title: Repartizarea judecătorilor pe camere

text:
               26.10.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 354/2

         Repartizarea judecătorilor pe camere
   (2015/C 354/02)
   La 8 octombrie 2015, Conferința plenară a Tribunalului a decis, ca urmare a intrării în funcție a domnului judecător Forrester, să modifice Decizia Tribunalului din 23 octombrie 2013 (1) privind repartizarea judecătorilor pe camere.
   Pentru perioada cuprinsă între 8 octombrie 2015 și 31 august 2016, judecătorii vor fi repartizați pe camere după cum urmează:

         Camera întâi extinsă, întrunită în complet de cinci judecători
      :
   Domnul Kanninen, vicepreședinte, doamna Pelikánová, domnul Buttigieg, domnul Gervasoni și domnul Madise, judecători.

         Camera întâi, întrunită în complet de trei judecători:

   Domnul Kanninen, vicepreședinte;
   Doamna Pelikánová, judecător;
   Domnul Buttigieg, judecător.

         Camera a doua extinsă, întrunită în complet de cinci judecători:

   Doamna Martins Ribeiro, președinte de cameră, domnul Bieliūnas, domnul Gervasoni, domnul Madise și domnul Forrester, judecători.

         Camera a doua, întrunită în complet de trei judecători:

   Doamna Martins Ribeiro, președinte de cameră;
   Domnul Gervasoni, judecător;
   Domnul Madise, judecător.

         Camera a treia extinsă, întrunită în complet de cinci judecători:

   Domnul Papasavvas, președinte de cameră, doamna Labucka, domnul Bieliūnas, domnul Kreuschitz și domnul Forrester, judecători.

         Camera a treia, întrunită în complet de trei judecători:

   Domnul Papasavvas, președinte de cameră;
   Domnul Bieliūnas, judecător;
   Domnul Forrester, judecător.

         Camera a patra extinsă, întrunită în complet de cinci judecători:

   Domnul Prek, președinte de cameră, doamna Labucka, domnul Schwarcz, doamna Tomljenović și domnul Kreuschitz, judecători.

         Camera a patra, întrunită în complet de trei judecători:

   Domnul Prek, președinte de cameră;
   Doamna Labucka, judecător;
   Domnul Kreuschitz, judecător.

         Camera a cincea extinsă, întrunită în complet de cinci judecători:

   Domnul Dittrich, președinte de cameră, domnul Dehousse, domnul Schwarcz, doamna Tomljenović și domnul Collins, judecători.

         Camera a cincea, întrunită în complet de trei judecători:

   Domnul Dittrich, președinte de cameră;
   Domnul Schwarcz, judecător;
   Doamna Tomljenović, judecător.

         Camera a șasea extinsă, întrunită în complet de cinci judecători:

   Domnul Frimodt Nielsen, președinte de cameră, domnul Dehousse, doamna Wiszniewska-Białecka, domnul Collins și domnul Ulloa Rubio, judecători.

         Camera a șasea, întrunită în complet de trei judecători:

   Domnul Frimodt Nielsen, președinte de cameră;
   Domnul Dehousse, judecător;
   Domnul Collins, judecător.

         Camera a șaptea extinsă, întrunită în complet de cinci judecători:

   Domnul van der Woude, președinte de cameră, doamna Wiszniewska-Białecka, doamna Kancheva, domnul Wetter și domnul Ulloa Rubio, judecători.

         Camera a șaptea, întrunită în complet de trei judecători:

   Domnul van der Woude, președinte de cameră;
   Doamna Wiszniewska-Białecka, judecător;
   Domnul Ulloa Rubio, judecător.

         Camera a opta extinsă, întrunită în complet de cinci judecători:

   Domnul Gratsias, președinte de cameră, domnul Czúcz, domnul Popescu, doamna Kancheva și domnul Wetter, judecători.

         Camera a opta, întrunită în complet de trei judecători:

   Domnul Gratsias, președinte de cameră;
   Doamna Kancheva, judecător;
   Domnul Wetter, judecător.

         Camera a noua extinsă, întrunită în complet de cinci judecători:

   Domnul Berardis, președinte de cameră, domnul Czúcz, doamna Pelikánová, domnul Popescu și domnul Buttigieg, judecători.

         Camera a noua, întrunită în complet de trei judecători:

   Domnul Berardis, președinte de cameră;
   Domnul Czúcz, judecător;
   Domnul Popescu, judecător.

      (1)  JO C 344, 23.11.2013, p. 2.


title: Cauza T-764/16: Acțiune introdusă la 3 noiembrie 2016 – Paulini/BCE

text:
               16.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 14/42

         Acțiune introdusă la 3 noiembrie 2016 – Paulini/BCE
   (Cauza T-764/16)
   (2017/C 014/51)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Jörn Paulini (Frankfurt pe Main, Germania) (reprezentanți: L. Levi și M. Vandenbussche, avocați)

      Pârâtă: Banca Centrală Europeană (BCE)

      Concluziile

   Reclamantul solicită Curții:

               —

               anularea deciziei din 15 decembrie 2015, astfel cum a fost modificată la 10 februarie 2016, care informează reclamantul despre compensația care îi revine potrivit „Annual Salary and Bonus Review” (Exercițiul de revizuire anuală a salariilor și a primelor, denumit în continuare „ASBR”) pentru 2015;

               —

               acordarea de despăgubiri reclamantului pentru prejudiciul material astfel cum este prezentat la punctele 99-103 din cadrul acțiunii introduse;

               —

               acordarea de despăgubiri reclamantului pentru prejudiciul moral suferit, estimate la 10 000 EUR;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe nelegalitatea orientărilor aferente ASBR pentru 2015 în măsura în care încalcă principiul nediscriminării, articolul 51 din Condițiile de încadrare în muncă, precum și articolele 12 și 21 din carta Uniunii Europene. În subsidiar, nelegalitatea deciziei atacate în măsura în care încalcă orientările aferente ASBR pentru 2015 și este viciată de o eroare vădită de apreciere.
               Reclamantul consideră că orientările aferente ASBR pentru 2015 sunt nelegale în măsura în care ele dezavantajează membrii personalului cu disponibilitate limitată pentru domeniul lor de activitate pentru motive aflate în afara controlului lor, cum sunt concediul medical, munca cu fracțiune de normă din cauza unei dizabilități sau dispensa temporară pentru activități în Comitetul pentru personal (ori o combinație între acestea), în comparaţie cu colegii lor disponibili cu normă întreagă pentru domeniul lor de activitate. Prin urmare, decizia atacată, care a fost adoptată în temeiul unor orientări aferente ASBR nelegale, este de asemenea nelegală.
               În subsidiar, dacă orientările aferente ASBR pentru 2015 ar fi considerate legale, reclamantul susține totuși că decizia atacată încalcă aceste orientări în măsura în care perioadele sale de absență au fost utilizate în cazul său ca un element discriminatoriu și, mai mult, ar fi trebuit să fie luate în considerare ca o atitudine comportamentală pozitivă cu influență favorabilă în ceea ce privește compensația acordată potrivit ASBR. Toți factorii care trebuie să fie analizați în conformitate cu orientările aferente ASBR pentru 2015 ar fi trebuit să conducă la acordarea unei compensații mai mari potrivit ASBR.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe nelegalitatea, în ceea ce privește aplicarea formulei pentru activitățile de reprezentare ale personalului dispensat temporar, a deciziei atacate în măsura în care nu a neutralizat absențele pentru concediu medical și încalcă astfel decizia din 18 decembrie 2008, principiul nediscriminării, articolele 12 și 21 din Carta Uniunii Europene și articolul 51 din Condițiile de încadrare în muncă. În subsidiar, în cazul în care decizia din 18 decembrie 2008 nu permite posibilitatea neutralizării concediului medical, se invocă o excepţie de nelegalitate a deciziei din 18 decembrie 2008 în acest sens.
               Reclamantul consideră că BCE trebuia să neutralizeze absența sa pentru concediu medical, astfel cum este reflectată în dispensa sa temporară pentru ianuarie și februarie 2015, atunci când a calculat compensația care îi revine potrivit ASBR pentru activitățile sale în calitate de membru al Comitetului pentru personal, utilizând formula cuprinsă în decizia din 18 decembrie 2008 privind formula ASBR referitoare la activitățile membrilor personalului în cadrul comitetului respectiv.
               Dacă decizia din 18 decembrie 2008 nu permite o asemenea posibilitate, reclamantul contestă în prezenta cauză, în subsidiar, legalitatea deciziei menționate în acest sens, întrucât membrii Comitetului pentru personal a căror dispensă temporară a trebuit să fie redistribuită pentru motive de absență cauzată de boală sunt dezavantajați în raport cu colegii lor care lucrează cu normă întreagă, în pofida unor performanțe sau rezultate similare, și sunt dezavantajați din cauza activităților lor în cadrul Comitetului pentru personal.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea, în ceea ce privește practica rotunjirii, a deciziei BCE din 18 decembrie 2008 în măsura în care decizia respectivă nu permite rotunjirea în cazul membrilor Comitetului pentru personal . În subsidiar, dacă decizia din 18 decembrie 2008 permite rotunjirea în cazul membrilor Comitetului pentru personal, ea ar fi în mod vădit nejustificată și inadecvată în această privință.
               Prin intermediul celui de al doilea motiv, reclamantul a contestat legalitatea deciziei din 18 decembrie 2008 în măsura în care decizia menționată trebuie să fie interpretată în sensul că nu permite BCE să neutralizeze concediul medical al reclamantului atunci când aplică formula prevăzută pentru calcularea compensațiilor acordate potrivit ASBR. Prin motivul în cauză, el a contestat legalitatea deciziei respective doar în această privință. În plus, BCE practică rotunjirea rezultatului formulei, în vederea transpunerii sale în etape, iar apoi transpune etapele rotunjite din nou în procente în vederea stabilirii creșterii de salariu care revine membrului personalului.
               Reclamantul contestă practica menționată, care nu are un temei juridic în normele aplicabile și, în special, în decizia din 18 decembrie 2008. În subsidiar, dacă se va considera că decizia din 18 decembrie 2008 permite rotunjirea compensațiilor acordate potrivit ASBR membrilor Comitetului pentru personal, decizia respectivă ar fi nelegală în această privință întrucât ar fi în mod vădit nejustificată și inadecvată.


title: Cauza T-255/13: Hotărârea Tribunalului din 12 noiembrie 2015 – Italia/Comisia („FEOGA — Secțiunea Garantare — FEGA și FEADR — Cheltuieli excluse de la finanțare — Corecții financiare forfetare — Plăți directe — Condiționalitate — Ajutoare pentru prelucrarea citricelor — Condiții de acreditare a agenției de plăți”)

text:
               11.1.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 7/18

         Hotărârea Tribunalului din 12 noiembrie 2015 – Italia/Comisia
   (Cauza T-255/13) (1)

   ((„FEOGA - Secțiunea Garantare - FEGA și FEADR - Cheltuieli excluse de la finanțare - Corecții financiare forfetare - Plăți directe - Condiționalitate - Ajutoare pentru prelucrarea citricelor - Condiții de acreditare a agenției de plăți”))
   (2016/C 007/25)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Republica Italiană (reprezentanți: G. Palmieri, agent, asistat de B. Tidore și de M. Salvatorelli, avvocati dello Stato)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: D. Bianchi și P. Rossi, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei de punere în aplicare 2013/123/UE a Comisiei din 26 februarie 2013 de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli contractate de statele membre în cadrul secțiunii Garantare a Fondului european de orientare și garantare agricolă (FEOGA), în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și în cadrul Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) (JO L 67, p. 20), în măsura în care conține corecții financiare forfetare referitoare la cheltuieli efectuate de Republica Italiană.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Republica Italiană să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 178, 22.6.2013.


title: Cauza C-404/07: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 9 octombrie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Fővárosi Bíróság — Republica Ungară) — Procedură penală declanșată de György Katz/István Roland Sós (Cooperare polițienească și judiciară în materie penală — Decizia-cadru 2001/220/JAI — Statutul victimelor în cadrul procedurilor penale — Acuzator privat care se substituie Ministerului Public — Audierea victimei în calitate de martor)

text:
               22.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/11

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 9 octombrie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Fővárosi Bíróság — Republica Ungară) — Procedură penală declanșată de György Katz/István Roland Sós
   (Cauza C-404/07) (1)

   (Cooperare polițienească și judiciară în materie penală - Decizia-cadru 2001/220/JAI - Statutul victimelor în cadrul procedurilor penale - Acuzator privat care se substituie Ministerului Public - Audierea victimei în calitate de martor)
   (2008/C 301/20)
   Limba de procedură: maghiara
   Instanța de trimitere
   Fővárosi Bíróság
   Părțile din acțiunea principală
   Győrgy Katz/István Roland Sós
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Fővárosi Bíróság — Interpretarea articolelor 2 și 3 din Decizia-cadru 2001/220/JAI a Consiliului din 15 martie 2001 privind statutul victimelor în cadrul procedurilor penale (JO L 82, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 3, p. 104) — Reglementare națională care exclude posibilitatea audierii ca martor a victimei în cadrul unei proceduri penale inițiate de aceasta din urmă în calitate de acuzator privat substitutiv
   Dispozitivul
   Articolele 2 și 3 din Decizia-cadru 2001/220/JAI a Consiliului din 15 martie 2001 privind statutul victimelor în cadrul procedurilor penale trebuie interpretate în sensul că nu obligă o instanță națională să încuviințeze ca victima unei infracțiuni să fie audiată în calitate de martor în cadrul unei proceduri de acuzare privată substitutivă precum cauza principală. Cu toate acestea, în absența unei asemenea posibilități, victimei trebuie să i se poată încuviința să facă o declarație care să poată fi luată în considerare ca element de probă.

      (1)  JO C 283, 24.11.2007.


title: Cauza C-462/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Augstākā tiesa (Letonia) la 31 august 2015 – Verners Pudāns

text:
               16.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 381/18

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Augstākā tiesa (Letonia) la 31 august 2015 – Verners Pudāns
   (Cauza C-462/15)
   (2015/C 381/21)
   Limba de procedură: letona

      Instanța de trimitere

   Augstākā tiesa

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Verners Pudāns

      Pârât: Valsts ieņēmumu dienests

      Întrebările preliminare

   Articolul 29 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 73/2009 (1) al Consiliului din 19 ianuarie 2009 de stabilire a unor norme comune pentru sistemele de ajutor direct pentru agricultori în cadrul politicii agricole comune și de instituire a anumitor sisteme de ajutor pentru agricultori, de modificare a Regulamentelor (CE) nr. 1290/2005, (CE) nr. 247/2006, (CE) nr. 378/2007 și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1782/2003 trebuie interpretat în sensul că permite în principiu unui stat membru să supună impozitului pe venit plăţile efectuate cu titlu de scheme de ajutor enumerate în anexa I la acest regulament?

      (1)  JO L 30, p. 16.


title: Cauza T-598/11: Acțiune introdusă la 28 noiembrie 2011 — MPDV Mikrolab/OAPI (Lean Performance Index)

text:
               4.2.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/29

         Acțiune introdusă la 28 noiembrie 2011 — MPDV Mikrolab/OAPI (Lean Performance Index)
   (Cauza T-598/11)
   2012/C 32/60
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: MPDV Mikrolab GmbH Mikroprozessordatenverarbeitung und Mikroprozessorlabor (Mosbach, Germania) (reprezentant: W. Göpfert, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 15 septembrie 2011 pronunțate în cauza R 131/2011-1,

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca verbală „Lean Performance Index” pentru produse și servicii din clasele 9, 16, 35 și 42.

      Decizia examinatorului: respinge cererea de înregistrare.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul nr. 207/2009, întrucât marca comunitară în discuție are caracter distinctiv și nu este descriptivă.


title: Cauza C-568/13: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 18 decembrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Consiglio di Stato – Italia) – Azienda Ospedaliero-Universitaria di Careggi-Firenze/Data Medical Service srl [Trimitere preliminară — Contracte de achiziții publice de servicii — Directiva 92/50/CEE — Articolul 1 litera (c) și articolul 37 — Directiva 2004/18/CE — Articolul 1 alineatul (8) primul paragraf și articolul 55 — Noțiunile „prestator de servicii” și „operator economic”  — Unitate spitalicească universitară publică — Unitate dotată cu personalitate juridică, precum și cu autonomie antreprenorială și organizatorică — Activitate principal nelucrativă — Finalitate instituțională de a oferi prestații de sănătate — Posibilitatea de a oferi servicii similare pe piață — Admiterea participării la o procedură de atribuire a unui contract de achiziții publice]

text:
               23.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 65/14

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 18 decembrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Consiglio di Stato – Italia) – Azienda Ospedaliero-Universitaria di Careggi-Firenze/Data Medical Service srl
   (Cauza C-568/13) (1)

   ([Trimitere preliminară - Contracte de achiziții publice de servicii - Directiva 92/50/CEE - Articolul 1 litera (c) și articolul 37 - Directiva 2004/18/CE - Articolul 1 alineatul (8) primul paragraf și articolul 55 - Noțiunile „prestator de servicii” și „operator economic” - Unitate spitalicească universitară publică - Unitate dotată cu personalitate juridică, precum și cu autonomie antreprenorială și organizatorică - Activitate principal nelucrativă - Finalitate instituțională de a oferi prestații de sănătate - Posibilitatea de a oferi servicii similare pe piață - Admiterea participării la o procedură de atribuire a unui contract de achiziții publice])
   (2015/C 065/19)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Consiglio di Stato

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Azienda Ospedaliero-Universitaria di Careggi-Firenze

      Pârâtă: Data Medical Service srl

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 1 litera (c) din Directiva 92/50/CEE a Consiliului privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de servicii se opune unei legislații naționale care exclude participarea unei unități spitalicești publice, precum cea în discuție în litigiul principal, la procedurile de atribuire a unor contracte de achiziții publice din cauza calității sale de organism economic public, dacă și în măsura în care această unitate este autorizată să opereze pe piață în conformitate cu obiectivele sale instituționale și statutare.

               2)

               Dispozițiile Directivei 92/50 și în special principiile generale privind libera concurență, nediscriminarea, proporționalitatea, care stau la baza acestei directive, trebuie interpretate în sensul că nu se opun unei legislații naționale care permite unei unități spitalicești publice, precum cea în discuție în litigiul principal, să participe la o procedură de cerere de ofertă și să depună o ofertă căreia nu i se poate face concurență, datorită finanțărilor publice de care beneficiază această unitate. Cu toate acestea, atunci când analizează caracterul anormal de scăzut al unei oferte în temeiul articolului 37 din această directivă, autoritatea contractantă poate să ia în considerare existența unei finanțări publice de care beneficiază o astfel de unitate din perspectiva posibilității de a respinge această ofertă.

      (1)  JO C 52, 22.2.2014.


title: Cauza C-379/09: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 10 martie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Arbeidshof te Brussel — Belgia) — Maurits Casteels/British Airways plc (Libera circulație a lucrătorilor — Articolele 45 TFUE și 48 TFUE — Securitatea socială a lucrătorilor migranți — Protecția dreptului la pensie suplimentară — Lipsa unei acțiuni din partea Consiliului — Salariat angajat în mod succesiv de același angajator în mai multe state membre)

text:
               7.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 139/5

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 10 martie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Arbeidshof te Brussel — Belgia) — Maurits Casteels/British Airways plc
   (Cauza C-379/09) (1)

   (Libera circulație a lucrătorilor - Articolele 45 TFUE și 48 TFUE - Securitatea socială a lucrătorilor migranți - Protecția dreptului la pensie suplimentară - Lipsa unei acțiuni din partea Consiliului - Salariat angajat în mod succesiv de același angajator în mai multe state membre)
   2011/C 139/08
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Arbeidshof te Brussel

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Maurits Casteels

      Pârâtă: British Airways plc

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Arbeidshof te Brussel (Belgia) — Interpretarea articolelor 39 CE și 42 CE și a Directivei 98/49/CE a Consiliului din 29 iunie 1998 privind protecția dreptului la pensie suplimentară al lucrătorilor salariați și al lucrătorilor care desfășoară activități independente care se deplasează în cadrul Comunității (JO L 209, p. 46, Ediție specială, 05/vol. 5, p. 91) — Inacțiunea Consiliului — Salariat angajat succesiv la sediile aceluiași angajator în mai multe state membre (în afara unei detașări) și supunerea acestuia de fiecare dată la sistemul de pensie complementară local

      Dispozitivul

               1.

               Articolul 48 TFUE nu are un efect direct care poate fi invocat de un particular împotriva unui angajator din sectorul privat în cadrul unui litigiu cu care sunt sesizate instanțele naționale.

               2.

               Articolul 45 TFUE trebuie interpretat în sensul că se opune, în cadrul aplicării obligatorii a unei convenții colective de muncă:

                           —

                           neluării în considerare, în vederea stabilirii stagiului de cotizare pentru drepturile definitive la pensie suplimentară într-un stat membru, a anilor de muncă pe care lucrătorul i-a prestat deja pentru același angajator la sediile de activitate ale acestuia situate în diferite state membre și în temeiul aceluiași contract de muncă global și

                           —

                           calificării unui lucrător care a fost transferat de la un sediu de activitate al angajatorului său situat într un stat membru la un sediu de activitate al aceluiași angajator situat într un alt stat membru drept lucrător care și a încetat voluntar activitatea la acest angajator.

      (1)  JO C 312, 19.12.2009.


title: Cauza C-53/16 P: Recurs introdus la 29 ianuarie 2016 de domnul Carsten René Beul împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a noua) din 23 noiembrie 2015 în cauza T-640/14, Beul/Parlamentul și Consiliul

text:
               30.5.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 191/4

         Recurs introdus la 29 ianuarie 2016 de domnul Carsten René Beul împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a noua) din 23 noiembrie 2015 în cauza T-640/14, Beul/Parlamentul și Consiliul
   (Cauza C-53/16 P)
   (2016/C 191/07)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurent: Carsten René Beul (reprezentanți: H.-M. Pott și T. Eckhold, avocați)

      Celelalte părți din procedură: Parlamentul European și Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile recurentului

   Recurentul solicită Curții:

               —

               anularea Ordonanței Tribunalului din 23 noiembrie 2015;

               —

               anularea Regulamentului (UE) nr. 537/2014 atacat și, cu titlu subsidiar, trimiterea cauzei spre rejudecare Tribunalului;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin acțiunea introdusă în fața Tribunalului, recurentul a solicitat anularea Regulamentului (UE) nr. 537/2014 (1) al Parlamentului European și al Consiliului din 16 aprilie 2014 privind cerințe specifice referitoare la auditul statutar al entităților de interes public și de abrogare a Deciziei 2005/909/CE a Comisiei.
   Recurentul este expert contabil, autorizat în Germania (de asemenea, auditor statutar conform legislației Marelui Ducat al Luxemburgului și a Republicii Italiene). Acesta este autorizat să efectueze auditul statutar al entităților de interes public. În calitate de expert contabil se supune, privind întreaga sa activitate, supravegherii Camerei Experților Contabili, un organism de drept public ai cărui membri sunt experți contabili și care aleg organele acestuia.
   Regulamentul atacat (denumit în continuare „regulamentul”) prevede că supravegherea auditorilor statutari privind controlul entităților de interes public va fi efectuată de o autoritate independentă, cu alte cuvinte care nu primește instrucțiuni de la stat. Un expert contabil în activitate nu poate în niciun caz să își exercite activitatea în cadrul acestei autorități, iar un fost expert contabil nu poate să își exercite activitatea în cadrul acestei autorități decât după trecerea unei perioade lungi de timp de la încetarea activității.
   Recurentul consideră că noua reglementare îl dezavantajează. Acesta susține că Regulamentul este contrar dreptului Uniunii.
   Tribunalul a respins acțiunea ca inadmisibilă. Acesta a considerat că recurentul nu dispune de un drept la acțiune împotriva regulamentului. Potrivit Tribunalului, recurentul nu este vizat în mod individual de regulament, întrucât acesta aparține cercului de persoane care se supun într-un mod abstract normei și nu poate invoca drepturi individuale.
   Recurentul susține, în schimb, că norma îl privește în mod direct și individual. Acesta consideră, în special, că cercul destinatarilor normei este unul deschis, nu în ultimul rând pentru că între adoptarea regulamentului și intrarea în vigoare a acestuia se scurge o perioadă de timp în care un număr nedeterminat de persoane se pot adăuga cercului de profesioniști.
   Recurentul susține, pe de altă parte, că este vizat nu doar în mod direct, ci și individual. Tribunalul nu a ținut cont de acest aspect. Recurentul consideră, în special, că cercul de profesioniști este determinat, în orice moment, cu privire la controlul care decurge din dreptul Uniunii. Faptul că există o perioadă de timp între adoptare și intrarea în vigoare nu poate fi hotărâtor cu privire la existența unei protecții jurisdicțională.
   În plus, recurentul consideră că, dacă s-ar reține punctul de vedere potrivit căruia acesta nu ar fi vizat în mod individual, s-ar crea o lacună privind protecția jurisdicțională. Având în vedere Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, care protejează, de asemenea, libertatea de alegere a ocupației, și Convenția europeană a drepturilor omului, trebuie să se remedieze această lacună. Acest lucru ține de responsabilitatea și de controlul instanțelor Uniunii Europene, întrucât acestea sunt cele care au creat condițiile susceptibile apariției acestei lacune în materia protecției jurisdicționale.

      (1)  JO 2014, L 158, p. 77.


title: Cauza C-542/12: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale di Pordenone (Italia) la 28 noiembrie 2012 — Procedură penală împotriva lui Giorgio Fidenato

text:
               2.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/7

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale di Pordenone (Italia) la 28 noiembrie 2012 — Procedură penală împotriva lui Giorgio Fidenato
   (Cauza C-542/12)
   2013/C 63/13
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale di Pordenone

      Partea din acțiunea principală

   Giorgio Fidenato

      Întrebările preliminare

               1.

               Este compatibilă autorizația prevăzută la articolul 1 alineatul 2 din Decretul legislativ nr. 212 din 24 aprilie 2001, în sensul atribuit de jurisprudența națională, cu prevederile Directivei CE nr. 18/2001 (1)?

               2.

               În special, în cazul în care statul membru condiționează cultivarea organismelor modificate genetic de autorizația prin care se urmărește în special protecția așa-numitului principiu al coexistenței, această autorizație obligatorie este necesară și în cazul organismelor modificate genetic deja înscrise în catalogul comun?

      (1)  Directiva 2001/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 martie 2001 privind diseminarea deliberată în mediu a organismelor modificate genetic și de abrogare a Directivei 90/220/CEE a Consiliului (JO L 106, p. 1, Ediție specială, 15/vol. 7, p. 75).


title: Cauza T-420/08: Acțiune introdusă la 29 septembrie 2008 — SAZAS/Comisia

text:
               6.12.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 313/42

         Acțiune introdusă la 29 septembrie 2008 — SAZAS/Comisia
   (Cauza T-420/08)
   (2008/C 313/77)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Združenje skladateljev, avtorjev in založnikov za zaščito avtorskih pravic Slovenije (Sazas) (Trzin, Slovenia) (reprezentant: M. Favart, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea articolului 3 din Decizia Comisiei din 16 iulie 2008 privind o procedură de aplicare a articolului 81 CE și a articolului 53 SEE (cauza COMP/C2/38.698 — CISAC) și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Prin prezenta acțiune, reclamanta solicită, în temeiul articolului 230 CE, anularea articolului 3 din Decizia Comisiei din 16 iulie 2008 privind o procedură de aplicare a articolului 81 CE și a articolului 53 SEE (cauza COMP/C2/38.698 — CISAC), potrivit căruia un număr de 24 de societăți membre ale CISAC (1), inclusiv reclamanta, au participat la o practică concertată, „prin coordonarea delimitărilor teritoriale ale mandatelor de reprezentare reciprocă pe care și le acordă într-un mod care limitează o licență la teritoriul național al fiecărei societăți de gestiune colectivă”.
   Principalele motive și argumente sunt similare sau identice cu cele invocate în cauza T-413/08.

      (1)  Confederația Internațională a Societăților de Autori și Compozitori („CISAC”).


title: Cauza C-564/10: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 29 martie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bundesverwaltungsgericht — Germania) — Bundesanstalt für Landwirtschaft und Ernährung/Pfeifer & Langen KG [Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2988/95 — Protecția intereselor financiare ale Uniunii Europene — Articolele 3 și 4 — Măsuri administrative — Recuperarea unor avantaje obținute nejustificat — Dobânzi compensatorii și moratorii datorate în temeiul dreptului național — Aplicarea regulilor de prescripție din Regulamentul nr. 2988/95 la recuperarea acestor dobânzi moratorii — Dies a quo a prescripției — Noțiunea „suspendare” — Noțiunea „întrerupere” ]

text:
               26.5.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 151/7

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 29 martie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bundesverwaltungsgericht — Germania) — Bundesanstalt für Landwirtschaft und Ernährung/Pfeifer & Langen KG
   (Cauza C-564/10) (1)

   (Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2988/95 - Protecția intereselor financiare ale Uniunii Europene - Articolele 3 și 4 - Măsuri administrative - Recuperarea unor avantaje obținute nejustificat - Dobânzi compensatorii și moratorii datorate în temeiul dreptului național - Aplicarea regulilor de prescripție din Regulamentul nr. 2988/95 la recuperarea acestor dobânzi moratorii - Dies a quo a prescripției - Noțiunea „suspendare” - Noțiunea „întrerupere”)
   2012/C 151/12
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesverwaltungsgericht

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Bundesanstalt für Landwirtschaft und Ernährung

      Pârâtă: Pfeifer & Langen KG

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Bundesverwaltungsgericht — Interpretarea articolului 3 din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2988/95 al Consiliului din 18 decembrie 1995 privind protecția intereselor financiare ale Comunităților Europene (JO L 312, p. 1, Ediție specială, 01/vol. 1, p. 166) — Recuperare a unui ajutor plătit în mod nejustificat — Aplicabilitatea articolului 3 din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2988/95 prescripției dobânzilor datorate, în temeiul dreptului național, pe lângă restituirea sumelor primite în mod nejustificat

      Dispozitivul

   Articolul 3 din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2988/95 al Consiliului din 18 decembrie 1995 privind protecția intereselor financiare ale Comunităților Europene trebuie interpretat în sensul că termenul de prescripție pe care îl prevede pentru recuperarea creanței principale, care corespunde rambursării unui avantaj primit în mod nejustificat din bugetul Uniunii, nu este aplicabil recuperării dobânzilor născute din această creanță atunci când respectivele dobânzi nu sunt datorate în temeiul dreptului Uniunii, ci în temeiul unei obligații prevăzute numai de dreptul național.

      (1)  JO C 72, 5.3.2011.


               7.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/1

         (2009/C 32/01)
   Ultima publicație a Curții de Justiție în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

         JO C 19, 24.1.2009

   Publicații anterioare

      JO C 6, 10.1.2009

      JO C 327, 20.12.2008

      JO C 313, 6.12.2008

      JO C 301, 22.11.2008

      JO C 285, 8.11.2008

      JO C 272, 25.10.2008

   Aceste texte sunt disponibile pe:

               EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Cauza T-10/16 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 6 aprilie 2016 – GABO:mi/Comisia [„Măsuri provizorii — Subvenții — Al șaselea și al șaptelea program-cadru ale Comunității Europene pentru activități de cercetare, de dezvoltare tehnologică și demonstrative (2002-2006 și 2007-2013) — Scrisoare prin care se solicită rambursarea unei părți a subvențiilor acordate — Notă de debit — Cerere de suspendare a executării — Admisibilitate — Lipsa urgenței”]

text:
               30.5.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 191/33

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 6 aprilie 2016 – GABO:mi/Comisia
   (Cauza T-10/16 R)
   ([„Măsuri provizorii - Subvenții - Al șaselea și al șaptelea program-cadru ale Comunității Europene pentru activități de cercetare, de dezvoltare tehnologică și demonstrative (2002-2006 și 2007-2013) - Scrisoare prin care se solicită rambursarea unei părți a subvențiilor acordate - Notă de debit - Cerere de suspendare a executării - Admisibilitate - Lipsa urgenței”])
   (2016/C 191/44)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: GABO:mi Gesellschaft für Ablauforganisation:milliarium mbH & Co. KG (München, Germania) (reprezentanți: M. Ahlhaus și C. Mayer, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: S. Delaude, S. Lejeune și M. Sickierzyńska, agenți)

      Obiectul

   Cerere de suspendare a executării, pe de o parte, a două scrisori ale Comisiei din 2 decembrie 2015 prin care reclamanta este informată că urmează să se procedeze la recuperarea unei părți a subvențiilor care i-au fost acordate în cadrul celui de al șaselea și al celui de al șaptelea program-cadru ale Comunității Europene pentru activități de cercetare, de dezvoltare tehnologică și demonstrative (2002-2006 și 2007-2013) și, pe de altă parte, a unei note de debit a Comisiei prin care i se impune plata sumei de 1 770 417,29 euro până cel târziu la 15 ianuarie 2016

      Dispozitivul

               1)

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2)

               Revocă Ordonanța din 18 ianuarie 2016 dată în cauza T-10/16 R.

               3)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se judecă odată cu fondul.


title: Cauza T-253/16: Acțiune introdusă la 17 mai 2016 – Cleversafe/EUIPO (Storage Beyond Scale)

text:
               8.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/23

         Acțiune introdusă la 17 mai 2016 – Cleversafe/EUIPO (Storage Beyond Scale)
   (Cauza T-253/16)
   (2016/C 287/29)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Cleversafe, Inc. (Chicago, Illinois, Statele Unite ale Americii) (reprezentant: A. Lingenfelser, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Marca în litigiu: marca verbală a Uniunii Europene „Storage Beyond Scale” – cererea de înregistrare nr. 13 975 446

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 14 martie 2016 în cauza R 2240/2015-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate.

      Motivul invocat

               —

               Cuvintele care compun marca verbală nu au numai un înțeles laudativ astfel cum propune examinatorul.


title: Cauza T-239/14: Ordonanța Tribunalului din 26 august 2015 – Monard/Comisia

text:
               16.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 381/58

         Ordonanța Tribunalului din 26 august 2015 – Monard/Comisia
   (Cauza T-239/14) (1)

   (2015/C 381/72)
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei a patra a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 212, 7.7.2014.


title: Cauza T-855/16 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 10 martie 2017 – Fertisac/ECHA („Măsuri provizorii — REACH — Redevență datorată pentru înregistrarea unei substanțe — Reducere acordată microîntreprinderilor și întreprinderilor mici și mijlocii — Decizie care impune o taxă administrativă și o redevență complementară — Cerere de suspendare a executării — Lipsa urgenței”)

text:
               8.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 144/47

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 10 martie 2017 – Fertisac/ECHA
   (Cauza T-855/16 R)
   ((„Măsuri provizorii - REACH - Redevență datorată pentru înregistrarea unei substanțe - Reducere acordată microîntreprinderilor și întreprinderilor mici și mijlocii - Decizie care impune o taxă administrativă și o redevență complementară - Cerere de suspendare a executării - Lipsa urgenței”))
   (2017/C 144/65)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Fertisac, SL (Atarfe, Spania) (reprezentant: J. Gomez Rodriguez, avocat)

      Pârâtă: Agenţia Europeană pentru Produse Chimice (ECHA) (reprezentanți: E. Maurage, J.-P. Trnka și M. Heikkilä, agenți, asistați de C. Molyneux, avocat)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolele 278 și 279 TFUE și având ca obiect suspendarea executării Deciziei SME (2016) 5150 din 15 noiembrie 2016, prin care s-a decis că reclamanta nu putea beneficia de reducerile de redevență aplicabile întreprinderilor mijlocii, și a facturilor emise în temeiul deciziei menționate, și anume facturile ECHA nr. 10060160 și nr. 10060161 din 15 noiembrie 2016

      Dispozitivul

               1)

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se judecă odată cu fondul.


title: Cauza C-413/06 P: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 10 iulie 2008 — Bertelsmann AG, Sony Corporation of America/Comisia Comunităților Europene, Independent Music Publishers and Labels Association (Impala, asociație internațională), Sony BMG Music Entertainment BV (Recurs — Concurență — Controlul concentrărilor economice între întreprinderi — Societate în comun Sony BMG — Acțiune împotriva anulării unei decizii a Comisiei prin care o concentrare este declarată compatibilă cu piața comună — Control jurisdicțional — Întindere — Cerințe de probă — Rolul comunicării privind obiecțiunile — Crearea sau consolidarea unei poziții dominante colective — Motivarea deciziilor de autorizare a unei concentrări — Utilizarea unor informații confidențiale)

text:
               30.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/7

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 10 iulie 2008 — Bertelsmann AG, Sony Corporation of America/Comisia Comunităților Europene, Independent Music Publishers and Labels Association (Impala, asociație internațională), Sony BMG Music Entertainment BV
   (Cauza C-413/06 P) (1)

   (Recurs - Concurență - Controlul concentrărilor economice între întreprinderi - Societate în comun Sony BMG - Acțiune împotriva anulării unei decizii a Comisiei prin care o concentrare este declarată compatibilă cu piața comună - Control jurisdicțional - Întindere - Cerințe de probă - Rolul comunicării privind obiecțiunile - Crearea sau consolidarea unei poziții dominante colective - Motivarea deciziilor de autorizare a unei concentrări - Utilizarea unor informații confidențiale)
   (2008/C 223/10)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Recurente: Bertelsmann AG (reprezentanți: P. Chappatte și J. Boyce, Solicitors), Sony Corporation of America (reprezentanți: N. Levy, Barrister, R. Snelders, avocat, T. Graf, Rechtsanwalt)

      Celelalte părți în proces: Independent Music Publishers and Labels Association (Impala) (reprezentanți: S. Crosby, Solicitor și J. Golding, Solicitors, I. Wekstein-Steg, Advocate), Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: A. Whelan, agent și K. Mojzesowicz, agenți), Sony BMG Music Entertainment BV (reprezentanți: N. Levy, Barrister, R. Snelders, avocat, T. Graf, Rechtsanwalt)
   Obiectul
   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a treia) din 13 iulie 2006, Impala/Comisia (T-464/04) prin care Tribunalul a anulat o decizie a Comisiei din 19 iulie 2004 privind declararea unei concentrări constând în crearea unei societăți în comun care să reunească activitățile aparținând Sony și Bertelsmann în domeniul muzicii înregistrate, ca fiind compatibilă cu piața comună și funcționarea Acordului SEE (Cazul nr. COMP/M.3333 — Sony/BMG)
   Dispozitivul

               1)

               Anulează Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță al Comunităților Europene din 13 iulie 2006, Impala/Comisia (T-464/04).

               2)

               Trimite cauza spre rejudecare Tribunalului de Primă Instanță al Comunităților Europene.

               3)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.

      (1)  JO C 326, 30.12.2006.


title: Cauza T-900/16: Acțiune introdusă la 21 decembrie 2016 – Casual Dreams/EUIPO – López Fernández (Dayaday)

text:
               27.3.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/12

         Acțiune introdusă la 21 decembrie 2016 – Casual Dreams/EUIPO – López Fernández (Dayaday)
   (Cauza T-900/16)
   (2017/C 095/21)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Casual Dreams, SLU (Manresa, Spania) (reprezentant: A. Tarí Lázaro, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Miguel Ángel López Fernández (Fuensalida, Spania)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă care cuprinde elementul verbal „Dayaday” – cererea de înregistrare nr. 13 243 563

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 6 octombrie 2016 în cauza R 375/2016-2

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 6 octombrie 2016 în cauza R 375/2016-2 de respingere în parte a căii de atac împotriva deciziei diviziei de opoziție a EUIPO nr. B 2 469 545 din 17 decembrie 2015;

               —

               respingerea cererii de înregistrare a mărcii Uniunii Europene nr. 13 243 563, formulată de cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs pentru toate produsele din clasa 9 și pentru acele produse din clasele 16 și 24 cu privire la care Camera a doua de recurs a respins calea de atac;

               —

               în subsidiar, anularea în parte a deciziei atacate, în temeiul articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009, în partea în care aceasta confirmă respingerea opoziţiei şi a căii de atac pentru produsele din clasele 9, 16 şi 24 şi trimiterea cauzei camerei de recurs spre rejudecare în totalitate în ceea ce priveşte motivul relativ prevăzut la articolul menţionat;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor suportate de reclamantă în procedura desfășurată în fața camerei de recurs a EUIPO.

      Motivul invocat

               —

               Încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) și a articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauze conexate C-171/07 și C-172/07: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 19 mai 2009 (cereri de pronunțare a unor hotărâri preliminare formulate de Verwaltungsgericht des Saarlandes — Germania) — Apothekerkammer des Saarlandes, Marion Schneider, Michael Holzapfel, Fritz Trennheuser, Deutscher Apothekerverband eV (C-171/07), Helga Neumann-Seiwert (C-172/07)/Saarland, Ministerium für Justiz, Gesundheit und Soziales (Libertatea de stabilire — Articolul 43 CE — Sănătate publică — Farmacii — Dispoziții care rezervă farmaciștilor dreptul de a administra o farmacie — Justificare — Aprovizionare sigură și de calitate a populației cu medicamente — Independența profesională a farmaciștilor)

text:
               4.7.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 153/5

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 19 mai 2009 (cereri de pronunțare a unor hotărâri preliminare formulate de Verwaltungsgericht des Saarlandes — Germania) — Apothekerkammer des Saarlandes, Marion Schneider, Michael Holzapfel, Fritz Trennheuser, Deutscher Apothekerverband eV (C-171/07), Helga Neumann-Seiwert (C-172/07)/Saarland, Ministerium für Justiz, Gesundheit und Soziales
   (Cauze conexate C-171/07 și C-172/07) (1)

   (Libertatea de stabilire - Articolul 43 CE - Sănătate publică - Farmacii - Dispoziții care rezervă farmaciștilor dreptul de a administra o farmacie - Justificare - Aprovizionare sigură și de calitate a populației cu medicamente - Independența profesională a farmaciștilor)
   2009/C 153/10
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Verwaltungsgericht des Saarlandes

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Apothekerkammer des Saarlandes, Marion Schneider, Michael Holzapfel, Fritz Trennheuser, Deutscher Apothekerverband eV (C-171/07), Helga Neumann-Seiwert (C-172/07)

      Pârâți: Saarland, Ministerium für Justiz, Gesundheit und Soziales

      Cu participarea: DocMorris NV

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Verwaltungsgericht des Saarlandes — Interpretarea articolelor 10 CE, 43 CE și 48 CE — Autorizație de administrare a farmaciilor acordată, potrivit legislației naționale, exclusiv farmacistului care administrează personal farmacia — Autorizație acordată de autoritățile naționale unei persoane juridice în considerarea efectului direct al dreptului comunitar — Condiții pentru neaplicarea dreptului național

      Dispozitivul

   Articolele 43 CE și 48 CE nu se opun unei reglementări naționale, precum cea în cauză în acțiunea principală, care împiedică persoane care nu au calitatea de farmaciști să dețină și să administreze farmacii.

      (1)  JO C 140, 23.6.2007.


title: Cauza T-407/04: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 9 octombrie 2008 — Miguelez Herreras/Comisia ( Acțiune în anulare — Acțiune în despăgubiri — Funcție publică — Promovare — Atribuire a punctelor de prioritate )

text:
               6.12.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 313/26

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 9 octombrie 2008 — Miguelez Herreras/Comisia
   (Cauza T-407/04) (1)

   („Acțiune în anulare - Acțiune în despăgubiri - Funcție publică - Promovare - Atribuire a punctelor de prioritate’)
   (2008/C 313/45)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Benedicta Miguelez Herreras (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: inițial M. van der Woude și V. Landes, ulterior M. van der Woude, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: inițial H. Tserepa-Lacombe și V. Joris, ulterior V. Joris și G. Berscheid, agenți, assistați de D. Waelbroeck, avocat)
   Obiectul
   Cerere de anulare:

               —

               a deciziei directorului general al serviciului juridic al Comisiei de a atribui reclamantei două puncte de prioritate de la direcția generală în temeiul exercițiului de promovare 2003, comunicată la 2 iulie 2003 și confirmată printr-o decizie a autorității împuternicite să facă numiri notificată la 16 decembrie 2003;

               —

               a deciziilor următoare: decizia autorității împuternicite să facă numiri de a atribui reclamantei un număr total de 23 de puncte în cadrul exercițiului de promovare 2003; lista de merit a funcționarilor de grad C 2 în cadrul exercițiului de promovare 2003, publicată în Informații administrative nr. 71-2003 din 25 noiembrie 2003; lista funcționarilor promovați în gradul C 1 în cadrul exercițiului de promovare 2003, publicată în Informații administrative nr. 76-2003 din 3 decembrie 2003; în orice caz, decizia de a nu include numele reclamantei pe listele menționate;

               —

               în măsura în care este necesar, a deciziei autorității împuternicite să facă numiri din 17 iunie 2004 prin care se respinge reclamația formulată de reclamantă la 24 februarie 2004;

               —

               a deciziei autorității împuternicite să facă numiri din 17 aprilie 2007 prin care nu se atribuie reclamantei niciun punct de prioritate suplimentar în cadrul exercițiului de promovare 2003

         și având ca obiect constatarea inexistenței tuturor deciziilor adoptate în cursul exercițiului de promovare 2003, contestate în cadrul prezentei acțiuni și care nu au fost înlocuite în anul 2007 și, în special, lista de merit a funcționarilor de grad C 2 în cadrul exercițiului de promovare 2003, publicată în Informații administrative nr. 71-2003 din 25 noiembrie 2003 și lista funcționarilor promovați în gradul C 1 în cadrul exercițiului de promovare 2003, publicată în Informații administrative nr. 76-2003, din 3 decembrie 2003, precum și obținerea unor despăgubiri de 5 000 de euro.
   Dispozitivul

               1)

               Anulează deciziile Comisiei prin care se stabilește la 23 de puncte numărul total de puncte de promovare ale reclamantei și prin care se refuză înscrierea acesteia pe lista funcționarilor promovați în gradul C 1 în cadrul exercițiului de promovare 2003.

               2)

               Respinge celelalte capete de cerere.

               3)

               Obligă Comisia Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 300, 4.12.2004.


title: Cauza F-60/10: Acțiune introdusă la 22 iulie 2010 — Chiavegato/Comisia

text:
               25.9.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 260/28

         Acțiune introdusă la 22 iulie 2010 — Chiavegato/Comisia
   (Cauza F-60/10)
   ()
   2010/C 260/39
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Fulvia Chiavegato (Bettembourg, Luxemburg) (reprezentant: F. Frabetti, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea listei funcționarilor promovați în cadrul exercițiului 2009, precum și, cu titlu incident, a actelor pregătitoare ale acestei decizii

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea listei funcționarilor promovați în cadrul exercițiului 2009 adoptată de AIPN la 13 noiembrie 2009 în măsura în care această listă nu cuprinde numele reclamantei, precum și, cu titlu incident, a actelor pregătitoare ale acestei decizii;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-601/15 PPU: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 15 februarie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Raad van State – Țările de Jos) – J. N./Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie [Trimitere preliminară — Procedură preliminară de urgență — Standarde pentru primirea solicitanților de protecție internațională — Directiva 2008/115/CE — Ședere legală — Directiva 2013/32/UE — Articolul 9 — Dreptul de a rămâne într-un stat membru — Directiva 2013/33/UE — Articolul 8 alineatul (3) primul paragraf litera (e) — Plasare în detenție — Protecția securității naționale sau a ordinii publice — Validitate — Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene — Articolele 6 și 52 — Restrângere — Proporționalitate]

text:
               25.4.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 145/13

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 15 februarie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Raad van State – Țările de Jos) – J. N./Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie
   (Cauza C-601/15 PPU) (1)

   ([Trimitere preliminară - Procedură preliminară de urgență - Standarde pentru primirea solicitanților de protecție internațională - Directiva 2008/115/CE - Ședere legală - Directiva 2013/32/UE - Articolul 9 - Dreptul de a rămâne într-un stat membru - Directiva 2013/33/UE - Articolul 8 alineatul (3) primul paragraf litera (e) - Plasare în detenție - Protecția securității naționale sau a ordinii publice - Validitate - Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Articolele 6 și 52 - Restrângere - Proporționalitate])
   (2016/C 145/15)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Raad van State

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: J. N.

      Pârât: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

      Dispozitivul

   Examinarea articolului 8 alineatul (3) primul paragraf litera (e) din Directiva 2013/33/UE Parlamentului European și a Consiliului din 26 iunie 2013 de stabilire a standardelor pentru primirea solicitanților de protecție internațională nu a revelat niciun element de natură să afecteze validitatea acestei dispoziții în considerarea articolului 6 și a articolului 52 alineatele (1) și (3) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

      (1)  JO C 38, 1.2.2016.


title: Cauza F-131/11: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 4 mai 2016 - Dun/Comisia [Funcție publică — Agenți temporari — Pensii — Articolul 11 alineatul (2) din anexa VIII la statut — Drepturi de pensie dobândite înainte de intrarea în serviciul Uniunii în temeiul unui sistem național de pensii — Transfer în sistemul de pensii al Uniunii — Propunere AAIC de aplicare a unui spor la anii de plată a contribuțiilor neacceptată imediat de persoana în cauză — Nouă propunere de aplicare a unui spor la anii de plată a contribuțiilor, întemeiată pe noi dispoziții generale de punere în aplicare — Noțiunea de act cauzator de prejudicii — Inadmisibilitate vădită — Articolul 81 din Regulamentul de procedură]

text:
               20.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 222/39

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 4 mai 2016 - Dun/Comisia
   (Cauza F-131/11) (1)

   ([Funcție publică - Agenți temporari - Pensii - Articolul 11 alineatul (2) din anexa VIII la statut - Drepturi de pensie dobândite înainte de intrarea în serviciul Uniunii în temeiul unui sistem național de pensii - Transfer în sistemul de pensii al Uniunii - Propunere AAIC de aplicare a unui spor la anii de plată a contribuțiilor neacceptată imediat de persoana în cauză - Nouă propunere de aplicare a unui spor la anii de plată a contribuțiilor, întemeiată pe noi dispoziții generale de punere în aplicare - Noțiunea de act cauzator de prejudicii - Inadmisibilitate vădită - Articolul 81 din Regulamentul de procedură])
   (2016/C 222/50)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Peter Dun (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: inițial D. de Abreu Caldas, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal și S. Orlandi, avocați, ulterior D. de Abreu Caldas, J.-N. Louis și S. Orlandi, avocați, și, în cele din urmă, J.-N. Louis, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial D. Martin și J. Baquero Cruz, agenți, ulterior J. Currall și G. Gattinara, agenți, ulterior G. Gattinara, agent, și, în cele din urmă, G. Gattinara și F. Simonetti, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei de transfer al drepturilor de pensie dobândite înainte de intrarea în serviciul Comisiei pe baza propunerii recalculate a PMO

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca vădit inadmisibilă.

               2)

               Domnul Peter Dun suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligat să suporte cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 65, 3.3.2012, p. 23.


title: Cauza T-88/08: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 16 iunie 2008 — Cipru/Comisia Comunităților Europene

text:
               30.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/58

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 16 iunie 2008 — Cipru/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-88/08) (1)

   (2008/C 223/106)

      Limba de procedură: greaca

   Președintele Camerei întâi a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 142, 7.6.2008.


title: Cauza C-207/09: Ordonanța președintelui Curții din 7 decembrie 2009 — Comisia europeană/Republica Slovacă

text:
               27.2.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 51/29

         Ordonanța președintelui Curții din 7 decembrie 2009 — Comisia europeană/Republica Slovacă
   (Cauza C-207/09) (1)

   2010/C 51/54

      Limba de procedură: slovaca

   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 205, 29.8.2009.


title: Cauza C-226/11: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 13 decembrie 2012 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour de cassation — Franța) — Expedia Inc./Autorité de la concurrence și alții [Concurență — Articolul 101 alineatul (1) TFUE — Înțelegere — Caracterul semnificativ al unei restrângeri — Regulamentul (CE) nr. 1/2003 — Articolul 3 alineatul (2) — Autoritate națională de concurență — Practică ce poate să afecteze comerțul dintre statele membre — Investigare și sancționare — Nedepășirea pragurilor cotei de piață stabilite în „Comunicarea de minimis” — Restrângeri prin obiect]

text:
               9.2.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/6

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 13 decembrie 2012 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour de cassation — Franța) — Expedia Inc./Autorité de la concurrence și alții
   (Cauza C-226/11) (1)

   (Concurență - Articolul 101 alineatul (1) TFUE - Înțelegere - Caracterul semnificativ al unei restrângeri - Regulamentul (CE) nr. 1/2003 - Articolul 3 alineatul (2) - Autoritate națională de concurență - Practică ce poate să afecteze comerțul dintre statele membre - Investigare și sancționare - Nedepășirea pragurilor cotei de piață stabilite în „Comunicarea de minimis” - Restrângeri prin obiect)
   2013/C 38/05
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour de cassation

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Expedia Inc.

      Pârâți: Autorité de la concurrence, Ministre de l'Économie, de l'Industrie et de l'Emploi, Société nationale des chemins de fer français (SNCF), Voyages-SNCF.Com, Agence Voyages-SNCF.Com, VFE Commerce, IDTGV

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Cour de Cassation (Franța) — Interpretarea articolului 101 alineatul (1) TFUE și a articolului 3 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (JO 2003, L 1, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 167) — Raportul dintre articolele 101 și 102 TFUE și legislațiile naționale de concurență — Posibilitatea instanțelor și autorităților naționale de concurență de a investiga și de a sancționa o înțelegere care poate afecta comerțul dintre statele membre, dar care nu depășește pragurile cotelor de piață stabilite de Comisie — Înțelegere care are un obiect anticoncurențial

      Dispozitivul

   Articolul 101 alineatul (1) TFUE și articolul 3 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 [CE] și 82 [CE] trebuie interpretate în sensul că nu se opun ca o autoritate națională de concurență să aplice articolul 101 alineatul (1) TFUE în privința unui acord între întreprinderi care poate să afecteze comerțul dintre statele membre, dar care nu atinge pragurile stabilite de Comisie în Comunicarea privind acordurile de importanță minoră care nu restrâng în mod semnificativ concurența în sensul articolului 81 alineatul (1) [CE] (de minimis), cu condiția ca acordul respectiv să constituie o restrângere semnificativă a concurenței în sensul acestei dispoziții.

      (1)  JO C 211, 16.7.2011.


title: Cauza C-481/15: Acțiune introdusă la 10 septembrie 2015 – Comisia Europeană/Republica Federală Germania

text:
               9.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 371/16

         Acțiune introdusă la 10 septembrie 2015 – Comisia Europeană/Republica Federală Germania
   (Cauza C-481/15)
   (2015/C 371/19)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: W. Mölls, F. Wilman, agenți)

      Pârâtă: Republica Federală Germania

      Concluziile reclamantei

   Reclamanta solicită Curții:

               —

               constatarea faptului că Republica Federală Germania nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 11 din Regulamentul (CE) nr. 300/2008 (1), precum și al punctelor 4.1, 4.2, 7.5 și 14 din anexa II la același regulament, prin neasigurarea un control regulat al anumitor standarde de bază comune în domeniul securității aeronautice, în măsura și cu frecvența necesare, precum și prin neasigurarea unui număr suficient de auditori pentru implementarea măsurilor de control al calității,

               —

               obligarea Republicii Federale Germania la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamanta invocă în susținerea acțiunii:
   Articolul 11 din Regulamentul (CE) nr.o300/2008, precum și punctele 4.1, 4.2, 7.5 și 14 din anexa II la același regulament obligă statele membre să asigure un control regulat al anumitor standarde de bază comune în domeniul securității aeronautice, în măsura și cu frecvența necesare, precum și să recurgă la un număr suficient de auditori pentru implementarea măsurilor de control al calității.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 300/2008 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 martie 2008 privind norme comune în domeniul securității aviației civile și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 2320/2002 (JO L 97, p. 72), în versiunea modificată prin Regulamentul nr. 18/2010 al Comisiei din 8 ianuarie 2010 (JO L 7, p. 3).


title: Cauza T-30/10: Hotărârea Tribunalului din 14 mai 2014 – Reagens/Comisia ( „Concurență — Înțelegeri — Piața europeană a stabilizatorilor termici de staniu — Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE și a articolului 53 din Acordul SEE — Stabilirea prețurilor, repartizarea piețelor și schimbul de informații comerciale sensibile — Durata încălcării — Amenzi — Orientările din 2006 privind calcularea amenzilor — Cuantum de bază — Circumstanțe atenuante — Capacitate de contribuție — Egalitate de tratament — Proporționalitate — Competențe de fond — Caracter adecvat al cuantumului amenzii” )

text:
               30.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 202/17

         Hotărârea Tribunalului din 14 mai 2014 – Reagens/Comisia
   (Cauza T-30/10) (1)

   ((„Concurență - Înțelegeri - Piața europeană a stabilizatorilor termici de staniu - Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE și a articolului 53 din Acordul SEE - Stabilirea prețurilor, repartizarea piețelor și schimbul de informații comerciale sensibile - Durata încălcării - Amenzi - Orientările din 2006 privind calcularea amenzilor - Cuantum de bază - Circumstanțe atenuante - Capacitate de contribuție - Egalitate de tratament - Proporționalitate - Competențe de fond - Caracter adecvat al cuantumului amenzii”))
   2014/C 202/21
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Reagens SpA (San Giorgio di Piano, Italia) (reprezentanți: B. O’Connor, solicitor, L. Toffoletti, E. De Giorgi și D. Gullo, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Bourke, F. Ronkes Agerbeek și P. Van Nuffel, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei C (2009) 8682 final a Comisiei din 11 noiembrie 2009 privind o procedură de aplicare a articolului 81 din Tratatul [CE] şi a articolului 53 din Acordul SEE (cazul COMP/38589 – Stabilizatori termici) sau, în subsidiar, o cerere de modificare a cuantumului amenzii aplicate reclamantei

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Reagens SpA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 80, 27.3.2010.


title: Cauza C-473/07: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 22 ianuarie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Conseil d'État (Franța)) — Association nationale pour la protection des eaux et rivières — TOS, Association OABA/Ministère de l'écologie, du développement et de l'aménagement durables (Poluare și noxe — Directiva 96/61/CE — Anexa I — Punctul 6.6 litera (a) — Creștere de păsări domestice în sistem intensiv — Definiție — Noțiunea pasăre domestică — Număr maxim de animale pe instalație)

text:
               21.3.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 69/9

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 22 ianuarie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Conseil d'État (Franța)) — Association nationale pour la protection des eaux et rivières — TOS, Association OABA/Ministère de l'écologie, du développement et de l'aménagement durables
   (Cauza C-473/07) (1)

   (Poluare și noxe - Directiva 96/61/CE - Anexa I - Punctul 6.6 litera (a) - Creștere de păsări domestice în sistem intensiv - Definiție - Noțiunea „pasăre domestică’ - Număr maxim de animale pe instalație)
   (2009/C 69/13)
   Limba de procedură: franceza
   Instanța de trimitere
   Conseil d'État
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamante: Association nationale pour la protection des eaux et rivières — TOS, Association OABA

      Pârât: Ministère de l'écologie, du développement et de l'aménagement durables

      Cu participarea: Association France Nature Environnement
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Conséil d'État (Franța) — Interpretarea Directivei 96/61/CE a Consiliului din 24 septembrie 1996 privind prevenirea și controlul integrat al poluării (JO L 257, p. 26, Ediție specială, 15/vol. 3, p. 183) — Domeniul de aplicare ratione materiae al directivei — Instalații pentru creșterea în sistem intensiv a păsărilor domestice cu capacități de peste 40 000 de păsări (supuse unui regim de autorizare) [punctul 6.6. litera (a) din anexa I la directivă] — Noțiunile „păsări domestice” și „capacități” — Prepelițele, potârnichile și porumbeii sunt sau nu incluși în domeniul de aplicare al directivei? — În cazul unui răspuns afirmativ, este admisibilă o reglementare națională care ponderează numărul de animale pe capacitate în funcție de specii?
   Dispozitivul

               1)

               Noțiunea de păsări domestice care figurează la punctul 6.6 litera (a) din anexa I la Directiva 96/61/CE a Consiliului din 24 septembrie 1996 privind prevenirea și controlul integrat al poluării, astfel cum a fost modificată prin Regulamentul (CE) nr. 1882/2003 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 septembrie 2003, trebuie interpretată în sensul că include prepelițele, potârnichile și porumbeii.

               2)

               Punctul 6.6 litera (a) din anexa I la Directiva 96/61, astfel cum a fost modificată prin Regulamentul nr. 1882/2003, se opune unei reglementări naționale, precum cea în discuție în acțiunea principală, care determină calcularea pragurilor de autorizare a instalațiilor de creștere în sistem intensiv pornind de la sistemul de animale echivalente care se bazează pe o ponderare a animalelor pe capacitate în funcție de specii pentru a lua în considerare conținutul de azot excretat în mod efectiv de diferitele păsări.

      (1)  JO C 22, 26.1.2008.


title: Cauza T-460/11: Hotărârea Tribunalului din 18 septembrie 2012 — Scandic Distilleries/OAPI — Bürgerbräu, Röhm & Söhne (BÜRGER) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative BÜRGER — Marcă comunitară verbală anterioară Bürgerbräu — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               27.10.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 331/23

      Hotărârea Tribunalului din 18 septembrie 2012 — Scandic Distilleries/OAPI — Bürgerbräu, Röhm & Söhne (BÜRGER)
      (Cauza T-460/11) (1)

      (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative BÜRGER - Marcă comunitară verbală anterioară Bürgerbräu - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
      (2012/C 331/42)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Scandic Distilleries SA (Bihor, România) (reprezentant: Á. László, avocat)

         Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: J. Crespo Carrillo, agent)

         Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI: Bürgerbräu, August Röhm & Söhne KG (Bad Reichenhall, Germania)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 25 mai 2011 (cauza R 1962/2010-2) privind o procedură de opoziție între Bürgerbräu, August Röhm & Söhne KG și Scandic Distilleries SA

         Dispozitivul

                  1.

                  Respinge acțiunea.

                  2.

                  Obligă Scandic Distilleries SA la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 331, 12.11.2011.


title: Cauza C-172/13: Acțiune introdusă la 5 aprilie 2013 — Comisia Europeană/Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord

text:
               20.7.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 207/3

         Acțiune introdusă la 5 aprilie 2013 — Comisia Europeană/Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord
   (Cauza C-172/13)
   2013/C 207/04
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: W. Roels, R. Lyal, agenți)

      Pârât: Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord

      Concluziile reclamantei

   Reclamanta solicită Curții:

               —

               să constate că, prin impunerea unor condiții pentru degrevarea în cadrul grupurilor transfrontaliere care fac aproape imposibilă în practică obținerea unei astfel de degrevări și prin limitarea unei asemenea degrevări la perioade ulterioare datei de 1 aprilie 2006, Regatul Unit nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 49 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene și al articolului 31 din Acordul privind Spațiul Economic European;

               —

               să oblige Regatul Unit la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În urma Hotărârii Marks & Spencer (C-446/03, Rec., p. I-10837), Regatul Unit și-a modificat reglementarea privind modul în care pierderile suferite de societăți care sunt membre ale unui grup pot fi transferate către alți membri ai grupului și utilizate de către aceștia pentru a-și reduce obligațiile fiscale (norme privind degrevarea în cadrul grupului). Prevederile referitoare la pierderile societăților nerezidente figurează în prezent în partea a cincea a Corporation Tax Act 2010.
   Potrivit reglementării în vigoare în Regatul Unit, o societate care este membru al unui grup poate obține un credit fiscal pentru pierderile unui membru nerezident al grupului doar dacă acesta nu are posibilitatea să obțină degrevarea în statul său de rezidență. În ceea ce privește posibilitatea unei degrevări viitoare, reglementarea din Regatul Unit face aproape imposibilă dovedirea îndeplinirii condiției menționate, din moment ce aceasta trebuie stabilită „imediat după sfârșitul” exercițiului fiscal în care a fost suferită pierderea. Din rațiuni practice, această condiție nu poate fi realizată. Rezultă că reglementarea în discuție împiedică orice degrevare pentru pierderile unei filiale nerezidente, contrar libertății de stabilire astfel cum a fost interpretată prin Hotărârea Curții din 13 decembrie 2005, Marks & Spencer.
   În al doilea rând, noile norme privind degrevarea în cadrul grupului pentru pierderile externe se aplică doar în cazul pierderilor suferite după 1 aprilie 2006, data intrării lor în vigoare. Această limitare în timp (altfel spus, excluderea de către reglementare a degrevărilor pentru pierderile suferite anterior datei respective) contravine libertății de stabilire.


title: Cauza C-252/07: Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de Court of Appeal (Civil Division) (Regatul Unit) la 29 mai 2007 — Intel Corporation Inc./CPM United Kingdom Limited

text:
               4.8.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 183/20

         Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de Court of Appeal (Civil Division) (Regatul Unit) la 29 mai 2007 — Intel Corporation Inc./CPM United Kingdom Limited
   (Cauza C-252/07)
   (2007/C 183/33)
   Limba de procedură: engleza
   Instanța de trimitere
   Court of Appeal (Civil Division)
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Intel Corporation Inc.

      Pârâtă: CPM United Kingdom Limited
   Întrebările preliminare

               1)

               În sensul articolului 4 alineatul (4) litera (a) din Prima Directivă 89/104 a Consiliului din 21 decembrie 1988 (1), atunci când:

                           a)

                           marca anterioară se bucură de un larg renume pentru anumite tipuri de produse și servicii specifice;

                           b)

                           produsele și serviciile nu sunt similare sau substanțial similare cu produsele și serviciile mărcii ulterioare;

                           c)

                           marca anterioară este unică în raport cu orice produse sau servicii;

                           d)

                           consumatorul mediu își reamintește marca anterioară când întâlnește serviciile pentru care marca ulterioară este folosită,

                     sunt aceste împrejurări suficiente în sine pentru a se stabili (i) „o legătură” în sensul punctelor [29] și [30] din hotărârea din 23 octombrie Adidas-Salomon AG/Fitnessworld Trading Ltd (C-408/01, Rec., p. I-12537) și/sau (ii) un profit necuvenit și/sau o atingere în sensul acestui articol?

               2)

               Dacă nu, ce factori ar trebui luați în considerare de către o instanță națională pentru a decide ce este suficient? Mai precis, în cadrul analizei generale pentru a se stabili dacă există o „legătură”, ce semnificație trebuie dată produselor și serviciilor incluse în descrierea mărcii ulterioare?

               3)

               În cadrul articolului 4 alineatul (4) litera (a), ce este necesar pentru a se îndeplini condiția atingerii aduse caracterului distinctiv? Mai precis, (i) este necesar ca marca anterioară să fie unică, (ii) este suficientă o primă utilizare conflictuală pentru a se stabili atingerea adusă caracterului distinctiv și (iii) se impune ca atingerea adusă caracterului distinctiv al mărcii anterioare să aibă un efect asupra comportamentului economic al consumatorului?

      (1)  JO L 40, 11.2.1989, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 92.


title: Cauza T-649/14: Ordonanța Tribunalului din 10 iulie 2017 – NTS Energie- und Transportsysteme/EUIPO – Schütz (X-Windwerk) („Marcă a Uniunii Europene — Desemnarea unui nou reprezentant — Inacțiunea reclamantei — Nepronunțare asupra fondului”)

text:
               28.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 283/47

         Ordonanța Tribunalului din 10 iulie 2017 – NTS Energie- und Transportsysteme/EUIPO – Schütz (X-Windwerk)
   (Cauza T-649/14) (1)

   ((„Marcă a Uniunii Europene - Desemnarea unui nou reprezentant - Inacțiunea reclamantei - Nepronunțare asupra fondului”))
   (2017/C 283/73)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: NTS Energie- und Transportsysteme GmbH (Berlin, Germania) (reprezentanți: S. Mach și W. Plewinski, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: M. Fischer, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă în faţa Tribunalului: Schütz GmbH & Co. KGaA (Selters, Germania) (reprezentanți: D. Oerter și E. Tuchscherer, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 23 mai 2014 (cauza R 978/2013-1), privind o procedură de opoziție între Schütz și NTS Energie- und Transportsysteme

      Dispozitivul

               1)

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului prezentei acțiuni.

               2)

               Obligă NTS Energie- und Transportsysteme GmbH să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) și de Schütz GmbH & Co. KGaA.

      (1)  JO C 395, 10.11.2014.


title: Cauza C-533/06: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 12 iunie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Court of Appeal — Regatul Unit) — O2 Holdings Limited & O2 (UK) Limited/Hutchison 3G UK Limited (Mărci — Directiva 89/104/CEE — Articolul 5 alineatul (1) — Drept exclusiv al titularului mărcii — Utilizarea unui semn identic sau similar cu o marcă într-o publicitate comparativă — Limitarea efectelor mărcii — Publicitate comparativă — Directivele 84/450/CEE și 97/55/CE — Articolul 3a alineatul (1) — Condițiile în care publicitatea comparativă este permisă — Utilizarea mărcii unui concurent sau a unui semn similar cu această marcă)

text:
               15.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/9

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 12 iunie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Court of Appeal — Regatul Unit) — O2 Holdings Limited & O2 (UK) Limited/Hutchison 3G UK Limited
   (Cauza C-533/06) (1)

   (Mărci - Directiva 89/104/CEE - Articolul 5 alineatul (1) - Drept exclusiv al titularului mărcii - Utilizarea unui semn identic sau similar cu o marcă într-o publicitate comparativă - Limitarea efectelor mărcii - Publicitate comparativă - Directivele 84/450/CEE și 97/55/CE - Articolul 3a alineatul (1) - Condițiile în care publicitatea comparativă este permisă - Utilizarea mărcii unui concurent sau a unui semn similar cu această marcă)
   (2008/C 209/12)
   Limba de procedură: engleza
   Instanța de trimitere
   Court of Appeal
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamante: O2 Holdings Limited & O2 (UK) Limited

      Pârâtă: Hutchison 3G UK Limited
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Court of Appeal — Interpretarea articolului 5 alineatul (1) literele (a) și (b) din Prima directivă 89/104/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1988 de apropiere a legislațiilor statelor membre cu privire la mărci (JO L 40, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 92) și a articolului 3a din Directiva 84/450/CEE a Consiliului din 10 septembrie 1984 de apropiere a actelor cu putere de lege și a actelor administrative din statele membre cu privire la publicitatea înșelătoare (JO L 250, p. 17, Ediție specială, 15/vol. 1, p. 153) — Utilizarea mărcii unui concurent într-un mesaj publicitar, în vederea comparării caracteristicilor și în special a prețului produselor sau serviciilor vândute de persoana care publică reclama, cu cele ale unui concurent
   Dispozitivul

               1)

               Articolul 5 alineatele (1) și (2) din Prima directivă 89/104/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1988 de apropiere a legislațiilor statelor membre cu privire la mărci și articolul 3a alineatul (1) din Directiva 84/450/CEE a Consiliului din 10 septembrie 1984 privind publicitatea înșelătoare și comparativă, astfel cum a fost modificată prin Directiva 97/55/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 octombrie 1997, trebuie interpretate în sensul că titularul unei mărci înregistrate nu este îndreptățit să interzică utilizarea de către un terț a unui semn identic sau similar cu marca sa într-o publicitate comparativă care îndeplinește toate condițiile pentru a fi permisă, prevăzute la articolul 3a alineatul (1) menționat.
               Cu toate acestea, atunci când sunt îndeplinite condițiile prevăzute la articolul 5 alineatul (1) litera (b) din Directiva 89/104 pentru a se interzice utilizarea unui semn identic sau similar cu o marcă înregistrată, publicitatea comparativă în cadrul căreia este utilizat acest semn nu îndeplinește condiția pentru a fi permisă, prevăzută la articolul 3a alineatul (1) litera (d) din Directiva 84/450, astfel cum a fost modificată prin Directiva 97/55.

               2)

               Articolul 5 alineatul (1) litera (b) din Directiva 89/104 trebuie interpretat în sensul că titularul unei mărci înregistrate nu este îndreptățit să interzică utilizarea de către un terț, într-o publicitate comparativă, a unui semn similar cu această marcă pentru produse sau servicii identice ori similare cu cele pentru care a fost înregistrată marca respectivă, atunci când această utilizare nu creează un risc de confuzie în percepția publicului și acest lucru independent de faptul că publicitatea comparativă menționată îndeplinește sau nu îndeplinește toate condițiile pentru a fi permisă prevăzute la articolul 3a din Directiva 84/450, astfel cum a fost modificată prin Directiva 97/55.

      (1)  JO C 56, 10.3.2007.


title: Cauza C-616/15: Acțiune introdusă la 20 noiembrie 2015 – Comisia Europeană/Republica Federală Germania

text:
               14.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 98/17

         Acțiune introdusă la 20 noiembrie 2015 – Comisia Europeană/Republica Federală Germania
   (Cauza C-616/15)
   (2016/C 098/22)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: M. Owsiany-Hornung și B.-R. Killmann, agenți)

      Pârâtă: Republica Federală Germania

      Concluziile reclamantei

   Reclamanta solicită Curții:

               1.

               constatarea faptului că, prin limitarea scutirii de TVA a prestațiilor de servicii efectuate de grupuri independente de persoane, care efectuează o activitate scutită de TVA sau pentru care nu sunt persoane impozabile, în scopul prestării către membrii lor a serviciilor necesare în mod direct desfășurării activității respective, atunci când grupurile în cauză se rezumă să solicite membrilor lor rambursarea exactă a părții lor din cheltuielile comune, la grupuri care exercită un număr restrâns de profesii, Republica Federală Germania și-a încălcat obligațiile care îi revin în temeiul articolului 132 alineatul (1) litera (f) din Directiva TVA (1);

               2.

               obligarea Republicii Federale Germania la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă următoarele motive:
   Republica Federală Germania limitează la anumite grupuri profesionale bine definite scutirea de TVA în favoarea prestațiilor de servicii efectuate de grupuri independente de persoane, care desfășoară o activitate scutită de TVA sau pentru care nu sunt persoane impozabile, în scopul prestării către membrii lor a serviciilor necesare în mod direct desfășurării activității respective. Scutirea în sensul legislației germane în materie de TVA nu privește decât grupurile ai căror membri fie sunt medici, fie desfășoară activități paramedicale, precum și spitalele sau instituții de aceeași natură.
   Acest lucru este incompatibil cu articolul 132 alineatul (1) litera (f) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată. Nici modul de redactare, nici obiectivul, nici istoricul articolului 132 alineatul (1) litera (f) din Directiva 2006/112/CE nu justifică o asemenea limitare a scutirii de TVA la anumite grupuri profesionale. Dimpotrivă, scutirea de TVA trebuie acordată grupurilor care aparțin oricărei categorii profesionale, cu condiția de a desfășura activități scutite de TVA.
   Nici eventualitatea unei denaturări generale a concurenței nu poate justifica scutirea prevăzută de legislația germană în materie de TVA. Astfel, prezența sau lipsa unor denaturări ale concurenței poate fi avută în vedere, în ceea ce privește aplicarea scutirii de TVA, doar în funcție de împrejurările cazului. Nu se poate aprecia existența unor denaturări ale concurenței în mod general cu privire la prestările de servicii furnizate de profesii determinate și cu privire la prestările, aflate în legătură directă cu acestea, ale unui grup.

      (1)  Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347, p. 1, Ediţie specială, 09/vol. 3, p. 7).


title: Cauza C-166/08: Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 19 mai 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Amtsgericht Büdingen — Germania) — Procedură penală împotriva lui Guido Weber [Articolul 104 alineatul (3) din Regulamentul de procedură — Directiva 89/397/CEE — Controlul oficial al produselor alimentare — Dreptul persoanelor supuse controlului de a beneficia de o contraexpertiză — Noțiunea de persoană supusă controlului]

text:
               29.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 205/15

         Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 19 mai 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Amtsgericht Büdingen — Germania) — Procedură penală împotriva lui Guido Weber
   (Cauza C-166/08) (1)

   (Articolul 104 alineatul (3) din Regulamentul de procedură - Directiva 89/397/CEE - Controlul oficial al produselor alimentare - Dreptul persoanelor supuse controlului de a beneficia de o contraexpertiză - Noțiunea de persoană supusă controlului)
   2009/C 205/27
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Amtsgericht Büdingen

      Partea din acțiunea principală

   Guido Weber

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Amtsgericht Büdingen — Interpretarea articolului 7 alineatul (1) a doua teză din Directiva 89/397/CEE a Consiliului din 14 iunie 1989 privind controlul oficial al alimentelor (JO L 186, p. 23) — Dreptul persoanelor supuse controlului de a beneficia de o contraexpertiză pe parcursul unui control oficial al alimentelor — Calitatea de persoană supusă controlului a distribuitorului care răspunde penal sau administrativ de starea și etichetarea alimentului

      Dispozitivul

   Articolul 7 alineatul (1) al doilea paragraf din Directiva 89/397/CEE a Consiliului din 14 iunie 1989 privind controlul oficial al alimentelor trebuie interpretat în sensul că o societate care a importat și a comercializat un produs alimentar și al cărei administrator este susceptibil, pe baza analizei de eșantioane din acest produs prelevate într-o unitate de desfacere cu amănuntul, să facă obiectul unei anchete administrative sau al unei urmăriri penale în legătură cu starea produsului menționat sau cu etichetarea acestuia trebuie considerată „persoană supusă controlului” în sensul acestei dispoziții.

      (1)  JO C 183, 19.7.2008.


title: Cauza C-222/13: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 9 octombrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Teleklagenævnet – Danemarca) – TDC A/S/Erhvervsstyrelsen (Trimitere preliminară — Rețele și servicii de comunicații electronice — Directiva 2002/22/CE — Articolul 32 — Servicii suplimentare obligatorii — Mecanism de compensare a costurilor legate de furnizarea acestor servicii — Noțiunea „instanță” în sensul articolului 267 TFUE — Necompetența Curții)

text:
               8.12.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 439/4

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 9 octombrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Teleklagenævnet – Danemarca) – TDC A/S/Erhvervsstyrelsen
   (Cauza C-222/13) (1)

   ((Trimitere preliminară - Rețele și servicii de comunicații electronice - Directiva 2002/22/CE - Articolul 32 - Servicii suplimentare obligatorii - Mecanism de compensare a costurilor legate de furnizarea acestor servicii - Noțiunea „instanță” în sensul articolului 267 TFUE - Necompetența Curții))
   (2014/C 439/05)
   Limba de procedură: daneza

      Instanța de trimitere

   Teleklagenævnet

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: TDC A/S

      Pârât: Erhvervsstyrelsen

      Dispozitivul

   Curtea de Justiție a Uniunii Europene nu este competentă să răspundă la întrebările adresate Teleklagenævnet (Danemarca) prin decizia din 22 aprilie 2013.

      (1)  JO C 207, 20.7.2013.


title: Cauza C-285/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Cour de cassation (Franța) la 30 iunie 2008 — Société Moteurs Leroy Somer/Société Dalkia France, Société Ace Europe

text:
               13.9.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 236/8

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Cour de cassation (Franța) la 30 iunie 2008 — Société Moteurs Leroy Somer/Société Dalkia France, Société Ace Europe
   (Cauza C-285/08)
   (2008/C 236/12)
   Limba de procedură: franceza
   Instanța de trimitere
   Cour de cassation
   Părțile din acțiunea principală

      Recurentă: Société Moteurs Leroy Somer

      Intimate: Société Dalkia France, Société Ace Europe
   Întrebarea preliminară
   Articolele 9 și 13 din Directiva 85/374/CEE a Consiliului din 25 iulie 1985 de apropiere a actelor cu putere de lege și a actelor administrative ale statelor membre cu privire la răspunderea pentru produsele cu defect (1) se opun interpretării unei reglementări naționale sau a unei jurisprudențe interne stabilite care permite părții prejudiciate să ceară repararea prejudiciului cauzat unui bun destinat uzului profesional și utilizat în acest scop, în condițiile în care această parte prejudiciată face numai proba prejudiciului, a defectului produsului și a legăturii de cauzalitate dintre defect și prejudiciu?

      (1)  JO L 210, p. 29, Ediție specială, 15/vol. 1, p. 183.


               9.3.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 73/21

         Acțiune introdusă la 7 decembrie 2016 de DB Schenker împotriva Autorității AELS de Supraveghere
   (Cauza E-7/12 COSTS)
   (2017/C 73/11)
   La data de 7 decembrie 2016, Schenker North AB, Schenker Privpak AB și Schenker Privpak AS (formând împreună „DB Schenker”), reprezentați de Jon Midthjell, Advokatfirmaet Midthjell AS, Grev Wedels plass 5, NO-0151 Oslo, Norvegia, au introdus la Curtea de Justiție a AELS o acțiune împotriva Autorității AELS de Supraveghere.
   Reclamantul solicită Curții să emită următoarea decizie:

               1.

               Cuantumul total al cheltuielilor restante pe care Autoritatea AELS de Supraveghere trebuie să le plătească Schenker North AB, Schenker Privpak AB și Schenker Privpak AS se stabilește la 125 657 EUR.

               2.

               Suma respectivă este purtătoare de dobânzi de întârziere de la data la care prezenta decizie este comunicată părților până la data plății efective. Rata dobânzii care trebuie aplicată se calculează pe baza ratei aplicate de Banca Centrală Europeană operațiunilor sale principale de refinanțare în vigoare în prima zi calendaristică a lunii în care cade data scadenței, majorată cu 3,5 puncte procentuale.

         Situația de fapt și de drept și motivele invocate:

               —

               Reclamanții, denumiți în mod colectiv „DB Schenker”, desfășoară activități comerciale pe cale terestră, maritimă și feroviară în Norvegia, Suedia și Danemarca. DB Schenker a fost reclamant în cauza E-7/12 împotriva Autorității AELS de Supraveghere înaintea Curții de Justiție a AELS.

               —

               Articolul 70 alineatul (1) din Regulamentul de procedură al Curții AELS prevede că.

                  „În cazul în care există un litigiu cu privire la cheltuielile recuperabile, la cererea părții interesate și după ascultarea observațiilor celeilalte părți, Curtea emite o decizie.”

               —

               Prin hotărârea în cauza E-7/12, Curtea AELS a obligat Autoritatea AELS de Supraveghere la plata cheltuielilor de judecată privind abținerea de a acționa și la plata a jumătate din cheltuielile suportate de solicitanți aferente acțiunii privind răspunderea necontractuală.


title: Cauza C-104/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesfinanzhof (Germania) la 29 februarie 2012 — Finanzamt Köln-Nord/Wolfram Becker

text:
               12.5.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/5

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesfinanzhof (Germania) la 29 februarie 2012 — Finanzamt Köln-Nord/Wolfram Becker
   (Cauza C-104/12)
   2012/C 138/08
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesfinanzhof

      Părțile din acțiunea principală

      Recurent: Finanzamt Köln-Nord

      Intimat: Wolfram Becker

      Întrebările preliminare

               1.

               Legătura directă și imediată, considerată relevantă în jurisprudența Curții referitoare la interpretarea expresiei „în scopul operațiunilor taxabile ale unei persoane impozabile”, în sensul articolului 17 alineatul (2) litera (a) din Directiva 77/388/CEE (1), este determinată:

                           —

                           de conținutul obiectiv al serviciilor achiziționate de persoana impozabilă (în speță, activitatea unui avocat al apărării în dreptul penal, pentru ca o persoană fizică să nu fie condamnată penal) sau

                           —

                           de faptul generator al serviciului achiziționat (în speță, activitatea economică a persoanei impozabile, în cadrul căreia se pretinde că o persoană fizică a săvârșit o infracțiune)?

               2.

               În cazul în care faptul generator prezintă relevanță: o persoană impozabilă care, împreună cu un angajat, solicită prestarea unui serviciu, are dreptul, în temeiul articolului 17 alineatul (2) litera (a) din Directiva 77/388/CEE, să deducă TVA-ul în totalitate sau doar o cotă-parte din acesta și care sunt cerințele prevăzute la articolul 22 alineatul (3) litera (b) a cincea liniuță din Directiva 77/388/CEE referitoare la emiterea facturii în cazul achiziționării unui serviciu de către mai mulți destinatari?

      (1)  Directiva 77/388/CEE: A șasea directivă a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1).