title: Cauza T-64/13: Ordonanța Tribunalului din 6 noiembrie 2014 – ANKO/Comisia („Clauză compromisorie – Al șaselea program-cadru pentru acțiuni de cercetare, de dezvoltare tehnologică și demonstrative (2002-2006) – Contract privind proiectul Doc@Hand – Rambursarea sumelor plătite – Scrisoare prin care se anunță emiterea unei note de debit – Lipsa interesului de a exercita acțiunea – Inadmisibilitate”)

text:
               19.1.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/37

      Ordonanța Tribunalului din 6 noiembrie 2014 – ANKO/Comisia
      (Cauza T-64/13) (1)

      („Clauză compromisorie - Al șaselea program-cadru pentru acțiuni de cercetare, de dezvoltare tehnologică și demonstrative (2002-2006) - Contract privind proiectul Doc@Hand - Rambursarea sumelor plătite - Scrisoare prin care se anunță emiterea unei note de debit - Lipsa interesului de a exercita acțiunea - Inadmisibilitate”)
      (2015/C 016/59)
      Limba de procedură: greaca

         Părțile

         Reclamantă: ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias (Atena, Grecia) (reprezentant: V. Christianos, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: R. Lyal și A. Cordewener, agenți, asistați de S. Drakakakis, avocat)

         Obiectul

      Acțiune introdusă în temeiul articolului 272 TFUE, prin care se urmărește ca Tribunalul să constate, în primul rând, că reclamanta nu este obligată să ramburseze suma pe care Comisia i-a plătit-o pentru proiectul Doc@Hand, încheiat în cadrul celui de Al șaselea program-cadru pentru acțiuni de cercetare, de dezvoltare tehnologică și demonstrative (2002-2006), și, în al doilea rând, că reclamanta nu este obligată să plătească o indemnizație forfetară pentru același proiect

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

                  2)

                  Obligă ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 86, 23.3.2013.


title: Cauza C-486/09: Acțiune introdusă la 30 noiembrie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană

text:
               30.1.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 24/42

         Acțiune introdusă la 30 noiembrie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană
   (Cauza C-486/09)
   2010/C 24/73
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: M. Condou-Durande și N. Bambara, agenți)

      Pârâtă: Republica Italiană

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin neadoptarea tuturor actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Regulamentului (CE) nr. 1030/2002 (1) al Consiliului din 13 iunie 2002, Republica Italiană nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 1 și 9 din regulamentul menționat;

               —

               obligarea Republicii Italiene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Articolul 1 coroborat cu articolul 9 din Regulamentul (CE) nr. 1030/2002 impune statelor membre obligația de a pune în aplicare toate măsurile necesare în vederea instituirii unui model uniform de permis de ședere pentru resortisanții țărilor începând de la 14 august 2003.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1030/2002 al Consiliului din 13 iunie 2002 de instituire a unui model uniform de permis de ședere pentru resortisanții țărilor terțe (JO L 157, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 3, p. 242).


title: Cauza C-9/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal de commerce de Verviers (Belgia) la 6 ianuarie 2012 — Corman-Collins SA/La Maison du Whisky

text:
               10.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 73/22

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal de commerce de Verviers (Belgia) la 6 ianuarie 2012 — Corman-Collins SA/La Maison du Whisky
   (Cauza C-9/12)
   2012/C 73/38
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Tribunal de commerce de Verviers

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Corman-Collins SA

      Pârâtă: La Maison du Whisky SA

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 2 din Regulamentul nr. 44/2001 (1), eventual coroborat cu articolul 5 alineatul (1) litera (a) sau (b), trebuie interpretat în sensul că se opune unei norme de competență, precum cea cuprinsă în articolul 4 din Legea belgiană din 27 iulie 1961, care prevede competența instanțelor belgiene în cazul în care concesionarul este stabilit pe teritoriul belgian, iar concesiunea de vânzări își produce toate efectele sau o parte dintre acestea pe același teritoriu, independent de locul în care este stabilit concedentul, atunci când acesta din urmă este pârât?

               2.

               Articolul 5 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 44/2001 trebuie să fie interpretat în sensul că se aplică unui contract de concesiune de vânzări de mărfuri, potrivit căruia o parte cumpără produse de la cealaltă parte în vederea revânzării lor pe teritoriul unui alt stat membru?

               3.

               În cazul unui răspuns negativ la această întrebare, articolul 5 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 44/2001 trebuie să fie interpretat în sensul că privește un contract de concesiune de vânzări, precum cel în cauză dintre părți?

               4.

               În cazul unui răspuns negativ la cele două întrebări precedente, obligația în litigiu în cazul desfacerii unui contract de concesiune de vânzări este cea a vânzătorului-concedent sau cea a cumpărătorului-concesionar?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială commerciale (JO L 12, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 3, p. 74).


title: Cauza T-3/12: Acțiune introdusă la 3 ianuarie 2012 — Kreyenberg/OAPI — Comisia (MEMBER OF €e euro experts)

text:
               3.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 65/18

         Acțiune introdusă la 3 ianuarie 2012 — Kreyenberg/OAPI — Comisia (MEMBER OF €e euro experts)
   (Cauza T-3/12)
   2012/C 65/35
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamant: Heinrich Kreyenberg (Ratingen, Germania) (reprezentant: J. Krenzel, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 5 octombrie 2011 în cauza R 1804/2010-2 și

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: marca figurativă care cuprinde elementele verbale „MEMBER OF €e euro experts” pentru produse și servicii din clasele 9, 16, 35, 36, 39, 41, 42, 44 și 45

      Titularul mărcii comunitare: reclamanta

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: Comisia Europeană

      Motivarea cererii de declarare a nulității: încălcarea articolului 52 alineatul (1) litera (a) coroborat cu articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 207/2009 ca urmare a unui pretins risc de inducere în eroare cu privire la calitatea produselor și a serviciilor acoperite de marcă. Încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (h) din Regulamentul nr. 207/2009 ca urmare a unei pretinse identificări, în cuprinsul mărcii, a unei imitații din punct de vedere heraldic a drapelului european, depus la OMPI (circulara nr. 3556), în conformitate cu articolul 6 ter din Convenția de la Paris de la Paris pentru protecția proprietății industriale. Încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (i) din Regulamentul nr. 207/2009 ca urmare a monopolizării, de către marca reclamantului, a simbolului „€”, a cărei reprezentare grafică este stabilită de comunicarea Comisiei COM (97) 418 final.

      Decizia diviziei de anulare: respinge cererea de anulare

      Decizia camerei de recurs: admite calea de atac

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (i) din Regulamentul nr. 207/2009, întrucât nu există o reproducere neschimbată a semnului oficial „€”, necesară pentru ca aceste dispoziții să fie aplicabile și, în subsidiar, în orice caz, întrucât dispozițiile derogatorii ale articolului 6 ter alineatul (1) litera (c) din Convenția de la Paris pentru protecția proprietății industriale sunt îndeplinite, având în vedere că publicul nu ar pleca de la principiul existenței unei legături între marca figurativă a reclamantului și uniunea monetară europeană (sau Uniunea Europeană). În subsidiar, încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (c) și (g) din Regulamentul nr. 207/2009, întrucât în cererea sa de anulare, Comisia Europeană ar fi invocat în mod expres articolul 7 alineatul (1) litera (c), motiv pentru care ar trebui numai să se pornească de la principiul unei formulări eronate a cererii, iar invocarea motivului de refuz de la articolul 7 alineatul (1) litera (g), efectuată pentru prima dată în stadiul procedurii căii de atac trebuind să fie considerată tardivă și inadmisibilă.


title: Cauza T-333/10: Ordonanța Tribunalului din 17 septembrie 2014 – ATC și alții/Comisia ( „Răspundere extracontractuală — Import de păsări — Acord cu privire la cuantumul despăgubirilor pentru prejudiciu — Nepronunțare asupra fondului” )

text:
               17.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 409/37

         Ordonanța Tribunalului din 17 septembrie 2014 – ATC și alții/Comisia
   (Cauza T-333/10) (1)

   ((„Răspundere extracontractuală - Import de păsări - Acord cu privire la cuantumul despăgubirilor pentru prejudiciu - Nepronunțare asupra fondului”))
   2014/C 409/53
   Limba de procedură: neerlandeza

      Părțile

      Reclamanți: Animal Trading Company (ATC) BV (Loon op Zand, Țările de Jos), Avicentra NV (Malle, Belgia), Borgstein Birds and Zoofood Trading vof (Wamel, Țările de Jos), Bird Trading Company Van der Stappen BV (Dongen, Țările de Jos), New Little Birds Srl (Anagni, Italia), Vogelhuis Kloeg (Zevenbergen, Țările de Jos) și Giovanni Pistone (Westerlo, Belgia) (reprezentanți: M. Osse și J. Houdijk, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial F. Jimeno Fernández și B. Burggraaf, ulterior F. Jimeno Fernández și H. Kranenborg, agenți)

      Obiectul

   Acțiune în despăgubire prin care se solicită repararea prejudiciului pretins suferit de către reclamanți ca urmare a adoptării, mai întâi, a Deciziei 2005/760/CE a Comisiei din 27 octombrie 2005 privind unele măsuri de protecție referitoare la prezența gripei aviare puternic patogene în anumite țări terțe, aplicabile importului de păsări ținute în captivitate (JO L 285, p. 60, Ediție specială, 03/vol. 66, p. 198), astfel cum a fost prelungită, și a Regulamentului (CE) nr. 318/2007 al Comisiei din 23 martie 2007 de stabilire a condițiilor de sănătate animală pentru importurile anumitor păsări în Comunitate și a condițiilor de carantină (JO L 84, p. 7).

      Dispozitivul

               1)

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2)

               Animal Trading Company (ATC) BV, Avicentra NV, Borgstein Birds and Zoofood Trading vof, Bird Trading Company Van der Stappen BV, New Little Birds Srl, Vogelhuis Kloeg și domnul Giovanni Pistone suportă propriile cheltuieli de judecată.

               3)

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 274, 9.10.2010.


title: Cauza C-116/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bezirksgericht Ried i.I. (Austria) la 30 martie 2009 — Procedură penală împotriva Antonio Formato, Lenka Rohackova, Torsten Kuntz, Gardel Jong Aten, Hubert Kanatschnig, Jarmila Szabova, Zdenka Powerova, Nousia Nettuno

text:
               6.6.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/10

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bezirksgericht Ried i.I. (Austria) la 30 martie 2009 — Procedură penală împotriva Antonio Formato, Lenka Rohackova, Torsten Kuntz, Gardel Jong Aten, Hubert Kanatschnig, Jarmila Szabova, Zdenka Powerova, Nousia Nettuno
   (Cauza C-116/09)
   2009/C 129/16
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bezirksgericht Ried i.I.

      Părțile din acțiunea principală

      Pârâți: Antonio Formato, Lenka Rohackova, Torsten Kuntz, Gardel Jong Aten, Hubert Kanatschnig, Jarmila Szabova, Zdenka Powerova, Nousia Nettuno

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 43 CE (Tratatul de Instituire a Comunității Europene, în versiunea din 2 octombrie 1997, modificat în ultimul rând prin Tratatul de Aderare a Republicii Bulgaria și a României la Uniunea Europeană din 25 aprilie 2005, JO L 157, p. 11) trebuie interpretat în sensul că se opune unei dispoziții legale a unui stat membru care permite exploatarea de jocuri de noroc în cazinouri numai societăților cu formă juridică de societăți anonime având sediul pe teritoriul acestui stat membru și care impune, așadar, înființarea sau achiziționarea unei astfel de societăți în acest stat membru?

               2)

               Articolele 43 și 49 CE trebuie interpretate în sensul că interzic orice monopol național al anumitor jocuri de noroc, precum jocurile de noroc practicate în aceste cazinouri, atunci când statul membru respectiv nu are în general o politică coerentă și sistematică de restricție a jocurilor de noroc pentru că organizatorii, titulari ai unei licențe naționale, încurajează participarea la jocurile de noroc — precum pariurile sportive sau loteriile naționale — și fac publicitate în acest sens la televiziune, în ziare sau reviste, un spot publicitar anunțând chiar că o sumă de bani în numerar pentru un buletin de participare va fi oferită cu puțin timp înainte de tragerea loto („TOI TOI TOI — Glaub’ ans Glück”) („Mult noroc — Crede în norocul tău”)?

               3)

               Articolele 43 și 49 CE trebuie interpretate în sensul că se opun unei dispoziții naționale în temeiul căreia orice licență de exploatare de jocuri de noroc și de cazinouri prevăzută de legislația națională cu privire la jocurile de noroc este acordată pentru o perioadă de 15 ani în baza unei reglementări care exclude de la cererea de oferte candidații din spațiul comunitar (care nu au naționalitatea acestui stat membru)?


title: Cauza conexate C-227/13 P – C-239/13 P: Ordonanța Curții (Camera a zecea) din 4 septembrie 2014 – Albergo Quattro Fontane Snc, (C-227/13 P), Hotel Gabrielli Srl, fost Hotel Gabrielli Sandwirth SpA, (C-228/13 P), GE.AL.VE. Srl, (C-229/13 P), Metropolitan SpA, fost Metropolitan Srl, (C-230/13 P), Hotel Concordia Srl, fost Hotel Concordia Snc, (C-231/13 P), Società per l’industria alberghiera (SPLIA), (C-232/13 P), Principessa Srl, în lichidare, (C-233/13 P), Albergo Saturnia Internazionale SpA, (C-234/13 P), Savoia e Jolanda Srl, (C-235/13 P), Biasutti Hotels Srl, fost Hotels Biasutti Snc, (C-236/13 P), Ge.A.P. Srl, (C-237/13 P), Rialto Inn Srl, (C-238/13 P), Bonvecchiati Srl, (C-239/13 P)/Comitato „Venezia vuole vivere” , Manutencoop Società Cooperativa, fostă Manutencoop Soc. coop. arl și Astrocoop Universale Pulizie, Manutenzioni e Trasporti Soc. coop. arl, Albergo ristorante „All’Angelo” Snc, Comisia Europeană (Recurs — Ajutoare de stat — Ajutoare în favoarea întreprinderilor stabilite pe teritoriul Veneției și al Chioggiei — Articolul 181 din Regulamentul de procedură al Curții)

text:
               17.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 409/21

         Ordonanța Curții (Camera a zecea) din 4 septembrie 2014 – Albergo Quattro Fontane Snc, (C-227/13 P), Hotel Gabrielli Srl, fost Hotel Gabrielli Sandwirth SpA, (C-228/13 P), GE.AL.VE. Srl, (C-229/13 P), Metropolitan SpA, fost Metropolitan Srl, (C-230/13 P), Hotel Concordia Srl, fost Hotel Concordia Snc, (C-231/13 P), Società per l’industria alberghiera (SPLIA), (C-232/13 P), Principessa Srl, în lichidare, (C-233/13 P), Albergo Saturnia Internazionale SpA, (C-234/13 P), Savoia e Jolanda Srl, (C-235/13 P), Biasutti Hotels Srl, fost Hotels Biasutti Snc, (C-236/13 P), Ge.A.P. Srl, (C-237/13 P), Rialto Inn Srl, (C-238/13 P), Bonvecchiati Srl, (C-239/13 P)/Comitato „Venezia vuole vivere”, Manutencoop Società Cooperativa, fostă Manutencoop Soc. coop. arl și Astrocoop Universale Pulizie, Manutenzioni e Trasporti Soc. coop. arl, Albergo ristorante „All’Angelo” Snc, Comisia Europeană
   (Cauza conexate C-227/13 P – C-239/13 P) (1)

   ((Recurs - Ajutoare de stat - Ajutoare în favoarea întreprinderilor stabilite pe teritoriul Veneției și al Chioggiei - Articolul 181 din Regulamentul de procedură al Curții))
   2014/C 409/28
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurente: Albergo Quattro Fontane, (C-227/13 P), Hotel Gabrielli Srl, fost Hotel Gabrielli Sandwirth SpA, (C-228/13 P), GE.AL.VE. Srl, (C-229/13 P), Metropolitan SpA, fost Metropolitan Srl, (C-230/13 P), Hotel Concordia Srl, fost Hotel Concordia Snc, (C-231/13 P), Società per l’industria alberghiera (SPLIA), (C-232/13 P), Principessa Srl, în lichidare, (C-233/13 P), Albergo Saturnia Internazionale SpA, (C-234/13 P), Savoia e Jolanda Srl, (C-235/13 P), Biasutti Hotels Srl, fost Hotels Biasutti Snc, (C-236/13 P), Ge.A.P. Srl, (C-237/13 P), Rialto Inn Srl, (C-238/13 P), Bonvecchiati Srl, (C-239/13 P) (reprezentanţi: A. Bianchini şi F. Busetto, avocaţi)

      Celelalte părți din procedură: Comitato „Venezia vuole vivere”, Manutencoop Società Cooperativa, fostă Manutencoop Soc. coop. arl și Astrocoop Universale Pulizie, Manutenzioni e Trasporti Soc. coop. arl, Albergo ristorante „All’Angelo” Snc, Comisia Europeană (reprezentanţi: V. Di Bucci, G. Conte şi D. Grespan, agenţi)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursurile.

               2)

               Obligă Albergo Quattro Fontane Snc, Hotel Gabrielli Srl, GE.AL.VE. Srl, Metropolitan SpA, Hotel Concordia Srl, Società per l’industria alberghiera (SPLIA), Principessa Srl, Albergo Saturnia Internazionale SpA, Savoia e Jolanda Srl, Biasutti Hotels Srl, Ge.A.P. Srl, Rialto Inn Srl și Bonvecchiati Srl la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 207, 20.7.2013.


title: Cauza T-395/11: Acțiune introdusă la 26 iulie 2011 — Elti/Delegația Uniunii Europene în Muntenegru

text:
               24.9.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/35

         Acțiune introdusă la 26 iulie 2011 — Elti/Delegația Uniunii Europene în Muntenegru
   (Cauza T-395/11)
   2011/C 282/69
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Elti d.o.o. (Gornja Radgona, Republica Slovenia) (reprezentant: N. Zidar Klemenčič, avocat)

      Pârâtă: Uniunea Europeană, reprezentată de Delegația Uniunii Europene în Muntenegru

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               constatarea încălcării de către pârâtă a articolului 2 și a articolului 30 alineatul (3) din Directiva 2004/18/CE (1);

               —

               anularea procedurii de negociere desfășurate în cadrul procedurii de cerere de ofertă „Susținere a digitalizării serviciului public de radiodifuziune muntenegrean — Furnizare de echipamente, Muntenegru” (referința EuropaAid/129435/C/SUP/ME-NP) (JO 2010/S 178-270613), întrucât reclamanta nu a beneficiat de tratament egal și, în consecință, nu a fost în măsură să își corecteze oferta sau să prezinte explicații referitoare la aceasta;

               —

               anularea deciziei de atribuire a contractului în procedura de cerere de ofertă menționată mai sus;

               —

               în cazul în care contractul a fost deja încheiat, constatarea nulității acestuia;

               —

               în subsidiar, în cazul în care contractul ar fi deja executat la data pronunțării hotărârii Tribunalului, sau în cazul în care nu mai este posibilă constatarea nulității deciziei menționate, constatarea încălcării de către pârâtă a articolului 2 și a articolului 30 alineatul (3) din Directiva 2004/18/CE și obligarea pârâtei la plata către reclamantă a unor despăgubiri în valoare de 172 541,56 EUR, pentru repararea prejudiciului suferit de reclamantă ca urmare a procedurii menționate; și

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate de orice intervenient.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă un motiv.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea de către pârâtă a articolului 2 și a articolului 30 alineatul (3) din Directiva 2004/18/CE, întrucât:

                           —

                           modalitatea de prezentare și calitatea informațiilor referitoare la depunerea ofertelor, puse la dispoziția participanților la procedura de achiziții publice, nu au fost aceleași pentru toți participanții;

                           —

                           adjudecatarului i-au fost furnizate informații în mod discriminatoriu, fapt care l-a avantajat, întrucât a fost în măsură să își corecteze oferta;

                           —

                           procedura de negociere s-a desfășurat astfel încât pârâta a influențat rezultatul procedurii prin solicitarea de informații suplimentare și de clarificări doar de la anumiți participanți, încălcând astfel principiile nediscriminării și transparenței.

      (1)  Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii (JO L 134, p. 114, Ediție specială, 06/vol. 8, p. 116).


title: Cauza C-568/11: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 20 iunie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Vestre Landsret — Danemarca) — Agroferm A/S/Ministeriet for Fødevarer, Landbrug og Fiskeri [Clasificare tarifară — Nomenclatura combinată — Produs pe bază de zahăr, compus din 65 % sulfat de lizină și din 35 % impurități rezultate din procedeul de fabricație — Regulamentul (CE) nr. 1719/2005 — Regulamentul (CE) nr. 1265/2001 — Restituire la producție pentru anumite produse utilizate în industria chimică — Ajutoare comunitare plătite în mod nejustificat — Rambursare — Principiul protecției încrederii legitime]

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 225/15

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 20 iunie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Vestre Landsret — Danemarca) — Agroferm A/S/Ministeriet for Fødevarer, Landbrug og Fiskeri
   (Cauza C-568/11) (1)

   (Clasificare tarifară - Nomenclatura combinată - Produs pe bază de zahăr, compus din 65 % sulfat de lizină și din 35 % impurități rezultate din procedeul de fabricație - Regulamentul (CE) nr. 1719/2005 - Regulamentul (CE) nr. 1265/2001 - Restituire la producție pentru anumite produse utilizate în industria chimică - Ajutoare comunitare plătite în mod nejustificat - Rambursare - Principiul protecției încrederii legitime)
   2013/C 225/23
   Limba de procedură: daneza

      Instanța de trimitere

   Vestre Landsret

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Agroferm A/S

      Pârât: Ministeriet for Fødevarer, Landbrug og Fiskeri

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Vestre Landsret — Interpretarea Regulamentului (CE) nr. 1719/2005 al Comisiei din 27 octombrie 2005 de modificare a anexei I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful vamal comun (JO L 286, p. 1) și a Regulamentului (CE) nr. 1265/2001 al Comisiei din 27 iunie 2001 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1260/2001 al Consiliului privind acordarea de restituiri la producție pentru anumite produse din sectorul zahărului utilizate în industria chimică (JO L 178, p. 63) — Clasificare tarifară în vederea acordării unei restituiri la producție pentru anumite produse din sectorul zahărului utilizate în industria chimică — Produs pe bază de zahăr, fabricat prin fermentarea cu ajutorul Corynebacterium glutamicum și având în conținut 65 % sulfat de lizină și impurități rezultate din procesul de producție — Clasificare la subpoziția 2309, 2922 sau 3824 din Nomenclatura combinată — Ajutoare comunitare plătite nedatorat

      Dispozitivul

               1.

               Nomenclatura combinată, care figurează în anexa I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful vamal comun, astfel cum a fost modificată prin Regulamentul (CE) nr. 1719/2005 al Comisiei din 27 octombrie 2005, trebuie interpretată în sensul că un produs compus din sulfat de lizină și din impurități rezultate din procedeul de fabricație trebuie clasificat la poziția 2309 ca preparat de tipul celor utilizate pentru hrana animalelor.

               2.

               Principiul protecției încrederii legitime trebuie interpretat în sensul că nu se opune ca, într o situație precum cea în discuție în litigiul principal, autoritățile vamale naționale, pe de o parte, să solicite rambursarea unei sume nedatorate provenite din restituiri la producție pentru sulfatul de lizină pe care producătorul a primit o deja și, pe de altă parte, să refuze să efectueze plata restituirilor la producție pentru acest produs, la care autoritățile respective s au obligat față de acest producător.

      (1)  JO C 25, 28.1.2012.


title: Cauza F-92/11: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 16 septembrie 2013 — Faita/CESE (Funcție publică — Hărțuire morală — Cerere de asistență — Motivele unei decizii)

text:
               8.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 71/30

      Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 16 septembrie 2013 — Faita/CESE
      (Cauza F-92/11) (1)

      (Funcție publică - Hărțuire morală - Cerere de asistență - Motivele unei decizii)
      (2014/C 71/56)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Carla Faita (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: D. Abreu Caldas, S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis și É. Marchal, avocați)

         Pârât: Comitetul Economic și Social European (CESE) (reprezentanți: M. Arsène și L. Camarena Januzec, agenți, asistați de M. Troncoso Ferrer și F.-M. Hislaire, avocați)

         Obiectul

      Cerere de anulare a deciziei Comitetului Economic și Social European prin care se refuză cererea reclamantului de recunoaștere a faptelor ilicite săvârșite împotriva sa prin lipsa de asistență și prin încălcarea obligației de solicitudine, precum și de adoptare a unor măsuri de natură să stabilească în mod public meritele și competențele sale și cerere de daune interese

         Dispozitivul

                  1.

                  Respinge acțiunea.

                  2.

                  Doamna Faita suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligată la plata a trei sferturi din cheltuielile de judecată efectuate de Comitetul Economic și Social European.

                  3.

                  Obligă Comitetul Economic și Social European la suportarea a un sfert din propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 347, 26.11.2011, p. 46.


title: Cauza T-626/13: Acțiune introdusă la 25 noiembrie 2013 — The Tea Board/OAPI — Delta Lingerie (DARJEELING collection de lingerie)

text:
               15.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 45/38

         Acțiune introdusă la 25 noiembrie 2013 — The Tea Board/OAPI — Delta Lingerie (DARJEELING collection de lingerie)
   (Cauza T-626/13)
   2014/C 45/66
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: The Tea Board (Calcutta, India) (reprezentant: A. Nordemann, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Delta Lingerie (Cachan, Franța)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 17 septembrie 2013 în cauza R 1501/2012-2;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca comunitară vizată: marca figurativă care cuprinde elementele verbale „Darjeeling collection de lenjerie” pentru clasele 25, 35 și 38 — cererea de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 9 468 463

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: reclamanta

      Marca sau semnul invocat: marca comunitară colectivă verbală „DARJEELING” înregistrată sub nr. 4 325 718 pentru produse din clasa 30; marca comunitară colectivă figurativă care cuprinde elementul verbal „DARJEELING” înregistrată sub nr. 8 674 327

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) și alineatul (5) din Regulamentul privind marca comunitară.


title: Cauza C-364/08: Ordonanța Curții (Camera a opta) din 24 octombrie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunal de première instance d'Arlon — Belgia) — Marc Vandermeir/État belge — SPF Finances (Articolul 104 alineatul (3) primul paragraf din Regulamentul de procedură — Libertatea de stabilire — Articolul 43 CE — Libera prestare a serviciilor — Articolul 49 CE — Autovehicule — Utilizarea de către o persoană care are reședința într-un stat membru a unui vehicul înmatriculat în alt stat membru — Impozitarea acestui vehicul în primul stat membru)

text:
               24.1.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 19/10

         Ordonanța Curții (Camera a opta) din 24 octombrie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunal de première instance d'Arlon — Belgia) — Marc Vandermeir/État belge — SPF Finances
   (Cauza C-364/08) (1)

   (Articolul 104 alineatul (3) primul paragraf din Regulamentul de procedură - Libertatea de stabilire - Articolul 43 CE - Libera prestare a serviciilor - Articolul 49 CE - Autovehicule - Utilizarea de către o persoană care are reședința într-un stat membru a unui vehicul înmatriculat în alt stat membru - Impozitarea acestui vehicul în primul stat membru)
   (2009/C 19/17)
   Limba de procedură: franceza
   Instanța de trimitere
   Tribunal de première instance d'Arlon
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Marc Vandermeir

      Pârât: État belge — SPF Finances
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Tribunal de première instance d'Arlon — Interpretarea articolelor 43 CE și/sau 49 CE — Dispoziție națională a unui stat membru care obligă un lucrător care desfășoară o activitate independentă și care are reședința în acest stat să își înmatriculeze acolo autovehiculul deja înmatriculat într-un alt stat membru unde își exercită activitatea profesională independentă — Obstacol în calea libertății de stabilire și/sau a liberei prestări a serviciilor
   Dispozitivul
   Articolele 43 CE și 49 CE trebuie să fie interpretate în sensul că se opun unei reglementări naționale a unui stat membru, precum cea în cauză în acțiunea principală, în temeiul căreia un lucrător care desfășoară o activitate independentă și care are reședința în acest stat membru este obligat să înmatriculeze acolo un vehicul luat în leasing de la o societate stabilită într-un alt stat membru, în cazul în care acest vehicul nu este destinat nici să fie utilizat cu titlu permanent în principal pe teritoriul primului stat membru și nici nu este utilizat, în fapt, în acest mod.

      (1)  JO C 260, 11.10.2008.


title: Cauza T-603/15: Acțiune introdusă la 23 octombrie 2015 – Frank/Comisia

text:
               8.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 48/52

         Acțiune introdusă la 23 octombrie 2015 – Frank/Comisia
   (Cauza T-603/15)
   (2016/C 048/60)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Regine Frank (Bonn, Germania) (reprezentant: W. Trautner, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei, comunicată prin scrisoarea din 5 iunie 2015, de a nu evalua pozitiv, la nivelul 1, cererea reclamantei nr. 680151 – QUASIMODO și de a nu permite acesteia accesul la examenul pentru nivelul 2;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin prezenta cerere introductivă, reclamanta contestă decizia implicită de refuz a Comisiei privind reclamația administrativă formulată împotriva Deciziei ERCEA din 5 iunie 2015 de a nu evalua pozitiv cererea reclamantei nr. 680151 – QUASIMODO în cadrul cererii de propuneri și activități conexe în cadrul programului de lucru 2015 al Consiliului European pentru Cercetare din programul-cadru pentru cercetare și inovare (2014-2020) – „Horizon 2020” și de a nu permite admiterea acesteia la examenul pentru nivelul 2
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe încălcarea principiului transparenței
               Reclamanta susține că modul de a acționa al ERCEA încalcă în mai multe privințe principiul transparenței. Elementele de apreciere nu figurează în „Guidelines for Applicants” și nici nu au fost expuse în mod coerent în decizia din 5 iunie 2015.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea principiului egalității
               Reclamanta susține în plus că Comisia, prin aprecierile sale nediferențiate și prin atacurile sale împotriva reputației științifice a reclamantei, a încălcat de asemenea principiul egalității.


title: Cauza T-370/08: Acțiune introdusă la 5 septembrie 2008 — Csepeli Áramtermelő/Comisia

text:
               22.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/45

         Acțiune introdusă la 5 septembrie 2008 — Csepeli Áramtermelő/Comisia
   (Cauza T-370/08)
   (2008/C 301/76)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamant: Csepeli Áramtermelő kft (Budapesta, Ungaria) (reprezentanți: Á. Máttyus, K. Ferenczi, B. van de Walle de Ghelcke, T. Franchoo, și D. Fessenko, lawyers)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei în măsura în care prin aceasta se apreciază că Csepel este beneficiarul ajutorului de stat considerat incompatibil cu piața comună și în măsura în care prin această decizie Ungaria este obligată să recupereze de la Csepel pretinsul ajutor de stat, inclusiv dobânzile; și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamanta solicită anularea Deciziei C(2008)2223 final a Comisiei din 4 iunie 2008 (Cauza C 41/2005 — Costuri nerecuperabile în Ungaria) în măsura în care prin aceasta se apreciază că reclamanta este beneficiara ajutorului de stat considerat incompatibil cu piața comună și în măsura în care prin această decizie Ungaria este obligată să recupereze de la reclamantă pretinsul ajutor de stat, inclusiv dobânzile.
   În opinia reclamantei, Comisia nu a prezentat dovezi și nu a justificat în mod adecvat concluzia potrivit căreia acordul de cumpărare a electricității („ACE”) încheiat între reclamantă — proprietară a unei centrale electrice în Ungaria care a fost cumpărată in cele din urmă de Atel AG — și operatorul de rețea Magyar Villamos Muvek Rt. („MVM”), deținut de statul maghiar, constituie un ajutor de stat incompatibil cu piața comună. În susținerea acțiunii, reclamanta invocă următoarele motive de drept:
   Prin intermediul primului motiv, reclamanta afirmă că articolul 253 CE și articolul 87 alineatul (1) CE au fost încălcate de Comisie întrucât aceasta nu a motivat decizia și a făcut erori vădite de apreciere considerând că acordul de cumpărare a electricității încheiat de reclamantă a conferit acesteia un avantaj economic.
   Prin intermediul celui de al doilea motiv, reclamanta susține că, întrucât conchide că acordul de cumpărare a electricității încheiat de reclamantă denaturează concurența, Comisia a săvârșit o eroare vădită de apreciere.
   Prin intermediul celui de al treilea motiv, reclamanta afirmă că principiul proporționalității și principiul egalității de tratament au fost încălcate de Comisie întrucât, în temeiul principiilor generale de drept comunitar, obligația de recuperare nu este justificată în împrejurările specifice ale cauzei. În plus, reclamanta consideră că o eroare vădită de apreciere a fost săvârșită de Comisie în ceea ce privește metodologia aplicată pentru calcularea sumelor ce trebuie recuperate.


title: Cauza C-571/08: Acțiune introdusă la 22 decembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană

text:
               7.3.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 55/13

         Acțiune introdusă la 22 decembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană
   (Cauza C-571/08)
   (2009/C 55/21)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: W. Mölls și L. Pignataro, agenți)

      Pârâtă: Republica Italiană
   Concluziile reclamantei

               —

               Declararea faptului că, prin prevederea unui preț minim pentru țigări, precum și a unui termen de 120 de zile pentru a obține omologarea unei modificări de preț pentru tutunul prelucrat, Republica Italiană nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 9 alineatul (1) din Directiva 95/59/CE (1);

               —

               obligarea Republicii Italiene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Cu privire la prețul minim
   Comisia susține că, prin stabilirea unui preț minim pentru țigări, Republica Italiană a încălcat articolul 9 alineatul (1) din Directiva 95/59/CE (precum și articolul 5 din Directiva 72/464/CEE (2) pe care aceasta o înlocuiește și cu care este în esență identic). Dispoziția menționată consacră principiul potrivit căruia producătorii sunt liberi să determine prețul maxim de vânzare cu amănuntul pentru tutunul prelucrat. În virtutea acestui principiu, statele membre nu pot justifica o putere discreționară de a determina prețurile maxime de vânzare cu amănuntul făcând trimitere la „controlul nivelurilor de preț”, la „respectarea prețurilor impuse” sau la stabilirea unei scări de prețuri conform articolului 9 alineatul (2) din Directiva 95/59/CE.
   Prețul minim nu poate fi justificat prin considerente de protecție a sănătății publice. În realitate, obiectivul corespunzător, luat în considerare de legiuitorul comunitar, poate fi atins printr-o impozitare mai ridicată a țigărilor, utilizând parametrii fiscali adaptați situației din fiecare stat membru.
   Argumentul guvernului italian întemeiat pe un presupus risc de creștere, prin prețuri prea mari sau neadecvate pieței, a traficului ilicit cu produse de contrabandă sau cu produse contrafăcute este de asemenea nefondat. Acesta se întemeiază pe simple afirmații ale guvernului italian, nesusținute de probe, în condițiile în care acesta nu a explicat modul în care diferența de preț rezultată din creșterea impozitării ar trebui să crească frauda mult mai mult decât s-ar întâmpla în situația aplicării unei politici de prețuri minime. Comisia susține că este de competența fiecărui stat membru să efectueze, cu respectarea dreptului comunitar, controalele necesare pentru a asigura perceperea taxelor care i se datorează. Această necesitate nu poate în niciun fel să afecteze obligația statelor membre de a respecta dispozițiile Directivei 95/59/CE, inclusiv ale articolului 9 din aceasta.
   Cu privire la termenul de 120 de zile pentru omologarea prețurilor tutunului prelucrat
   În vederea comercializării în Italia, prețurile produselor din tutun prelucrat trebuie să fie înregistrate în scara oficială de prețuri. Cererea de înregistrare este adresată la Ministero dell'Economia e delle Finanze — Amministrazione Autonoma dei Monopoli di Stato (AAMS) (Ministerului Economiei și Finanțelor — Administrația Autonomă a Monopolului de Stat). AAMS nu deține puteri discreționare în ceea ce privește aprobarea înregistrării. În opinia Comisiei, termenul, excesiv de lung, de 120 de zile pe care autoritățile italiene l-au stabilit pentru a da curs unei cereri de modificare a prețurilor este de natură ca, în practică, să lipsească principiul privind libera stabilire a prețurilor de către operatori, consacrat la articolul 9 alineatul (1) din Directiva 95/59/CE, de o parte din efectele sale.

      (1)  Directiva 95/59/CE a Consiliului din 27 noiembrie 1995 privind alte impozite decât impozitele pe cifra de afaceri care afectează consumul de tutun prelucrat (JO L 291, p. 40, Ediție specială, 09/vol. 2, p. 5).

      (2)  Directiva 72/464/CEE a Consiliului din 19 decembrie 1972 privind alte impozite decât impozitele pe cifra de afaceri care afectează consumul de tutun prelucrat (JO L 303, p. 1).


title: Cauza T-166/13: Acțiune introdusă la 20 martie 2013 — Ben Ali/Consiliul

text:
               1.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 156/45

         Acțiune introdusă la 20 martie 2013 — Ben Ali/Consiliul
   (Cauza T-166/13)
   2013/C 156/84
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Mehdi Ben Tijani Ben Haj Hamda Ben Haj Hassen Ben Ali (Saint-Étienne-du-Rouvray, Franța) (reprezentant: A. de Saint Remy, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               luarea unei măsuri de organizare a procedurii în temeiul articolului 64 din Regulamentul de procedură al Tribunalului, având ca obiect divulgarea de către Comisie a „tuturor documentelor privind adoptarea” regulamentului atacat;

               —

               anularea Deciziei 2012/50/PESC din 27 ianuarie 2012 de prelungire a efectelor Deciziei 2011/72/PESC din 31 ianuarie 2011 și a Deciziei de punere în aplicare nr. 2011/79/PESC din 4 februarie 2011, potrivit cărora au fost instituite împotriva domnului Mehdi Ben Tijani Ben Haj Hamda Ben Haj Hassen BEN ALI o serie de măsuri restrictive constând în înghețarea tuturor fondurilor, activelor și altor resurse economice;

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene să plătească reclamantului o sumă globală de 50 000 de euro ca despăgubire pentru prejudiciile suferite din toate cauzele;

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene să plătească reclamantului o sumă de 10 500 de euro pentru cheltuielile de apărare efectuate pentru prezenta cerere pe lângă cheltuielile de apărare care, în conformitate cu articolul 91 din Regulamentul de procedură, sunt cheltuieli recuperabile;

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă șapte motive care sunt în esență identice sau similare cu cele invocate în cadrul cauzei T-301/11, Ben Ali/Consiliul (1).

      (1)  JO 2011, C 226, p. 29.


title: Cauza C-153/15 P: Recurs introdus la 30 martie 2015 de Naftiran Intertrade Co. (NICO) Sàrl împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a șaptea) din 20 ianuarie 2015 în cauza T-6/13, Naftiran Intertrade Co. (NICO) Sàrl/Consiliul Uniunii Europene

text:
               8.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 190/6

         Recurs introdus la 30 martie 2015 de Naftiran Intertrade Co. (NICO) Sàrl împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a șaptea) din 20 ianuarie 2015 în cauza T-6/13, Naftiran Intertrade Co. (NICO) Sàrl/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-153/15 P)
   (2015/C 190/06)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Naftiran Intertrade Co. (NICO) Sàrl (reprezentanți: J. Grayston, solicitor, P. Gjørtler, avocat, G. Pandey, avocat, D. Rovetta, avocat, M. Gambardella, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curții:

               —

               anularea Ordonanței Tribunalului din 20 ianuarie 2015 în cauza T-6/13, Naftiran Intertrade Co. (NICO) Sàrl/Consiliul Uniunii Europene și declararea drept admisibilă a acțiunii în anulare;

               —

               trimiterea cauzei la Tribunal;

               —

               obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată aferente prezentei proceduri de recurs.

      Motivele și principalele argumente

   Recurenta invocă două motive, întemeiate pe faptul că Tribunalul s-a întemeiat la adoptarea ordonanței atacate pe erori vădite de apreciere și pe erori de drept.
   Recurenta consideră că Tribunalul a săvârșit erori vădite de apreciere atunci când a considerat, în primul rând, că o notificare individuală completă a intervenit la 19 octombrie 2012 și, în al doilea rând, că această notificare a intervenit înainte de publicarea unui aviz general de notificare în seria C a Jurnalului Oficial al Uniunii Europene la 16 octombrie 2012.
   În plus, recurenta consideră că Tribunalul a săvârșit erori de drept, în primul rând, întrucât nu a ținut seama de cerința ca o notificare să cuprindă o motivare, în al doilea rând, întrucât a apreciat că o notificare individuală putea avea ca efect scurtarea termenului pentru introducerea unei acțiuni în justiție împotriva unui act juridic al Uniunii Europene, în al treilea rând, prin neluarea în considerare a consecințelor juridice ale alegerilor făcute de Consiliu în raport cu procedura de notificare și, în al patrulea rând, întrucât nu a ținut seama de modul în care dreptul era interpretat la momentul introducerii cererii.


title: Cauza C-44/16 P: Hotărârea Curții (Camera a noua) din 11 mai 2017 – Dyson Ltd/Comisia Europeană [Recurs — Directiva 2010/30/UE — Indicare, prin etichetare și informații standard despre produs, a consumului de energie — Regulamentul delegat (UE) nr. 665/2013 — Etichetare energetică a aspiratoarelor — Eficiență energetică — Metodă de măsurare — Limite ale competenței delegate — Denaturarea elementelor de probă — Obligația de motivare a Tribunalului]

text:
               24.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 239/10

         Hotărârea Curții (Camera a noua) din 11 mai 2017 – Dyson Ltd/Comisia Europeană
   (Cauza C-44/16 P) (1)

   ([Recurs - Directiva 2010/30/UE - Indicare, prin etichetare și informații standard despre produs, a consumului de energie - Regulamentul delegat (UE) nr. 665/2013 - Etichetare energetică a aspiratoarelor - Eficiență energetică - Metodă de măsurare - Limite ale competenței delegate - Denaturarea elementelor de probă - Obligația de motivare a Tribunalului])
   (2017/C 239/13)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Dyson Ltd (reprezentanți: E. Batchelor și M. Healy, solicitors, F. Carlin, barrister, A. Patsa, advocate)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: K. Herrmann și E. White, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Hotărârea Tribunalului Uniunii Europene din 11 noiembrie 2015, Dyson/Comisia (T-544/13, EU:T:2015:836), în măsura în care prin aceasta s-a respins primul aspect al primului motiv și al treilea motiv, ambele invocate în primă instanță.

               2)

               Trimite cauza Tribunalului Uniunii Europene spre rejudecare pentru ca acesta să se pronunțe asupra primului aspect al primului motiv și asupra celui de al treilea motiv, ambele invocate în primă instanță.

               3)

               Cererile privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.

      (1)  JO C 145, 25.4.2016.


title: Cauza C-248/05: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 25 octombrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Irlanda (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Protecția apelor subterane împotriva poluării cauzate de substanțe periculoase — Directiva 80/68/CEE)

text:
               22.12.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 315/6

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 25 octombrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Irlanda
   (Cauza C-248/05) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Protecția apelor subterane împotriva poluării cauzate de substanțe periculoase - Directiva 80/68/CEE)
   (2007/C 315/10)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: S. Pardo Quintillán și D. Recchia, agenți)

      Pârâtă: Irlanda (reprezentant: D. O'Hagan, agent)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolelor 4, 5, 7, 8, 9, 10, 12 și 13 din Directiva 80/68/CEE a Consiliului din 17 decembrie 1979 privind protecția apelor subterane împotriva poluării cauzate de anumite substanțe periculoase (JO L 20, p. 43) — Funcționarea unui depozit de deșeuri în Ballymurtagh, comitatul Wicklow, fără autorizație oficială — Poluarea apelor subterane în comitatul Wexford și în Killarney, comitatul Kerry, prin evacuări indirecte de fosfor provenind din fose septice
   Dispozitivul

               1)

               Prin faptul că nu a luat toate măsurile necesare pentru a se conforma articolelor 4, 5, 7 și 10 din Directiva 80/68/CEE a Consiliului din 17 decembrie 1979 privind protecția apelor subterane împotriva poluării cauzate de anumite substanțe periculoase în ceea ce privește depozitul de deșeuri municipale Ballymurtagh (comitatul Wicklow), Irlanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive.

               2)

               Respinge acțiunea cu privire la restul motivelor.

               3)

               Obligă Irlanda să suporte două treimi din totalul cheltuielilor de judecată. Obligă Comisia Comunităților Europene să suporte cealaltă treime.

      (1)  JO C 205, 20.8.2005.


title: Cauza T-449/08: Hotărârea Tribunalului din 18 octombrie 2011 — SLV Elektronik/OAPI — Jiménez Muñoz (LINE) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative LINE — Mărci naționale verbale și figurative anterioare Line — Refuz parțial de înregistrare — Motive relative de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009]” ]

text:
               26.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 347/27

         Hotărârea Tribunalului din 18 octombrie 2011 — SLV Elektronik/OAPI — Jiménez Muñoz (LINE)
   (Cauza T-449/08) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative LINE - Mărci naționale verbale și figurative anterioare Line - Refuz parțial de înregistrare - Motive relative de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009])
   2011/C 347/41
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: SLV Elektronik GmbH (Übach-Palenberg, Germania) (reprezentant: C. König, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: R. Manea, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI: Angel Jiménez Muñoz (Gelida, Spania))

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 18 iulie 2008 (cauza R 759/2007-4), privind o procedură de opoziție între Angel Jiménez Muñoz și SLV Elektronik GmbH

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Decizia Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)(OAPI) din 18 iulie 2008 (cauza R 759/2007-4) în ceea ce privește produsele „lămpi alimentate de la rețea, aparate și instalații de iluminat, aparate de iluminat pentru decoruri de scenă; lămpi electrice; părți detașabile ale produselor menționate” din clasa 11.

               2.

               Obligă OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 327, 20.12.2008.


title: Cauza C-96/13: Ordonanța președintelui Camerei a zecea a Curții din 10 februarie 2014 – Comisia Europeană/Republica Elenă

text:
               16.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 184/23

         Ordonanța președintelui Camerei a zecea a Curții din 10 februarie 2014 – Comisia Europeană/Republica Elenă
   (Cauza C-96/13) (1)

   2014/C 184/36
   Limba de procedură: greaca
   Președintele Camerei a zecea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 129, 4.5.2013.


title: Cauza C-160/11: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 19 iulie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Naczelny Sąd Administracyjny — Polonia) — Bawaria Motors Sp. z o.o./Minister Finansów (Directiva 2006/112/CE — TVA — Articolul 136 — Scutiri — Articolele 313-315 — Regim special de impozitare a marjei de profit — Livrare de vehicule second hand de către un comerciant persoană impozabilă — Vehicule livrate în prealabil comerciantului persoană impozabilă cu scutire de TVA de o altă persoană impozabilă care a beneficiat de o deducere parțială a taxei achitate în amonte)

text:
               29.9.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 295/11

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 19 iulie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Naczelny Sąd Administracyjny — Polonia) — Bawaria Motors Sp. z o.o./Minister Finansów
   (Cauza C-160/11) (1)

   (Directiva 2006/112/CE - TVA - Articolul 136 - Scutiri - Articolele 313-315 - Regim special de impozitare a marjei de profit - Livrare de vehicule second hand de către un comerciant persoană impozabilă - Vehicule livrate în prealabil comerciantului persoană impozabilă cu scutire de TVA de o altă persoană impozabilă care a beneficiat de o deducere parțială a taxei achitate în amonte)
   2012/C 295/18
   Limba de procedură: polona

      Instanța de trimitere

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Bawaria Motors Sp. z o.o.

      Pârât: Minister Finansów

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Naczelny Sąd Administracyjny — Interpretarea articolelor 136, 313 alineatul (1), 314 și 315 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347, p. 1, Ediție specială, 9/vol.03, p. 7) — Regimul special al comercianților persoane impozabile — Vânzarea de vehicule second-hand către consumatorul final — Aplicarea regimului marjei în cazul în care comerciantul a achiziționat vehiculul cu scutire de taxă de la o persoană care beneficiase la rândul său de o deducere parțială a taxei plătite în amonte

      Dispozitivul

   Articolul 313 alineatul (1) și articolul 314 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată coroborate cu articolele 136 și 315 din aceeași directivă trebuie interpretate în sensul că regimul de impozitare a marjei de profit nu poate fi aplicat unui comerciant persoană impozabilă atunci când livrează autovehicule considerate bunuri second hand, în sensul articolului 311 alineatul (1) punctul 1 din directiva amintită, pe care le a achiziționat în prealabil cu scutire de taxa pe valoarea adăugată de la o altă persoană impozabilă care a beneficiat de un drept de deducere parțială a taxei respective achitate în amonte din prețul de cumpărare a acestor vehicule.

      (1)  JO C 204, 9.7.2011.


title: Cauza T-669/15: Acțiune introdusă la 9 octombrie 2015 – Lysoform Dr. Hans Rosemann și alții/ECHA

text:
               8.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 48/80

         Acțiune introdusă la 9 octombrie 2015 – Lysoform Dr. Hans Rosemann și alții/ECHA
   (Cauza T-669/15)
   (2016/C 048/88)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Lysoform Dr. Hans Rosemann GmbH (Berlin, Germania), Ecolab Deutschland GmbH (Monheim, Germania), Schülke & Mayr GmbH (Norderstedt, Germania), Diversey Europe Operations BV (Amsterdam, Țările de Jos) (reprezentanți: K. Van Maldegem, M. Grunchard, avocați, și P. Sellar, Solicitor)

      Pârâtă: Agenția Europeană pentru Produse Chimice (ECHA)

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               Declararea acțiunii ca admisibilă și fondată

               —

               anularea deciziei Agenției Europene pentru Produse Chimice cu privire la includerea societății BASF pe lista substanțelor active și a furnizorilor prevăzută la articolul 95 din Regulamentul (UE) nr. 528/2012 (1) și

               —

               obligarea ECHA la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamantele susțin că, permițând includerea unei societăți pe lista prevăzută la articolul 95 din Regulamentul (UE) nr. 528/2012 cu privire la o anumită substanță, ECHA a încălcat reglementarea. Încălcările acesteia în această privință se întemeiază pe trei motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea regulilor privind cerința ca o societate să depună un dosar complet potrivit articolului 95 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 528/2012.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe tratamentul diferențiat de către ECHA al unor societăți care se aflau în aceeași situație.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe neasigurarea de către ECHA, contrar cerințelor prevăzute de Regulamentul (UE) nr. 528/2012, a unor condiții de concurență egale între societățile care au participat la programul de control al substanței în cauză și cele care au adoptat un comportament parazitar.

      (1)  Regulamentul (UE) nr. 528/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 22 mai 2012 privind punerea la dispoziție pe piață și utilizarea produselor biocide (JO L 167, p. 1).


title: Cauza F-12/12: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 26 iunie 2013 — Di Prospero/Comisia ( „Funcție publică — Numire — Reușită în cadrul unui concurs ca urmare a invitării reclamantului de a participa în vederea executării unei hotărâri — Numire în grad cu efect retroactiv” )

text:
               31.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/45

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 26 iunie 2013 — Di Prospero/Comisia
   (Cauza F-12/12) (1)

   (Funcție publică - Numire - Reușită în cadrul unui concurs ca urmare a invitării reclamantului de a participa în vederea executării unei hotărâri - Numire în grad cu efect retroactiv)
   2013/C 252/78
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Rita Di Prospero (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: S. Rodrigues, A. Blot și C. Bernard-Glanz, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall și B. Eggers, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei implicite a Comisiei de respingere a cererii reclamantei de încadrare a acesteia în gradul AD 11 cu efect retroactiv începând de la 1 ianuarie 2010 și cerere de reparare a prejudiciului pretins suferit

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Decizia din 18 octombrie 2011 a Comisiei Europene prin care doamnei Di Prospero i-a fost refuzată încadrarea în gradul AD 11 cu efect retroactiv începând de la 1 ianuarie 2010.

               2.

               Respinge în rest acțiunea.

               3.

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligată să suporte cheltuielile de judecată efectuate de doamna Di Prospero.

      (1)  JO C 138, 12.5.2012, p. 32.


title: Cauza C-378/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia (Italia) la 21 august 2008 — ERG Raffinerie Mediterranee SpA și alții/Ministero dello Sviluppo Economico și alții

text:
               22.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/14

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia (Italia) la 21 august 2008 — ERG Raffinerie Mediterranee SpA și alții/Ministero dello Sviluppo Economico și alții
   (Cauza C-378/08)
   (2008/C 301/26)
   Limba de procedură: italiana
   Instanța de trimitere
   Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: ERG Raffinerie Mediterranee SpA și alții

      Pârâți: Ministero dello Sviluppo Economico și alții
   Întrebările preliminare

               1)

               Principiul prevăzut la articolul 174, fost articolul 130 R al doilea paragraf din Tratatul de instituire a Comunității Europene („poluatorul plătește”) și dispozițiile Directivei 2004/35/CE din 21 aprilie 2004 (1) trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări naționale care permite administrației publice să impună întreprinzătorilor privați — pentru simplul fapt că aceștia își exercită în prezent activitatea într-o zonă de mult timp poluată sau care este limitrofă cu zona contaminată istoric — punerea în aplicare a unor măsuri de reparare, independent de realizarea vreunei anchete menite să identifice cine este răspunzător de poluarea în cauză?

               2)

               Principiul prevăzut la articolul 174, fost articolul 130 R al doilea paragraf din Tratatul de instituire a Comunității Europene („poluatorul plătește”) și dispozițiile Directivei 2004/35/CE din 21 aprilie 2004 trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări naționale care permite administrației publice să atribuie răspunderea pentru repararea daunelor aduse mediului într-o formă specifică subiectului titular al unor drepturi reale și/sau care exercită o activitate lucrativă în situl contaminat, numai în temeiul raportului de „prezență” în care se află acel subiect (acesta fiind un operator care își desfășoară activitatea în interiorul sitului), respectiv fără a fi necesar să se stabilească în prealabil existența unui raport de cauzalitate între conduita subiectului respectiv și evenimentul care se află la originea poluării?

               3)

               Idem […] în ceea ce privește condiția subiectivă a dolului sau a culpei?

               4)

               Principiile comunitare în materie de protecție a concurenței prevăzute de Tratatul de instituire a Comunității Europene și de directivele citate anterior 2004/18/CE (2), 93/97/CEE (3) și 89/665/CEE (4) se opun unei reglementări naționale care permite administrației publice să încredințeze unor subiecte private (Società Sviluppo S.p.A. și Sviluppo Italia Aree Produttive S.p.A.) activități de caracterizare, de proiectare și de executare a unor lucrări de bonificație — sau, mai corect, de realizare a unor lucrări publice — în zonele aflate în proprietatea statului, fără respectarea în prealabil a procedurilor prevăzute în materie de achiziții publice?

      (1)  JO L 143, p. 56, Ediție specială, 15/vol. 11, p. 168.

      (2)  JO L 134, p. 114, Ediție specială, 06/vol. 8, p. 116.

      (3)  JO L 290, p. 1.

      (4)  JO L 395, p. 33, Ediție specială, 06/vol. 1, p. 237.


title: Cauza C-442/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Țările de Jos) la 24 septembrie 2014 – Bayer CropScience SA-NV, Stichting De Bijenstichting/College voor de toelating van gewasbeschermingsmiddelen en biociden

text:
               22.12.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 462/14

         Cerere de decizie preliminară introdusă de College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Țările de Jos) la 24 septembrie 2014 – Bayer CropScience SA-NV, Stichting De Bijenstichting/College voor de toelating van gewasbeschermingsmiddelen en biociden
   (Cauza C-442/14)
   (2014/C 462/23)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   College van Beroep voor het Bedrijfsleven

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: Bayer CropScience SA-NV, Stichting De Bijenstichting

      Pârât: College voor de toelating van gewasbeschermingsmiddelen en biociden

      Întrebările preliminare

               1)

               Din dispozițiile articolului 14 din Directiva 91/414 (1), ale articolului 63 coroborat cu articolul 59 din Regulamentul privind produsele de uz fitosanitar (2) (Regulamentul nr. 1107/2009 din 21 octombrie 2009), respectiv ale articolului 19 din Directiva 98/8 (3) rezultă că o cerere privind confidențialitatea, astfel cum este prevăzută la articolele 14, 63 și 19 menționate anterior, formulată de un solicitant prevăzut la acest articole, trebuie soluționată pentru fiecare sursă de informații, înainte sau la data acordării autorizației, respectiv înainte de sau la data modificării autorizației, printr-o decizie accesibilă tuturor terților interesați?

               2)

               În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea anterioară: articolul 4 alineatul (2) din Directiva privind informațiile despre mediu (4) trebuie interpretat în sensul că, în lipsa unei decizii în sensul întrebării anterioare, în cazul depunerii unei astfel de cereri după acordarea autorizației, respectiv după modificarea autorizației, pârâtul, în calitate de autoritate națională, trebuie să divulge informațiile despre mediu solicitate?

               3)

               Ce interpretare trebuie dată noțiunii „emisii în mediu” din articolul 4 alineatul (2) din Directiva privind informațiile despre mediu, având în vedere cele prezentate de părți în această privință la punctul 5.5 din prezenta hotărâre interlocutorie, luând în considerare conținutul documentelor reprodus la punctul 5.2?

               4)

                           a)

                           Datele care cuprind o evaluare a emisiei unui produs, a substanței sau a substanțelor sale active și a altor componente în mediu ca urmare a folosirii produsului pot fi considerate „informații despre emisiile în mediu”?

                           b)

                           În caz afirmativ, prezintă relevanță în acest context dacă datele menționate au fost obținute prin (semi)studii de teren sau alte tipuri de studii (cum ar fi studiile de laborator și studiile privind translocațiile)?

               5)

               Pot fi considerate „informații privind emisiile în mediu” studiile de laborator în cadrul cărora structura experimentului este orientată pe analiza unor aspecte izolate în condiții standardizate și în cadrul acestor teste se exclud o serie de factori (cum ar fi de exemplu influențele climaterice), iar testele se efectuează adesea cu doze mari în comparație cu utilizarea efectivă?

               6)

               În acest context, prin „emisii în mediu” se înțelege și reziduuri, după aplicarea produsului în structura testului, de exemplu în aer sau pe sol, pe frunze, în polen sau în nectarul unei plante (care este crescută din semințe tratate), în miere sau pe organisme care nu sunt vizate în utilizarea produsului?

               7)

               Acest aspect se aplică și pentru măsurarea deviațiilor (substanței) la aplicarea produsului în structura testului?

               8)

               Noțiunea „informații privind emisiile în mediu” în sensul articolului 4 alineatul (2) al doilea paragraf a doua teză din Directiva privind informațiile despre mediu are consecința că atunci când este vorba despre emisii în mediu, trebuie divulgată sursa integrală de informații și nu numai datele (măsurătorilor) care trebuie deduse eventual din această sursă de informații?

               9)

               În scopul aplicării motivului de excepție privind informațiile comerciale sau industriale în sensul articolului 4 alineatul (2) litera (d) menționat anterior, trebuie să se facă diferența între „emisii” pe de o parte și „deversările și alte tipuri de diseminare în mediu”, în sensul prevăzut la articolul 2 alineatul (1) litera (b) din Directiva privind informațiile despre mediu, pe de altă parte?

      (1)  Directiva 91/414/CEE a Consiliului din 15 iulie 1991 privind introducerea pe piață a produselor de uz fitosanitar (JO L 230, p. 1, Ediție specială 03/vol. 10, p. 30).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 1107/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 21 octombrie 2009 privind introducerea pe piață a produselor fitosanitare și de abrogare a Directivelor 79/117/CEE și 91/414/CEE ale Consiliului (JO L 309, p. 1).

      (3)  Directiva 98/8/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 februarie 1998 privind comercializarea produselor biodestructive (JO L 123, p. 1, Ediție specială, 03/vol. 24, p. 67).

      (4)  Directiva 2003/4/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 28 ianuarie 2003 privind accesul publicului la informațiile despre mediu și de abrogare a Directivei 90/313/CEE a Consiliului (JO L 41, p. 26, Ediție specială, 15/vol. 9, p. 200).


title: Cauza C-262/11: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 29 noiembrie 2012 (cerere de decizie preliminară formulată de Administrativen sad Sofia-grad — Bulgaria) — Kremikovtzi AD/Ministar na ikonomikata, energetikata i turizma i zamestnik-ministar na ikonomikata, energetikata i turizma [Aderarea Republicii Bulgaria la Uniunea Europeană — Acordul de asociere CE Bulgaria — Sectorul siderurgic — Ajutoare publice pentru restructurare acordate înainte de aderare — Condiții — Viabilitatea beneficiarilor la sfârșitul perioadei de restructurare — Declarație de insolvabilitate a unui beneficiar după aderare — Competențele autorităților naționale și ale Comisiei Europene — Decizie națională de constatare a existenței unei creanțe publice constând în ajutoare de stat devenite ilegale — Decizia UE BG nr. 3/2006 — Anexa V la actul de aderare — Ajutoare aplicabile după aderare — Regulamentul (CE) nr. 659/1999 — Ajutoare existente]

text:
               26.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 26/8

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 29 noiembrie 2012 (cerere de decizie preliminară formulată de Administrativen sad Sofia-grad — Bulgaria) — Kremikovtzi AD/Ministar na ikonomikata, energetikata i turizma i zamestnik-ministar na ikonomikata, energetikata i turizma
   (Cauza C-262/11) (1)

   (Aderarea Republicii Bulgaria la Uniunea Europeană - Acordul de asociere CE Bulgaria - Sectorul siderurgic - Ajutoare publice pentru restructurare acordate înainte de aderare - Condiții - Viabilitatea beneficiarilor la sfârșitul perioadei de restructurare - Declarație de insolvabilitate a unui beneficiar după aderare - Competențele autorităților naționale și ale Comisiei Europene - Decizie națională de constatare a existenței unei creanțe publice constând în ajutoare de stat devenite ilegale - Decizia UE BG nr. 3/2006 - Anexa V la actul de aderare - Ajutoare aplicabile după aderare - Regulamentul (CE) nr. 659/1999 - Ajutoare existente)
   2013/C 26/15
   Limba de procedură: bulgara

      Instanța de trimitere

   Administrativen sad Sofia-grad

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Kremikovtzi AD

      Pârât: Ministar na ikonomikata, energetikata i turizma i zamestnik-ministar na ikonomikata, energetikata i turizma

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Administrativen sad Sofia-grad — Interpretarea Acordului european de instituire a unei asocieri între Comunitățile Europene și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Republica Bulgaria, pe de altă parte (JO L 358, p. 1), și a alineatului (1) al anexei V la Actul privind condițiile de aderare a Republicii Bulgaria și a României și adaptările tratatelor pe care se întemeiază (JO 2005, L 157, p. 203), precum și a articolului 9 alineatul (4) din Protocolul nr. 2 privind produsele care intră sub incidența Tratatului de instituire a Comunității Europene a Cărbunelui și Oțelului (CECO), a articolului 3 din Protocolul adițional la Acordul european de instituire a unei asocieri între Comunitățile Europene și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Republica Bulgaria, pe de altă parte (JO L 317, p. 25) și a articolului 14 din Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE (JO L 83, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 41) — Ajutor de stat pentru restructurare acordat înainte de aderarea Bulgariei la Uniunea Europeană unor întreprinderi siderurgice în cadrul unui program de restructurare — Decizie de constatare a existenței unei creanțe publice constând în ajutorul de stat devenit ilegal ca urmare a declarării insolvabilității beneficiarului — Competențele autorităților naționale și ale Comisiei Europene de a decide incompatibilitatea unui ajutor de stat cu piața comună și, respectiv, de a solicita recuperarea acestuia ca ajutor ilegal

      Dispozitivul

   O procedură de recuperare a ajutoarelor publice acordate întreprinderii Kremikovtzi AD înainte de aderarea Republicii Bulgaria la Uniunea Europeană, măsuri de ajutor care, după această aderare, nu erau „aplicabile” în sensul anexei V la Actul privind condițiile de aderare la Uniunea Europeană a Republicii Bulgaria și a României și adaptările tratatelor pe care se întemeiază Uniunea Europeană, trebuie să se întemeieze, în cazul încălcării condițiilor impuse la articolul 9 alineatul (4) din Protocolul nr. 2 la Acordul european de instituire a unei asocieri între Comunitățile Europene și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Republica Bulgaria, pe de altă parte, încheiat și aprobat în numele Comunității prin Decizia 94/908/CECO, CE, Euratom a Consiliului și a Comisiei din 19 decembrie 1994, pe articolul 3 din protocolul adițional la acest acord european, astfel cum a fost modificat prin Decizia nr. 3/2006 a Consiliului de Asociere UE Bulgaria din 29 decembrie 2006. În acest context, autoritățile naționale competente din Republica Bulgaria pot, conform celui de al treilea paragraf al acestui articol, să adopte o decizie de recuperare a ajutoarelor publice care nu îndeplinesc aceste condiții. O decizie adoptată de Comisia Europeană în temeiul articolului 3 al doilea paragraf din acest protocol adițional nu constituie o condiție prealabilă recuperării de către aceste autorități a unor astfel de ajutoare.

      (1)  JO C 232, 6.8.2011.


title: Cauza C-83/11: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 5 septembrie 2012 [cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) — Regatul Unit] — Secretary of State for the Home Department/Muhammad Sazzadur Rahman, Fazly Rabby Islam, Mohibullah Rahman [Directiva 2004/38/CE — Dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre al cetățenilor Uniunii și al membrilor familiilor acestora — Articolul 3 alineatul (2) — Obligația de a facilita, în conformitate cu legislația națională, intrarea și șederea „(oricăror) alți membri de familie” aflați în întreținerea unui cetățean al Uniunii]

text:
               27.10.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 331/6

      Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 5 septembrie 2012 [cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) — Regatul Unit] — Secretary of State for the Home Department/Muhammad Sazzadur Rahman, Fazly Rabby Islam, Mohibullah Rahman
      (Cauza C-83/11) (1)

      (Directiva 2004/38/CE - Dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre al cetățenilor Uniunii și al membrilor familiilor acestora - Articolul 3 alineatul (2) - Obligația de a facilita, în conformitate cu legislația națională, intrarea și șederea „(oricăror) alți membri de familie” aflați în întreținerea unui cetățean al Uniunii)
      (2012/C 331/09)
      Limba de procedură: engleza

         Instanța de trimitere

      Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber)

         Părțile din acțiunea principală

         Reclamant: Secretary of State for the Home Department

         Pârâți: Muhammad Sazzadur Rahman, Fazly Rabby Islam, Mohibullah Rahman

         Obiectul

      Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Upper Tribunal — Interpretarea articolului 3 alineatul (2) și a articolului 10 alineatul (2) din Directiva 2004/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora, de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 1612/68 și de abrogare a Directivelor 64/221/CEE, 68/360/CEE, 72/194/CEE, 73/148/CEE, 75/34/CEE, 75/35/CEE, 90/364/CEE, 90/365/CEE și 93/96/CEE (JO L 158, p. 77, Ediție specială, 05/vol. 7, p. 56) — Noțiunea „orice alți membri de familie” ai unui cetățean al Uniunii în sensul articolului 3 alineatul (2) din directivă — Membri aflați în întreținerea familiei unui cuplu căsătorit în care soțul/soția este resortisant al unei țări terțe — Membri de familie care nu sunt ascendenți direcți ai unui cuplu căsătorit

         Dispozitivul

                  1.

                  Articolul 3 alineatul (2) din Directiva 2004/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora, de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 1612/68 și de abrogare a Directivelor 64/221/CEE, 68/360/CEE, 72/194/CEE, 73/148/CEE, 75/34/CEE, 75/35/CEE, 90/364/CEE, 90/365/CEE și 93/96/CEE trebuie interpretat în sensul

                              —

                              că statele membre nu sunt obligate să admită orice cerere de intrare sau de ședere formulată de membri de familie ai unui cetățean al Uniunii care nu se încadrează în definiția care figurează la articolul 2 punctul 2 din directiva menționată, chiar dacă aceștia demonstrează, conform articolului 10 alineatul (2) din aceasta, că se află în întreținerea respectivului cetățean,

                              —

                              că statele membre au însă obligația de a se asigura că legislația lor prevede criterii care le permit persoanelor menționate să obțină o decizie referitoare la cererea lor de intrare și de ședere care să fie bazată pe o examinare amănunțită a situației lor personale și care, în caz de refuz, să fie motivată,

                              —

                              că statele membre dispun de o largă marjă de apreciere în ceea ce privește alegerea criteriilor menționate, acestea din urmă trebuind însă să fie conforme cu sensul uzual al termenului „facilitează”, precum și cu cel al termenilor referitori la dependență folosiți în cadrul articolului 3 alineatul (2) menționat și să nu lipsească această dispoziție de efectul său util, și

                              —

                              că orice solicitant are dreptul ca o instanță să verifice dacă legislația națională și modul în care aceasta a fost aplicată îndeplinesc aceste condiții.

                  2.

                  Pentru a se încadra în categoria membrilor de familie aflați „în întreținerea” unui cetățean al Uniunii menționată la articolul 3 alineatul (2) din Directiva 2004/38, situația de dependență trebuie să existe în țara din care a venit membrul de familie în cauză, și aceasta cel puțin la momentul la care respectivul membru de familie solicită să se alăture cetățeanului Uniunii în a cărui întreținere se află.

                  3.

                  Articolul 3 alineatul (2) din Directiva 2004/38 trebuie interpretat în sensul că statele membre pot, în exercitarea marjei lor de apreciere, să impună cerințe specifice referitoare la caracterul și la durata dependenței, cu condiția ca aceste cerințe să fie conforme cu sensul uzual al termenilor referitori la dependența menționată la articolul 3 alineatul (2) primul paragraf litera (a) din Directiva 2004/38 și să nu lipsească această dispoziție de efectul său util.

                  4.

                  Aspectul dacă eliberarea permisului de ședere prevăzută la articolul 10 din Directiva 2004/38 poate fi condiționată de cerința ca situația de dependență în sensul articolului 3 alineatul (2) primul paragraf litera (a) din această directivă să fi continuat să existe în statul membru gazdă nu ține de domeniul de aplicare al directivei în cauză.

         (1)  JO C 145 din 14.05.2011.


title: Cauza C-502/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 30 septembrie 2011 — Vivaio dei Molini Azienda Agricola Porro Savoldi ss/Autorità per la Vigilanza sui Contratti Pubblici di lavori, servizi e forniture

text:
               26.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 347/20

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 30 septembrie 2011 — Vivaio dei Molini Azienda Agricola Porro Savoldi ss/Autorità per la Vigilanza sui Contratti Pubblici di lavori, servizi e forniture
   (Cauza C-502/11)
   2011/C 347/30
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Consiglio di Stato

      Părțile din acțiunea principală

      Recurentă: Vivaio dei Molini Azienda Agricola Porro Savoldi ss

      Intimată: Autorità per la Vigilanza sui Contratti Pubblici di lavori, servizi e forniture

      Întrebările preliminare

               1.

               Dreptul comunitar, în special articolul 6 din Directiva 93/37/CEE (1) (ulterior articolul 4 din Directiva 2004/18/CE (2)), se opune în principiu unei dispoziții legislative naționale (precum articolul 10 alineatul 1 litera a) din Legea 109 din 1994 — ulterior articolul 34 alineatul 1 litera a) din Decretul legislativ 163 din 2006) care rezervă posibilitatea de a participa la procedurile de atribuire a contractelor de achiziții publice societăților care exercită activități comerciale, excluzând astfel anumiți executanți de lucrări (precum „società semplice”) care nu exercită în mod curent și predominant acest tip de activitate, iar interdicția în cauză este rezonabilă și nediscriminatorie în lumina reglementărilor speciale și a regimului patrimonial deosebit al „società semplice”?

         În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare, se adresează Curții de Justiție următoarea întrebare suplimentară:

               2.

               Dreptul comunitar și, în special, articolul 6 din Directiva 93/37/CEE (ulterior articolul 4 din Directiva 2004/18/CE), precum și principiul libertății formei juridice a entităților admise să participe la procedurile de achiziții permite legiuitorului național să restrângă capacitatea juridică a unui executant de lucrări (sau a unui operator economic, astfel cum este definit de Directiva 2004/18/CE), având în vedere caracteristicile distinctive ale reglementărilor naționale cu privire la acest întreprinzător, interzicându-i acestuia să participe la procedurile de achiziții publice, iar această restricție duce la încălcarea principiilor privind măsurile rezonabile și nediscriminatorii?

      (1)  JO L 199, p. 54.

      (2)  JO L 134, p. 114, Ediție specială, 6/vol. 8, p. 116.


title: Cauza C-561/13: Hotărârea Curții (Camera a noua) din 15 octombrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Obvodní soud pro Prahu 1 – Republica Cehă) – Hoštická a.s., Jaroslav Haškovec, Zemědělské družstvo Senice na Hané/Česká republika – Ministerstvo zemědělství [Trimitere preliminară — Politica agricolă comună — Scheme de sprijin — Punere în aplicare a schemelor de sprijin în noile state membre — Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 — Articolul 143ba — Regulamentul (CE) nr. 73/2009 — Articolul 126 — Plată separată pentru zahăr — Decuplarea acestei plăți de producție — Noțiunea „criterii adoptate de statele membre în cauză în 2006 și 2007”  — Perioadă reprezentativă]

text:
               22.12.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 462/10

         Hotărârea Curții (Camera a noua) din 15 octombrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Obvodní soud pro Prahu 1 – Republica Cehă) – Hoštická a.s., Jaroslav Haškovec, Zemědělské družstvo Senice na Hané/Česká republika – Ministerstvo zemědělství
   (Cauza C-561/13) (1)

   ([Trimitere preliminară - Politica agricolă comună - Scheme de sprijin - Punere în aplicare a schemelor de sprijin în noile state membre - Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 - Articolul 143ba - Regulamentul (CE) nr. 73/2009 - Articolul 126 - Plată separată pentru zahăr - Decuplarea acestei plăți de producție - Noțiunea „criterii adoptate de statele membre în cauză în 2006 și 2007” - Perioadă reprezentativă])
   (2014/C 462/16)
   Limba de procedură: ceha

      Instanța de trimitere

   Obvodní soud pro Prahu 1

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Hoštická a.s., Jaroslav Haškovec, Zemědělské družstvo Senice na Hané

      Pârât: Česká republika – Ministerstvo zemědělství

      Dispozitivul

   Articolul 126 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 73/2009 al Consiliului din 19 ianuarie 2009 de stabilire a unor norme comune pentru sistemele de ajutor direct pentru agricultori în cadrul politicii agricole comune și de instituire a anumitor sisteme de ajutor pentru agricultori, de modificare a Regulamentelor (CE) nr. 1290/2005, (CE) nr. 247/2006, (CE) nr. 378/2007 și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1782/2003 trebuie interpretat în sensul că noțiunea „criterii adoptate de statele membre în cauză în 2006 și 2007” include anul de comercializare pe care aceste state membre trebuiau să îl aleagă anterior datei de 30 aprilie 2006 ca perioadă reprezentativă pentru acordarea plății separate pentru zahăr, în temeiul articolului 143ba alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 al Consiliului din 29 septembrie 2003 de stabilire a normelor comune pentru schemele de sprijin direct în cadrul politicii agricole comune și de stabilire a anumitor scheme de sprijin pentru agricultori și de modificare a Regulamentelor (CEE) nr. 2019/93, (CE) nr. 1452/2001, (CE) nr. 1453/2001, (CE) nr. 1454/2001, (CE) nr. 1868/94, (CE) nr. 1251/1999, (CE) nr. 1254/1999, (CE) nr. 1673/2000, (CEE) nr. 2358/71 și (CE) nr. 2529/2001, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 319/2006 al Consiliului din 20 februarie 2006, prin Regulamentul (CE) nr. 2011/2006 al Consiliului din 19 decembrie 2006 și prin Regulamentul (CE) nr. 2012/2006 al Consiliului din 19 decembrie 2006.

      (1)  JO C 45, 15.2.2014.