201806220181970692018/C 240/272342018CJC24020180709RO01ROINFO_JUDICIAL20180403242521Cauza C-234/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Sofiyski gradski sad (Bulgaria) la 3 aprilie 2018 – Komisia za protivodeystvie na koruptsiata i otnemane na nezakonno pridobito imushtestvo/BP, AB, PB, Agro In 2001 EOOD, Acount Service 2009 EOOD, Invest Management OOD, Estate OOD, Trast B OOD, Bromak OOD, Bromak Finance EAD, Viva Telekom Bulgaria EOOD, Balgarska Telekomunikationna Kompania AD, Hedge Investment Bulgaria AD, Kemira OOD, Dunarit AD, Technologichen Zentar Institut Po Mikroelektronika AD, Evrobild 2003 EOOD, Technotel Invest AD, Ken Trade EAD, Konsult Av EOOD, Louvrier Investments Company 33 S.A, EFV International Financial Ventures Ltd, LIC Telecommunications S.A.R.L., V Telecom Investment S.C.A, V2 Investment S.A.R.L. și Interv Investment S.A.R.L., Empreno Ventures Ltd.
 ---documentbreak--- C2402018RO2410120180403RO0027241252Cerere de decizie preliminară introdusă de Sofiyski gradski sad (Bulgaria) la 3 aprilie 2018 – Komisia za protivodeystvie na koruptsiata i otnemane na nezakonno pridobito imushtestvo/BP, AB, PB, Agro In 2001 EOOD, Acount Service 2009 EOOD, Invest Management OOD, Estate OOD, Trast B OOD, Bromak OOD, Bromak Finance EAD, Viva Telekom Bulgaria EOOD, Balgarska Telekomunikationna Kompania AD, Hedge Investment Bulgaria AD, Kemira OOD, Dunarit AD, Technologichen Zentar Institut Po Mikroelektronika AD, Evrobild 2003 EOOD, Technotel Invest AD, Ken Trade EAD, Konsult Av EOOD, Louvrier Investments Company 33 S.A, EFV International Financial Ventures Ltd, LIC Telecommunications S.A.R.L., V Telecom Investment S.C.A, V2 Investment S.A.R.L. și Interv Investment S.A.R.L., Empreno Ventures Ltd.
   (Cauza C-234/18)2018/C 240/27Limba de procedură: bulgara
      Instanța de trimitere

   Sofiyski gradski sad

      Partea din procedura principală

      Reclamantă:

   Komisia za protivodeystvie na koruptsiata i otnemane na nezakonno pridobito imushtestvo

      Pârâți:

   BP, AB, PB, Agro In 2001 EOOD, Acount Service 2009 EOOD, Invest Management OOD, Estate OOD, Trast B OOD, Bromak OOD, Bromak Finance EAD, Viva Telekom Bulgaria EOOD, Balgarska Telekomunikationna Kompania AD, Hedge Investment Bulgaria AD, Kemira OOD, Dunarit AD, Technologichen Zentar Institut Po Mikroelektronika AD, Evrobild 2003 EOOD, Technotel Invest AD, Ken Trade EAD, Konsult Av EOOD, Louvrier Investments Company 33 S.A, EFV International Financial Ventures Ltd, LIC Telecommunications S.A.R.L., V Telecom Investment S.C.A, V2 Investment S.A.R.L. și Interv Investment S.A.R.L., Empreno Ventures Ltd.

      Întrebările preliminare

            1)

            Articolul 1 alineatul (1) din Directiva 2014/42/UE (
                  1
               ) a Parlamentului European și a Consiliului din 3 aprilie 2014 privind înghețarea și confiscarea instrumentelor și produselor infracțiunilor săvârșite în Uniunea Europeană, care prevede instituirea unor „norme minime privind înghețarea bunurilor în vederea unei posibile confiscări ulterioare” trebuie interpretat în sensul că permite statelor membre să adopte dispoziții privind o confiscare civilă care nu se bazează pe o condamnare penală?

            2)

            Având în vedere articolul 4 alineatul (1) din Directiva 2014/42/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 3 aprilie 2014 privind înghețarea și confiscarea instrumentelor și produselor infracțiunilor săvârșite în Uniunea Europeană, din dispozițiile articolului 1 alineatul (1) din directivă rezultă că, pentru declanșarea și executarea unei proceduri de confiscare civilă, este suficientă inițierea unei proceduri penale împotriva persoanei a cărei avere face obiectul confiscării?

            3)

            Motivele prevăzute la articolul 4 alineatul (2) din Directiva 2014/42/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 3 aprilie 2014 privind înghețarea și confiscarea instrumentelor și produselor infracțiunilor săvârșite în Uniunea Europeană pot fi de largă interpretare, în sensul că permit o confiscare civilă care nu se întemeiază pe o condamnare penală?

            4)

            Articolul 5 alineatul (1) din Directiva 2014/42/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 3 aprilie 2014 privind înghețarea și confiscarea instrumentelor și produselor infracțiunilor săvârșite în Uniunea Europeană trebuie interpretat în sensul că dreptul de proprietate asupra unor bunuri poate fi anulat numai pe baza discrepanței dintre valoarea acestor bunuri și venitul legal al persoanei, ca produs direct sau indirect al unei infracțiuni, fără să existe o hotărâre judecătorească definitivă prin care să se stabilească faptul că persoana în cauză a săvârșit respectiva infracțiune?

            5)

            Articolul 6 alineatul (1) din Directiva 2014/42/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 3 aprilie 2014 privind înghețarea și confiscarea instrumentelor și produselor infracțiunilor săvârșite în Uniunea Europeană trebuie interpretat în sensul că reglementează confiscarea aplicată terților drept o măsură suplimentară sau alternativă în raport cu confiscarea directă sau drept o măsură suplimentară în raport cu confiscarea extinsă?

            6)

            Articolul 8 alineatul (1) din Directiva 2014/42/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 3 aprilie 2014 privind înghețarea și confiscarea instrumentelor și produselor infracțiunilor săvârșite în Uniunea Europeană trebuie interpretat în sensul că garantează aplicarea prezumției de nevinovăție și interzice confiscarea care nu se bazează pe o condamnare?

      (
         1
      )	JO 2014, L 127, p. 39.


201806220561970602018/C 240/582702018TC24020180709RO01ROINFO_JUDICIAL20180426505121Cauza T-270/18: Acțiune introdusă la 26 aprilie 2018 – O'Flynn și alții/Comisia
 ---documentbreak--- C2402018RO5010120180426RO0058501512Acțiune introdusă la 26 aprilie 2018 – O'Flynn și alții/Comisia
   (Cauza T-270/18)2018/C 240/58Limba de procedură: engleza
      Părțile

      Reclamanți: Michael O'Flynn (Cork, Irlanda), Paddy McKillen (Dublin, Irlanda) și David Daly (Malahide, Irlanda) (reprezentanți: M. Cush, SC, D. Hardiman, Barrister, P. O’Brien și D. O'Keeffe, Solicitors)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanții solicită Tribunalului:

            —

            anularea Deciziei Comisiei Europene C(2018) 464 final din 25 ianuarie 2018 (SA.43791(2017/NN)) (
                  1
               ), în măsura în care nu a fost invocată nicio obiecţie cu privire la pretinsul ajutor în favoarea şi prin intermediul Agenției naționale de administrare a activelor (NAMA) sau, în subsidiar, nu s-a considerat că această măsură constituie un ajutor;

            —

            rambursarea cheltuielilor efectuate de reclamanţi, inclusiv a celor aferente acestei proceduri.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanții invocă patru motive.

            1.

            Primul motiv întemeiat pe faptul că pârâta ar fi trebuit să iniţieze o procedură formală de investigaţie potrivit articolului 108 alineatul (2) TFUE.

                     —

                     Reclamanţii arată, inter alia, că, prin neiniţierea unei astfel de proceduri, pârâta a încălcat drepturile procedurale ale reclamanţilor prevăzute la articolul 108 alineatul (2) TFUE şi principiul bunei administrări ca urmare a neîndeplinirii obligaţiilor sale de a efectua o investigaţie diligentă şi imparţială a pretinsului ajutor.

            2.

            Al doilea motiv întemeiat pe erori vădite de apreciere.

                     —

                     Reclamanţii susţin că pârâta a săvârşit erori vădite de apreciere prin adoptarea deciziei contestate, inclusiv constatarea potrivit căreia reclamanţii nu au invocat utilizarea necorespunzătoare a ajutorului, deşi o astfel de susţinere este menţionată expres la punctul 5.25 din reclamaţie. Reclamanţii arată de asemenea că aprecierea efectuată de pârâtă cu privire la activităţile NAMA este deficitară în mai multe privinţe.

            3.

            Al treilea motiv întemeiat pe neîndeplinirea obligaţiei de motivare.

                     —

                     În această privinţă, reclamanţii susţin că pârâta nu a motivat decizia contestată sau nu a furnizat o motivare corespunzătoare a acesteia, inter alia, prin faptul că nu a explicat în mod corespunzător sau în niciun mod ori într-un mod verificabil temeiul acceptării metodologiei NAMA la determinarea viabilităţii proiectelor de dezvoltare.

            4.

            Al patrulea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 106 TFUE.

                     —

                     Pe lângă susţinerile legate de încălcarea prevederilor TFUE legate de ajutorul de stat, reclamanţii susţin că a fost încălcat articolul 106 TFUE, astfel cum s-a menţionat în reclamaţia acestora, aspect cu privire la care nu au primit niciun răspuns din partea pârâtei.

      (
         1
      )	JO 2018, C 60, p. 4.


201806220311970302018/C 240/282412018CJC24020180709RO01ROINFO_JUDICIAL20180405252511Cauza C-241/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Commissione tributaria provinciale di Napoli (Italia) la 5 aprilie 2018 – easyJet Airline Co. Ltd/Regione Campania
 ---documentbreak--- C2402018RO2510120180405RO0028251251Cerere de decizie preliminară introdusă de Commissione tributaria provinciale di Napoli (Italia) la 5 aprilie 2018 – easyJet Airline Co. Ltd/Regione Campania
   (Cauza C-241/18)2018/C 240/28Limba de procedură: italiana
      Instanța de trimitere

   Commissione tributaria provinciale di Napoli

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: easyJet Airline Co. Ltd

      Pârâtă: Regione Campania

      Întrebarea preliminară

   Articolele 4 și 5 și anexa II la Directiva 30/2002/CE (
         1
      ) trebuie interpretate în sensul că se opun unei dispoziții precum cea care figurează la articolul 1 alineatele 169-174 din Legea nr. 5/2013 a Regione Campania întrucât instituirea impozitului nu a fost precedată de un plan global privind măsura care trebuie adoptată pentru limitarea zgomotului în aeroporturi și în zonele limitrofe în sensul articolului 5 și al anexei II la directiva menționată?
   (
         1
      )	Directiva 2002/30/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 martie 2002 privind stabilirea normelor și a procedurilor cu privire la introducerea restricțiilor de exploatare referitoare la zgomot pe aeroporturile comunitare (JO L 85, 28.03.2002, p. 40).


201806290101986442018/C 249/223162018CJC24920180716RO01ROINFO_JUDICIAL20180514171821Cauza C-316/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Regatul Unit) la 14 mai 2018 – Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs/The Chancellor, Masters and Scholars of the University of Cambridge
 ---documentbreak--- C2492018RO1710120180514RO0022171182Cerere de decizie preliminară introdusă de Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Regatul Unit) la 14 mai 2018 – Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs/The Chancellor, Masters and Scholars of the University of Cambridge
   (Cauza C-316/18)2018/C 249/22Limba de procedură: engleza
      Instanța de trimitere

   Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Părțile din procedura principală

      Recurenți: Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

      Intimați: The Chancellor, Masters and Scholars of the University of Cambridge

      Întrebările preliminare

            1.

            Este necesar să se facă distincție între operațiuni scutite și operațiuni neimpozabile pentru a stabili dacă TVA-ul suportat pentru acest tip de operațiuni este deductibil?

            2.

            În cazul în care comisioanele de administrare sunt suportate numai în raport cu activitățile de investiții neimpozabile, este totuși posibil să se stabilească legătura necesară între aceste costuri și activitățile economice care sunt subvenționate prin intermediul veniturilor realizate din investiții, astfel încât să se poată deduce TVA-ul în funcție de natura și de amploarea activității economice în aval care conferă dreptul de deducere a TVA-ului? În ce măsură este relevant să se examineze scopul în care vor fi folosite veniturile generate?

            3.

            Este necesar să se facă distincție între TVA-ul suportat în scopul atragerii de capital pentru o activitate comercială și TVA-ul care produce propria sursă de venituri, distinctă de orice sursă de venituri provenite din activități economice în aval?


201806290211986352018/C 249/233252018CJC24920180716RO01ROINFO_JUDICIAL20180517181811Cauza C-325/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Court of Appeal (Irlanda) la 17 mai 2018 – Hampshire County Council/C.E., N.E.
 ---documentbreak--- C2492018RO1810120180517RO0023181181Cerere de decizie preliminară introdusă de Court of Appeal (Irlanda) la 17 mai 2018 – Hampshire County Council/C.E., N.E.
   (Cauza C-325/18)2018/C 249/23Limba de procedură: engleza
      Instanța de trimitere

   Court of Appeal

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Hampshire County Council

      Pârâți: C.E., N.E.

      Întrebările preliminare

            1)

            În cazul în care se pretinde că părinții și/sau alți membri de familie ai unor copii i-au deplasat pe aceștia în mod abuziv din țara în care își au reședința obișnuită, cu încălcarea unei hotărâri judecătorești obținute de o autoritate publică din statul respectiv, poate această autoritate să solicite – în fața instanțelor de judecată din alt stat membru, în temeiul dispozițiilor capitolului III din Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 al Consiliului (
                  1
               ) – executarea unei hotărâri judecătorești prin care se dispune înapoierea copiilor în statul menționat sau acest lucru constituie o eludare a articolului 11 din respectivul regulament și a Convenției de la Haga din 1980 sau constituie un abuz de drept din partea autorității în cauză?

            2)

            Într-o cauză privind dispozițiile în materie de executare din Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 al Consiliului, instanța sesizată are competența de a prelungi termenul prevăzut la articolul 33 alineatul (5) în condițiile în care depășirea acestuia este în esență minimă, iar o prelungire a termenului ar fi putut de altfel să fie acordată în temeiul dreptului procesual național?

            3)

            Fără a aduce atingere celei de a doua întrebări, în cazul în care o autoritate publică străină deplasează copiii care fac obiectul litigiului de pe teritoriul unui stat membru, în temeiul unei hotărâri executorii pronunțate în cadrul unei proceduri necontradictorii în conformitate cu articolul 31 din Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 al Consiliului, dar înainte de comunicarea respectivei hotărâri părinților, privându-i astfel pe aceștia de dreptul lor de a solicita suspendarea executării acestei hotărâri până la soluționarea unei căi de atac, un asemenea comportament aduce atingere conținutului esențial al drepturilor „părinților” prevăzute la articolul 6 din Convenția europeană a drepturilor omului sau la articolul 47 din cartă, în așa fel încât ar trebui să fie acordată o prelungire a termenului de introducere a căii de atac [prevăzut la articolul 33 alineatul (5) din respectivul regulament]?

      (
         1
      )	Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 al Consiliului din 27 noiembrie 2003 privind competența, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești în materie matrimonială și în materia răspunderii părintești, de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1347/2000 (JO 2003, L 338, p. 1).


201806290111986452018/C 249/243272018CJC24920180716RO01ROINFO_JUDICIAL20180518192021Cauza C-327/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de High Court (Irlanda) la 18 mai 2018 – Minister for Justice and Equality/R O
 ---documentbreak--- C2492018RO1910120180518RO0024191202Cerere de decizie preliminară introdusă de High Court (Irlanda) la 18 mai 2018 – Minister for Justice and Equality/R O
   (Cauza C-327/18)2018/C 249/24Limba de procedură: engleza
      Instanța de trimitere

   High Court (Irlanda)

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Minister for Justice and Equality

      Pârât: R O

      Întrebările preliminare

   Având în vedere:

            (a)

            notificarea adresată de Regatul Unit în temeiul articolului 50 TUE;

            (b)

            incertitudinea în ceea ce privește acordurile care vor fi încheiate între Uniunea Europeană și Regatul Unit pentru a reglementa raporturile dintre acestea după retragerea Regatului Unit din Uniune și

            (c)

            incertitudinea subsecventă în ceea ce privește măsura în care pârâtul va putea beneficia, în practică, de drepturile acordate în temeiul tratatelor, al cartei sau al legislației relevante, în cazul în care acesta ar fi predat Regatului Unit și ar rămâne în continuare în detenție după retragerea Regatului Unit din Uniune,

            1)

            Este un stat membru solicitat obligat de dreptul Uniunii Europene să refuze predarea în Regatul Unit a unei persoane care face obiectul unui mandat european de arestare, a cărei predare ar fi de altfel obligatorie în temeiul legislației naționale a acestui stat membru,

                     (i)

                     în toate cazurile?

                     (ii)

                     în unele cazuri, ținând seama de împrejurările specifice ale cauzei?

                     (iii)

                     în niciun caz?

            2)

            În cazul în care răspunsul la prima întrebare este cel prezentat la punctul (ii), care sunt criteriile sau elementele pe care o instanță din statul membru solicitat trebuie să le evalueze pentru a stabili dacă predarea este interzisă?

            3)

            În contextul celei de a doua întrebări, instanța din statul membru solicitat este obligată să amâne pronunțarea deciziei finale privind executarea mandatului european de arestare pentru a aștepta mai multe precizări în ceea ce privește regimul juridic relevant care va fi pus în aplicare după retragerea din Uniune a statului membru solicitant în cauză

                     (i)

                     în toate cazurile?

                     (ii)

                     în unele cazuri, ținând seama de împrejurările specifice ale cauzei?

                     (iii)

                     în niciun caz?

            4)

            În cazul în care răspunsul la a treia întrebare este cel prezentat la punctul (ii), care sunt criteriile sau elementele pe care o instanță din statul membru solicitat trebuie să le evalueze pentru a stabili dacă este obligată să amâne pronunțarea deciziei finale privind executarea mandatului european de arestare?


201807200152013572018/C 276/394322016CJC27620180806RO01ROINFO_JUDICIAL20180412303011Cauza C-432/16: Ordonanța președintelui Curții din 12 aprilie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Superior de Justicia de Cataluña – Spania) – Carolina Minayo Luque/Quitxalla Stars, SL, Fondo de Garantía Salarial, Ministerio Fiscal
 ---documentbreak--- C2762018RO3010120180412RO0039301301Ordonanța președintelui Curții din 12 aprilie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Superior de Justicia de Cataluña – Spania) – Carolina Minayo Luque/Quitxalla Stars, SL, Fondo de Garantía Salarial, Ministerio Fiscal
   (Cauza C-432/16) (
         1
      )2018/C 276/39Limba de procedură: spaniolaPreședintele Curții a dispus radierea cauzei.
   (
         1
      )	JO C 410, 7.11.2016.


201807200422013172018/C 276/58872018CJC27620180806RO01ROINFO_JUDICIAL20180529343414Cauza C-87/18: Ordonanța președintelui Curții din 29 mai 2018 – Comisia Europeană/Marele Ducat al Luxemburgului
 ---documentbreak--- C2762018RO3440120180529RO0058344341Ordonanța președintelui Curții din 29 mai 2018 – Comisia Europeană/Marele Ducat al Luxemburgului
   (Cauza C-87/18) (
         1
      )2018/C 276/58Limba de procedură: francezaPreședintele Curții a dispus radierea cauzei.
   (
         1
      )	JO C 161, 7.5.2018.


201807200092013222018/C 276/405382016CJC27620180806RO01ROINFO_JUDICIAL20180518303012Cauza C-538/16: Ordonanța președintelui Curții din 18 mai 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Landgericht Frankfurt am Main – Germania) – Kevin Joseph Devine/Air Nostrum Lineas Aereas del Mediterraneo SA
 ---documentbreak--- C2762018RO3020120180518RO0040302301Ordonanța președintelui Curții din 18 mai 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Landgericht Frankfurt am Main – Germania) – Kevin Joseph Devine/Air Nostrum Lineas Aereas del Mediterraneo SA
   (Cauza C-538/16) (
         1
      )2018/C 276/40Limba de procedură: germanaPreședintele Curții a dispus radierea cauzei.
   (
         1
      )	JO C 30, 30.1.2017.


201807200642012852018/C 276/416312016CJC27620180806RO01ROINFO_JUDICIAL20180417303013Cauza C-631/16: Ordonanța președintelui Curții din 17 aprilie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Rechtbank Noord-Holland – Țările de Jos) – X BV/Inspecteur van de Belastingdienst/Douane kantoor Rotterdam Rijnmond
 ---documentbreak--- C2762018RO3030120180417RO0041303301Ordonanța președintelui Curții din 17 aprilie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Rechtbank Noord-Holland – Țările de Jos) – X BV/Inspecteur van de Belastingdienst/Douane kantoor Rotterdam Rijnmond
   (Cauza C-631/16) (
         1
      )2018/C 276/41Limba de procedură: neerlandezaPreședintele Curții a dispus radierea cauzei.
   (
         1
      )	JO C 86, 20.3.2017.


201807200332013482018/C 276/021632016CJC27620180806RO01ROINFO_JUDICIAL201806122211Cauza C-163/16: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 12 iunie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Rechtbank Den Haag – Țările de Jos) – Christian Louboutin, Christian Louboutin Sas/van Haren Schoenen BV [Trimitere preliminară – Mărci – Motive absolute de refuz al înregistrării sau de nulitate – Semn constituit exclusiv din forma produsului – Noțiunea „formă” – Culoare – Poziție pe o parte a produsului – Directiva 2008/95/CE – Articolul 2 – Articolul 3 alineatul (1) litera (e) punctul (iii)]
 ---documentbreak--- C2762018RO210120180612RO00022121Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 12 iunie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Rechtbank Den Haag – Țările de Jos) – Christian Louboutin, Christian Louboutin Sas/van Haren Schoenen BV
   (Cauza C-163/16) (
         1
      )
   „[Trimitere preliminară — Mărci — Motive absolute de refuz al înregistrării sau de nulitate — Semn constituit exclusiv din forma produsului — Noțiunea „formă” — Culoare — Poziție pe o parte a produsului — Directiva 2008/95/CE — Articolul 2 — Articolul 3 alineatul (1) litera (e) punctul (iii)]”2018/C 276/02Limba de procedură: neerlandeza
      Instanța de trimitere

   Rechtbank Den Haag

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Christian Louboutin, Christian Louboutin Sas

      Pârâtă: van Haren Schoenen BV

      Dispozitivul

   Articolul 3 alineatul (1) litera (e) punctul (iii) din Directiva 2008/95/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 octombrie 2008 de apropiere a legislațiilor statelor membre cu privire la mărci trebuie interpretat în sensul că un semn care constă într-o culoare aplicată pe talpa unui pantof cu toc înalt, precum cel în discuție în litigiul principal, nu este constituit exclusiv din „formă”, în sensul acestei dispoziții.
   (
         1
      )	JO C 211, 13.6.2016.


201807200302013472018/C 276/202582018CJC27620180806RO01ROINFO_JUDICIAL20180413141411Cauza C-258/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Centrale Raad van Beroep (Țările de Jos) la 13 aprilie 2018 – H. Solak/Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen (Uwv)
 ---documentbreak--- C2762018RO1410120180413RO0020141141Cerere de decizie preliminară introdusă de Centrale Raad van Beroep (Țările de Jos) la 13 aprilie 2018 – H. Solak/Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen (Uwv)
   (Cauza C-258/18)2018/C 276/20Limba de procedură: neerlandeza
      Instanța de trimitere

   Centrale Raad van Beroep

      Părțile din procedura principală

      Apelant: H. Solak

      Intimat: Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen (Uwv)

      Întrebările preliminare

            1)

            Un resortisant turc care a intrat pe piața legală a muncii dintr-un stat membru, a obținut cetățenia statului membru respectiv fără să renunțe la cetățenia sa turcă și ulterior a renunțat în mod voluntar la cetățenia respectivului stat membru gazdă și astfel la cetățenia Uniunii poate invoca articolul 6 din Decizia 3/80 (
                  1
               ) pentru a se sustrage unei condiții de reședință prevăzute de legislația națională în materie de securitate socială, care este însă opozabilă cetățenilor Uniunii?

            2)

            Articolul 6 alineatul (1) din Decizia 3/80 coroborat cu articolul 59 din Protocolul adițional trebuie interpretat în sensul că se opune legislației unui stat membru, precum articolul 4a din TW (
                  2
               ), în temeiul căreia o prestație complementară acordată se retrage dacă beneficiarul se mută în Turcia, chiar dacă acest beneficiar a părăsit teritoriul statului membru din proprie inițiativă după ce a renunțat în mod voluntar la cetățenia unui stat membru, deși nu s-a dovedit că acesta nu mai este încadrat în piața legală a muncii din statul membru respectiv?

      (
         1
      )	Decizia nr. 3/80 a Consiliului de asociere din 19 septembrie 1980 privind aplicarea regimurilor de securitate socială ale statelor membre ale Comunităților Europene în raport cu lucrătorii turci și cu membrii familiilor acestora (JO 1983, C 110, p. 60).
   (
         2
      )	Wet van 6 november 1986, houdende verlening van toeslagen tot het relevante sociaal minimum aan uitkeringsgerechtigden op grond van de Werkloosheidswet, de Ziektewet, de Algemene Arbeidsongeschiktheidswet, de Wet op de arbeidsongeschiktheidsverzekering en de Wet arbeidsongeschiktheidsvoorziening militairen (toeslagenwet) [Legea din 6 noiembrie 1986 privind acordarea de prestații suplimentare până la venitul minim garantat beneficiarilor de prestații sociale în temeiul Legii privind șomajul, al Legii privind asigurările de sănătate, al Legii generale privind incapacitatea de muncă, al Legii privind asigurarea pentru incapacitatea de muncă și al Legii privind prestațiile pentru incapacitate de muncă acordate militarilor (Legea privind prestațiile suplimentare)].


201807200272013412018/C 276/426862016CJC27620180806RO01ROINFO_JUDICIAL20180508303014Cauza C-686/16 P: Ordonanța președintelui Camerei a doua a Curții din 8 mai 2018 – Meissen Keramik GmbH/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)
 ---documentbreak--- C2762018RO3040120180508RO0042304301Ordonanța președintelui Camerei a doua a Curții din 8 mai 2018 – Meissen Keramik GmbH/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)
   (Cauza C-686/16 P) (
         1
      )2018/C 276/42Limba de procedură: germanaPreședintele Camerei a doua a dispus radierea cauzei.
   (
         1
      )	JO C 161, 22.5.2017.


201807200062012702018/C 276/59882018CJC27620180806RO01ROINFO_JUDICIAL20180529353511Cauza C-88/18: Ordonanța președintelui Curții din 29 mai 2018 – Comisia Europeană/Marele Ducat al Luxemburgului
 ---documentbreak--- C2762018RO3510120180529RO0059351351Ordonanța președintelui Curții din 29 mai 2018 – Comisia Europeană/Marele Ducat al Luxemburgului
   (Cauza C-88/18) (
         1
      )2018/C 276/59Limba de procedură: francezaPreședintele Curții a dispus radierea cauzei.
   (
         1
      )	JO C 161, 7.5.2018.


201807200562013262018/C 276/035302016CJC27620180806RO01ROINFO_JUDICIAL201806132322Cauza C-530/16: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 13 iunie 2018 – Comisia Europeană/Republica Polonă (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru – Siguranța căilor ferate – Directiva 2004/49/CE – Neadoptarea dispozițiilor necesare pentru a asigura independența organismului de anchetă)
 ---documentbreak--- C2762018RO220120180613RO00032232Hotărârea Curții (Camera a patra) din 13 iunie 2018 – Comisia Europeană/Republica Polonă
   (Cauza C-530/16) (
         1
      )
   „(Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Siguranța căilor ferate — Directiva 2004/49/CE — Neadoptarea dispozițiilor necesare pentru a asigura independența organismului de anchetă)”2018/C 276/03Limba de procedură: polona
      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: W. Mölls și J. Hottiaux, agenți)

      Pârâtă: Republica Polonă (reprezentanți: B. Majczyna și K. Majcher, agenți, asistați de T. Warchoł, ekspert)

      Dispozitivul

            1)

            Prin neadoptarea măsurilor necesare pentru a garanta independența organizațională și decizională a organismului de anchetă față de întreprinderea feroviară și față de gestionarul de infrastructură feroviară controlați de ministrul transporturilor, Republica Polonă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 21 alineatul (1) din Directiva 2004/49/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind siguranța căilor ferate comunitare și de modificare a Directivei 95/18/CE a Consiliului privind acordarea de licențe întreprinderilor feroviare și a Directivei 2001/14/CE privind repartizarea capacităților de infrastructură feroviară și perceperea de tarife pentru utilizarea infrastructurii feroviare și certificarea siguranței (Directiva privind siguranța feroviară).

            2)

            Obligă Republica Polonă la plata cheltuielilor de judecată.

      (
         1
      )	JO C 14, 16.1.2017.


201807200492013002018/C 276/43712017CJC27620180806RO01ROINFO_JUDICIAL20180322313111Cauza C-71/17: Ordonanța președintelui Camerei a doua a Curții din 22 martie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Supremo Tribunal de Justiça – Portugalia) – David Vicente Fernandes/Gabinete Português de Carta Verde
 ---documentbreak--- C2762018RO3110120180322RO0043311311Ordonanța președintelui Camerei a doua a Curții din 22 martie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Supremo Tribunal de Justiça – Portugalia) – David Vicente Fernandes/Gabinete Português de Carta Verde
   (Cauza C-71/17) (
         1
      )2018/C 276/43Limba de procedură: portughezaPreședintele Camerei a doua a dispus radierea cauzei.
   (
         1
      )	JO C 129, 24.4.2017.


201807200212012752018/C 276/212632018CJC27620180806RO01ROINFO_JUDICIAL20180416141522Cauza C-263/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Rechtbank te ’s-Gravenhage (Țările de Jos) la 16 aprilie 2018 – Nederlands Uitgeversverbond, Groep Algemene Uitgevers/Tom Kabinet Internet BV, Tom Kabinet Holding BV, Tom Kabinet Uitgeverij BV
 ---documentbreak--- C2762018RO1420120180416RO0021142152Cerere de decizie preliminară introdusă de Rechtbank te ’s-Gravenhage (Țările de Jos) la 16 aprilie 2018 – Nederlands Uitgeversverbond, Groep Algemene Uitgevers/Tom Kabinet Internet BV, Tom Kabinet Holding BV, Tom Kabinet Uitgeverij BV
   (Cauza C-263/18)2018/C 276/21Limba de procedură: neerlandeza
      Instanța de trimitere

   Rechtbank te ’s-Gravenhage

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: Nederlands Uitgeversverbond, Groep Algemene Uitgevers

      Pârâte: Tom Kabinet Internet BV, Tom Kabinet Holding BV, Tom Kabinet Uitgeverij BV

      Întrebările preliminare

            1)

            Articolul 4 alineatul (1) din Directiva privind dreptul de autor (
                  1
               ) trebuie interpretat în sensul că, prin formularea „orice formă de distribuire către public, prin vânzare sau prin altă modalitate, a originalului operei sau a copiilor acestuia” în sensul acestei dispoziții, se înțelege de asemenea o punere la dispoziție pe perioadă nedeterminată, în scopul utilizării, a cărților electronice (adică a copiilor în format digital ale cărților protejate de drepturi de autor), care se realizează online, prin descărcare, la un preț prin care titularul dreptului de autor obține o remunerație ce corespunde valorii economice a copiei operei care îi aparține?

            2)

            În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare: dreptul de distribuire a originalului sau a copiilor unei opere în sensul articolului 4 alineatul (2) din Directiva privind dreptul de autor este epuizat în cadrul Uniunii în cazul în care prima vânzare sau o altă formă de transmitere – prin care, în cazul de față, se înțelege punerea la dispoziție pe perioadă nedeterminată, în scopul utilizării, a cărților electronice (adică a copiilor în format digital ale cărților protejate prin drepturi de autor), care se realizează online, prin descărcare, la un preț prin care titularul dreptului de autor obține o remunerație ce corespunde valorii economice a copiei operei care îi aparține – se face, în cadrul Uniunii, de către titularul dreptului sau cu acordul acestuia?

            3)

            Articolul 2 din Directiva privind dreptul de autor trebuie interpretat în sensul că transmiterea exemplarului dobândit în mod legal între cumpărători ulteriori, în privința căruia dreptul de distribuire este epuizat, cuprinde autorizarea actelor de reproducere menționate în acesta, în măsura în care actele de reproducere sunt necesare pentru utilizarea legală a exemplarului, și, eventual, care sunt condițiile aplicabile?

            4)

            Articolul 5 din Directiva privind dreptul de autor trebuie interpretat în sensul că titularul dreptului de autor nu se mai poate opune actelor de reproducere necesare transmiterii între cumpărători ulteriori în legătură cu un exemplar dobândit în mod legal, în privința căruia dreptul de distribuire este epuizat, și, eventual, care sunt condițiile aplicabile?

      (
         1
      )	Directiva 2001/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 mai 2001 privind armonizarea anumitor aspecte ale dreptului de autor și drepturilor conexe în societatea informațională (JO 2001, L 167, p. 10, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 230).


201807200392012782018/C 276/046502016CJC27620180806RO01ROINFO_JUDICIAL201806123311Cauza C-650/16: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 12 iunie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Østre Landsret – Danemarca) – A/S Bevola, Jens W. Trock ApS/Skatteministeriet (Trimitere preliminară – Articolul 49 TFUE – Impozit pe profit – Libertatea de stabilire – Societate rezidentă – Profit impozabil – Degrevare fiscală – Deducere a pierderilor suferite de sediile permanente rezidente – Autorizare – Deducere a pierderilor suferite de sediile permanente nerezidente – Excludere – Excepție – Regim opțional de impozitare internațională la nivel de grup)
 ---documentbreak--- C2762018RO310120180612RO00043131Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 12 iunie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Østre Landsret – Danemarca) – A/S Bevola, Jens W. Trock ApS/Skatteministeriet
   (Cauza C-650/16) (
         1
      )
   „(Trimitere preliminară — Articolul 49 TFUE — Impozit pe profit — Libertatea de stabilire — Societate rezidentă — Profit impozabil — Degrevare fiscală — Deducere a pierderilor suferite de sediile permanente rezidente — Autorizare — Deducere a pierderilor suferite de sediile permanente nerezidente — Excludere — Excepție — Regim opțional de impozitare internațională la nivel de grup)”2018/C 276/04Limba de procedură: daneza
      Instanța de trimitere

   Østre Landsret

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: A/S Bevola, Jens W. Trock ApS

      Pârât: Skatteministeriet

      Dispozitivul

   Articolul 49 TFUE trebuie interpretat în sensul că se opune unei legislații a unui stat membru care exclude posibilitatea ca o societate rezidentă care nu a optat pentru un regim de impozitare internațională la nivel de grup precum cel în discuție în litigiul principal să deducă din profitul său impozabil pierderile suferite de un sediu permanent situat într-un alt stat membru atunci când, pe de o parte, această societate a epuizat toate posibilitățile de a deduce aceste pierderi pe care i le oferă dreptul statului membru în care este situat acest sediu și, pe de altă parte, a încetat să încaseze vreun venit de la acesta din urmă, astfel încât nu mai există nicio posibilitate ca pierderile menționate să poată fi luate în considerare în statul membru respectiv, aspect a cărui verificare este de competența instanței de trimitere.
   (
         1
      )	JO C 63, 27.2.2017.


201807200572013112018/C 276/601962018CJC27620180806RO01ROINFO_JUDICIAL20180601353512Cauza C-196/18: Ordonanța președintelui Curții din 1 iunie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) – Portugalia) – Raúl Vítor Soares de Sousa/Autoridade Tributária e Aduaneira
 ---documentbreak--- C2762018RO3520120180601RO0060352351Ordonanța președintelui Curții din 1 iunie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) – Portugalia) – Raúl Vítor Soares de Sousa/Autoridade Tributária e Aduaneira
   (Cauza C-196/18) (
         1
      )2018/C 276/60Limba de procedură: portughezaPreședintele Curții a dispus radierea cauzei.
   (
         1
      )	JO C 190, 4.6.2018.


201807200252012762018/C 276/056652016CJC27620180806RO01ROINFO_JUDICIAL201806134411Cauza C-665/16: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 13 iunie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Naczelny Sąd Administracyjny – Polonia) – Minister Finansów/Gmina Wrocław [Trimitere preliminară – Taxa pe valoarea adăugată (TVA) – Directiva 2006/112/CE – Articolul 2 alineatul (1) litera (a) – Livrare de bunuri efectuată cu titlu oneros – Articolul 14 alineatul (1) – Transferul dreptului de a dispune de bunuri corporale în calitate de proprietar – Articolul 14 alineatul (2) litera (a) – Transferul dreptului de proprietate asupra unui bun aparținând unei comune către domeniul public al statului, cu plata unei compensații, în vederea construcției unui drum național – Noțiunea „compensație” – Operațiune supusă TVA-ului]
 ---documentbreak--- C2762018RO410120180613RO00054141Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 13 iunie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Naczelny Sąd Administracyjny – Polonia) – Minister Finansów/Gmina Wrocław
   (Cauza C-665/16) (
         1
      )
   „[Trimitere preliminară — Taxa pe valoarea adăugată (TVA) — Directiva 2006/112/CE — Articolul 2 alineatul (1) litera (a) — Livrare de bunuri efectuată cu titlu oneros — Articolul 14 alineatul (1) — Transferul dreptului de a dispune de bunuri corporale în calitate de proprietar — Articolul 14 alineatul (2) litera (a) — Transferul dreptului de proprietate asupra unui bun aparținând unei comune către domeniul public al statului, cu plata unei compensații, în vederea construcției unui drum național — Noțiunea „compensație” — Operațiune supusă TVA-ului]”2018/C 276/05Limba de procedură: polona
      Instanța de trimitere

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Părțile din procedura principală

      Recurent: Minister Finansów

      Intimată: Gmina Wrocław

      Dispozitivul

   Articolul 2 alineatul (1) litera (a) și articolul 14 alineatul (2) litera (a) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie interpretate în sensul că constituie o operațiune supusă taxei pe valoarea adăugată transferul dreptului de proprietate asupra unui bun imobil care aparține unei persoane impozabile în scopuri de taxă pe valoarea adăugată către domeniul public al unui stat membru, realizat în condițiile prevăzute de lege și cu plata unei compensații într-o situație precum cea în discuție în litigiul principal, în care aceeași persoană reprezintă în același timp autoritatea expropriatoare și comuna expropriată și în care aceasta din urmă continuă în practică să gestioneze bunul vizat, chiar dacă plata compensației nu a fost realizată decât prin intermediul unui transfer contabil intern în bugetul comunei.
   (
         1
      )	JO C 112, 10.4.2017.


201807201122013552018/C 276/61TC27620180806RO01ROINFO_JUDICIAL20180626363611Cauza T-259/13 RENV: Hotărârea Tribunalului din 26 iunie 2018 – Franța/Comisia („FEOGA – Secțiunea «Garantare» – FEGA și FEADR – Cheltuieli excluse de la finanțare – Măsuri de sprijin pentru dezvoltare rurală – Zone cu handicapuri naturale – Corecție financiară forfetară – Cheltuieli efectuate de Franța – Criteriul privind coeficientul de densitate – Controale la fața locului”)
 ---documentbreak--- C2762018RO3610120180626RO0061361361Hotărârea Tribunalului din 26 iunie 2018 – Franța/Comisia
   (Cauza T-259/13 RENV) (
         1
      )
   „(„FEOGA — Secțiunea «Garantare» — FEGA și FEADR — Cheltuieli excluse de la finanțare — Măsuri de sprijin pentru dezvoltare rurală — Zone cu handicapuri naturale — Corecție financiară forfetară — Cheltuieli efectuate de Franța — Criteriul privind coeficientul de densitate — Controale la fața locului”)”2018/C 276/61Limba de procedură: franceza
      Părțile

      Reclamantă: Republica Franceză (reprezentanți: D. Colas, S. Horrenberger, R. Coesme, E. de Moustier și A.-L. Desjonquères, agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial D. Bianchi, G. von Rintelen și J. Aquilina, ulterior D. Bianchi, G. von Rintelen și A. Lewis, agenți)

      Intervenient în susținerea reclamantei: Regatul Spaniei (reprezentant: M. Sampol Pucurull, agent)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 236 TFUE și privind anularea parțială a Deciziei de punere în aplicare 2013/123/UE a Comisiei din 26 februarie 2013 de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli contractate de statele membre în cadrul secțiunii Garantare a Fondului european de orientare și garantare agricolă (FEOGA), în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și în cadrul Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) (JO 2013, L 67, p. 20).

      Dispozitivul

            1)

            Respinge acțiunea.

            2)

            Republica Franceză, precum și Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

            3)

            Regatul Spaniei suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (
         1
      )	JO C 207, 20.7.2013.


201807200162012732018/C 276/222642018CJC27620180806RO01ROINFO_JUDICIAL20180413151621Cauza C-264/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Grondwettelijk Hof (Belgia) la 13 aprilie 2018 – P. M., N. G.d.M., P. V.d.S./Ministerraad
 ---documentbreak--- C2762018RO1510120180413RO0022151162Cerere de decizie preliminară introdusă de Grondwettelijk Hof (Belgia) la 13 aprilie 2018 – P. M., N. G.d.M., P. V.d.S./Ministerraad
   (Cauza C-264/18)2018/C 276/22Limba de procedură: neerlandeza
      Instanța de trimitere

   Grondwettelijk Hof

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: P. M., N. G.d.M., P. V.d.S.

      Pârât: Ministerraad

      Întrebarea preliminară

   Articolul 10 literele (c) și (d) punctele (i), (ii) și (v) din Directiva 2014/24/UE (
         1
      ) a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2014 privind achizițiile publice și de abrogare a Directivei 2004/18/CE este compatibil cu principiul egalității, eventual coroborat cu principiul subsidiarității, și cu articolele 49 și 56 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, având în vedere că serviciile indicate în acesta sunt excluse de la aplicarea dispozițiilor în materie de atribuire din directiva menționată anterior, care garantează totuși deplina concurență și libera circulație în atribuirea contractelor de achiziții publice de servicii?
   (
         1
      )	JO 2014, L 94, p. 65.


201807200312013152018/C 276/441412017CJC27620180806RO01ROINFO_JUDICIAL20180601313112Cauza C-141/17: Ordonanța președintelui Curții din 1 iunie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Superior de Justicia del País Vasco – Spania) – José Luis Cabana Carballo/Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS), Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)
 ---documentbreak--- C2762018RO3120120180601RO0044312311Ordonanța președintelui Curții din 1 iunie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Superior de Justicia del País Vasco – Spania) – José Luis Cabana Carballo/Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS), Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)
   (Cauza C-141/17) (
         1
      )2018/C 276/44Limba de procedură: spaniolaPreședintele Curții a dispus radierea cauzei.
   (
         1
      )	JO C 195, 19.6.2017.


201807200402013442018/C 276/232652018CJC27620180806RO01ROINFO_JUDICIAL20180417161611Cauza C-265/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Lituania) la 17 aprilie 2018 – Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos/Akvilė Jarmuškienė
 ---documentbreak--- C2762018RO1610120180417RO0023161161Cerere de decizie preliminară introdusă de Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Lituania) la 17 aprilie 2018 – Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos/Akvilė Jarmuškienė
   (Cauza C-265/18)2018/C 276/23Limba de procedură: lituaniana
      Instanța de trimitere

   Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

      Părțile din procedura principală

      Recurentă: Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

      Intimată: Akvilė Jarmuškienė

      Cealaltă parte din procedură: Vilniaus apskrities valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

      Întrebarea preliminară

   Articolele 282-292 din Directiva 2006/112/CE (
         1
      ) a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie interpretate în sensul că, în împrejurări precum cele din prezenta cauză, în care sunt livrate două bunuri în cadrul aceleiași tranzacții, dar limita cifrei de afaceri anuale (volumul de activitate) prevăzută la articolul 287 din Directiva 2006/112/CE (și la dispozițiile corespunzătoare ale legislației naționale) este depășită doar prin livrarea unuia dintre aceste bunuri, persoana impozabilă (furnizorul) are, printre altele, obligația să calculeze și să plătească taxa pe valoarea adăugată (1) pe întreaga valoare a tranzacției (valoarea pentru livrarea ambelor bunuri) sau (2) doar pe partea din tranzacție prin care limita menționată mai sus (volumul de activitate) este depășită (valoarea livrării unuia dintre bunuri)?
   (
         1
      )	JO 2006, L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7.


201807200262013402018/C 276/066832016CJC27620180806RO01ROINFO_JUDICIAL201806134522Cauza C-683/16: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 13 iunie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Verwaltungsgericht Köln – Germania) – Deutscher Naturschutzring, Dachverband der deutschen Natur- und Umweltschutzverbände e.V./Bundesrepublik Deutschland [Trimitere preliminară – Politica comună în domeniul pescuitului – Regulamentul (UE) nr. 1380/2013 – Articolul 11 – Conservarea resurselor biologice ale mării – Protecția mediului – Conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică – Competența exclusivă a Uniunii Europene]
 ---documentbreak--- C2762018RO420120180613RO00064252Hotărârea Curții (Camera a treia) din 13 iunie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Verwaltungsgericht Köln – Germania) – Deutscher Naturschutzring, Dachverband der deutschen Natur- und Umweltschutzverbände e.V./Bundesrepublik Deutschland
   (Cauza C-683/16) (
         1
      )
   „[Trimitere preliminară — Politica comună în domeniul pescuitului — Regulamentul (UE) nr. 1380/2013 — Articolul 11 — Conservarea resurselor biologice ale mării — Protecția mediului — Conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică — Competența exclusivă a Uniunii Europene]”2018/C 276/06Limba de procedură: germana
      Instanța de trimitere

   Verwaltungsgericht Köln

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Deutscher Naturschutzring, Dachverband der deutschen Natur- und Umweltschutzverbände e.V.

      Pârâtă: Bundesrepublik Deutschland

      Dispozitivul

            1)

            Articolul 11 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 1380/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 decembrie 2013 privind politica comună în domeniul pescuitului, de modificare a Regulamentelor (CE) nr. 1954/2003 și (CE) nr. 1224/2009 ale Consiliului și de abrogare a Regulamentelor (CE) nr. 2371/2002 și (CE) nr. 639/2004 ale Consiliului și a Deciziei 2004/585/CE a Consiliului trebuie interpretat în sensul că se opune ca un stat membru să adopte, în domeniul apelor aflate sub suveranitatea sau sub jurisdicția acestuia, măsurile care îi sunt necesare pentru îndeplinirea obligațiilor sale impuse de articolul 6 din Directiva 92/43/CEE a Consiliului din 21 mai 1992 privind conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică și prin intermediul cărora se interzice complet în ariile Natura 2000 pescuitul maritim profesional cu echipamente de pescuit care ating fundul mării, precum și cu setci fixe de fund, din moment ce astfel de măsuri afectează navele de pescuit care arborează pavilionul altor state membre.

            2)

            Articolul 11 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1380/2013 trebuie interpretat în sensul că se opune adoptării de către un stat membru de măsuri precum cele în discuție în litigiul principal, în domeniul apelor aflate sub suveranitatea sau sub jurisdicția acestuia, care sunt necesare pentru îndeplinirea obligațiilor sale impuse de Directiva 2004/35/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 aprilie 2004 privind răspunderea pentru mediul înconjurător în legătură cu prevenirea și repararea daunelor aduse mediului.

      (
         1
      )	JO C 104, 3.4.2017.


201807200682013012018/C 276/242692018CJC27620180806RO01ROINFO_JUDICIAL20180419161722Cauza C-269/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Raad van State (Țările de Jos) la 19 aprilie 2018 – Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie, J, S/C, Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie
 ---documentbreak--- C2762018RO1620120180419RO0024162172Cerere de decizie preliminară introdusă de Raad van State (Țările de Jos) la 19 aprilie 2018 – Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie, J, S/C, Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie
   (Cauza C-269/18)2018/C 276/24Limba de procedură: neerlandeza
      Instanța de trimitere

   Raad van State

      Părțile din procedura principală

      Apelanți: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie, J, S

      Intimați: C, Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

      Întrebările preliminare

            1)

            În cazul în care o autoritate decizională a respins o cerere de protecție internațională drept vădit nefondată, în sensul articolului 46 alineatul (6) litera (a) din Directiva 2013/32/UE (
                  1
               ) a Parlamentului European și a Consiliului din 26 iunie 2013 privind procedurile comune de acordare și retragere a protecției internaționale (reformare), iar, în temeiul dreptului național, acțiunea în fața unei instanțe judecătorești împotriva acestei decizii de respingere nu are efect suspensiv automat, articolul 46 alineatul (8) din această directivă trebuie interpretat în sensul că simpla introducere a unei cereri de măsuri provizorii are drept consecință faptul că solicitantul nu se mai află în situație de ședere ilegală pe teritoriul statului membru, în sensul articolului 3 din Directiva 2008/115/CE (
                  2
               ) a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 2008 privind standardele și procedurile comune aplicabile în statele membre pentru returnarea resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală și, prin urmare, intră în sfera de aplicare a Directivei 2013/33/UE (
                  3
               ) a Parlamentului European și a Consiliului din 26 iunie 2013 de stabilire a standardelor pentru primirea solicitanților de protecție internațională (reformare)?

            2)

            Pentru a răspunde la întrebarea 1, este important că dreptul național – ținând seama de principiul nereturnării – prevede că solicitantul nu va fi îndepărtat înainte ca o instanță judecătorească să fi decis, la cerere, că nu se poate aștepta soluționarea acțiunii împotriva deciziei de respingere a protecției internaționale?

      (
         1
      )	JO 2013, L 180, p. 60.
   (
         2
      )	JO 2008, L 348, p. 98.
   (
         3
      )	JO 2013, L 180, p. 96.


201807201112013062018/C 276/621042015TC27620180806RO01ROINFO_JUDICIAL20180620363722Cauza T-104/15: Hotărârea Tribunalului din 20 iunie 2018 – KV/Comisia [„Convenții de subvenționare încheiate în cadrul programului de acțiune în domeniul învățării de-a lungul vieții (2007-2013) – Proiectele «Green Business is Smart Business» și «LadybizIT: Woman entrepreneurship on the verge of ICT» – Costuri neeligibile – Acțiune în anulare – Necompetența Comisiei”]
 ---documentbreak--- C2762018RO3620120180620RO0062362372Hotărârea Tribunalului din 20 iunie 2018 – KV/Comisia
   (Cauza T-104/15) (
         1
      )
   „[„Convenții de subvenționare încheiate în cadrul programului de acțiune în domeniul învățării de-a lungul vieții (2007-2013) — Proiectele «Green Business is Smart Business» și «LadybizIT: Woman entrepreneurship on the verge of ICT» — Costuri neeligibile — Acțiune în anulare — Necompetența Comisiei”]”2018/C 276/62Limba de procedură: engleza
      Părțile

      Reclamantă: KV (reprezentant: S. Pappas, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial C. Gheorghiu și K. Skelly, ulterior C. Gheorghiu, I. Rubene și J. King, agenți)

      Intervenientă în susținerea pârâtei: Agenția Executivă pentru Educație, Audiovizual și Cultură (EACEA) (reprezentanţi: inițial H. Monet și D. Homann, ulterior H. Monet, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea Deciziei de punere în aplicare C(2014) 9706 final a Comisiei, din 16 decembrie 2014, care a respins ca nefondată acțiunea formulată de reclamantă împotriva Deciziei EACEA din 23 septembrie 2014 de declarare ca neeligibile a anumitor costuri de personal din perspectiva convențiilor de subvenționare încheiate la 30 septembrie 2010 și la 9 septembrie 2011 între reclamantă și EACEA pentru punerea în aplicare a proiectelor europene „Green Business is Smart Business” și „LadybizIT: Woman entrepreneurship on the verge of ICT”

      Dispozitivul

            1)

            Anulează Decizia de punere în aplicare C(2014) 9706 final a Comisiei din 16 noiembrie 2014.

            2)

            Respinge în rest acțiunea ca inadmisibilă.

            3)

            Comisia Europeană suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de KV.

            4)

            Agenția Executivă pentru Educație, Audiovizual și Cultură (EACEA) suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (
         1
      )	JO C 155, 11.5.2015.


201807200322013642018/C 276/07392017CJC27620180806RO01ROINFO_JUDICIAL201806145621Cauza C-39/17: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 14 iunie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour de cassation – Franța) – Lubrizol France SAS/Caisse nationale du Régime social des indépendants (RSI) participations extérieures (Trimitere preliminară – Libera circulație a mărfurilor – Articolele 28 și 30 TFUE – Taxe cu efect echivalent – Articolul 110 TFUE – Impozite interne – Contribuție socială de solidaritate a societăților – Taxă – Bază impozabilă – Cifră de afaceri anuală globală a societăților – Directiva 2006/112/CE – Articolul 17 – Transferul unui bun într-un alt stat membru – Valoarea bunului transferat – Includere în cifra de afaceri anuală globală)
 ---documentbreak--- C2762018RO510120180614RO00075162Hotărârea Curții (Camera a patra) din 14 iunie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour de cassation – Franța) – Lubrizol France SAS/Caisse nationale du Régime social des indépendants (RSI) participations extérieures
   (Cauza C-39/17) (
         1
      )
   „(Trimitere preliminară — Libera circulație a mărfurilor — Articolele 28 și 30 TFUE — Taxe cu efect echivalent — Articolul 110 TFUE — Impozite interne — Contribuție socială de solidaritate a societăților — Taxă — Bază impozabilă — Cifră de afaceri anuală globală a societăților — Directiva 2006/112/CE — Articolul 17 — Transferul unui bun într-un alt stat membru — Valoarea bunului transferat — Includere în cifra de afaceri anuală globală)”2018/C 276/07Limba de procedură: franceza
      Instanța de trimitere

   Cour de cassation

      Părțile din procedura principală

      Recurentă: Lubrizol France SAS

      Intimată: Caisse nationale du Régime social des indépendants (RSI) participations extérieures

      Dispozitivul

   Articolele 28 și 30 TFUE trebuie interpretate în sensul că nu se opun unei reglementări a unui stat membru care prevede că baza impozabilă a unor contribuții percepute pe cifra de afaceri anuală a societăților, cu condiția ca aceasta din urmă să atingă sau să depășească o anumită sumă, este calculată ținând seama de valoarea reprezentativă a bunurilor transferate de o persoană impozabilă sau în numele acesteia, în scopul desfășurării activității sale economice, din acest stat membru către un alt stat membru al Uniunii Europene, această valoare fiind luată în considerare din momentul transferului menționat, în timp ce, atunci când aceleași bunuri sunt transferate de persoana impozabilă sau în numele acesteia, în scopul desfășurării activității sale economice, pe teritoriul statului membru vizat, valoarea lor nu este luată în considerare în baza impozabilă menționată decât la momentul vânzării lor ulterioare, cu condiția:

            —

            în primul rând, ca valoarea acestor bunuri să nu fie luată din nou în considerare în baza impozabilă menționată la momentul vânzării lor ulterioare în acest stat membru;

            —

            în al doilea rând, ca valoarea lor să fie dedusă din baza impozabilă menționată atunci când aceste bunuri nu sunt destinate vânzării în celălalt stat membru sau au fost transportate înapoi în statul membru de origine fără a fi fost vândute și

            —

            în al treilea rând, ca avantajele care rezultă din utilizarea contribuțiilor menționate să nu compenseze integral sarcina suportată de produsul național comercializat pe piața națională la momentul introducerii sale pe piață, aspect a cărui verificare este de competența instanței de trimitere.

      (
         1
      )	JO C 112, 10.4.2017.


201807200532013182018/C 276/453032017CJC27620180806RO01ROINFO_JUDICIAL20180423313113Cauza C-303/17: Ordonanța președintelui Curții din 23 aprilie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Ungaria) – Headlong Limited/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Központi Irányítása
 ---documentbreak--- C2762018RO3130120180423RO0045313311Ordonanța președintelui Curții din 23 aprilie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Ungaria) – Headlong Limited/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Központi Irányítása
   (Cauza C-303/17) (
         1
      )2018/C 276/45Limba de procedură: maghiaraPreședintele Curții a dispus radierea cauzei.
   (
         1
      )	JO C 269, 14.8.2017.


201807200852013312018/C 276/633062015TC27620180806RO01ROINFO_JUDICIAL20180620373821Cauza T-306/15 și T-484/15: Hotărârea Tribunalului din 20 iunie 2018 – KV/EACEA [„Clauză compromisorie – Convenții de subvenționare încheiate în cadrul programului de acțiune în domeniul învățării de-a lungul vieții (2007-2013) – Proiectele NEST și «This is IT» – Costuri neeligibile – Recalificare a acțiunilor”]
 ---documentbreak--- C2762018RO3710120180620RO0063371382Hotărârea Tribunalului din 20 iunie 2018 – KV/EACEA
   (Cauza T-306/15 și T-484/15) (
         1
      )
   „[„Clauză compromisorie — Convenții de subvenționare încheiate în cadrul programului de acțiune în domeniul învățării de-a lungul vieții (2007-2013) — Proiectele NEST și «This is IT» — Costuri neeligibile — Recalificare a acțiunilor”]”2018/C 276/63Limba de procedură: engleza
      Părțile

      Reclamant(ă): KV (reprezentant: S. Pappas, avocat)

      Pârâtă: Agenția Executivă pentru Educație, Audiovizual și Cultură (reprezentanți: inițial H. Monet și D. Homann, ulterior H. Monet, agenți)

      Obiectul

   Cereri întemeiate pe articolul 272 TFUE având ca obiect constatarea faptului că, prin declararea ca neeligibile a anumitor cheltuieli de personal efectuate de reclamantă în cadrul proiectelor „Network of Staff and Teachers in childcare services” (NEST) și „Facilitating and fostering digital competence through volunteers – This is IT” (This is IT), EACEA nu a interpretat și nu a aplicat corect prevederile contractuale referitoare la acest proiect

      Dispozitivul

            1)

            Conexează cauzele T-306/15 și T-484/15 în vederea pronunțării deciziei prin care se finalizează judecata.

            2)

            Respinge acțiunile.

            3)

            Obligă KV la plata cheltuielilor de judecată.

      (
         1
      )	JO C 279, 24.8.2015.


201807200412013452018/C 276/081692017CJC27620180806RO01ROINFO_JUDICIAL201806146721Cauza C-169/17: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 14 iunie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Supremo – Spania) – Asociación Nacional de Productores de Ganado Porcino/Administración del Estado (Trimitere preliminară – Articolele 34 și 35 TFUE – Libera circulație a mărfurilor – Restricții cantitative – Măsuri cu efect echivalent – Protecția porcilor – Produse prelucrate sau comercializate în Spania – Standarde de calitate pentru carnea, jambonul, spata și fileul de porc iberic – Condiții pentru utilizarea denumirii „de cebo” – Îmbunătățirea calității produselor – Directiva 2008/120/CE – Domeniu de aplicare)
 ---documentbreak--- C2762018RO610120180614RO00086172Hotărârea Curții (Camera întâi) din 14 iunie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Supremo – Spania) – Asociación Nacional de Productores de Ganado Porcino/Administración del Estado
   (Cauza C-169/17) (
         1
      )
   „(Trimitere preliminară — Articolele 34 și 35 TFUE — Libera circulație a mărfurilor — Restricții cantitative — Măsuri cu efect echivalent — Protecția porcilor — Produse prelucrate sau comercializate în Spania — Standarde de calitate pentru carnea, jambonul, spata și fileul de porc iberic — Condiții pentru utilizarea denumirii „de cebo” — Îmbunătățirea calității produselor — Directiva 2008/120/CE — Domeniu de aplicare)”2018/C 276/08Limba de procedură: spaniola
      Instanța de trimitere

   Tribunal Supremo

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Asociación Nacional de Productores de Ganado Porcino

      Pârâtă: Administración del Estado

      Dispozitivul

            1)

            Articolele 34 și 35 TFUE trebuie interpretate în sensul că:

                     —

                     articolul 34 TFUE nu se opune unei reglementări naționale, precum cea în discuție în litigiul principal, care prevede că denumirea comercială „iberico de cebo” poate fi atribuită numai produselor care îndeplinesc anumite condiții impuse de această reglementare națională, din moment ce aceasta din urmă permite importul și comercializarea produselor care provin din alte state membre decât cel care a adoptat reglementarea națională menționată, sub denumirile pe care acestea le poartă potrivit reglementării din statul membru de origine, chiar dacă acestea sunt asemănătoare, similare sau identice cu denumirile prevăzute de reglementarea națională în discuție în litigiul principal;

                     —

                     articolul 35 TFUE nu se opune unei reglementări naționale precum cea în discuție în litigiul principal.

            2)

            Articolul 3 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2008/120 a Consiliului din 18 decembrie 2008 de stabilire a normelor minime de protecție a porcilor coroborat cu articolul 12 din aceasta trebuie interpretat în sensul că nu se opune unei reglementări naționale, precum cea în discuție în litigiul principal, care condiționează utilizarea anumitor denumiri comerciale pentru produsele obținute din porcul iberic prelucrate sau comercializate în Spania de respectarea, de către producători, a unor condiții de creștere a porcului iberic mai stricte decât cele prevăzute la acest articol 3 alineatul (1) litera (a) și a unei vârste minime de sacrificare de 10 luni.

      (
         1
      )	JO C 195, 19.6.2017.


201807200362012972018/C 276/463712017CJC27620180806RO01ROINFO_JUDICIAL20180412313114Cauza C-371/17: Ordonanța președintelui Curții din 12 aprilie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesgerichtshof – Germania)– Uber BV/Richard Leipold
 ---documentbreak--- C2762018RO3140120180412RO0046314311Ordonanța președintelui Curții din 12 aprilie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesgerichtshof – Germania)– Uber BV/Richard Leipold
   (Cauza C-371/17) (
         1
      )2018/C 276/46Limba de procedură: germanaPreședintele Curții a dispus radierea cauzei.
   (
         1
      )	JO C 318, 25.9.2017.


201807200382013432018/C 276/092232017CJC27620180806RO01ROINFO_JUDICIAL201806147711Cauza C-223/17 P: Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 14 iunie 2018 – Lubrizol France SAS/Consiliul Uniunii Europene, Comisia Europeană [Recurs – Tariful vamal comun – Taxe vamale autonome pentru anumite produse agricole şi industriale – Cereri de suspendări tarifare – Regulamentul (UE) nr. 1344/2011 – Suspendări tarifare acordate – Obiecţiune – Regulamentul (UE) nr. 1387/2013 – Ridicare a suspendării contestată – Produse comparabile disponibile în cantităţi suficiente pe piaţa Uniunii]
 ---documentbreak--- C2762018RO710120180614RO00097171Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 14 iunie 2018 – Lubrizol France SAS/Consiliul Uniunii Europene, Comisia Europeană
   (Cauza C-223/17 P) (
         1
      )
   „[Recurs — Tariful vamal comun — Taxe vamale autonome pentru anumite produse agricole şi industriale — Cereri de suspendări tarifare — Regulamentul (UE) nr. 1344/2011 — Suspendări tarifare acordate — Obiecţiune — Regulamentul (UE) nr. 1387/2013 — Ridicare a suspendării contestată — Produse comparabile disponibile în cantităţi suficiente pe piaţa Uniunii]”2018/C 276/09Limba de procedură: engleza
      Părțile

      Recurentă: Lubrizol France SAS (reprezentanți: R. MacLean, solicitor, asistat de A. Bochon, avocat)

      Celelalte părți din procedură: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Balta și F. Florindo Gijón, agenți), Comisia Europeană (reprezentanți: A. Lewis și A. Caeiros, agenți)

      Dispozitivul

            1)

            Respinge recursul.

            2)

            Obligă Lubrizol France SAS să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Consiliul Uniunii Europene.

            3)

            Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (
         1
      )	JO C 221, 10.7.2017


201807201152013072018/C 276/645372015TC27620180806RO01ROINFO_JUDICIAL20180626383811Cauza T-537/15: Hotărârea Tribunalului din 26 iunie 2018 – Deutsche Post/EUIPO – Verbis Alfa și EasyPack (InPost) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative InPost – Mărcile Uniunii Europene figurative anterioare INFOPOST și ePOST și marca națională verbală anterioară POST – Motiv relativ de refuz – Lipsa riscului de confuzie – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001] – Lipsa prejudiciului adus renumelui și lipsa diluării – Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul 2017/1001] – Elemente de probă prezentate pentru prima dată în fața Tribunalului”]
 ---documentbreak--- C2762018RO3810120180626RO0064381381Hotărârea Tribunalului din 26 iunie 2018 – Deutsche Post/EUIPO – Verbis Alfa și EasyPack (InPost)
   (Cauza T-537/15) (
         1
      )
   „[„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative InPost — Mărcile Uniunii Europene figurative anterioare INFOPOST și ePOST și marca națională verbală anterioară POST — Motiv relativ de refuz — Lipsa riscului de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001] — Lipsa prejudiciului adus renumelui și lipsa diluării — Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul 2017/1001] — Elemente de probă prezentate pentru prima dată în fața Tribunalului”]”2018/C 276/64Limba de procedură: engleza
      Părţile

      Reclamantă: Deutsche Post AG (Bonn, Germania) (reprezentanţi: inițial M. Viefhues și T. Heitmann, ulterior M. Viefhues, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanţi: M. Rajh, G. Sakalaite-Orlovskiene și D. Walicka, agenți)

      Celelalte părți din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, interveniente la Tribunal: Verbis Alfa sp. z o.o. (Cracovia, Polonia) și EasyPack sp. z o.o. (Cracovia) (reprezentanţi: M. Żabińska, A. Kockläuner și O. Nilgen, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 26 iunie 2015 (cauza R 546/2014-1) privind o procedură de opoziție între Deutsche Post, pe de o parte, și Verbis Alfa și EasyPack, pe de altă parte

      Dispozitivul

            1)

            Respinge acțiunea.

            2)

            Obligă Deutsche Post AG la plata cheltuielilor de judecată.

      (
         1
      )	JO C 371, 9.11.2015.


201807200222013232018/C 276/252852018CJC27620180806RO01ROINFO_JUDICIAL20180425171821Cauza C-285/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Lituania) la 25 aprilie 2018 – Kauno miesto savivaldybė, Kauno miesto savivaldybės administracija
 ---documentbreak--- C2762018RO1710120180425RO0025171182Cerere de decizie preliminară introdusă de Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Lituania) la 25 aprilie 2018 – Kauno miesto savivaldybė, Kauno miesto savivaldybės administracija
   (Cauza C-285/18)2018/C 276/25Limba de procedură: lituaniana
      Instanța de trimitere

   Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

      Părțile din procedura principală

      Recurente (pârâte în primă instanță): Kauno miesto savivaldybė, Kauno miesto savivaldybės administracija

      Alte părți în recurs: UAB „Irgita”, UAB „Kauno švara”

      Întrebările preliminare

            1)

            Având în vedere circumstanțele din litigiul principal, în care procedurile de încheiere a operațiunii interne în litigiu, inter alia, procedurile administrative, au fost inițiate la un moment la care Directiva 2004/18 (
                  1
               ) era încă în vigoare, dar contractul în sine a fost încheiat la 19 mai 2016, moment la care Directiva 2004/18 nu mai era în vigoare, operațiunea internă intră în domeniul de aplicare al Directivei 2004/18 sau în cel al Directivei 2014/24 (
                  2
               )?

            2)

            Presupunând că operațiunea internă intră în domeniul de aplicare al Directivei 2004/18:

                     a)

                     Articolul 1 alineatul (2) litera (a) din directivă (însă fără a se limita la acesta), luând în considerare Hotărârile pronunțate de Curtea de Justiție în cauza Teckal (C-107/98), în cauza Jean Auroux și alții (C-220/05), în cauza ANAV (C-410/04), precum și în alte cauze, trebuie înțeles și interpretat în sensul că noțiunea „operațiune internă” intră în domeniul de aplicare al dreptului Uniunii, iar dreptul național al statelor membre nu are incidență asupra conținutului și aplicării noțiunii respective, inter alia, prin limitarea încheierii unor astfel de operațiuni, de exemplu condiția conform căreia calitatea, disponibilitatea și continuitatea serviciilor care trebuie prestate să nu poată fi asigurate prin atribuirea de contracte de achiziții publice?

                     b)

                     Dacă răspunsul la întrebarea anterioară este negativ, în sensul că noțiunea „operațiune internă” intră, în tot sau în parte, în domeniul de aplicare al dreptului statelor membre, prevederea din Directiva 2004/18 menționată anterior trebuie interpretată în sensul că statele membre dispun de o putere de apreciere pentru a stabili limite sau condiții suplimentare pentru încheierea de operațiuni interne (în raport cu dreptul Uniunii și jurisprudența Curții de Justiție prin care a fost interpretat dreptul respectiv) dar își pot exercita această putere de apreciere doar prin intermediul unor norme de drept pozitiv specifice și clare din domeniul achizițiilor publice?

            3)

            Presupunând că operațiunea internă intră în domeniul de aplicare al Directivei 2014/24:

                     a)

                     Prevederile articolului 1 alineatul (4) și ale articolului 12 din directivă și cele ale articolului 36 din Cartă, interpretate împreună sau separat (însă fără a se limita la acestea), luând în considerare Hotărârile pronunțate de Curtea de Justiție în cauza Teckal (C-107/98), în cauza Jean Auroux și alții (C-220/05), în cauza ANAV (C-410/04), precum și în alte cauze trebuie înțelese și interpretate în sensul că noțiunea „operațiune internă” intră în domeniul de aplicare al dreptului Uniunii, iar dreptul național al statelor membre nu are incidență asupra conținutului și aplicării noțiunii respective, inter alia, prin limitarea încheierii unor astfel de operațiuni, de exemplu condiția conform căreia calitatea, disponibilitatea și continuitatea serviciilor prestate să nu poată fi asigurate prin atribuirea de contracte de achiziții publice?

                     b)

                     Dacă răspunsul la întrebarea anterioară este negativ, în sensul că noțiunea „operațiune internă” intră, în tot sau în parte, în domeniul de aplicare al dreptului statelor membre, prevederile articolului 12 din Directiva 2014/24 ar trebui interpretate în sensul că statele membre dispun de o putere de apreciere pentru a stabili limite sau condiții suplimentare pentru încheierea de operațiuni interne (în raport cu dreptul Uniunii și jurisprudența Curții de Justiție prin care a fost interpretat dreptul respectiv) dar își pot exercita această putere de apreciere doar prin intermediul unor norme de drept pozitiv specifice și clare din domeniul achizițiilor publice?

            4)

            Indiferent care dintre cele două directive se aplică în raport cu operațiunea internă în discuție, principiul egalității și principiul nediscriminării prestatorilor în cadrul procedurilor de achiziții publice precum și principiul transparenței (articolul 2 din Directiva 2004/18 și articolul 18 din Directiva 2014/24), interdicția generală a discriminării pe motiv de cetățenie sau naționalitate (articolul 18 TFUE), dreptul de stabilire (articolul 49 TFUE), libera prestare a serviciilor (articolul 56 TFUE), posibilitatea de a acorda întreprinderilor drepturi exclusive (articolul 106 TFUE), precum și jurisprudența Curții de Justiție (Hotărârile pronunțate în cauzele Teckal, ANAV, Sea, Undis Servizi și în alte cauze) trebuie înțelese și interpretate în sensul că o operațiune internă încheiată între o autoritate contractantă și o entitate separată din punct de vedere juridic de acea autoritate contractantă, în situația în care autoritatea contractantă exercită un control asupra entității respective într-o manieră similară controlului exercitat asupra propriilor departamente, iar activitatea entității respective este reprezentată în principal de o activitate în beneficiul autorității contractante, este, în sine, legală, inter alia, nu încalcă dreptul altor operatori economici la concurență loială, nu discriminează pe acești operatori și nu conferă niciun privilegiu entității controlate cu care s-a încheiat operațiunea internă?

      (
         1
      )	Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii (JO 2004, L 134, p. 114, Ediție specială, 06/vol. 8, p. 116).
   (
         2
      )	Directiva 2014/24/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2014 privind achizițiile publice și de abrogare a Directivei 2004/18/CE (JO 2014, L 94, p. 65).


201807200542013192018/C 276/104212017CJC27620180806RO01ROINFO_JUDICIAL201806138811Cauza C-421/17: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 13 iunie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Naczelny Sąd Administracyjny – Polonia) – Szef Krajowej Administracji Skarbowej/Polfarmex Spółka Akcyjna w Kutnie [Trimitere preliminară – Fiscalitate – Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (TVA) – Directiva 2006/112/CE – Articolul 2 alineatul (1) litera (a) – Domeniu de aplicare – Operațiuni impozabile – Livrare de bunuri efectuată cu titlu oneros – Transferul de către o societate pe acțiuni al unui imobil în beneficiul unui acționar în schimbul răscumpărării acțiunilor sale]
 ---documentbreak--- C2762018RO810120180613RO00108181Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 13 iunie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Naczelny Sąd Administracyjny – Polonia) – Szef Krajowej Administracji Skarbowej/Polfarmex Spółka Akcyjna w Kutnie
   (Cauza C-421/17) (
         1
      )
   „[Trimitere preliminară — Fiscalitate — Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (TVA) — Directiva 2006/112/CE — Articolul 2 alineatul (1) litera (a) — Domeniu de aplicare — Operațiuni impozabile — Livrare de bunuri efectuată cu titlu oneros — Transferul de către o societate pe acțiuni al unui imobil în beneficiul unui acționar în schimbul răscumpărării acțiunilor sale]”2018/C 276/10Limba de procedură: polona
      Instanța de trimitere

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Părțile din procedura principală

      Recurent: Szef Krajowej Administracji Skarbowej

      Intimată: Polfarmex Spółka Akcyjna w Kutnie

      Dispozitivul

   Articolul 2 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie interpretat în sensul că transferul, de către o societate pe acțiuni către unul dintre acționarii săi, al proprietății asupra unor bunuri imobile efectuat, precum cel în discuție în litigiul principal, cu titlu de contraprestație pentru răscumpărarea de către societatea pe acțiuni menționată, în cadrul unui mecanism de retragere de acțiuni prevăzut de legislația națională, a acțiunilor deținute în capitalul său social de acest acționar constituie o livrare de bunuri cu titlu oneros supusă taxei pe valoarea adăugată, cu condiția ca bunurile imobile menționate să fie afectate activității economice a aceleiași societăți pe acțiuni.
   (
         1
      )	JO C 357, 23.10.2017.


201807200622012842018/C 276/262882018CJC27620180806RO01ROINFO_JUDICIAL20180425191911Cauza C-288/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 25 aprilie 2018 – X BV/Staatssecretaris van Financiën
 ---documentbreak--- C2762018RO1910120180425RO0026191191Cerere de decizie preliminară introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 25 aprilie 2018 – X BV/Staatssecretaris van Financiën
   (Cauza C-288/18)2018/C 276/26Limba de procedură: neerlandeza
      Instanța de trimitere

   Hoge Raad der Nederlanden

      Părțile din procedura principală

      Recurentă: X BV

      Intimat: Staatssecretaris van Financiën

      Întrebarea preliminară

   Subpozițiile 8528 51 00 și 8528 59 40 din Nomenclatura combinată (în versiunea în vigoare de la 1 ianuarie 2007 până la 25 octombrie 2013) trebuie interpretate în sensul că ecranele plate cu cristale lichide (LCD) concepute și fabricate pentru afișarea informațiilor provenite de la o mașină automată de prelucrare a datelor și a semnalelor video compozite provenite din alte surse, indiferent de celelalte caracteristici și proprietăți obiective ale monitorului specific, trebuie clasificate la subpoziția 8528 59 40 din NC dacă, din cauza dimensiunii, a greutății și a funcționalității lor, nu sunt adecvate pentru munca în apropiere? Este relevant, în acest context, dacă utilizatorul (cititorul) ecranului și persoana care prelucrează și/sau introduce date în mașina automată de prelucrare a datelor este aceeași persoană?


201807200912013602018/C 276/652272016TC27620180806RO01ROINFO_JUDICIAL20180621393911Cauza T-227/16: Hotărârea Tribunalului din 21 iunie 2018 – Haverkamp IP/EUIPO – Sissel (Preș) [„Desen sau model industrial comunitar – Procedură de declarare a nulității – Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană – Desen sau model industrial comunitar care reprezintă un covor – Desen sau model industrial anterior – Motiv de nulitate – Lipsa caracterului individual – Utilizator avizat – Gradul de libertate a creatorului – Dovada saturării stadiului tehnicii – Lipsa unei impresii globale diferite – Articolul 6 și articolul 25 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 6/2002 – Articolul 63 alineatul (1) din Regulamentul nr. 6/2002”]
 ---documentbreak--- C2762018RO3910120180621RO0065391391Hotărârea Tribunalului din 21 iunie 2018 – Haverkamp IP/EUIPO – Sissel (Preș)
   (Cauza T-227/16) (
         1
      )
   „[„Desen sau model industrial comunitar — Procedură de declarare a nulității — Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană — Desen sau model industrial comunitar care reprezintă un covor — Desen sau model industrial anterior — Motiv de nulitate — Lipsa caracterului individual — Utilizator avizat — Gradul de libertate a creatorului — Dovada saturării stadiului tehnicii — Lipsa unei impresii globale diferite — Articolul 6 și articolul 25 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 6/2002 — Articolul 63 alineatul (1) din Regulamentul nr. 6/2002”]”2018/C 276/65Limba de procedură: germana
      Părţile

      Reclamantă: Haverkamp IP GmbH (Kindberg, Austria) admisă să îl substituie pe Reinhard Haverkamp (reprezentant: A. Waldenberger, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanţi: S. Hanne și D. Walicka, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO: Sissel GmbH (Bad Dürkheim, Germania)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a treia de recurs a EUIPO din 26 februarie 2016 (cauza R 2618/2014-3) privind o procedură de declarare a nulității între Sissel și domnul Haverkamp

      Dispozitivul

            1)

            Respinge acțiunea.

            2)

            Obligă Haverkamp IP GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (
         1
      )	JO C 243, 4.7.2016.


201807200112012712018/C 276/114582017CJC27620180806RO01ROINFO_JUDICIAL201806148922Cauza C-458/17 P: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 14 iunie 2018 – Rami Makhlouf/Consiliul Uniunii Europene, Comisia Europeană (Recurs – Politica externă și de securitate comună – Măsuri restrictive luate împotriva Republicii Arabe Siriene – Măsuri îndreptate împotriva unor femei și a unor oameni de afaceri influenți care își desfășoară activitățile în Siria, precum și împotriva unor membri influenți ai familiilor Assad și Makhlouf – Dreptul la apărare – Dovada temeiniciei includerii pe liste)
 ---documentbreak--- C2762018RO820120180614RO00118292Hotărârea Curții (Camera a opta) din 14 iunie 2018 – Rami Makhlouf/Consiliul Uniunii Europene, Comisia Europeană
   (Cauza C-458/17 P) (
         1
      )
   „(Recurs — Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive luate împotriva Republicii Arabe Siriene — Măsuri îndreptate împotriva unor femei și a unor oameni de afaceri influenți care își desfășoară activitățile în Siria, precum și împotriva unor membri influenți ai familiilor Assad și Makhlouf — Dreptul la apărare — Dovada temeiniciei includerii pe liste)”2018/C 276/11Limba de procedură: franceza
      Părțile

      Recurent: Rami Makhlouf (reprezentant: E. Ruchat, avocat)

      Celelalte părți din procedură: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: V. Piessevaux și S. Kyriakopoulou, agenți), Comisia Europeană (reprezentanți: L. Havas și R. Tricot, agenți)

      Dispozitivul

            1)

            Respinge recursul.

            2)

            Domnul Rami Makhlouf suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Consiliul Uniunii Europene și de Comisia Europeană.

      (
         1
      )	JO C 309, 18.9.2017.


201807200342013162018/C 276/272982018CJC27620180806RO01ROINFO_JUDICIAL20180502192022Cauza C-298/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Arbeitsgericht Cottbus – Kammern Senftenberg (Germania) la 2 mai 2018 – Reiner Grafe și Jürgen Pohle/Südbrandenburger Nahverkehrs GmbH și OSL Bus GmbH
 ---documentbreak--- C2762018RO1920120180502RO0027192202Cerere de decizie preliminară introdusă de Arbeitsgericht Cottbus – Kammern Senftenberg (Germania) la 2 mai 2018 – Reiner Grafe și Jürgen Pohle/Südbrandenburger Nahverkehrs GmbH și OSL Bus GmbH
   (Cauza C-298/18)2018/C 276/27Limba de procedură: germana
      Instanța de trimitere

   Arbeitsgericht Cottbus – Kammern Senftenberg

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți Reiner Grafe, Jürgen Pohle

      Pârâte: Südbrandenburger Nahverkehrs GmbH, OSL Bus GmbH

      Întrebările preliminare

            1)

            Transmiterea operațiunilor unei linii de autobuz de la o companie de transport cu autobuzul la alta ca urmare a unei proceduri de atribuire a contractelor de achiziții publice conform Directivei 92/50/CEE (
                  1
               ) privind atribuirea contractelor de achiziții publice de servicii este un transfer de întreprindere în sensul articolului 1 alineatul (1) din Directiva 77/187/CEE (
                  2
               ), chiar dacă între cele două companii menționate nu au fost transferate mijloace operaționale semnificative, respectiv autobuze?

            2)

            În cazul atribuirii pe durată determinată a serviciilor ca urmare a unei decizii economice rezonabile, ipoteza conform căreia autobuzele, dată fiind vechimea acestora și exigențele tehnice ridicate (valorile emisiilor, vehicule cu podea joasă), nu mai sunt deosebit de relevante în valoarea întreprinderii justifică o derogare a Curții de Justiție de la Hotărârea pronunțată de aceasta la 25 ianuarie 2001 (C-172/99) în sensul că, în aceste condiții, preluarea unei părți esențiale a personalului poate determina, la rândul său, aplicabilitatea Directivei 77/187/CEE?

      (
         1
      )	Directiva 92/50/CEE a Consiliului din 18 iunie 1992 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de servicii (JO 1992, L 209, p. 1, Ediție specială, 06/vol. 2, p. 50).
   (
         2
      )	Directiva 77/187/CEE a Consiliului din 14 februarie 1977 privind apropierea legislației statelor membre referitoare la menținerea drepturilor lucrătorilor în cazul transferului de întreprinderi, unități sau părți de întreprinderi sau unități (JO 1977, L 61, p. 26).


201807200282013142018/C 276/473812017CJC27620180806RO01ROINFO_JUDICIAL20180329323211Cauza C-381/17: Ordonanța președintelui Curții din 29 martie 2018 – Comisia Europeană/Republica Croată, susținută de: Republica Franceză
 ---documentbreak--- C2762018RO3210120180329RO0047321321Ordonanța președintelui Curții din 29 martie 2018 – Comisia Europeană/Republica Croată, susținută de: Republica Franceză
   (Cauza C-381/17) (
         1
      )2018/C 276/47Limba de procedură: croataPreședintele Curții a dispus radierea cauzei.
   (
         1
      )	JO C 283, 28.8.2017.


201807200632013282018/C 276/125892016CJC27620180806RO01ROINFO_JUDICIAL201806079911Cauza C-589/16: Ordonanța Curții (Camera a opta) din 7 iunie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Landesverwaltungsgericht Oberösterreich – Austria) – Mario Alexander Filippi și alții [Trimitere preliminară – Articolul 53 alineatul (2) și articolul 94 din Regulamentul de procedură al Curții – Lipsa unor precizări suficiente privind contextul factual și normativ al litigiului principal, precum și motivele care justifică necesitatea unui răspuns la întrebarea preliminară – Inadmisibilitate vădită]
 ---documentbreak--- C2762018RO910120180607RO00129191Ordonanța Curții (Camera a opta) din 7 iunie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Landesverwaltungsgericht Oberösterreich – Austria) – Mario Alexander Filippi și alții
   (Cauza C-589/16) (
         1
      )
   „[Trimitere preliminară — Articolul 53 alineatul (2) și articolul 94 din Regulamentul de procedură al Curții — Lipsa unor precizări suficiente privind contextul factual și normativ al litigiului principal, precum și motivele care justifică necesitatea unui răspuns la întrebarea preliminară — Inadmisibilitate vădită]”2018/C 276/12Limba de procedură: germana
      Instanța de trimitere

   Landesverwaltungsgericht Oberösterreich

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Mario Alexander Filippi, Martin Manigatterer, Play For Me GmbH, ATG GmbH, Christian Vöcklinger, Gmalieva s.r.o., PBW GmbH, Felicitas GmbH, Celik KG, Christian Guzy, Martin Klein, Shopping Center Wels Einkaufszentrum GmbH, Game Zone Entertainment AG, Fortuna Advisory Kft., Finanzamt Linz, Klara Matyiko

      cu participarea: Landespolizeidirektion Oberösterreich, Bezirkshauptmann von Eferding, Bezirkshauptmann von Ried im Innkreis, Bezirkshauptmann von Linz-Land

      Dispozitivul

   Cererea de decizie preliminară introdusă de Landesverwaltungsgericht Oberösterreich (Tribunalul Administrativ Regional din Austria Superioară, Austria) prin decizia din 16 noiembrie 2016 este vădit inadmisibilă.
   (
         1
      )	JO C 38, 6.2.2017.


201807200902013332018/C 276/662282016TC27620180806RO01ROINFO_JUDICIAL20180621394022Cauza T-228/16: Hotărârea Tribunalului din 21 iunie 2018 – Haverkamp IP/EUIPO – Sissel (Motiv de suprafață în relief de tipul unei plaje de pietre) [„Desen sau model industrial comunitar – Procedură de declarare a nulității – Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană – Desen sau model industrial comunitar înregistrat care reprezintă un motiv de suprafață în relief de tipul unei plaje de pietre – Desen sau model industrial anterior – Motiv de nulitate – Lipsa noutății – Articolul 5 și articolul 25 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 6/2002”]
 ---documentbreak--- C2762018RO3920120180621RO0066392402Hotărârea Tribunalului din 21 iunie 2018 – Haverkamp IP/EUIPO – Sissel (Motiv de suprafață în relief de tipul unei plaje de pietre)
   (Cauza T-228/16) (
         1
      )
   „[„Desen sau model industrial comunitar — Procedură de declarare a nulității — Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană — Desen sau model industrial comunitar înregistrat care reprezintă un motiv de suprafață în relief de tipul unei plaje de pietre — Desen sau model industrial anterior — Motiv de nulitate — Lipsa noutății — Articolul 5 și articolul 25 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 6/2002”]”2018/C 276/66Limba de procedură: germana
      Părţile

      Reclamantă: Haverkamp IP GmbH (Kindberg, Austria), admisă să se substituie în locul lui Reinhard Haverkamp (reprezentant: A. Waldenberger, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: S. Hanne și D. Walicka, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO: Sissel GmbH (Bad Dürkheim, Germania)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a treia de recurs a EUIPO din 26 februarie 2016 (cauza R 2619/2014-3), privind o procedură de declarare a nulității între Sissel și domnul Haverkamp.

      Dispozitivul

            1)

            Respinge acțiunea.

            2)

            Obligă Haverkamp IP GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (
         1
      )	JO C 243, 4.7.2016.


201807200372013542018/C 276/283022018CJC27620180806RO01ROINFO_JUDICIAL20180504202011Cauza C-302/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Raad voor Vreemdelingenbetwistingen (Belgia) la 4 mai 2018 – X/Belgische Staat
 ---documentbreak--- C2762018RO2010120180504RO0028201201Cerere de decizie preliminară introdusă de Raad voor Vreemdelingenbetwistingen (Belgia) la 4 mai 2018 – X/Belgische Staat
   (Cauza C-302/18)2018/C 276/28Limba de procedură: neerlandeza
      Instanța de trimitere

   Raad voor Vreemdelingenbetwistingen

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: X

      Pârât: Belgische Staat

      Întrebările preliminare

            1)

            Articolul 5 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2003/109/CE (
                  1
               ), care stabilește (printre altele) că, pentru a-i fi recunoscut statutul de rezident pe termen lung, resortisantul unei țări terțe trebuie să facă dovada faptului că „dispune” de resurse stabile, regulate și suficiente pentru a satisface nevoile proprii și pe cele ale membrilor familiei lor fără a recurge la sistemul de ajutor social al statului membru în cauză, trebuie interpretat în sensul că prin această prevedere sunt avute în vedere doar „resursele proprii” ale resortisantului țării terțe?”

            2)

            Sau este suficient în acest scop ca resortisantul țării terțe să dispună de resurse fără a exista vreo cerință în privința provenienței acestor resurse, acestea putând fi, astfel, puse la dispoziție resortisantului țării terțe și de către un membru al familiei sau de către un alt terț?”

            3)

            În cazul unui răspuns afirmativ la ultima întrebare, este suficientă ca un terț să își asume obligația de preluare a cheltuielilor, respectivul terț obligându-se să garanteze că solicitantul statutului de rezident pe termen lung, „dispune [pe cheltuiala sa] de resurse stabile, regulate și suficiente pentru a satisface nevoile proprii și pe cele ale membrilor familiei sale, astfel încât să nu devină o sarcină financiară pentru autoritățile publice”, pentru a face dovada faptului că solicitantul dispune de resurse în sensul articolului 5 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2003/109/CE?

      (
         1
      )	Directiva 2003/109/CE a Consiliului din 25 noiembrie 2003 privind statutul resortisanților țărilor terțe care sunt rezidenți pe termen lung (JO 2004, L 16, p. 44, Ediție specială, 19/vol.6, p. 225)


201807200842013102018/C 276/673252016TC27620180806RO01ROINFO_JUDICIAL20180620404121Cauza T-325/16: Hotărârea Tribunalului din 20 iunie 2018 – České dráhy/Comisia („Concurență – Procedură administrativă – Decizie prin care se dispune o inspecție – Proporționalitate – Lipsa caracterului arbitrar – Obligația de motivare – Indicii suficient de serioase – Securitate juridică – Încredere legitimă – Dreptul la respectarea vieții private – Dreptul la apărare”)
 ---documentbreak--- C2762018RO4010120180620RO0067401412Hotărârea Tribunalului din 20 iunie 2018 – České dráhy/Comisia
   (Cauza T-325/16) (
         1
      )
   „(„Concurență — Procedură administrativă — Decizie prin care se dispune o inspecție — Proporționalitate — Lipsa caracterului arbitrar — Obligația de motivare — Indicii suficient de serioase — Securitate juridică — Încredere legitimă — Dreptul la respectarea vieții private — Dreptul la apărare”)”2018/C 276/67Limba de procedură: ceha
      Părțile

      Reclamantă: České dráhy a.s. (Praga, Republica Cehă) (reprezentanți: K. Muzikář, J. Kindl și V. Kuča, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: P. Rossi, A. Biolan, G. Meessen, P. Němečková și M. Šimerdová, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea Deciziei C(2016) 2417 final a Comisiei din 18 aprilie 2016 privind o procedură de aplicare a articolului 20 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003, care este adresată České dráhy, precum și tuturor societăților controlate direct sau indirect de České dráhy și prin care se dispune ca acestea să se supună unei inspecții (cazul AT.40156 – Falcon)

      Dispozitivul

            1)

            Anulează Decizia C(2016) 2417 final a Comisiei din 18 aprilie 2016 privind o procedură de aplicare a articolului 20 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003, care este adresată České dráhy, a.s., precum și tuturor societăților controlate direct sau indirect de České dráhy și prin care se dispune ca acestea să se supună unei inspecții (cazul AT.40156 – Falcon), în măsura în care privește o altă rută decât ruta Praga-Ostrava și un alt comportament decât pretinsa practicare a unor prețuri mai mici decât costurile suportate.

            2)

            Respinge în rest acțiunea.

            3)

            Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (
         1
      )	JO C 314, 29.8.2016.


201807200202013532018/C 276/483822017CJC27620180806RO01ROINFO_JUDICIAL20180524323212Cauza C-382/17: Ordonanța președintelui Camerei a opta a Curții din 24 mai 2018 – Comisia Europeană/Republica Portugheză
 ---documentbreak--- C2762018RO3220120180524RO0048322321Ordonanța președintelui Camerei a opta a Curții din 24 mai 2018 – Comisia Europeană/Republica Portugheză
   (Cauza C-382/17) (
         1
      )2018/C 276/48Limba de procedură: portughezaPreședintele camera a opta a dispus radierea cauzei.
   (
         1
      )	JO C 277, 21.08.2017.