title: Cauza C-90/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugalia) la 21 februarie 2017 – Turbogás Produtora Energética, S.A./Autoridade Tributária e Aduaneira

text:
               8.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 144/31

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugalia) la 21 februarie 2017 – Turbogás Produtora Energética, S.A./Autoridade Tributária e Aduaneira
   (Cauza C-90/17)
   (2017/C 144/40)
   Limba de procedură: portugheza

      Instanța de trimitere

   Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD)

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Turbogás Produtora Energética, S.A.

      Pârâtă: Autoridade Tributária e Aduaneira

      Întrebările preliminare

               1)

               În termenii și în sensul articolului 21 alineatul (5) al treilea paragraf din Directiva 2003/96/CE (1), entitățile care produc electricitate pentru uz propriu trebuie să fie mici producători pentru a fi […] considerate distribuitori și a plăti impozit potrivit articolului 21 alineatul (5) primul paragraf din directivă, celelalte entități (cele care nu sunt mici producători) care produc electricitate pentru uz propriu fiind excluse din această clasificare drept distribuitor, sau trebuie să fie considerate distribuitori și să plătească impozit conform primului paragraf al aceluiași articol 21 alineatul (5) din directivă toate entitățile care produc electricitate pentru uz propriu (independent de dimensiunea lor și de exercitarea ca activitate principală sau secundară), fără a fi astfel scutite, în calitate de mici producători, în temeiul celei de-a doua părți a articolului 21 alineatul (5) al treilea paragraf din directivă?

               2)

               În special, o entitate cum este cea din prezenta cauză, care este o mare producătoare de electricitate și care ajunge să producă aproape 9 % din energia de la nivel național, pentru vânzare în rețeaua națională, poate fi considerată o „entitate care produce electricitate pentru uz propriu” în sensul articolului 21 alineatul (5) din Directiva 2003/96/CE, dacă numai o mică parte din electricitatea produsă este consumată în propria producție de electricitate nouă, ca parte integrantă a procesului de producție?

      (1)  Directiva 2003/96/CE a Consiliului din 27 octombrie 2003 privind restructurarea cadrului comunitar de impozitare a produselor energetice și a electricității (JO 2003, L 283, p. 51).


title: Cauza C-397/13: Recurs introdus la 15 iulie 2013 de Simone Gbagbo împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 25 aprilie 2013 în cauza T-119/11, Gbagbo/Consiliul

text:
               21.9.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 274/11

         Recurs introdus la 15 iulie 2013 de Simone Gbagbo împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 25 aprilie 2013 în cauza T-119/11, Gbagbo/Consiliul
   (Cauza C-397/13)
   2013/C 274/19
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: Simone Gbagbo (reprezentant: J.-C. Tchikaya, avocat)

      Celelalte părți din procedură: Consiliul Uniunii Europene, Comisia Europeană, Republica Côte d’Ivoire

      Concluziile recurentei

               —

               Constatarea admisibilității și a temeiniciei recursului introdus de doamna Simone Gbagbo;

               —

               anularea hotărârii atacate;

               —

               anularea Deciziei 2011/18/PESC a Consiliului din 14 ianuarie 2011 de modificare a Deciziei 2010/656/PESC a Consiliului (1), a Regulamentului (UE) nr. 25/2011 al Consiliului din 14 ianuarie 2011 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 560/2005 (2), a Deciziei 2011/221/PESC a Consiliului din 6 aprilie 2011 de modificare a Deciziei 2010/656/PESC de reînnoire a măsurilor restrictive impuse împotriva Côte d’Ivoire (3) și a Regulamentului (UE) nr. 330/2011 al Consiliului din 6 aprilie 2011 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 560/2005 de impunere a anumitor măsuri restrictive specifice îndreptate împotriva anumitor persoane și entități având în vedere situația din [Côte d’Ivoire] (4), în măsura în care aceste acte o privesc pe recurentă;

               —

               obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului, recurenta invocă două motive.
   În primul rând, recurenta critică faptul că Tribunalul a respins motivul întemeiat pe încălcarea obligației de motivare pe care l-a invocat. Recurenta reproșează astfel Tribunalului faptul că a reținut că, în speță, Consiliul furnizase indicații suficiente, în condițiile în care decizia contestată era motivată exclusiv de calitatea doamnei Gbagbo, și anume aceea de „președintă a grupului FPI din Adunarea Națională”.
   În al doilea rând, recurenta consideră ca Tribunalul a săvârșit o eroare vădită în aprecierea situației de fapt. Aceasta susține că faptele de obstrucționare a procesului de pace și reconciliere, de incitare publică la ură și la violență sunt inexacte din punct de vedere material și nici nu se coroborează cu elemente de probă.

      (1)  JO L 11, p. 36

      (2)  JO L 11, p. 1

      (3)  JO L 93, p. 20

      (4)  JO L 93, p. 10


title: Cauza C-223/13: Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 6 februarie 2014 – Regatul Țărilor de Jos/Comisia Europeană [Acțiune în anulare — Regulamentul (UE) nr. 93/2013 — Trimitere la Tribunalul Uniunii Europene]

text:
               10.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 175/17

         Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 6 februarie 2014 – Regatul Țărilor de Jos/Comisia Europeană
   (Cauza C-223/13) (1)

   ([Acțiune în anulare - Regulamentul (UE) nr. 93/2013 - Trimitere la Tribunalul Uniunii Europene])
   2014/C 175/20
   Limba de procedură: neerlandeza

      Părțile

      Reclamant: Regatul Țărilor de Jos (reprezentanți: M. Bulterman și J. Langer, agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: M. Clausen și P. Van Nuffel, agenți)

      Obiectul

   Anularea Regulamentului (UE) nr. 93/2013 al Comisiei din 1 februarie 2013 de stabilire a normelor detaliate de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 2494/95 al Consiliului privind indicii armonizați ai prețurilor de consum, în ceea ce privește stabilirea indicilor prețurilor locuințelor ocupate de proprietari (JO L 33, p. 14)

      Dispozitivul

               1)

               Trimite cauza C-223/13 la Tribunalul Uniunii Europene.

               2)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.

      (1)  JO C 189, 29.6.2013.


title: Cauza T-417/10: Hotărârea Tribunalului din 9 martie 2012 — Cortés del Valle López/OAPI (¡Que buenu ye! HIJOPUTA) [ „Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative ¡Que buenu ye! HIJOPUTA — Motiv absolut de refuz — Marcă contrară ordinii publice sau bunelor moravuri — Articolul 7 alineatul (1) litera (f) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               28.4.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 126/15

         Hotărârea Tribunalului din 9 martie 2012 — Cortés del Valle López/OAPI (¡Que buenu ye! HIJOPUTA)
   (Cauza T-417/10) (1)

   (Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative ¡Que buenu ye! HIJOPUTA - Motiv absolut de refuz - Marcă contrară ordinii publice sau bunelor moravuri - Articolul 7 alineatul (1) litera (f) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2012/C 126/29
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamant: Federico Cortés del Valle López (Maliaño, Spania) (reprezentanți: J. Calderón Chavero și T. Villate Consonni, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: J.Crespo Carrillo, agent)

      Obiectul

   Cale de atac formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 18 iunie 2010 privind o cerere de înregistrare a semnului figurativ „¡Que buenu ye! HIJOPUTA” ca marcă comunitară

      Dispozitivul

               1.

               Respinge calea de atac.

               2.

               Îl obligă pe domnul Federico Cortés del Valle López la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 301, 6.11.2010.


title: Cauza T-392/07: Hotărârea Tribunalului din 15 ianuarie 2013 — Strack/Comisia [ „Acces la documente — Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 — Documente privind cereri de confirmare a accesului la documente și la o cauză aflată pe rolul Tribunalului — Registru de documente — Acțiune în anulare — Refuzul implicit al accesului — Interesul de a exercita acțiunea — Admisibilitate — Refuzul parțial al accesului — Excepție privind protecția vieții private și a integrității persoanei — Excepție privind protecția intereselor comerciale ale unui terț — Excepție privind protecția procesului decizional — Obligația de motivare — Răspundere extracontractuală” ]

text:
               23.2.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 55/9

         Hotărârea Tribunalului din 15 ianuarie 2013 — Strack/Comisia
   (Cauza T-392/07) (1)

   (Acces la documente - Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 - Documente privind cereri de confirmare a accesului la documente și la o cauză aflată pe rolul Tribunalului - Registru de documente - Acțiune în anulare - Refuzul implicit al accesului - Interesul de a exercita acțiunea - Admisibilitate - Refuzul parțial al accesului - Excepție privind protecția vieții private și a integrității persoanei - Excepție privind protecția intereselor comerciale ale unui terț - Excepție privind protecția procesului decizional - Obligația de motivare - Răspundere extracontractuală)
   2013/C 55/13
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamant: Guido Strack (Köln, Germania) (reprezentant: H. Tettenborn, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial C. Ladenburger și P. Costa de Oliveira, ulterior P. Costa de Oliveira și B. Conte, agenți)

      Obiectul

   Pe de o parte, cerere de anulare a tuturor deciziilor implicite și exprese ale Comisiei adoptate în urma solicitării inițiale de acces la documente, formulată de domnul Strack la 20 iunie 2007 și, pe de altă parte, o cerere în despăgubiri

      Dispozitivul

               1.

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra legalității deciziilor implicite prin care s-a respins accesul.

               2.

               Anulează Decizia Comisiei din 25 iulie 2007 prin care s-a respins accesul la un extras din registru.

               3.

               Anulează Decizia din 23 octombrie 2007 privind documentele OLAF, în măsura în care privește date referitoare la anumite persoane juridice.

               4.

               Anulează Deciziile Comisiei din 28 noiembrie 2007 și din 15 februarie 2008 privind documentele Comisiei (în afara celor ale OLAF).

               5.

               Anulează Deciziile Comisiei din 28 noiembrie 2007 și din 9 aprilie 2008 privind documentele referitoare la cauza T-110/04, în măsura în care acestea se referă, în primul rând, la ștergerile de date privind persoane juridice, în cazul în care acestea din urmă nu au fost motivate în temeiul articolului 4 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei, în al doilea rând, la ștergerile de documente și de date întemeiate pe articolul 4 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 1049/2001, cu excepția, pe de o parte, a ștergerilor privind numele și adresele funcționarilor din Direcția Generală (DG) Comerț a Comisiei Europene și, pe de altă parte, imputările reclamantului în cauza T-110/04 în privința acestora și, în al treilea rând, ștergerile de documente și de date întemeiate pe articolul 4 alineatul (3) al doilea paragraf din Regulamentul nr. 1049/2001.

               6.

               Respinge în rest acțiunea.

               7.

               Obligă Comisia să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și două treimi din cheltuielile efectuate de domnul Guido Strack.

      (1)  JO C 297, 8.12.2007.


title: Cauza C-407/08 P: Recurs introdus la 19 septembrie 2008 de Knauf Gips KG împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a treia) pronunțate la 8 iulie 2008 în cauza T-52/03, Knauf Gips KG/Comisia Comunităților Europene

text:
               6.12.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 313/13

         Recurs introdus la 19 septembrie 2008 de Knauf Gips KG împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a treia) pronunțate la 8 iulie 2008 în cauza T-52/03, Knauf Gips KG/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza C-407/08 P)
   (2008/C 313/19)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Recurentă: Knauf Gips KG (reprezentanți: M. Klusmann und S. Thomas, Rechtsanwälte)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile recurentei

               —

               Anularea în totalitate a Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a treia) din 8 iulie 2008 în cauza T-52/03 (Knauf Gips KG/Comisia);

               —

               în subsidiar, trimiterea cauzei la Tribunalul de Primă Instanță în vederea pronunțării unei noi hotărâri;

               —

               de asemenea în subsidiar, reducerea cuantumului amenzii aplicate recurentei prin articolul 3 din decizia atacată, emisă de Comisie la 27 noiembrie 2002, cel puțin până la 54,51 milioane de euro;

               —

               obligarea intimatei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Recursul împotriva hotărârii prin care Tribunalul de Primă Instanță a respins acțiunea formulată de recurentă împotriva Deciziei Comisiei 2005/471/CE din 27 noiembrie 2002 se întemeiază pe trei motive.

               1.

               Prin intermediul primului motiv, recurenta susține o încălcare a dreptului la apărare, inclusiv o încălcare a dreptului de a fi ascultat. Recurenta afirmă că Tribunalul de Primă Instanță nu a respectat principiile referitoare la efectele juridice ale refuzului de a acorda dreptul de acces la documentele incriminatoare și de a produce elementele de probă în favoarea sa. În cadrul primului aspect al primului motiv, recurenta susține că decizia Comisiei trebuie să fie anulată, întrucât Comisia a refuzat recurentei accesul la documentele incriminatoare pe care ulterior s-a întemeiat decizia acesteia. În cadrul celui de al doilea aspect al primului motiv, recurenta susține că prin hotărârea atacată i-a fost încălcat din nou dreptul la apărare, ca urmare a refuzului ilegal al Comisiei de a produce elementele de probă în favoarea sa, ceea ce ar fi trebuit de asemenea să conducă la anularea deciziei.

               2.

               Prin intermediul celui de al doilea motiv de recurs, recurenta susține o încălcare a articolului 81(1) CE prin comportamente care contravin principiilor de bază ale probelor, în special principiului in dubio pro reo, precum și încălcarea dreptului material, îndeosebi în ceea ce privește existența unor practici concertate, ceea ce a condus în cuprinsul hotărârii atacate la concluzia eronată a unei încălcări a articolului 81 alineatul (1) CE.

               3.

               Prin intermediul celui de al treilea motiv, recurenta susține o încălcare a limitei de 10 % de la articolul 15 alineatul (2) din Regulamentul 17/62. Recurenta afirmă că Tribunalul de Primă Instanță i-a atribuit în mod eronat cifra de afaceri realizată de societăți care nu se află sub controlul său și nici nu o controlează. Recurenta susține că nu formează o unitate unică din punct de vedere economic cu aceste societăți.


title: Cauza T-346/09: Hotărârea Tribunalului din 12 iulie 2012 — Winzer Pharma/OAPI — Alcon (BAÑOFTAL) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale BAÑOFTAL — Mărcile naționale verbale anterioare KAN-OPHTAL și PAN-OPHTAL — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               25.8.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 258/16

         Hotărârea Tribunalului din 12 iulie 2012 — Winzer Pharma/OAPI — Alcon (BAÑOFTAL)
   (Cauza T-346/09) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale BAÑOFTAL - Mărcile naționale verbale anterioare KAN-OPHTAL și PAN-OPHTAL - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2012/C 258/27
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Dr. Robert Winzer Pharma GmbH (Berlin, Germania) (reprezentant: S. Schneller, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: J. Crespo Carrillo, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Alcon Inc. (Hünenberg, Elveția) (reprezentant: M. Vidal-Quadras Trias de Bes, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 28 mai 2009 (cauza R 795/2008-1) privind o procedură de opoziție între Dr. Robert Winzer Pharma GmbH și Alcon Inc.

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Decizia Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 28 mai 2009 (cauza R 795/2008-1).

               2.

               OAPI suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Dr. Robert Winzer Pharma GmbH.

               3.

               Alcon Inc. suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 256, 24.10.2009.


title: Cauza C-207/15 P: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 22 iunie 2016 – Nissan Jidosha KK/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală [Recurs — Marcă a Uniunii Europene — Marcă figurativă care conține elementul „CVTC” — Cereri de reînnoire formulate pentru o parte a produselor sau serviciilor pentru care este înregistrată marca — Termen suplimentar — Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Articolul 47 — Principiul securității juridice]

text:
               29.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 314/4

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 22 iunie 2016 – Nissan Jidosha KK/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală
   (Cauza C-207/15 P) (1)

   ([Recurs - Marcă a Uniunii Europene - Marcă figurativă care conține elementul „CVTC” - Cereri de reînnoire formulate pentru o parte a produselor sau serviciilor pentru care este înregistrată marca - Termen suplimentar - Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Articolul 47 - Principiul securității juridice])
   (2016/C 314/06)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Nissan Jidosha KK (reprezentanți: B. Brandreth, barrister, și D. Cañadas Arcas, abogada)

      Cealaltă parte din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: D. Hanf și A. Folliard-Monguiral, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Hotărârea Tribunalului Uniunii Europene din 4 martie 2015, Nissan Jidosha/OAPI (CVTC) (T-572/12, nepublicată, EU:T:2015:136).

               2)

               Anulează Decizia Camerei întâi de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 6 septembrie 2012 (cauza R 2469/2011-1) privind o cerere de reînnoire a înregistrării mărcii figurative a Uniunii Europene CVTC.

               3)

               Obligă Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Nissan Jidosha KK atât în procedura în primă instanță în cauza T-572/12, cât și în procedura în recurs.

      (1)  JO C 262, 10.8.2015.


title: Cauza T-244/14: Hotărârea Tribunalului din 7 octombrie 2015 – The Smiley Company/OAPI (Conturul unei fețe în formă de stea) („Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare tridimensionale — Conturul unei fețe în formă de stea — Motiv absolut de refuz — Caracter distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”)

text:
               30.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 398/50

         Hotărârea Tribunalului din 7 octombrie 2015 – The Smiley Company/OAPI (Conturul unei fețe în formă de stea)
   (Cauza T-244/14) (1)

   ((„Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare tridimensionale - Conturul unei fețe în formă de stea - Motiv absolut de refuz - Caracter distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”))
   (2015/C 398/63)
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: The Smiley Company SPRL (Bruxelles, Belgia) (reprezentanţi: A. Freitag şi C. Albrecht, avocaţi)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne (mărci, desene şi modele industriale) (reprezentanţi: P. Geroulakos şi A. Folliard-Monguiral, agenţi)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei de recurs a OAPI din 16 ianuarie 2014 (cauza R 838/2013-4), privind o cerere de înregistrare a unui semn tridimensional reprezentat de conturul unei fețe în formă de stea ca marcă comunitară

      Dispozitivul

               1)

               Anulează decizia Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne (mărci, desene şi modele industriale) (OAPI) din 16 ianuarie 2014 (cauza R 838/2013 1) în măsura în care privește refuzul de a înregistra marca solicitată pentru „fructe și legume conservate, congelate, uscate și coapte; produse lactate”.

               2)

               Respinge în rest acțiunea.

               3)

               Părțile suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 282, 25.8.2014.


title: Cauza C-160/14: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 9 septembrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Varas Cíveis de Lisboa – Portugalia) – João Filipe Ferreira da Silva e Brito și alții/Estado português (Trimitere preliminară — Apropierea legislațiilor — Menținerea drepturilor lucrătorilor în cazul transferului de întreprinderi, unități sau părți de întreprinderi sau unități — Noțiunea de transfer de unități — Obligația de a formula o cerere de decizie preliminară în temeiul articolului 267 al treilea paragraf TFUE — Pretinsă încălcare a dreptului Uniunii imputabilă unei instanțe naționale ale cărei decizii nu pot fi supuse niciunei căi de atac în dreptul intern — Legislație națională care condiționează dreptul la repararea prejudiciului suferit ca urmare a unei astfel de încălcări de anularea prealabilă a deciziei care a cauzat acest prejudiciu)

text:
               3.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 363/14

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 9 septembrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Varas Cíveis de Lisboa – Portugalia) – João Filipe Ferreira da Silva e Brito și alții/Estado português
   (Cauza C-160/14) (1)

   ((Trimitere preliminară - Apropierea legislațiilor - Menținerea drepturilor lucrătorilor în cazul transferului de întreprinderi, unități sau părți de întreprinderi sau unități - Noțiunea de transfer de unități - Obligația de a formula o cerere de decizie preliminară în temeiul articolului 267 al treilea paragraf TFUE - Pretinsă încălcare a dreptului Uniunii imputabilă unei instanțe naționale ale cărei decizii nu pot fi supuse niciunei căi de atac în dreptul intern - Legislație națională care condiționează dreptul la repararea prejudiciului suferit ca urmare a unei astfel de încălcări de anularea prealabilă a deciziei care a cauzat acest prejudiciu))
   (2015/C 363/16)
   Limba de procedură: portugheza

      Instanța de trimitere

   Varas Cíveis de Lisboa

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: João Filipe Ferreira da Silva e Brito și alții

      Pârât: Estado português

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 1 alineatul (1) din Directiva 2001/23/CE a Consiliului din 12 martie 2001 privind apropierea legislației statelor membre referitoare la menținerea drepturilor lucrătorilor în cazul transferului de întreprinderi, unități sau părți de întreprinderi sau unități trebuie interpretat în sensul că noțiunea „transfer de unități” include o situație în care o întreprindere care își desfășoară activitatea pe piața curselor charter este dizolvată de acționarul său majoritar, care, la rândul său, este o întreprindere de transport aerian, și în care, în continuare, aceasta din urmă se substituie întreprinderii dizolvate prin preluarea contractelor de leasing de avioane și a contractelor în curs de executare pentru curse charter, desfășoară activități desfășurate anterior de întreprinderea dizolvată, reintegrează anumiți lucrători până atunci detașați la această întreprindere și îi încadrează în funcții identice cu cele desfășurate anterior și preia echipamente de dimensiuni mici de la respectiva întreprindere.

               2)

               Articolul 267 al treilea paragraf TFUE trebuie interpretat în sensul că o instanță națională ale cărei decizii nu sunt supuse unei căi de atac în dreptul intern are obligația de a sesiza Curtea de Justiție a Uniunii Europene cu o cerere de decizie preliminară privind interpretarea noțiunii „transfer de unități”, în sensul articolului 1 alineatul (1) din Directiva 2001/23, în împrejurări cum sunt cele în discuție în litigiul principal, marcate atât de decizii divergente ale unor instanțe judecătorești inferioare în ceea ce privește interpretarea acestei noțiuni, cât și de dificultăți de interpretare recurente ale acesteia în diferitele state membre.

               3)

               Dreptul Uniunii și în special principiile enunțate de Curte în materie de răspundere a statului pentru prejudiciile cauzate particularilor printr-o încălcare a dreptului Uniunii săvârșită de o instanță națională ale cărei decizii nu pot fi supuse niciunei căi de atac în dreptul intern trebuie interpretate în sensul că se opun unei legislații naționale care impune, drept condiție prealabilă, anularea deciziei cauzatoare de prejudicii pronunțate de această instanță, în condițiile în care o astfel de anulare este, în practică, exclusă.

      (1)  JO C 175, 10.6.2014.


title: Cauza T-307/14: Ordonanța Tribunalului din 16 martie 2015 – TechnoCompound/Comisia

text:
               11.5.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 155/40

         Ordonanța Tribunalului din 16 martie 2015 – TechnoCompound/Comisia
   (Cauza T-307/14) (1)

   (2015/C 155/55)
   Limba de procedură: germana
   Președintele Camerei a treia a dispus radierea cauzei.

      (1)  1 JO C 223, 14.7.2014.


title: Cauza T-399/09: Acțiune introdusă la 6 octombrie 2009 — Holding Slovenske elektrarne d.o.o./Comisia Comunităților Europene

text:
               19.12.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 312/31

         Acțiune introdusă la 6 octombrie 2009 — Holding Slovenske elektrarne d.o.o./Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-399/09)
   2009/C 312/52
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Holding Slovenske elektrarne d.o.o. (HSE) (Ljubljana, Slovenia) (reprezentant: F. Urlesberger, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene

      Concluziile reclamantei

               —

               anularea articolului 1 litera (g) din decizia atacată în măsura îăn care aceasta declară reclamanta responsabilă pentru o încălcare a articolului 81 Ce și a articolului 53 din Acordul SEE;

               —

               anularea articolului 2 litera (i) al deciziei atacate;

               —

               în subsidiar, reducerea amenzii aplicate reclamantei la articolul 2 litera (i) din decizia atacată;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin intermediul acțiunii introduse, reclamanta solicită anularea în parte a Deciziei C (2009) 5791 final a Comisiei din 22 iulie 2009 privind o procedură de aplicare a articolului 81 CE și a articolului 53 din Acordul SEE (cazul COMP/39.396 — reactivi pe bază de carbură de calciu și de magneziu pentru industria oțelului și a gazului), în măsura în care Comisia a considerat că reclamanta era responsabilă pentru o încălcare unică și continuă a articolului 81 Ce și a articolului 53 din Acordul SEE, prin partajarea pieței, repartizarea cotelor și a clientelei, fixarea prețurilor și schimburi de informații comerciale sensibile între furnizori de granule de carbură de calciu și de magneziu. În subsidiar, reclamanta urmărește reducerea amenzii care i-a fost aplicată.
   În susținerea cererii sale, reclamanta arată că Comisia a încălcat articolul 81 CE și Regulamentul nr. 1/2003 prin săvârșirea următoarelor erori de drept:

               În primul rând, reclamanta susține că Comisia nu poate imputa comportamentul TDR Metalurgija d.d. („TDR”) deoarece HSE și TDR nu au constituit niciodată o singură entitate economică. În lipsa unei prezumții irefragabile de răspundere a reclamantei (o astfel de prezumție s-ar fi aplicat numai dacă HSE ar fi deținut 100 % din TDR), Comisia nu a făcut dovada că HSE a exercitat un control de fapt decisiv asupra TDR.

               În al doilea rând, reclamanta susține că Comisia a aplicat în mod eronat tuturor părților o majorare a cuantumului de bază al amenzii cu 17 %, în scop descurajator. În opinia reclamantei, Comisia ar fi trebuit să ia în considerare faptul că un factor descurajator nu este justificabil în legătură cu HSE întrucât Comisia hotărâse să nu aplice amenda autorului direct al încălcării TDR (pentru care cuantumul descurajator ar fi putut să fie adaptat) și că reclamanta nu era implicată în mod direct în practicile anticoncurențiale.

               În al treilea rând, reclamanta consideră că Comisia nu a respectat circumstanțele atenuante în calculul cuantumului amenzii, întrucât nu a luat în considerare că reclamanta nu a acționat, dacă a acționat, decât din neglijență, prin faptul că nu a controlat în mod suficient comportamentele comerciale ale TDR pentru a evita o încălcare a dreptului concurenței. În plus, reclamanta susține că Comisia ar fi trebuit să ia în considerare, ca circumstanță atenuantă, faptul că TDR, ca societate, precum și practicile sale coluzive, au fost „impuse” reclamantei printr-o decizie politică a guvernului sloven și că reclamanta nu a ales nici să achiziționeze TDR, nici să exercite o influență asupra practicilor sale comerciale în vederea unei participări la o înțelegere.


title: Cauza T-370/13: Acțiune introdusă la 17 iulie 2013 — Gemeente Eindhoven/Comisia

text:
               21.9.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 274/18

         Acțiune introdusă la 17 iulie 2013 — Gemeente Eindhoven/Comisia
   (Cauza T-370/13)
   2013/C 274/31
   Limba de procedură: olandeza

      Părțile

      Reclamantă: Gemeente Eindhoven (Eindhoven, Țările de Jos) (reprezentanți: G. van der Wal, M. van Heezik și L. Parret, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea deciziei atacate în măsura în care privește tranzacția dintre reclamantă și PSV, și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamanta a introdus o acțiune în temeiul articolului 263 al patrulea paragraf TFUE împotriva Deciziei Comisiei din 6 martie 2013 [SA.33584 (2013/C) (ex 2011/NN) — Ajutor acordat unor cluburi de fotbal profesionist din Țările de Jos în perioada 2008-2011] (JO C 116, p. 19).
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea principiului bunei administrări, inclusiv a principiului diligenței
               Reclamanta susține că, la 26 și la 28 iulie 2011, au fost furnizate Comisiei informații în legătură cu care Comisia nu a adresat, ulterior, întrebări autorităților olandeze. La 6 martie 2013, Comisia a hotărât să inițieze procedura oficială de investigare. Dat fiind că se scursese o perioadă îndelungată (19 luni) și în lipsa oricărui dialog (pe fond), Comisia, ca urmare a propriilor acte și omisiuni, nu avea o reprezentare completă a faptelor relevante în momentul deschiderii procedurii oficiale.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiilor protecției încrederii legitime și securității juridice
               Prin intermediul acestui motiv, reclamanta susține că nu a putut prezuma că tranzacția urma să fie apreciată în cadrul Comunicării privind elementele de ajutor de stat în vânzările de terenuri și clădiri de către autoritățile publice (1), astfel cum s-a întâmplat anterior atunci când Comisia a apreciat tranzacții analoge.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe o eroare vădită de apreciere
               Prin deschiderea procedurii oficiale de investigare în lipsa unei îndoieli întemeiate în sensul articolului 4 alineatul (4) din Regulamentul nr. 659/1999 (2) și al jurisprudenței, Comisia a săvârșit o eroare vădită de apreciere. Luând deja poziție, în pofida existenței unor întrebări complementare, în privința existenței unui ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE, Comisia nu ține seama, pe de altă parte, nici de caracterul provizoriu al unei decizii în sensul articolului 6 din Regulamentul nr. 659/1999.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe caracterul insuficient și/sau inadecvat al motivării
               În prelungirea motivului precedent, referitor la existența unei erori vădite de apreciere, reclamanta susține în sfârșit că decizia atacată nu îndeplinește obligația de motivare prevăzută la articolul 296 TFUE, obligație ce revine Comisiei.

      (1)  Comunicarea Comisiei privind elementele de ajutor de stat în vânzările de terenuri și clădiri de către autoritățile publice (JO C 209, p. 3, Ediție specială, 08/vol. 3, p. 56).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE (JO L 83, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 41).


title: Cauza C-167/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale civile di Roma (Italia) la 13 aprilie 2015 – X/Presidenza del Consiglio dei Ministri

text:
               27.7.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 245/3

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale civile di Roma (Italia) la 13 aprilie 2015 – X/Presidenza del Consiglio dei Ministri
   (Cauza C-167/15)
   (2015/C 245/03)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale civile di Roma

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: X

      Pârâtă: Presidenza del Consiglio dei Ministri

      Întrebările preliminare

               1)

               Directiva 2004/80/CE (1) [articolul 12 alineatul (2)] trebuie interpretată în sensul că se opune unei legi naționale de transpunere care – în măsura în care face trimitere, pentru acordarea despăgubirilor aflate în sarcina statului, la prevederile legilor speciale adoptate în favoarea victimelor unor infracțiuni – nu recunoaște victimelor infracțiunilor de drept comun săvârșite cu violență accesul la un sistem de drept material general de despăgubire și care reglementează numai aspectele procedurale aferente situațiilor transfrontaliere ale accesului la sistemul menționat?

               2)

               Directiva 2004/80/CE [articolul 12 alineatul (2)] trebuie interpretată, prin urmare, în sensul că impune un sistem material de protecție din partea statului care să aibă vocație generală sau care să aibă, în orice caz, un conținut minim și, în această ipoteză, care sunt criteriile pentru determinarea acestui conținut?

      (1)  Directiva 2004/80/CE a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind despăgubirea victimelor infracționalității (JO L 261, p. 15, Ediție specială, 19/vol. 7, p. 31).


title: Cauza T-542/12: Acțiune introdusă la 18 decembrie 2012 — Mikhalchanka/Consiliul

text:
               23.2.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 55/17

         Acțiune introdusă la 18 decembrie 2012 — Mikhalchanka/Consiliul
   (Cauza T-542/12)
   2013/C 55/30
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Aliaksei Mikhalchanka (Minsk, Belarus) (reprezentant: M. Michalauskas, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei 2012/642/PESC a Consiliului din 15 octombrie 2012 privind măsuri restrictive împotriva Belarus, în măsura în care se referă la reclamant;

               —

               anularea Regulamentului (UE) nr. 1014/2012 al Consiliului din 6 noiembrie 2012 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 765/2006 privind măsuri restrictive împotriva Belarus, în măsura în care se referă la reclamant;

               —

               anularea Regulamentului de punere în aplicare nr. 1017/2012 al Consiliului din 6 noiembrie 2012 privind punerea în aplicare a articolului 8a alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 765/2006 privind măsuri restrictive împotriva Belarus, în măsura în care se referă la reclamant;

               —

               obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă trei motive care sunt, în esență, identice sau similare cu cele invocate în cadrul cauzei T-196/11, AX/Consiliul (1).

      (1)  JO 2012, C 165, p. 19.


title: Cauza T-421/11 R: Ordonanța judecătorului delegat cu luarea măsurilor provizorii al Tribunalului din 3 octombrie 2011 — Qualitest FZE/Consiliul ( „Măsuri provizorii — Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive luate împotriva Iranului în scopul de a împiedica proliferarea nucleară — Înghețarea fondurilor și a resurselor economice — Cerere de suspendare a executării — Lipsa urgenței” )

text:
               26.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 347/35

         Ordonanța judecătorului delegat cu luarea măsurilor provizorii al Tribunalului din 3 octombrie 2011 — Qualitest FZE/Consiliul
   (Cauza T-421/11 R)
   (Măsuri provizorii - Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive luate împotriva Iranului în scopul de a împiedica proliferarea nucleară - Înghețarea fondurilor și a resurselor economice - Cerere de suspendare a executării - Lipsa urgenței)
   2011/C 347/63
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Qualitest FZE (Dubai, Emiratele Arabe Unite) (reprezentanți: M. Catrain González, avocat, E. Wright și H. Zhu, barristers)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: G. Marhic și R. Liudvinaviciute-Cordeiro, agenți)

      Obiectul

   Cerere de suspendare a executării, în măsura în care o privesc pe reclamantă, pe de o parte, a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 503/2011 al Consiliului din 23 mai 2011 de punere în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 961/2010 privind măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 136, p. 26) și, pe de altă parte, a Deciziei 2011/299/PESC a Consiliului din 23 mai 2011 de modificare a Deciziei 2010/413/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 136, p. 65)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2.

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza T-268/06: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 25 iunie 2008 — Olympiaki Aeroporia Ypiresies/Comisia Comunităților Europene ( Ajutoare de stat — Ajutoare în favoarea companiilor aeriene pentru pagubele cauzate de atentatele din 11 septembrie 2001 — Decizie prin care schema de ajutor este declarată incompatibilă în parte cu piața comună și prin care se dispune recuperarea ajutoarelor plătite — Articolul 87 alineatul (2) litera (b) CE — Comunicarea Comisiei din 10 octombrie 2001 privind consecințele atentatelor din 11 septembrie — Legătură de cauzalitate între evenimentul extraordinar și pagubă — Obligația de motivare )

text:
               2.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 197/22

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 25 iunie 2008 — Olympiaki Aeroporia Ypiresies/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-268/06) (1)

   („Ajutoare de stat - Ajutoare în favoarea companiilor aeriene pentru pagubele cauzate de atentatele din 11 septembrie 2001 - Decizie prin care schema de ajutor este declarată incompatibilă în parte cu piața comună și prin care se dispune recuperarea ajutoarelor plătite - Articolul 87 alineatul (2) litera (b) CE - Comunicarea Comisiei din 10 octombrie 2001 privind consecințele atentatelor din 11 septembrie - Legătură de cauzalitate între evenimentul extraordinar și pagubă - Obligația de motivare’)
   (2008/C 197/37)
   Limba de procedură: greaca
   Părțile

      Reclamantă: Olympiaki Aeroporia Ypiresies AE (Atena, Grecia) (reprezentanți: P. Anestis, avocat, T. Soames și G. Goeteyn, solicitors, S. Mavrogenis și M. Pinto de Lemos Fermiano Rato, avocats)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: E. Righini și I. Chatzigiannis, agenți)
   Obiectul
   Cerere de anulare a Deciziei C(2006) 1580 final a Comisiei din 26 aprilie 2006 privind schema de ajutor de stat C 39/2003 (ex NN 119/2002) pusă în aplicare de către Republica Elenă în favoarea transportatorilor aerieni în urma prejudiciilor suferite între 11 și 14 septembrie 2001.
   Dispozitivul

               1)

               Anulează articolele 1 și 2 din Decizia C(2006) 1580 final a Comisiei din 26 aprilie 2006 privind schema de ajutor de stat C 39/2003 (ex NN 119/2002) pusă în aplicare de către Republica Elenă în favoarea transportatorilor aerieni în urma prejudiciilor suferite între 11 și 14 septembrie 2001, în măsura în care declară incompatibile cu piața comună ajutoarele acordate Olympiaki Aeroporia Ypiresies AE, în primul rând, pentru prejudiciile cauzate de anularea zborului cu destinația Canada din 15 septembrie 2001, în al doilea rând, pentru prejudiciile privind rețeaua acesteia din afara Atlanticului de Nord și a Israelului și, în al treilea rând, pentru încasările pierdute privind transportul de mărfuri, cheltuielile de distrugere a mărfurilor sensibile, cheltuielile suplimentare pentru controlul de securitate al mărfurilor, cheltuielile legate de orele suplimentare ale personalului și cheltuielile legate de măsurile urgente de securitate suplimentare.

               2)

               Anulează articolul 4 din Decizia C(2006) 1580 final în măsura în care dispune recuperarea ajutoarelor menționate la punctul precedent.

               3)

               Respinge acțiunea cu privire la restul motivelor.

               4)

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 294, 2.12.2006.


title: Cauza T-378/12: Acțiune introdusă la 14 august 2012 — Capitalizaciones Mercantiles/OAPI — Leineweber (X)

text:
               24.11.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 366/35

         Acțiune introdusă la 14 august 2012 — Capitalizaciones Mercantiles/OAPI — Leineweber (X)
   (Cauza T-378/12)
   2012/C 366/72
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Capitalizaciones Mercantiles Ltda (Bogota, Columbia) (reprezentanți: J. Devaureix și L. Montoya Terán, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Leineweber GmbH & Co. KG (Herford, Germania)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               admiterea prezentei acțiuni în anulare, cu toate documentele anexate și cu copiile corespunzătoare;

               —

               admiterea tuturor elementelor de probă anexate cererii;

               —

               admiterea concluziilor reclamantei, anularea deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 15 mai 2012 în cauza R 1524/2011-1 privind cererea de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 7045818 și, în consecință, confirmarea deciziei diviziei de opoziție din 25 mai 2011 prin care s-a admis înregistrarea mărcii comunitare nr. 7045818 „X” (figurativă) pentru produse din clasa 25; și

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta

      Marca comunitară vizată: marca figurativă „X” pentru produse din clasa 25 — cererea de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 7045818

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca sau semnul invocat: marca figurativă comunitară „X” înregistrată cu numărul 4736609, printre altele, pentru produse din clasa 25

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția pentru toate produsele contestate

      Decizia camerei de recurs: anulează decizia atacată și respinge cererea de înregistrare contestată pentru produsele din clasa 25

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului.


title: Cauza T-345/13: Acțiune introdusă la 2 iulie 2013 — Construcción, Promociones e Instalaciones/OAPI — Copisa Proyectos y Mantenimientos Industriales (CPI COPISA INDUSTRIAL)

text:
               24.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 245/15

         Acțiune introdusă la 2 iulie 2013 — Construcción, Promociones e Instalaciones/OAPI — Copisa Proyectos y Mantenimientos Industriales (CPI COPISA INDUSTRIAL)
   (Cauza T-345/13)
   2013/C 245/18
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Construcción, Promociones e Instalaciones (Madrid, Spania) (reprezentanți: E. Seijo Veiguela și J. L. Rivas Zurdo, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Copisa Proyectos y Mantenimientos Industriales, SL (L’Hospitalet de Llobregat, Spania)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 10 aprilie 2013 pronunțată în cauza R 1935/2012-2, prin care s-a admis cererea nr. 9 600 313 de înregistrare a mărcii comunitare „CPI COPISA INDUSTRIAL” (MIXTA), și obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată, precum și, dacă este cazul, a intervenientei, dacă intervine în litigiu și se opune acțiunii.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: Copisa Proyectos y Mantenimientos Industriales, SL.

      Marca comunitară vizată: marca figurativă care conține elementele verbale „CPI COPISA INDUSTRIAL”, pentru servicii din clasa 37 — cererea nr. 9 600 313 de înregistrare a unei mărci comunitare.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: reclamanta.

      Marca sau semnul invocat: marca figurativă națională care conține elementele verbale „Cpi construcción promociones e instalaciones, s.a.” și înregistrarea națională a denumirii comerciale nr. 85 647„Construcción, Promociones e Instalaciones, S.A. — C.P.I.”, pentru servicii din clasa 37.

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate:

               —

               încălcarea articolului 42 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (4) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-672/11: Ordonanța Tribunalului din 27 noiembrie 2012 — H-Holding/Parlamentul European ( „Acțiune în constatarea abținerii de a acționa — Acțiune în despăgubire — Acțiune parțial vădit inadmisibilă și parțial vădit nefondată” )

text:
               26.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 26/48

         Ordonanța Tribunalului din 27 noiembrie 2012 — H-Holding/Parlamentul European
   (Cauza T-672/11) (1)

   (Acțiune în constatarea abținerii de a acționa - Acțiune în despăgubire - Acțiune parțial vădit inadmisibilă și parțial vădit nefondată)
   2013/C 26/96
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: H-Holding AG (Cham, Elveția) (reprezentant: R. Závodný, avocat)

      Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: U. Rösslein și P. Schonard, agenți)

      Obiectul

   Cerere având ca obiect constatarea faptului că Parlamentul s-a abținut în mod ilegal să inițieze o procedură de constatare a neîndeplinirii obligațiilor împotriva Republicii Cehe și să solicite OLAF deschiderea unei anchete privind un partid politic ceh în temeiul sesizării pe care a formulat-o la 24 august 2011 și, pe de altă parte, repararea prejudiciului suferit din cauza acestei pretinse abțineri a Parlamentului

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă H-Holding AG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 235, 4.8.2012.


title: Cauza F-71/11: Acțiune introdusă la 22 iulie 2011 — ZZ/Curtea de Justiție a Uniunii Europene

text:
               3.12.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 355/30

         Acțiune introdusă la 22 iulie 2011 — ZZ/Curtea de Justiție a Uniunii Europene
   (Cauza F-71/11)
   2011/C 355/52
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: J.-M. Bauler, avocat)

      Pârâtă: Curtea de Justiție a Uniunii Europene

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea raportului de notare al reclamantului privind perioada 1 ianuarie 2007 – 31 decembrie 2007, precum și obligarea pârâtei la plata unei sume cu titlu de reparație pentru prejudiciul moral

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea raportului de notare pentru perioada 1 ianuarie – 31 decembrie 2007; în subsidiar, anularea notei din 9 septembrie 2009 stabilite în urma anulării raportului de notare anterior privind aceeași perioadă;

               —

               anularea deciziei de respingere a reclamației din 14 aprilie 2011;

               —

               obligarea pârâtei la plata unei sume de 50 000 de euro cu titlu de reparație pentru prejudiciul moral;

               —

               obligarea Curții de Justiție a Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-158/05: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 16 mai 2007 — Trek Bicycle/OAPI-AUDI (ALLTREK) ( Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale ALLTREK — Marcă națională verbală anterioară TREK — Motiv relativ de refuz — Lipsa riscului de confuzie — Lipsa similitudinii produselor — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 )

text:
               7.7.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 155/22

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 16 mai 2007 — Trek Bicycle/OAPI-AUDI (ALLTREK)
   (Cauza T-158/05) (1)

   („Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale ALLTREK - Marcă națională verbală anterioară TREK - Motiv relativ de refuz - Lipsa riscului de confuzie - Lipsa similitudinii produselor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94’)
   (2007/C 155/42)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: Trek Bicycle Corp. (Waterloo, Wisconsin, Statele Unite) (reprezentanți: J. Kroher și A. Hettenkofer, avocats)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: inițial B. Müller, apoi G. Schneider, în calitate de agenți)

      Cealaltă parte în procedura în fața camerei de recurs a OAPI, intervenientă în fața Tribunalului: Audi AG (Ingolstadt, Germania) (reprezentanți: L. von Zumbush și M. Groebl, avocats)
   Obiectul
   Acțiune introdusă împotriva deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 2 februarie 2005 (cauza R 587/2004-4) privind o procedură de opoziție între Trek Bicycle Corp. și Audi AG.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă reclamanta la plata cheltuielilor efectuate de Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale).

               3)

               Intervenienta suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 171, 9. 7. 2005.


title: Cauza T-176/09: Ordonanța Tribunalului din 24 mai 2011 — Government of Gibraltar/Comisia ( „Acțiune în anulare — Directiva 92/43/CEE — Conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică — Decizia 2009/95/CE — Lista siturilor de importanță comunitară pentru regiunea biogeografică mediteraneeană — Includere în situl de importanță comunitară denumit «Estrecho oriental» a unei zone de ape teritoriale ale Gibraltarului și a unei zone de mare liberă — Anulare în parte — Indisociabilitate — Inadmisibilitate” )

text:
               16.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/24

         Ordonanța Tribunalului din 24 mai 2011 — Government of Gibraltar/Comisia
   (Cauza T-176/09) (1)

   (Acțiune în anulare - Directiva 92/43/CEE - Conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică - Decizia 2009/95/CE - Lista siturilor de importanță comunitară pentru regiunea biogeografică mediteraneeană - Includere în situl de importanță comunitară denumit «Estrecho oriental» a unei zone de ape teritoriale ale Gibraltarului și a unei zone de mare liberă - Anulare în parte - Indisociabilitate - Inadmisibilitate)
   2011/C 211/52
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Government of Gibraltar (reprezentanți: D. Vaughan și M. Llamas, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: S. Boelaert și D. Recchia, agenți)

      Intervenient în susținerea reclamantului: Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentanți: E. Jenkinson și S. Ossowski, agenți, asistați de D. Wyatt, QC, și de M. Wood, barrister)

      Intervenient în susținerea pârâtei: Regatul Spaniei (reprezentanți: N. Díaz Abad și M. Muñoz Pérez, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare în parte a Deciziei 2009/95/CE a Comisiei din 12 decembrie 2008 de adoptare, în temeiul Directivei 92/43/CEE a Consiliului, a unei a doua liste actualizate a siturilor de importanță comunitară pentru regiunea biogeografică mediteraneeană (JO 2009, L 43, p. 393), în măsura în care extinde situl denumit „Estrecho Oriental” (ES6120032) la apele teritoriale ale Gibraltarului (atât în interiorul, cât și în exteriorul sitului UKGIB0002) și la o zonă de mare liberă

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2.

               Obligă Government of Gibraltar să suporte, în afara propriilor cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

               3.

               Regatul Spaniei și Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 153, 4.7.2009.


title: Cauza C-669/16: Acțiune introdusă la 23 decembrie 2016 – Comisia Europeană/Regatul Unit al Marii Britanii şi Irlandei de Nord

text:
               27.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/18

         Acțiune introdusă la 23 decembrie 2016 – Comisia Europeană/Regatul Unit al Marii Britanii şi Irlandei de Nord
   (Cauza C-669/16)
   (2017/C 063/26)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Norris-Usher și C. Hermes, agenți)

      Pârât: Regatul Unit al Marii Britanii şi Irlandei de Nord

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, întrucât nu a desemnat situri pentru protecția speciei phocoena phocoena (marsuin), Regatul Unit al Marii Britanii şi Irlandei de Nord a încălcat obligațiile care îi revin în temeiul articolului 4 alineatul (1), al anexei II și al anexei III la Directiva 92/43/CEE (1) privind conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică;

               —

               constatarea faptului că, întrucât nu a contribuit la crearea rețelei Natura 2000 proporțional cu gradul de reprezentare a habitatelor speciei phocoena phocoena (marsuin), Regatul Unit al Marii Britanii şi Irlandei de Nord a încălcat și obligațiile care îi revin în temeiul articolului 3 alineatul (2) din aceeași directivă;

               —

               obligarea Regatului Unit al Marii Britanii şi Irlandei de Nord la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Marsuinul (phocoena phocoena) este o specie de cetaceu acvatic care este menționată în anexa II la Directiva Habitate drept o specie de interes comunitar care necesită desemnarea unei arii speciale de conservare. O populație importantă a acestei specii în Uniunea Europeană se află în apele marine asupra cărora își exercită suveranitatea Regatul Unit.
   În conformitate cu articolul 3 alineatul (2), cu articolul 4 alineatul (1) și cu anexele II și III la Directiva Habitate, statele membre în a căror ape marine trăiesc marsuini trebuie să propună situri pentru protecția acestora și, astfel, să contribuie la crearea rețelei Natura 2000. Potrivit jurisprudenței Curții de Justiție, lista propusă a siturilor trebuie să fie exhaustivă.
   Regatul Unit nu a propus suficiente situri pentru marsuin.

      (1)  JO 1992, L 206, 7.


title: Cauza T-204/12: Acțiune introdusă la 15 mai 2012 — Vila Vita Hotel und Touristik/OAPI — Viavita (VIAVITA)

text:
               21.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 217/25

         Acțiune introdusă la 15 mai 2012 — Vila Vita Hotel und Touristik/OAPI — Viavita (VIAVITA)
   (Cauza T-204/12)
   2012/C 217/53
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Vila Vita Hotel und Touristik GmbH (Frankfurt, Germania) (reprezentanți: G. Schoenen și V. Töbelmann, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Viavita SASU (Paris, Franța)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 1 martie 2012 în cauza R 419/2011-1;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă și

               —

               în cazul în care cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs intervine în cadrul prezentei proceduri, obligarea acesteia la suportarea propriilor cheltuieli de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Marca comunitară vizată: marca verbală „VIAVITA” pentru servicii din clasele 36, 37, 38, 39, 40, 41, 42, 43, 44 și 45 — cererea de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 52201504.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: reclamanta.

      Marca sau semnul invocat: înregistrarea austriacă nr. 154631 a mărcii verbale „VILA VITA PARC” pentru servicii din clasele 39 și 42; înregistrarea germană nr. 2097301 a mărcii figurative „VILA VITA TOURISTIK GMBH” pentru produse și servicii din clasele 3, 35, 37, 39 și 41.

      Decizia diviziei de opoziție: admite în parte opoziția.

      Decizia camerei de recurs: anulează decizia atacată și respinge opoziția.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 42 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului.


title: Cauza T-134/12 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 8 mai 2012 — Investigación y Desarrollo en Soluciones y Servicios IT/Comisia ( „Măsuri provizorii — Contribuție financiară — Cercetare și dezvoltare — Recuperarea sumelor plătite în avans — Cerere de suspendare a executării — Încălcarea cerințelor de formă — Inadmisibilitate” )

text:
               23.6.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 184/13

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 8 mai 2012 — Investigación y Desarrollo en Soluciones y Servicios IT/Comisia
   (Cauza T-134/12 R)
   (Măsuri provizorii - Contribuție financiară - Cercetare și dezvoltare - Recuperarea sumelor plătite în avans - Cerere de suspendare a executării - Încălcarea cerințelor de formă - Inadmisibilitate)
   2012/C 184/24
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Investigación y Desarrollo en Soluciones y Servicios IT, SA (Alicante, Spania) (reprezentant: M. Jiménez Perona, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul

   Cerere de suspendare a executării actului Comisiei transmis prin scrisoarea din 13 ianuarie 2012 privind revocarea mai multor subvenții acordate reclamantei.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2.

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza T-748/16: Acțiune introdusă la 22 octombrie 2016 – QH/Parlamentul

text:
               23.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/38

         Acțiune introdusă la 22 octombrie 2016 – QH/Parlamentul
   (Cauza T-748/16)
   (2017/C 022/53)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: QH (Woluwé-Saint-Pierre, Belgia) (reprezentanți: N. Lhoëst și S. Michiels, avocați)

      Pârât: Parlamentul European

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei din 26 ianuarie 2016 de respingere a cererii de asistență a reclamantului și, în consecință, anularea Deciziei din 12 iulie 2016 de respingere a plângerii sale și acordarea în beneficiul reclamantului a unei despăgubiri pentru prejudiciul pe care susține că l-a suferit;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe un conflict de interese, pe încălcarea dreptului la apărare, pe încălcarea principiului contradictorialității, pe încălcarea principiului egalității armelor și pe încălcarea articolului 41 alineatul (2) și a articolului 42 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe o eroare vădită de apreciere în numirea investigatorului, pe lipsa independenței și a imparțialității investigatorului și pe încălcarea de către investigator a mandatului său.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea obligației de motivare a unei decizii de închidere a unei anchete administrative.

               4.

               Al patrulea motiv întemeiat pe încălcarea dreptului la bună administrare și a obligației de diligență.

               5.

               Al cincilea motiv întemeiat pe o eroare vădită de apreciere a motivelor de hărțuire morală.


title: Cauza C-220/07: Acțiune introdusă la 27 aprilie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Franceză

text:
               8.9.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/11

         Acțiune introdusă la 27 aprilie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Franceză
   (Cauza C-220/07)
   (2007/C 211/21)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: J.-P. Keppenne și M. Shotter, agenți)

      Pârâtă: Republica Franceză
   Concluziile reclamantei

               —

               constatarea faptului că, din cauza transpunerii în dreptul intern a dispozițiilor referitoare la desemnarea întreprinderilor care ar putea garanta furnizarea unui serviciu universal, Republica Franceză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 8 alineatul (2) și articolelor 12 și 13, precum și al anexei IV la Directiva privind serviciul universal 2002/22/CE (1);

               —

               obligarea Republicii Franceze la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Prin acțiunea sa, Comisia reproșează pârâtei, în esență, faptul că a transpus în mod incorect Directiva 2002/22 în măsura în care legislația franceză ar dispune că poate fi însărcinat cu furnizarea uneia dintre componentele serviciului universal orice operator capabil să asigure această furnizare pe întreg teritoriul național. O astfel de dispoziție ar încălca atât principiul nediscriminării prevăzut la articolul 8 alineatul (2) din directiva sus-menționată, cât și principiile rentabilității și eficacității care rezultă din articolele 8, 12 și 13, precum și din anexa IV la aceasta, întrucât ar exclude a priori operatorii economici care nu sunt capabili să asigure furnizarea serviciului universal pe întreg teritoriul național. Desigur, directiva nu ar exclude, prin cuprinsul său, posibilitatea desemnării, in fine, a unui singur operator însărcinat cu acoperirea întregului teritoriu național, dar, în orice caz, aceasta ar impune statelor membre să urmeze în prealabil o procedură deschisă conformă criteriilor prevăzute la articolul 8 alineatul (2) din directivă, pentru garantarea faptului că o eventuală desemnare a unui operator unic este într-adevăr soluția cea mai eficientă și cea mai rentabilă.

      (1)  Directiva 2002/22/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind serviciile universale şi drepturile utilizatorilor cu privire la reţelele şi serviciile electronice de comunicaţii (directiva privind serviciul universal) (JO L 108, p. 51).


title: Cauzele T-211/04 și T-215/04: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 18 decembrie 2008 — Government of Gibraltar și Regatul Unit/Comisia ( Ajutoare de stat — Schema de ajutor notificată de Regatul Unit cu privire la reforma impozitului pe profit întreprinsă de guvernul Gibraltarului — Decizie care declară schema de ajutor incompatibilă cu piața comună — Selectivitate regională — Selectivitate materială )

text:
               21.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/41

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 18 decembrie 2008 — Government of Gibraltar și Regatul Unit/Comisia
   (Cauzele T-211/04 și T-215/04) (1)

   („Ajutoare de stat - Schema de ajutor notificată de Regatul Unit cu privire la reforma impozitului pe profit întreprinsă de guvernul Gibraltarului - Decizie care declară schema de ajutor incompatibilă cu piața comună - Selectivitate regională - Selectivitate materială’)
   (2009/C 44/69)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamant în cauza T-211/04: Government of Gibraltar (reprezentanți: M. Llamas, barrister, J. Temple Lang, solicitor, și A. Petersen, avocat, precum și, inițial, K. Nordlander și, ulterior, K. Karl, avocați)

      Reclamant în cauza T-215/04: Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentanți: inițial, M. Bethell și E. Jenkinson, agenți, asistați de D. Anderson, QC, și de H. Davies, barrister, ulterior, E. Jenkinson, E. O'Neill și S. Behzadi-Spencer, agenți)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: N. Khan și V. Di Bucci, agenți)

      Intervenient în susținerea reclamantului în cauza T-211/04: Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentanți: inițial, M. Bethell, agent, asistat de D. Anderson, QC, și de H. Davies, barrister, ulterior, E. Jenkinson și E. O'Neill, agenți)

      Intervenient în susținerea pârâtei: Regatul Spaniei (reprezentant: N. Díaz Abad, abogado del Estado)
   Obiectul
   Cerere de anulare a Deciziei 2005/261/CE a Comisiei din 30 martie 2004 privind schema de ajutor pe care Regatul Unit intenționează să o pună în aplicare cu privire la reforma impozitului pe profit întreprinsă de guvernul Gibraltarului (JO 2005, L 85, p. 1).
   Dispozitivul

               1)

               Cauzele T-211/04 și T-215/04 sunt conexate în vederea pronunțării hotărârii.

               2)

               Anulează Decizia 2005/261/CE a Comisiei din 30 martie 2004 privind schema de ajutor pe care Regatul Unit intenționează să o pună în aplicare cu privire la reforma impozitului pe profit întreprinsă de guvernul Gibraltarului.

               3)

               Comisia suportă cheltuielile de judecată ale guvernului Gibraltarului și pe cele ale Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord în cauza T-215/04, precum și propriile cheltuieli de judecată.

               4)

               Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord, în calitate de intervenient în cauza T-211/04, suportă propriile cheltuieli de judecată.

               5)

               Regatul Spaniei, în calitate de intervenient în cauzele T-211/04 și T-215/04, suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 217, 28.8.2004.


title: Cauza C-397/13: Ordonanța Curții (Camera a opta) din 29 ianuarie 2014 – Simone Gbagbo/Consiliul Uniunii Europene, Comisia Europeană, Republica Côte d'Ivoire (Recurs — Termen — Cerințe de formă — Inadmisibilitate vădită)

text:
               10.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 175/19

         Ordonanța Curții (Camera a opta) din 29 ianuarie 2014 – Simone Gbagbo/Consiliul Uniunii Europene, Comisia Europeană, Republica Côte d'Ivoire
   (Cauza C-397/13) (1)

   ((Recurs - Termen - Cerințe de formă - Inadmisibilitate vădită))
   2014/C 175/23
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: Simone Gbagbo (reprezentant: J.-C. Tchikaya, avocat)

      Celelalte părți din procedură: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: B. Driessen și M. Chavrier, agenți), Comisia Europeană, Republica Côte d'Ivoire (reprezentant: J.-P. Mignard, avocat)

      Obiectul

   Recurs introdus împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 25 aprilie 2013, Gbagbo/Consiliul (T-119/11), prin care Tribunalul a respins acțiunea având ca obiect cererea de anulare, pe de o parte, a Deciziei 2011/18/PESC a Consiliului din 14 ianuarie 2011 de modificare a Deciziei 2010/656/PESC a Consiliului de reînnoire a măsurilor restrictive impuse împotriva Côte d’Ivoire (JO L 11, p. 36), și, pe de altă parte, a Regulamentului (UE) nr. 25/2011 al Consiliului din 14 ianuarie 2011 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 560/2005 de impunere a anumitor măsuri restrictive specifice îndreptate împotriva anumitor persoane și entități având în vedere situația din [Côte d’Ivoire] (JO L 11, p. 1), în măsura în care aceste acte o privesc pe reclamantă – Înghețarea fondurilor – Obligația de motivare – Eroare vădită de apreciere

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               O obligă pe doamna Simone Gbagbo să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, și cheltuielile efectuate de Consiliului Uniunii Europene.

               3)

               Republica Côte d'Ivoire suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 274, 21.9.2013.


title: Cauzele conexate C-164/10–C-176/10: Ordonanța Curții (Camera a opta) din 16 februarie 2012 (cereri de pronunțare a unor hotărâri preliminare formulate de Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio — Italia) — Emanuele Ferazzoli și alții/Ministero dell'Interno [Articolul 104 alineatul (3) primul paragraf din Regulamentul de procedură — Libertatea de stabilire — Libera prestare a serviciilor — Jocuri de noroc — Colectare de pariuri privind evenimente sportive — Cerința unei licențe — Consecințe care rezultă din încălcarea dreptului Uniunii cu ocazia atribuirii licențelor — Atribuirea a 16300 de licențe suplimentare — Principiul egalității de tratament și obligația de transparență — Principiul securității juridice — Protecția titularilor licențelor anterioare — Reglementare națională — Distanțe minime obligatorii între punctele de colectare a pariurilor — Admisibilitate — Activități transfrontaliere care pot fi asimilate celor care fac obiectul licenței — Interdicție prevăzută de reglementarea națională — Admisibilitate]

text:
               26.5.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 151/9

         Ordonanța Curții (Camera a opta) din 16 februarie 2012 (cereri de pronunțare a unor hotărâri preliminare formulate de Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio — Italia) — Emanuele Ferazzoli și alții/Ministero dell'Interno
   (Cauzele conexate C-164/10–C-176/10) (1)

   (Articolul 104 alineatul (3) primul paragraf din Regulamentul de procedură - Libertatea de stabilire - Libera prestare a serviciilor - Jocuri de noroc - Colectare de pariuri privind evenimente sportive - Cerința unei licențe - Consecințe care rezultă din încălcarea dreptului Uniunii cu ocazia atribuirii licențelor - Atribuirea a 16 300 de licențe suplimentare - Principiul egalității de tratament și obligația de transparență - Principiul securității juridice - Protecția titularilor licențelor anterioare - Reglementare națională - Distanțe minime obligatorii între punctele de colectare a pariurilor - Admisibilitate - Activități transfrontaliere care pot fi asimilate celor care fac obiectul licenței - Interdicție prevăzută de reglementarea națională - Admisibilitate)
   2012/C 151/16
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Emanuele Ferazzoli (C-164/10), Cosima Barberio (C-165/10), Patrizia Banchetti (C-166/10), Andrea Palomba (C-167/10), Michele Fanelli (C-168/10), Sandra Castronovo (C-169/10), Mirko De Filippo (C-170/10), Andrea Sacripanti (C-171/10), Emiliano Orru’ (C-172/10), Fabrizio Cariulo (C-173/10), Paola Tonachella (C-174/10), Pietro Calogero (C-175/10), Danilo Spina (C-176/10)

      Pârât: Ministero dell'Interno

      Obiectul

   Cereri de pronunțare a unor hotărâri preliminare — Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio — Libera circulație a persoanelor — Libertatea de stabilire — Libera prestare a serviciilor — Activitate de colectare de pariuri — Legislație națională care rezervă dreptul de exercitare a activității de colectare de pariuri operatorilor naționali care au obținut o licență — Restricții privind deschiderea unor noi puncte de colectare de pariuri pentru titularii noilor licențe — Pierderea licențelor în cazul organizării transfrontaliere de jocuri similare celor considerate „publice” — Compatibilitate cu articolele 43 CE și 49 CE

      Dispozitivul

               1.

               Articolele 43 CE și 49 CE, precum și principiile egalității de tratament și efectivității trebuie interpretate în sensul că se opun ca un stat membru, care a exclus, cu încălcarea dreptului Uniunii, o categorie de operatori de la atribuirea licențelor pentru desfășurarea unei activități economice și care încearcă să remedieze această încălcare prin scoaterea la concurs a unui număr important de licențe noi, să protejeze pozițiile comerciale dobândite de operatorii existenți prevăzând, printre altele, obligația respectării unei distanțe minime între unitățile noilor titulari de licențe și cele ale operatorilor existenți.

               2.

               Articolele 43 CE și 49 CE trebuie interpretate în sensul că se opun aplicării unor sancțiuni pentru desfășurarea unei activități organizate de colectare de pariuri fără licență sau fără autorizația poliției unor persoane care se află în legătură cu un operator care fusese exclus de la o procedură de cerere de ofertă cu încălcarea dreptului Uniunii, inclusiv după noua procedură de cerere de ofertă menită să remedieze această încălcare a dreptului Uniunii, atunci când această procedură de cerere de ofertă și atribuirea subsecventă a unor licențe noi nu au remediat în mod efectiv excluderea nelegală a operatorului menționat de la procedura de cerere de ofertă anterioară.

               3.

               Rezultă din articolele 43 CE și 49 CE, din principiul egalității de tratament, din obligația de transparență, precum și din principiul securității juridice că condițiile și modalitățile unei proceduri de cerere de ofertă, precum cea în discuție în acțiunile principale, și în special dispozițiile care prevăd revocarea licențelor acordate în urma unei astfel de proceduri de cerere de ofertă, precum cele care figurează la articolul 23 alineatul 2 litera a) și alineatul 3 din proiectul de convenție dintre Administrația Autonomă a Monopolurilor de Stat și adjudecatarul licenței privind jocuri de noroc aferente altor evenimente decât cursele hipice, trebuie să fie formulate în mod clar, precis și univoc, verificarea acestui aspect revenind instanței de trimitere.

      (1)  JO C 161, 19.6.2010.


title: Cauza C-41/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de High Court of Ireland (Irlanda) la 2 februarie 2015 – Gerard Dowling, Padraig McManus, Piotr Skoczylas, Scotchstone Capital Fund Limited/Minister for Finance

text:
               27.4.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/31

         Cerere de decizie preliminară introdusă de High Court of Ireland (Irlanda) la 2 februarie 2015 – Gerard Dowling, Padraig McManus, Piotr Skoczylas, Scotchstone Capital Fund Limited/Minister for Finance
   (Cauza C-41/15)
   (2015/C 138/43)
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   High Court of Ireland

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Gerard Dowling, Padraig McManus, Piotr Skoczylas, Scotchstone Capital Fund Limited

      Pârât: Minister for Finance

      Întrebările preliminare

               1)

               A doua directivă privind societățile comerciale (1) interzice în toate situațiile, inclusiv în împrejurările din speță, emiterea unei ordonanțe de somare în temeiul articolului 9 din Legea din 2010 privind stabilizarea instituțiilor de credit, pe baza aprecierii efectuate de Minister că ordonanța este necesară, în cazul în care o astfel de ordonanță are ca efect majorarea capitalului unei societăți fără acordul adunării generale, atribuirea de noi acțiuni fără a fi oferite mai întâi acționarilor existenți în baza dreptului de preempțiune și fără acordul adunării generale, reducerea valorii nominale a acțiunilor societății fără acordul adunării generale și, în acest scop, modificarea actului constitutiv și a statutului societății fără acordul adunării generale?

               2)

               Emiterea ordonanței de somare de către High Court în temeiul articolului 9 din Legea din 2010 privind stabilizarea instituțiilor de credit în ceea ce privește Irish Life and Permanent Group Holdings plc și Irish Life and Permanent plc a dus la încălcarea dreptului Uniunii?

      (1)  A doua Directivă 77/91/CEE a Consiliului din 13 decembrie 1976 de coordonare, în vederea echivalării, a garanțiilor impuse societăților comerciale în statele membre, în înțelesul articolului 58 al doilea paragraf din tratat, pentru protejarea intereselor asociaților sau terților, în ceea ce privește constituirea societăților comerciale pe acțiuni și menținerea și modificarea capitalului acestora (JO 1977 L 26, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 8).


title: Cauza C-404/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Supreme Court of the United Kingdom (Regatul Unit) la 16 iulie 2013 — ClientEarth/Secretary of State for the Environment, Food and Rural Affairs

text:
               21.9.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 274/14

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Supreme Court of the United Kingdom (Regatul Unit) la 16 iulie 2013 — ClientEarth/Secretary of State for the Environment, Food and Rural Affairs
   (Cauza C-404/13)
   2013/C 274/25
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   Supreme Court of the United Kingdom

      Părțile din procedura principală

      Recurentă: ClientEarth

      Intimat: Secretary of State for the Environment, Food and Rural Affairs

      Întrebările preliminare

               1.

               În cazul în care, potrivit Directivei 2008/50/CE privind calitatea aerului înconjurător (1) (denumită în continuare „directiva”), într-o anumită zonă sau aglomerare, valorile-limită ale dioxidului de azot nu au fost atinse până la termenul de 1 ianuarie 2010 prevăzut în anexa XI la directivă, un stat membru este obligat, în temeiul directivei și/sau al articolului 4 TUE, să solicite prorogarea termenului în conformitate cu articolul 22 din directivă?

               2.

               În cazul unui răspuns afirmativ, în ce împrejurări (dacă este cazul) un stat membru poate fi scutit de această obligație?

               3.

               În ce măsură (dacă este cazul) obligațiile care revin unui stat membru care încalcă articolul 13 sunt afectate de articolul 23 [în special alineatul (2)]?

               4.

               În cazul nerespectării articolelor 13 sau 22, ce măsuri (dacă este cazul) trebuie să ia o instanță națională în raport cu dreptul Uniunii pentru a îndeplini cerințele articolului 30 din directivă și/sau ale articolelor 4 TUE sau 19 TUE?

      (1)  Directiva 2008/50/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 mai 2008 privind calitatea aerului înconjurător și un aer mai curat pentru Europa (JO L 152, p. 1).


title: Cauza C-131/11: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 15 noiembrie 2012 (cerere de decizie preliminară formulată de Finanzgericht Düsseldorf — Germania) — Pfeifer & Langen KG/Hauptzollamt Aachen [Agricultură — Regulamentul (CEE) nr. 1443/82 — Articolul 3 alineatul (4) — Aplicarea regimului cotelor în sectorul zahărului — Cantitate excedentară de zahăr constatată de autoritățile unui stat membru cu ocazia unui control a posteriori efectuat la producător — Luarea în considerare a acestui excedent cu ocazia stabilirii producției definitive din anul de comercializare în care s-a constatat diferența]

text:
               12.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 9/11

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 15 noiembrie 2012 (cerere de decizie preliminară formulată de Finanzgericht Düsseldorf — Germania) — Pfeifer & Langen KG/Hauptzollamt Aachen
   (Cauza C-131/11) (1)

   (Agricultură - Regulamentul (CEE) nr. 1443/82 - Articolul 3 alineatul (4) - Aplicarea regimului cotelor în sectorul zahărului - Cantitate excedentară de zahăr constatată de autoritățile unui stat membru cu ocazia unui control a posteriori efectuat la producător - Luarea în considerare a acestui excedent cu ocazia stabilirii producției definitive din anul de comercializare în care s-a constatat diferența)
   2013/C 9/16
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Finanzgericht Düsseldorf

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Pfeifer & Langen KG

      Pârât: Hauptzollamt Aachen

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Finanzgericht Düsseldorf — Interpretarea articolului 3 alineatul (4) din Regulamentul (CEE) nr. 1443/82 al Comisiei din 8 iunie 1982 de stabilire a normelor de aplicare a regimului cotelor în sectorul zahărului (JO L 158, p. 17) — Cantități excedentare de izoglucoză constatate ulterior de autoritățile unui stat membru cu ocazia unui control — Eventuala luare în considerare a acestui excedent la stabilirea producției definitive a anului de comercializare în care se constată excedentul.

      Dispozitivul

   Articolul 3 alineatul (4) din Regulamentul (CEE) nr. 1443/82 al Comisiei din 8 iunie 1982 de stabilire a normelor de aplicare a regimului cotelor în sectorul zahărului, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 392/94 al Comisiei din 23 februarie 1994, trebuie interpretat în sensul că nu este aplicabil în situația în care s-a constatat de autoritățile naționale o cantitate excedentară de zahăr cu ocazia unui control a posteriori efectuat la producător, în cazul în care această cantitate excedentară reprezintă zahăr C.

      (1)  JO C 179, 18.6.2011.


title: Cauza F-63/05: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 21 februarie 2008 — Arana de la Cal/Comisia Comunităților Europene (Funcție publică — Agent contractual — Reclamație tardivă — Acțiune vădit inadmisibilă)

text:
               30.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/60

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 21 februarie 2008 — Arana de la Cal/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza F-63/05) (1)

   (Funcție publică - Agent contractual - Reclamație tardivă - Acțiune vădit inadmisibilă)
   (2008/C 223/113)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Miriam Arana de la Cal (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: L. Vogel, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: J. Curall și G. Berscheid, agenți)

      Intervenient în susținerea pârâtei: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Arpio Santacruz și I. Sulce, agenți)
   Obiectul
   Pe de o parte, anularea deciziei Comisiei de respingere a cererii introduse de reclamantă, fost agent auxiliar, împotriva deciziei de stabilire a încadrării și a remunerației sale în calitate de agent contractual precum și, pe de altă parte, o cerere de daune-interese (fostă T-271/05)
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca vădit inadmisibilă.

               2)

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 229, 17.9.2005, p. 31 (cauză înregistrată inițial la Tribunalul de Primă Instanță al Comunităților Europene cu numărul T-271/05 și transferată la Tribunalul Funcției Publice a Uniunii Europene prin Ordonanța din 15.12.2005).


title: Cauza C-344/07: Ordonanța Curții (Camera a cincea) din 11 aprilie 2008 — Focus Magazin Verlag GmbH/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Merant GmbH (Recurs — Marcă comunitară — Regulamentul (CE) nr. 40/94 — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) — Risc de confuzie — Semnul verbal FOCUS )

text:
               15.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/16

         Ordonanța Curții (Camera a cincea) din 11 aprilie 2008 — Focus Magazin Verlag GmbH/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Merant GmbH
   (Cauza C-344/07) (1)

   (Recurs - Marcă comunitară - Regulamentul (CE) nr. 40/94 - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) - Risc de confuzie - Semnul verbal „FOCUS’)
   (2008/C 209/22)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: Focus Magazin Verlag GmbH (reprezentanți: M. Herrmann și B. Müller, Rechtsanwälte)

      Pârâți: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: G. Schneider, agent), Merant GmbH (reprezentant: A. Schultz, Rechtsanwalt)
   Obiectul
   Recurs declarat împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a treia) din 16 mai 2007, Merant/OAPI (T-491/04), prin care Tribunalul a anulat decizia R 542/2002-2 a Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (OAPI) din 18 octombrie 2004 prin care s-a admis recursul formulat împotriva deciziei diviziei de opoziție prin care s-a refuzat în parte cererea de înregistrare a mărcii comunitare verbale „FOCUS” pentru produse și servicii din clasele 3, 6, 7, 8, 9, 14, 15, 16, 21, 24, 25, 26, 28, 29, 32, 33, 34, 35, 36, 38, 39, 41 și 42 în cadrul opoziției formulate de titularul mărcii figurative „MICRO FOCUS” pentru produse și servicii din clasele 9, 16, 41 și 42 — Risc de confuzie între două mărci
   Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Focus Magazin Verlag la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 79, 29.3.2008.


title: Cauza C-551/15: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 9 martie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Općinski sud u Puli-Pola – Croația) – Pula Parking d.o.o./Sven Klaus Tederahn [Trimitere preliminară — Cooperare judiciară în materie civilă — Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 — Domeniu de aplicare temporal și material — Materie civilă și comercială — Procedură de executare silită pentru recuperarea unei creanțe neplătite pentru parcarea într-o parcare publică — Includere — Noțiunea „instanță” — Notar care a adoptat o ordonanță de executare în temeiul unui „înscris constatator al creanței”]

text:
               8.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 144/9

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 9 martie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Općinski sud u Puli-Pola – Croația) – Pula Parking d.o.o./Sven Klaus Tederahn
   (Cauza C-551/15) (1)

   ([Trimitere preliminară - Cooperare judiciară în materie civilă - Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 - Domeniu de aplicare temporal și material - Materie civilă și comercială - Procedură de executare silită pentru recuperarea unei creanțe neplătite pentru parcarea într-o parcare publică - Includere - Noțiunea „instanță” - Notar care a adoptat o ordonanță de executare în temeiul unui „înscris constatator al creanței”])
   (2017/C 144/11)
   Limba de procedură: croata

      Instanța de trimitere

   Općinski sud u Puli-Pola

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Pula Parking d.o.o.

      Pârât: Sven Klaus Tederahn

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 1 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 12 decembrie 2012 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială trebuie interpretat în sensul că o procedură de executare silită inițiată de o societate deținută de o colectivitate teritorială împotriva unei persoane fizice domiciliate în alt stat membru în vederea recuperării unei creanțe neplătite pentru parcarea într-o parcare publică, a cărei exploatare a fost delegată acestei societăți de către respectiva colectivitate, și care nu prezintă niciun caracter punitiv, ci constituie simpla contraprestație a unui serviciu furnizat, intră în domeniul de aplicare al acestui regulament.

               2)

               Regulamentul nr. 1215/2012 trebuie interpretat în sensul că, în Croația, notarii, atunci când acționează în cadrul competențelor ce le sunt conferite prin dreptul național în procedurile de executare silită în temeiul unui „înscris constatator al creanței”, nu se încadrează în sfera noțiunii „instanță” în sensul acestui regulament.

      (1)  JO C 48, 8.2.2016.


title: Cauza T-556/15: Ordonanța Tribunalului din 19 aprilie 2016 – Portugalia/Comisia [„Acțiune în anulare — FEGA și FEADR — Termen de introducere a acțiunii — Momentul de la care începe să curgă termenul — Tardivitate — Inadmisibilitate”]

text:
               6.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 200/24

         Ordonanța Tribunalului din 19 aprilie 2016 – Portugalia/Comisia
   (Cauza T-556/15) (1)

   ([„Acțiune în anulare - FEGA și FEADR - Termen de introducere a acțiunii - Momentul de la care începe să curgă termenul - Tardivitate - Inadmisibilitate”])
   (2016/C 200/35)
   Limba de procedură: portugheza

      Părțile

      Reclamantă: Republica Portugheză (reprezentanți: L. Inez Fernandes, M. Figueiredo, P. Estêvão și J. Saraiva de Almeida, agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: P. Guerra e Andrade și D. Triantafyllou, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei de punere în aplicare (UE) 2015/1119 a Comisiei din 22 iunie 2015 de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și al Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) (JO L 182, p. 39), în măsura în care aceasta exclude anumite cheltuieli efectuate de Republica Portugheză

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2)

               Obligă Republica Portugheză să suporte, în afara propriilor cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 398, 30.11.2015.


title: Cauza T-91/12: Acțiune introdusă la 23 februarie 2012 — Flying Holding și alții/Comisia

text:
               28.4.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 126/20

         Acțiune introdusă la 23 februarie 2012 — Flying Holding și alții/Comisia
   (Cauza T-91/12)
   2012/C 126/40
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamante: Flying Holding NV (Antwerpen-Wilrijk, Belgia), Flying Group Lux SA (Luxemburg, Luxemburg) și Flying Service NV (Antwerpen-Deurne, Belgia) (reprezentanți: C. Doutrelepont și V. Chapoulaud, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               Anularea deciziilor Comisiei Europene din 15 decembrie 2011 și din 17 ianuarie 2012;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin prezenta acțiune, reclamantele solicită anularea deciziilor Comisiei de respingere a cererii acestora de a participa la o procedură restrânsă de cerere de ofertă privind prestarea de servicii de transport aerian neregulat de pasageri și de închiriere de aeronave de tip taxi (1).
   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe lipsa motivării sau pe o motivare insuficientă, întrucât, în cadrul celei de a doua decizii a Comisiei din 17 ianuarie 2012, aceasta nici nu ar fi examinat, nici nu ar fi răspuns la elementele care îi fuseseră comunicate de reclamante după adoptarea Deciziei din 15 decembrie 2011.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea dreptului la apărare, întrucât Comisia s-ar fi întemeiat pe informații obținute de la autoritățile luxemburgheze fără ca acestea să fi fost comunicate reclamantelor înaintea adoptării Deciziei din 15 decembrie 2011.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe o încălcare a principiului bunei administrări, întrucât, în cadrul primei decizii, Comisia a ținut seama de documente fără a solicita punctul de vedere al reclamantelor în această privință și întrucât, prin a doua decizie, a confirmat prima decizie fără să răspundă la noile elemente prezentate între timp de reclamante.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului proporționalității, întrucât Comisia nu ar fi adoptat măsura cea mai puțin constrângătoare pentru reclamante prin interzicerea participării acestora la procedura restrânsă de atribuire a unui acord-cadru pentru motivul că informațiile furnizate cu privire la societatea luxemburgheză Flying Group nu ar fi exacte, sincere și complete, deși informațiile relevante și legate direct de obiectul contractului ar fi fost transmise în timp util.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 89 din regulamentul financiar (2) și a articolului 135 din regulamentul de aplicare a regulamentului financiar (3), întrucât Comisia Europeană ar fi solicitat reclamantelor să îi furnizeze informații privind societatea lor luxemburgheză fără legătură directă cu obiectul contractului care privește exclusiv transportul aerian cu plecare din Bruxelles.

      (1)  JO 2011/S 192-312059.

      (2)  Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului din 25 iunie 2002 privind regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene (JO L 248, p. 1, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 198).

      (3)  Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2342/2002 al Comisiei din 23 decembrie 2002 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului privind regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene (JO L 357, p. 1, Ediție specială, 01/vol. 4, p. 3).