participarea: SIA „Latspas”
   (Cauza C-204/15) (1)

   (2016/C 136/29)
   Limba de procedură: letona
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 228, 13.7.2015.


title: Cauza C-258/07: Acțiune introdusă la 31 mai 2007 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Suediei

text:
               4.8.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 183/22

         Acțiune introdusă la 31 mai 2007 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Suediei
   (Cauza C-258/07)
   (2007/C 183/38)
   Limba de procedură: suedeza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: D. Kukovec și K. Nyberg, agenți)

      Pârât: Regatul Suediei
   Concluziile reclamantei

               —

               constatarea faptului că, prin neadoptarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2004/18/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii sau, în orice caz, prin necomunicarea acestora Comisiei, Regatul Suediei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive;

               —

               obligarea Regatului Suediei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Termenul pentru transpunerea directivei a expirat la 31 ianuarie 2006.

      (1)  JO L 134, p. 114.


title: Cauza C-246/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Commissione tributaria provinciale di Siracusa (Italia) la 28 aprilie 2016 – Enzo Di Maura/Agenzia delle Entrate – Direzione Provinciale di Siracusa

text:
               18.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 260/26

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Commissione tributaria provinciale di Siracusa (Italia) la 28 aprilie 2016 – Enzo Di Maura/Agenzia delle Entrate – Direzione Provinciale di Siracusa
   (Cauza C-246/16)
   (2016/C 260/33)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Commissione Tributaria Provinciale di Siracusa

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Enzo Di Maura

      Pârâtă: Agenzia delle Entrate – Direzione Provinciale di Siracusa

      Întrebările preliminare

               1)

               În lumina articolului 11 secțiunea C alineatul (1) și a articolului 20 alineatul (1) litera (b) a doua teză din Directiva 77/388/CEE (1), privind reducerea bazei de impozitare și, respectiv, regularizarea TVA-ului datorat pentru operațiuni impozabile în cazul neplății totale sau parțiale a contraprestației stabilite între părți, impunerea unor limite care fac ca recuperarea taxei aferente contraprestației neplătite total sau parțial să fie imposibilă sau excesiv de oneroasă pentru persoana impozabilă – în termeni de timp, având în vedere durata imprevizibilă a procedurii falimentului – este conformă cu principiile proporționalității și efectivității, garantate de TFUE, și cu principiul neutralității care guvernează aplicarea TVA-ului?

               2)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, este compatibilă cu principiile menționate mai sus o normă precum articolul 26 al doilea paragraf din Decretul Președintelui Republicii nr. 633/1972, în versiunea în vigoare anterior modificărilor prevăzute la articolul 1 alineatele 126 și 127 din Legea nr. 208 din 28 decembrie 2015, care, în practica autorității fiscale a statului membru al Uniunii, condiționează dreptul de recuperare a taxei de dovedirea recurgerii în prealabil la proceduri de faliment sau la acte de executare rămase fără rezultat, chiar și atunci când astfel de activități ar fi în mod rezonabil antieconomice din cauza valorii creanței pretinse, a perspectivelor de recuperare a acesteia și a costurilor procedurilor falimentului și având în vedere că, în orice caz, măsurile menționate pot interveni la câțiva ani după deschiderea procedurii falimentului?

      (1)  A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri - sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare: bază unitară de evaluare (JO L 145, p. 1).


title: Cauza F-27/14: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 18 martie 2015 – DK/SEAE (Funcție publică — Personalul SEAE — Funcționar — Procedură disciplinară — Revocare fără reducerea drepturilor de pensie — Articolul 25 din anexa IX la statut — Urmărire penală în curs — Identitatea faptelor supuse AIPN și instanței penale)

text:
               4.5.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 146/45

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 18 martie 2015 – DK/SEAE
   (Cauza F-27/14) (1)

   ((Funcție publică - Personalul SEAE - Funcționar - Procedură disciplinară - Revocare fără reducerea drepturilor de pensie - Articolul 25 din anexa IX la statut - Urmărire penală în curs - Identitatea faptelor supuse AIPN și instanței penale))
   (2015/C 146/60)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: DK (reprezentant: S. Orlandi, avocat)

      Pârât: Serviciul European de Acțiune Externă (SEAE) (reprezentanți: S. Marquardt și M. Silva, agenți)

      Obiectul

   Cererea de anulare a deciziei prin care reclamantul a fost revocat fără reducerea drepturilor sale de pensie, cu efect de la 1 februarie 2014, în urma unei proceduri disciplinare inițiate după inculparea reclamantului de către autoritățile naționale pentru încălcarea prevederilor privind contractele de achiziții publice europene, fals și uz de fals, spălare de bani și corupție

      Dispozitivul

               1)

               Anulează decizia din 16 ianuarie 2014 prin care Serviciul European de Acțiune Externă l-a revocat pe DK din funcție fără reducerea drepturilor sale de pensie.

               2)

               Serviciul European de Acțiune Externă suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligat să suporte cheltuielile de judecată efectuate de DK.

      (1)  JO C 184, 16.6.2014, p. 43.


title: Cauza T-513/15: Acțiune introdusă la 7 septembrie 2015 – Gruppe Nymphenburg Consult/OAPI (Limbic® Map)

text:
               26.10.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 354/48

         Acțiune introdusă la 7 septembrie 2015 – Gruppe Nymphenburg Consult/OAPI (Limbic® Map)
   (Cauza T-513/15)
   (2015/C 354/58)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Gruppe Nymphenburg Consult AG (München, Germania) (reprezentanți: R. Kunze și G. Würtenberger, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Marca în litigiu: marca comunitară verbală „Limbic® Map” – cererea de înregistrare nr. 12 316 411

      Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a OAPI din 23 iunie 2015 în cauza R 1973/2014-1

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate referitoare la cererea de înregistrare a mărcii comunitare 012 316 411 „Limbic® Map”;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

               —

               Încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 63, a articolului 75 prima teză și a articolului 76 din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-313/07: Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de Juzgado de lo Mercantil n° 3 de Barcelona (Spania) la 5 iulie 2007 — Kirtruna SL și Elisa Vigano/Cristina Delgado Fernández de Heredia, Sergio Sabini Celio, Miguel Oliván Bascones, Red Elite de Electrodomésticos SA, Electro Calbet SA

text:
               8.9.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/25

         Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de Juzgado de lo Mercantil no 3 de Barcelona (Spania) la 5 iulie 2007 — Kirtruna SL și Elisa Vigano/Cristina Delgado Fernández de Heredia, Sergio Sabini Celio, Miguel Oliván Bascones, Red Elite de Electrodomésticos SA, Electro Calbet SA
   (Cauza C-313/07)
   (2007/C 211/47)
   Limba de procedură: spaniola
   Instanța de trimitere
   Juzgado de lo Mercantil no 3 de Barcelona
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Kirtruna, S.L. și Elisa Vigano

      Pârâți: Cristina Delgado Fernández de Heredia, Sergio Sabini Celio, Miguel Oliván Bascones, Red Elite de Electrodomésticos S.A. și Electro Calbet S.A.
   Întrebările preliminare

               1)

               Garanția pentru persoana care dobândește o întreprindere în insolvență sau o unitate de producție a acestei întreprinderi de nu-și asuma datoriile rezultate din contracte sau din raporturile de muncă, dat fiind că procedura de insolvență permite o protecție cel puțin echivalentă cu cea prevăzută în directivele comunitare, se aplică exclusiv obligațiilor aflate în directă legătură cu contractele și raporturile de muncă sau, în contextul unei protecții integrale a drepturilor lucrătorilor și al menținerii locului de muncă, această garanție ar trebui să se extindă la alte contracte care, deși nu sunt contracte de muncă în sens strict, afectează totuși localurile în care se desfășoară activitatea întreprinderii sau anumite mijloace sau instrumente de producție indispensabile pentru continuarea activității acesteia?

               2)

               În același context al garantării drepturilor lucrătorilor, dobânditorul unității de producție poate primi din partea judecătorului sesizat cu procedura insolvenței și însărcinat să statueze cu privire la atribuire, această garanție nu numai cu privire la drepturile izvorâte din contractele de muncă, ci și cu privire la cele izvorâte din alte contracte sau obligații ale debitorului insolvabil, indispensabile pentru garantarea continuării activității?

               3)

               Cel care dobândește o întreprindere în insolvență sau o unitate de producție a acesteia cu condiția de a păstra toate sau o parte a contractelor de muncă, subrogându-se în cadrul acestora, primește garanția că nu i se vor putea opune sau că nu i se vor putea transfera alte obligații ale cedentului aflate în legătură cu contractele sau cu relațiile în care se subrogă, în special debite fiscale sau către asigurările sociale sau drepturi pe care le-ar putea exercita titularii de drepturi și obligații rezultând din contractele încheiate de către debitorul insolvabil și transferate către dobânditor în mod global sau cu unitatea de producție?

               4)

               În concluzie, în ceea ce privește transferul unităților de producție sau al întreprinderilor declarate pe cale judiciară sau administrativă insolvente și în lichidare, Directiva nr. 23/2001 (1) poate fi interpretată în sensul că protejează nu numai contractele de muncă, ci și alte contracte care afectează în mod direct și imediat menținerea contractelor de muncă?

               5)

               În cele din urmă, se pune întrebarea dacă redactarea articolului 149.2 din Ley Concursal (Legea falimentului) din Spania, în măsura în care se referă la succesiunea întreprinderii, nu presupune o contradicție cu articolul 5 alineatul (2) litera (a) din Directiva nr. 23/2001 menționată, în măsura în care subrogația îi transferă cesionarului obligațiile debitorului insolvabil rezultate direct sau indirect din contractele de muncă, în principal datoriile față de asigurările sociale pe care debitorul insolvabil le-ar putea avea încă.

      (1)  Directiva 2001/23/CE a Consiliului din 12 martie 2001 privind apropierea legislaţiei statelor membre referitoare la menţinerea drepturilor lucrătorilor în cazul transferului de întreprinderi, unităţi sau părţi de întreprinderi sau unităţi (JO L 82, p. 16).


title: Cauza T-22/13: Acțiune introdusă la 16 ianuarie 2013 — Senz Technologies/OAPI — Impliva (umbrele)

text:
               6.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 101/19

         Acțiune introdusă la 16 ianuarie 2013 — Senz Technologies/OAPI — Impliva (umbrele)
   (Cauza T-22/13)
   2013/C 101/41
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Senz Technologies BV (Delft, Țările de Jos) (reprezentant: W. Hoyng și C. Zeri, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Impliva BV (Amsterdam, Țările de Jos)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a treia de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 26 septembrie 2012 în cauza R 2453/2010-3;

               —

               admiterea argumentelor invocate în fața Tribunalului și declararea validității înregistrării desenului sau modelului industrial comunitar nr. 000579032-0001;

               —

               obligarea Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Desenul sau modelul industrial comunitar înregistrat care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: desenul sau modelul industrial comunitar înregistrat pentru „umbrele” cu nr. 000579032-0001

      Titularul desenului sau modelului industrial comunitar: reclamanta

      Partea care solicită declararea nulității desenului sau modelului industrial comunitar: Impliva BV

      Motivarea cererii de declarare a nulității: cererea de declarare a nulității este întemeiată pe articolele 4 și 9 din Regulamentul nr. 6/2002 al Consiliului

      Decizia diviziei de anulare: admite cererea de declarare a nulității

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) și a articolului 6 coroborate cu articolul 25 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 6/2002 al Consiliului.


title: Cauza T-98/09: Acțiune introdusă la 11 martie 2009 – Tubesca/OAPI- Tubos del Mediterráneo (T TUMESA TUBOS DEL MEDITERRANEO S.A.)

text:
               1.5.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 102/33

         Acțiune introdusă la 11 martie 2009 – Tubesca/OAPI- Tubos del Mediterráneo (T TUMESA TUBOS DEL MEDITERRANEO S.A.)
   (Cauza T-98/09)
   2009/C 102/49
   Limba în care a fost formulată acțiunea: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Tubesca (Ailly-sur-Noye, Franța) (reprezentant: F. Greffe, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Tubos del Mediterráneo, S.A. (Sagunto, Spania)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei pronunțate de Camera a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne la 17 decembrie 2008 în cauza R 518/2008-4.

      Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: Tubos del Mediterráneo, S.A.

      Marca comunitară vizată: marca figurativă „T TUMESA TUBOS DEL MEDITERRANEO S.A.” pentru produse și servicii din clasele 6, 35 și 42 – cererea de înregistrare nr. 4 085 098

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: reclamanta

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: mărcile verbale naționale și figurative internaționale „TUBESCA” pentru produse clasificate în clasele 6, 19 și 20

      Decizia diviziei de opoziție: admite în parte opoziția; respinge în parte cererea de înregistrare a mărcii solicitate

      Decizia camerei de recurs: anulează decizia diviziei de opoziție și respinge opoziția

      Motivele invocate: ar exista, pentru consumatorul cu un grad de atenție mediu sau pentru utilizatorul final, un risc de confuzie între mărcile în conflict, cu atât mai mult cu cât mărcile „TUBESCA” ar fi notoriu cunoscute și foarte distinctive.


title: Cauza C-341/15: Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 20 iulie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Verwaltungsgericht Wien – Austria) – Hans Maschek/Magistratsdirektion der Stadt Wien – Personalstelle Wiener Stadtwerke (Trimitere preliminară — Politica socială — Directiva 2003/88/CE — Articolul 7 — Dreptul la concediu anual plătit — Pensionare la cererea persoanei interesate — Lucrător care nu a efectuat în întregime concediul anual plătit înainte de încetarea raportului său de muncă — Reglementare națională care exclude indemnizația financiară pentru concediul anual plătit neefectuat — Concediu medical — Funcționari)

text:
               19.9.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 343/7

         Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 20 iulie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Verwaltungsgericht Wien – Austria) – Hans Maschek/Magistratsdirektion der Stadt Wien – Personalstelle Wiener Stadtwerke
   (Cauza C-341/15) (1)

   ((Trimitere preliminară - Politica socială - Directiva 2003/88/CE - Articolul 7 - Dreptul la concediu anual plătit - Pensionare la cererea persoanei interesate - Lucrător care nu a efectuat în întregime concediul anual plătit înainte de încetarea raportului său de muncă - Reglementare națională care exclude indemnizația financiară pentru concediul anual plătit neefectuat - Concediu medical - Funcționari))
   (2016/C 343/10)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Verwaltungsgericht Wien

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Hans Maschek

      Pârât: Magistratsdirektion der Stadt Wien – Personalstelle Wiener Stadtwerke

      Dispozitivul

   Articolul 7 alineatul (2) din Directiva 2003/88/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 4 noiembrie 2003 privind anumite aspecte ale organizării timpului de lucru trebuie interpretat în sensul că:

               —

               se opune unei legislații naționale precum cea în discuție în litigiul principal, care îl privează de dreptul la o indemnizație financiară pentru concediul anual plătit neefectuat pe lucrătorul al cărui raport de muncă a încetat în urma cererii sale de pensionare și care nu a fost în măsură să efectueze în întregime concediul anual plătit înainte de data încetării acestui raport de muncă;

               —

               un lucrător are dreptul, cu ocazia pensionării sale, la o indemnizație financiară pentru concediul anual plătit neefectuat pentru că nu și-a exercitat funcția din motive de boală;

               —

               un lucrător al cărui raport de muncă a încetat și care, în temeiul unui acord încheiat cu angajatorul său, continuând totodată să își primească salariul, era obligat să nu se prezinte la locul de muncă pentru o perioadă determinată care preceda ieșirea sa la pensie nu are dreptul la o indemnizație financiară pentru concediul anual plătit neefectuat în această perioadă, cu excepția cazului în care nu a putut să efectueze acest concediu din motive de boală;

               —

               este de competența statelor membre, pe de o parte, să decidă dacă acordă lucrătorilor concediu anual plătit suplimentar care se adaugă la concediul anual plătit minim de patru săptămâni prevăzut la articolul 7 din Directiva 2003/88. În această ipoteză, statele membre pot prevedea să acorde unui lucrător care nu a efectuat în întregime concediul anual plătit suplimentar înainte de încetarea raportului de muncă un drept la o indemnizație financiară corespunzătoare acestei perioade suplimentare. Pe de altă parte, este de competența statelor membre să stabilească condițiile acestei acordări.

      (1)  JO C 346, 19.10.2015.


title: Cauza T-205/13 P: Ordonanța Tribunalului din 27 noiembrie 2013 — Marcuccio/Comisia ( „Recurs — Funcție publică — Respingerea acțiunii din primă instanță ca vădit inadmisibilă — Cerere introductivă depusă prin fax în termenul de introducere a acțiunii și semnată prin intermediul unei ștampile care reproduce semnătura avocatului — Depunere a originalului după expirarea termenului — Tardivitatea acțiunii — Recurs vădit nefondat” )

text:
               15.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 45/33

         Ordonanța Tribunalului din 27 noiembrie 2013 — Marcuccio/Comisia
   (Cauza T-205/13 P) (1)

   (Recurs - Funcție publică - Respingerea acțiunii din primă instanță ca vădit inadmisibilă - Cerere introductivă depusă prin fax în termenul de introducere a acțiunii și semnată prin intermediul unei ștampile care reproduce semnătura avocatului - Depunere a originalului după expirarea termenului - Tardivitatea acțiunii - Recurs vădit nefondat)
   2014/C 45/57
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurent: Luigi Marcuccio (Tricase, Italia) (reprezentant: G. Cipressa, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Berardis-Kayser și G. Gattinara, agenți)

      Obiectul

   Recurs introdus împotriva Ordonanței Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera a doua) din 28 ianuarie 2013, Marcuccio/Comisia (F-100/12, nepublicată încă în Repertoriu) având ca obiect anularea acestei ordonanțe

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Domnul Luigi Marcuccio suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană în cadrul prezentei proceduri.

      (1)  JO C 156, 1.6.2013.


title: Cauza T-277/07: Acțiune introdusă la 20 iulie 2007 — Secure Computing Corporation/OAPI — Investronica (SECUREOS)

text:
               6.10.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 235/14

         Acțiune introdusă la 20 iulie 2007 — Secure Computing Corporation/OAPI — Investronica (SECUREOS)
   (Cauza T-277/07)
   (2007/C 235/25)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana
   Părțile

      Reclamantă: Secure Computing Corporation (Minnesota, Statele Unite) (reprezentanți: H. P. Kunz-Hallstein și R. Kunz-Hallstein, Rechtsanwälte)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura în fața camerei de recurs: Investronica, SA
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului din 25 aprilie 2007 în cauza R 1063/2006-1;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: reclamanta.

      Marca comunitară vizată: marca verbală „SECUREOS” pentru produse din clasa 9 (cererea nr. 2 659 944).

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: Investronica, S.A.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca verbală „SECUREURO” (marca comunitară nr. 2 126 290) pentru produse și servicii din clasele 7, 9, 16, 35, 36, 37 și 42, precum și marca figurativă „secureuro” (marca comunitară nr. 2 418 135) pentru produse și servicii din clasele 7, 9, 16, 35 și 36.

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția și refuză înregistrarea.

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1), a articolului 73 și a articolului 74 alineatul (1) teza a doua din Regulamentul (CE) nr. 40/94 (1).

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO 1994, L 11, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 146).


title: Cauza T-58/15: Ordonanța Tribunalului din 16 februarie 2016 – Ludwig Bertram/OAPI – Seni Vita (Sanivita)

text:
               18.4.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 136/45

         Ordonanța Tribunalului din 16 februarie 2016 – Ludwig Bertram/OAPI – Seni Vita (Sanivita)
   (Cauza T-58/15) (1)

   (2016/C 136/63)
   Limba de procedură: germana
   Președintele Camerei a cincea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 118, 13.4.2015.


title: Cauza T-402/11: Acțiune introdusă la 29 iulie 2011 — Preparados Alimenticios del Sur/Comisia

text:
               24.9.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/39

         Acțiune introdusă la 29 iulie 2011 — Preparados Alimenticios del Sur/Comisia
   (Cauza T-402/11)
   2011/C 282/74
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Preparados Alimenticios del Sur, SL (Murcia, Spania) (reprezentant: I. Acero Campos, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea deciziei de retrimitere către administrația vamală spaniolă a dosarului de cerere de remitere a taxelor;

               —

               dispunerea pronunțării de către Comisie asupra cererii de remitere a taxelor a Prealisur S.L., care are efecte directe asupra celei prezentate de Zukan S.L.;

               —

               în vederea soluționării respectivei cereri de către Comisie, ordonarea luării de către aceasta a măsurilor și a realizării demersurilor necesare, inclusiv împotriva administrației vamale spaniole, pentru a obține toate elementele necesare pentru a se pronunța asupra dosarului, printre care documentele despre care Comisia pretinde că le-a solicitat administrației vamale spaniole și că aceasta nu i le-a predat, și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prezenta acțiune este îndreptată împotriva Deciziei Comisiei din 29 iunie 2011 prin care se retrimite administrației vamale spaniole dosarul de cerere de remitere a reclamantei (dosarul nr. 003-004-005-006-2009 RRPP-J Y REC 04/10), Comisia nedispunând de suficiente informații pentru a se pronunța ea însăși. Administrația vamală spaniolă trimisese anterior dosarul menționat Comisiei în temeiul articolului 220 alineatul (2) litera (b) din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului de instituire a Codului vamal comunitar (JO L 302, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 5, p. 58).
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe încălcarea anumitor articole din Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 al Comisiei din 2 iulie 1993 de stabilire a unor dispoziții de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului de instituire a Codului vamal comunitar (JO L 253, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 7, p. 3)

                           —

                           Se impută în special încălcarea articolelor 872 și 873 din regulamentul menționat întrucât nu s-a comunicat reclamantei intenția Comisiei de a lua o decizie nefavorabilă, ceea ce i-ar fi permis să prezinte observații în această privință, și reclamanta nu a fost informată cu privire la cererea de informații adresată de Comisia Europeană administrației spaniole și cu privire la prelungirea subsecventă a termenului de pronunțare asupra cererii de remitere a taxelor.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 220 alineatul (2) litera (b) din Codul vamal, în măsura în care această dispoziție nu prevede că eroarea administrației vamale trebuie să fie activă, astfel cum consideră Comisia, dosarul fiind retrimis pentru lipsa de informații a celui care a comis eroarea care nu este altcineva decât administrația vamală spaniolă.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea regulamentului intern al Comisie, în special a anexei care conține codul de bună conduită administrativă pentru personalul Comisiei Europene în relațiile sale cu publicul

                           —

                           Reclamanta afirmă cu privire la acest punct că decizia atacată a încălcat principiile generale ale bunei administrări, liniile directoare pentru o bună conduită administrativă și dreptul la informare cu privire la drepturile părților interesate. În opinia reclamantei, Comisia nu a furnizat nicunul dintre documentele solicitate și nici nu a indicat nimic în această privință în decizia care face obiectul acțiunii.

               4.

               Al patrulea motiv întemeiat pe încălcarea Cartei drepturilor fundamentale a Uniunii Europene

                           —

                           Reclamanta impută în special încălcarea articolelor 41, 42, 47, 48 și 51 din carta menționată.


title: Cauza T-579/15: Acțiune introdusă la 5 octombrie 2015 – For Tune/OAPI – Gastwerk Hotel Hamburg (fortune)

text:
               30.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 398/70

         Acțiune introdusă la 5 octombrie 2015 – For Tune/OAPI – Gastwerk Hotel Hamburg (fortune)
   (Cauza T-579/15)
   (2015/C 398/84)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: For Tune sp. z o.o. (Varșovia, Polonia) (reprezentant: K. Popławska, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Gastwerk Hotel Hamburg GmbH & Co. KG (Hamburg, Germania)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca comunitară figurativă care cuprinde elementul verbal „fortune” – cererea de înregistrare nr. 1 1 5 25  491

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a OAPI din 7 august 2015 în cauza R 2808/2014-5

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea OAPI și a celeilalte părți din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-814/14: Acțiune introdusă la 17 decembrie 2014 – Banco Espírito Santo/Comisia

text:
               13.4.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 118/29

         Acțiune introdusă la 17 decembrie 2014 – Banco Espírito Santo/Comisia
   (Cauza T-814/14)
   (2015/C 118/38)
   Limba de procedură: portugheza

      Părțile

      Reclamantă: Banco Espírito Santo, S.A. (reprezentanți: M. Gorjão-Henriques și L. Bordalo e Sá, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               (i)

               anularea punctelor 9 și 18 din anexa II la Decizia C(2014) 5682 final a Comisiei din 3 august 2014, ajutorul de stat SA.39250 (2014/N) – Portugalia, Rezoluția Banco Espírito Santo, S.A., în măsura în care prin acestea se impune sau se poate considera că se impune reclamantei (Banco Espírito Santo, S.A. [sau BES]) obligația de a asigura remunerarea administratorului însărcinat cu supravegherea sau plata oricăror alte cheltuieli referitoare la acest administrator;

               (ii)

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea normelor juridice referitoare la aplicarea tratatului prin faptul de a impune BES obligația de a suporta cheltuielile legate de controlul îndeplinirii angajamentelor asumate de Republica Portugheză:

                           —

                           se impune BES obligația de a suporta cheltuieli rezultând din activitățile unui terț cu privire la care nu și-a exprimat acordul, de pe urma căruia nu are niciun beneficiu și care nu a fost ales potrivit unor criterii care să garanteze respectarea principiului soluției celei mai avantajoase din punct de vedere economic, ceea ce ar putea aduce atingere intereselor creditorilor și acționarilor BES.

                           —

                           potrivit deciziei atacate, numirea administratorului însărcinat cu supravegherea se efectuează de Fondul de rezoluție. Cu toate acestea, deși reprezintă obligația exclusivă a Republicii Portugheze desemnarea unui administrator unic însărcinat cu supravegherea, este inacceptabil ca cheltuielile corespunzătoare remunerării acestuia să cadă în integralitate în sarcina BES. Această opțiune nu ține seama de principiile pe care se întemeiază ajutoarele publice: (i) ea consolidează avantajul de care beneficiază banca-punte, liberându-o de cheltuielile de rezoluție care altfel ar cădea în sarcina sa în temeiul legii; (ii) ea distorsionează concurența în favoarea băncii-punte, liberând-o de cheltuieli care nu au fost cuantificate în autorizația de ajutor public.

                           —

                           reglementarea Uniunii în materie de ajutoare publice nu prevede niciun temei care să justifice obligarea BES la remunerarea administratorului însărcinat cu supravegherea, care, trebuie amintit, nu este nici destinatara, nici beneficiara ajutorului.

                           —

                           Regulamentul (UE) nr. 806/2014 privind mecanismul unic de rezoluție, aplicabil din 2016, nu adaugă nimic în această privință, deși la articolul 19 se prevede existența unui administrator fiduciar, iar Regulamentul nr. 1093/2010 și Directiva 2014/59/UE, al cărei termen de transpunere nu a expirat încă, nu cuprind alte precizări.

                           —

                           în cadrul dreptului Uniunii, la fel cum, de altfel, în acela al acțiunii DG COMP (Direcția generală privind concurența a Comisiei Europene), serviciu responsabil de redactarea proiectului deciziei atacate, există dispoziții de interpretare solide cu privire la administratorul însărcinat cu supravegherea și la remunerarea acestuia, care pot servi la acoperirea lacunelor legislative în ceea ce privește situația de față, în special în ceea ce privește structura cantitativă a remunerării administratorului responsabil cu supravegherea, care trebuie să rezulte dintr-un acord între părți, fără a se aduce atingere aprobării acestuia de către Comisie și necesarei independențe și mijloacelor care trebuie să îi fie asigurate.

                           —

                           Comisia Europeană nu poate impune reclamantei modul în care trebuie să efectueze în practică remunerarea administratorului responsabil cu supravegherea, întrucât decizia acesteia de a impune o asemenea sarcină pecuniară obligatorie (cu alte cuvinte, fără acceptarea prealabilă din partea BES, nici măcar în ceea ce privește cuantumul acesteia) nu își găsește temei juridic nici în Regulamentul (UE) nr. 806/2014, nici în vreun alt act normativ.

                           —

                           însăși Comisia Europeană se limitează să declare în decizia atacată că incumbă băncii în culpă sarcina remunerării administratorului responsabil cu supravegherea și că această remunerare va trebui stabilită „în așa fel încât să nu se încalce independența și eficacitatea administratorului în exercitarea mandatului său”. Prin urmare, nu se oferă o definiție concretă nici pentru structura remunerației, în special pentru modul în care aceasta trebuie efectuată în practică, nici în ceea ce privește limitele ei.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiilor protecției încrederii legitime și securității juridice și a obligației de respectare a propriilor acte administrative:

                           —

                           Comisia a încălcat principiile protecției încrederii legitime și securității juridice și obligația de respectare a propriilor acte administrative întrucât impune sau se poate considera că impune achitarea de BES a cheltuielilor legate de administratorul responsabil cu supravegherea.

                           —

                           această concluzie este cu atât mai pertinentă cu cât se constată că BES, care este terț prin raportare la decizia atacată, a fost complet exclus din cadrul procedurii de selecție a administratorului responsabil cu supravegherea, neputând astfel, fără să încalce independența și mijloacele impuse prin decizie, să asigure respectarea obligațiilor sale (și a obligațiilor de natură fiduciară ale administratorilor săi), în vederea asigurării faptului că o asemenea supraveghere a angajamentelor reprezintă o sarcină financiară mai puțin oneroasă pentru BES.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului proporționalității:

                           —

                           Comisia a încălcat principiul proporționalității atunci când a impus BES obligația de a asuma în mod unilateral și integral cheltuieli care, având în vedere situația financiară actuală a BES ca entitate supusă unei măsuri de rezoluție, nu numai că sunt extrem de importante și de semnificative, ci depășesc totodată limitele proporționalității, în sens strict.

                           —

                           aceasta este situația în special întrucât, în opinia BES, responsabilitatea pentru aceste cheltuieli, dacă statul portughez nu se angajează să le suporte, incumbă însăși Comisiei, în executarea propriilor obligații în materie de rezoluție a entităților bancare și a angajamentelor luate de statele membre în contextul acestor măsuri.


title: Cauza T-91/15: Acțiune introdusă la 19 februarie 2015 – AEDEC/Comisia

text:
               20.4.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 127/34

         Acțiune introdusă la 19 februarie 2015 – AEDEC/Comisia
   (Cauza T-91/15)
   (2015/C 127/47)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Asociación Española para el Desarrollo de la Epidemiología Clínica (AEDEC) (Madrid, Spania) (reprezentanți: R. López López, avocat)

      Pârâtă: Comisia

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Direcției Generale Cercetare și Inovare a Comisiei Europene, Unitatea E (sănătate) de respingere a acordării unui ajutor financiar ca urmare a cererii de ofertă O2020-HCO-2014 primită la 4 septembrie 2014, solicitând revizuirea calității proiectului în sine.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii sale, reclamanta invocă încălcarea principiului general al bunei administrări, al transparenței și al egalității de tratament, în temeiul următoarelor considerente:
   Consorțiul LATIN PLAN coordonat de AEDEC se califică pentru a obține subvenția propusă în cererea de ofertă O2020-HCO-2014, decizia de respingere și decizia de confirmare a respingerii fiind, prin urmare, vădit incorecte, având în vedere că:

               a) –

               În comunicările efectuate în cursul procesului de evaluare a proiectului, Comisia Europeană a identificat în mod eronat coordonatorul acestuia și le-a adresat unei persoane care nu era nici reprezentantul legal, nici persoana de contact și nici coordonatorul proiectului în cauză. Acest aspect este deosebit de important în speță, întrucât rezultă că persoana respectivă nu are nicio legătură cu AEDEC și face parte din LATIN PLAN ca membru al echipei finlandeze.
               În mod evident, Comisia Europeană a apreciat că persoana menționată nu se califică pentru a-i fi acordată subvenția, considerând că era coordonator al proiectului LATIN PLAN ca parte a AEDEC care, la rândul său, făcea parte din echipa finlandeză, în temeiul „Principiului atribuirii necumulative” care guvernează materia subvențiilor în dreptul Uniunii și potrivit căruia niciun proiect nu poate beneficia de mai mult de o subvenție din buget atunci când beneficiarul este același. Fiecare partener din echipa LATIN PLAN solicită un buget. În cazul în care, în cele din urmă, subvenția ar fi fost acordată echipei, potrivit percepției eronate a Comisiei, persoana în cauză ar fi primit venituri ca parte a AEDEC și ca parte a echipei finlandeze.

               b) –

               Raportul care evaluează proiectele stabilește că nu a fost explicată și justificată în mod adecvat lipsa de simetrie dintre bugetele solicitate de fiecare echipă membră a consorțiului LATIN PLAN și, prin urmare, i-a fost redus punctajul. Reclamanta nu neagă că există o lipsă de simetrie între bugetele solicitate de diferitele echipe/diferiții parteneri, însă nu este adevărat că nu a explicat-o. Mai exact, în paragraful în care se justifică bugetul, se explică perfect și în detaliu motivele pentru care AEDEC este partenerul care solicită cea mai mare sumă.

               c) –

               În plus, este important să se releve faptul că proiectul este calificat din punct de vedere științific. Echipa a obținut 11 puncte din maxim 15 posibile și a depășit punctajul minim pentru calitate de 10 puncte stabilit în cererea de ofertă. Proiectul în cauză a obținut un punctaj mai mare decât altele cărora le-a fost acordată finanțarea, astfel încât decizia atacată este incorectă.


title: Cauza F-135/14: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 16 decembrie 2015 – DE/EMA (Funcție publică — Personalul EMA — Plasarea sub „statut inactiv” — Act care lezează — Dreptul de a fi ascultat — Încălcare)

text:
               8.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 48/95

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 16 decembrie 2015 – DE/EMA
   (Cauza F-135/14) (1)

   ((Funcție publică - Personalul EMA - Plasarea sub „statut inactiv” - Act care lezează - Dreptul de a fi ascultat - Încălcare))
   (2016/C 048/107)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: DE (reprezentanți: S. Rodrigues și A. Blot, avocați)

      Pârâtă: Agenția Europeană pentru Medicamente (reprezentanți: S. Marino, T. Jabłoński și N. Rampal Olmedo, agenți, D. Waelbroeck și A. Duron, avocați)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei EMA de a disponibiliza reclamantul și de reparare a prejudiciului moral pretins a fi fost suferit.

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia din 31 ianuarie 2014 prin care Agenția Europeană pentru Medicamente a plasat DE sub „statut inactiv”.

               2)

               Obligă Agenția Europeană pentru Medicamente la plata către DE a sumei de 10 000 de euro.

               3)

               Obligă Agenția Europeană pentru Medicamente să suporte propriile cheltuieli de judecată precum și cheltuielile de judecată efectuate de DE.

      (1)  JO C 16, 19.1.2015, p. 50.


title: Hotărârea Curții din 10 decembrie 2010 în cauza E-1/10 – Periscopus AS/Oslo Børs ASA și Erik Must AS (Directiva 2004/25/CE – Preluarea controlului – Ofertă obligatorie – Modificarea prețului ofertei – Circumstanțe și criterii clar stabilite – Referință la prețul de piață)

text:
               12.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 141/13

         HOTĂRÂREA CURȚII
   din 10 decembrie 2010
   în cauza E-1/10
   Periscopus AS/Oslo Børs ASA și Erik Must AS
   (Directiva 2004/25/CE – Preluarea controlului – Ofertă obligatorie – Modificarea prețului ofertei – Circumstanțe și criterii clar stabilite – Referință la prețul de piață)
   2011/C 141/13
   În cauza E-1/10 – Periscopus AS/Oslo Børs ASA și Erik Must AS – CERERE înaintată Curții, în temeiul articolului 34 din Acordul între statele AELS privind instituirea unei Autorități de Supraveghere și a unei Curți de Justiție, de către Oslo tingrett (instanța teritorială Oslo), Norvegia, privind interpretarea articolului 5 alineatul (4) din Directiva 2004/25/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 aprilie 2004 privind ofertele publice de cumpărare, astfel cum a fost adaptat la Acordul privind SEE prin Protocolul 1 la acord, Curtea, compusă din Carl Baudenbacher, președinte și judecător-raportor și din Thorgeir Örlygsson și Henrik Bull, judecători, a pronunțat, la 10 decembrie 2010, o hotărâre a cărei parte dispozitivă este următoarea:
   Articolul 5 alineatul (4) al doilea paragraf din Directiva 2004/25/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 aprilie 2004 privind ofertele publice de cumpărare se opune legislației naționale care prevede că prețul ce trebuie oferit în cadrul unei oferte obligatorii trebuie modificat, pentru a fi cel puțin la același nivel cu „prețul de piață” în situațiile în care este clar că „prețul de piață” este mai mare decât prețul calculat după principala regulă prevăzută la articolul 5 alineatul (4) primul paragraf, în absența unei clarificări suplimentare a termenului „preț de piață”. În special, trebuie clarificate mai bine următoarele: intervalul de timp relevant pentru a stabili „prețul de piață”, dacă „prețul de piață” trebuie calculat sau nu în funcție de media ponderată a volumului operațiunilor comerciale, dacă sunt necesare tranzacții efective sau sunt suficiente ordinele de vânzare sau de cumpărare încă neexecutate pentru a stabili un „preț de piață”.


title: Cauza C-440/09: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 3 martie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Sąd Najwyższy — Republica Polonă) — Zakład Ubezpieczeń Społecznych Oddział w Nowym Sączu/Stanisława Tomaszewska [Securitatea socială a lucrătorilor migranți — Articolul 45 alineatul (1) din Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 — Perioadă minimă impusă de dreptul național pentru dobândirea unui drept la pensie pentru limită de vârstă — Luare în considerare a perioadei de cotizare realizate într-un alt stat membru — Cumulare — Modalități de calcul]

text:
               30.4.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 130/5

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 3 martie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Sąd Najwyższy — Republica Polonă) — Zakład Ubezpieczeń Społecznych Oddział w Nowym Sączu/Stanisława Tomaszewska
   (Cauza C-440/09) (1)

   (Securitatea socială a lucrătorilor migranți - Articolul 45 alineatul (1) din Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 - Perioadă minimă impusă de dreptul național pentru dobândirea unui drept la pensie pentru limită de vârstă - Luare în considerare a perioadei de cotizare realizate într-un alt stat membru - Cumulare - Modalități de calcul)
   2011/C 130/09
   Limba de procedură: polona

      Instanța de trimitere

   Sąd Najwyższy

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Zakład Ubezpieczeń Społecznych Oddział w Nowym Sączu

      Pârâtă: Stanisława Tomaszewska

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Sąd Najwyższy — Interpretarea articolului 45 alineatul (1) din Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 al Consiliului din 14 iunie 1971 privind aplicarea regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați și cu familiile acestora care se deplasează în cadrul Comunității (JO L 149, p. 2, Ediție specială, 05/vol. 1, p. 26), precum și a articolului 15 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CEE) nr. 574/72 al Consiliului din 21 martie 1972 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 1408/71 privind aplicarea regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați și cu familiile acestora care se deplasează în cadrul Comunității (JO L 74, p. 1, Ediție specială, 05/vol. 1, p. 74) — Pensie anticipată pentru limită de vârstă ca urmare a unei anumite durate de cotizare — Metodă de calculare a prestațiilor — Cumularea perioadelor de cotizare realizate într-un alt stat membru cu cele realizate în statul membru în cauză înainte sau după adăugarea perioadelor suplimentare, prevăzută de legislația națională, și care se ridică la o treime din perioadele de cotizare

      Dispozitivul

   Articolul 45 alineatul (1) din Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 al Consiliului din 14 iunie 1971 privind aplicarea regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați, cu lucrătorii care desfășoară o activitate independentă și cu familiile acestora care se deplasează în cadrul Comunității, în versiunea modificată și actualizată prin Regulamentul (CE) nr. 118/97 al Consiliului din 2 decembrie 1996, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 1992/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2006, trebuie interpretat în sensul că, la stabilirea perioadei minime de asigurare impuse de dreptul național în vederea dobândirii de către un lucrător migrant a dreptului la pensie pentru limită de vârstă, instituția competentă din statul membru în cauză trebuie să ia în considerare, în scopul calculării limitei pe care nu o pot depăși perioadele de cotizare necontributive în raport cu perioadele de cotizare contributive, astfel cum este prevăzută de legislația acestui stat membru, toate perioadele de asigurare realizate pe durata carierei lucrătorului migrant, inclusiv cele realizate în alte state membre.

      (1)  JO C 37, 13.2.2010.


title: Cauze conexate C-338/04, C-359/04 și C-360/04: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din data de 6 martie 2007 (cereri având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introduse de Tribunale di Larino, Tribunale di Teramo — Italia) — procese penale împotriva lui Massimiliano Placanica (C-338/04), Christian Palazzese (C-359/04), Angelo Sorricchio (C-360/04) ( Libertatea de stabilire — Libertatea de a presta servicii — Interpretarea articolelor 43 CE și 49 CE — Jocuri de noroc — Colectare de pariuri sportive — Cerința unei concesiuni — Excluderea operatorilor constituiți sub anumite forme de societăți de capitaluri — Cerința unei autorizații a poliției — Sancțiuni penale )

text:
               28.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/3

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din data de 6 martie 2007 (cereri având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introduse de Tribunale di Larino, Tribunale di Teramo — Italia) — procese penale împotriva lui Massimiliano Placanica (C-338/04), Christian Palazzese (C-359/04), Angelo Sorricchio (C-360/04)
   (Cauze conexate C-338/04, C-359/04 și C-360/04) (1)

   („Libertatea de stabilire - Libertatea de a presta servicii - Interpretarea articolelor 43 CE și 49 CE - Jocuri de noroc - Colectare de pariuri sportive - Cerința unei concesiuni - Excluderea operatorilor constituiți sub anumite forme de societăți de capitaluri - Cerința unei autorizații a poliției - Sancțiuni penale“)
   (2007/C 95/04)
   Limba de procedură: italiana
   Instanțele de trimitere
   Tribunale di Larino, Tribunale di Teramo
   Părțile din procesele penale principale
   Massimiliano Placanica (C-338/04), Christian Palazzese (C-359/04), Angelo Sorricchio (C-360/04).
   Obiectul
   Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare — Tribunale di Larino — Interpretarea articolelor 43 și urm. și 49 CE și a hotărârii Curții pronunțate în cauza C-243/01, Gambelli și alții — Lege națională care sancționează promovarea și colectarea de pariuri cu privire la diverse evenimente și în special a pariurilor sportive — Colectare de pariuri pe cale telematică de către un operator fără licență în contul unei societăți care operează pe bază de autorizație într-un alt stat membru
   Dispozitivul

               1)

               O reglementare națională care interzice exercitarea activităților de colectare, acceptare, înregistrare și transmitere a propunerilor de pariuri, în special pariuri sportive, în lipsa unei concesiuni sau a autorizației poliției eliberate de statul membru vizat constituie o restricție la libertatea de stabilire, precum și la libertatea de a presta servicii, prevăzute respectiv la articolele 43 CE și 49 CE.

               2)

               Este de competența instanțelor de trimitere să verifice dacă, în măsura în care limitează numărul de operatori care acționează în sectorul jocurilor de noroc, reglementarea națională răspunde cu adevărat obiectivului de prevenire a exploatării activităților din acest sector în scopuri criminale sau frauduloase.

               3)

               Articolele 43 CE și 49 CE trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări naționale, cum este cea din acțiunile principale, care exclude și, mai mult, continuă să excludă din sectorul jocurilor de noroc operatorii constituiți sub formă de societăți de capitaluri ale căror acțiuni sunt cotate pe piețele reglementate.

               4)

               Articolele 43 CE și 49 CE trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări naționale, cum este cea în cauză în litigiile principale, care impune o sancțiune penală unor persoane cum sunt inculpații din acțiunile principale pentru exercitarea unei activități organizate de colectare de pariuri, în lipsa unei concesiuni sau a unei autorizații a poliției cerute de legislația națională, atunci când aceste persoane nu au putut obține respectivele concesiuni sau autorizații din cauza refuzului acestui stat membru, care încalcă dreptul comunitar, de a li le acorda.

      (1)  JO C 273, 6.11.2004.

      JO C 262, 23.10.2004.


title: Cauza T-264/12: Hotărârea Tribunalului din 29 februarie 2016 – UTi Worldwide și alții/Comisia („Concurență — Înțelegeri — Servicii de tranzit aerian internațional — Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 101 TFUE — Suprataxe și mecanisme de tarificare care au efecte asupra prețului final al serviciilor — Erori de apreciere — Dovadă — Afectarea comerțului dintre statele membre — Efect semnificativ asupra concurenței — Cuantumul amenzii — Gravitatea încălcării — Proporționalitate — Răspundere solidară — Competență de fond”)

text:
               18.4.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 136/26

         Hotărârea Tribunalului din 29 februarie 2016 – UTi Worldwide și alții/Comisia
   (Cauza T-264/12) (1)

   ((„Concurență - Înțelegeri - Servicii de tranzit aerian internațional - Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 101 TFUE - Suprataxe și mecanisme de tarificare care au efecte asupra prețului final al serviciilor - Erori de apreciere - Dovadă - Afectarea comerțului dintre statele membre - Efect semnificativ asupra concurenței - Cuantumul amenzii - Gravitatea încălcării - Proporționalitate - Răspundere solidară - Competență de fond”))
   (2016/C 136/36)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: UTi Worldwide, Inc. (Tortola, Regatul Unit), UTi Nederland BV (Schiphol, Țările de Jos) și UTI Worldwide (UK) Ltd (Reading, Regatul Unit) (reprezentant: P. Kirch, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Biolan, V. Bottka și G. Meessen, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei C(2012) 1959 final a Comisiei din 28 martie 2012 privind o procedură de aplicare a articolului 101 [TFUE] și a articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/39462 – Tranzit), în măsura în care le privește pe reclamante și, cu titlu subsidiar, cerere de modificare a amenzii care le-a fost aplicată în cadrul acesteia.

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia C(2012) 1959 final a Comisiei din 28 martie 2012 privind o procedură de aplicare a articolului 101 [TFUE] și a articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/39462 – Tranzit), în măsura în care cuantumul amenzii aplicate UTi Worldwide, Inc. îl depășește pe cel al amenzilor aplicate UTi Nederland BV și UTI Worldwide (UK) Ltd.

               2)

               Stabilește cuantumul global al amenzii aplicate UTi Worldwide, la articolul 2 alineatul (2) din Decizia C(2012) 1959 final, la 2 965 000 de euro, cuantumul amenzii imputabile acesteia în aplicarea articolului 2 alineatul (2) litera (j) primul rând fiind fixată la 1 692 000 de euro.

               3)

               Respinge acțiunea în rest.

               4)

               UTi Worldwide, UTi Nederland și UTI Worldwide (UK) suportă nouă zecimi din cheltuielile efectuate de Comisie și din propriile cheltuieli de judecată.

               5)

               Comisia suportă o zecime din propriile cheltuieli de judecată și din cheltuielile efectuate de UTi Worldwide, de UTi Nederland și de UTI Worldwide (UK).

      (1)  JO C 235, 4.8.2012.


title: Cauza C-476/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Ministarstvo pomorstva, prometa i infrastrukture – Uprava zračnog prometa, elektroničkih komunikacija i pošte (Croația) la 30 august 2016 – Hrvatska agencija za civilno zrakoplovstvo/Air Serbia A.D. Beograd și Dane Kondić, direktor Air Serbia A.D. Beograd

text:
               14.11.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 419/31

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Ministarstvo pomorstva, prometa i infrastrukture – Uprava zračnog prometa, elektroničkih komunikacija i pošte (Croația) la 30 august 2016 – Hrvatska agencija za civilno zrakoplovstvo/Air Serbia A.D. Beograd și Dane Kondić, direktor Air Serbia A.D. Beograd
   (Cauza C-476/16)
   (2016/C 419/41)
   Limba de procedură: croata

      Instanța de trimitere

   Ministarstvo pomorstva, prometa i infrastrukture – Uprava zračnog prometa, elektroničkih komunikacija i pošte

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Hrvatska agencija za civilno zrakoplovstvo

      Pârâte: Air Serbia A.D. Beograd și Dane Kondić, direktor Air Serbia A.D. Beograd

      Întrebările preliminare

   Este conformă cu interpretarea dreptului Uniunii Europene, în general, și cu interpretarea dispozițiilor articolului 3 alineatul (1) litera (a) punctul (i) din Protocolul VI care figurează în anexa V la Acordul multilateral privind înființarea unui spațiu aerian comun european, în special, practica unei companii aeriene a unei părți asociate la Acordul SACE, care constă în asigurarea de transporturi aeriene comerciale de pasageri cu plecarea dintr-un stat membru al Uniunii Europene, prin țara sa de origine, ca punct de transfer în care transbordează pasagerii și bagajele acestora în alt avion al aceleiași companii, și cu destinația într-un stat membru al Uniunii Europene sau într-o țară terță, în temeiul unui document de transport autonom pe care sunt menționate două numere de zbor distincte?


title: Cauza T-379/08: Acțiune introdusă la 11 septembrie 2008 — Mustang/OAPI — Decathlon (reprezentarea unei linii ondulate)

text:
               6.12.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 313/35

         Acțiune introdusă la 11 septembrie 2008 — Mustang/OAPI — Decathlon (reprezentarea unei linii ondulate)
   (Cauza T-379/08)
   (2008/C 313/64)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana
   Părțile

      Reclamantă: Mustang — Bekleidungswerke GmbH + Co. KG (Künzelsau, Germania) (reprezentanți: A. Klett și K. Weimer, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Decathlon SA (Villeneuve d'Ascq, Franța)
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 8 iulie 2008 în cauza R 859/2007-4;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: reclamanta

      Marca comunitară vizată: reprezentarea unei linii ondulate pentru produse și servicii din clasele 3, 18 și 25 — cererea de înregistrare nr. 4 081 352

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: Decathlon SA

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca națională și internațională figurativă constituită din reprezentarea unei linii ondulate de culoare albă pe fond negru pentru produse din clasele 3, 18 și 25

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94 al Consiliului, întrucât mărcile în conflict nu prezintă nicio similitudine vizuală, fonetică sau conceptuală, care să creeze un risc de confuzie.


title: Cauza T-295/16: Ordonanța Tribunalului din 7 martie 2017 – SymbioPharm/EMA („Acțiune în anulare — Medicamente de uz uman — Inițierea procedurii de sesizare a EMA — Articolele 31-34 din Directiva 2001/83/CE — Medicamentul Symbioflor 2 și medicamente cu denumire similară — Act care nu este supus căilor de atac — Act pregătitor — Inadmisibilitate”)

text:
               8.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 144/45

         Ordonanța Tribunalului din 7 martie 2017 – SymbioPharm/EMA
   (Cauza T-295/16) (1)

   ((„Acțiune în anulare - Medicamente de uz uman - Inițierea procedurii de sesizare a EMA - Articolele 31-34 din Directiva 2001/83/CE - Medicamentul Symbioflor 2 și medicamente cu denumire similară - Act care nu este supus căilor de atac - Act pregătitor - Inadmisibilitate”))
   (2017/C 144/61)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: SymbioPharm GmbH (Herborn, Germania) (reprezentant: A. Sander, avocat)

      Pârâtă: Agenția Europeană pentru Medicamente (EMA) (reprezentanți: T. Jabłoński, N. Rampal Olmedo și I. Ratescu, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și având ca obiect anularea scrisorii EMA din 1 aprilie 2016 privind iniţierea procedurii de sesizare vizată la articolele 32-34 din Directiva 2001/83/CE a Parlamentului European şi a Consiliului din 6 noiembrie 2001 de instituire a unui cod comunitar cu privire la medicamentele de uz uman (JO 2001, L 311, p. 67, Ediţie specială, 13/vol. 33, p. 3) privind medicamentul Symbioflor 2 şi medicamentele cu denumire similară ca urmare a unei notificări din partea Republicii Federale Germania în temeiul articolului 31 din directiva menționată.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2)

               Obligă SymbioPharm GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 279, 1.8.2016.


title: Cauza T-378/06: Hotărârea Tribunalului din 24 martie 2011 — IMI și alții/Comisia ( „Concurență — Înțelegeri — Sectorul racordurilor din cupru și din aliaje de cupru — Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE — Amenzi — Cifră de afaceri relevantă — Comunicarea privind cooperarea — Liniile directoare privind metoda de stabilire a amenzilor — Egalitate de tratament” )

text:
               14.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 145/20

         Hotărârea Tribunalului din 24 martie 2011 — IMI și alții/Comisia
   (Cauza T-378/06) (1)

   (Concurență - Înțelegeri - Sectorul racordurilor din cupru și din aliaje de cupru - Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE - Amenzi - Cifră de afaceri relevantă - Comunicarea privind cooperarea - Liniile directoare privind metoda de stabilire a amenzilor - Egalitate de tratament)
   2011/C 145/29
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: IMI plc (Birmingham, Regatul Unit), IMI Kynoch Ltd (Birmingham), Yorkshire Fittings Ltd (Leeds, Regatul Unit), VSH Italia Srl (Bregnano, Italia), Comap SA, fostă Aquatis France SAS (La Chapelle-St-Mesmin, Franța) și Simplex Armaturen + Fittings GmbH & Co. KG (Argenbühl — Eisenharz, Germania) (reprezentanți: M. Struys și D. Arts, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Nijenhuis și V. Bottka, agenți, asistați de S. Kinsella, solicitor și de K. Nordlander, avocat)

      Obiectul

   Cerere de anulare în parte a Deciziei C(2006) 4180 a Comisiei din 20 septembrie 2006 privind o procedură de aplicare a articolului 81 [CE] și a articolului 53 din Acordul SEE (cazul COMP/F-1/38.121 — Racorduri), precum și, cu titlu subsidiar, cerere de reducere a amenzii aplicate reclamantelor în decizia menționată

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă IMI plc, IMI Kynoch Ltd, Yorkshire Fittings Ltd, VSH Italia Srl, Comap SA și Simplex Armaturen + Fittings GmbH & Co. KG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 20, 27.1.2007.