title: Cauza T-421/10: Acțiune introdusă la 20 septembrie 2010 — Cooperativa Vitivinícola Arousana/OAPI — Constantina Sotelo Ares (ROSALIA DE CASTRO)

text:
               6.11.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/61

         Acțiune introdusă la 20 septembrie 2010 — Cooperativa Vitivinícola Arousana/OAPI — Constantina Sotelo Ares (ROSALIA DE CASTRO)
   (Cauza T-421/10)
   ()
   2010/C 301/98
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

      Părțile

      Reclamante: Cooperativa Vitivinícola Arousana, S. Coop. Galega (Meaño, Spania) (reprezentant: E. Sánchez-Quiñones González, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Doña Constantina Sotelo Ares (Cambados, Spania)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei Camerei a patra de recursuri a OAPI pronunțată la 19 iulie 2010 în cauza R 1804/2008-4;

               —

               pronunțarea unei hotărâri prin care să se admită înregistrarea mărcii 5635867 ROSALIA DE CASTRO pentru clasele 32, 33 și 35, și

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată, anulându-se acelea prevăzute în decizia din calea de atac în sarcina reclamantei.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta.

      Marca comunitară vizată: marca verbală „ROSALIA DE CASTRO”, pentru produse și servicii din clasele 32, 33 și 35.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: Doña Constantina Sotelo Ares

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca verbală spaniolă „ROSALIA” pentru produse și servicii din clasa 33.

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția

      Decizia camerei de recurs: admite calea de atac și admite opoziția.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 (1), întrucât nu ar exista un risc de confuzie între mărcile în conflict.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, p. 1).


title: Cauza C-12/09: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 12 noiembrie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 2006/17/CE — Cerințe tehnice referitoare la donarea, obținerea și controlul țesuturilor și al celulelor de origine umană — Netranspunere în termenul prevăzut)

text:
               16.1.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 11/7

         Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 12 noiembrie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană
   (Cauza C-12/09) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 2006/17/CE - Cerințe tehnice referitoare la donarea, obținerea și controlul țesuturilor și al celulelor de origine umană - Netranspunere în termenul prevăzut)
   2010/C 11/11
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: C. Cattabriga și S. Mortoni, agenți)

      Pârâtă: Republica Italiană (reprezentanți: I. Bruni, agent, F. Arena, avvocato dello Stato)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Neadoptarea, în termenul prevăzut, a actelor necesare pentru a se conforma Directivei 2006/17/CE a Comisiei din 8 februarie 2006 de aplicare a Directivei 2004/23/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind anumite cerințe tehnice referitoare la donarea, obținerea și controlul țesuturilor și al celulelor de origine umană (JO L 38, p. 40)

      Dispozitivul

               1.

               Prin neadoptarea, în termenul prevăzut, a actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2006/17/CE a Comisiei din 8 februarie 2006 de aplicare a Directivei 2004/23/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind anumite cerințe tehnice referitoare la donarea, obținerea și controlul țesuturilor și al celulelor de origine umană, Republica Italiană nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 7 alineatul (1) primul paragraf din această directivă.

               2.

               Obligă Republica Italiană la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 55, 7.3.2009.


title: Cauza F-8/14: Acțiune introdusă la 31 ianuarie 2014 — ZZ/BEI

text:
               22.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 85/28

         Acțiune introdusă la 31 ianuarie 2014 — ZZ/BEI
   (Cauza F-8/14)
   2014/C 85/50
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentanți: A. Senes și L. Payot, avocați)

      Pârâtă: Banca Europeană de Investiții

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei prin care se refuză reclamantei promovarea din funcția F în funcția E

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei Comitetului de atribuire din 23 octombrie 2013;

               —

               obligarea BEI la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-95/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Supremo Tribunal Administrativo (Portugalia) la 22 februarie 2010 — Strong Segurança SA/Município de Sintra, Securitas-Serviços e Tecnologia de Segurança

text:
               1.5.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 113/28

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Supremo Tribunal Administrativo (Portugalia) la 22 februarie 2010 — Strong Segurança SA/Município de Sintra, Securitas-Serviços e Tecnologia de Segurança
   (Cauza C-95/10)
   2010/C 113/43
   Limba de procedură: portugheza

      Instanța de trimitere

   Supremo Tribunal Administrativo

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Strong Segurança SA

      Pârât: Município de Sintra, Securitas-Serviços e Tecnologia de Segurança

      Întrebările preliminare

               1.

               Trebuie să se considere că, de la 31 ianuarie 2006, articolul 47 din Directiva 2004/18/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 este direct aplicabil în ordinea juridică națională, în sensul că prin acesta se conferă particularilor un drept pe care îl pot invoca împotriva autorităților administrative portugheze?

               2.

               În cazul unui răspuns afirmativ, dispoziția menționată se aplică, în pofida prevederilor articolului 21 din aceeași directivă, în privința contractelor având ca obiect serviciile prevăzute în anexa II B?

      (1)  Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii (JO L 134, p. 114, Ediție specială, 06/vol. 8, p. 116).


title: Cauza T-408/14: Acțiune introdusă la 10 iunie 2014 – Venatto Design/Comisia

text:
               4.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 253/53

         Acțiune introdusă la 10 iunie 2014 – Venatto Design/Comisia
   (Cauza T-408/14)
   2014/C 253/70
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Venatto Design, SL (Toledo, Spania) (reprezentant: A. López Gómez, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               în subsidiar, anularea deciziei prin care se califică ansamblul de măsuri fiscale grupate sub denumirea de sistemul spaniol în materie de leasing fiscal („SEAF”) drept ajutor de stat nou și incompatibil cu piața internă;

               —

               în subsidiar, anularea articolelor 1 și 4 din decizia atacată, care identifică entitățile investitoare ale grupurilor de interes economic (GIE) ca fiind unicii beneficiari ai acestor ipotetice ajutoare și, astfel, ca fiind singurele persoane cărora le revine obligația de recuperare;

               —

               în subsidiar, anularea articolului 4 din decizia atacată, în măsura în care prin acesta se dispune recuperarea pretinselor ajutoare cu încălcarea principiilor generale ale dreptului UE;

               —

               în subsidiar, anularea articolului 4 din decizia atacată, în măsura în care se pronunță cu privire la legalitatea contractelor private încheiate între investitori și alte entități și

               —

               obligarea Comisiei la plata tuturor cheltuielilor de judecată aferente prezentei proceduri.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente sunt cele invocate în cauza T-401/14, Duro Felguera SA/Comisia.


title: Cauza C-407/11 P: Ordonanța Curții din 12 iulie 2012 — Government of Gibraltar/Comisia Europeană, Regatul Spaniei, Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (Recurs — Directiva 92/43/CEE — Conservarea habitatelor naturale — Lista siturilor de importanță comunitară pentru regiunea biogeografică mediteraneeană — Includere în listă a sitului „Estrecho oriental” propus de Regatul Spaniei, care ar include o zonă de ape teritoriale britanice ale Gibraltarului și o zonă de mare liberă — Acțiune în anulare — Cerere de anulare în parte — Disociabilitate — Dreptul la apărare)

text:
               24.11.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 366/20

         Ordonanța Curții din 12 iulie 2012 — Government of Gibraltar/Comisia Europeană, Regatul Spaniei, Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord
   (Cauza C-407/11 P) (1)

   (Recurs - Directiva 92/43/CEE - Conservarea habitatelor naturale - Lista siturilor de importanță comunitară pentru regiunea biogeografică mediteraneeană - Includere în listă a sitului „Estrecho oriental” propus de Regatul Spaniei, care ar include o zonă de ape teritoriale britanice ale Gibraltarului și o zonă de mare liberă - Acțiune în anulare - Cerere de anulare în parte - Disociabilitate - Dreptul la apărare)
   2012/C 366/33
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurent: Government of Gibraltar (reprezentanți: D. Vaughan QC, M. Llamas, barrister)

      Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: D. Recchia și M. K. Mifsud-Bonnici, agenți), Regatul Spaniei (reprezentanți: N. Díaz Abad și M. Muñoz Pérez, agenți), Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord

      Obiectul

   Recurs introdus împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a șaptea) din 24 mai 2011, Government of Gibraltar/Comisia (T-176/09), prin care Tribunalul a declarat inadmisibilă o acțiune având ca obiect anularea în parte a Deciziei 2009/95/CE a Comisiei din 12 decembrie 2008 de adoptare, în temeiul Directivei 92/43/CEE a Consiliului, a unei a doua liste actualizate a siturilor de importanță comunitară pentru regiunea biogeografică mediteraneeană [notificată cu numărul C(2008) 8049], în măsura în care adaugă pe listă un sit numit „Estrecho Oriental” (ES6120032), propus de Spania, care ar include o zonă de ape teritoriale britanice ale Gibraltarului și o zonă de mare liberă

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Obligă Government of Gibraltar la plata cheltuielilor de judecată.

               3.

               Regatul Spaniei suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 290, 1.10.2011.


title: Cauza T-317/10 P: Recurs introdus la 18 iulie 2011 de L împotriva Hotărârii pronunțate la 7 iulie 2010 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-116/7, L/Parlamentul European

text:
               19.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 340/24

         Recurs introdus la 18 iulie 2011 de L împotriva Hotărârii pronunțate la 7 iulie 2010 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-116/7, L/Parlamentul European
   (Cauza T-317/10 P)
   2011/C 340/51
   Limba de procedură: lituaniana

      Părțile

      Recurent: L (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentanți: Audrey Sèbe și Vitautas Sviderskis, avocați)

      Cealaltă parte în proces: Parlamentul European

      Concluziile

   Recurentul solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Hotărârii pronunțate la 7 iulie 2010 de Tribunalul Funcției Publice în cauzele conexate F-116/07, F-13/08 și F-31/08, L/Parlamentul European;

               —

               admiterea în întregime sau în parte a concluziilor formulate de acesta în primă instanță;

               —

               obligarea Parlamentului European la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului, recurentul invocă opt motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe interpretarea eronată a noțiunii „decizie adoptată ca răspuns la reclamație”. Potrivit recurentului, decizia din 10 iulie 2007 a autorității abilitate să încheie contractele de muncă (denumită în continuare „AAIC”) din cadrul Parlamentului European este considerată în mod eronat o nouă decizie de concediere care revocă prima decizie de concediere, în măsura în care aceasta nu a dispus repunerea în situația anterioară adoptării primei decizii;

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe inadmisibilitatea deciziei AAIC din 13 februarie 2008 de respingere a celei de a doua reclamații formulate de recurent, în măsura în care recurentul nu a primit această decizie decât la 27 februarie 2008, și anume după introducerea celei de a treia acțiuni, la 25 februarie 2008;

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea dreptului la apărare. Potrivit recurentului, aprecierea Tribunalului Funcției Publice, potrivit căreia acest principiu nu se aplică încetării efectelor unui contract de agent temporar care are la bază încrederea reciprocă nu ia în considerare jurisprudența instanțelor Uniunii și rapoartele Organizației Internaționale a Muncii;

               4.

               Al patrulea motiv întemeiat pe eroarea de apreciere săvârșită de Tribunalul Funcției Publice privind consecințele încălcării articolului 10 din reglementarea internă a Parlamentului European, în măsura în care a statuat că încălcarea obligației de a informa în prealabil comitetul pentru personal nu poate determina anularea deciziei de concediere;

               5.

               Al cincilea motiv întemeiat pe încălcarea principiului imparțialității;

               6.

               Al șaselea motiv întemeiat pe încălcarea obligației de motivare, în măsura în care, potrivit recurentului, decizia din 10 iulie 2007 nu este în niciun fel motivată;

               7.

               Al șaptelea motiv întemeiat pe încălcarea dreptului la o cale de atac efectivă, în măsura în care Tribunalul Funcției Publice a considerat că nu are competența să verifice veridicitatea și gravitatea motivelor care au determinat concedierea;

               8.

               Al optulea motiv întemeiat pe o eroare vădită de apreciere, în măsura în care concedierea recurentului nu a fost justificată prin dovezi factuale.


title: Cauza C-94/10: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 20 octombrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Vestre Landsret — Danemarca) — Danfoss A/S, Sauer-Danfoss ApS/Skatteministeriet (Taxe indirecte — Accize la uleiurile minerale — Incompatibilitate cu dreptul Uniunii — Nerestituirea accizei utilizatorilor de produse asupra cărora a fost repercutată acciza)

text:
               10.12.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 362/6

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 20 octombrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Vestre Landsret — Danemarca) — Danfoss A/S, Sauer-Danfoss ApS/Skatteministeriet
   (Cauza C-94/10) (1)

   (Taxe indirecte - Accize la uleiurile minerale - Incompatibilitate cu dreptul Uniunii - Nerestituirea accizei utilizatorilor de produse asupra cărora a fost repercutată acciza)
   2011/C 362/08
   Limba de procedură: daneza

      Instanța de trimitere

   Vestre Landsret

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamante: Danfoss A/S, Sauer-Danfoss ApS

      Pârât: Skatteministeriet

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Vestre Landsret — Interpretarea dreptului Uniunii în materia restituirii plăților nedatorate și în materia condițiilor de reparare a prejudiciilor cauzate particularilor — Accize percepute cu încălcarea regimului armonizat al accizelor pus în aplicare de Directivele 92/12/CEE a Consiliului din 25 februarie 1992 privind regimul general al produselor supuse accizelor și privind deținerea, circulația și monitorizarea acestor produse (JO L 76, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 1, p. 129) și 92/81/CEE a Consiliului din 19 octombrie 1992 privind armonizarea structurilor accizelor la uleiurile minerale (JO L 316, p. 12) — Accize nelegale plătite statului de companii petroliere care au vândut uleiuri supuse accizei incluzând valoarea accizei în prețul mărfurilor — Nerestituirea accizei de către stat cumpărătorilor uleiurilor pentru motivul că nu o plătiseră statului — Refuzul reparării prejudiciului cauzat cumpărătorilor uleiurilor prin acciza nelegală din cauza absenței unui prejudiciu imediat și a legăturii directe de cauzalitate între încălcarea obligației care revine statului și prejudiciul suferit

      Dispozitivul

   Normele dreptului Uniunii trebuie interpretate în sensul că:

               1.

               un stat membru se poate opune unei cereri de restituire a unei taxe nedatorate formulate de utilizatorul asupra căruia a fost repercutată aceasta, cu motivarea că nu acesta din urmă este cel care a plătit-o autorităților fiscale, cu condiția ca acesta să poată, potrivit dreptului intern, să exercite o acțiune civilă în restituirea plății nedatorate împotriva contribuabilului și ca restituirea de către acesta din urmă a taxei nedatorate să nu fie practic imposibilă sau excesiv de dificilă;

               2.

               un stat membru poate respinge o cerere de despăgubire formulată de utilizatorul asupra căruia contribuabilul a repercutat o taxă nedatorată, ca urmare a lipsei legăturii directe de cauzalitate dintre perceperea taxei respective și prejudiciul suferit, cu condiția ca utilizatorul să poată, în temeiul dreptului intern, să îndrepte cererea respectivă împotriva contribuabilului și ca repararea de către acesta din urmă a prejudiciului suferit de utilizator să nu fie practic imposibilă sau excesiv de dificilă.

      (1)  JO C 100, 17.4.2010.


title: Cauza T-106/16: Hotărârea Tribunalului din 9 februarie 2017 – zero/EUIPO – Hemming (ZIRO) [„Marca Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii figurative a Uniunii Europene ZIRO — Marca Uniunii Europene figurativă anterioară zero — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               20.3.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 86/27

         Hotărârea Tribunalului din 9 februarie 2017 – zero/EUIPO – Hemming (ZIRO)
   (Cauza T-106/16) (1)

   ([„Marca Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii figurative a Uniunii Europene ZIRO - Marca Uniunii Europene figurativă anterioară zero - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2017/C 086/36)
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: zero Holding GmbH & Co. KG (Brême, Germania) (reprezentant: M. Nentwig, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanţi: M. Vuijst și H. O’Neill, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Oliver Hemming (Cadbury, Regatul Unit)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 12 ianuarie 2016 (cauza R 71/2015-5) privind o procedură de opoziție între zero Holding și domnul Hemming

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia Camerei a patra de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 12 ianuarie 2016 (cauza R 71/2015-5).

               2)

               Obligă EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 175, 17.5.2016.


title: Cauza T-181/14: Hotărârea Tribunalului din 26 noiembrie 2015 – Nürburgring/OAPI – Biedermann (Nordschleife) [„Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale Nordschleife — Marca națională verbală anterioară Management by Nordschleife — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr.°207/2009”]

text:
               25.1.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 27/44

         Hotărârea Tribunalului din 26 noiembrie 2015 – Nürburgring/OAPI – Biedermann (Nordschleife)
   (Cauza T-181/14) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale Nordschleife - Marca națională verbală anterioară Management by Nordschleife - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr.o207/2009”])
   (2016/C 027/53)
   Limba de procedură: germana

      Părţile

      Reclamantă: Nürburgring GmbH (Nürburg, Germania) (reprezentanţi: M. Viefhues şi C. Giersdorf, avocaţi)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne (mărci, desene şi modele industriale) (reprezentant: M. Fischer, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Lutz Biedermann (Villingen-Schwenningen, Germania) (reprezentanţi: A. Jacob şi M. Ziliox, avocaţi)

      Obiectul

   Cerere formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 20 ianuarie 2014 (cauza R 163/2013-4) referitoare la o procedură de opoziție între domnul Lutz Biedermann și Nürburgring GmbH.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Nürburgring GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 151 din 19.5.2014.


title: Cauza C-472/11. sz. ügy: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Fővárosi Bíróság (Republica Maghiară) la 16 septembrie 2011 — Banif Plus Bank Zrt./Csaba Csipai și Viktória Csipai

text:
               17.12.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 370/16

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Fővárosi Bíróság (Republica Maghiară) la 16 septembrie 2011 — Banif Plus Bank Zrt./Csaba Csipai și Viktória Csipai
   (Cauza C-472/11. sz. ügy)
   2011/C 370/26
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Fővárosi Bíróság

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Banif Plus Bank Zrt.

      Pârâți: Csaba Csipai și Viktória Csipai

      Întrebările preliminare

               1.

               O instanță națională care, constatând caracterul abuziv al unei condiții contractuale generale în lipsa unei cereri în acest sens adresată de părți, le informează că consideră nulă cea de a patra teză a clauzei 29 din condițiile generale ale contractului de împrumut încheiat de părțile în litigiu, acționează în conformitate cu dispozițiile articolului 7 alineatul (1) din Directiva 93/13/CEE (1)? Nulitatea rezultă dintr-o încălcare a unor dispoziții legale, mai exact, a [articolului] 1 [alineatul] 1 litera c) și a [articolului] 2 litera j) din Decretul guvernamental nr. 18/1999 privind clauzele contractuale abuzive.

               2.

               În situația vizată de prima întrebare, instanța națională poate solicita părților în litigiu să dea o declarație cu privire la clauza contractuală menționată, astfel încât să poată fi deduse consecințele juridice aferente eventualului caracter abuziv al clauzei și să fie îndeplinite obiectivele prevăzute la articolul 6 alineatul (1) din Directiva 93/13?

               3.

               În contextul descris anterior, la examinarea unei clauze contractuale abuzive, instanța națională poate examina toate clauzele contractuale sau numai pe cele pe care cocontractantul consumatorului își întemeiază cererea?

      (1)  Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii (JO L 95, p. 29, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 273).


title: Cauza C-197/10: Hotărârea Curții (Camera întâia) din 15 septembrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunal Supremo — Spania) — Unio de Pagesos de Catalunya/Administración del Estado [Politica agricolă comună — Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 — Schemă de plată unică — Drepturi la plată din rezerva națională — Condiții de acordare — Agricultori care încep să desfășoare o activitate agricolă — Caracter ipotetic al întrebării preliminare — Inadmisibilitate]

text:
               29.10.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 319/8

         Hotărârea Curții (Camera întâia) din 15 septembrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunal Supremo — Spania) — Unio de Pagesos de Catalunya/Administración del Estado
   (Cauza C-197/10) (1)

   (Politica agricolă comună - Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 - Schemă de plată unică - Drepturi la plată din rezerva națională - Condiții de acordare - Agricultori care încep să desfășoare o activitate agricolă - Caracter ipotetic al întrebării preliminare - Inadmisibilitate)
   2011/C 319/13
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Tribunal Supremo

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Unio de Pagesos de Catalunya

      Pârâtă: Administración del Estado

      cu participarea: Coordinadora de Organizaciones de Agricultores y Ganaderos — Iniciativa Rural del Estado Español

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Interpretarea articolului 42 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 al Consiliului din 29 septembrie 2003 de stabilire a normelor comune pentru schemele de sprijin direct în cadrul politicii agricole comune și de stabilire a anumitor scheme de sprijin pentru agricultori și de modificare a Regulamentelor (CEE) nr. 2019/93, (CE) nr. 1452/2001, (CE) nr. 1453/2001, (CE) nr. 1454/2001, (CE) nr. 1868/94, (CE) nr. 1251/1999, (CE) nr. 1254/1999, (CE) nr. 1673/2000, (CEE) nr. 2358/71 și (CE) nr. 2529/2001 (JO L 270, p. 1, Ediție specială, 03/vol. 49, p. 177) și a articolului 22 din Regulamentul (CE) nr. 1698/2005 al Consiliului din 20 septembrie 2005 privind sprijinul pentru dezvoltare rurală acordat din Fondul European Agricol pentru Dezvoltare Rurală (FEADR) (JO L 277, p. 1, Ediție specială, 03/vol. 66, p. 101) — Sistem integrat de gestionare și de control privind anumite scheme de ajutoare — Regim de plată unică — Stabilirea cuantumului de referință — Neacordarea unor drepturi de plată în anumite situații — Tineri agricultori

      Dispozitivul

   Cererea de pronunțare a unei hotărâri preliminare prezentată de Tribunal Supremo (Spania) prin decizia din 18 martie 2010 este inadmisibilă din cauza caracterului său ipotetic.

      (1)  JO C 195, 17.7.2010.


title: Cauza C-386/14: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 2 septembrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour administrative d'appel de Versailles – Franța) – Groupe Steria SCA/Ministère des finances et des comptes publics [Trimitere preliminară — Legislație fiscală — Libertatea de stabilire — Directiva 90/435/CEE — Articolul 4 alineatul (2) — Distribuiri de dividende cu caracter transfrontalier — Impozit pe profit — Impozitarea grupurilor („integrare fiscală” franceză) — Scutirea dividendelor plătite de filialele care aparțin grupului fiscal integrat — Condiție privind rezidența — Dividende plătite de filiale nerezidente — Cheltuieli și costuri nedeductibile aferente participației]

text:
               26.10.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 354/10

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 2 septembrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour administrative d'appel de Versailles – Franța) – Groupe Steria SCA/Ministère des finances et des comptes publics
   (Cauza C-386/14) (1)

   ([Trimitere preliminară - Legislație fiscală - Libertatea de stabilire - Directiva 90/435/CEE - Articolul 4 alineatul (2) - Distribuiri de dividende cu caracter transfrontalier - Impozit pe profit - Impozitarea grupurilor („integrare fiscală” franceză) - Scutirea dividendelor plătite de filialele care aparțin grupului fiscal integrat - Condiție privind rezidența - Dividende plătite de filiale nerezidente - Cheltuieli și costuri nedeductibile aferente participației])
   (2015/C 354/12)
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour administrative d'appel de Versailles

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Groupe Steria SCA

      Pârât: Ministère des finances et des comptes publics

      Dispozitivul

   Articolul 49 TFUE trebuie interpretat în sensul că se opune unei legislații a unui stat membru privind un regim de integrare fiscală, în temeiul căreia o societate-mamă integrantă beneficiază de neutralizarea reintegrării unei cote-părți din cheltuieli și din costuri stabilită forfetar la 5 % din valoarea netă a dividendelor primite de ea de la societățile rezidente care fac parte din integrare, în timp ce o astfel de neutralizare îi este refuzată, în temeiul acestei legislații, pentru dividendele care îi sunt distribuite de filialele sale situate într-un alt stat membru și care, dacă aceste filiale ar fi fost rezidente, ar fi fost eligibile în mod obiectiv, la cerere.

      (1)  JO C 372, 20.10.2014.


title: Cauza T-616/15: Acțiune introdusă la 3 noiembrie 2015 – Transtec/Comisia

text:
               25.1.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 27/67

         Acțiune introdusă la 3 noiembrie 2015 – Transtec/Comisia
   (Cauza T-616/15)
   (2016/C 027/85)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Transtec (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: L. Levi, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea deciziilor de compensare ale Comisiei Europene conținute în scrisorile din 25 august, din 27 august, din 7 septembrie, din 16 septembrie și din 23 septembrie 2015 și având ca obiect recuperarea sumei de 624 388,73 euro;

               —

               obligarea pârâtei la plata sumei de 624 388,73 euro, majorată cu dobânzi de întârziere de stabilit potrivit dobânzii directoare a Băncii Centrale Europene, majorată cu două puncte;

               —

               obligarea pârâtei la repararea prejudiciului moral evaluat la 1 euro simbolic;

               —

               obligarea pârâtei la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea principiului securității juridice, întrucât deciziile atacate ar fi lipsite de temei legal valabil.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului îmbogățirii fără justă cauză, întrucât suma de 607 096,08 euro, majorată cu dobânzi, a fost prelevată asupra patrimoniului reclamantei și a sporit patrimoniul Comisiei fără a exista un oarecare temei juridic pentru această îmbogățire.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolelor 42, 44, 45 și 47 din Regulamentul financiar din 27 martie 2003 aplicabil celui de al nouălea Fond european de dezvoltare, întrucât Comisia nu ar fi exercitat puterea de apreciere pe care i-o conferă aceste dispoziții, și întemeiat pe încălcarea principiului proporționalității.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului bunei administrări, întrucât Comisia ar fi încălcat articolul 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe erorile vădite de apreciere pe care le-ar fi săvârșit Comisia.


title: Cauza T-217/12: Acțiune introdusă la 14 mai 2012 — Shark/OAPI — Monster Energy (UNLEASH THE BEAST!)

text:
               21.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 217/25

         Acțiune introdusă la 14 mai 2012 — Shark/OAPI — Monster Energy (UNLEASH THE BEAST!)
   (Cauza T-217/12)
   2012/C 217/54
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Shark AG (Innsbruck, Austria) (reprezentanți: D. Campbell, Barrister, și P. Strickland, Solicitor)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Monster Energy Company (Corona, Statele Unite)

      Concluziile

   Reclamantul (reclamanta) solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 1 martie 2012 în cauza R 360/2011-1 și

               —

               obligarea Oficiului și a celeilalte părți în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată ale reclamantei.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: marca verbală „UNLEASH THE BEAST!”, pentru produse din clasa 32 — Cererea de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 5093174

      Titularul mărcii comunitare: Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: Reclamanta

      Motivarea cererii de declarare a nulității: Înregistrarea unei mărci comunitare nr. 2729366 a mărcii verbale „BRING OUT THE BEAST”, pentru produse din clasa 32; înregistrarea unei mărci comunitare nr. 2730133 a mărcii figurative „COOL BITE BRING OUT THE BEAST”, pentru produse din clasa 32

      Decizia diviziei de anulare: Declară nulitatea mărcii comunitare atacate

      Decizia camerei de recurs: Anulează decizia atacată și respinge cererea de declarare a nulității

      Motivele invocate: Încălcarea articolului 57 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului.


title: Cauza T-483/12: Acțiune introdusă la 5 noiembrie 2012 — Nestlé Unternehmungen Deutschland/OAPI — Lotte (LOTTE)

text:
               26.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 26/53

         Acțiune introdusă la 5 noiembrie 2012 — Nestlé Unternehmungen Deutschland/OAPI — Lotte (LOTTE)
   (Cauza T-483/12)
   2013/C 26/107
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Nestlé Unternehmungen Deutschland GmbH (Frankfurt pe Main, Germania) (reprezentant: A. Jaeger-Lenz, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Lotte Co. Ltd (Tokio, Japonia)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 3 septembrie 2012 în cauza R 2103/2010-4;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: Lotte Co. Ltd

      Marca comunitară vizată: marca figurativă care conține elementul verbal „LOTTE” precum și imaginea unui urs koala într-un copac, ținând un pui de koala, pentru produse din clasa 30 — cererea de înregistrare ca marcă comunitară nr. 6 158 463

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: reclamanta

      Marca sau semnul invocat: mărcile figurative naționale care conțin elementele verbale „KOALA BÄREN” și „KOALA”, precum și imaginea unui urs koala într-un copac, ținând un pui de koala, pentru produse din clasa 30

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția

      Decizia camerei de recurs: admite calea de atac și anulează decizia diviziei de opoziție

      Motivele invocate: încălcarea articolului 42 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 207/2009, a normei 22 alineatul (2) din Regulamentul nr. 2868/95 și a articolului 15 alineatul (1) din Regulamentul nr. 207/2009


title: Cauza C-638/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Nejvyšší správní soud (Republica Cehă) la 30 noiembrie 2015 – Eko-Tabak s.r.o./Generální ředitelství cel

text:
               14.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 98/18

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Nejvyšší správní soud (Republica Cehă) la 30 noiembrie 2015 – Eko-Tabak s.r.o./Generální ředitelství cel
   (Cauza C-638/15)
   (2016/C 098/23)
   Limba de procedură: ceha

      Instanța de trimitere

   Nejvyšší správní soud

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Eko-Tabak s.r.o.

      Pârâtă: Generální ředitelství cel

      Întrebările preliminare

               1)

               Frunzele de tutun, parțial desprinse de pe tulpină, uscate, plate, neregulate și/sau părți ale acestora supuse uscării primare și apoi umezirii controlate și în care este detectată prezența glicerinei pot fi considerate tutun prelucrat în sensul articolului 2 alineatul (1) litera (c) punctul (ii) sau, după caz, al articolul 5 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2011/64/UE (1) a Consiliului privind structura și ratele accizelor aplicate tutunului prelucrat (text codificat) în cazul în care acestea pot fi fumate după o simplă preparare (prin sfărâmare sau tăiere manuală)?

               2)

               În cazul în care răspunsul la prima întrebare este negativ, articolul 5 coroborat cu articolul 2 din Directiva 2011/64/UE a Consiliului privind structura și ratele accizelor aplicate tutunului prelucrat (text codificat) se opun unei reglementări naționale a unui stat membru care extinde accizele pe tutunul prelucrat asupra produselor de tutun care nu sunt menționate la articolele 2 și 5 din directiva menționată și care, deși nu sunt destinate fumatului, pot fi fumate (prezintă caracteristicile necesare pentru a fi fumate și sunt adecvate pentru fumat) și au fost transformate pentru vânzarea către consumatorul final?

      (1)  JO L 176, p. 24.


title: Cauza T-327/16: Acțiune introdusă la 24 iunie 2016 – Aldi Einkauf/EUIPO – Fratelli Polli (ANTICO CASALE)

text:
               8.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/33

         Acțiune introdusă la 24 iunie 2016 – Aldi Einkauf/EUIPO – Fratelli Polli (ANTICO CASALE)
   (Cauza T-327/16)
   (2016/C 287/40)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG (Essen, Germania) (reprezentanți: N. Lützenrath, U. Rademacher, C. Fürsen și N. Bertram, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: E Fratelli Polli, SpA (Milano, Italia)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Titularul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: marca verbală a Uniunii Europene „ANTICO CASALE” – cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene nr. 10 531 432

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de declarare a nulității

      Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a OAPI din 13 aprilie 2016 în cauza R 1337/2015-2

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea art. 7 alin. (1) lit. (b) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea art. 7 alin. (1) lit. (c) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea art. 7 alin. (1) lit. (g) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-353/14: Acțiune introdusă la 23 mai 2014 – Italia/Comisia

text:
               7.7.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 212/43

         Acțiune introdusă la 23 mai 2014 – Italia/Comisia
   (Cauza T-353/14)
   2014/C 212/55
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Republica Italiană (reprezentanți: P. Gentili, avvocato dello Stato, G. Palmieri, agent)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea anunțului de concurs general EPSO/AD/276/14 Administratori (AD 5) în vederea constituirii unei liste de rezervă de 137 candidați pentru ocuparea unor posturi vacante de administratori (AD 5), publicat în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene nr. C 74A din 13 martie 2014;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente invocate sunt cele prezentate în cauza T-275/13, Italia/Comisia (JO 2014, C 74A, p. 4).


title: Cauza C-429/10 P: Recurs introdus la 2 septembrie 2010 de X Technology Swiss GmbH împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) pronunțate la 15 iunie 2010 în cauza T-547/08 — X Technologie Swiss GmbH/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

text:
               6.11.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/13

         Recurs introdus la 2 septembrie 2010 de X Technology Swiss GmbH împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) pronunțate la 15 iunie 2010 în cauza T-547/08 — X Technologie Swiss GmbH/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   (Cauza C-429/10 P)
   ()
   2010/C 301/20
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: X Technology Swiss GmbH (reprezentanți: A. Herbertz și R. Jung, avocați)

      Cealaltă parte în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile recurentei

               —

               Anularea Hotărârii Tribunalului din 16 iunie 2010, T-547/08 și a Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne din 6 octombrie 2008 — R 846/2008-4;

               —

               obligarea Oficiului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prezentul recurs are ca obiect hotărârea Tribunalului prin care acesta a respins acțiunea recurentei ce viza anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne din 6 octombrie 2008 privind respingerea cererii sale de înregistrare a unei mărci de poziție, reprezentată de culoarea portocalie a vârfului unei șosete.
   Recurenta susține că Tribunalul a interpretat în mod nerelevant și greșit din punct de vedere juridic motivul absolut de refuz al înregistrării mărcilor care sunt lipsite de caracter distinctiv, prevăzut la articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară. Potrivit recurentei, Tribunalul a săvârșit o eroare de drept prin faptul că a impus, în decizia atacată, condiții mai stricte în privința caracterului distinctiv.
   Recurenta consideră că, la aprecierea caracterului distinctiv, nu trebuie avute în vedere numai caracteristicile mărcii considerate în mod individual, ci de asemenea impresia generală a mărcii în raport cu mărfurile în cauză. Aceasta înseamnă că eventualul caracter distinctiv al mărcii a cărei înregistrare se solicită trebuie examinat, pe de o parte, în raport cu diferitele elemente constitutive ale acesteia, precum forma, poziția sau culoarea, însă pe de altă parte, și în raport cu impresia generală produsă de marcă, ceea ce nu s-a realizat de Tribunal. În contextul unei astfel de examinări, pe de altă parte trebuie să se țină cont, în principiu, de faptul că un anumit grad de distinctivitate este suficient pentru ca o marcă să poată fi înregistrată.
   Recurenta arată că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept prin faptul că a amplificat cerințele legate de caracterul distinctiv al mărcii a cărei înregistrare este solicitată, referindu-se la jurisprudența privind mărcile tridimensionale, care constau în aspectul mărfii înseși, și privind mărcile figurative care constau într-o reprezentare bidimensională a mărfii. Această jurisprudență nu este aplicabilă mărcii a cărei înregistrare se solicită, întrucât marca recurentei nu este o marcă tridimensională și nu există un element de comparație care ar putea face posibilă aplicarea în cazul mărcii a cărei înregistrare se solicită a jurisprudenței legate de alte mărci. Spre deosebire de mărcile vizate de jurisprudența citată, marca recurentei nu privește decât o parte infimă a produselor pe care le desemnează. Potrivit recurentei, nu se poate compara un semn precis delimitat și definit sub aspectul culorii, care este redus ca dimensiuni în raport cu produsul pe care îl desemnează, cu o marcă constând în întregime în aspectul mărfii înseși.
   Recurenta susține că, chiar dacă se presupune că jurisprudența privind mărcile tridimensionale este aplicabilă mărcii a cărei înregistrare se solicită, decizia Tribunalului este afectată de o eroare de drept. Recurenta consideră astfel că marca îndeplinește condițiile stabilite în jurisprudență în materia mărcilor tridimensionale. Aceasta se îndepărtează în mod considerabil de normă și de uzanțele în materie și îndeplinește funcția sa esențială ce constă în indicarea originii. Nu este posibil să se urmeze raționamentul Tribunalului în legătură cu gradul de atenție al publicului relevant: consumatorul este deosebit de atent și ține cont în special de mărci atunci când este vorba despre articole pe care nu le poate proba înainte de cumpărare. Pe de altă parte, Tribunalul nu a examinat în mod suficient de aprofundat argumentul recurentei privind faptul că marca a cărei înregistrare se solicită vizează o nuanță de culoare definită cu precizie. În măsura în care Tribunalul consideră că în mod frecvent mărcile sunt plasate pe șosete pentru sport, este greu de înțeles pentru ce motiv o culoare care, pentru a atrage atenția, se găsește întotdeauna în același loc și are întotdeauna aceeași nuanță nu ar putea constitui o astfel de marcă susceptibilă a fi înregistrată.


title: Cauza C-334/11: Ordonanța Curții (Camera a cincea) din 29 martie 2012 — Lancôme parfums et beauté & Cie/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Focus Magazin Verlag GmbH [Recurs — Marcă comunitară — Marca verbală ACNO FOCUS — Opoziție a titularului mărcii verbale naționale FOCUS — Refuzul înregistrării — Articolul 43 alineatele (3) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 — Marcă anterioară înregistrată de cel puțin cinci ani]

text:
               30.6.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 194/8

         Ordonanța Curții (Camera a cincea) din 29 martie 2012 — Lancôme parfums et beauté & Cie/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Focus Magazin Verlag GmbH
   (Cauza C-334/11) (1)

   (Recurs - Marcă comunitară - Marca verbală ACNO FOCUS - Opoziție a titularului mărcii verbale naționale FOCUS - Refuzul înregistrării - Articolul 43 alineatele (3) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 - Marcă anterioară înregistrată de cel puțin cinci ani)
   2012/C 194/13
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Lancôme parfums et beauté & Cie (reprezentant: A. von Mühlendahl, avocat)

      Celelalte părți în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: G. Schneider, agent), Focus Magazin Verlag GmbH (reprezentanți: R. Schweizer și J. Berlinger, avocați)

      Obiectul

   Recurs declarat împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 14 aprilie 2011 — Lancôme/OAPI (T-466/08) prin care Tribunalul a respins acțiunea în anulare formulată de solicitantul mărcii verbale „ACNO FOCUS” pentru produse din clasa 3 împotriva Deciziei R 1796/2007-1 a Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (OAPI) din 29 iulie 2008 de respingere a căii de atac introduse împotriva deciziei diviziei de opoziție prin care s-a respins cererea de înregistrare a mărcii sus-menționate în cadrul opoziției formulate de titularul mărcii verbale naționale „FOCUS” pentru produse și servicii din clasele 3, 5, 6, 7, 8, 9, 14, 15, 16, 18, 20, 21, 24, 25, 26, 28, 29, 30, 33, 34, 36, 38, 39, 41 și 42 — Interpretarea și aplicarea articolului 43 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 40/94 (devenit articolul 42 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 207/2009) — Noțiunea de utilizare serioasă a unei mărci

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Obligă Lancôme parfums et beauté & Cie la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 282, 24.9.2011.


title: Cauza C-238/12: Recurs introdus la 16 mai 2012 de FLSmidth & Co. A/S împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 6 martie 2012 în cauza T-65/06, FLSmidth & Co. A/S/Comisia Europeană

text:
               6.10.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 303/10

         Recurs introdus la 16 mai 2012 de FLSmidth & Co. A/S împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 6 martie 2012 în cauza T-65/06, FLSmidth & Co. A/S/Comisia Europeană
   (Cauza C-238/12)
   2012/C 303/20
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: FLSmidth & Co. A/S (reprezentanți M. Dittmer, advokat, J. Ratliff, Barrister, F. Louis, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

   În temeiul articolului 256 alineatul (1) al doilea paragraf, precum și al articolelor 263 și 264 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, al articolului 31 din Regulamentul Consiliului nr. 1/2003 (1) și al articolului 56 din Statutul Curții de Justiție, FLSmidth & Co. A/S solicită Curții:

               —

               anularea Hotărârii din 6 martie 2012 în cauza T-65/06;

               —

               anularea Deciziei Comisiei Europene din 30 noiembrie 2005 în cazul COMP/F/38.354 privind o procedură în temeiul articolului 101 TFUE, în măsura în care se referă la FLS sau, în subsidiar, reducerea cuantumului amenzii aplicate FLS prin această decizie;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea concluziilor sale, FLS invocă două motive de drept, cel de al doilea având două aspecte.

               —

               Tribunalul a comis o eroare de drept prin neaplicarea testului juridic corect pentru a imputa răspunderea unei societăți-mamă. Pe de altă parte, Tribunalul nu a dedus concluziile juridice corecte care se impuneau din probele care i-au fost prezentate, în măsura în care nu a reținut că FLS a răsturnat prezumția de răspundere a unei societăți-mamă.

               —

               Tribunalul nu a verificat dacă Comisia a respectat obligația sa de motivare.

                           —

                           La rândul ei, Comisia a săvârșit o eroare prin nerespectarea obligației sale de motivare, în măsura în care nu a examinat suficient argumentele și probele prezentate de FLS pentru răsturnarea prezumției de răspundere a unei societăți-mamă.

                           —

                           În plus, Comisia nu și-a respectat obligația de motivare, întrucât decizia nu conținea nicio justificare a faptului că FLS trebuia să poarte răspunderea pentru perioada decembrie 1990 — decembrie 1991.

         În susținerea concluziilor formulate în subsidiar, FLS invocă patru motive de drept.

               —

               Tribunalul a săvârșit o eroare de drept prin neaplicarea principiului proporționalității și legalității atunci când a examinat gradul răspunderii întreprinderii FLS și nu a redus, așadar, în mod corespunzător acest grad de răspundere.

               —

               Tribunalul a săvârșit o eroare de drept prin faptul că nu a pus capăt inegalității de tratament adoptate de Comisie, care a acordat întreprinderii Trioplast Industrier AB, nu însă și FLS, o reducere de 30 % în temeiul Comunicării privind cooperarea.

               —

               Tribunalul a săvârșit o eroare de drept prin aplicarea eronată a secțiunii D a doua liniuță din Comunicarea privind cooperarea, deoarece nu a acordat FLS o reducere pentru necontestarea faptelor. În plus, Tribunalul nu a aplicat principiul egalității de tratament, deoarece nu a ținut seama de faptul că întreprinderii Bonar Technical Fabrics i-a fost acordată o reducere de 10 % pentru cel puțin același comportament.

               —

               Tribunalul a încălcat articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și articolul 6 alineatul (1) din Convenția Europeană a Drepturilor Omului, întrucât nu a pronunțat hotărârea într-un termen rezonabil.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (JO L 1, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 01, p. 167).


title: Cauza T-44/13: Acțiune introdusă la 29 ianuarie 2013 — AbbVie/EMA

text:
               16.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 79/31

         Acțiune introdusă la 29 ianuarie 2013 — AbbVie/EMA
   (Cauza T-44/13)
   2013/C 79/53
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: AbbVie, Inc. (Wilmington, Statele Unite) și AbbVie Ltd (Maidenhead, Regatul Unit) (reprezentanți: P. Bogaert, G. Berrisch, avocați, și B. Kelly, solicitor)

      Pârât: Agenția Europeană pentru Medicamente

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei EMA/748792/2012 a Agenției Europene pentru Medicamente din 14 ianuarie 2013 prin care s-a permis accesul la documente din dosarul privind obținerea autorizației de punere pe piață a unui produs medicinal, și

               —

               obligarea Agenției Europene pentru Medicamente la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamante.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe faptul că decizia încalcă articolul 4 alineatul (2) din Regulamentul privind transparența (1), precum și drepturile fundamentale ale reclamantelor la protecția informațiilor comerciale confidențiale.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că decizia încalcă articolul 4 alineatul (4) din Regulamentul privind transparența, precum și principiul bunei administrări.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea obligației de motivare a deciziei în ceea ce privește aplicarea articolului 4 alineatul (2) din Regulamentul privind transparența.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că decizia încalcă principiul încrederii legitime.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe faptul că decizia încalcă Directiva 2001/29/CE (2), drepturile fundamentale prin care se garantează dreptul de proprietate, inclusiv dreptul de autor, precum și principiul proporționalității și al bunei administrări, în măsura în care accesul este acordat prin furnizarea unei copii a documentelor.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76).

      (2)  Directiva 2001/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 mai 2001 privind armonizarea anumitor aspecte ale dreptului de autor și drepturilor conexe în societatea informațională (JO L 167, p. 10, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 230).


title: Cauza C-408/08 P: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 25 februarie 2010 — Lancôme parfums et beauté & Cie SNC/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) [Recurs — Marcă comunitară — Regulamentul (CE) nr. 40/94 — Articolul 55 alineatul (1) litera (a) și articolul 7 alineatul (1) litera (c) — Interesul de a formula o cerere de declarare a nulității unei mărci în temeiul unei cauze de nulitate absolută — Cabinet de avocatură — Semn verbal COLOR EDITION — Caracter descriptiv al unei mărci verbale compuse din elemente descriptive]

text:
               17.4.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 100/5

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 25 februarie 2010 — Lancôme parfums et beauté & Cie SNC/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   (Cauza C-408/08 P) (1)

   (Recurs - Marcă comunitară - Regulamentul (CE) nr. 40/94 - Articolul 55 alineatul (1) litera (a) și articolul 7 alineatul (1) litera (c) - Interesul de a formula o cerere de declarare a nulității unei mărci în temeiul unei cauze de nulitate absolută - Cabinet de avocatură - Semn verbal «COLOR EDITION» - Caracter descriptiv al unei mărci verbale compuse din elemente descriptive)
   2010/C 100/07
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: Lancôme parfums et beauté & Cie SNC (reprezentant: A. von Mühlendahl, Rechtsanwalt)

      Celelalte părți în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent), CMS Hasche Sigle

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a doua) din 8 iulie 2008, Lancôme/OAPI și CMS Hasche Sigle (T-160/07), prin care Tribunalul a respins acțiunea formulată de reclamantă împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 26 februarie 2007 de anulare a înregistrării mărcii COLOR EDITION pentru produse cosmetice și de machiaj — Încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) și a articolului 55 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO 1994, L 11, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 146) — Interesul de a formula o acțiune în declararea nulității unei mărci cosmetice — Cabinet de avocați — Lipsa interesului economic propriu pentru a solicita anularea unei mărci cosmetice — Diferență perceptibilă între asociația creată de termenii propuși pentru înregistrarea unei mărci și limbajul uzual al publicului țintă pentru desemnarea produselor sau a serviciilor în cauză ori a caracteristicilor esențiale ale acestora

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Obligă Lancôme parfums et beauté & Cie SNC la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 6, 10.1.2009.


title: Cauza T-247/10: Hotărârea Tribunalului din 6 octombrie 2011 — medi/OAPI — Deutsche Medien Center (deutschemedi.de) [ Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale deutschemedi.de — Marca comunitară verbală anterioară World of medi, mărcile naționale figurativă și verbale anterioare medi.eu, medi welt, medi-Verband, medi și numele comercial și denumirea socială antrerioare medi — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 ]

text:
               19.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 340/19

         Hotărârea Tribunalului din 6 octombrie 2011 — medi/OAPI — Deutsche Medien Center (deutschemedi.de)
   (Cauza T-247/10) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale deutschemedi.de - Marca comunitară verbală anterioară World of medi, mărcile naționale figurativă și verbale anterioare medi.eu, medi welt, medi-Verband, medi și numele comercial și denumirea socială antrerioare medi - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2011/C 340/38
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: medi GmbH & Co. KG (Bayreuth, Germania) (reprezentanți: H. Lindner, D. Terheggen, T. Kiphuth, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: S. Schäffner, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Deutsche Medien Center GmbH (Dortmund, Germania) (reprezentant: R. Bodemann, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 16 martie 2010 (cauza R 1366/2008-4) privind o procedură de opoziție între Weihermüller & Voigtmann GmbH & Co. KG și Deutsche Medi Präventions GmbH

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Decizia Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 16 martie 2010 (cauza R 1366/2008-4).

               2.

               Obligă OAPI să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de medi GmbH & Co. KG.

               3.

               Deutsche Medien Center GmbH suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 209, 31.7.2010.


title: Cauza C-497/06 P: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 30 aprilie 2009 — CAS Succhi di Frutta SpA/Comisia Comunităților Europene (Recurs — Răspundere extracontractuală — Procedură de atribuire — Plată în natură — Plata adjudecatarilor cu alte fructe decât cele menționate în anunțul de atribuire — Legătură de cauzalitate)

text:
               4.7.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 153/4

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 30 aprilie 2009 — CAS Succhi di Frutta SpA/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza C-497/06 P) (1)

   (Recurs - Răspundere extracontractuală - Procedură de atribuire - Plată în natură - Plata adjudecatarilor cu alte fructe decât cele menționate în anunțul de atribuire - Legătură de cauzalitate)
   2009/C 153/07
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurentă: CAS Succhi di Frutta SpA (reprezentanți: F. Sciaudone, R. Sciaudone și D. Fioretti, avocați)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: C. Cattabriga, agent, A. Dal Ferro, avocat)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a doua) din 13 septembrie 2006, CAS Succhi di Frutta SpA/Comisia (T-226/01), prin care Tribunalul a respins acțiunea având ca obiect o cerere de reparare a prejudiciului pretins cauzat prin Deciziile Comisiei C(96)1916 din 22 iulie 1996 și C(96)2208 din 6 septembrie 1996 adoptate în cadrul Regulamentului (CE) nr. 228/96 al Comisiei din 7 februarie 1996, privind aprovizionarea cu sucuri de fructe și marmelade destinate populației din Armenia și din Azerbaijan. (JO L 30, p 18).

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă CAS Succhi di Frutta SpA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 42, 24.2.2007.


title: Cauza C-124/07: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 3 aprilie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Hoge Raad der Nederlanden — Țările de Jos) — J.C.M. Beheer BV/Staatssecretaris van Financiën (A șasea directivă TVA — Prestări de servicii aferente operațiunilor de asigurări — Brokeri și agenți de asigurări)

text:
               24.5.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 128/14

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 3 aprilie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Hoge Raad der Nederlanden — Țările de Jos) — J.C.M. Beheer BV/Staatssecretaris van Financiën
   (Cauza C-124/07) (1)

   (A șasea directivă TVA - Prestări de servicii aferente operațiunilor de asigurări - Brokeri și agenți de asigurări)
   (2008/C 128/22)
   Limba de procedură: olandeza
   Instanța de trimitere
   Hoge Raad der Nederlanden
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: J.C.M. Beheer BV

      Pârâtă: Staatssecretaris van Financiën
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Hoge Raad der Nederlanden — Interpretarea articolului 13 secțiunea B litera (a) din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 15, p. 1) — Prestări de servicii aferente operațiunilor de asigurare sau de reasigurare efectuate de brokeri sau de agenți de asigurări — Persoană impozabilă care acționează în calitate de subagent în numele unui agent principal
   Dispozitivul
   Articolul 13 secțiunea B litera (a) din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare trebuie interpretat în sensul că împrejurarea că un broker sau un agent de asigurări nu are o relație directă cu părțile la un contract de asigurare sau de reasigurare la a cărui încheiere contribuie, ci are numai o relație indirectă cu aceștia din urmă prin intermediul unei alte persoane impozabile, care este ea însăși în relație directă cu una dintre aceste părți și cu care acest broker sau acest agent de asigurări se află în raporturi contractuale, nu se opune scutirii de la plata taxei pe valoarea adăugată, în temeiul dispoziției menționate, a serviciilor prestate de către acesta din urmă.

      (1)  JO C 95, 28.4.2007.


title: Cauza T-126/08: Acțiune introdusă la 20 martie 2008 — Okalux/OAPI — Ondex (ONDACELL)

text:
               9.5.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 116/28

         Acțiune introdusă la 20 martie 2008 — Okalux/OAPI — Ondex (ONDACELL)
   (Cauza T-126/08)
   (2008/C 116/52)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana
   Părțile

      Reclamantă: Okalux GmbH (Marktheidenfeld, Germania) (reprezentant: M. Beckensträter, Rechtsanwältin)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Ondex S.A.S.
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei Camerei a patra de recurs din 22 ianuarie 2008, comunicată la 24 ianuarie 2008, și constatarea faptului că opoziția din 29 august 2006 a fost formulată cu respectarea condițiilor de fond și de formă prevăzute;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată recuperabile, care includ cheltuielile efectuate în cadrul procedurii inițiale, inclusiv cele efectuate de către intervenientă.

         Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: Ondex S.A.S.

      Marca comunitară vizată: marca „ONDACELL” pentru produse și servicii din clasele 6, 17 și 19 (cererea de înregistrare nr. 4 755 971)

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: reclamanta

      Decizia diviziei de opoziție: opoziția este considerată a nu fi fost formulată

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul

      Motivele invocate: încălcarea articolelor 5 și 8 din Regulamentul (CE) nr. 2869/85 (1) precum și a deciziei nr. EX-96-1 (2) și a comunicării nr. 5/96 (3).

      (1)  Regulamentul (CE) Nr. 2869/95 al Comisiei din 13 decembrie 1995 privind taxele care trebuie plătite Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (JO L 303, p. 33, Ediție specială, 09/vol. 2, p. 13).

      (2)  Decizia nr. EX-96-1 a președintelui Oficiului din 11 ianuarie 1996 privind modalitățile de deschidere a conturilor curente pe lângă Oficiu (JO OAPI 1996, 48).

      (3)  Comunicarea nr. 5/96 a președintelui Oficiului din 8 august 1996 privind conturile curente (JO OAPI 1996, 1460).


title: Cauza T-543/11: Acțiune introdusă la 14 octombrie 2011 — Ghreiwati/Consiliul

text:
               3.12.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 355/27

         Acțiune introdusă la 14 octombrie 2011 — Ghreiwati/Consiliul
   (Cauza T-543/11)
   2011/C 355/49
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Emad Ghreiwati (Al Maliki, Siria) (reprezentant: P.-F. Gaborit, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei 2011/522/PESC, a Regulamentului (UE) nr. 878/2011, a Deciziei 2011/628/PESC și a Regulamentului (UE) nr. 950/2011 ale Consiliului Uniunii Europene, în măsura în care îl privesc pe domnul Emad GHREIWATI;

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă două motive.

               1.

               Primul motiv se întemeiează pe o lipsă de motivare și pe o încălcare a dreptului la apărare și a dreptului la o cale de atac efectivă, în măsura în care:

                           —

                           adăugând numele reclamantului pe lista persoanelor vizate de măsurile restrictive luate împotriva Siriei, actele atacate nu motivează măsurile restrictive luate împotriva acestuia;

                           —

                           aceste decizii nu ar fi făcut obiectul niciunei notificări și

                           —

                           elementele reținute împotriva sa pentru motivarea măsurilor restrictive luate împotriva reclamantului nu i-au fost comunicate nici până în prezent în pofida unei cereri exprese adresate Consiliului Uniunii Europene.

               2.

               Al doilea motiv, invocat cu titlu subsidiar, se întemeiază pe o eroare vădită de apreciere, în măsura în care nici calitatea reclamantului de președinte al Camerei de industrie din Damasc, nici calitatea sa de asociat al societății Zouheir GHREIWATI nu ar permite să se susțină că ar aduce vreun sprijin economic regimului sirian.


title: Cauza C-462/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 25 noiembrie 2009 — Stichting de Thuiskopie/Mijndert van der Lee și alții

text:
               30.1.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 24/38

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 25 noiembrie 2009 — Stichting de Thuiskopie/Mijndert van der Lee și alții
   (Cauza C-462/09)
   2010/C 24/66
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Hoge Raad der Nederlanden

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Stichting de Thuiskopie

      Pârâte: Mijndert van der Lee, Hananja van der Lee, Opus Supplies Deutschland GmbH

      Întrebările preliminare

               1.

               Directiva 2001/29/CE (1) și în special articolul 5 alineatul (2) litera (b) și alineatul (5) din aceasta oferă criterii pentru a se răspunde la întrebarea referitoare la cine este considerat în legislația națională debitor al „compensației echitabile” în sensul articolului 5 alineatul (2) litera (b)? În cazul unui răspuns afirmativ, care sunt aceste criterii?

               2.

               În cazul unui contract de vânzare la distanță în care cumpărătorul este stabilit într-un alt stat membru decât vânzătorul, articolul 5 alineatul (5) din directivă impune o interpretare într-atât de largă a dreptului național încât un debitor care acționează în calitate de comerciant să datoreze cel puțin într-unul dintre statele membre participante la vânzarea la distanță „compensația echitabilă” prevăzută la articolul 5 alineatul (2) litera (b)?

      (1)  Directiva 2001/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 mai 2001 privind armonizarea anumitor aspecte ale dreptului de autor și drepturilor conexe în societatea informațională (JO L 167, p. 10, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 230).


title: Cauza T-492/07 P: Recurs introdus la 28 decembrie 2007 de Carlos Sanchez Ferriz și alții împotriva ordonanței pronunțate la 17 octombrie 2007 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-115/06, Sanchez Ferriz și alții/Comisia Comunităților Europene

text:
               8.3.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 64/47

         Recurs introdus la 28 decembrie 2007 de Carlos Sanchez Ferriz și alții împotriva ordonanței pronunțate la 17 octombrie 2007 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-115/06, Sanchez Ferriz și alții/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-492/07 P)
   (2008/C 64/77)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Recurenți: Carlos Sanchez Ferriz (Bruxelles, Belgia), Isabelle Chantraine (Bruxelles, Belgia), José De Viana Costa Ribeiro (Meise, Belgia), Brigitte Housiaux (Ramillies, Belgia), Chantal Vellemans (Bruxelles, Belgia), Sylvie Schaack (Remich, Marele Ducat al Luxemburgului), Andrea Losito (Sandweiler, Marele Ducat al Luxemburgului), Alain Hertert (Scheidgen, Marele Ducat al Luxemburgului), Marie-Josée Gaspar-Lis (Luxemburg, Marele Ducat al Luxemburgului), Otilia Ferreira-Nielsen (Gostingen, Marele Ducat al Luxemburgului) (reprezentant: F. Frabetti, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile recurenților

               —

               Anularea ordonanței Tribunalului Funcției Publice din 17 octombrie 2007 pronunțată în cauza F-115/06;

               —

               admiterea concluziilor reclamanților în primă instanță și, în consecință, declararea admisibilității și temeiniciei acțiunii în cauza F-115/06;

               —

               în subsidiar, trimiterea cauzei la Tribunalul Funcției Publice;

               —

               pronunțarea în privința cheltuielilor de judecată și a onorariilor și obligarea Comisiei la plata acestora.

         Motivele și principalele argumente
   În recursul formulat, recurenții solicită anularea ordonanței prin care Tribunalul Funcției Publice a respins ca inadmisibilă acțiunea acestora având drept obiect, în principal, anularea listei funcționarilor promovați în cadrul exercițiului de promovare 2005, în măsura în care această listă nu conține numele recurenților și, în subsidiar, anularea deciziilor de atribuire a punctelor de prioritate, care au fost adoptate pentru exercițiul respectiv.
   În sprijinul recursului, recurenții susțin că, în mod contrar celor reținute în ordonanța atacată, dispozițiile din DGE din 26 aprilie 2002, a căror ilegalitate a fost invocată în primă instanță, prezintă o legătură juridică directă cu prezentul litigiu.
   În plus, aceștia pretind că Tribunalul ar fi comis o eroare de drept declarând că motivul întemeiat pe încălcarea DGE 45 din 23 decembrie 2004 este inadmisibil din cauza invocării tardive a acestuia în stadiul replicii. Recurenții susțin că acest motiv a fost deja menționat în cuprinsul reclamației și în cererea introductivă și că replica conținea numai o dezvoltare a acestuia.
   În sfârșit, recurenții susțin că, în mod contrar sensului în care s-a pronunțat Tribunalul Funcției Publice, aceștia ar fi afectați în mod concret și individual de încălcarea articolului 6 primul paragraf și a articolului 10 alineatul (2) din anexa XIII la statut și că interesul lor de a exercita acțiunea ar fi prin urmare vădit.


title: Cauza T-333/15: Acțiune introdusă la 24 iunie 2015 – Josel/OAPI – Nationale Nederlanden Nederland (NN)

text:
               10.8.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 262/37

         Acțiune introdusă la 24 iunie 2015 – Josel/OAPI – Nationale Nederlanden Nederland (NN)
   (Cauza T-333/15)
   (2015/C 262/51)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Josel, SL (Barcelona, Spania) (reprezentanţi: J. L. Rivas Zurdo, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Nationale-Nederlanden Nederland BV (Amsterdam, Ţările de Jos)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Solicitantul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: marca comunitară figurativă care cuprinde elementul verbal „NN” – cererea de înregistrare nr. 1 066 097

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a OAPI din 14 aprilie 2015 în cauza R 1531/2014-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate în măsura în care prin aceasta s-a dispus, cu ocazia respingerii în parte a căii de atac formulate de solicitant, confirmarea deciziei diviziei de opoziții de respingere a opoziției B 1 887 887 și de înregistrare a mărcii comunitare (registru internațional) nr. 1 066 097 „NN”, în clasa 36, (marcă verbală);

               —

               obligarea părților adverse la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat (Motivele invocate)

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) literele (a) și (b) din Regulamentul nr. 207/2009;


title: Cauza C-282/15: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 19 ianuarie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Verwaltungsgericht Braunschweig – Germania) – Queisser Pharma GmbH & Co. KG/Bundesrepublik Deutschland [Trimitere preliminară — Libera circulație a mărfurilor — Articolele 34-36 TFUE — Situație pur internă — Siguranța produselor alimentare — Regulamentul (CE) nr. 178/2002 — Articolul 6 — Principiul analizei riscurilor — Articolul 7 — Principiul precauției — Regulamentul (CE) nr. 1925/2006 — Legislație a unui stat membru care interzice producerea și introducerea pe piață de suplimente alimentare care conțin aminoacizi — Situație în care o derogare temporară de la această interdicție ține de puterea discreționară a autorității naționale]

text:
               6.3.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 70/3

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 19 ianuarie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Verwaltungsgericht Braunschweig – Germania) – Queisser Pharma GmbH & Co. KG/Bundesrepublik Deutschland
   (Cauza C-282/15) (1)

   ([Trimitere preliminară - Libera circulație a mărfurilor - Articolele 34-36 TFUE - Situație pur internă - Siguranța produselor alimentare - Regulamentul (CE) nr. 178/2002 - Articolul 6 - Principiul analizei riscurilor - Articolul 7 - Principiul precauției - Regulamentul (CE) nr. 1925/2006 - Legislație a unui stat membru care interzice producerea și introducerea pe piață de suplimente alimentare care conțin aminoacizi - Situație în care o derogare temporară de la această interdicție ține de puterea discreționară a autorității naționale])
   (2017/C 070/03)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Verwaltungsgericht Braunschweig

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Queisser Pharma GmbH & Co. KG

      Pârâtă: Bundesrepublik Deutschland

      Dispozitivul

   Articolele 6 și 7 din Regulamentul (CE) nr. 178/2002 al Parlamentului European și al Consiliului din 28 ianuarie 2002 de stabilire a principiilor și a cerințelor generale ale legislației alimentare, de instituire a Autorității Europene pentru Siguranța Alimentară și de stabilire a procedurilor în domeniul siguranței produselor alimentare trebuie interpretate în sensul că se opun unei legislații naționale precum cea în discuție în litigiul principal, care interzice producerea, prelucrarea sau introducerea pe piață a oricărui supliment alimentar care conține aminoacizi, cu excepția cazului în care se acordă o derogare de către o autoritate națională care dispune în această privință de o putere de apreciere, atunci când această legislație se bazează pe o analiză a riscului care privește numai anumiți aminoacizi, aspect a cărui verificare este de competența instanței de trimitere. În orice caz, aceste articole trebuie interpretate ca opunându-se unei asemenea legislații naționale atunci când aceasta prevede că derogările de la interdicția prevăzută de legislația menționată nu pot fi acordate decât pentru o durată determinată chiar și în cazul în care siguranța unei substanțe este dovedită.

      (1)  JO C 294, 7.9.2015.


title: Cauza T-387/10: Acțiune introdusă la 9 septembrie 2010 — Goutier/OAPI — Eurodata (ARANTAX)

text:
               6.11.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/45

         Acțiune introdusă la 9 septembrie 2010 — Goutier/OAPI — Eurodata (ARANTAX)
   (Cauza T-387/10)
   ()
   2010/C 301/72
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamant: Klaus Goutier (Frankfurt am Main, Germania) (reprezentant: E. E. Happe, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Eurodata GmbH & Co. KG (Saarbrücken, Germania)

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 1 iulie 2010 în cauza R 126/2009-4, în măsura în care aceasta a respins, anulând decizia atacată, cererea de înregistrare a mărcii comunitare pentru următoarele servicii:
               —   Clasa 35— servicii de consultanță fiscală, întocmire de declarații fiscale, contabilitate, servicii de audit, consultanță profesională în afaceri, consultanță în afaceri;
               —   Clasa 36— expertize fiscale, operațiuni de fuziune și achiziție, și anume consultanță în domeniul financiar în situația cumpărării sau a vânzării întreprinderilor, precum și a participației în întreprinderi;
               —   Clasa 42— consultanță și reprezentare juridică, investigație în litigii;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamantul.

      Marca comunitară vizată: marca verbală „ARANTAX” pentru servicii din clasele 35, 36 și 42.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: Eurodata GmbH & Co. KG.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca verbală germană „ANTAX” pentru servicii din clasele 35, 36, 41, 42 și 45.

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția.

      Decizia camerei de recurs: anulează în parte decizia diviziei de opoziție și respinge în parte cererea de înregistrare a mărcii comunitare.

      Motivele invocate: încălcarea articolelor 15 și 43 din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 (1) pentru motivul că nu a fost dovedită utilizarea, precum și încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009, pentru motivul că nu există un risc de confuzie între mărcile în conflict.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, p. 1).


title: Cauza F-38/10: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 13 aprilie 2011 — Vakalis/Comisia (Funcție publică — Funcționari — Pensie — Transfer al drepturilor de pensie dobândite în Grecia către sistemul de pensie al funcționarilor Uniunii — Calcul al bonificației — Excepție de nelegalitate a DGA a articolelor 11 și 12 din anexa VIII la statut — Principiul egalității de tratament — Principiul neutralității monedei euro)

text:
               28.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 160/28

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 13 aprilie 2011 — Vakalis/Comisia
   (Cauza F-38/10) (1)

   (Funcție publică - Funcționari - Pensie - Transfer al drepturilor de pensie dobândite în Grecia către sistemul de pensie al funcționarilor Uniunii - Calcul al bonificației - Excepție de nelegalitate a DGA a articolelor 11 și 12 din anexa VIII la statut - Principiul egalității de tratament - Principiul neutralității monedei euro)
   2011/C 160/43
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Ioannis Vakalis (Luvinate, Italia) (reprezentant: S. Pappas, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: D. Martin și J. Baquero Cruz, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei Oficiului pentru Administrarea și Plata Drepturilor Individuale prin care se determină drepturile de pensie ale reclamantului în cadrul transferului acestora către sistemul Uniunii

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea, în parte ca inadmisibilă și în parte ca nefondată.

               2.

               Comisia Europeană suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, jumătate din cheltuielile de judecată efectuate de domnul Vakalis.

               3.

               Domnul Vakalis suportă jumătate din propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 209, 31.7.2010, p. 54.


title: Cauza C-477/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de High Court of Justice Queen's Bench Division (Administrative Court) (England and Wales) (Regatul Unit) la 27 octombrie 2014 – Pillbox 38 (UK) Limited, care își desfășoară activitatea sub denumirea „Totally Wicked” /Secretary of State for Health

text:
               12.1.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 7/16

         Cerere de decizie preliminară introdusă de High Court of Justice Queen's Bench Division (Administrative Court) (England and Wales) (Regatul Unit) la 27 octombrie 2014 – Pillbox 38 (UK) Limited, care își desfășoară activitatea sub denumirea „Totally Wicked”/Secretary of State for Health
   (Cauza C-477/14)
   (2015/C 007/21)
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   High Court of Justice Queen's Bench Division (Administrative Court)

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Pillbox 38 (UK) Limited, care își desfășoară activitatea sub denumirea „Totally Wicked”

      Pârât: Secretary of State for Health

      Întrebările preliminare

   Articolul 20 din Directiva 2014/40/UE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 3 aprilie 2014 privind apropierea actelor cu putere de lege și a actelor administrative ale statelor membre în ceea ce privește fabricarea, prezentarea și vânzarea produselor din tutun și a produselor conexe și de abrogare a Directivei 2001/37/CE (2) (JO 2014 L 127, p. 1) este lipsit de valabilitate, în totalitate sau parțial, pentru unul sau mai multe dintre argumentele următoare:

               —

               impune, fie în întregul său, fie prin partea sa relevantă, o serie de obligații pentru producătorii și/sau comercianții cu amănuntul de țigarete electronice care încalcă principiul proporționalității coroborat cu principiul securității juridice?

               —

               pentru motive echivalente sau similare, nu respectă principiul egalității și/sau denaturează concurența în mod ilegal?

               —

               aduce atingere principiului subsidiarității?

               —

               încalcă drepturile producătorilor sau comercianților cu amănuntul de țigarete electronice potrivit articolelor 16 și/sau 17 din Carta drepturilor fundamentale?

      (1)  JO L 127, p. 1

      (2)  OJ L 194, p. 26


title: Cauza T-113/16: Acțiune introdusă la 21 martie 2016 – Arctic Cat/EUIPO – Slazengers (reprezentarea unei pantere)

text:
               17.5.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 175/22

         Acțiune introdusă la 21 martie 2016 – Arctic Cat/EUIPO – Slazengers (reprezentarea unei pantere)
   (Cauza T-113/16)
   (2016/C 175/26)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Arctic Cat, Inc. (Thief River Falls, Minnesota, Statele Unite) (reprezentanţi: M. Hartmann și S. Fröhlich, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Slazengers Ltd (Burnham, Regatul Unit)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană a mărcii figurative (reprezentarea unei pantere) – înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană nr. 941 684

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție
   Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 11 ianuarie 2016 în cauza R 2953/2014-5

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate în măsura în care a respins calea de atac și a confirmat refuzul parțial al protecției înregistrării internaționale nr. 941 684 cu privire la Uniunea Europeană pentru bunurile revendicate din clasa 25 („Îmbrăcăminte specifică pentru autovehicule sport, inclusiv îmbrăcăminte de protecție de exterior, cagule și măști”);

               —

               aprobarea protecției înregistrării internaționale nr. 941 684 cu privire la Uniunea Europeană și pentru bunurile revendicate din clasa 25 („Îmbrăcăminte specifică pentru autovehicule sport, inclusiv îmbrăcăminte de protecție de exterior, cagule și măști”);

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată;

               —

               obligarea Slazengers Ltd la plata cheltuielilor de judecată aferente procedurii în fața EUIPO.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-227/12: Ordonanța Tribunalului din 24 octombrie 2012 — Saobraćajni institut CIP/Comisia ( „Acțiune în anulare și în despăgubire — Contracte de achiziții publice de servicii — Excluderea reclamantului de la procedura de cerere de ofertă — Anularea procedurii de cerere de ofertă după introducerea acțiunii — Nepronunțare asupra fondului” )

text:
               12.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 9/37

         Ordonanța Tribunalului din 24 octombrie 2012 — Saobraćajni institut CIP/Comisia
   (Cauza T-227/12) (1)

   (Acțiune în anulare și în despăgubire - Contracte de achiziții publice de servicii - Excluderea reclamantului de la procedura de cerere de ofertă - Anularea procedurii de cerere de ofertă după introducerea acțiunii - Nepronunțare asupra fondului)
   2013/C 9/67
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Saobraćajni institut CIP d.o.o. (Belgrad, Serbia) (reprezentant: A. Lojpur, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Erlbacher și E. Georgieva, agenți)

      Obiectul

   Pe de o parte, o cerere de anulare a unui anunț de participare publicat la 3 aprilie 2012 privind elaborarea documentației tehnice pentru un proiect de modernizare a căii ferate, care exclude reclamantul de la participarea la procedura de cerere de ofertă și, pe de altă parte, o acțiune în despăgubire

      Dispozitivul

               1.

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2.

               Obligă Comisia Europeană la plata propriilor cheltuieli de judecată, precum și a cheltuielilor de judecată efectuate de reclamant în cadrul prezentei proceduri.

      (1)  JO C 227, 28.7.2012.


title: Cauza T-289/09: Hotărârea Tribunalului din 9 septembrie 2011 — Omnicare/OAPI — Astellas Pharma (OMNICARE CLINICAL RESEARCH) ( Marcă comunitară — Proceduă de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale OMNICARE CLINICAL RESEARCH — Marcă națională figurativă anterioară OMNICARE — Risc de confuzie — Similitudinea semnelor — Similitudinea serviciilor — Utilizare serioasă a mărcii anterioare )

text:
               22.10.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 311/41

         Hotărârea Tribunalului din 9 septembrie 2011 — Omnicare/OAPI — Astellas Pharma (OMNICARE CLINICAL RESEARCH)
   (Cauza T-289/09) (1)

   (Marcă comunitară - Proceduă de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale OMNICARE CLINICAL RESEARCH - Marcă națională figurativă anterioară OMNICARE - Risc de confuzie - Similitudinea semnelor - Similitudinea serviciilor - Utilizare serioasă a mărcii anterioare)
   2011/C 311/74
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Omnicare, Inc. (Covington, Kentucky, Statele Unite) (reprezentant: M. Edenborough, QC)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: J. Crespo Carrillo, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Astellas Pharma GmbH (München, Germania) (reprezentanți: C. Gutiérrez Martínez, M. H. Granado Carpenter și M. Polo Carreño, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei formulate împotriva Camerei a patra de recurs a OAPI din 14 mai 2009 (cauza R 401/2008-4) privind o procedură de opoziție între Yamanouchi Pharma GmbH și Omnicare, Inc.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Omnicare, Inc. la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 244, 10.10.2009.


title: Cauza T-298/13: Acțiune introdusă la 3 iunie 2013 — LemonAid Beverages/OAPI — Prêt à Manger (Europe) (Lemonaid)

text:
               27.7.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 215/16

         Acțiune introdusă la 3 iunie 2013 — LemonAid Beverages/OAPI — Prêt à Manger (Europe) (Lemonaid)
   (Cauza T-298/13)
   2013/C 215/23
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: LemonAid Beverages GmbH (Hamburg, Germania) (reprezentanți: U. Lüken și J. Natzel, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Prêt à Manger (Europe) Ltd (Londra, Regatul Unit)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 13 martie 2013 (cauza R 276/2012-2), prin care s-a confirmat decizia diviziei de anulare prin care s-a declarat nulitatea mărcii comunitare nr. 007089444 în privința produselor contestate din clasele 32 și 33, precum și a deciziei diviziei de anulare a OAPI din 20 decembrie 2011 (cauza 4123 C);

               —

               respingerea în totalitate a cererii de declarare a nulității introduse la 7 ianuarie 2010 împotriva mărcii comunitare nr. 007089444;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: marca verbală „Lemonaid” — cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 7 089 444.

      Titularul mărcii comunitare: reclamanta.

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Motivarea cererii de declarare a nulității: motivele cererii de declarare a nulității sunt cele prevăzute la articolul 53 alineatul (1) litera (c) și la articolul 8 alineatul (4) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului.

      Decizia diviziei de anulare: declară nulitatea mărcii comunitare contestate.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 53 alineatul (1) coroborat cu articolul 8 alineatul (4) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului.