title: Cauza C-409/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Varhoven administrativen sad (Bulgaria) la 2 iulie 2021 – „DELID” EOOD/Izpalnitelen direktor na Darzhaven fond „Zemedelie”

text:
               4.10.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 401/4

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Varhoven administrativen sad (Bulgaria) la 2 iulie 2021 – „DELID” EOOD/Izpalnitelen direktor na Darzhaven fond „Zemedelie”
      (Cauza C-409/21)
      (2021/C 401/04)
      Limba de procedură: bulgara

         Instanța de trimitere

      Varhoven administrativen sad

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă:„DELID” EOOD

         Pârât: Izpalnitelen direktor na Darzhaven fond „Zemedelie”

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Faptul că o reglementare națională precum articolul 26 din Naredba nr. 9/2015, care stabilește criterii de eligibilitate a solicitantului de finanțare pentru submăsura 4.1 – „Investiții în exploatații agricole” din cadrul măsurii 4 – „Investiții în active fizice” din Programul de dezvoltare rurală pentru perioada 2014-2020, impune prezentarea, înainte de formularea cererii de finanțare, a unui certificat de înregistrare a unei exploatații zootehnice în numele solicitantului ca dovadă a exercitării unei activități zootehnice într-o exploatație organizată de el în sensul articolului 4 din Regulamentul nr. 1307/2013 (1) este compatibil cu articolul 17 din Regulamentul nr. 1305/2013 (2) sau este suficient, pentru obiectivele regulamentului, ca fermierul să dovedească că este pe cale să obțină înregistrarea necesară în numele său a unei exploatații zootehnice?

                  2)

                  O condiție prevăzută de o dispoziție națională precum articolul 8 alineatul (1) punctul 2 din Naredba nr. 9 din 21 martie 2015 de punere în aplicare a submăsurii 4.1 – „Investiții în exploatațiile agricole” a măsurii 4 – „Investiții în active fizice” din cadrul Programului de dezvoltare rurală pentru perioada 2014-2020, potrivit căreia, la momentul formulării cererii de ajutor, solicitanții trebuie să dovedească o producție standard minimă a exploatației agricole respective, care nu poate fi mai mică de echivalentul în leva (BGN) a 8 000 de euro, poate fi considerată compatibilă cu obiectivul finanțării în cadrul măsurii „Investiții în active fizice” în sensul articolului 17 din Regulamentul nr. 1305/201[3], cu prioritățile Uniunii în materie de dezvoltare rurală în sensul articolului 5 din Regulamentul nr. 1305/2013 și cu noțiunea de producție standard a unei exploatații în sensul Regulamentului nr. 1242/2008 (3) al Comisiei din 8 decembrie 2008 de stabilire a unei tipologii comunitare pentru exploatații agricole, abrogat?

                  3)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la a doua întrebare, trebuie să se considere că fermierii nou-înregistrați la momentul formulării cererii de ajutor în cadrul măsurii „Investiții în active fizice” trebuie excluși de la sprijinul financiar prevăzut de Regulamentul nr. 1306/2013 (4)?

         (1)  Regulamentul (UE) nr. 1307/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 decembrie 2013 de stabilire a unor norme privind plățile directe acordate fermierilor prin scheme de sprijin în cadrul politicii agricole comune și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 637/2008 al Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 73/2009 al Consiliului (JO 2013, L 347, p. 487).

         (2)  Regulamentul (UE) nr. 1305/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 decembrie 2013 privind sprijinul pentru dezvoltare rurală acordat din Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1698/2005 al Consiliului (JO 2013, L 347, p. 487).

         (3)  Regulamentul (CE) nr. 1242/2008 al Comisiei din 8 decembrie 2008 de stabilire a unei tipologii comunitare pentru exploatații agricole (JO 2008, L 335, p. 3).

         (4)  Regulamentul (UE) nr. 1306/2013 al Parlamentului European Și al Consiliului din 17 decembrie 2013 privind finanțarea, gestionarea și monitorizarea politicii agricole comune și de abrogare a Regulamentelor (CEE) nr. 352/78, (CE) nr. 165/94, (CE) nr. 2799/98, (CE) nr. 814/2000, (CE) nr. 1290/2005 și (CE) nr. 485/2008 ale Consiliului (JO 2013, L 347, p. 549).


title: Cauza C-412/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunalul Satu Mare (România) la data de 6 iulie 2021 – Dual Prod SRL / Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Cluj-Napoca – Comisia regională pentru autorizarea operatorilor de produse supuse accizelor armonizate

text:
               4.10.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 401/5

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunalul Satu Mare (România) la data de 6 iulie 2021 – Dual Prod SRL / Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Cluj-Napoca – Comisia regională pentru autorizarea operatorilor de produse supuse accizelor armonizate
      (Cauza C-412/21)
      (2021/C 401/05)
      Limba de procedură: română

         Instanţa de trimitere

      Tribunalul Satu Mare

         Părţile din acţiunea principală

         Reclamantă: Dual Prod SRL

         Pârâtă: Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Cluj-Napoca – Comisia regională pentru autorizarea operatorilor de produse supuse accizelor armonizate

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Dispozițiile articolului 48 alineatul (1) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene privind principiul prezumției de nevinovăție în coroborare cu prevederile articolului 16 alineatul (1) din Directiva 2008/118/CE (1) pot fi interpretate în sensul că se opun/nu se opun unei situații juridice precum cea din speța de față, conform căreia se poate dispune o măsură administrativă de suspendare a unei autorizații de funcționare ca producător de alcool în baza unor simple prezumții care fac obiectul unei investigații penale în curs de soluționare, fără a exista o hotărâre judecătorească definitivă de condamnare pronunțată în materie penală?

                  2)

                  Dispozițiile articolului 50 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene privind principiul ne bis in idem în coroborare cu prevederile articolului 16 alineatul (1) din Directiva 2008/118/CE pot fi interpretate că se opun/nu se opun unei situații juridice precum cea din speța de față, care presupune că împotriva aceleiași persoane, pentru aceeași stare de fapt, se aplică două sancțiuni de aceeași natură (suspendarea autorizației de funcționare ca producător de alcool), singura diferență fiind perioada de timp a sancțiunilor a acestora?

         (1)  Directiva 2008/118/CE a Consiliului din 16 decembrie 2008 privind regimul general al accizelor și de abrogare a Directivei 92/12/CEE (JO 2009, L 9, p. 12).


title: Cauza C-431/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Finanzgericht Bremen (Germania) la 15 iulie 2021 – X GmbH & Co. KG/Finanzamt Bremen

text:
               4.10.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 401/5

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Finanzgericht Bremen (Germania) la 15 iulie 2021 – X GmbH & Co. KG/Finanzamt Bremen
      (Cauza C-431/21)
      (2021/C 401/06)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Finanzgericht Bremen

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: X GmbH & Co. KG

         Pârâtă: Finanzamt Bremen

         Întrebarea preliminară

      Articolul 43 TCE și, respectiv, articolul 49 TFUE, care garantează libertatea de stabilire (respectiv, articolul 49 TCE și, respectiv, articolul 56 TFUE, care garantează libera prestare a serviciilor), trebuie să fie interpretate în sensul că se opun unei reglementări naționale potrivit căreia, în situațiile referitoare la operațiuni care prezintă elemente de extraneitate, persoana impozabilă are obligația de a efectua înregistrări privind natura și conținutul relațiilor comerciale cu persoane apropiate, care să includă de asemenea temeiurile economice și juridice ale unui acord referitor la prețuri și la alte condiții de tranzacționare cu persoane apropiate, care ține seama de principiul deplinei concurențe, și potrivit căreia, atunci când persoana impozabilă nu prezintă, la solicitarea administrației fiscale, înregistrările menționate sau atunci când înregistrările prezentate sunt în esență inutilizabile, nu numai că se prezumă iuris tantum că veniturile sale impozabile pe teritoriul național, pentru stabilirea cărora sunt efectuate înregistrările, sunt mai ridicate decât veniturile declarate de ea – și, dacă în astfel de cazuri autoritatea fiscală trebuie să efectueze o estimare, iar aceste venituri pot fi determinate numai într-un anumit cadru, în special numai pe baza unor marje de preț, acest cadru poate fi utilizat în detrimentul persoanei impozabile – ci, în plus, trebuie să se stabilească o majorare într-un cuantum de minim 5 și de maxim 10 procente din veniturile suplimentare constatate, dar de cel puțin 5 000 de euro, iar în cazul prezentării cu întârziere a unor înregistrări utilizabile, de până la 1 000 000 de euro, însă de cel puțin 100 de euro pentru fiecare zi întreagă de depășire a termenului, putându-se renunța la stabilirea unei majorări numai atunci când neîndeplinirea obligațiilor de înregistrare pare scuzabilă sau culpa este doar minoră?


title: Cauza C-493/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Court of Appeal (Irlanda) la 11 august 2021 – K.M./The Director of Public Prosecutions

text:
               4.10.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 401/6

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Court of Appeal (Irlanda) la 11 august 2021 – K.M./The Director of Public Prosecutions
      (Cauza C-493/21)
      (2021/C 401/07)
      Limba de procedură: engleza

         Instanța de trimitere

      Court of Appeal

         Părțile din procedura principală

         Apelant: K.M.

         Intimat: The Director of Public Prosecutions

         Întrebările preliminare

                  1.

                  Dispozițiile articolului 89 și/sau ale articolului 90 din regulament (1), precum și cerințele de proporționalitate prevăzute de cartă și de dreptul Uniunii impun ca instanța care pronunță pedeapsa să dispună de o marjă de apreciere pentru a ajusta, a modula sau a atenua întinderea ordinului de confiscare a capturii și a uneltelor, în special având în vedere împrejurările menționate la articolele 89 și 90 din Regulamentul (CE) nr. 1224/2009?

                  2.

                  Având în vedere impactul potențial pe care confiscarea automată și obligatorie a tuturor capturilor și uneltelor îl poate avea asupra mijloacelor de subzistență ale unui căpitan, o dispoziție de drept național precum articolul 28 alineatul (5) litera (b) (2) care nu permite unei instanțe naționale să examineze vreun impact asupra dreptului de a-și câștiga existența al unei persoane care a fost declarată vinovată ca urmare a punerii sub acuzare în legătură cu o infracțiune prevăzută de articolul respectiv și de regulament (cu excepția contextului în care se analizează ce amendă ar putea fi adecvată) poate fi considerată compatibilă cu dispozițiile regulamentului, ale Cartei și ale dreptului Uniunii, având în vedere dreptul fundamental al căpitanului la exercitarea profesiei?

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 1224/2009 al Consiliului din 20 noiembrie 2009 de stabilire a unui sistem de control al Uniunii pentru asigurarea respectării normelor politicii comune în domeniul pescuitului, de modificare a Regulamentelor (CE) nr. 847/96, (CE) nr. 2371/2002, (CE) nr. 811/2004, (CE) nr. 768/2005, (CE) nr. 2115/2005, (CE) nr. 2166/2005, (CE) nr. 388/2006, (CE) nr. 509/2007, (CE) nr. 676/2007, (CE) nr. 1098/2007, (CE) nr. 1300/2008, (CE) nr. 1342/2008 și de abrogare a Regulamentelor (CEE) nr. 2847/93, (CE) nr. 1627/94 și (CE) nr. 1966/2006 (JO 2009, L 343, p. 1).

         (2)  Din Sea Fisheries and Maritime Jurisdiction Act 2006 [Legea din 2006 privind pescuitul maritim și jurisdicția maritimă].


title: Cauza T-500/19: Ordonanța Tribunalului din 20 iulie 2021 – Coravin/EUIPO – Cora (CORAVIN) („Marcă a Uniunii Europene – Procedură de declarare a nulității – Declarare a decăderii din drepturi a titularului mărcii naționale anterioare care constituie temeiul deciziei atacate – Nepronunțare asupra fondului”)

text:
               4.10.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 401/7

      Ordonanța Tribunalului din 20 iulie 2021 – Coravin/EUIPO – Cora (CORAVIN)
      (Cauza T-500/19) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulității - Declarare a decăderii din drepturi a titularului mărcii naționale anterioare care constituie temeiul deciziei atacate - Nepronunțare asupra fondului”)
      (2021/C 401/08)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Coravin, Inc. (Wilmington, Delaware, Statele Unite) (reprezentant: F. Valentin, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: D. Hanf, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă în fața Tribunalului: Cora (Marne-la-Vallée, Franța) (reprezentant: M. Georges-Picot, avocată)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 12 aprilie 2019 (cauza R 2385/2016-1) privind o procedură de declarare a nulității între Corat și Coravin

         Dispozitivul

                  1)

                  Nu mai este necesară pronunțarea asupra fondului cauzei.

                  2)

                  Fiecare parte va suporta propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 288, 26.8.2019.


title: Cauza T-249/21 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 28 iulie 2021 – SN/Parlamentul („Măsuri provizorii – Membru al Parlamentului European – Recuperare a indemnizațiilor plătite cu titlu de rambursare a cheltuielilor de asistență parlamentară – Cerere de suspendare a executării – Nerespectare a cerințelor de formă – Inadmisibilitate – Lipsa urgenței”)

text:
               4.10.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 401/7

      Ordonanța președintelui Tribunalului din 28 iulie 2021 – SN/Parlamentul
      (Cauza T-249/21 R)
      („Măsuri provizorii - Membru al Parlamentului European - Recuperare a indemnizațiilor plătite cu titlu de rambursare a cheltuielilor de asistență parlamentară - Cerere de suspendare a executării - Nerespectare a cerințelor de formă - Inadmisibilitate - Lipsa urgenței”)
      (2021/C 401/09)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: SN (reprezentant: P. Eleftheriadis, barrister)

         Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: N. Görlitz și M. Ecker, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolele 278 și 279 TFUE prin care se urmărește suspendarea executării deciziei Parlamentului din 21 decembrie 2020 privind recuperarea sumei de 196 199,84 euro plătite în mod necuvenit, precum și a notei de debit nr. 7010000021 din 15 ianuarie 2021, subsecventă acestei decizii

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge cererea de măsuri provizorii.

                  2)

                  Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza T-377/21: Acțiune introdusă la 5 iulie 2021 – Eurecna/Comisia

text:
               4.10.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 401/8

      Acțiune introdusă la 5 iulie 2021 – Eurecna/Comisia
      (Cauza T-377/21)
      (2021/C 401/10)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Reclamantă: Eurecna SpA (Veneția, Italia) (reprezentant: R. Sciaudone, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei Comisiei din 26 aprilie 2021 (denumită în continuare „decizia atacată”) prin care Comisia, confirmând decizia anterioară de refuz din 3 martie 2021, a respins cererea reclamantei de acces la raportul final redactat de Oficiul European de Luptă Antifraudă (OLAF) ca urmare a anchetei OC/2019/0766 și la anexele acestuia;

                  —

                  dispunerea prezentării de către Comisie a raportului OLAF și a anexelor acestuia și

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată aferente prezentei proceduri.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă șase motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe interpretarea eronată a consecințelor care decurg din accesul la raportul OLAF.
                  Se arată în această privință că decizia atacată trebuie anulată în măsura în care accesul la raportul OLAF nu ar putea, în lumina articolului 10 alineatul (1) și a articolului 2 alineatul (4) din Regulamentul nr. 1049/2001 (1), să intre în „domeniul public”.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 4 alineatul (2) a treia liniuță din Regulamentul nr. 1049/2001.
                  Se arată în această privință că pârâta a încălcat articolul 4 alineatul (2) a treia liniuță din Regulamentul nr. 1049/2001, astfel cum a fost interpretat în jurisprudență, potrivit căreia atunci când destinatarul raportului OLAF are intenția să adopte acte prejudiciabile pentru persoanele interesate, acestea din urmă au un drept de acces la raportul în cauză.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 4 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 1049/2001 și a principiului proporționalității.
                  Se arată în această privință că reclamanta nu a solicitat niciodată transferul de date personale ale unor persoane fizice, motiv pentru care eventualele date personale susceptibile să figureze în raport puteau fi protejate prin procedeul obișnuit de acoperire a datelor.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe aplicarea și interpretarea greșite ale articolului 4 alineatul (6) din Regulamentul nr. 1049/2001.
                  Se arată în această privință că decizia atacată trebuie anulată deoarece pârâta nu a procedat efectiv la verificarea aspectului dacă, în practică, se putea acorda un acces parțial.

                  5.

                  Al cincilea motiv, întemeiat pe încălcarea obligației de motivare.
                  Se arată în această privință că pârâta nu a furnizat nicio motivare cu privire la aplicabilitatea excepției prevăzute la articolul 4 alineatul (3) din Regulamentul nr. 1049/2001.

                  6.

                  Al șaselea motiv, întemeiat pe excluderea eronată a unui interes public în ceea ce privește divulgarea.
                  Se arată în această privință că pârâta a interpretat greșit dreptul la apărare ca simplu interes al unei părți, omițând să ia în considerare faptul că, pentru a răspunde cererilor de restituire financiară ale Direcției Generale Cooperare Internațională și Dezvoltare (DG DEVCO), reclamantei îi era necesar accesul la raportul OLAF.

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO 2001, L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76).


title: Cauza T-379/21: Acțiune introdusă la 5 iulie 2021 – Vendrame/Comisia

text:
               4.10.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 401/9

      Acțiune introdusă la 5 iulie 2021 – Vendrame/Comisia
      (Cauza T-379/21)
      (2021/C 401/11)
      Limba de procedură: italiană

         Părțile

         Reclamant: Michele Vendrame (Veneția, Italia) (reprezentant: R. Sciaudone, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei Comisiei din 26 aprilie 2021 (denumită în continuare „decizia atacată”) prin care Comisia, confirmând decizia anterioară de refuz din 3 martie 2021, a respins cererea reclamantului de acces la raportul final redactat de Oficiul European de Luptă Antifraudă (OLAF) ca urmare a anchetei OC/2019/0766 și la anexele acestuia;

                  —

                  dispunerea prezentării de către Comisie a raportului OLAF și a anexelor acestuia și

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată aferente prezentei proceduri.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă șase motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe interpretarea eronată a consecințelor care decurg din accesul la raportul OLAF.
                  Se arată în această privință că decizia atacată trebuie anulată în măsura în care accesul la raportul OLAF nu ar putea, în lumina articolului 10 alineatul (1) și a articolului 2 alineatul (4) din Regulamentul nr. 1049/2001 (1), să intre în „domeniul public”.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 4 alineatul (2) a treia liniuță din Regulamentul nr. 1049/2001.
                  Se arată în această privință că pârâta a încălcat articolul 4 alineatul (2) a treia liniuță din Regulamentul nr. 1049/2001, astfel cum a fost interpretat în jurisprudență, potrivit căreia atunci când destinatarul raportului OLAF are intenția să adopte acte prejudiciabile pentru persoanele interesate, acestea din urmă au un drept de acces la raportul în cauză.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 4 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 1049/2001 și a principiului proporționalității.
                  Se arată în această privință că reclamantul nu a solicitat niciodată transferul de date personale ale unor persoane fizice, motiv pentru care eventualele date personale susceptibile să figureze în raport puteau fi protejate prin procedeul obișnuit de acoperire a datelor.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe aplicarea și interpretarea greșite ale articolului 4 alineatul (6) din Regulamentul nr. 1049/2001.
                  Se arată în această privință că decizia atacată trebuie anulată deoarece pârâta nu a procedat efectiv la verificarea aspectului dacă, în practică, se putea acorda un acces parțial.

                  5.

                  Al cincilea motiv, întemeiat pe încălcarea obligației de motivare.
                  Se arată în această privință că pârâta nu a furnizat nicio motivare cu privire la aplicabilitatea excepției prevăzute la articolul 4 alineatul (3) din Regulamentul nr. 1049/2001.

                  6.

                  Al șaselea motiv, întemeiat pe excluderea eronată a unui interes public în ceea ce privește divulgarea.
                  Se arată în această privință că pârâta a interpretat greșit dreptul la apărare ca simplu interes al unei părți, omițând să ia în considerare faptul că dreptul la apărare este un element fundamental al statului de drept și, în această calitate, asigură și garantează protecția societății, iar nu a unui individ izolat.

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO 2001, L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76).


title: Cauza T-411/21: Acțiune introdusă la 8 iulie 2021 — Alfa Acciai/Comisia

text:
               4.10.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 401/10

      Acțiune introdusă la 8 iulie 2021 — Alfa Acciai/Comisia
      (Cauza T-411/21)
      (2021/C 401/12)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Reclamantă: Alfa Acciai SpA (Brescia, Italia) (reprezentanți: D. Fosselard, D. Slater și G. Carnazza, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  — (i)

                  obligarea Uniunii Europene, reprezentată de Comisie, la plata dobânzii penalizatoare pentru suma de 7 175 000 de euro la rata stabilită de Banca Centrală Europeană (BCE) pentru principalele sale operațiuni de refinanțare, în vigoare în prima zi calendaristică a lunii în care datoria devine scadentă, majorată cu 3,5 puncte procentuale, pentru perioada cuprinsă între 9 martie 2010 și 14 noiembrie 2017, din care se deduce dobânda în cuantum de 260 968,15 euro plătită deja reclamantei pentru suma de 2 222 073,29 euro sau, cu titlu subsidiar, la plata dobânzii penalizatoare la o rată pe care Tribunalul o va considera adecvată;

                  — (ii)

                  obligarea Uniunii Europene, reprezentată de Comisie, la plata dobânzii penalizatoare pentru suma menționată la punctul (i) precedent, pentru perioada cuprinsă între 14 noiembrie 2017 și data plății efective, la rata stabilită de BCE pentru principalele sale operațiuni de refinanțare, în vigoare în prima zi calendaristică a lunii în care datoria devine scadentă, majorată cu 3,5 puncte procentuale sau, cu titlu subsidiar, la plata dobânzii penalizatoare la o rată pe care Tribunalul o va considera adecvată;

                  — (iii)

                  cu titlu subsidiar în raport cu punctul (ii) precedent, obligarea Uniunii Europene, reprezentată de Comisie, la plata dobânzii penalizatoare pentru suma menționată la punctul (i), pentru perioada cuprinsă între 2 martie 2021 și data plății efective, la rata stabilită de BCE pentru principalele sale operațiuni de refinanțare, în vigoare în prima zi calendaristică a lunii în care datoria devine scadentă, majorată cu 3,5 puncte procentuale sau, cu titlu subsidiar, la plata dobânzii penalizatoare la o rată pe care Tribunalul o va considera adecvată;

                  — (iv)

                  cu titlu suplimentar sau cu titlu subsidiar, anularea Comunicării Comisiei din 20 aprilie 2021 cu numărul de referință Ares(2021) 2904247;

                  — (v)

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

                  1.

                  Primul motiv, referitor la cererea de reparare a prejudiciilor, întemeiat pe executarea eronată de către Comisie a Hotărârii din 21 septembrie 2017, Ferriera Valsabbia și alții/Comisia (C-86/15 P și C-87/15 P, EU:C:2017:717), cu încălcarea articolului 266 primul paragraf TFUE și a articolului 41 alineatul (3) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene
                  Se arată în această privință că Comisia nu a efectuat plata integrală a dobânzii penalizatoare pentru amenda rambursată în urma hotărârii.

                  2.

                  Al doilea motiv, referitor la cererea de anulare, întemeiat pe încălcarea și aplicarea eronată a articolelor 266 și 296 TFUE, pe încălcarea și aplicarea eronată a articolului 46 din Statutul Curții de Justiție a Uniunii Europene, pe nemotivarea scrisorii Comisiei din 30 aprilie 2021, pe o eroare de drept și pe o eroare vădită de apreciere
                  În această privință se arată că scrisoarea prin care Comisia a refuzat să plătească reclamantei dobânda penalizatoare nu cuprinde o motivare adecvată și încalcă principiile în materie de prescripție.

                  3.

                  Al treilea motiv, referitor la cererea de anulare, întemeiat pe încălcarea și aplicarea eronată a articolului 266 TFUE și a Regulamentului delegat (UE) nr. 1268/2012 (1)

                  Se arată în această privință că articolul 85a alineatul (2) din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2342/2002 (2), invocat de Comisie în scrisoarea sa din 30 aprilie 2021, nu mai era în vigoare la momentul rambursării amenzii și, prin urmare, nu mai era aplicabil.

         (1)  Regulamentul delegat (UE) nr. 1268/2012 al Comisiei din 29 octombrie 2012 privind normele de aplicare a Regulamentului (UE, Euratom) nr. 966/2012 al Parlamentului European și al Consiliului privind normele financiare aplicabile bugetului general al Uniunii 2012, L 362, p. 1).

         (2)  Regulamentul (CE, Euratom) nr.o2342/2002 al Comisiei din 23 decembrie 2002 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului privind regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene (JO 2002, L 357, p. 1, Ediție specială, 01/vol. 4, p. 3).


title: Cauza T-414/21: Acțiune introdusă la 10 iulie 2021 – Ferriere Nord/Comisia

text:
               4.10.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 401/11

      Acțiune introdusă la 10 iulie 2021 – Ferriere Nord/Comisia
      (Cauza T-414/21)
      (2021/C 401/13)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Reclamantă: Ferriere Nord SpA (Osoppo, Italia) (reprezentanți: W. Viscardini, G. Donà și B. Comparini, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  1.

                              a)

                              obligarea (în temeiul articolului 266 al doilea paragraf și al articolului 340 al doilea paragraf) Uniunii Europene, reprezentată de Comisia Europeană, la plata sumei de 1 096 814,68 euro (sau, cu titlu subsidiar, a unei sume diferite care este stabilită eventual de Tribunal, în cazul utilizării unei rate diferite de cea menționată mai jos) – sumă ce rezultă din aplicarea ratei (de 1 %) de Banca Centrală Europeană (BCE) pentru refinanțare, în vigoare la 9 martie 2010, majorată cu 3,5 puncte procentuale, pentru perioada cuprinsă între 9 martie 2010 și 25 octombrie 2017 (din care se deduce suma de 129 847,10 euro, plătită deja cu titlu de dobândă „generată”) – pentru repararea prejudiciilor suferite de Ferriere Nord SpA din cauza neplății (cu încălcarea articolului 266 primul paragraf TFUE) a dobânzii penalizatoare datorate pentru amenda [aplicată prin Deciziile Comisiei Europene C(2009) 7492 final din 30 septembrie 2009 și C(2009) 9912 final din 8 decembrie 2009], plătită cu titlu provizoriu la 9 martie 2010 și restituită de Comisia Europeană la 25 octombrie 2017 în urma Hotărârii Curții de Justiție din 21 septembrie 2017 în cauza C-88/15 P;
                              prin urmare,

                              b)

                              obligarea Uniunii Europene, reprezentată de Comisia Europeană, la plata unei sume suplimentare cu titlu de capitalizare a sumei reparatorii menționate la litera a) de mai sus, începând de la 25 octombrie 2017 (sau, cu titlu subsidiar, începând de la altă dată, stabilită eventual de Tribunal) până la data plății integrale și efective, sumă care trebuie calculată la rata stabilită de Banca Centrală Europeană pentru principalele sale operațiuni de refinanțare, majorată cu 3,5 puncte procentuale (sau, cu titlu subsidiar, la rata stabilită eventual de Tribunal);

                  2.

                  anularea (în temeiul articolului 263 TFUE) a scrisorii Comisiei Europene (Direcția Generală „Buget”) cu numărul de referință Ares(2021) 2904048 din 30 aprilie 2021;

                  3.

                  în orice caz, obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive, unul privește repararea prejudiciilor (1), iar celălalt privește anularea scrisorii atacate (2).

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe nelegalitatea comportamentului Comisiei, determinată de încălcarea articolului 266 primul paragraf TFUE (precum și a articolului 83 din Regulamentul nr. 1268/2012 (1) și/sau, dacă este cazul, a articolului 86 din Regulamentul nr. 2342/2002 (2))

                              —

                              Se arată în această privință că, în vederea executării depline (în sensul articolului 266 primul paragraf TFUE) a Hotărârii Curții de Justiție din 21 septembrie 2017 în cauza C-88/15 P (prin care a fost anulată decizia din 2009 adoptată în temeiul articolului 101 TFUE), Comisia ar fi trebuit să ramburseze Ferriere Nord nu numai amenda plătită cu titlu provizoriu în anul 2010, ci și dobânda penalizatoare aferentă, calculată la rata prevăzută la articolul 83 alineatul (2) litera (b) din Regulamentul nr. 1268/2012, și anume rata stabilită de BCE pentru principalele sale operațiuni de refinanțare, în vigoare în prima zi calendaristică a lunii în care datoria devine scadentă, majorată cu 3,5 puncte procentuale. În schimb, la 25 octombrie 2017, Comisia a plătit, cu titlu de dobânzi, doar dobânda „generată”, în sensul articolului 90 alineatul (4) din Regulamentul nr. 1268/2012, și anume randamentul obținut din contul bancar în care fusese constituit un depozit provizoriu pentru plata amenzii. Neplata dobânzii penalizatoare constituie o încălcare a dreptului primar al Uniunii (articolul 266 primul paragraf TFUE), având drept consecință răspunderea extracontractuală a Comisiei. Cuantumul despăgubirii datorate pentru motivele sus-menționate va trebui să poată face obiectul unei capitalizări, de la data la care a fost plătită doar dobânda „generată” până la data plății efective.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 46 din Statutul Curții de Justiție a Uniunii Europene și, prin urmare, a articolului 266 primul paragraf TFUE (precum și a articolului 83 din Regulamentul nr. 1268/2012 și/sau, dacă este cazul, a articolului 86 din Regulamentul nr. 2342/2002)

                              —

                              Se arată în această privință că, prin scrisoarea din 30 aprilie 2021, Comisia a declarat că nu putea/nu dorea să dea curs cererii de despăgubire care a fost formulată de Ferriere Nord în temeiul articolului 46 din Statutul Curții întrucât s-ar fi împlinit termenul de prescripție de cinci ani prevăzut de această dispoziție, dat fiind că, în opinia Comisiei, faptul generator al propriei răspunderi extracontractuale (și, așadar, momentul la care a început să curgă termenul de prescripție) ar fi fost individualizat prin plata provizorie a amenzii, survenită în anul 2010. Dimpotrivă, Ferriere Nord consideră că evenimentul generator al răspunderii este faptul că la 25 octombrie 2017 – atunci când amenda a fost restituită ca urmare a hotărârii din anul 2017 – Comisia nu a plătit dobânda penalizatoare prevăzută la articolul 83 din Regulamentul nr. 1268/2012, plătind doar dobânda „generată”, în sensul articolului 90 din același regulament. O asemenea încălcare a articolului 266 primul paragraf TFUE determină răspunderea extracontractuală și, prin urmare, termenul de prescripție de cinci ani prevăzut la articolul 46 din Statutul Curții începe să curgă de la momentul acestei încălcări.

         (1)  Regulamentul delegat (UE) nr. 1268/2012 al Comisiei din 29 octombrie 2012 privind normele de aplicare a Regulamentului (UE, Euratom) nr. 966/2012 al Parlamentului European și al Consiliului privind normele financiare aplicabile bugetului general al Uniunii 2012, L 362, p. 1).

         (2)  Regulamentul (CE, Euratom) nr.o2342/2002 al Comisiei din 23 decembrie 2002 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului privind regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene (JO 2002, L 357, p. 1, Ediție specială, 01/vol. 4, p. 3).


title: Cauza T-415/21: Acțiune introdusă la 10 iulie 2021 – Banca Popolare di Bari/Comisia

text:
               4.10.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 401/13

      Acțiune introdusă la 10 iulie 2021 – Banca Popolare di Bari/Comisia
      (Cauza T-415/21)
      (2021/C 401/14)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Reclamantă: Banca Popolare di Bari SpA (Bari, Italia) (reprezentanți: A. Zoppini, G. Roberti, I. Perego și G. Parisi, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  obligarea Uniunii Europene, reprezentată de Comisie, la plata către reclamantă a sumei de 280 de milioane de euro cu titlu de despăgubire pentru prejudiciile materiale, precum și o sumă adecvată cu titlu de despăgubire pentru prejudiciile morale cauzate de Decizia (UE) 2016/1208 a Comisiei din 23 decembrie 2015 privind ajutorul de stat SA.39451 (2015/C) (ex 2015/NN) acordat de Italia în favoarea băncii Tercas;

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe caracterul ilicit al comportamentului Comisiei

                              —

                              Se arată în această privință că există o încălcare suficient de gravă, având în vedere că la adoptarea deciziei Comisia nu dispunea de nicio marjă de apreciere, întrucât articolul 107 alineatul (1) TFUE constituie o normă cu efect direct, precis și necondiționat, iar Comisia a săvârșit erori vădite de apreciere. În plus, Comisia s-a întemeiat pe un sistem probatoriu insuficient, fără a respecta jurisprudența Uniunii, astfel cum a statuat inițial Tribunalul în Hotărârea Italia și alții/Comisia (cauzele T-98/16, T-196/16 și T-198/16), iar ulterior Curtea în Hotărârea Comisia/Italia și alții (cauza C-425/19 P).

                              —

                              Normele încălcate prin decizie constituie norme care conferă drepturi particularilor, în mod contrar libertății de a desfășura o activitate comercială și dreptului la bună administrare.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe prejudiciul moral și material cauzat reclamantei de comportamentul ilicit al Comisiei

                              —

                              Se arată în această privință că factorul cauzator determinant pentru deteriorarea încrederii clientelei băncii și pierderile suferite de aceasta, în lipsa altor posibili factori concurenți, este reprezentat de decizia Comisiei, care a împiedicat proiectul de integrare a Tercas și Caripe și proiectul de intervenție a Fondo Interbancario di Tutela dei Depositi (Fondul interbancar de protecție a depozitelor, FIDT).


title: Cauza T-437/21: Acțiune introdusă la 20 iulie 2021 – Greenwich Polo Club/EUIPO – Lifestyle Equities (GREENWICH POLO CLUB)

text:
               4.10.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 401/13

      Acțiune introdusă la 20 iulie 2021 – Greenwich Polo Club/EUIPO – Lifestyle Equities (GREENWICH POLO CLUB)
      (Cauza T-437/21)
      (2021/C 401/15)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Greenwich Polo Club, Inc. (Greenwich, Connecticut, Statele Unite) (reprezentant: R. Zammitt, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Lifestyle Equities CV (Amsterdam, Țările de Jos)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta în fața Tribunalului

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă GREENWICH POLO CLUB – cererea de înregistrare nr. 17 791 153

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 10 mai 2021 în cauza R 300/2020-1

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate și dispunerea înregistrării mărcii în litigiu în legătură cu produsele în litigiu (precum și în privința produselor care nu au făcut obiectul procedurii căii de atac) și, cu titlu subsidiar, trimiterea cauzei la EUIPO pentru reexaminare;

                  —

                  obligarea la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă în legătură cu procedura căii de atac.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-450/21: Acțiune introdusă la 30 iulie 2021 – Spania/Comisia

text:
               4.10.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 401/14

      Acțiune introdusă la 30 iulie 2021 – Spania/Comisia
      (Cauza T-450/21)
      (2021/C 401/16)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Reclamant: Regatul Spaniei (reprezentanți: S. Jiménez García și J. Rodríguez de la Rúa Puig, agenți)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei de punere în aplicare (UE) 2021/988 a Comisiei din 16 iunie 2021 de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și al Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) (1) în ceea ce privește anumite cheltuieli efectuate de Regatul Spaniei;

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii formulate, reclamantul invocă două motive.

                  1.

                  Primul motiv este întemeiat pe nerespectarea controalelor privind exactitatea calculului ajutorului, inclusiv aplicarea unor sancțiuni administrative (control-cheie), interpretarea dată de Comisie articolului 31 alineatul (3) din Regulamentul delegat nr. 640/2014 (2) coroborat cu articolul 53 alineatul (4) din Regulamentul delegat nr. 639/2014 (3) fiind contrară principiului proporționalității.
                  Acest motiv cuprinde patru aspecte (A-D):

                              —

                              A: aplicarea nejustificată a unor sancțiuni administrative pentru nerespectarea cerințelor în materie de identificare și de înregistrare a animalelor înainte de data stabilită de un stat membru, în conformitate cu articolul 31 alineatul (3) din Regulamentul delegat nr. 640/2014 coroborat cu articolul 53 alineatul (4) din Regulamentul delegat nr. 639/2014.

                              —

                              B-D: aplicarea nejustificată a unor sancțiuni administrative prevăzute la articolul 31 alineatul (3) din Regulamentul delegat nr. 640/2014 în privința animalelor pentru care s-a constatat, a priori, o identificare și o înregistrare neconforme cu ocazia controalelor administrative referitoare la toate dosarele de cerere de ajutor ale unui stat membru care, precum Regatul Spaniei, aplică, conform articolului 21 alineatul (4) din Regulamentul de punere în aplicare nr. 809/2014 (4), un sistem fără cereri care, prin natura sa, exclude orice risc pentru FEGA.

                  2.

                  Al doilea motiv este întemeiat pe realizarea corecta a unor statistici referitoare la controalele la fața locului de calitate suficientă (control-cheie), inclusiv pe mărimea eșantionului aleatoriu și pe eficacitatea analizei riscurilor, conform articolului 34 din Regulamentul de punere în aplicare nr. 809/2014.

         (1)  JO 2021, L 218, p. 9.

         (2)  Regulamentul delegat (UE) nr. 640/2014 al Comisiei din 11 martie 2014 de completare a Regulamentului (UE) nr. 1306/2013 al Parlamentului European și al Consiliului în ceea ce privește Sistemul Integrat de Administrare și Control și condițiile pentru refuzarea sau retragerea plăților și pentru sancțiunile administrative aplicabile în cazul plăților directe, al sprijinului pentru dezvoltare rurală și al ecocondiționalității (JO 2014, L 181, p. 48).

         (3)  Regulamentul delegat (UE) nr. 639/2014 al Comisiei din 11 martie 2014 de completare a Regulamentului (UE) nr. 1307/2013 al Parlamentului European și al Consiliului de stabilire a unor norme privind plățile directe acordate fermierilor prin scheme de sprijin în cadrul politicii agricole comune și de modificare a anexei X la regulamentul menționat (JO 2014, L 181, p. 1).

         (4)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 809/2014 al Comisiei din 17 iulie 2014 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (UE) nr. 1306/2013 al Parlamentului European și al Consiliului în ceea ce privește sistemul integrat de administrare și control, măsurile de dezvoltare rurală și ecocondiționalitatea (JO 2014, L 227, p. 69).


title: Cauza T-485/21: Acțiune introdusă la 9 august 2021 – BNetzA/ACER

text:
               4.10.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 401/15

      Acțiune introdusă la 9 august 2021 – BNetzA/ACER
      (Cauza T-485/21)
      (2021/C 401/17)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Bundesnetzagentur für Elektrizität, Gas, Telekommunikation, Post und Eisenbahnen (BNetzA) (Germania) (reprezentanți: U. Karpenstein și K. Reiter, avocați)

         Pârâtă: Agenția Uniunii Europene pentru Cooperarea Autorităților de Reglementare din Domeniul Energiei

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei nr. A-001-2021 (consolidată) a Comisiei de apel a pârâtei din 28 mai 2021 (denumită în continuare „decizia atacată”),

                  —

                  cu titlu subsidiar, în cazul în care Tribunalul nu anulează în totalitate decizia atacată, anularea acestei decizii în măsura în care ea confirmă părțile și dispozițiile următoare ale Deciziei nr. 30/2020 a pârâtei din 30 noiembrie 2020:

                              (i)

                              articolul 1 alineatul (1) a doua teză, articolul 2 alineatul (2) litera (j) și articolul 3 din anexa I;

                              (ii)

                              articolul 7 din anexa I;

                              (iii)

                              articolul 12 alineatul (2) din anexa I;

                              (iv)

                              toate părțile și dispozițiile care fac referire în mod expres la dispozițiile menționate la punctele (i)-(iii) de mai sus,

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă 6 motive.

                  1.

                  Primul motiv întemeiat pe faptul că extinderea metodologiei de partajare a costurilor la alte elemente de rețea decât cele interzonale încalcă dispozițiile articolului 16 alineatul (13) din Regulamentul (UE) 2019/943 (1) și ale articolului 74 din Regulamentul (UE) 2015/1222 (2). În orice caz, lipsește temeiul juridic necesar. Cel puțin, domeniul de aplicare al metodologiei de partajare a costurilor a fost determinat în mod eronat din cerințele privind siguranța în funcționare și din principiul „poluatorul plătește”.

                  2.

                  Al doilea motiv întemeiat pe faptul că interzicerea soldării încalcă în special articolul 16 alineatele (11) și (13) din Regulamentul (UE) nr. 2019/943. În plus, aceasta face contradictorie metodologia de partajare a costurilor.

                  3.

                  Al treilea motiv întemeiat pe faptul că stabilirea de către pârâtă în funcție de criterii proprii a unui nivel provizoriu de toleranță pentru fluxurile în buclă legitime încalcă dreptul Uniunii din punct de vedere formal și substanțial. Din punct de vedere formal, pârâta încalcă competența operatorilor de transport și de sistem și a autorităților naționale de reglementare privind stabilirea nivelului de toleranță. În plus, aceasta stabilește un nivel provizoriu de toleranță, deși lipsește analiza operatorilor de transport și de sistem privind nivelul fluxurilor în buclă legitime, prevăzută la articolul 16 alineatul (13) al doilea paragraf din Regulamentul (UE) 2019/943. Din punct de vedere material, metodologia de partajare a costurilor încalcă obligația prevăzută la articolul 16 alineatul (13) al doilea paragraf din Regulamentul (UE) 2019/943 privind stabilirea unui nivel individual de toleranță pentru „fiecare frontieră individuală a zonei de ofertare”, prin faptul că stabilește un nivel de toleranță unic și repartizat în mod egal pe zonele de ofertare care se află la originea fluxurilor în buclă. Cel puțin, nivelul de toleranță provizoriu stabilit este lipsit de temeiul juridic necesar.

                  4.

                  Al patrulea motiv este întemeiat pe faptul că utilizarea prioritară a fluxurilor în buclă față de fluxurile interne la determinarea cauzelor congestiei rețelei, care stă la baza metodologiei de partajare a costurilor, încalcă articolul 16 alineatul (13) din Regulamentul (UE) 2019/943. În plus, aceasta oferă stimulente eronate. De asemenea, aceasta încalcă principiul echității și principiul nediscriminării.

                  5.

                  Al cincilea motiv întemeiat pe faptul că metodologia de partajare a costurilor încalcă dreptul Uniunii cel puțin în raport cu o evaluare de ansamblu. Domeniul larg de aplicare, interzicerea soldării, nivelul de toleranță eronat și utilizarea prioritară a fluxurilor în buclă față de fluxurile interne se corelează și se potențează reciproc. Cel puțin la o evaluare de ansamblu, acestea conduc la o încălcare a principiului „poluatorul plătește”, a principiului nediscriminării și a principiului echității. În plus, metodologia de partajare a costurilor, cel puțin în efectul său de ansamblu, este incompatibilă cu obiectivul Uniunii de a mări ponderea surselor regenerabile de energie. Metodologia de partajare a costurilor este în ansamblu disproporționată și lipsită în orice caz de temeiul juridic necesar.

                  6.

                  Al șaselea motiv întemeiat pe faptul că obligația necondiționată a operatorilor de transport și de sistem, prevăzută în metodologia de partajare a costurilor, de a elabora propuneri de modificare și de a le prezenta spre aprobare autorităților de reglementate, în termen de 12 luni de la punerea în aplicare a metodologiei de partajare a costurilor, încalcă articolul 16 alineatul (13) din Regulamentul (UE) 2019/943 și articolul 74 alineatul (6) litera (b) coroborat cu articolul 9 alineatul (13) din Regulamentul (UE) 2015/1222.

         (1)  Regulamentul (UE) 2019/943 al Parlamentului European și al Consiliului din 5 iunie 2019 privind piața internă de energie electrică (JO 2019, L 158, p. 54).

         (2)  Regulamentul (UE) 2015/1222 al Comisiei din 24 iulie 2015 de stabilire a unor linii directoare privind alocarea capacităților și gestionarea congestiilor (JO 2015 L 197, p. 24).


title: Cauza T-491/21: Acțiune introdusă la 11 august 2021 – Ungaria/Comisia

text:
               4.10.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 401/17

      Acțiune introdusă la 11 august 2021 – Ungaria/Comisia
      (Cauza T-491/21)
      (2021/C 401/18)
      Limba de procedură: maghiara

         Părți

         Reclamantă: Ungaria (reprezentanți: Z. Fehér și G. Koós, în calitate de agenți)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei de punere în aplicare (UE) 2021/988 a Comisiei din 16 iunie 2021 de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și al Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) (1) în măsura în care privește Ungaria, prin excluderea de la finanțarea de către Uniune a ajutoarelor acordate în cadrul Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală corespunzătoare exercițiilor financiare 2016-2019 ca urmare a absenței unui control-cheie (Dezvoltare rurală – FEADR – Măsuri în domeniul forestier), și

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În opinia guvernului maghiar, Comisia interpretează în mod eronat articolul 30 din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013 (2) și articolul 28 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 809/2014 (3). Guvernul maghiar consideră că argumentația prezentată la punctul 3.4.2 din versiunea din februarie 2017 a documentului explicativ al Comisiei intitulat „Metode de calcul al cuantumului ajutorului pentru dezvoltare rurală în scopul excluderii dublei finanțări” nu ar fi conformă cu dispozițiile menționate. Documentul explicativ nu are caracter obligatoriu, iar interpretarea pe care o propune nu este conformă cu dreptul Uniunii.
      În susținerea acțiunii formulate, guvernul maghiar invocă, în esență, un motiv. În opinia sa, articolul 30 din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013 și articolul 28 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) nr. 809/2014 nu impun instituirea unui control al dublei finanțări care ar putea rezulta din ajutoarele acordate pentru ecologizare și proforestare, având în vedere că, potrivit dispozițiilor în vigoare ale dreptului Uniunii, nu există un risc justificat de dublă finanțare în ceea ce privește ajutoarele acordate pentru aceste două titluri.
      În sprijinul acestei afirmații, guvernul maghiar urmărește mai întâi să demonstreze că cheltuielile finanțate pentru proforestare și ecologizare servesc unor obiective complet diferite. În continuare, guvernul maghiar arată în cererea introductivă că și contextul celor două ajutoare este complet diferit. Criteriile de eligibilitate nu sunt aceleași pentru diferitele măsuri de ajutor, iar costurile eligibile nu sunt comparabile.
      În sfârșit, guvernul maghiar susține că Comisia Europeană interpretează greșit domeniul de aplicare al interdicției generale privind dubla finanțare prevăzute la articolul 20 din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013 și că nu ia în considerare faptul că normele în vigoare ale dreptului Uniunii nu prevăd în mod explicit că ajutoarele acordate pentru proforestare și ecologizare ar constitui o dublă finanțare.

         (1)  JO 2021, L 218, p. 9.

         (2)  Regulamentul (UE) nr. 1306/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 decembrie 2013 privind finanțarea, gestionarea și monitorizarea politicii agricole comune și de abrogare a Regulamentelor (CEE) nr. 352/78, (CE) nr. 165/94, (CE) nr. 2799/98, (CE) nr. 814/2000, (CE) nr. 1290/2005 și (CE) nr. 485/2008 ale Consiliului (JO 2013, L 347, p. 549).

         (3)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 809/2014 al Comisiei din 17 iulie 2014 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (UE) nr. 1306/2013 al Parlamentului European și al Consiliului în ceea ce privește sistemul integrat de administrare și control, măsurile de dezvoltare rurală și ecocondiționalitatea (JO 2014, L 227, p. 69).


title: Cauza T-505/21: Acțiune introdusă la 16 august 2021 – Tinnus Enterprises/EUIPO – Mystic Products Import & Export (Instalații pentru distribuția fluidelor)

text:
               4.10.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 401/19

      Acțiune introdusă la 16 august 2021 – Tinnus Enterprises/EUIPO – Mystic Products Import & Export (Instalații pentru distribuția fluidelor)
      (Cauza T-505/21)
      (2021/C 401/20)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Tinnus Enterprises LLC (Plano, Texas, Statele Unite) (reprezentant: T. Wuttke, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Mystic Products Import & Export, SL (Badalona, Spania)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul desenului sau modelului industrial în litigiu: reclamanta.

         Desenul sau modelul industrial în litigiu: desenul sau modelul industrial comunitar nr. 1 431 829-0010.

         Decizia atacată: Decizia Camerei a treia de recurs a EUIPO din 9 iunie 2021 în cauza R 1003/2018-3.

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  modificarea deciziei atacate astfel încât:

                              —

                              să se admită cererea reclamantei;

                              —

                              să se respingă în totalitate cererea de declarare a nulității ICD 10 296 prin care se urmărește declararea nulității desenului sau modelului industrial atacat;

                              —

                              obligarea persoanei care solicită declararea nulității la plata cheltuielilor efectuate de reclamantă în fața camerei de recurs și a diviziei de anulare;

                  —

                  obligarea persoanei care solicită declararea nulității la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea principiilor stabilite în Hotărârea din 24 martie 2021, Lego/EUIPO – Delta Sport Handelskontor (Bloc de construcție dintr-un set joc de construcție) (T-515/19, nepublicată, EU:T:2021:155);

                  —

                  încălcarea principiilor stabilite în Hotărârea din 8 martie 2018, DOCERAM (C-395/16, EU:C:2018:172);

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 6/2002 al Consiliului;

                  —

                  interpretarea eronată a cererii de brevet EP 3 005 948 A2 și a cererii multiple de înregistrare a unui desen sau model industrial nr. 1 431 829-0001-0010.


title: Cauza T-495/21: Acțiune introdusă la 13 august 2021 – Spania/Comisia

text:
               4.10.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 401/18

      Acțiune introdusă la 13 august 2021 – Spania/Comisia
      (Cauza T-495/21)
      (2021/C 401/19)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Reclamant: Regatul Spaniei (reprezentanți: L. Aguilera Ruiz și M. J. Ruiz Sánchez, agenți)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei de punere în aplicare (UE) 2021/988 a Comisiei din 16 iunie 2021 de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și al Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) (1) [notificată cu numărul C(2021) 4118], în măsura în care privește Regatul Spaniei în legătură cu ancheta referitoare la Agenția de Plăți a Țării Bascilor, dosarul nr. AA/2018/003/ES/RLF, pentru o valoare netă de 2 056 473,43 euro;

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii formulate, reclamantul invocă două motive.

                  1.

                  Primul motiv este întemeiat pe faptul că corecția forfetară în cuantum net de 2 056 473,43 euro este contrară articolului 5 din Regulamentul delegat nr. 640/2014 (2), precum și articolelor 28 și 29 din Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 809/2014 (3). Comisia a săvârșit o eroare vădită în aprecierea unei carențe a controlului-cheie privind eficacitatea controalelor încrucișate și calitatea Sistemului de informații geografice pentru parcelele agricole (SIGPAC).
                  Comisia a confundat divergențele punctuale constatate între o verificare pe ecran a fotointerpretării corespunzătoare sistemului SIGPAC și verificările ulterioare la fața locului referitoare la patru parcele selecționate aleatoriu cu rezultatele controalelor programate la fața locului, aferente verificărilor parcelelor cu coeficientul de eligibilitate proporțional pentru anii 2016, 2017 și 2018, efectuate în cadrul planului de măsuri de ameliorare a actualizării SIGPAC. Deși este vorba despre acțiuni distincte și separate, Comisia ajunge la o concluzie comună extrapolând rezultatele uneia și ale celeilalte dintre aceste acțiuni pentru a aplica corecția contestată, pe care reclamantul o consideră incorectă și disproporționată.

                  2.

                  Al doilea motiv este întemeiat pe încălcarea de către Comisie a Orientărilor privind calcularea corecțiilor financiare în cadrul procedurilor de verificare a conformității și de verificare financiară a conturilor [C(2015) 3675 din 8 iunie 2015], de unde rezultă că corecția forfetară impusă este inadecvată, dat fiind că nu au existat deficiențe în controalele încrucișate și că riscul pentru fond al deficiențelor privind controalele la fața locului a fost cuantificat în cadrul procedurii. Reclamantul, pe lângă faptul că susține nu a existat nicio deficiență privind controalele încrucișate care să determine un risc pentru fond care să justifice corecția aplicată, consideră că, în ceea ce privește controalele la fața locului, Comisia a aplicat în mod necorespunzător corecția forfetară, întrucât riscul pentru fond a fost individualizat și cuantificat în cadrul procedurii.

         (1)  JO 2021, L 218, p. 9.

         (2)  Regulamentul delegat (UE) nr. 640/2014 al Comisiei din 11 martie 2014 de completare a Regulamentului (UE) nr. 1306/2013 al Parlamentului European și al Consiliului în ceea ce privește Sistemul Integrat de Administrare și Control și condițiile pentru refuzarea sau retragerea plăților și pentru sancțiunile administrative aplicabile în cazul plăților directe, al sprijinului pentru dezvoltare rurală și al ecocondiționalității (JO 2014, L 181, p. 48).

         (3)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 809/2014 al Comisiei din 17 iulie 2014 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (UE) nr. 1306/2013 al Parlamentului European și al Consiliului în ceea ce privește sistemul integrat de administrare și control, măsurile de dezvoltare rurală și ecocondiționalitatea (JO 2014, L 227, p. 69).


title: Cauza C-445/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Sofiyski gradski sad (Bulgaria) la 15 iulie 2021 – „Eurobank Bulgaria”AD/NI, RZ, „DMD Developments” OOD

text:
               11.10.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 412/6

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Sofiyski gradski sad (Bulgaria) la 15 iulie 2021 – „Eurobank Bulgaria”AD/NI, RZ, „DMD Developments” OOD
      (Cauza C-445/21)
      (2021/C 412/03)
      Limba de procedură: bulgara

         Instanța de trimitere

      Sofiyski gradski sad

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă:„Eurobank Bulgaria” AD

         Pârâți: NI, RZ, „DMD Developments” OOD

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Noțiunea de „consumator”, utilizată la articolul 17 din Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 12 decembrie 2012 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (1), trebuie să fie interpretată conform conținutului său definit în cadrul Directivei Consiliului din 22 decembrie 1986 de apropiere a actelor cu putere de lege și a actelor administrative ale statelor membre privind creditul de consum (2) sau are un conținut autonom?

                  2)

                  La examinarea calității de „consumator”, este relevant scopul care rezultă din efectul legitim al contractului, care, în speță, acordă posibilitatea unui beneficiu viitor (proiect de investiții), sau este relevantă legătura contractului cu activitatea comercială sau profesională exercitată de persoana în cauză la momentul încheierii contractului?

                  3)

                  Noțiunea de „împrumut rambursabil în rate”, astfel cum este prevăzută la articolul 17 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 12 decembrie 2012 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială, trebuie să fie interpretată în sensul că se referă numai la contracte cu privire la bunuri (bunuri corporale, bunuri mobile) sau include toate împrumuturile, inclusiv cele care rezultă dintr-un contract de credit bancar încheiat în scopul achiziționării unui bun imobil rezidențial?

                  4)

                  Întrucât, în ceea ce privește noțiunea de „domiciliu” prevăzută la articolul 62 alineatul (1), Regulamentul nr. 1215/2012 face trimitere la legislația națională a statului ale cărui instanței sunt sesizate, pot fi deduse criterii autonome (de exemplu, o caracteristică formală a legăturii cu un teritoriu determinat) pentru a se stabili dacă există un domiciliu pe teritoriul statului membru a cărui instanță a fost sesizată cu o acțiune împotriva unui consumator?

                  5)

                  În măsura în care un contract de credit încheiat în scopul achiziționării unui bun imobil rezidențial poate constitui un contract încheiat cu consumatorii în sensul articolului 17 alineatul (1) litera (c) din regulamentul menționat, cum trebuie să fie interpretată noțiunea de „reședință obișnuită” utilizată la articolul 19 punctul 3 din Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială și, în special, este posibil ca aceasta să fie legată de centrul intereselor principale ale consumatorului?

                  6)

                  În cazul în care Regulamentul (UE) nr. 1215/2015 definește criterii autonome pentru garantarea aplicării sale efective în ceea ce privește noțiunea de „domiciliu”, competența teritorială trebuie să se stabilească și ea în temeiul acestei noțiuni?

         (1)  JO 2012, L 351, p. 1

         (2)  JO 1987, L 42, p. 48, Ediție specială, 15/vol. 1, p. 252.


title: Cauza C-463/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 28 iulie 2021 – Global Starnet Ltd/Ministero dell'Economia e delle Finanze, Agenzia delle Dogane e dei Monopoli, Presidenza del Consiglio dei Ministri

text:
               11.10.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 412/7

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 28 iulie 2021 – Global Starnet Ltd/Ministero dell'Economia e delle Finanze, Agenzia delle Dogane e dei Monopoli, Presidenza del Consiglio dei Ministri
      (Cauza C-463/21)
      (2021/C 412/04)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Consiglio di Stato

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Global Starnet Ltd

         Pârâte: Ministero dell'Economia e delle Finanze, Agenzia delle Dogane e dei Monopoli, Presidenza del Consiglio dei Ministri

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Introducerea unei dispoziții precum cea cuprinsă la articolul 1 alineatul 649 din Legea nr. 190/14, care reduce remunerația și comisioanele numai în privința unei categorii limitate și specifice de operatori, și anume numai în privința operatorilor de jocuri practicate cu aparate de joc, iar nu cu privire la toți operatorii din sectorul jocurilor este compatibilă cu exercitarea libertății de stabilire garantată de articolul 49 TFUE și cu exercitarea liberei prestări a serviciilor garantate de articolul 56 TFUE?

                  2)

                  Introducerea unei dispoziții precum cea menționată anterior, cuprinsă la articolul 1 alineatul 649 din Legea nr. 190/14, care, pentru motive exclusiv economice, reduce, pe durata unui acord de concesiune încheiat între o societate și o autoritate administrativă a statului italian, comisionul stipulat în acordul menționat este compatibilă cu principiul dreptului european al protecției încrederii legitime?


title: Cauza C-485/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Rayonen sad – Nesebar (Bulgaria) la 5 august 2021 – „S. V.” OOD/E. Ts. D.

text:
               11.10.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 412/7

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Rayonen sad – Nesebar (Bulgaria) la 5 august 2021 – „S. V.” OOD/E. Ts. D.
      (Cauza C-485/21)
      (2021/C 412/05)
      Limba de procedură: bulgara

         Instanța de trimitere

      Rayonen sad – Nesebar

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă:„S. V.” OOD

         Pârâtă: E. Ts. D.

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Persoanele fizice proprietare de apartamente în cadrul unui imobil de apartamente aflat în coproprietate au calitatea de „consumatori” [în sensul articolului 2 litera (b) din Directiva 93/13/CEE (1) a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii și al articolului 2 punctul 1 din Directiva 2011/83/UE (2) a Parlamentului European și a Consiliului din 25 octombrie 2011] în raporturile juridice pe care le încheie pentru administrarea și întreținerea părților comune ale imobilului?

                  2)

                  Calitatea de „consumator” a persoanelor fizice proprietare de apartamente în cadrul unui imobil aflat în coproprietate depinde de natura raporturilor juridice pe care le încheie (contract individual de administrare și întreținere a părților comune, contract în temeiul articolului 2 din ZUES sau administrare de către adunarea generală a coproprietarilor)?

                  3)

                  O legislație care permite o diferență de tratament (în ceea ce privește calitatea de „consumator”) a proprietarilor unui imobil aflat în coproprietate, după cum au încheiat sau nu un contract individual pentru administrarea și întreținerea părților comune ale imobilului (în acest din urmă caz, organul de administrare este adunarea generală a coproprietarilor) este compatibilă cu Directiva 2011/83/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 25 octombrie 2011?

         (1)  JO 1993, L 95, p. 29, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 273.

         (2)  Directiva 2011/83/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 25 octombrie 2011 privind drepturile consumatorilor, de modificare a Directivei 93/13/CEE a Consiliului și a Directivei 1999/44/CE a Parlamentului European și a Consiliului și de abrogare a Directivei 85/577/CEE a Consiliului și a Directivei 97/7/CE a Parlamentului European și a Consiliului (JO 2011, L 304, p. 64).


title: Cauza C-505/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal du travail de Liège (Belgia) la 18 august 2021 – FU/Agence fédérale pour l'Accueil des demandeurs d'asile (Fedasil)

text:
               11.10.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 412/8

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal du travail de Liège (Belgia) la 18 august 2021 – FU/Agence fédérale pour l'Accueil des demandeurs d'asile (Fedasil)
      (Cauza C-505/21)
      (2021/C 412/06)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Tribunal du travail de Liège

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: FU

         Pârâtă: Agence fédérale pour l'Accueil des demandeurs d'asile (Fedasil)

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 27 alineatul (3) din Regulamentul (UE) nr. 604/2013 (1) („Regulamentul Dublin III”), eventual citit în lumina articolului 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, trebuie interpretat în sensul că se opune unei legislații naționale care prevede că acțiunea în suspendare obișnuită, introdusă împreună cu o acțiune în anulare împotriva unei decizii de transfer al solicitantului către un stat declarat competent să examineze cererea de protecție internațională, nu suspendă executarea transferului până la pronunțarea hotărârii privind cererea de suspendare menționată.

                  2)

                  Articolul 27 alineatul (3) din Regulamentul Dublin III, eventual citit în lumina articolului 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, trebuie interpretat în sensul că se opune unei legislații naționale care prevede că acțiunea în suspendare împotriva unei decizii de transfer al solicitantului către un stat competent să examineze cererea de protecție internațională nu suspendă executarea transferului până la pronunțarea hotărârii privind cererea de suspendare menționată decât cu cerința ca cererea de suspendare să fie introdusă în condiții de extremă urgență, atunci când solicitantul face obiectul unei măsuri de îndepărtare sau de returnare a cărei executare este iminentă, în special atunci când este menținut în detenție sau este pus la dispoziția guvernului și dacă nu a solicitat încă suspendarea obișnuită în același timp cu anularea sa.

         (1)  Regulamentul (UE) nr. 604/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 26 iunie 2013 de stabilire a criteriilor și mecanismelor de determinare a statului membru responsabil de examinarea unei cereri de protecție internațională prezentate într-unul dintre statele membre de către un resortisant al unei țări terțe sau de către un apatrid (JO 2013, L 180, p. 31).


title: Cauza T-645/20: Ordonanța Tribunalului din 28 iulie 2021 – Dual Star Logistic și alții/Parlamentul și Consiliul [„Acțiune în anulare – Transport rutier – Regulamentul (UE) 2020/1055 – Condiții privind cerința de stabilire a întreprinderilor – Întoarcerea vehiculelor la centrul operațional situat în statul membru de origine în termen de opt săptămâni – Asociație profesională – Calitate procesuală activă – Lipsa afectării individuale – Inadmisibilitate”]

text:
               11.10.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 412/10

      Ordonanța Tribunalului din 28 iulie 2021 – Dual Star Logistic și alții/Parlamentul și Consiliul
      (Cauza T-645/20) (1)

      („Acțiune în anulare - Transport rutier - Regulamentul (UE) 2020/1055 - Condiții privind cerința de stabilire a întreprinderilor - Întoarcerea vehiculelor la centrul operațional situat în statul membru de origine în termen de opt săptămâni - Asociație profesională - Calitate procesuală activă - Lipsa afectării individuale - Inadmisibilitate”)
      (2021/C 412/09)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamante: Dual Star Logistic SRL (București, România), Eliton Trans SRL (Pitești, România), Agexim Spedition SRL (Pitești), SC A & C International Road Cargo SRL (Pitești), Uniunea Națională a Transportatorilor Rutieri din România (UNTRR) (București) (reprezentant: R. Martens, avocat)

         Pârâte: Parlamentul European (reprezentanți: R. van de Westelaken și A. Tamás, agenți), Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: A. Norberg, L. Vétillard și S. Emmerechts, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și având ca obiect anularea articolului 1 alineatul 3 din Regulamentul (UE) 2020/1055 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 iulie 2020 de modificare a Regulamentelor (CE) nr. 1071/2009, (CE) nr. 1072/2009 și (UE) nr. 1024/2012 în vederea adaptării acestora la evoluțiile sectorului transportului rutier (JO 2020, L 249, p. 17)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

                  2)

                  Nu mai este necesară pronunțarea asupra cererii de intervenție formulate de România.

                  3)

                  Dual Star Logistic SRL, Eliton Trans SRL, Agexim Spedition SRL, SC A & C International Road Cargo SRL și Uniunea Naţională a Transportatorilor Rutieri din România (UNTRR) vor suporta propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Parlamentul European și de Consiliul Uniunii Europene, cu excepția celor aferente cererii de intervenție.

                  4)

                  Dual Star Logistic, Eliton Trans, Agexim Spedition, SC A & C International Road Cargo, Uniunea Naţională a Transportatorilor Rutieri din România (UNTRR), Parlamentul și Consiliul, precum și România vor suporta propriile cheltuieli de judecată aferente cererii de intervenție.

         (1)  JO C 9, 11.1.2021


title: Cauza T-646/20: Ordonanța Tribunalului din 28 iulie 2021 – NG și alții/Parlamentul și Consiliul [„Acțiune în anulare – Transport rutier – Regulamentul (UE) 2020/1055 – Perioadă de repaus a conducătorului auto – Imposibilitatea de efectua anumite perioade de repaus la bordul vehiculului – Întoarcerea la centrul operațional al angajatorului sau la locul de reședință pentru anumite perioade de repaus – Asociație profesională – Calitate procesuală activă – Lipsa afectării individuale – Inadmisibilitate”]

text:
               11.10.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 412/11

      Ordonanța Tribunalului din 28 iulie 2021 – NG și alții/Parlamentul și Consiliul
      (Cauza T-646/20) (1)

      („Acțiune în anulare - Transport rutier - Regulamentul (UE) 2020/1055 - Perioadă de repaus a conducătorului auto - Imposibilitatea de efectua anumite perioade de repaus la bordul vehiculului - Întoarcerea la centrul operațional al angajatorului sau la locul de reședință pentru anumite perioade de repaus - Asociație profesională - Calitate procesuală activă - Lipsa afectării individuale - Inadmisibilitate”)
      (2021/C 412/10)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamanți: NG și ceilalți 17 reclamanți ale căror nume figurează în anexa la ordonanță (reprezentant: R. Martens, avocat)

         Pârâte: Parlamentul European (reprezentanți: R. van de Westelaken și A. Tamás, agenți), Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: A. Norberg, L. Vétillard și S. Emmerechts, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și având ca obiect anularea articolului 1 punctul 6 literele (c) și (d) din Regulamentul (UE) 2020/1054 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 iulie 2020 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 561/2006 în ceea ce privește cerințele minime referitoare la duratele de conducere zilnice și săptămânale maxime, pauzele minime și perioadele de repaus zilnic și săptămânal și a Regulamentului (UE) nr. 165/2014 în ceea ce privește poziționarea prin intermediul tahografelor (JO 2020, L 249, p. 1)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

                  2)

                  Îl obligă pe NG și pe ceilalți reclamanți ale căror nume figurează în anexa la ordonanță la plata cheltuielilor de judecată efectuate de Parlamentul European și de Consiliul Uniunii Europene, inclusiv a celor aferente procedurii măsurilor provizorii.

         (1)  JO C 433, 14.12.2020.


title: Cauza T-760/20: Ordonanța Tribunalului din 10 august 2021 – Jakeliūnas/ESMA („Acțiune în anulare și acțiune în constatarea abținerii de a acționa – Cerere de deschidere a unei investigații – Refuz al președintelui ESMA – Act care nu este supus căilor de atac – Inadmisibilitate – Cerere de emitere a unei somații – Necompetență”)

text:
               11.10.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 412/12

      Ordonanța Tribunalului din 10 august 2021 – Jakeliūnas/ESMA
      (Cauza T-760/20) (1)

      („Acțiune în anulare și acțiune în constatarea abținerii de a acționa - Cerere de deschidere a unei investigații - Refuz al președintelui ESMA - Act care nu este supus căilor de atac - Inadmisibilitate - Cerere de emitere a unei somații - Necompetență”)
      (2021/C 412/11)
      Limba de procedură: lituaniana

         Părțile

         Reclamant: Stasys Jakeliūnas (Vilnius, Lituania) (reprezentant: R. Paukštė, avocat)

         Pârâtă: Autoritatea Europeană pentru Valori Mobiliare și Piețe (reprezentanți: G. Filippa, F. Barzanti și E. Siracusa, agenți)

         Obiectul

      În esență, pe de o parte, cerere întemeiată pe articolul 265 TFUE, având ca obiect constatarea faptului că în mod nelegal, ESMA nu a deschis o investigație pentru încălcarea Directivei 2003/6/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 28 ianuarie 2003 privind utilizările abuzive ale informațiilor confidențiale și manipulările pieței (abuzul de piață) (JO 2003, L 96, p. 16, Ediție specială 6/vol.5, p.210) și pe de altă parte, cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE, având ca obiect anularea deciziei care ar fi conținută de scrisoarea președintelui ESMA din 20 octombrie 2020 prin care refuză deschiderea investigației respective.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Îl obligă pe domnul Stasys Jakeliūnas la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 72, 1.3.2021.


title: Cauza T-52/21: Ordonanța Tribunalului din 29 iulie 2021 – ClientEarth/Comisia [„Acces la documente – Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 – Convenția de la Aarhus – Regulamentul (CE) nr. 1367/2006 – Documente deținute de Comisie referitoare la sistemul de control instituit pentru asigurarea respectării normelor politicii comune în domeniul pescuitului – Regulamentul (CE) nr. 1224/2009 – Refuz implicit de acces – Decizie explicită adoptată după introducerea acțiunii – Nepronunțare asupra fondului”]

text:
               11.10.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 412/12

      Ordonanța Tribunalului din 29 iulie 2021 – ClientEarth/Comisia
      (Cauza T-52/21) (1)

      („Acces la documente - Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 - Convenția de la Aarhus - Regulamentul (CE) nr. 1367/2006 - Documente deținute de Comisie referitoare la sistemul de control instituit pentru asigurarea respectării normelor politicii comune în domeniul pescuitului - Regulamentul (CE) nr. 1224/2009 - Refuz implicit de acces - Decizie explicită adoptată după introducerea acțiunii - Nepronunțare asupra fondului”)
      (2021/C 412/12)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: ClientEarth AISBL (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: O. W. Brouwer, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Spina și C. Ehrbar, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se urmărește anularea deciziei implicite a Comisiei din 16 noiembrie 2020 de respingere a cererii de confirmare a accesului la mai multe documente referitoare la sistemul de control instituit pentru asigurarea respectării normelor politicii comune în domeniul pescuitului.

         Dispozitivul

                  1)

                  Nu mai este necesară pronunțarea asupra fondului.

                  2)

                  Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 128, 12.4.2021.


title: Cauza T-272/21 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 30 iulie 2021 – Puigdemont i Casamajó și alții/Parlamentul („Măsuri provizorii – Drept instituțional – Membru al Parlamentului – Privilegii și imunități – Ridicarea imunității parlamentare a unui membru al Parlamentului – Cerere de suspendare a executării – Lipsa urgenței”)

text:
               11.10.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 412/13

      Ordonanța președintelui Tribunalului din 30 iulie 2021 – Puigdemont i Casamajó și alții/Parlamentul
      (Cauza T-272/21 R)
      („Măsuri provizorii - Drept instituțional - Membru al Parlamentului - Privilegii și imunități - Ridicarea imunității parlamentare a unui membru al Parlamentului - Cerere de suspendare a executării - Lipsa urgenței”)
      (2021/C 412/13)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamanți: Carles Puigdemont i Casamajó (Waterloo, Belgia), Antoni Comín i Oliveres (Louvain, Belgia), Clara Ponsatí i Obiols (Louvain) (reprezentanți: P. Bekaert, G. Boye, J. Costa i Rosselló și S. Bekaert, avocați)

         Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: N. Lorenz, N. Görlitz și T. Lukácsi, agenți)

         Intervenient în susținerea pârâtului: Regatul Spaniei (reprezentant: S. Centeno Huerta, agent)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolele 278 și 279 TFUE prin care se solicită suspendarea executării Deciziilor P9_TA(2021)0059, P9_TA(2021)0060 și P9_TA(2021)0061 ale Parlamentului din 9 martie 2021 privind cererea de ridicare a imunității reclamanților.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge cererea de măsuri provizorii.

                  2)

                  Revocă Ordonanța din 2 iunie 2021, Puigdemont i Casamajó și alții/Parlamentul (T 272/21 R).

                  3)

                  Cererea privind cheltuielile de judecată ale părților principale se soluționează odată cu fondul.

                  4)

                  Regatul Spaniei va suporta propriile cheltuieli de judecată.


title: Cauza T-441/21: Acțiune introdusă la 23 iulie 2021 – UBS Group și UBS/Comisia

text:
               11.10.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 412/13

      Acțiune introdusă la 23 iulie 2021 – UBS Group și UBS/Comisia
      (Cauza T-441/21)
      (2021/C 412/14)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamante: UBS Group AG (Zurich, Elveția), UBS AG (Zurich) (reprezentanți: D. Wood și I. Ioannidis, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantele solicită Tribunalului:

                  —

                  să declare acțiunea admisibilă și întemeiată și să anuleze Decizia C(2021) 3489 final a Comisiei din 20 mai 2021 C(2021) 3489 final privind o procedură de aplicare a articolului 101 TFUE și a articolului 53 din Acordul privind SEE (AT.40324 – Obligațiuni de stat europene) sau, cu titlu subsidiar, să reducă cuantumul amenzii la suma de 51,3 milioane de euro în conformitate cu metoda valorii nete negociate a UBS sau să reducă acest cuantum la suma de 60,6 milioane de euro în conformitate cu metoda valorii nete negociate a UBS sau să reducă acest cuantum cu cel puțin 65 % ca urmare a erorilor și a inexactităților identificate în metoda Comisiei; și

                  —

                  să oblige Comisia la plata propriilor cheltuieli de judecată, precum și a celor efectuate de UBS.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantele invocă cinci motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe faptul că Comisia nu a aplicat normele Uniunii general aplicabile pentru calcularea cifrei de afaceri a instituțiilor financiare și, prin urmare, a încălcat principiile generale al egalității de tratament și al încrederii legitime.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia nu s-a conformat liniilor directoare pentru calculul amenzilor aplicate în temeiul articolului 23 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 (1), procedând într-un mod atât arbitrar cât și cu o motivare insuficientă și, prin urmare, a încălcat jurisprudența relevantă și a încălcat dreptul la apărare al UBS.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia nu a motivat suficient alegerea metodei aplicate.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia nu a utilizat cele mai bune date disponibile în calcularea valorii vânzărilor UBS.

                  5.

                  Al cincilea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a aplicat propria metodă într-un mod material incorect și viciat de o serie de erori și inexactități materiale, drept pentru care UBS a primit o amendă într-un cuantum disproporționat.

         (1)  JO 2006, C 210, p. 2, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 167.


title: Cauza T-442/21: Acțiune introdusă la 23 iulie 2021 – Thomas și Julien/Consiliul

text:
               11.10.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 412/14

      Acțiune introdusă la 23 iulie 2021 – Thomas și Julien/Consiliul
      (Cauza T-442/21)
      (2021/C 412/15)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamanți: Rhiannon Thomas (Londra, Regatul Unit), Michaël Julien (Weybridge, Regatul Unit) (reprezentant: J. Fouchet, avocat)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene

         Concluziile

      Reclamanții solicită Tribunalului:

                  —

                  Anularea Acordului comercial semnat la 30 decembrie 2020 de Consiliul Uniunii Europene și de guvernul britanic și a Deciziei 2021/689 de a-l semna, adoptată de Consiliul Uniunii Europene la 29 aprilie 2021, în măsura în care acestea aprobă articolul Comprov16 și în măsura în care nu mențin libertatea de circulație pentru britanicii care au legături strânse familiale și patrimoniale pe teritoriul Uniunii Europene în temeiul articolului VSTV 1;

                  —

                  obligarea Uniunii Europene la plata tuturor cheltuielilor de judecată, inclusiv a onorariilor de avocat care se ridică la suma de 5 000 de euro.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanții invocă două motive.

                  1.

                  Primul motiv întemeiat pe încălcarea statului de drept prin Acordul comercial de cooperare dintre Uniunea Europeană și Comunitatea Europeană a Energiei Atomice, pe de o parte, și Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord, pe de altă parte (denumit în continuare „acordul”). În această privință, reclamanții susțin că articolul COMPROV.16 din acest acord exclude cvasi-totalitatea dispozițiilor de la orice posibilitate de contestare în fața instanțelor și în special în fața instanțelor Uniunii.

                  2.

                  Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea drepturilor fundamentale ale persoanelor care au menținut în Uniunea Europeană legături strânse familiale și patrimoniale. Acest motiv se împarte în trei aspecte.

                              —

                              Primul aspect se întemeiază pe o încălcare a dreptului reclamanților la securitate juridică, întrucât situația stabilă de care au beneficiat fără tulburări și constrângeri de-a lungul deceniilor a fost înlocuită cu o situație instabilă.

                              —

                              Al doilea aspect se întemeiază pe o încălcare a principiului egalității, pentru motivul că acordul pune pe picior de egalitate situații foarte diferite, ceea ce dă naștere unor discriminări pe motive de cetățenie.

                              —

                              Al treilea aspect se întemeiază pe o încălcare a principiului proporționalității, în măsura în care acordul nu ține seama de consecințele produse de obligativitatea unei vize de lungă ședere asupra situației reclamanților, în special din perspectiva vieții private și de familie a acestora.


title: Cauza T-448/21: Acțiune introdusă la 30 iulie 2021 – Saure/Comisia

text:
               11.10.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 412/15

      Acțiune introdusă la 30 iulie 2021 – Saure/Comisia
      (Cauza T-448/21)
      (2021/C 412/16)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamant: Hans-Wilhelm Saure (Berlin, Germania) (reprezentant: C. Partsch, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei Comisiei din 2 iunie 2021 de respingere a cererii reclamantului de acces la documentele Comisiei prin furnizarea de copii cu privire la toate comunicările Comisiei, începând cu data de 1 aprilie 2020,

                              a)

                              cu societatea BioNTech SE,

                              b)

                              cu Cancelaria Federală germană privind societatea BioNTech SE și produsele sale,

                              c)

                              cu ministrul federal german al sănătății privind achiziționarea de vaccinuri pentru combaterea pandemiei de coronavirus,

                        în special în ceea ce privește cantitățile și locurile de livrare a vaccinurilor oferite de BioNTech, în măsura în care reclamantului nu i se permite accesul la acestea sau i se permite accesul numai în parte;

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată aferente procedurii.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă cinci motive.

                  1.

                  Primul motiv: reclamantul ar avea un drept de acces la documentele în litigiu ale Comisiei Europene în temeiul articolului 2 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 (1).

                  2.

                  Al doilea motiv: articolul 4 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 nu s-ar opune dreptului de acces la informațiile în litigiu. Informațiile solicitate ar fi necesare atât pentru securitatea națională, pentru liniștea și ordinea publică, pentru bunăstarea economică a țării și pentru apărarea ordinii, cât și pentru protecția sănătății publice. Prin urmare, o eventuală ingerință în viața privată și în integritatea persoanelor ar fi admisibilă. În sfârșit, divulgarea informațiilor solicitate ar prezenta un interes public important.

                  3.

                  Al treilea motiv: articolul 4 alineatul (2) a doua liniuță din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 nu s-ar opune dreptului de acces la informațiile în litigiu. Nu ar exista nicio cauză de excludere în temeiul acestei dispoziții, din moment ce ea prevede o cauză de excludere limitată în timp și care privește doar deliberările în curs. În schimb, cererea de informații a reclamantului ar privi numai operațiuni încheiate.

                  4.

                  Al patrulea motiv: articolul 4 alineatul (3) primul paragraf din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 nu se opune dreptului de acces la informațiile în litigiu. Această dispoziție nu ar proteja decât procesul decizional în curs. Or, cererea reclamantului ar avea ca obiect documentele referitoare la negocierile pârâtei în materie de livrări de vaccinuri. Aceste negocieri ar fi fost deja finalizate. Pe de altă parte, ar exista un interes public superior pentru divulgarea informațiilor în litigiu, având în vedere că achiziționarea vaccinurilor de către Uniune face de mai multe săptămâni obiectul unor discuții și rapoarte la scară europeană.

                  5.

                  Al cincilea motiv: articolul 4 alineatul (2) prima liniuță din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 nu s-ar opune dreptului de acces la informațiile în litigiu. Divulgarea informațiilor nu ar aduce atingere intereselor comerciale ale unei persoane fizice sau juridice. Informațiile solicitate nu ar conține secrete comerciale în sensul Directivei (UE) 2016/943 (2).

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO 2001, L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76).

         (2)  Directiva (UE) 2016/943 a Parlamentului European și a Consiliului din 8 iunie 2016 privind protecția know-how-ului și a informațiilor de afaceri nedivulgate (secrete comerciale) împotriva dobândirii, utilizării și divulgării ilegale (JO 2016, L 157, p. 1).