title: Cauza T-156/10: Ordonanța Tribunalului din 23 ianuarie 2014 — Confederación de Cooperativas Agrarias de España și CEPES/Comisia ( „Acțiune în anulare — Ajutoare de stat — Legislație spaniolă care prevede măsuri în favoarea cooperativelor agricole ca urmare a creșterii costului carburantului — Decizie prin care ajutoarele sunt declarate incompatibile cu piața internă — Asociații profesionale — Lipsa afectării individuale — Lipsa recuperării — Dispariția interesului de a exercita acțiunea — Inadmisibilitate” )

text:
               15.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 78/10

         Ordonanța Tribunalului din 23 ianuarie 2014 — Confederación de Cooperativas Agrarias de España și CEPES/Comisia
   (Cauza T-156/10) (1)

   (Acțiune în anulare - Ajutoare de stat - Legislație spaniolă care prevede măsuri în favoarea cooperativelor agricole ca urmare a creșterii costului carburantului - Decizie prin care ajutoarele sunt declarate incompatibile cu piața internă - Asociații profesionale - Lipsa afectării individuale - Lipsa recuperării - Dispariția interesului de a exercita acțiunea - Inadmisibilitate)
   2014/C 78/20
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamante: Confederación de Cooperativas Agrarias de España (Madrid, Spania) și Confederación Empresarial Española de la Economía Social (CEPES) (Madrid) (reprezentanți: M. Araujo Boyd și M. Muñoz de Juan, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: R. Lyal și C. Urraca Caviedes, agenți)

      Intervenientă în susținerea pârâtei: Asociación de Empresarios de Estaciones de Servicio de la Comunidad Autónoma de Madrid (Aeescam) (reprezentanți: R. Ortega Bueno și M. Delgado Echevarría, avocați)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei 2010/473/UE a Comisiei din 15 decembrie 2009 privind măsurile de sprijin pentru sectorul agricol puse în aplicare de Spania ca urmare a creșterii costului carburantului (JO 2010, L 235, p. 1).

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea ca fiind inadmisibilă.

               2.

               Confederación de Cooperativas Agrarias de España și Confederación Empresarial Española de la Economía Social (CEPES) suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

               3.

               Asociación de Empresarios de Estaciones de Servicio de la Comunidad Autónoma de Madrid (Aeescam) suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 148, 5.6.2010.


title: Cauza C-466/07: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 12 februarie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Landesarbeitsgericht Düsseldorf — Germania) — Dietmar Klarenberg/Ferrotron Technologies GmbH (Politică socială — Directiva 2001/23/CE — Transfer de întreprinderi — Menținerea drepturilor lucrătorilor — Noțiunea transfer — Cesiune convențională a unei părți de unitate către o altă întreprindere — Autonomie organizațională după cesiune)

text:
               4.4.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 82/5

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 12 februarie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Landesarbeitsgericht Düsseldorf — Germania) — Dietmar Klarenberg/Ferrotron Technologies GmbH
   (Cauza C-466/07) (1)

   (Politică socială - Directiva 2001/23/CE - Transfer de întreprinderi - Menținerea drepturilor lucrătorilor - Noțiunea „transfer’ - Cesiune convențională a unei părți de unitate către o altă întreprindere - Autonomie organizațională după cesiune)
   (2009/C 82/08)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Landesarbeitsgericht Düsseldorf
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Dietmar Klarenberg

      Pârâtă: Ferrotron Technologies GmbH
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Landesarbeitsgericht Düsseldorf — Interpretarea articolului 1 alineatul (1) literele (a) și (b) din Directiva 2001/23/CE a Consiliului din 12 martie 2001 privind aproprierea legislației statelor membre referitoare la menținerea drepturilor lucrătorilor în cazul transferului de întreprinderi, unități sau părți de întreprinderi sau unități (JO L 82, p. 16, Ediție specială 05/vol. 6, p. 20) — Aplicabilitatea Directivei 2001/23/CE în cazul unei cesiuni convenționale având ca obiect o parte de unitate către o altă întreprindere ce integrează în structura proprie partea de unitate cesionată, fără menținerea autonomiei organizaționale a acesteia din urmă — Noțiunea „transfer” în sensul Directivei 2001/23/CE
   Dispozitivul
   Articolul 1 alineatul (1) literele (a) și (b) din Directiva 2001/23/CE a Consiliului din 12 martie 2001 privind apropierea legislației statelor membre referitoare la menținerea drepturilor lucrătorilor în cazul transferului de întreprinderi, unități sau părți de întreprinderi sau unități trebuie interpretat în sensul că aceasta din urmă poate fi aplicată și în cazul în care partea de întreprindere sau de unitate cedată nu își păstrează autonomia din punct de vedere organizațional, cu condiția ca legătura funcțională între diferiții factori de producție transferați să fie menținută și ca această legătură să permită cesionarului să îi utilizeze pe aceștia din urmă în scopul de a continua o activitate economică identică sau analogă, împrejurare pe care instanța de trimitere este obligată să o verifice.

      (1)  JO C 8, 8.12.2008.


title: Cauza F-29/07: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 26 iulie 2010 — Quadu/Parlamentul European

text:
               23.10.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 288/76

      Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 26 iulie 2010 — Quadu/Parlamentul European
      (Cauza F-29/07) (1)

      ()
      (2010/C 288/147)
      Limba de procedură: franceza
      Președintele Camerei întâi a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 117, 26.5.2007, p. 37.


title: Cauza T-73/04: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 8 octombrie 2008 — Carbone-Lorraine/Comisia ( Concurență — Înțelegeri — Piața produselor pe bază de carbon și de grafit pentru aplicații electrice și mecanice — Liniile directoare privind metoda de stabilire a amenzilor — Gravitatea și durata încălcării — Circumstanțe atenuante — Cooperare în cursul procedurii administrative — Principiul proporționalității — Principiul egalității de tratament )

text:
               22.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/31

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 8 octombrie 2008 — Carbone-Lorraine/Comisia
   (Cauza T-73/04) (1)

   („Concurență - Înțelegeri - Piața produselor pe bază de carbon și de grafit pentru aplicații electrice și mecanice - Liniile directoare privind metoda de stabilire a amenzilor - Gravitatea și durata încălcării - Circumstanțe atenuante - Cooperare în cursul procedurii administrative - Principiul proporționalității - Principiul egalității de tratament’)
   (2008/C 301/48)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Le Carbone-Lorraine (Courbevoie, Franța) (reprezentanți: inițial A. Winckler și I. Simic, ulterior A. Winckler și H. Kanellopoulos, avocats)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: inițial F. Castillo de la Torre și É. Gippini Fournier, agenți)
   Obiectul
   Cerere de anulare a Deciziei 2004/420/CE a Comisiei din 3 decembrie 2003 privind o procedură de aplicare a articolului 81 [CE] și a articolului 53 din Acordul privind SEE (cauza C.38.359 — Produse pe bază de carbon și de grafit pentru aplicații electrice și mecanice) și, în subsidiar, anularea sau reducerea amenzii aplicate reclamantei prin această decizie
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Le Carbone-Lorraine la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 106, 30.4.2004.


title: Cauza T-629/11: Acțiune introdusă la 5 decembrie 2011 — Biogas Nord Anlagenbau/Comisia

text:
               18.2.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 49/28

         Acțiune introdusă la 5 decembrie 2011 — Biogas Nord Anlagenbau/Comisia
   (Cauza T-629/11)
   2012/C 49/50
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Biogas Nord Anlagenbau GmbH (Bielefeld, Germania) (reprezentant: C. Birkemeyer, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei Comisiei din 26 ianuarie 2011 [referința K(2011) 275] privind ajutorul de stat C 7/2010 (ex CP 250/2009 și NN 5/2010) acordat de Germania prin clauza de redresare prevăzută de Legea privind impozitul pe profit („KStG, Sanierungsklausel”);

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe respectarea principiului creditorului privat
               În cadrul primului motiv, reclamanta susține că prevederea cuprinsă în articolul 8c alineatul 1a din Legea germană privind impozitul pe profit (Körperschaftssteuergesetz, denumită în continuare „KStG”) nu constituie un ajutor în sensul articolului 107 și următoarelor TFUE, întrucât întreprinderile beneficiare realizează o contraprestație echivalentă, ceea ce justifică comparația cu comportamentul unui creditor privat care operează într-o economie de piață.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe lipsa caracterului selectiv
               În această privință, reclamanta susține că articolul 8c alineatul 1a din KStG nu este un ajutor în sensul articolelor 107 și 108 TFUE întrucât dispoziția menționată nu are ca efect să confere avantaje în mod selectiv.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe protecția încrederii legitime
               În cadrul celui de al treilea motiv al acțiunii, reclamanta susține că întreprinderile care au luat decizii referitoare la patrimoniul lor înainte de a lua cunoștință de procedura inițiată de Comisie în temeiul articolului 108 alineatul (2) TFUE au dreptul de a obține protecția încrederii lor legitime față de decizia atacată.


title: Cauza F-71/07: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 28 noiembrie 2007 — Karatzoglou/Agenția Europeană pentru Reconstrucție (AER)

text:
               26.1.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/58

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 28 noiembrie 2007 — Karatzoglou/Agenția Europeană pentru Reconstrucție (AER)
   (Cauza F-71/07) (1)

   (2008/C 22/113)

      Limba de procedură: engleza

   Președintele Camerei întâi a dispus radierea cauzei în urma soluționării amiabile a litigiului.

      (1)  JO C 269, 10.11.2007, p. 70.


title: Cauza C-281/12: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 19 decembrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Consiglio di Stato — Italia) — Trento Sviluppo srl, Centrale Adriatica Soc coop/Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato [Trimitere preliminară — Protecția consumatorilor — Practici comerciale neloiale ale întreprinderilor față de consumatori — Directiva 2005/29/CE — Articolul 6 alineatul (1) — Noțiunea „acțiune înșelătoare” — Caracter cumulativ al condițiilor enumerate de dispoziția în cauză]

text:
               22.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 52/13

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 19 decembrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Consiglio di Stato — Italia) — Trento Sviluppo srl, Centrale Adriatica Soc coop/Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato
   (Cauza C-281/12) (1)

   (Trimitere preliminară - Protecția consumatorilor - Practici comerciale neloiale ale întreprinderilor față de consumatori - Directiva 2005/29/CE - Articolul 6 alineatul (1) - Noțiunea „acțiune înșelătoare” - Caracter cumulativ al condițiilor enumerate de dispoziția în cauză)
   2014/C 52/21
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Consiglio di Stato

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: Trento Sviluppo srl, Centrale Adriatica Soc coop

      Pârâtă: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Consiglio di Stato — Interpretarea articolului 6 alineatul (1) din Directiva 2005/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 mai 2005 privind practicile comerciale neloiale ale întreprinderilor de pe piața internă față de consumatori și de modificare a Directivei 84/450/CEE a Consiliului, a Directivelor 97/7/CE, 98/27/CE și 2002/65/CE ale Parlamentului European și ale Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 2006/2004 al Parlamentului European și al Consiliului („Directiva privind practicile comerciale neloiale”) (JO L 149, p. 22, Ediție specială, 15/vol. 14, p. 260) — Noțiunea „acțiune înșelătoare” — Caracter cumulativ al condițiilor enumerate de dispoziția în cauză.

      Dispozitivul

   O practică comercială trebuie să fie calificată drept „înșelătoare” în sensul articolului 6 alineatul (1) din Directiva 2005/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 mai 2005 privind practicile comerciale neloiale ale întreprinderilor de pe piața internă față de consumatori și de modificare a Directivei 84/450/CEE a Consiliului, a Directivelor 97/7/CE, 98/27/CE și 2002/65/CE ale Parlamentului European și ale Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 2006/2004 al Parlamentului European și al Consiliului („Directiva privind practicile comerciale neloiale”) în cazul în care această practică, pe de o parte, conține informații false sau poate induce în eroare consumatorul mediu și, pe de altă parte, este de natură să determine o decizie comercială pe care consumatorul nu ar fi luat-o în altă situație. Articolul 2 litera (k) din această directivă trebuie interpretat în sensul că intră sub incidența noțiunii „decizie comercială” orice decizie care are legătură directă cu aceea de a achiziționa sau de a nu achiziționa un produs.

      (1)  JO C 235, 4.8.2012.


title: Cauza T-100/08 P: Ordonanța Tribunalului din 6 mai 2010 — Kerelov/Comisia ( „Recurs — Funcție publică — Recrutare — Concurs general — Refuz al directorului EPSO de a comunica unui candidat informațiile și documentele referitoare la testul de acces — Recurs în parte vădit inadmisibil și în parte vădit nefondat” )

text:
               3.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 179/39

         Ordonanța Tribunalului din 6 mai 2010 — Kerelov/Comisia
   (Cauza T-100/08 P) (1)

   („Recurs - Funcție publică - Recrutare - Concurs general - Refuz al directorului EPSO de a comunica unui candidat informațiile și documentele referitoare la testul de acces - Recurs în parte vădit inadmisibil și în parte vădit nefondat”)
   2010/C 179/67
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurent: Georgi Kerelov (Pazardzhik, Bulgaria) (reprezentant: A. Kerelov, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană (reprezentanți: B. Eggers și K. Herrmann, agenți)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Ordonanței Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera a doua) din 12 decembrie 2007, Kerelov/Comisia (F-110/07, nepublicată în Repertoriu) și având ca obiect anularea acestei ordonanțe.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Georgi Kerelov suportă propriile cheltuieli de judecată precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană în cadrul prezentei proceduri.

      (1)  JO C 69, 21.3.2009.


title: Cauza T-494/14: Ordonanța Tribunalului din 10 iunie 2016 – Klymenko/Consiliul („Acțiune în anulare — Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive luate având în vedere situația din Ucraina — Înghețare a fondurilor — Lista persoanelor, entităților și organismelor cărora li se aplică înghețarea fondurilor și a resurselor economice — Includerea numelui reclamantului — Termen de introducere a acțiunii — Admisibilitate — Proba temeiniciei includerii în listă — Acțiune vădit fondată”)

text:
               22.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 305/34

         Ordonanța Tribunalului din 10 iunie 2016 – Klymenko/Consiliul
   (Cauza T-494/14) (1)

   ((„Acțiune în anulare - Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive luate având în vedere situația din Ucraina - Înghețare a fondurilor - Lista persoanelor, entităților și organismelor cărora li se aplică înghețarea fondurilor și a resurselor economice - Includerea numelui reclamantului - Termen de introducere a acțiunii - Admisibilitate - Proba temeiniciei includerii în listă - Acțiune vădit fondată”))
   (2016/C 305/47)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Oleksandr Klymenko (Kiev, Ucraina) (reprezentanți: M. Shaw, QC și I. Quirk, barrister)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: A. Vitro și J.-P. Hix, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei de punere în aplicare 2014/216/PESC a Consiliului din 14 aprilie 2014 privind punerea în aplicare a Deciziei 2014/119/PESC privind măsuri restrictive îndreptate împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina (JO L 111, p. 91) și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 381/2014 al Consiliului din 14 aprilie 2014 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 208/2014 privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina (JO L 111, p. 33), în măsura în care acestea îl vizează pe reclamant

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia de punere în aplicare 2014/216/PESC a Consiliului din 14 aprilie 2014 privind punerea în aplicare a Deciziei 2014/119/PESC privind măsuri restrictive îndreptate împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina și Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 381/2014 al Consiliului din 14 aprilie 2014 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 208/2014 privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina (JO L 111, p. 33), în măsura în care acestea îl vizează pe domnul Oleksandr Klymenko.

               2)

               Consiliul Uniunii Europene suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de domnul Klymenko.

      (1)  JO C 292, 1.9.2014.


title: Cauza T-252/06 P: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 12 iulie 2007 — Beau/Comisia Comunităților Europene ( Recurs — Funcție publică — Funcționari — Boală profesională — Recurs vădit inadmisibil — Recurs vădit nefondat )

text:
               22.9.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/10

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 12 iulie 2007 — Beau/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-252/06 P) (1)

   („Recurs - Funcție publică - Funcționari - Boală profesională - Recurs vădit inadmisibil - Recurs vădit nefondat’)
   (2007/C 223/14)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Recurentă: Marie-Yolande Beau (Paris, Franța) (reprezentanți: S. Rodrigues și C. Bernard-Glanz, avocats)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: J. Currall și K. Herrmann, agenți)
   Obiectul
   Recurs formulat împotriva hotărârii Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera a treia) din 28 iunie 2006, Beau/Comisia (F-39/95, nepublicat încă în Recueil) prin care recurenta urmărește anularea acestei hotărâri
   Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Doamna Beau își va suporta propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisie.

      (1)  JO C 281, 18.11.2006.


title: Cauza C-229/15: Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 16 iunie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Naczelny Sąd Administracyjny – Polonia) – Minister Finansów/Jan Mateusiak (Trimitere preliminară — Fiscalitate — Taxa pe valoarea adăugată — Directiva 2006/112/CE — Articolul 18 litera (c) și articolele 184 și 187 — Operațiuni impozabile — Încetare a activității economice impozabile — Deținere de bunuri pentru care s a dedus TVA ul — Regularizarea deducerilor — Perioadă de regularizare — Impozitare în temeiul articolului 18 litera (c) din Directiva 2006/112 după expirarea perioadei de regularizare)

text:
               22.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 305/10

         Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 16 iunie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Naczelny Sąd Administracyjny – Polonia) – Minister Finansów/Jan Mateusiak
   (Cauza C-229/15) (1)

   ((Trimitere preliminară - Fiscalitate - Taxa pe valoarea adăugată - Directiva 2006/112/CE - Articolul 18 litera (c) și articolele 184 și 187 - Operațiuni impozabile - Încetare a activității economice impozabile - Deținere de bunuri pentru care s a dedus TVA ul - Regularizarea deducerilor - Perioadă de regularizare - Impozitare în temeiul articolului 18 litera (c) din Directiva 2006/112 după expirarea perioadei de regularizare))
   (2016/C 305/15)
   Limba de procedură: polona

      Instanța de trimitere

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Minister Finansów

      Pârât: Jan Mateusiak

      Dispozitivul

   Articolul 18, litera (c) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2009/162/UE a Consiliului din 22 decembrie 2009, trebuie interpretat în sensul că, în cazul încetării activității economice impozabile a unei persoane impozabile, deținerea de bunuri de către aceasta, în cazul în care aceste bunuri au dat dreptul la o deducere a taxei pe valoarea adăugată la achiziționarea lor, poate fi asimilată unei livrări de bunuri efectuate cu titlu oneros și supuse taxei pe valoarea adăugată, dacă perioada de regularizare prevăzută la articolul 187 din Directiva 2006/112, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2009/162, a expirat.

      (1)  JO C 294, 7.9.2015.


title: Cauza C-369/14: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 16 iulie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Landgericht Köln – Germania) – Sommer Antriebs- und Funktechnik GmbH/Rademacher Geräte-Elektronik GmbH & Co. KG (Trimitere preliminară — Deșeuri de echipamente electrice și electronice — Directiva 2002/96/CE — Articolul 2 alineatul (1) și articolul 3 litera (a), precum și anexele IA și IB — Directiva 2012/19/UE — Articolul 2 alineatul (1) litera (a), articolul 2 alineatul (3) litera (b) și articolul 3 alineatul (1) literele (a) și (b), precum și anexele I și II — Noțiunile „echipamente electrice și electronice” și „unelte electrice și electronice” — Dispozitive de acționare a ușilor de garaj)

text:
               21.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 311/11

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 16 iulie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Landgericht Köln – Germania) – Sommer Antriebs- und Funktechnik GmbH/Rademacher Geräte-Elektronik GmbH & Co. KG
   (Cauza C-369/14) (1)

   ((Trimitere preliminară - Deșeuri de echipamente electrice și electronice - Directiva 2002/96/CE - Articolul 2 alineatul (1) și articolul 3 litera (a), precum și anexele IA și IB - Directiva 2012/19/UE - Articolul 2 alineatul (1) litera (a), articolul 2 alineatul (3) litera (b) și articolul 3 alineatul (1) literele (a) și (b), precum și anexele I și II - Noțiunile „echipamente electrice și electronice” și „unelte electrice și electronice” - Dispozitive de acționare a ușilor de garaj))
   (2015/C 311/12)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Landgericht Köln

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Sommer Antriebs- und Funktechnik GmbH

      Pârâtă: Rademacher Geräte-Elektronik GmbH & Co. KG

      Dispozitivul

   Articolul 2 alineatul (1) și articolul 3 litera (a), precum și anexa IA punctul 6 și anexa IB punctul 6 la Directiva 2002/96/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 27 ianuarie 2003 privind deșeurile de echipamente electrice și electronice (DEEE), pe de o parte, și articolul 2 alineatul (1) litera (a) și alineatul (3) litera (b), articolul 3 alineatul (1) literele (a) și (b), precum și anexa I punctul 6 și anexa II punctul 6 la Directiva 2012/19/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 4 iulie 2012 privind deșeurile de echipamente electrice și electronice (DEEE), pe de altă parte, trebuie interpretate în sensul că dispozitivele de acționare a ușilor de garaj precum cele în discuție în litigiul principal, care funcționează pe baza unor tensiuni electrice de circa 220-240 de volți, care sunt proiectate pentru a fi integrate, cu ușa de garaj aferentă, în echipamentul clădirii și care pot fi în orice moment demontate, remontate și/sau adăugate respectivului echipament, intră în domeniul de aplicare al Directivei 2002/96/CE și, respectiv, în domeniul de aplicare al Directivei 2012/19/UE în perioada de tranziție prevăzută la articolul 2 alineatul (1) litera (a) din această ultimă directivă.

      (1)  JO C 439, 8.12.2014.


title: Cauza C-15/15: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 21 iunie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Rechtbank van Koophandel te Gent – Belgia) – New Valmar BVBA/Global Pharmacies Partner Health Srl (Trimitere preliminară — Libera circulație a mărfurilor — Interzicerea măsurilor cu efect echivalent unor restricții cantitative la export — Articolul 35 TFUE — Societate stabilită în regiunea de limbă neerlandeză a Regatului Belgiei — Reglementare care impune redactarea facturilor în limba neerlandeză, sub sancțiunea nulității absolute — Contract de concesiune cu caracter transfrontalier — Restricţie — Justificare — Lipsa proporționalității)

text:
               29.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 314/4

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 21 iunie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Rechtbank van Koophandel te Gent – Belgia) – New Valmar BVBA/Global Pharmacies Partner Health Srl
   (Cauza C-15/15) (1)

   ((Trimitere preliminară - Libera circulație a mărfurilor - Interzicerea măsurilor cu efect echivalent unor restricții cantitative la export - Articolul 35 TFUE - Societate stabilită în regiunea de limbă neerlandeză a Regatului Belgiei - Reglementare care impune redactarea facturilor în limba neerlandeză, sub sancțiunea nulității absolute - Contract de concesiune cu caracter transfrontalier - Restricţie - Justificare - Lipsa proporționalității))
   (2016/C 314/05)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Rechtbank van Koophandel te Gent

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: New Valmar BVBA

      Pârâtă: Global Pharmacies Partner Health Srl

      Dispozitivul

   Articolul 35 TFUE trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări a unei entități federate a unui stat membru, precum Comunitatea Flamandă din Regatul Belgiei, care impune oricărei întreprinderi cu sediul de desfășurare a activității pe teritoriul acestei entități să redacteze toate mențiunile care figurează pe facturile referitoare la tranzacții transfrontaliere în singura limbă oficială a entității respective, sub sancțiunea nulității acestor facturi, care trebuie invocată din oficiu de instanță.

      (1)  JO C 118, 13.4.2015.


title: Cauza T-672/14 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 15 decembrie 2014 – August Wolff și Remedia/Comisia ( „Procedură privind măsurile provizorii — Autorizație de introducere pe piață a medicamentelor de uz uman — Cerere de suspendare a executării — Lipsa urgenței” )

text:
               9.3.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 81/21

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 15 decembrie 2014 – August Wolff și Remedia/Comisia
   (Cauza T-672/14 R)
   ((„Procedură privind măsurile provizorii - Autorizație de introducere pe piață a medicamentelor de uz uman - Cerere de suspendare a executării - Lipsa urgenței”))
   (2015/C 081/27)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamante: Dr. August Wolff GmbH & Co. KG Arzneimittel (Bielefeld, Germania) și Remedia d.o.o (Zagreb, Croația) (reprezentanți: P. Klappich, C. Schmidt și P. Arbeiter, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: M. Šimerdová, A. Sipos și B.-R. Killmann, agenți)

      Obiectul

   Cerere de suspendare a executării Deciziei de punere în aplicare C(2014) 6030 final a Comisiei Europene din 19 august 2014 privind autorizațiile de introducere pe piață a medicamentelor de uz uman pentru uz topic cu o concentrație ridicată de estradiol în conformitate cu articolul 31 din Directiva 2001/83/CE a Parlamentului European și a Consiliului de instituire a unui cod comunitar cu privire la medicamentele de uz uman (JO L 311, p. 67, Ediție specială, 13/vol. 33, p. 3)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2)

               Revocă Ordonanța din 2 octombrie 2014.

               3)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


               7.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 267/1

         2009/C 267/01
   Ultima publicație a Curții de Justiție în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

         JO C 256, 24.10.2009

      Publicații anterioare

      JO C 244, 10.10.2009

      JO C 233, 26.9.2009

      JO C 220, 12.9.2009

      JO C 205, 29.8.2009

      JO C 193, 15.8.2009

      JO C 180, 1.8.2009

   Aceste texte sunt disponibile pe:
   EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Cauza T-509/09: Hotărârea Tribunalului din 18 iunie 2013 — Portugalia/Coimisia ( „Pescuit — Contribuție financiară pentru punerea în aplicare a sistemelor de control și de supraveghere — Decizie de a nu rambursa cheltuielile efectuate pentru achiziționarea a două nave oceanice de patrulare — Articolul 296 CE — Directiva 93/36/CEE — Încredere legitimă — Obligația de motivare” )

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 225/62

         Hotărârea Tribunalului din 18 iunie 2013 — Portugalia/Coimisia
   (Cauza T-509/09) (1)

   (Pescuit - Contribuție financiară pentru punerea în aplicare a sistemelor de control și de supraveghere - Decizie de a nu rambursa cheltuielile efectuate pentru achiziționarea a două nave oceanice de patrulare - Articolul 296 CE - Directiva 93/36/CEE - Încredere legitimă - Obligația de motivare)
   2013/C 225/138
   Limba de procedură: portugheza

      Părțile

      Reclamantă: Republica Portugheză (reprezentanți: inițial L. Inez Fernandes, A. Trindade Mimoso și A. Miranda Boavida, ulterior I. Inez Fernandes, H. Leitão și V. Coelho, agenți)

      Pârâtă: Coimisia Europeană (reprezentanți: A. Bouquet și M. Afonso, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei Comisiei din 14 octombrie 2009 prin care cheltuielile în legătură cu achiziționarea a două nave oceanice de patrulare destinate, parțial, controlului și supravegherii activităților de pescuit au fost declarate neeligibile pentru contribuția financiară a Uniunii Europene, în temeiul Deciziei 2002/978/CE a Comisiei din 10 decembrie 2002 privind eligibilitatea cheltuielilor referitoare la anumite acțiuni prevăzute de unele state membre în cursul anului 2002 în vederea punerii în aplicare a sistemelor de control, de inspecție și de supraveghere aplicabile politicii comune din domeniul pescuitului (JO L 338, p. 33)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Republica Portugheză la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 80, 27.3.2010.


title: Cauza T-443/12: Hotărârea Tribunalului din 21 noiembrie 2013 — Equinix (Germania)/OAPI — Acotel (ancotel.) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative ancotel. — Marca comunitară figurativă anterioară ACOTEL — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               11.1.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 9/23

         Hotărârea Tribunalului din 21 noiembrie 2013 — Equinix (Germania)/OAPI — Acotel (ancotel.)
   (Cauza T-443/12) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative ancotel. - Marca comunitară figurativă anterioară ACOTEL - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2014/C 9/37
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Equinix (Germania) GmbH, fostă ancotel GmbH (Frankfurt am Main, Germania) (reprezentant: H. Truelsen, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Poch, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI: Acotel SpA (Roma, Italia)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 3 august 2012 (cauza R 1895/2011-4) privind o procedură de opoziție între Acotel SpA și ancotel GmbH, devenită Equinix (Germania) GmbH.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Equinix (Germania) la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 379, 8.12.2012.


title: Cauza C-449/12: Cerere de decizie preliminară introdusă de Raad van State (Țările de Jos) la 8 octombrie 2012 — L.J.A. van Luijk/Burgemeester van Den Haag

text:
               26.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 26/18

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Raad van State (Țările de Jos) la 8 octombrie 2012 — L.J.A. van Luijk/Burgemeester van Den Haag
   (Cauza C-449/12)
   2013/C 26/31
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Raad van State

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: L.J.A. van Luijk

      Pârât: Burgemeester van Den Haag

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 1 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 2252/2004 al Consiliului din 13 decembrie 2004 privind standardele pentru elementele de securitate și elementele biometrice integrate în pașapoarte și în documente de călătorie emise de statele membre (JO L 385, p. 1, Ediție specială, 01/vol. 5, p. 155), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 444/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 28 mai 2009 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 2252/2004 (JO L 142, p. 1), este valid în lumina articolelor 7 și 8 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și a articolului 8 din Convenția pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale?

               2.

               În cazul în care răspunsul la prima întrebare este în sensul validității articolului 1 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 2252/2004 al Consiliului din 13 decembrie 2004 privind standardele pentru elementele de securitate și elementele biometrice integrate în pașapoarte și în documente de călătorie emise de statele membre (JO L 385, p. 1, Ediție specială, 01/vol. 5, p. 155), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 444/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 28 mai 2009 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 2252/2004 (JO L 142, p. 1), articolul 4 alineatul (3) din regulament în lumina articolelor 7 și 8 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, a articolului 8 alineatul (2) din Convenția pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale și a articolului 7 litera (f) din Directiva viață privată (1) coroborat cu articolul 6 alineatul (1) litera (b) din această directivă trebuie interpretat în sensul că, atunci când pun în aplicare acest regulament, statele membre trebuie să garanteze prin lege că datele biometrice colectate și stocate în temeiul regulamentului menționat nu pot fi colectate, prelucrate și utilizate în alte scopuri decât în vederea eliberării documentului în cauză?

      (1)  Directiva 95/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 24 octombrie 1995 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și libera circulație a acestor date (JO L 281, p. 31, Ediție specială, 13/vol. 17, p. 10).


title: Cauza C-250/07: Acțiune introdusă la 24 mai 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Elenă

text:
               7.7.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 155/17

         Acțiune introdusă la 24 mai 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Elenă
   (Cauza C-250/07)
   (2007/C 155/34)
   Limba de procedură: greaca
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: M. Patakia și D. Kukovec)

      Pârâtă: Republica Elenă
   Concluziile reclamantei

               —

               constatarea faptului că, prin nepublicarea anterioară a unui anunț de participare și prin întârzierea nejustificată a răspunsului la cererea participantului care a depus plângerea privind explicarea motivelor respingerii ofertei sale, Republica Elenă nu și-a îndeplinit obligația de a publica un anunț de participare înaintea demarării unei proceduri de depunere a ofertelor, care îi revine în temeiul articolului 20 alineatul (2) din Directiva 93/38/CEE (1) privind coordonarea procedurilor de achiziție publică ale entităților care operează în sectoarele apă, energie, transport și telecomunicații și obligația care îi revine în temeiul articolului 41 alineatul (4) din Directiva 93/38/CEE, după cum au fost interpretate prin jurisprudența Curții de Justiție a Comunităților Europene;

               —

               obligarea Republicii Elene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Comisia a fost sesizată cu o plângere privind neregularități în desfășurarea unei proceduri de cerere de oferte anunțată de Dimosia Epikhirisi Ilektrismou (companie publică în domeniul energiei electrice, denumită în continuare „DEI”) pentru studierea, furnizarea, transportul, instalarea și punerea în funcțiune a două unități de producere a energiei electrice la centrala termoelectrică Atherinolakkos din Creta.
   Comisia consideră că DEI a omis să publice anunțul de participare, încălcând articolul 20 alineatul (2) litera (a) din Directiva 93/38/CEE care prevede excepții de la această obligație atunci când sunt îndeplinite condiții de strictă interpretare. În particular, Comisia consideră că DEI a efectuat o interpretare greșită a termenilor „oferta adecvată” și „modificare substanțială a condițiilor inițiale ale contractului de participare” cu scopul de a justifica aplicarea excepției prevăzute în dispoziția de mai sus.
   Comisia consideră, de asemenea, că în cazul de față nu se pot invoca motive imperative și de o urgență excepțională, sau evenimente neprevăzute în sensul articolului 20 alineatul (2) litera (d), întrucât acestea nu sunt dovedite de către DEI.
   În sfârșit, în lumina jurisprudenței Curții, Comisia consideră că a existat o întârziere importantă în motivarea respingerii ofertei participantului care a depus plângerea, încălcându-se articolul 41 alineatul (4) din Directiva 93/38/CEE.
   În consecință, Comisia consideră că Republica Elenă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 20 alineatul (2) și 41 alineatul (4) din Directiva 93/38/CEE.

      (1)  JO L 199, 9.8.1993, p. 84.


title: Cauza C-531/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Hessisches Landessozialgericht (Germania) la 19 octombrie 2011 — Angela Strehl/Bundesagentur für Arbeit Nürnberg

text:
               28.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 25/28

      Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Hessisches Landessozialgericht (Germania) la 19 octombrie 2011 — Angela Strehl/Bundesagentur für Arbeit Nürnberg
      (Cauza C-531/11)
      (2012/C 25/49)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Hessisches Landessozialgericht, Darmstadt

         Părțile din acțiunea principală

         Reclamantă: Angela Strehl

         Pârâtă: Bundesagentur für Arbeit Nürnberg

         Întrebarea preliminară

      Articolul 68 alineatul (1) prima teză din Regulamentul (CEE) 1408/71 (1) trebuie interpretat în sensul că instituția competentă a statului membru de reședință al unui lucrător altul decât frontalier („unechter Grenzgänger”) în sensul articolului 71 alineatul (1) litera (b) punctul (ii) din Regulamentul 1408/71 trebuie să ia în considerare, la calcularea prestațiilor, și cuantumul salariului pe care lucrătorul l-a primit pentru ultima sa activitate pe teritoriul unui alt stat membru, chiar și atunci când această activitate nu a fost urmată de o altă activitate în statul de reședință, iar înregistrarea ca șomer în statul de reședință a fost efectuată abia la 11 luni după încetarea activității în celălalt stat membru?

         (1)  Regulamentul (CEE) 1408/71 al Consiliului din 14 iunie 1971 privind aplicarea regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați, cu lucrătorii care desfășoară activități independente și cu membrii familiilor acestora care se deplasează în cadrul Comunității (JO L 149, p. 2, Ediție specială, 5/vol. 1, p. 26).


title: Cauza T-598/10: Ordonanța Tribunalului din 9 septembrie 2011 — Biodes/OAPI — Manasul Internacional (LINEASUL) ( Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Revocarea deciziei camerei de recurs — Dispariția obiectului litigiului — Nepronunțare asupra fondului )

text:
               12.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 331/22

         Ordonanța Tribunalului din 9 septembrie 2011 — Biodes/OAPI — Manasul Internacional (LINEASUL)
   (Cauza T-598/10) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Revocarea deciziei camerei de recurs - Dispariția obiectului litigiului - Nepronunțare asupra fondului)
   2011/C 331/44
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Biodes, SL (Madrid, Spania) (reprezentant: E. Manresa Medina, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: V. Melgar, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă în fața Tribunalului: Manasul Internacional, SL (Ponferrada, Spania)

      Obiectul

   Acțiune introdusă împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 23 septembrie 2010 (cauza R 1520/2009-1) privind o procedură de opoziție între Manasul Internacional, SL și Biodes, SL.

      Dispozitivul

               1.

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei

               2.

               Obligă Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 80, 12.3.2011.


title: Cauza T-384/13: Acțiune introdusă la 26 iulie 2013 — Intermark/OAPI — Coca-Cola (RIENERGY Cola)

text:
               7.9.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 260/50

         Acțiune introdusă la 26 iulie 2013 — Intermark/OAPI — Coca-Cola (RIENERGY Cola)
   (Cauza T-384/13)
   2013/C 260/90
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Intermark Srl (Stei, România) (reprezentant: Á. László, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: The Coca-Cola Company (Atlanta, Statele Unite)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               admiterea cererii, modificarea deciziei atacate a pârâtului, respingerea opoziției și dispunerea înregistrării în întregime ca marcă a semnului reclamantei;

               —

               în cazul în care Tribunalul consideră că este indispensabilă o nouă apreciere detaliată a faptelor și a probelor prezentate, anularea deciziei atacate a pârâtului și transmiterea cauzei către OAPI pentru o nouă examinare și adoptarea unei noi decizii;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată suportate de reclamantă.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta.

      Marca comunitară vizată: marca figurativă „Cola” pentru produse și servicii din clasele 32 și 35 — cererea de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 9 507 963.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Marca sau semnul invocat: mărcile comunitare înregistrate cu nr. 8 792 475, nr. 2 107 118 și nr. 8 709 818 privind semnul figurativ „Coca-Cola” pentru produse și servicii din clasele 30, 32, 33 și 35.

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția în întregime.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului.


title: Cauza T-714/16: Acțiune introdusă la 7 octombrie 2016 – Asolo/EUIPO – Red Bull (FLÜGEL)

text:
               12.12.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 462/29

         Acțiune introdusă la 7 octombrie 2016 – Asolo/EUIPO – Red Bull (FLÜGEL)
   (Cauza T-714/16)
   (2016/C 462/37)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Asolo LTD (Limassol, Cipru) (reprezentant: W. Pors, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Red Bull GmbH (Fuschl am See, Austria)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca verbală a Uniunii Europene „FLÜGEL” – marca Uniunii Europene nr. 637 686

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 29 iulie 2016 în cauza R 282/2015-5

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               respingerea cererii de declarare a nulității;

               —

               obligarea EUIPO şi a Red Bull la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 54 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 53 alineatul (1) litera (a) coroborat cu articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-504/11 P: Recurs introdus la 30 septembrie 2011 de ThyssenKrupp Ascenseurs Luxemburg Sàrl împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) pronunțate la 13 iulie 2011 în cauzele conexate T-144/07, T-147/07, T-148/07, T-149/07, T-150/07 și T-154/07, ThyssenKrupp Liften Ascenseurs și alții/Comisia Europeană

text:
               26.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 347/22

         Recurs introdus la 30 septembrie 2011 de ThyssenKrupp Ascenseurs Luxemburg Sàrl împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) pronunțate la 13 iulie 2011 în cauzele conexate T-144/07, T-147/07, T-148/07, T-149/07, T-150/07 și T-154/07, ThyssenKrupp Liften Ascenseurs și alții/Comisia Europeană
   (Cauza C-504/11 P)
   2011/C 347/32
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: ThyssenKrupp Ascenseurs Luxemburg Sàrl (reprezentant: T. Schaper, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

               —

               Anularea în tot a Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 13 iulie 2011, pronunțată în cauzele conexate T-144/07, T-147/07, T-148/07, T-149/07, T-150/07 și T-154/07 (ThyssenKrupp Liften Ascenseurs și alții/Comisia Europeană), în măsura în care prin aceasta se respinge acțiunea și în măsura în care privește recurenta;

               —

               cu titlu subsidiar, reducerea la un cuantum mai rezonabil a amenzii aplicate recurentei conform articolului 2 din decizia Comisiei Europene din 21 februarie 2007, care a făcut obiectul acțiunii;

               —

               cu titlu mai subsidiar, trimiterea cauzei spre rejudecare la Tribunal;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată aferente procedurii.

      Motivele și principalele argumente

   Prin prezentul recurs, recurenta contestă Hotărârea Tribunalului (Camera a opta) din 13 iulie 2011, pronunțată, printre altele, în cauza T-147/07 (ThyssenKrupp Liften Ascenseurs și alții/Comisia Europeană), în măsura în care prin aceasta s-a respins acțiunea introdusă la 7 mai 2007 împotriva Deciziei C(2007) 512 final a Comisiei Europene din 21 februarie 2007 (cazul COMP/E-1/38.823 — Lifturi și scări rulante) și în măsura în care hotărârea privește recurenta.
   Recurenta invocă în total trei motive privind necompetența Comisiei, încălcarea normelor fundamentale de procedură, încălcarea Tratatului CE, respectiv a Tratatului FUE și a normelor juridice care trebuie aplicate pentru punerea în aplicare a acestor tratate, precum și abuzul de putere și încălcarea drepturilor fundamentale.
   În primul rând, recurenta susține că Tribunalul ar fi săvârșit o eroare de drept întrucât ar fi confirmat competența Comisiei de a pune în aplicare procedura. În opinia recurentei, Tribunalul ar fi trebuit să declare nulitatea deciziei Comisiei ca urmare a inaplicabilității articolului 101 TFUE (ex articolul 81 CE), din cauza lipsei de relevanță interstatală a încălcărilor locale imputate. Chiar și în cazul în care ar declara aplicabil articolul 101 TFUE, Tribunalul ar fi trebuit să țină cont de faptul că, în conformitate cu Comunicarea privind cooperarea, sistemul de competențe paralele întemeiat pe Regulamentul nr. 1/2003 (1) s-ar opune în orice caz competenței Comisiei. În sfârșit, Tribunalul nu ține cont de faptul că deschiderea ulterioară a procedurii de către Comisie ar reprezenta o încălcare a certitudinii și a legalității în materie de sancțiuni, protejate în calitate de principiu fundamental de drept.
   În al doilea rând, recurenta susține că Tribunalul ar fi săvârșit o eroare de drept confirmând decizia Comisiei prin care se stabilește răspunderea solidară a recurentei pe baza cifrei de afaceri a concernului ThyssenKrupp AG. Astfel, hotărârea încalcă articolul 23 din Regulamentul nr. 1/2003, principiul statului de drept care se manifestă sub forma principiului de drept nulla poena sine lege, principiul proporționalității în materie de sancțiuni, principiul in dubio pro reo și principiul legalității răspunderii penale (nulla poena sine culpa). Hotărârea este nelegală întrucât se întemeiază pe prezumția că o filială alcătuiește împreună cu societatea-mamă (și cu alte societăți din cadrul concernului) o colectivitate cu răspundere solidară, sub forma unei unități economice. Pe de altă parte, independent de această critică, hotărârea încalcă principiul legalității răspunderii penale, pentru că recurenta a fost obligată în solidar împreună cu societatea sa mamă la plata unei amenzi. Cu titlu subsidiar, recurenta susține că Tribunalul ar fi săvârșit o eroare de drept întrucât a confirmat răspunderea în solidar în pofida lipsei unei repartizări a răspunderii în cadrul concernului.
   În al treilea rând, recurenta susține că, în hotărâre, Tribunalul și-a încălcat obligația legală de examinare completă întrucât a analizat insuficient caracterul disproporționat al stabilirii cuantumurilor de plecare ale amenzilor, al factorului multiplicator, precum și lipsa aprecierii de către Comisie a cooperării recurentei și a încălcat astfel dreptul fundamental la un proces echitabil și garanția protecției juridice pe care o implică.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (JO L 1, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 167, rectificare în Ediție specială, 08/vol. 4, p. 269).


title: Cauza T-220/16: Acțiune introdusă la 9 mai 2016 – Perry Ellis International Group/EUIPO (PRO PLAYER)

text:
               27.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 232/33

         Acțiune introdusă la 9 mai 2016 – Perry Ellis International Group/EUIPO (PRO PLAYER)
   (Cauza T-220/16)
   (2016/C 232/43)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Perry Ellis International Group Holdings Ltd (Nassau, Bahamas) (reprezentanți: O. Günzel, C. Tenkhoff, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Marca în litigiu: marca comunitară verbală „PRO PLAYER” – cererea de înregistrare nr. 13 258 595

      Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 24 februarie 2016 în cauza R 1091/2015-2

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-336/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Arbetsdomstolen (Suedia) la 6 iulie 2015 – Unionen/Almega Tjänsteförbunden, ISS Facility Services AB

text:
               21.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 311/29

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Arbetsdomstolen (Suedia) la 6 iulie 2015 – Unionen/Almega Tjänsteförbunden, ISS Facility Services AB
   (Cauza C-336/15)
   (2015/C 311/34)
   Limba de procedură: suedeza

      Instanța de trimitere

   Arbetsdomstolen

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Unionen

      Pârâte: Almega Tjänsteförbunden, ISS Facility Services AB

      Întrebarea preliminară

   Este compatibil cu Directiva privind transferul de întreprinderi (1) ca, după expirarea perioadei de un an de la transferul unei întreprinderi, în aplicarea unei anumite dispoziţii din convenţia colectivă în vigoare la cesionar, care presupune că acordarea unei prelungiri a termenelor de preaviz este condiţionată de o anumită vechime neîntreruptă la acelaşi angajator, să nu se ia în considerare vechimea dobândită la cedent în cazul în care lucrătorii aveau dreptul de a le fi luată în considerare respectiva vechime în temeiul unei dispoziţii identice din convenţia colectivă care se aplica la cedent?

      (1)  Directiva 2001/23/CE a Consiliului din 12 martie 2001 privind apropierea legislației statelor membre referitoare la menținerea drepturilor lucrătorilor în cazul transferului de întreprinderi, unități sau părți de întreprinderi sau unități (JO L 82, p. 16, Ediție specială 5/vol.06, p. 20)


title: Cauza T-487/07: Acțiune introdusă la 21 decembrie 2007 — Imperial Chemical Industries/OAPI (FACTORY FINISH)

text:
               23.2.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 51/58

         Acțiune introdusă la 21 decembrie 2007 — Imperial Chemical Industries/OAPI (FACTORY FINISH)
   (Cauza T-487/07)
   (2008/C 51/106)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Imperial Chemical Industries (ICI) plc (Londra, Regatul Unit) (reprezentant: S. Malynicz, Barrister)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei Camerei a patra de recurs din 24 octombrie 2007 în cauza R 668/2007-4;

               —

               obligarea OAPI la suportarea propriilor cheltuieli de judecată, precum și a cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă.

         Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca verbală „FACTORY FINISH” pentru produse din clasa 2 — cererea de înregistrare nr. 4 538 518.

      Decizia examinatorului: respinge cererea.

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 40/94 al Consiliului, întrucât „FACTORY FINISH” nu are caracter descriptiv, ci este o juxtapunere neobișnuită de cuvinte din care rezultă o invenție lexicală, și încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94 al Consiliului, întrucât marca solicitată nu este lipsită de caracter distinctiv.


title: Cauza T-157/10: Acțiune introdusă la 8 aprilie 2010 — Barrilla/OAPI — Brauerei Schlösser (ALIXIR)

text:
               5.6.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/47

         Acțiune introdusă la 8 aprilie 2010 — Barrilla/OAPI — Brauerei Schlösser (ALIXIR)
   (Cauza T-157/10)
   2010/C 148/76
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Barilla G. e R. Fratelli SpA (Parma, Italia) (reprezentanți: A. Colmano, G. Sironi și A. Vanzetti, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Brauerei Schlösser GmbH (Düsseldorf, Germania)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 25 ianuarie 2010 pronunțată în cauza R 820/2009-2,

               —

               respingerea opoziției formulate de cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs împotriva înregistrării mărcii verbale comunitare vizate,

               —

               în subsidiar, trimiterea cauzei la pârât spre rejudecare pentru a respinge opoziția și

               —

               obligarea pârâtului și a celeilalte părți în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs la plata cheltuielilor de judecată efectuate în acest proces.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta.

      Marca comunitară vizată: marca verbală „ALIXIR” pentru produse, printre altele, din clasa 32.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca verbală „Elixeer” înregistrată în Germania pentru produse din clasa 32.

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția în întregime.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului, întrucât camera de recurs a constatat în mod eronat existența unui risd de confuzie între mărcile vizate.


title: Cauza C-127/05: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 14 iunie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Politică socială — Protecția securității și a sănătății lucrătorilor — Directiva 89/391/CEE — Articolul 5 alineatul (1) — Obligația angajatorului de a asigura securitatea și sănătatea lucrătorilor, sub toate aspectele, referitoare la activitatea desfășurată — Răspunderea angajatorului)

text:
               4.8.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 183/3

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 14 iunie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord
   (Cauza C-127/05) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Politică socială - Protecția securității și a sănătății lucrătorilor - Directiva 89/391/CEE - Articolul 5 alineatul (1) - Obligația angajatorului de a asigura securitatea și sănătatea lucrătorilor, sub toate aspectele, referitoare la activitatea desfășurată - Răspunderea angajatorului)
   (2007/C 183/03)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: M.-J. Joncszy și N. Yerrell, agenți)

      Pârât: Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentanți: C. Gibbs, agent, D. Anderson, QC și D. Barr, barrister)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolului 5 alineatele (1) și (4) din Directiva 89/391/CEE a Consiliului din 12 iunie 1989 privind punerea în aplicare de măsuri pentru promovarea îmbunătățirii securității și sănătății lucrătorilor la locul de muncă (JO L 183, p. 1) — Reglementare națională ce limitează obligația angajatorului de a asigura securitatea și sănătatea lucrătorilor, sub toate aspectele, referitoare la activitatea desfășurată
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Comisia Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 143, 11.6.2005.


title: Cauza T-390/10 P: Hotărârea Tribunalului din 6 decembrie 2012 — Füller-Tomlinson/Parlamentul European ( „Recurs — Funcție publică — Agenți temporari — Securitate socială — Boală profesională — Stabilirea gradului de invaliditate de origine — Aplicarea baremului european de evaluare în scopuri medicale a afectării integrității fizice și psihice — Denaturarea faptelor — Termen rezonabil” )

text:
               26.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 26/40

         Hotărârea Tribunalului din 6 decembrie 2012 — Füller-Tomlinson/Parlamentul European
   (Cauza T-390/10 P) (1)

   (Recurs - Funcție publică - Agenți temporari - Securitate socială - Boală profesională - Stabilirea gradului de invaliditate de origine - Aplicarea baremului european de evaluare în scopuri medicale a afectării integrității fizice și psihice - Denaturarea faptelor - Termen rezonabil)
   2013/C 26/76
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: Paulette Füller-Tomlinson (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: L. Levi, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Parlamentul European (reprezentanți: K. Zejdová și S. Seyr, agenți)

      Obiectul

   Recurs declarat împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera a treia) pronunțate la 1 iulie 2010, Füller-Tomlinson/Parlamentul European (F-97/08, nepublicată încă în Repertoriu), și având ca obiect anularea acestei hotărâri

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Doamna Paulette Füller-Tomlinson suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile efectuate de Parlamentul European în cadrul prezentei proceduri.

      (1)  JO C 301, 6.11.2010.


title: Cauza T-370/14: Acțiune introdusă la 23 mai 2014 – Petropars și alții/Consiliul

text:
               11.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 261/33

         Acțiune introdusă la 23 mai 2014 – Petropars și alții/Consiliul
   (Cauza T-370/14)
   2014/C 261/58
   Limba de procedură: engleză

      Părțile

      Reclamante: Petropars Ltd (Teheran, Iran), Petropars International FZE (Dubai, Emiratele Arabe Unite) și Petropars UK Ltd (Londra, Regatul Unit) (reprezentanți: S. Zaiwalla, P. Reddy și Z. Burbeza, Solicitors, și R. Blakeley, Barrister)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei din luna martie 2014;

               —

               anularea notificării din luna martie 2014 în măsura în care se aplică reclamantelor și

               —

               obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv este întemeiat pe susținerea că criteriile pentru includerea pe listă stabilite la articolul 23 alineatul (2) litera (d) din Regulamentul nr. 267/2012 (1) sau la articolul 20 alineatul (1) litera (c) din Decizia 2010/413 (2) nu sunt respectate și că Consiliul a săvârșit o eroare vădită de apreciere stabilind că criteriile erau îndeplinite și rămâneau îndeplinite întrucât reclamantele nu sunt deținute sau controlate de National Iranian Oil Company (NIOC).

               2.

               Al doilea motiv este întemeiat pe susținerea că criteriile pentru includerea pe listă nu sunt îndeplinite întrucât Consiliul nu a dovedit că NIOC susține din punct de vedere financiar guvernul iranian.

               3.

               Al treilea motiv este întemeiat pe susținerea că menținerea includerii pe listă a reclamantelor încalcă, în orice caz, drepturile și libertățile lor fundamentale, inclusiv dreptul acestora de a desfășura activități comerciale și de a-și conduce afacerile și dreptul la exercitarea netulburată a folosinței bunurilor lor, precum și/sau principiul proporționalității. În plus, reclamantele susțin că includerea în continuare pe listă constituie o încălcare a principiului precauției și a principiilor protecției mediului și protecției sănătății umane și a securității, și poate cauza un prejudiciu semnificativ sănătății și securității simplilor lucrători iranieni, precum și mediului.

               4.

               Al patrulea motiv este întemeiat pe susținerea că Consiliul a încălcat dreptul la apărare al reclamantelor întrucât nu a realizat o reexaminare completă și adecvată a desemnării reclamantelor și nu a luat în considerare observațiile care i-au fost prezentate.

      (1)  Regulamentul (UE) nr. 267/2012 al Consiliului din 23 martie 2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Regulamentului (UE) nr. 961/2010 (JO L 88, p. 1).

      (2)  Decizia 2010/413/PESC a Consiliului din 26 iulie 2010 privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Poziției comune 2007/140/PESC (JO L 195, p. 39).


title: Cauza T-342/06: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 17 iunie 2008 — Angiotech Pharmaceuticals/OAPI (VASCULAR WRAP)

text:
               2.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 197/36

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 17 iunie 2008 — Angiotech Pharmaceuticals/OAPI (VASCULAR WRAP)
   (Cauza T-342/06) (1)

   (2008/C 197/68)

      Limba de procedură: engleza

   Președintele Camerei a opta a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 326, 30.12.2006.


title: Cauza C-610/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Okresný súd Prešov la 29 decembrie 2014 – Helena Kolcunová/Provident Financial s. r. o.

text:
               13.4.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 118/13

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Okresný súd Prešov la 29 decembrie 2014 – Helena Kolcunová/Provident Financial s. r. o.
   (Cauza C-610/14)
   (2015/C 118/17)
   Limba de procedură: slovaca

      Instanța de trimitere

   Okresný súd Prešov

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Helena Kolcunová

      Pârâtă: Provident Financial s. r. o.

      Întrebările preliminare

               1)

               Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii (1) (denumită în continuare „Directiva 93/13”) trebuie să fie interpretată în sensul că serviciul de garantare a rambursării în rate a creditului de consum, al cărui obiect este încasarea în numerar a ratelor creditului achitate de consumator, reprezintă obiectul principal al prestației în creditul de consum sau constituie obiectul principal al unui contract specific?

               2)

               Directiva 87/102/CEE a Consiliului 22 decembrie 1986 de apropiere a actelor cu putere de lege și a actelor administrative ale statelor membre privind creditul de consum (2), astfel cum a fost modificată prin Directiva 98/7/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 februarie 1998 (3), trebuie să fie interpretată în sensul că DAE include și remunerația pentru încasarea în numerar a ratelor creditului sau a unei părți a acestuia, în cazul în care remunerația depășește considerabil costurile necesare ale unui astfel de serviciu accesoriu, iar articolul 14 din directiva menționată trebuie interpretat în sensul că instituția DAE-ului este eludată în cazul în care remunerația serviciului accesoriu depășește considerabil costurile acestuia și nu este inclusă în calculul DAE?

               3)

               [Directiva 93/13] trebuie să fie interpretată în sensul că, în vederea satisfacerii cerinței transparenței unui serviciu accesoriu presupunând că este vorba într-adevăr de un serviciu accesoriu, iar nu de prețul/remunerația creditului însuși) pentru care sunt achitate taxe administrative, este suficient ca prețul serviciului administrativ menționat să fie clar și inteligibil (taxe administrative), chiar dacă nu este specificat obiectul prestației corespunzătoare acestui serviciu?

               4)

               Articolul 4 alineatul (2) din [Directiva 93/13] trebuie interpretat în sensul că simpla împrejurare că taxele administrative sunt incluse în calculul DAE înseamnă că este vorba despre prețul/remunerația creditului și acest fapt se opune controlului jurisdicțional al acestora în scopurile directivei menționate?

               5)

               În cazul în care răspunsul la întrebarea nr. 3 este în sensul că obiectul serviciului administrativ pentru care trebuie achitate taxele administrative este suficient de transparent, serviciul administrativ, împreună cu toate măsurile potențiale pe care acesta le presupune, reprezintă, în acest caz, obiectul principal al creditului de consum?

               6)

               Articolul 4 alineatul (2) din [Directiva 93/13] trebuie interpretat în sensul că, în înțelesul directivei menționate, sunt incluse în prețul/remunerația creditului nu numai dobânzile, ci și taxele creditorului (în cazul în care au fost deja prevăzute în contract, în condițiile generale de vânzare sau în baremul de tarife) și că, prin urmare, aceste taxe, cu titlu de eventual preț/remunerație a creditului, nu pot face obiectul unui control de proporționalitate în raport cu serviciul pentru care trebuie să fie plătite?

      (1)  JO L 95, p. 29, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 273.

      (2)  JO L 42, p. 48, Ediție specială. 15/vol. 1, p. 252.

      (3)  JO L 101, p. 17, Ediție specială, 15/vol. 4, p. 210.


title: Cauza C-203/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Kammarrätten i Stockholm (Suedia) la 4 mai 2015 – Tele2 Sverige AB/Post- och telestyrelsen

text:
               6.7.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 221/5

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Kammarrätten i Stockholm (Suedia) la 4 mai 2015 – Tele2 Sverige AB/Post- och telestyrelsen
   (Cauza C-203/15)
   (2015/C 221/06)
   Limba de procedură: suedeza

      Instanța de trimitere

   Kammarrätten i Stockholm

      Părțile din procedura principală

      Apelantă: Tele2 Sverige AB

      Intimată: Post- och telestyrelsen

      Întrebările preliminare

               1)

               O obligaţie generală de păstrare a datelor de transfer care include toate persoanele, toate mijloacele de comunicaţii electronice şi toate datele de transfer fără niciun fel de distincţii, limitări sau excepţii, în vederea combaterii criminalității (astfel cum este descrisă [în cererea de decizie preliminară]) este compatibilă cu articolul 15 alineatul (1) din Directiva 2002/58/CE (1), ţinând seama de articolul 7, de articolul 8 şi de articolul 52 alineatul (1) din cartă?

               2)

               În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare, se poate permite totuşi păstrarea atunci când:

                           a)

                           modul de acces al autorităţilor naţionale la datele păstrate este stabilit astfel cum [se arată în cererea de decizie preliminară] şi

                           b)

                           cerinţele de securitate sunt reglementate astfel cum [se arată în cererea de decizie preliminară] şi

                           c)

                           toate datele relevante trebuie să fie păstrate pentru un termen de şase luni, calculat de la data la care s-a terminat comunicația, iar ulterior să fie șterse astfel cum [se arată în cererea de decizie preliminară]?”

      (1)  Directiva 2002/58/CE a Parlamentului European şi a Consiliului din 12 iulie 2002 privind prelucrarea datelor personale și protejarea confidențialității în sectorul comunicațiilor publice (Directiva asupra confidențialității și comunicațiilor electronice) (JO 2002, L 201, p. 37, Ediţie specială, 13/vol. 36, p. 63)


title: Cauza C-492/12: Cerere de decizie preliminară introdusă de Conseil d'État (Franța) la 5 noiembrie 2012 — Conseil national de l'ordre des médecins/Ministère des affaires sociales et de la santé

text:
               26.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 26/24

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Conseil d'État (Franța) la 5 noiembrie 2012 — Conseil national de l'ordre des médecins/Ministère des affaires sociales et de la santé
   (Cauza C-492/12)
   2013/C 26/47
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Conseil d'État

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Conseil national de l'ordre des médecins

      Pârât: Ministère des affaires sociales et de la santé

      Întrebările preliminare

               1.

               Cerința privind caracterul specific al profesiei de medic dentist prevăzută la articolul 36 din Directiva 2005/36/CE (1) se opune instituirii unei formări de calificare în al treilea ciclu universitar comune studenților la medicină și la medicină dentară?

               2.

               Prevederile directivei referitoare la specializările legate de medicină trebuie interpretate în sensul că se opun ca discipline precum cele enumerate la punctul 3 din prezenta decizie (2) să fie incluse într-o formare în medicină dentară?

      (1)  Directiva 2005/36/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 septembrie 2005 privind recunoașterea calificărilor profesionale (JO L 255, p. 22, Ediție specială 5/vol. 8, p. 3)

      (2)  Mai precis, pe de o parte, o formare teoretică în chirurgia orală descrisă în anexa la ordinul atacat cuprinde, printre altele, formarea în chirurgia periapicală și în chirurgia chisturilor odontogene sau neodontogene ale maxilarelor, în chirurgia preprotetică și implantară, studiul patologiilor tumorale benigne, patologiile salivare și asistența ortodontico-chirurgicală și ortognatică și, pe de altă parte, o formare practică de cel puțin trei semestre într-un serviciu specializat în odontologie și trei semestre într-un serviciu specializat în chirurgia maxilo-facială.


title: Cauza C-245/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche (Italia) la 28 aprilie 2016 – Nerea SpA/Regione Marche

text:
               1.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 279/13

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche (Italia) la 28 aprilie 2016 – Nerea SpA/Regione Marche
   (Cauza C-245/16)
   (2016/C 279/18)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Nerea SpA

      Pârâtă: Regione Marche

      Întrebările preliminare

               1)

               În prealabil, articolul 1 alineatul (7) litera (c) din Regulamentul nr. 800/2008 (1) se referă numai la procedurile care pot fi deschise din oficiu de către autoritățile administrative și jurisdicționale din statele membre (în Italia, de exemplu, falimentul) sau și la cele care pot fi inițiate numai la cererea întreprinzătorului interesat (astfel cum, în dreptul național, este concordatul preventiv)? Motivul este că norma vorbește despre „pentru a face obiectul” procedurilor colective de insolvență.

               2)

               În cazul în care s-ar considera că Regulamentul nr. 800/2008 se referă la toate procedurile colective, în ceea ce privește în mod specific instituția concordatului preventiv cu continuarea activității prevăzută la articolul 186-bis din Decretul regal nr. 267/1942, articolul 1 alineatul (7) litera (c) din Regulamentul nr. 800/2008 trebuie interpretat în sensul că simpla îndeplinire a condițiilor pentru deschiderea unei proceduri colective împotriva întreprinzătorului care urmărește să obțină asistență din fondurile structurale exclude acordarea finanțării sau obligă autoritatea națională de gestionare să retragă finanțările deja acordate ori, dimpotrivă, situația de dificultate trebuie verificată în concret, ținând seama, de exemplu, de termenele pentru deschiderea procedurii, de respectarea angajamentelor asumate de întreprinzător și de orice altă împrejurare relevantă?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 800/2008 al Comisiei din 6 august 2008 de declarare a anumitor categorii de ajutoare compatibile cu piața comună în aplicarea articolelor 87 și 88 din tratat (Regulament general de exceptare pe categorii de ajutoare) (JO 2008, L 214, p. 3).


title: Cauza T-66/15: Ordonanța Tribunalului din 9 septembrie 2015 – Alsharghawi/Consiliul („Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive adoptate având în vedere situația din Libia — Acțiune în constatarea abținerii de a acționa — Luare de poziție a Consiliului — Dispariția obiectului acțiunii — Nepronunțare asupra fondului”)

text:
               16.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 381/41

         Ordonanța Tribunalului din 9 septembrie 2015 – Alsharghawi/Consiliul
   (Cauza T-66/15) (1)

   ((„Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive adoptate având în vedere situația din Libia - Acțiune în constatarea abținerii de a acționa - Luare de poziție a Consiliului - Dispariția obiectului acțiunii - Nepronunțare asupra fondului”))
   (2015/C 381/49)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Bashir Saleh Bashir Alsharghawi (Johannesburg, Africa de Sud) (reprezentant: E. Moutet, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: V. Piessevaux și A. Vitro, agenți)

      Obiectul

   Constatarea, în temeiul articolului 265 TFUE, a faptului că Consiliul s-a abținut în mod nelegal de la reexaminarea deciziei sale de a înscrie numele reclamantului pe lista persoanelor și a entităților cărora li se aplică măsurile restrictive adoptate având în vedere situația din Libia

      Dispozitivul

               1)

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra acțiunii.

               2)

               Obligă Consiliul Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 146, 4.5.2015.


title: Cauza C-313/09: Ordonanța președintelui Curții din 15 ianuarie 2010 — Comisia Europeană/Republica Austria

text:
               17.4.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 100/34

         Ordonanța președintelui Curții din 15 ianuarie 2010 — Comisia Europeană/Republica Austria
   (Cauza C-313/09) (1)

   2010/C 100/50

      Limba de procedură: germana

   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 256, 24.10.2009.


title: Cauza T-301/07: Acțiune introdusă la 5 august 2007 — Lumenis/OAPI (FACES)

text:
               20.10.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 247/35

         Acțiune introdusă la 5 august 2007 — Lumenis/OAPI (FACES)
   (Cauza T-301/07)
   (2007/C 247/58)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Lumenis Ltd (Yokneam, Israel) (reprezentanți: Simon Malynicz, Barrister și Barry Gerber, Solicitor)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea deciziei Camerei a doua de recurs din 1 iunie 2007 în cauza R 1532/2006-2;

               —

               obligarea OAPI la plata propriilor cheltuieli de judecată și a cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă.

         Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: Marca internațională verbală „FACES” pentru produse din clasa 10 — Înregistrarea internațională nr. W0874799

      Decizia examinatorului: Refuză înregistrarea în tot

      Decizia camerei de recurs: Respinge recursul

      Motivele invocate: În susținerea pretențiilor sale, reclamanta invocă următoarele motive:
   În primul rând, reclamanta afirmă că nu a fost analizat caracterul distinctiv de către camera de recurs în ceea ce privește totalitatea bunurilor pentru care s-a solicitat înregistrarea.
   În al doilea rând, potrivit reclamantei, aprecierea făcută de camera de recurs conform căreia promovarea și marketingul comercial utilizează de obicei fotografii ale feței este nesusținută și, în orice caz, eventual, intră sub incidența articolului 7 alineatul (1) litera (b) sau a articolului 7 alineatul (1) litera (c).
   În al treilea rând, reclamanta afirmă că aptitudinea termenului „FACES” ca și indicație descriptivă pentru produsele în cauză nu a fost analizată de camera de recurs.
   În al patrulea rând, reclamanta arată că o eroare de drept a fost săvârșită de camera de recurs atunci când a impus ca o marcă să fie frapantă, fantezistă sau creativă în scopul de a evita obiecțiile formulate în temeiul articolului 7 alineatul (1) litera (b) din RMC.


title: Cauza T-254/13: Acțiune introdusă la 6 mai 2013 — Stayer Ibérica/OAPI — Korporaciya Masternet (STAYER)

text:
               20.7.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 207/40

         Acțiune introdusă la 6 mai 2013 — Stayer Ibérica/OAPI — Korporaciya „Masternet” (STAYER)
   (Cauza T-254/13)
   2013/C 207/68
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Stayer Ibérica, SA (Pinto, Spania) (reprezentant: S. Rizzo, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: ZAO Korporaciya „Masternet” (Moscova, Rusia)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate în măsura în care admite în parte calea de atac și declară nulitatea mărcii comunitare nr. 4675881 pentru următoarele produse:

                           —

                              clasa 7: mașini și mașini-unelte; componente de mașini de tăiere și polizat diamante; dălți și discuri de tăiere destinate următoarelor industrii; marmură, granit, piatră, argilă, dale, țigle și cărămizi, și, în general, unelte de tăiat ca elemente componente ale mașinilor incluse în clasa 7;

                           —

                              clasa 8: instrumente abrazive acționate manual (discuri și discuri abrazive)

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: marca figurativă „STAYER” — marcă înregistrată cu nr. 4 675 881

      Titularul mărcii comunitare: reclamanta

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Motivarea cererii de declarare a nulității: cererea de declarare a nulității s-a întemeiat pe articolul 53 alineatul (1) litera (a) coroborat cu articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul Consiliului nr. 207/2009

      Decizia diviziei de anulare: respinge în totalitate cererea de declarare a nulității

      Decizia camerei de recurs: admite în parte calea de atac

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1), a articolului 15 și a articolului 76 alineatul (2) din Regulamentul Consiliului nr. 207/2009