title: Cauza C-215/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Spania) la 18 aprilie 2016 - Elecdey Carcelén S.A./Comisión Superior de Hacienda de la Comunidad Autónoma de Castilla-La Mancha

text:
               4.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 243/17

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Spania) la 18 aprilie 2016 - Elecdey Carcelén S.A./Comisión Superior de Hacienda de la Comunidad Autónoma de Castilla-La Mancha
   (Cauza C-215/16)
   (2016/C 243/18)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha, Sala Contencioso-Administrativo, Sección Segunda

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Elecdey Carcelén S.A.

      Pârâtă: Comisión Superior de Hacienda de la Comunidad Autónoma de Castilla-La Mancha

      Întrebările preliminare

               1)

               Având în vedere „schemele de sprijin” definite la articolul 2 litera (k) din Directiva 2009/28/CE și, printre acestea, stimulentele fiscale constând în reduceri sau scutiri de impozite și rambursări de taxe, în calitate de instrumente care au ca scop îndeplinirea obiectivelor privind consumul de energie regenerabilă prevăzute de Directiva 2009/28/CE, trebuie să se înțeleagă că stimulentele sau măsurile menționate au caracter imperativ și sunt obligatorii pentru statele membre, având efect direct în ceea ce privește posibilitatea particularilor vizați de a le invoca și de a le exercita în fața tuturor instanțelor publice, judecătorești și administrative?

               2)

               Având în vedere că printre „schemele de sprijin” menționate la întrebarea anterioară figurează și măsurile de stimulare fiscală constând în reduceri sau scutiri de impozite și rambursări de taxe, prin folosirea expresiei „nu se limitează la” trebuie să se înțeleagă că este inclusă în aceste stimulente și neimpozitarea, cu alte cuvinte interdicția oricărui tip de taxă specifică și specială care se adaugă impozitelor generale aplicate activității economice și producției de energie electrică și care este percepută pentru energia din surse regenerabile? De asemenea, trebuie să se înțeleagă că interdicția generală menționată anterior include și interdicția privind coexistența, dubla impunere sau suprapunerea mai multor taxe generale sau speciale, care vizează etape distincte ale activității de producție a energiei regenerabile, având efecte asupra aceluiași fapt generator pentru care s-a perceput taxa pe energia eoliană în discuție în speță?

               3)

               În cazul unui răspuns negativ la întrebarea anterioară și dacă se admite impozitarea energiei provenind din surse regenerabile în sensul articolului 1 alineatul (2) din Directiva 2008/188/CE, noțiunea „scopuri specifice” trebuie interpretată în sensul că obiectivul la care se referă trebuie să fie exclusiv și că, în plus, taxa aplicată pe energia electrică regenerabilă, din punctul de vedere al structurii sale, are o adevărată natură parafiscală, iar nu una exclusiv bugetară sau de colectare a veniturilor?

               4)

               În conformitate cu prevederile articolului 4 din Directiva 2003/96/CE, care, făcând referire la „ratele de impozitare” pe care statele membre trebuie să le aplice produselor energetice și electricității, se raportează la ratele minime prevăzute de directivă ca sumă a tuturor taxelor directe și indirecte care se aplică acestor produse la momentul punerii lor în consum, trebuie să se înțeleagă că această sumă trebuie să conducă la excluderea ratei de impozitare prevăzute de directivă în ceea ce privește taxele naționale care nu au o adevărată natură parafiscală, atât din perspectiva structurii acestora, cât și din cea a scopului lor specific, interpretat în conformitate cu răspunsul dat la întrebarea anterioară?

               5)

               Noțiunea „taxă”, prevăzută la articolul 13 alineatul (1) litera (e) din Directiva 2009/28/CE, este o noțiune autonomă a dreptului Uniunii, care trebuie interpretată într-un sens mai larg, astfel încât să includă și să fie sinonimă cu noțiunea de taxă în general?

               6)

               În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea anterioară, taxele pe care trebuie să le achite consumatorii, la care se referă articolul 13 alineatul (1) litera (e) menționat anterior pot include numai acele taxe sau impozite care urmăresc să compenseze, după caz, prejudiciile cauzate de impactul [instalațiilor eoliene] asupra mediului, și să despăgubească, cu suma colectată, prejudiciile asociate acestui impact sau efect negativ, iar nu acele taxe sau prestații care, fiind aplicate energiei nepoluante, îndeplinesc un obiectiv eminamente bugetar sau de colectare a veniturilor?


title: Cauza C-382/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Unabhängiger Verwaltungssenat Wien (Austria) la 29 iulie 2010 — Erich Albrecht, Thomas Neumann, Van-Ly Sundara, Alexander Svoboda, Stefan Toth

text:
               9.10.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 274/13

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Unabhängiger Verwaltungssenat Wien (Austria) la 29 iulie 2010 — Erich Albrecht, Thomas Neumann, Van-Ly Sundara, Alexander Svoboda, Stefan Toth
   (Cauza C-382/10)
   ()
   2010/C 274/19
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Unabhängiger Verwaltungssenat Wien

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Erich Albrecht, Thomas Neumann, Van-Ly Sundara, Alexander Svoboda, Stefan Toth

      Pârât: Landeshauptmann von Wien

      Întrebările preliminare

               1.

               Potrivit căror criterii trebuie să se stabilească caracterul impropriu pentru consumul uman în sensul punctului 3 al capitolului IX din anexa II la Regulamentul (CE) nr. 852/2004 (1)? În plus, există deja un asemenea caracter impropriu atunci când este posibil ca un produs alimentar oferit spre vânzare să fie afectat prin atingerea sau prin strănutul unui potențial cumpărător?

               2.

               Potrivit căror criterii trebuie să se stabilească caracterul dăunător pentru sănătate în sensul punctului 3 al capitolului IX din anexa II la Regulamentul (CE) nr. 852/2004? În plus, există deja un asemenea caracter dăunător pentru sănătate atunci când este posibil ca un produs alimentar oferit spre vânzare să fie afectat prin atingerea sau prin strănutul unui potențial cumpărător?

               3.

               Potrivit căror criterii trebuie să se stabilească existența unei contaminări într-o asemenea măsură încât un anumit produs alimentar nu mai poate fi consumat în starea respectivă, în sensul punctului 3 al capitolului IX din anexa II la Regulamentul (CE) nr. 852/2004? În plus, există deja o asemenea contaminare atunci când este posibil ca un produs alimentar oferit spre vânzare să fie afectat prin atingerea sau prin strănutul unui potențial cumpărător?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 852/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 privind igiena produselor alimentare (JO L 139, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 44, p. 173).


title: Cauza C-285/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Cour de cassation (Franța) la 11 iunie 2014 – Directeur général des douanes et droits indirects, Directeur régional des douanes et droits indirects d'Auvergne/Brasserie Bouquet SA

text:
               11.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 261/16

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Cour de cassation (Franța) la 11 iunie 2014 – Directeur général des douanes et droits indirects, Directeur régional des douanes et droits indirects d'Auvergne/Brasserie Bouquet SA
   (Cauza C-285/14)
   2014/C 261/23
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour de cassation

      Părțile din procedura principală

      Recurenți: Directeur général des douanes et droits indirects, Directeur régional des douanes et droits indirects d'Auvergne

      Intimată: Brasserie Bouquet SA

      Întrebarea preliminară

   Articolul 4 alineatul (2) din Directiva 92/83/CEE a Consiliului din 19 octombrie 1992 privind armonizarea structurilor accizelor la alcool și băuturi alcoolice (1) trebuie interpretat în sensul că producția sub licență se referă exclusiv la producția sub licența de exploatare a unui brevet sau a unei mărci sau poate fi interpretat în sensul că producția sub licență înseamnă producția conform unui proces de prelucrare aparținând unui terț și autorizat de acesta?

      (1)  JO L 316, p. 21, Ediție specială, 09/vol. 1, p. 152.


title: Cauza T-305/13: Acțiune introdusă la 3 iunie 2013 — SACE și SACE BT/Comisia

text:
               20.7.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 207/53

         Acțiune introdusă la 3 iunie 2013 — SACE și SACE BT/Comisia
   (Cauza T-305/13)
   2013/C 207/89
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamante: SACE SpA (Roma, Italia) și SACE BT SpA (Roma, Italia) (reprezentanți: M. Siragusa și G. Rizza, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei în întregime sau, cu titlu subsidiar, în parte;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată;

               —

               dispunerea oricărei alte măsuri pe care o consideră adecvată, inclusiv a oricărei măsuri de cercetare judecătorească.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă trei motive.
   Prezenta acțiune este îndreptată împotriva Deciziei C(2013) 1501 final a Comisiei din 20 martie 2013, prin care s-a dispus recuperarea parțială a ajutoarelor care ar fi fost acordate societății de asigurare a creditelor de export pe termen scurt SACE BT. Este vorba în special de aporturile de capital efectuate în 2009 de societatea-mamă de stat (SACE SpA) și de acoperirea reasigurării de care a beneficiat SACE BT. Potrivit Comisiei, în ambele cazuri, SACE nu a ținut seama de profilul de risc al investițiilor și, în consecință, nu s-a comportat precum un investitor care operează într-o economie de piață.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe faptul că măsurile în litigiu nu erau imputabile statului italian

                           —

                           Reclamantele arată în această privință că măsurile în litigiu au fost adoptate de consiliul de administrație al SACE SpA nu ca urmare a unei cercetări judecătorești efectuate de autoritățile publice sau pentru a îndeplini cerințe ale autorităților publice, ci în exercitarea deplinei sale autonomii comerciale și strategice, în deplin acord cu logica pieței, în același mod precum pentru totalitatea deciziilor adoptate de întreprindere și în afara oricărui raport de control, de supraveghere, de autorizare sau de direcție din partea acționarului unic din acel moment, Ministerul Economiei și Finanțelor.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe faptul că a doua măsură ar fi conferit un avantaj SACE BT

                           —

                           Reclamantele arată în această privință că decizia SACE SpA de a oferi o capacitate de reasigurare, profitând de posibilitățile oferite de o fază a ciclului economic în care primele de asigurare erau ridicate, a fost adoptată fără nicio intenție de a furniza SACE BT un ajutor sau susținere. În plus, numai societatea-mamă a obținut un avantaj economic din raportul de reasigurare. De asemenea, observațiile Comisiei privind corelația pozitivă dintre volumul riscului existent și rata solicitată nu ar fi confirmate nici de literatura de referință, nici de practica pieței, și nici chiar în ceea ce privește SACE BT în particular. În cele din urmă, încercarea Comisiei de a „exporta” în cazul unor contexte și măsuri diferite pretinsa regulă empirică pe care a aplicat-o fără motivare detaliată în cazul sistemului portughez de asigurare a creditelor de export pe termen scurt, pentru a demonstra că valoarea comisionului plătit SACE SpA ar fi trebuit să fie mai mare cu cel puțin 10 % față de comisionul aplicat de reasigurătorii privați pentru reasigurare și porțiunea de riscuri inferioare pe care le acoperă nu este convingătoare.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe faptul că a treia și a patra măsură nu au conferit avantaje SACE BT

                           —

                           Efectuând cele două recapitalizări din 2009, chiar și în lipsa prevederilor privind fluxurile de numerar viitoare ale SACE BT care să susțină perspectiva unei rentabilități adecvate, cel puțin pe termen lung, SACE SpA a conservat valoarea investiției considerabile pe care a efectuat-o în momentul constituirii societății cu doar cinci ani înainte. În plus, SACE SpA a considerat că lichidarea filialei sale ar fi expus tot grupul SACE unui risc de prejudicii potențiale, sub forma pierderii de valoare sau a diminuării solvabilității, cu o valoare mult superioară celei a capitalului datorat estimat la finalul anului 2009. Comisia a omis să țină seama de marja de apreciere semnificativă de care dispune investitorul public, substituind raționamentul SACE SpA cu cel propriu, numai în temeiul unei reconstituiri teoretice eronate a alegerii pe care ar fi efectuat-o, în aceleași împrejurări, un investitor privat ipotetic, prudent și avizat.


title: Cauza T-92/12: Ordonanța Tribunalului din 12 iulie 2012 — Gas/OAPI — Grotto (GAS)

text:
               8.9.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 273/23

         Ordonanța Tribunalului din 12 iulie 2012 — Gas/OAPI — Grotto (GAS)
   (Cauza T-92/12) (1)

   2012/C 273/43
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei a patra a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 126, 28.4.2012.


title: Cauza T-68/10: Acțiune introdusă la 15 februarie 2010 — Sphere Time/OAPI — Punch (ceasuri)

text:
               17.4.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 100/60

         Acțiune introdusă la 15 februarie 2010 — Sphere Time/OAPI — Punch (ceasuri)
   (Cauza T-68/10)
   2010/C 100/89
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Sphere Time société anonyme (Windhof, Luxemburg) (reprezentant: C. Jäger, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Punch, société par actions simplifiée (Nisa, Franța)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei a treia de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 2 decembrie 2009 din cauza R 1130/2008-3 și obligarea pârâtului să confirme validitatea desenului comunitar înregistrat atacat; și

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată din prezenta procedură și declararea faptului că cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs suportă cheltuielile reclamantei efectuate în procedura de declarare a nulității și în procedura căii de atac.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: desen înregistrat pentru „ceasuri”

      Titularul mărcii comunitare: reclamanta

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Decizia diviziei de anulare: declară nulitatea desenului comunitar atacat.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: Încălcarea articolelor 4, 5 și 6 din Regulamentul nr. 6/2002 al Consiliului întrucât camera de recurs a considerat în mod greșit că desenul atacat este lipsit de caracter individual și de noutate, încălcarea articolului 61 alineatul (2) din Regulamentul nr. 6/2002 al Consiliului întrucât camera de recurs nu a evaluat în mod corect argumentele și probele prezentate în cadrul procedurilor de reclamantă, a interpretat în mod greșit libertatea autorului și și-a întemeiat decizia pe o evaluare eronată, săvârșind astfel un abuz de putere.


title: Cauza F-48/16: Acțiune introdusă la 26 august 2016 – ZZ/Comisia

text:
               10.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 371/33

         Acțiune introdusă la 26 august 2016 – ZZ/Comisia
   (Cauza F-48/16)
   (2016/C 371/39)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: J. Abiks, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei de stabilire a numărului de ani de plată a contribuțiilor în cadrul sistemului de pensii al Uniunii în urma unei cereri de transfer al drepturilor de pensie și repararea prejudiciului suferit de reclamant în urma nerespectării de către pârâtă a unui termen rezonabil pentru soluționarea acestei cereri

      Concluziile reclamantului

               —

               anularea deciziei din 6 noiembrie 2015 prin care autoritatea împuternicită să facă numiri a adoptat decizia finală de a stabili cuantumul transferat către sistemul de pensii al Uniunii la 135 955,38 euro în loc de 155 237,25 euro;

               —

               obligarea pârâtei la compensarea pierderii de 10 739,28 euro suferită de reclamant ca urmare a încălcării principiului bunei administrări de către serviciile Comisiei;

               —

               obligarea pârâtei la repararea prejudiciului moral suferit de reclamant în urma deciziei finale atacate, prejudiciu al cărui cuantum este la aprecierea Curții, dar nu mai mic de 1 000 de euro;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-263/09: Acțiune introdusă la 7 iulie 2009 — Mannatech/OAPI (BOUNCEBACK)

text:
               29.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 205/46

         Acțiune introdusă la 7 iulie 2009 — Mannatech/OAPI (BOUNCEBACK)
   (Cauza T-263/09)
   2009/C 205/84
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Mannatech, Inc. (Coppell, Statele Unite) (reprezentanți: R. Niebel și C. Steuer, lawyers)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile reclamantei

               —

               anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 26 martie 2009 în cauza R 100/2009-1; și

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca verbală „BOUNCEBACK” pentru produse din clasa 5.

      Decizia examinatorului: refuză înregistrarea mărcii.

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) și alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului întrucât camera de recurs a aplicat în mod eronat normele juridice prevăzute de dispozițiile menționate.


title: Cauza C-491/13: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 10 septembrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Verwaltungsgericht Berlin – Germania) – Mohamed Ali Ben Alaya/Bundesrepublik Deutschland (Trimitere preliminară — Spațiul de libertate, securitate și justiție — Directiva 2004/114/CE — Articolele 6, 7 și 12 — Condiții de admisie a resortisanților țărilor terțe pentru studii — Refuzul admisiei unei persoane care îndeplinește condițiile prevăzute de directiva menționată — Marja de apreciere a autorităților competente)

text:
               17.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 409/18

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 10 septembrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Verwaltungsgericht Berlin – Germania) – Mohamed Ali Ben Alaya/Bundesrepublik Deutschland
   (Cauza C-491/13) (1)

   ((Trimitere preliminară - Spațiul de libertate, securitate și justiție - Directiva 2004/114/CE - Articolele 6, 7 și 12 - Condiții de admisie a resortisanților țărilor terțe pentru studii - Refuzul admisiei unei persoane care îndeplinește condițiile prevăzute de directiva menționată - Marja de apreciere a autorităților competente))
   2014/C 409/25
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Verwaltungsgericht Berlin

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Mohamed Ali Ben Alaya

      Pârâtă: Bundesrepublik Deutschland

      Dispozitivul

   Articolul 12 din Directiva 2004/114/CE a Consiliului din 13 decembrie 2004 privind condițiile de admisie a resortisanților țărilor terțe pentru studii, schimb de elevi, formare profesională neremunerată sau servicii de voluntariat trebuie interpretat în sensul că statul membru în cauză este obligat să admită pe teritoriul său un resortisant al unei țări terțe care dorește să aibă reședința pe o durată mai lungă de trei luni pe acest teritoriu pentru studii, în cazul în care acel resortisant îndeplinește condițiile de admisie prevăzute în mod exhaustiv la articolele 6 și 7 din această directivă, iar acest stat membru nu invocă în privința sa unul dintre motivele enumerate explicit de directiva menționată care să justifice refuzul eliberării unui permis de ședere.

      (1)  JO C 344, 23.11.2013.


title: Cauza T-94/14: Hotărârea Tribunalului din 10 septembrie 2015 – EE/OAPI (Reprezentarea unor puncte albe pe un fond bleu) [„Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare figurative care reprezintă puncte albe pe un fond bleu — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               26.10.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 354/32

         Hotărârea Tribunalului din 10 septembrie 2015 – EE/OAPI (Reprezentarea unor puncte albe pe un fond bleu)
   (Cauza T-94/14) (1)

   ([„Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare figurative care reprezintă puncte albe pe un fond bleu - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2015/C 354/35)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: EE Ltd (Hatfield, Regatul Unit) (reprezentant: P. Brownlow, solicitor)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: S. Bonne, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 20 noiembrie 2013 (cauza R 495/2013-1) privind o cerere de înregistrare ca marcă comunitară a unui semn figurativ care reprezintă puncte albe pe un fond bleu.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă EE Ltd la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 135, 5.5.2014.


title: Cauza T-93/03: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 11 iulie 2007 — Konidaris/Comisia Comunităților Europene ( Funcționari — Recrutare — Post de director cu gradul A2 — Respingerea candidaturii — Acțiune în anulare — Obligație de motivare — Legalitatea analizei comparative a candidaturilor — Evaluarea calificărilor candidatului numit )

text:
               25.8.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 199/28

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 11 iulie 2007 — Konidaris/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-93/03) (1)

   („Funcționari - Recrutare - Post de director cu gradul A2 - Respingerea candidaturii - Acțiune în anulare - Obligație de motivare - Legalitatea analizei comparative a candidaturilor - Evaluarea calificărilor candidatului numit’)
   (2007/C 199/51)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: Spyros Konidaris (Overijse, Belgia) (reprezentanți: A. Coolen, J.-N. Louis și E. Marchal, avocats)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: J. Currall, agent, asistat de D. Waelbroeck, avocat)
   Obiectul
   Cerere de anulare a deciziei Comisiei de respingere a candidaturii reclamantului la postul de director la Direcția Generală INFSO/A: „Servicii de comunicare: politică și cadru normativ”.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Comisia suportă propriile cheltuieli de judecată și cele efectuate de către reclamant.

      (1)  JO C 112, 10.5.2003.


title: Cauza T-369/07: Hotărârea Tribunalului din 22 martie 2011 — Letonia/Comisia [ „Mediu — Directiva 2003/87/CE — Sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră — Plan național de alocare a cotelor de emisie pentru Letonia pentru perioada cuprinsă între 2008 și 2012 — Termen de trei luni — Articolul 9 alineatul (3) din Directiva 2003/87” ]

text:
               7.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 139/15

         Hotărârea Tribunalului din 22 martie 2011 — Letonia/Comisia
   (Cauza T-369/07) (1)

   (Mediu - Directiva 2003/87/CE - Sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră - Plan național de alocare a cotelor de emisie pentru Letonia pentru perioada cuprinsă între 2008 și 2012 - Termen de trei luni - Articolul 9 alineatul (3) din Directiva 2003/87)
   2011/C 139/29
   Limba de procedură: letona

      Părțile

      Reclamantă: Republica Letonia (reprezentanți: inițial E. Balode-Buraka și K. Bārdiņa, ulterior L. Ostrovska și în final L. Ostrovska și K. Drēviņa, agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: U. Wölker, E. Kalnins și I. Rubene, agenți)

      Interveniente în susținerea reclamantei: Republica Lituania (reprezentant: D. Kriaučiūnas, agent), Republica Slovacă (reprezentanți: inițial J. Čorba, ulterior B. Ricziová, agenți)

      Intervenient în susținerea pârâtei: Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentanți: inițial Z. Bryanston-Cross, ulterior S. Behzadi-Spencer, I. Rao și F. Penlington, agenți, asistați de J. Maurici, barrister)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei C(2007) 3409 a Comisiei din 13 iulie 2007 de modificare a planului național de alocare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră notificat de Republica Letonia pentru perioada cuprinsă între 2008 și 2012, în conformitate cu Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 octombrie 2003 de stabilire a unui sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în cadrul Comunității și de modificare a Directivei 96/61/CE a Consiliului (JO L 275, p. 32, Ediție specială, 15/vol. 10, p. 78)

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Decizia C(2007) 3409 a Comisiei din 13 iulie 2007 de modificare a planului național de alocare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră notificat de Republica Letonia pentru perioada cuprinsă între 2008 și 2012, în conformitate cu Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 octombrie 2003 de stabilire a unui sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în cadrul Comunității și de modificare a Directivei 96/61/CE a Consiliului.

               2.

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Republica Letonia.

               3.

               Republica Lituania, Republica Slovacă și Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 269, 10.11.2007.


title: Cauza T-61/09: Hotărârea Tribunalului din 13 decembrie 2011 — Meica/OAPI — Bösinger Fleischwaren (Schinken King) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii verbale comunitare Schinken King — Marca națională verbală anterioară King — Mărcile naționale și comunitare verbale anterioare Curry King — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009] — Obligația de motivare — Articolul 73 din Regulamentul nr. 40/94 (devenit articolul 75 din Regulamentul nr. 207/2009)” ]

text:
               4.2.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/19

         Hotărârea Tribunalului din 13 decembrie 2011 — Meica/OAPI — Bösinger Fleischwaren (Schinken King)
   (Cauza T-61/09) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii verbale comunitare Schinken King - Marca națională verbală anterioară King - Mărcile naționale și comunitare verbale anterioare Curry King - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009] - Obligația de motivare - Articolul 73 din Regulamentul nr. 40/94 (devenit articolul 75 din Regulamentul nr. 207/2009))
   2012/C 32/36
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Meica Ammerländische Fleischwarenfabrik Fritz Meinen GmbH & Co. KG (Edewecht, Germania) (reprezentant: S. Russlies, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: A. Führer și G. Schneider, agenți)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Bösinger Fleischwaren GmbH (Bösingen, Germania)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 11 decembrie 2008 (cauza R 1049/2007-1) privind o procedură de opoziție între Meica Ammerländische Fleischwarenfabrik Fritz Meinen GmbH & Co. KG și Bösinger Fleischwaren GmbH

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Decizia Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 11 decembrie 2008 (cauza R 1049/2007-1).

               2.

               OAPI suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile efectuate de Meica Ammerländische Fleischwarenfabrik Fritz Meinen GmbH & Co. KG.

      (1)  JO C 102, 1.5.2009.


title: Cauza T-400/10: Hotărârea Tribunalului din 17 decembrie 2014 – Hamas/Consiliul ( „Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive îndreptate împotriva anumitor persoane și entități în vederea combaterii terorismului — Înghețarea fondurilor — Baza factuală a deciziilor de înghețare a fondurilor — Referirea la acte de terorism — Necesitatea unei decizii a unei autorități competente în sensul Poziției comune 2001/931 — Obligația de motivare — Adaptarea în timp a efectelor unei anulări” )

text:
               16.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 56/13

         Hotărârea Tribunalului din 17 decembrie 2014 – Hamas/Consiliul
   (Cauza T-400/10) (1)

   ((„Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive îndreptate împotriva anumitor persoane și entități în vederea combaterii terorismului - Înghețarea fondurilor - Baza factuală a deciziilor de înghețare a fondurilor - Referirea la acte de terorism - Necesitatea unei decizii a unei autorități competente în sensul Poziției comune 2001/931 - Obligația de motivare - Adaptarea în timp a efectelor unei anulări”))
   (2015/C 056/17)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Hamas (Doha, Qatar) (reprezentant: L. Glock, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: inițial B. Driessen și R. Szostak, ulterior B. Driessen și G. Étienne, agenți)

      Intervenientă în susținerea pârâtului: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial M. Konstantinidis și É. Cujo, ulterior M. Konstantinidis și F. Castillo de la Torre, agenți)

      Obiectul

   Inițial, o cerere de anulare a Avizului Consiliului în atenția persoanelor, grupurilor și entităților care figurează pe lista prevăzută la articolul 2 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 2580/2001 al Consiliului privind măsuri restrictive specifice îndreptate împotriva anumitor persoane și entități în vederea combaterii terorismului (JO C 2010, 188, p. 13), a Deciziei 2010/386/PESC a Consiliului din 12 iulie 2010 de actualizare a listei persoanelor, grupurilor și entităților cărora li se aplică articolele 2, 3 și 4 din Poziția comună 2001/931/PESC privind aplicarea de măsuri specifice pentru combaterea terorismului (JO L 178, p. 28), precum și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 610/2010 al Consiliului din 12 iulie 2010 de punere în aplicare a articolului 2 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 2580/2001 și de abrogare a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 1285/2009 (JO L 178, p. 1), în măsura în care o privesc pe reclamantă.

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Deciziile 2010/386/PESC a Consiliului din 12 iulie 2010, 2011/70/PESC a Consiliului din 31 ianuarie 2011, 2011/430/PESC a Consiliului din 18 iulie 2011 de actualizare a listei persoanelor, grupurilor și entităților care fac obiectul articolelor 2, 3 și 4 din Poziția comună 2001/931/PESC privind aplicarea de măsuri specifice pentru combaterea terorismului, Deciziile 2011/872/PESC a Consiliului din 22 decembrie 2011, 2012/333/PESC a Consiliului din 25 iunie 2012, 2012/765/PESC a Consiliului din 10 decembrie 2012, 2013/395/PESC a Consiliului din 25 iulie 2013, 2014/72/PESC a Consiliului din 10 februarie 2014, și 2014/483/PESC a Consiliului din 22 iulie 2014 de actualizare și de modificare a listei persoanelor, grupurilor și entităților care fac obiectul articolelor 2, 3 și 4 din Poziția comună 2001/931/PESC privind aplicarea de măsuri specifice pentru combaterea terorismului, și de abrogare a Deciziilor 2011/430, 2011/872, 2012/333, 2012/765, 2013/395 și, respectiv, 2014/72 în măsura în care privesc Hamas (inclusiv Hamas-Izz al-Din al-Qassem).

               2)

               Anulează Regulamentele de punere în aplicare (UE) nr. 610/2010 al Consiliului din 12 iulie 2010, nr. 83/2011 al Consiliului din 31 ianuarie 2011, nr. 687/2011 al Consiliului din 18 iulie 2011, nr. 1375/2011 al Consiliului din 22 decembrie 2011, nr. 542/2012 al Consiliului din 25 iunie 2012, nr. 1169/2012 al Consiliului din 10 decembrie 2012, nr. 714/2013 al Consiliului din 25 iulie 2013, nr. 125/2014 al Consiliului din 10 februarie 2014 și nr. 790/2014 al Consiliului din 22 iulie 2014 privind punerea în aplicare a articolului 2 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 2580/2001 privind măsuri restrictive specifice îndreptate împotriva anumitor persoane și entități în vederea combaterii terorismului și de abrogare a Regulamentelor de punere în aplicare (UE) nr. 1285/2009, nr. 610/2010, nr. 83/2011, nr. 687/2011, nr. 1375/2011, nr. 542/2012, nr. 1169/2012, nr. 714/2013 și, respectiv, nr. 125/2014 în măsura în care privesc Hamas (inclusiv Hamas-Izz al-Din al-Qassem).

               3)

               Menține efectele Deciziei 2014/483 și ale Regulamentului de punere în aplicare nr. 790/2014 timp de trei luni de la pronunțarea prezentei hotărâri sau, în cazul formulării unui recurs în termenul prevăzut la articolul 56 primul paragraf din Statutul Curții de Justiție a Uniunii Europene, până la soluționarea acestuia de către Curte.

               4)

               Respinge în rest acțiunea.

               5)

               Obligă Consiliul Uniunii Europene să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată ale Hamas.

               6)

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 317, 20.11.2010.


title: Cauza C-21/08 P: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 26 martie 2009 — Sunplus Technology Co. Ltd/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Sun Microsystems Inc. [Recurs — Marcă comunitară — Regulamentul (CE) nr. 40/94 — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) — Marca figurativă și verbală SUNPLUS — Opoziția titularului mărcilor verbale naționale SUN — Refuzul înregistrării]

text:
               16.5.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 113/10

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 26 martie 2009 — Sunplus Technology Co. Ltd/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Sun Microsystems Inc.
   (Cauza C-21/08 P) (1)

   (Recurs - Marcă comunitară - Regulamentul (CE) nr. 40/94 - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) - Marca figurativă și verbală SUNPLUS - Opoziția titularului mărcilor verbale naționale SUN - Refuzul înregistrării)
   2009/C 113/18
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Sunplus Technology Co. Ltd (reprezentanți: K. Lochner și H. Gauß, avocați)

      Celelalte părți în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent), Sun Microsystems Inc. (reprezentant: M. Graf, avocat)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a cincea) din 15 noiembrie 2007, Sunplus Technology Co. Ltd /OAPI (T-38/04), prin care Tribunalul a respins o acțiune introdusă de solicitantul mărcii figurative „SUNPLUS” pentru produse din clasa 9 împotriva Deciziei r 642/2000-4 a Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (OAPI) din 7 octombrie 2003 de respingere a acțiunii introduse împotriva deciziei diviziei de opoziție care refuză înregistrarea mărcii menționate în cadrul procedurii de opoziție introduse de titularul mărcilor figurative și verbale naționale „SUN” pentru produse din clasa 9 — Asemănare între mărci — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO L 11, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 146)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Sunplus Technology Co. Ltd la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 64, 8.3.2008.


title: Cauza C-151/09: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 29 iulie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Juzgado de lo Social Único de Algeciras — Spania) — Federación de Servicios Públicos de la UGT (UGT-FSP)/Ayuntamiento de la Línea de la Concepción, María del Rosario Vecino Uribe, Ministerio Fiscal (Transfer de întreprinderi — Directiva 2001/23/CE — Menținerea drepturilor lucrătorilor — Reprezentanții lucrătorilor — Autonomia unității transferate)

text:
               11.9.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 246/6

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 29 iulie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Juzgado de lo Social Único de Algeciras — Spania) — Federación de Servicios Públicos de la UGT (UGT-FSP)/Ayuntamiento de la Línea de la Concepción, María del Rosario Vecino Uribe, Ministerio Fiscal
   (Cauza C-151/09) (1)

   (Transfer de întreprinderi - Directiva 2001/23/CE - Menținerea drepturilor lucrătorilor - Reprezentanții lucrătorilor - Autonomia unității transferate)
   2010/C 246/10
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Juzgado de lo Social Único de Algeciras

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Federación de Servicios Públicos de la UGT (UGT-FSP)

      Pârâte: Ayuntamiento de la Línea de la Concepción, María del Rosario Vecino Uribe, Ministerio Fiscal

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Juzgado de lo Social Único de Algeciras — Interpretarea articolului 6 alineatul (1) din Directiva 2001/23/CE a Consiliului din 12 martie 2001 privind apropierea legislației statelor membre referitoare la menținerea drepturilor lucrătorilor în cazul transferului de întreprinderi, unități sau părți de întreprinderi sau unități — Obligația de menținere a statutului și a funcției reprezentanților lucrătorilor întreprinderii sau ai unității care își păstrează autonomia în urma transferului — Noțiunea de autonomie

      Dispozitivul

   O entitate economică transferată își păstrează autonomia, în sensul articolului 6 alineatul (1) din Directiva 2001/23/CE a Consiliului din 12 martie 2001 privind apropierea legislației statelor membre referitoare la menținerea drepturilor lucrătorilor în cazul transferului de întreprinderi, unități sau părți de întreprinderi sau unități, în situația în care competențele acordate responsabililor acestei entități, în cadrul structurilor de organizare ale cedentului, și anume competența de a organiza, într un mod relativ liber și independent, munca în cadrul entității menționate în desfășurarea propriei activități economice și în special competențele de a da ordine și instrucțiuni, de a împărți sarcini lucrătorilor subordonați care aparțin de entitatea în cauză, precum și de a decide folosirea mijloacelor corporale puse la dispoziția sa, aceasta fără intervenția directă din partea altor structuri de organizare ale angajatorului, rămân, în cadrul structurilor de organizare ale cesionarului, în esență, neschimbate.
   Simpla schimbare a superiorilor care ocupă cele mai înalte poziții ierarhice nu poate să prejudicieze, în sine, autonomia entității transferate, cu excepția situației în care noii superiori care ocupă cele mai înalte poziții ierarhice dispun de competențe care să le permită să organizeze în mod direct activitatea lucrătorilor din cadrul acestei entități și să se substituie astfel superiorilor direcți ai acestor lucrători în adoptarea deciziei în cadrul acesteia din urmă.

      (1)  JO C 167, 18.7.2009.


title: Cauza T-49/08 P: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 19 noiembrie 2009 — Michail/Comisia ( Recurs — Recurs incident — Funcție publică — Funcționari — Evaluare — Raport asupra evoluției carierei — Exercițiul de evaluare 2003 — Atribuirea unei note în absența unor sarcini de efectuat — Prejudiciu moral — Obligația de motivare a Tribunalului Funcției Publice )

text:
               16.1.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 11/25

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 19 noiembrie 2009 — Michail/Comisia
   (Cauza T-49/08 P) (1)

   („Recurs - Recurs incident - Funcție publică - Funcționari - Evaluare - Raport asupra evoluției carierei - Exercițiul de evaluare 2003 - Atribuirea unei note în absența unor sarcini de efectuat - Prejudiciu moral - Obligația de motivare a Tribunalului Funcției Publice”)
   2010/C 11/48
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Recurent: Christos Michail (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: C. Meïdanis, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: J. Currall și K. Herrmann, agenți, asistați de E. Bourtzalas, avocat)

      Obiectul

   Recurs introdus împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera a doua) din 22 noiembrie 2007, Michail/Comisia, (F-67/05, nepublicată încă în Repertoriu), prin care se urmărește anularea acestei hotărâri

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Hotărârea Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera a doua) din 22 noiembrie 2007, Michail/Comisia, (F-67/05, nepublicată încă în Repertoriu).

               2.

               Trimite cauza spre rejudecare Tribunalului Funcției Publice.

               3.

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.

      (1)  JO C 107, 26.4.2008.


title: Cauza C-483/13: Ordonanța președintelui Camerei întâi a Curții din 3 octombrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 2 de Marchena – Spania) – Unicaja Banco, SA/Steluta Grigore

text:
               19.1.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/23

      Ordonanța președintelui Camerei întâi a Curții din 3 octombrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 2 de Marchena – Spania) – Unicaja Banco, SA/Steluta Grigore
      (Cauza C-483/13) (1)

      (2015/C 016/33)
      Limba de procedură: spaniola
      Președintele Camera întâi a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 352, 30.11.2013.


title: Cauza T-456/14: Acțiune introdusă la 16 iunie 2014 – TAO/AFI și SFIE/Parlamentul European și Consiliul

text:
               11.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 261/43

         Acțiune introdusă la 16 iunie 2014 – TAO/AFI și SFIE/Parlamentul European și Consiliul
   (Cauza T-456/14)
   2014/C 261/69
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamante: Association des Fonctionnaires Indépendants pour la Défense de la Fonction Publique Européenne (TAO/AFI) (Bruxelles, Belgia) și Syndicat des Fonctionnaires Internationaux et Européens (SFIE) (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: M. Casado García-Hirschfeld, avocat)

      Pârâte: Consiliul Uniunii Europene și Parlamentul European

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               Constatarea admisibilității prezentei acțiuni în anulare la Tribunal;

               —

               anularea regulamentelor atacate cu toate consecințele legale;

               —

               obligarea pârâtelor la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă un motiv unic întemeiat pe încălcarea prerogativelor pe care acestea le au în calitate de organizații sindicale și profesionale, și anume dreptul la consultare și dreptul la negociere.
   Astfel, reclamantele nu au fost consultate nici în etapa pregătirii propunerilor, nici în etapa negocierilor regulamentelor contestate.


title: Cauza C-134/06: Ordonanța Președintelui Curții din 16 februarie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Elenă

text:
               28.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 96/28

         Ordonanța Președintelui Curții din 16 februarie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Elenă
   (Cauza C-134/06) (1)

   (2007/C 96/51)

      Limba de procedură: greaca

   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 108, 6.5.2006.


title: Cauza C-579/12 RX: Decizia Curții (Camera de reexaminare) din 11 decembrie 2012 vizând reexaminarea Hotărârii Tribunalului (Camera de recursuri) din 8 noiembrie 2012 în cauza T-268/11 P, Comisia/Strack

text:
               9.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 71/6

         Decizia Curții (Camera de reexaminare) din 11 decembrie 2012 vizând reexaminarea Hotărârii Tribunalului (Camera de recursuri) din 8 noiembrie 2012 în cauza T-268/11 P, Comisia/Strack
   (Cauza C-579/12 RX)
   (2013/C 71/10)
   Limba de procedură: germana

      Părțile din procedura în fața Tribunalului

      Recurentă: Comisia Europeană

      Cealaltă parte din procedură: Guido Strack

      Chestiuni care fac obiectul reexaminării

   Reexaminarea va privi chestiunile dacă, ținând seama de jurisprudența Curții aferentă dreptului la concediu anual plătit ca principiu al dreptului social al Uniunii, consacrat expres de asemenea la articolul 31 alineatul (2) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și vizat în special de Directiva 2003/88/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 4 noiembrie 2003 privind anumite aspecte ale organizării timpului de lucru (1), Hotărârea Tribunalului Uniunii Europene din 8 noiembrie 2012, Comisia/Strack (T-268/11 P), aduce atingere unității sau coerenței dreptului Uniunii în măsura în care Tribunalul, în calitate de instanță de recurs, a interpretat

               —

               articolul 1e alineatul (2) din Statutul funcționarilor Uniunii Europene ca necuprinzând în sfera sa de aplicare dispozițiile referitoare la organizarea timpului de lucru prevăzute de Directiva 2003/88 și în special concediul anual plătit și,

               —

               în consecință, articolul 4 din anexa V la statutul menționat ca implicând faptul că dreptul de reportare a concediului anual peste limita stabilită de dispoziția citată nu poate fi acordat decât în cazul unei împiedicări legate de activitatea funcționarului ca urmare a exercitării funcției sale.

         Persoanele interesate prevăzute la articolul 23 din Statutul Curții de Justiție a Uniunii Europene și părțile din procedura care s-a aflat pe rolul Tribunalului Uniunii Europene sunt invitate să depună la Curtea de Justiție a Uniunii Europene, în termen de o lună de la notificarea prezentei decizii, observațiile lor scrise cu privire la chestiunile menționate.

      (1)  JO L 299, p. 9, Ediție specială, 05/vol. 7, p. 3.


title: Cauza C-501/13 P: Recurs introdus la 18 septembrie 2013 de Page Protective Services Ltd împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a cincea) din 9 iulie 2013 în cauza T-221/13, Page Protective Services Ltd/Serviciul European de Acțiune Externă (SEAE)

text:
               24.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 421/17

         Recurs introdus la 18 septembrie 2013 de Page Protective Services Ltd împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a cincea) din 9 iulie 2013 în cauza T-221/13, Page Protective Services Ltd/Serviciul European de Acțiune Externă (SEAE)
   (Cauza C-501/13 P)
   2014/C 421/24
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: Page Protective Services Ltd (reprezentanți: J.-P. Hordies, avocat, asistat de E. Lock, solicitor)

      Cealaltă parte din procedură: Serviciul European de Acțiune Externă (SEAE)
   Prin Ordonanța din 2 octombrie 2014, Curtea (Camera a șasea) a respins recursul și a dispus ca Page Protective Services Ltd să suporte propriile cheltuieli de judecată.


title: Cauza T-331/14: Acțiune introdusă la 12 mai 2014 – Azarov/Consiliul

text:
               14.7.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/62

         Acțiune introdusă la 12 mai 2014 – Azarov/Consiliul
   (Cauza T-331/14)
   2014/C 223/64
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamant: Mykola Yanovych Azarov (Kiev, Ucraina) (reprezentanți: G. Lansky și A. Egger, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               Anularea, în temeiul articolului 263 TFUE, a Deciziei 2014/119/PESC a Consiliului din 5 martie 2014 privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina (JO L 66, p. 26) și a Regulamentului (UE) nr. 208/2014 al Consiliului din 5 martie 2014 privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina (JO L 66, p. 1), în măsura în care îl privesc pe reclamant;

               —

               dispunerea anumitor măsuri de organizare a procedurii în conformitate cu articolul 64 din Regulamentul de Procedură al Tribunalului;

               —

               obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată în conformitate cu articolul 87 alineatul (2) din Regulamentul de procedură.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe o încălcare a obligației de motivare
               În această privință, reclamantul susține, în special, că motivarea actului atacat nu îi permite să atace actul respectiv în fața Tribunalului și nu permite Tribunalului să controleze legalitatea acestuia.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe o încălcare a drepturilor fundamentale
               În cadrul acestui motiv, reclamantul invocă încălcarea dreptului de proprietate și încălcarea dreptului de a desfășura o activitate economică. Acesta invocă în plus caracterul disproporționat al măsurilor restrictive impuse. În sfârșit, el susține că i-a fost încălcat dreptul la apărare.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe un abuz de putere
               În această privință, reclamantul susține, în special, că Consiliul ar fi săvârșit un abuz de putere întrucât ar fi luat măsuri restrictive în privința acestuia îndeosebi în alte scopuri decât cel de a întări și de a susține statul de drept și respectarea drepturilor omului în Ucraina.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului bunei administrări
               În cadrul acestui motiv, reclamantul invocă, în special, încălcarea dreptului la un tratament imparțial, încălcarea dreptului la un tratament just sau echitabil și încălcarea dreptului la cercetarea diligentă a faptelor.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe o eroare vădită de apreciere


title: Cauza F-5/07: Acțiune introdusă în data de 21 ianuarie 2007 — Nijs/Curtea de conturi

text:
               10.3.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 56/44

         Acțiune introdusă în data de 21 ianuarie 2007 — Nijs/Curtea de conturi
   (Cauza F-5/07)
   (2007/C 56/84)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: Bart Nijs (Bereldange, Belgia) (reprezentant: F. Rollinger, avocat)

      Pârâtă: Curtea de Conturi Europeană
   Concluziile reclamantului

               —

               anularea deciziei autorității împuternicite să facă numiri (AIFN) de a-l numi pe superiorul reclamantului în postul său actual;

               —

               anularea, în ceea ce îl privește pe reclamant, a rezultatului concursului CC/LA/1/99 precum și a deciziilor conexe și/sau a celor ulterioare;

               —

               anularea deciziei biroului electoral al Curții de Conturi prin care a fost respinsă contestația formulată de reclamant, referitoare la scrutinul din 2, 3 și 4 mai 2006;

               —

               anularea rezultatului alegerilor pentru Comitetul pentru personal al Curții de Conturi din 2, 3 și 4 mai 2006 precum și a deciziilor conexe și a celor ulterioare;

               —

               anularea deciziilor de a nu îl promova pe reclamant și de a-l promova pe dl X, în 2006;

               —

               dispunerea reparării prejudiciului material și moral suferit de reclamant;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   În susținerea acțiunii sale, reclamantul invocă în special faptul că: i) deciziile AIFN sunt viciate de lipsa unei motivări pertinente; ii) Secretarul general al Curții de Conturi a acționat ilegal în calitatea sa de AIFN atunci când a respins plângerile reclamantului, în măsura în care avea un interes personal de natură să îi afecteze independența; iii) AIFN și-a exercitat atribuțiile în mod ilegal începând cu anul 1984; iv) superiorul reclamantului și-a exercitat atribuțiile în mod ilegal, cu încălcarea în special a articolelor 7a și 11a (fostul articol 14) din Statutul funcționarilor; v) concursul CC/LA/1/99 a fost viciat de mai multe încălcări ale legii ce reies din unele fapte nou descoperite; vi) alegerile pentru Comitetul pentru personal din anul 2006 au fost ilegale din mai multe motive; vii) promovarea dlui X este rezultatul interesului superiorului ierarhic al reclamantului de a-i obstrucționa acestuia cariera.


title: Cauza T-473/14: Acțiune introdusă la 25 iunie 2014 – Corporación Alimentaria Guissona și Naviera Muriola/Comisia

text:
               11.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 261/47

         Acțiune introdusă la 25 iunie 2014 – Corporación Alimentaria Guissona și Naviera Muriola/Comisia
   (Cauza T-473/14)
   2014/C 261/75
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamante: Corporación Alimentaria Guissona, SA (Lleida, Spania) și Naviera Muriola, AIE (Madrid, Spania) (reprezentanți: J. L. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero și A. Lamadrid de Pablo, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate în măsura în care în cadrul acesteia se califică ansamblul de măsuri care, potrivit deciziei, constituie așa-numitul sistem spaniol în materie de leasing fiscal drept ajutor de stat nou și incompatibil cu piața internă;

               —

               în subsidiar, anularea articolelor 1 și 4 din decizia atacată, care identifică investitorii grupurilor de interes economic (GIE) ca fiind beneficiarii pretinselor ajutoare și singurii beneficiari ai ordinelor de recuperare;

               —

               în subsidiar, anularea articolului 4 din decizia atacată, în măsura în care prin acesta se dispune recuperarea pretinselor ajutoare;

               —

               anularea articolului 4 din decizia atacată, în măsura în care se pronunță cu privire la legalitatea contractelor private încheiate între investitori și alte entități și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente sunt cele invocate în cauza T-700/13, Bankia/Comisia.


title: Cauza C-309/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Raad van State (Țările de Jos) la 3 august 2009 — Olbek Industrial Services sp. zoo/Minister van Sociale Zaken en Werkgelegenheid

text:
               7.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 267/34

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Raad van State (Țările de Jos) la 3 august 2009 — Olbek Industrial Services sp. zoo/Minister van Sociale Zaken en Werkgelegenheid
   (Cauza C-309/09)
   2009/C 267/64
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Raad van State

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Olbek Industrial Services sp. zoo

      Pârât: Minister van Sociale Zaken en Werkgelegenheid

      Întrebările preliminare

               1.

               Trebuie interpretate articolele 49 și 50 CE în sensul că se opun unei norme interne, precum cea care figurează în dispozițiile coroborate ale articolului 2 din Wet arbeid vreemdelingen și ale articolului 1e alineatul (1) litera (c) din încheierea de punere în executare a acestuia, potrivit căreia pentru o detașare de lucrători în sensul articolului 1 alineatul (3) litera (c) din Directiva 96/71/CE (1) este necesar un permis de muncă?

               2.

               În temeiul căror criterii trebuie să se determine dacă există o detașare de lucrători în sensul articolului 1 alineatul (3) litera (c) din Directiva 96/71/CE?

      (1)  Directiva 96/71/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 1996 privind detașarea lucrătorilor în cadrul prestării de servicii (JO L 18, p. 1, Ediție specială, 05/vol. 4, p. 29).


title: Cauza T-724/14: Hotărârea Tribunalului din 5 octombrie 2016 – European Children’s Fashion Association și Instituto de Economía Pública/EACEA [„Clauză compromisorie — Acord de grant încheiat în cadrul Programului de acțiune «Lifelong Learning (2007-2013)» — Proiectul «Brand & Merchandising manager for SMEs in the childrens’ product sector» — Acțiune în anulare — Act nesupus căilor de atac — Act care se înscrie într-un cadru pur contractual de care este indisociabil — Inadmisibilitate — Costuri neeligibile — Rambursarea sumelor plătite — Raport de audit”]

text:
               14.11.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 419/37

         Hotărârea Tribunalului din 5 octombrie 2016 – European Children’s Fashion Association și Instituto de Economía Pública/EACEA
   (Cauza T-724/14) (1)

   ([„Clauză compromisorie - Acord de grant încheiat în cadrul Programului de acțiune «Lifelong Learning (2007-2013)» - Proiectul «Brand & Merchandising manager for SMEs in the childrens’ product sector» - Acțiune în anulare - Act nesupus căilor de atac - Act care se înscrie într-un cadru pur contractual de care este indisociabil - Inadmisibilitate - Costuri neeligibile - Rambursarea sumelor plătite - Raport de audit”])
   (2016/C 419/46)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamante: European Children’s Fashion Association (Valencia, Spania) și Instituto de Economía Pública, SL (Valencia) (reprezentant: A. Haegeman, avocat)

      Pârâtă: Agenția Executivă pentru Educație, Audiovizual și Cultură (reprezentanți: H. Monet și A. Jaume, agenți)

      Obiectul

   Cu titlu principal, o cerere întemeiată pe articolul 272 TFUE, prin care se urmărește să se constate că prima reclamantă nu este obligată să ramburseze suma pe care i-a plătit-o EACEA în temeiul acordului încheiat pentru realizarea proiectului „Brand & Merchandising manager for SMEs in the childrens’ product sector” și, cu titlu subsidiar, cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE, prin care se urmărește anularea, pe de o parte, a scrisorii de preinformare a EACEA din 1 august 2014 prin care prima reclamantă era informată că trebuia să ramburseze suma de 82 378,81 de euro în urma auditului privind proiectul amintit și, pe de altă parte, a notei de debit nr. 3241401420, emise de EACEA la 5 august 2014, în vederea rambursării sumei menționate.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă European Children’s Fashion Association și Instituto de Economía Pública, SL la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 7, 12.1.2015.


title: Cauza C-241/06: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 11 octombrie 2007 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Hanseatisches Oberlandesgericht — Germania) — Lämmerzahl GmbH/Freie Hansestadt Bremen (Achiziții publice — Directiva 89/665/CEE — Căi de atac față de atribuirea contractelor de achiziții publice — Termen de decădere — Principiul eficienței)

text:
               8.12.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 297/12

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 11 octombrie 2007 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Hanseatisches Oberlandesgericht — Germania) — Lämmerzahl GmbH/Freie Hansestadt Bremen
   (Cauza C-241/06) (1)

   (Achiziții publice - Directiva 89/665/CEE - Căi de atac față de atribuirea contractelor de achiziții publice - Termen de decădere - Principiul eficienței)
   (2007/C 297/18)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Hanseatisches Oberlandesgericht
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Lämmerzahl GmbH

      Pârât: Freie Hansestadt Bremen
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Hanseatisches Oberlandesgericht — Interpretarea articolului 1 alineatele (1) și (3) din Directiva 89/665/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1989 privind coordonarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative privind aplicarea procedurilor care vizează căile de atac față de atribuirea contractelor de achiziții publice de produse și a contractelor publice de lucrări (JO L 395, p. 33, Ediție specială, 06/vol. 1, p. 237), astfel cum a fost modificată prin Directiva 92/50/CEE a Consiliului din 18 iunie 1992 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de servicii (JO L 209, p. 1, Ediție specială, 06/vol. 2, p. 50) — Lipsa dreptului la exercitarea unei căi de atac împotriva unei decizii a autorității contractante de atribuire a unui contract cu o valoare estimată mai mică de 200 000 de euro — Decăderea în privința tuturor motivelor ca urmare a estimării greșite a valorii contractului la momentul publicării anunțului de participare
   Dispozitivul

               1)

               În conformitate cu articolul 9 alineatul (4) și anexa IV la Directiva 93/36/CEE a Consiliului din 14 iunie 1993 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de bunuri, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2001/78/CE a Comisiei din 13 septembrie 2001, anunțul de participare referitor la un contract care intră în domeniul de aplicare a acestei directive trebuie să precizeze cantitatea totală sau domeniul acestui contract. Lipsa unei astfel de indicații trebuie să poată face obiectul unei căi de atac în temeiul articolului 1 alineatul (1) din Directiva 89/665/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1989 privind coordonarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative privind aplicarea procedurilor care vizează căile de atac față de atribuirea contractelor de achiziții publice de produse și a contractelor publice de lucrări, astfel cum a fost modificată prin Directiva 92/50/CEE a Consiliului din 18 iunie 1992 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de servicii.

               2)

               Directiva 89/665, astfel cum a fost modificată prin Directiva 92/50, în special articolul 1 alineatele (1) și (3) din aceasta, se opune ca o normă de decădere prevăzută de dreptul național să fie aplicată într-un asemenea mod încât să se refuze accesul unui ofertant la o cale de atac privind alegerea procedurii de atribuire a unui contract de achiziții publice sau estimarea valorii acelui contract, în condițiile în care autoritatea contractantă nu a indicat în mod clar persoanei interesate cantitatea totală sau domeniul contractului respectiv. Aceleași dispoziții din directiva menționată se opun de asemenea ca o astfel de normă să fie extinsă în mod general asupra căilor de atac privind deciziile autorității contractante, inclusiv cele intervenite în cursul fazelor procedurii de atribuire ulterioare termenului stabilit de această normă de decădere.

      (1)  JO C 212, 2.9.2006.


title: Cauza T-503/12: Hotărârea Tribunalului din 4 septembrie 2015 – Regatul Unit/Comisia („FEOGA — Secțiunea «Garantare» — FEGA și FEADR — Cheltuieli excluse de la finanțare — Regim de plată unică — Controale-cheie — Controale secundare”)

text:
               19.10.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 346/15

         Hotărârea Tribunalului din 4 septembrie 2015 – Regatul Unit/Comisia
   (Cauza T-503/12) (1)

   ((„FEOGA - Secțiunea «Garantare» - FEGA și FEADR - Cheltuieli excluse de la finanțare - Regim de plată unică - Controale-cheie - Controale secundare”))
   (2015/C 346/16)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentanți: inițial C. Murrell, ulterior E. Jenkinson și M. Holt și în sfârșit de M. Holt, agenți, asistați de D. Wyatt, QC, și de V. Wakefield, barrister)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: N. Donnelly, P. Rossi și K. Skelly, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei de punere în aplicare 2015/500/UE a Comisiei din 6 septembrie 2012 de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli contractate de statele membre în cadrul secțiunii „Garantare” a Fondului european de orientare și garantare agricolă (FEOGA), în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și în cadrul Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) (JO L 244, p. 11), în măsura în care această decizie privește patru poziții din anexă, referitoare la o corecție forfetară de 5 % aplicată unor cheltuieli efectuate în Irlanda de Nord (Regatul Unit) în cursul exercițiilor financiare 2008, în cuantum de 277 231,60 euro și de 13 671 588,90 euro, și 2009, în cuantum de 270 398,26 euro și de 15 844 193,29 euro.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 26, 26.1.2013.


title: Cauza T-549/14: Hotărârea Tribunalului din 4 octombrie 2016 – Lidl Stiftung/EUIPO – Horno del Espinar (Castello) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziţie — Cerere de înregistrare a mărci verbale a Uniunii Europene Castello — Mărci figurative anterioare naţionale şi ale Uniunii Europene Castelló — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               14.11.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 419/36

         Hotărârea Tribunalului din 4 octombrie 2016 – Lidl Stiftung/EUIPO – Horno del Espinar (Castello)
   (Cauza T-549/14) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziţie - Cerere de înregistrare a mărci verbale a Uniunii Europene Castello - Mărci figurative anterioare naţionale şi ale Uniunii Europene Castelló - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2016/C 419/45)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Lidl Stiftung & Co. KG (Neckarsulm, Germania) (reprezentanți: M. Wolter, M. Kefferpütz și A. Marx, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: inițial P. Geroulakos și D. Botis, ulterior D. Botis, și în cele din urmă D. Gája, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Horno del Espinar, SL (El Espinar, Spania)

      Obiectul

   Acţiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 22 aprilie 2014 (cauzele conexate R 1233/2013-2 și R 1258/2013-2) privind o procedură de opoziție între Horno del Espinar și Lidl Stiftung & Co

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia Camerei a doua de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 22 aprilie 2014 (cauzele conexate R 1233/2013-2 și R 1258/2013-2) privind o procedură de opoziție între Horno del Espinar, SL și Lidl Stiftung & Co. KG în ceea ce privește aprecierea camerei de recurs privind existența unui risc de confuzie în legătură cu fructele și legumele congelate din clasa 29 în sensul Aranjamentului de la Nisa privind clasificarea internațională a produselor și serviciilor în vederea înregistrării mărcilor din 15 iunie 1957, cu revizuirile și cu modificările ulterioare.

               2)

               Respinge în rest acțiunea.

               3)

               Obligă Lidl Stiftung & Co. să suporte, pe lângă propriile cheltuieli, trei pătrimi din cheltuielile de judecată efectuate de EUIPO.

               4)

               EUIPO suportă o pătrime din propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 351, 6.10.2014.


title: Cauza T-591/13: Acțiune introdusă la 8 noiembrie 2013 — Groupe Canal + și Canal + France/OAPI — Euronews (News+)

text:
               1.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 31/12

         Acțiune introdusă la 8 noiembrie 2013 — Groupe Canal + și Canal + France/OAPI — Euronews (News+)
   (Cauza T-591/13)
   2014/C 31/21
   Limba în care a fost formulată acțiunea: franceza

      Părțile

      Reclamante: Groupe Canal + SA (Issy-les-Moulineaux, Franța) și Canal + France (Issy-Les-Moulineaux) (reprezentant: L. Barissat, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Euronews (Ecully, Franța)

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               declararea existenței unui risc de confuzie sau de asociere în sensul articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 între cererea de înregistrare a mărcii NEWS+ și marca franceză anterioară ACTU+ nr. 063 457 667 pentru serviciile contestate;

               —

               modificarea punctelor 23-35 din decizia camerei de recurs din 9 septembrie 2013 și respingerea cererii de înregistrare a mărcii NEWS+ nr. 9 141 003;

               —

               în subsidiar, anularea deciziei camerei de recurs din 9 septembrie 2013 prin care a fost respinsă calea de atac și a fost confirmată, cu încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009, decizia atacată de respingere a opoziției formulate împotriva cererii de înregistrare a mărcii comunitare NEWS+ nr.°9141 003 pe baza mărcii anterioare ACTU+ nr. 063 457 667.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: Euronews.

      Marca comunitară vizată: marca verbală „News+” pentru servicii din clasele 35, 38 și 41 — cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 9 141 003.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: reclamantele.

      Marca sau semnul invocat: marca franceză „ACTU+” pentru produse și servicii din clasele 9, 28, 35, 38, 39 și 41.

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția.

      Decizia camerei de recurs: resinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


               7.10.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 271/27

         Acțiune introdusă la 26 iulie 2010 de către Autoritatea AELS de Supraveghere împotriva Norvegiei
   (Cauza E-10/10)
   2010/C 271/07
   La data de 26 iulie 2010, Autoritatea AELS de Supraveghere, reprezentată de Xavier Lewis și Markus Schneider, în calitate de agenți ai Autorității AELS de Supraveghere, rue Belliard/Belliardstraat 35, 1040 Bruxelles/Brussel, BELGIQUE/BELGIË, a introdus o acțiune împotriva Norvegiei la Curtea de Justiție a AELS.
   Autoritatea AELS de Supraveghere solicită Curții de Justiție a AELS să declare următoarele:

               1.

               având în vedere că nu a adoptat toate măsurile necesare pentru transpunerea deplină în dreptul intern, în termenul prevăzut, a actelor menționate la punctul 1 și la punctul 1 a doua liniuță din anexa VII la Acordul privind SEE [Directiva 2005/36/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 septembrie 2005 privind recunoașterea calificărilor profesionale, astfel cum a fost modificată de Regulamentul (CE) nr. 1430/2007 al Comisiei din 5 decembrie 2007 de modificare a anexelor II și III la Directiva 2005/36/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind recunoașterea calificărilor profesionale], astfel cum au fost adaptate la Acordul privind SEE prin Protocolul 1 la acesta, și nici nu a informat Autoritatea AELS de Supraveghere cu privire la aceste măsuri, Regatul Norvegiei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 63 alineatul (1) din directivă și articolului 7 din Acordul privind SEE;

               2.

               regatul Norvegiei suportă costurile aferente acestor proceduri.

      Situația de fapt și de drept și motive invocate:

               —

               cererea se referă la nerespectarea de către Norvegia a avizului motivat emis de Autoritatea AELS de Supraveghere cu privire la neadoptarea măsurilor necesare pentru transpunerea deplină a actului SEE corespunzător Directivei 2005/36/CE privind recunoașterea calificărilor profesionale (astfel cum a fost modificată) și la neinformarea Autorității AELS de Supraveghere cu privire la aceste măsuri;

               —

               măsurile neadoptate de Norvegia se referă la modificarea unor reglementări din dreptul intern privind recunoașterea calificărilor profesionale obținute în alte state AELS;

               —

               autoritatea AELS de Supraveghere susține că nu a primit informații din partea Guvernului Norvegiei în care acesta să arate că actul respectiv a fost transpus deplin în dreptul intern, și nici nu deține alte informații pe baza cărora să poată ajunge la o concluzie în acest sens;

               —

               guvernul Norvegiei nu a contestat întârzierea transpunerii depline a actului respectiv.


title: Cauza T-518/09: Hotărârea Tribunalului din 16 septembrie 2013 — Ecoceane/EMSA ( „Contracte de achiziții publice de servicii — Proceduri de cerere de ofertă — Intervenția navelor de ajutor în cadrul combaterii poluării cu hidrocarburi — Respingerea ofertei unui ofertant — Obligația de motivare — Egalitate de tratament — Transparență — Eroare vădită de apreciere — Răspundere extracontractuală” )

text:
               9.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 325/22

         Hotărârea Tribunalului din 16 septembrie 2013 — Ecoceane/EMSA
   (Cauza T-518/09) (1)

   (Contracte de achiziții publice de servicii - Proceduri de cerere de ofertă - Intervenția navelor de ajutor în cadrul combaterii poluării cu hidrocarburi - Respingerea ofertei unui ofertant - Obligația de motivare - Egalitate de tratament - Transparență - Eroare vădită de apreciere - Răspundere extracontractuală)
   2013/C 325/36
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Ecoceane (Paris, Franța) (reprezentant: S. Spalter, avocat)

      Pârâtă: Agenția Europeană pentru Siguranța Maritimă (EMSA) (reprezentanți: J. Menze, agent, asistat de J. Stuyck, avocat)

      Obiectul

   Pe de o parte, cerere de anulare a Deciziei din 28 octombrie 2009 a EMSA prin care s-a respins oferta prezentată de reclamantă în cadrul procedurii de cerere de ofertă EMSA/NEG/1/2009, referitoare la încheierea de contracte de achiziții de servicii privind intervenția navelor de ajutor în cadrul combaterii poluării cu hidrocarburi (Lotul 2: Atlantic/Canalul Mânecii), precum și a deciziei de atribuire a contractului altui ofertant și, pe de altă parte, cerere de despăgubiri

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Ecoceane să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Agenția Europeană pentru Siguranța Maritimă (EMSA).

      (1)  JO C 80, 27.3.2010.


title: Cauza C-291/07: Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de Regeringsrätten (Suedia) la 15 iunie 2007 — Kollektivavtalsstiftelsen TRR Trygghetsrådet/Skatteverket

text:
               4.8.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 183/27

         Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de Regeringsrätten (Suedia) la 15 iunie 2007 — Kollektivavtalsstiftelsen TRR Trygghetsrådet/Skatteverket
   (Cauza C-291/07)
   (2007/C 183/46)
   Limba de procedură: suedeza
   Instanța de trimitere
   Regeringsrätten
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Kollektivavtalsstiftelsen TRR Trygghetsrådet.

      Pârât: Skatteverket
   Întrebarea preliminară
   Articolul 9 alineatul (2) litera (e) și articolul 21 alineatul (1) litera (b) din a șasea directivă TVA (1) precum și articolul 56 alineatul (1) litera (c) și articolul 196 din Directiva Consiliului privind sistemul comun de taxă pe valoarea adăugată (2) trebuie interpretate în sensul că o persoană care recurge la servicii de consultanță prestate de o persoană plătitoare de impozit într-un alt stat membru și care exercită atât activități economice, cât și activități care nu intră sub incidența directivei, trebuie considerată ca fiind o persoană plătitoare de impozit în sensul aplicării acestor articole, chiar dacă prestarea de servicii menționată nu s-a realizat decât pentru aceste din urmă activități?

      (1)  JO 1977, L 145, p. 1.

      (2)  JO L 347, p. 1.


title: Cauza T-688/16: Acțiune introdusă la 28 septembrie 2016 – Janssen-Cases/Comisia

text:
               7.11.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 410/32

         Acțiune introdusă la 28 septembrie 2016 – Janssen-Cases/Comisia
   (Cauza T-688/16)
   (2016/C 410/45)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Mercedes Janssen-Cases (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: J. -N. Louis și N. De Montigny, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziilor Comisiei din 15 iunie 2016 referitoare la ocuparea postului de Mediator al Comisiei prin numirea unui alt candidat şi la respingerea candidaturii reclamantei pentru ocuparea acestei funcţii;

               —

               obligarea Comisiei la plata către reclamantă a sumei de o sută de mii de euro ca despăgubire pentru prejudiciul material şi moral suferit;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 6 alineatul (3) din Decizia C(2002) 601 a Comisiei privind serviciul de mediere consolidat, întrucât deciziile atacate au fost adoptate de Comisie, deşi sunt numai de competenţa Preşedintelui Comisiei, la propunerea directorului general al Direcţiei Resurse Umane şi Securitate, după consultarea Comitetului pentru personal.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 27 din Carta drepturilor fundamentale care instituie dreptul lucrătorilor la informare şi la consultare, în speţă dreptul la consultarea efectivă a Comitetului pentru personal din cadrul Comisiei.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe abuzul de putere săvârşit de Comisie în procedurile puse în aplicare în vederea ocupării postului de Mediator al Comisiei.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea obligaţiei de motivare, pe eroarea vădită de apreciere, pe încălcarea principiilor încrederii legitime, a proporţionalităţi şi al bunei administrări.


title: Cauza T-231/10: Acțiune introdusă la 21 mai 2010 — Merlin și alții/OAPI — Dusyma (Jocuri)

text:
               31.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/43

         Acțiune introdusă la 21 mai 2010 — Merlin și alții/OAPI — Dusyma (Jocuri)
   (Cauza T-231/10)
   ()
   2010/C 209/66
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamanți: Merlin Handelsgesellschaft mbH (Forchtenberg, Germania), Rolf Krämer (Forchtenberg), BLS Basteln, Lernen, Spielen GmbH (Forchtenberg), Andreas Hohl (Künzelsau, Germania) (reprezentant: R. Kramer, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Dusyma Kindergartenbedarf GmbH (Schorndorf, Germania)

      Concluziile reclamanților

               —

               Anularea Deciziei Camerei a treia de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 17 martie 2010, pronunțată în cauza R 879/2009-3, și declararea nulității desenului sau modelului industrial comunitar nr. 526 801-0011;

               —

               cu titlu subsidiar, anularea deciziei Camerei a treia de recurs și trimiterea cauzei spre rejudecare camerei de recurs;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: desenul sau modelul industrial comunitar nr. 526 801-0011 pentru produsele „Jocuri (inclusiv jocuri educative)”

      Titularul mărcii comunitare: Dusyma Kindergartenbedarf GmbH

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: reclamanta

      Decizia diviziei de anulare: respinge cererea de declarare a nulității

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: încălcarea articolului 3 din Regulamentul (CE) nr. 6/2002 al Consiliului (1) privind desenele sau modelele industriale comunitare

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 6/2002 al Consiliului din 12 decembrie 2001 privind desenele sau modelele industriale comunitare (JO L 3, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 33, p. 70).


title: Cauza T-374/12: Acțiune introdusă la 20 august 2012 — Brouwerij Van Honsebrouck/OAPI — Beverage Trademark (KASTEEL)

text:
               10.11.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 343/16

         Acțiune introdusă la 20 august 2012 — Brouwerij Van Honsebrouck/OAPI — Beverage Trademark (KASTEEL)
   (Cauza T-374/12)
   2012/C 343/27
   Limba în care a fost formulată acțiunea: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Brouwerij Van Honsebrouck (Ingelmunster, Belgia) (reprezentant: P. Maeyaert, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Beverage Trademark Co. Ltd BTM (Tortola, British Virgin Islands)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea în întregime a Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 8 iunie 2012 pronunțată în cauza R 2551/2010-2;

               —

               obligarea OAPI și a Beverage Trademark Co. Ltd BTM la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta

      Marca comunitară vizată: marca internațională figurativă care cuprinde elementul verbal „KASTEEL” pentru produse din clasa 32 — înregistrarea internațională nr. W 975 635

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: Beverage Trademark Co. Ltd BTM

      Marca sau semnul invocat: marca națională „CASTEL BEER” pentru produse din clasa 32

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate:

               —

               încălcarea articolului 76 alineatul (1) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 42 din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-746/15: Acțiune introdusă la 22 decembrie 2015 – Biofa/Comisia

text:
               15.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 59/46

         Acțiune introdusă la 22 decembrie 2015 – Biofa/Comisia
   (Cauza T-746/15)
   (2016/C 059/53)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Biofa AG (Münsingen, Germania) (reprezentanți: C. Stallberg și S. Knoblich, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2015/2069 al Comisiei din 17 noiembrie 2015 de autorizare a substanței de bază bicarbonat de sodiu (JO L 301din 18 noiembrie 2015, p. 42);

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă șapte motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea dreptului la protecția datelor
               Datele reclamantei referitoare la produsul său fitosanitar VitiSan® beneficiază de protecția prevăzută la articolul 59 din Regulamentul (CE) nr. 1107/2009 (1). În consecință, utilizarea acestor date în vederea aprobării bicarbonatului de sodiu ca substanță de bază încalcă dreptul reclamantei la protecția datelor.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului caracterului subsidiar al procedurii de aprobare a substanțelor de bază
               Aprobarea bicarbonatului de sodiu ca substanță de bază încalcă principiul subsidiarității aplicabil în cadrul reglementării fitosanitare, având în vedere că există produsul fitosanitar autorizat VitiSan® al reclamantei care conține o substanță activă echivalentă, hidrogencarbonatul de potasiu.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului priorității în cadrul procedurii de aprobare a substanțelor de bază
               În aplicarea principiului priorității, cererea de aprobare a bicarbonatului de sodiu ca substanță activă, depusă de reclamantă, blochează aprobarea bicarbonatului de sodiu ca substanță de bază.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea dreptului de proprietate al reclamantei
               Utilizarea neautorizată a datelor reclamantei în vederea aprobării bicarbonatului de sodiu ca substanță de bază aduce atingere dreptului său de proprietate intelectuală, astfel cum este prevăzut la articolul 17 alineatul (2) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (denumită în continuare „carta”).

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului protecției informațiilor comerciale confidențiale
               Utilizarea neautorizată a datelor reclamantei în vederea aprobării bicarbonatului de sodiu ca substanță de bază aduce atingere, deopotrivă, protecției informațiilor comerciale confidențiale prevăzută la articolul 7 din cartă.

               6.

               Al șaselea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului general privind egalitatea de tratament
               Utilizarea neautorizată a datelor reclamantei în vederea aprobării bicarbonatului de sodiu ca substanță de bază încalcă de asemenea principiul egalității de tratament. În condițiile în care reclamanta a trebuit să efectueze investiții de o amploare considerabilă pentru a colecta datele necesare unei autorizări, acestea au fost utilizate de pârâtă în profitul unor terți care nu au fost obligați să îndeplinească aceste cerințe.

               7.

               Al șaptelea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului protecției încrederii legitime
               În sfârșit, utilizarea neautorizată a datelor reclamantei în vederea aprobării bicarbonatului de sodiu ca substanță de bază conduce la o încălcare a principiului protecției încrederii legitime. Reclamanta s-ar fi putut aștepta în mod legitim ca datele referitoare la produsul fitosanitar VitiSan® să fie utilizate numai cu respectarea protecției datelor.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1107/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 21 octombrie 2009 privind introducerea pe piață a produselor fitosanitare și de abrogare a Directivelor 79/117/CEE și 91/414/CEE ale Consiliului (JO L 309, p. 1).


title: Cauza C-84/07: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 4 decembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Elenă (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 92/51/CEE — Recunoașterea diplomelor — Studii efectuate în cadrul unui laborator de studii libere nerecunoscut ca instituție de învățământ în statul membru gazdă — Optician)

text:
               24.1.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 19/2

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 4 decembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Elenă
   (Cauza C-84/07) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 92/51/CEE - Recunoașterea diplomelor - Studii efectuate în cadrul unui „laborator de studii libere’ nerecunoscut ca instituție de învățământ în statul membru gazdă - Optician)
   (2009/C 19/02)
   Limba de procedură: greaca
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: G. Zavvos și H. Støvlbæk, agenți)

      Pârâtă: Republica Elenă (reprezentant: E. Skandalou, agent)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolului 3, a articolului 4 alineatul (1) litera (b) și a articolului 12 din Directiva 92/51/CEE a Consiliului din 18 iunie 1992 privind cel de-al doilea sistem general de recunoaștere a formării profesionale, de completare a Directivei 89/48/CEE (JO L 209, p. 25, Ediție specială 05/vol. 2, p. 212)
   Dispozitivul

               1)

               Republica Elenă,

                           —

                           prin nerecunoașterea diplomelor de optician eliberate de autoritățile italiene competente ca urmare a formărilor organizate în cadrul unui acord în temeiul căruia o formare organizată în Grecia de un organism privat este omologată de autoritățile respective;

                           —

                           prin subordonarea examinării cererilor de recunoaștere a diplomelor italiene de optician comunicării, de către autoritățile italiene, a răspunsului la cinci întrebări pe care autoritățile elene le adresaseră anterior și

                           —

                           prin faptul că nu lasă posibilitatea de a alege între un stagiu de adaptare și o probă de aptitudini solicitanților care au introdus cereri de recunoaștere a diplomelor italiene de optician anterior intrării în vigoare a Legii 2916/2001 privind structura învățământului universitar sau asimilat și reglementarea unor aspecte referitoare la sectorul tehnologic al acestui învățământ,

                     nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 3, al articolului 4 alineatul (1) litera (b) al treilea paragraf și al articolului 12 din Directiva 92/51/CEE a Consiliului din 18 iunie 1992 privind cel de-al doilea sistem general de recunoaștere a formării profesionale, de completare a Directivei 89/48/CEE, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2001/19/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 14 mai 2001.

               2)

               Obligă Republica Elenă la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 95, 28.4.2007.


title: Cauza C-110/15: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 22 septembrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Consiglio di Stato – Italia) – Microsoft Mobile Sales International Oy, fostă Nokia Italia SpA și alții/Ministero per i beni e le attività culturali (MiBAC) și alții [Trimitere preliminară — Apropierea legislațiilor — Proprietate intelectuală — Drept de autor și drepturi conexe — Directiva 2001/29/CE — Dreptul exclusiv de reproducere — Excepții și limitări — Articolul 5 alineatul (2) litera (b) — Excepția privind copierea privată — Compensație echitabilă — Încheierea unor acorduri de drept privat pentru a stabili criteriile de scutire de la plata compensației echitabile — Rambursarea compensației care poate fi solicitată numai de utilizatorul final]

text:
               14.11.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 419/15

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 22 septembrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Consiglio di Stato – Italia) – Microsoft Mobile Sales International Oy, fostă Nokia Italia SpA și alții/Ministero per i beni e le attività culturali (MiBAC) și alții
   (Cauza C-110/15) (1)

   ([Trimitere preliminară - Apropierea legislațiilor - Proprietate intelectuală - Drept de autor și drepturi conexe - Directiva 2001/29/CE - Dreptul exclusiv de reproducere - Excepții și limitări - Articolul 5 alineatul (2) litera (b) - Excepția privind copierea privată - Compensație echitabilă - Încheierea unor acorduri de drept privat pentru a stabili criteriile de scutire de la plata compensației echitabile - Rambursarea compensației care poate fi solicitată numai de utilizatorul final])
   (2016/C 419/18)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Consiglio di Stato

      Părțile din procedura principală

      Apelante: Microsoft Mobile Sales International Oy, fostă Nokia Italia SpA, Hewlett-Packard Italiana srl, Telecom Italia SpA, Samsung Electronics Italia SpA, Dell SpA, Fastweb SpA, Sony Mobile Communications Italy SpA, Wind Telecomunicazioni SpA

      Intimate: Ministero per i beni e le attività culturali (MiBAC), Società italiana degli autori ed editori (SIAE), Istituto per la tutela dei diritti degli artisti interpreti esecutori (IMAIE), în lichidare, Associazione nazionale industrie cinematografiche audiovisive e multimediali (Anica), Associazione produttori televisivi (Apt)

      cu participarea: Assotelecomunicazioni (Asstel), Vodafone Omnitel NV, H3G SpA, Movimento Difesa del Cittadino, Assoutenti, Adiconsum, Cittadinanza Attiva, Altroconsumo

      Dispozitivul

   Dreptul Uniunii, în particular articolul 5 alineatul (2) litera (b) din Directiva 2001/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 mai 2001 privind armonizarea anumitor aspecte ale dreptului de autor și drepturilor conexe în societatea informațională, trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale precum cea în discuție în litigiul principal, care, pe de o parte, condiționează scutirea de la plata redevenței pentru copia privată a producătorilor și a importatorilor de aparate și de suporturi destinate unei utilizări în mod vădit diferite de realizarea de copii private de încheierea unor acorduri între o entitate, care dispune de un monopol legal al reprezentării intereselor autorilor de opere, și debitorii compensației sau asociațiile sectoriale ale acestora, și, pe de altă parte, prevede că rambursarea unei asemenea redevențe, atunci când aceasta a fost plătită în mod nejustificat, poate fi solicitată numai de utilizatorul final al respectivelor aparate și suporturi.

      (1)  JO C 178, 1.6.2015.