title: Cauza C-605/12: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 16 octombrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Naczelny Sąd Administracyjny – Polonia) – Welmory sp. z o.o./Dyrektor Izby Skarbowej w Gdańsku (Trimitere preliminară — Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată — Directiva 2006/112/CE — Articolul 44 — Noțiunea „sediu comercial fix” al beneficiarului unei prestări de servicii — Locul în care se consideră că prestările de servicii sunt furnizate persoanelor impozabile — Operațiune intracomunitară)

text:
               22.12.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 462/2

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 16 octombrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Naczelny Sąd Administracyjny – Polonia) – Welmory sp. z o.o./Dyrektor Izby Skarbowej w Gdańsku
   (Cauza C-605/12) (1)

   ((Trimitere preliminară - Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată - Directiva 2006/112/CE - Articolul 44 - Noțiunea „sediu comercial fix” al beneficiarului unei prestări de servicii - Locul în care se consideră că prestările de servicii sunt furnizate persoanelor impozabile - Operațiune intracomunitară))
   (2014/C 462/03)
   Limba de procedură: polona

      Instanța de trimitere

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Welmory sp. z o.o.

      Pârât: Dyrektor Izby Skarbowej w Gdańsku

      Dispozitivul

   Trebuie să se considere că o primă persoană impozabilă care și-a stabilit sediul activității economice într-un stat membru și care beneficiază de servicii prestate de o a doua persoană impozabilă stabilită în alt stat membru dispune, în acest alt stat membru, de un „sediu comercial fix”, în sensul articolului 44 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2008/8/CE a Consiliului din 12 februarie 2008, în vederea stabilirii locului de impozitare a acestor servicii, dacă acest sediu comercial se caracterizează printr-un grad suficient de permanență și o structură adecvată ca resurse umane și tehnice care îi permit să primească prestări de servicii și să le utilizeze în scopul activității sale economice, aspect a cărui verificare este de competența instanței de trimitere.

      (1)  JO C 79, 16.3.2013.


title: Cauza C-462/11: Ordonanța Curții (a șasea) din 14 decembrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunalul Dâmbovița — România) — Victor Cozman/Teatrul Municipal Târgoviște (Trimitere preliminară — Protocolul adițional nr. 1 la Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale — Admisibilitatea unei reglementări naționale prin care se stabilesc reduceri salariale aplicabile mai multor categorii de funcționari publici — Lipsa punerii în aplicare a dreptului Uniunii — Necompetență vădită a Curții)

text:
               10.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 73/13

         Ordonanța Curții (a șasea) din 14 decembrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunalul Dâmbovița — România) — Victor Cozman/Teatrul Municipal Târgoviște
   (Cauza C-462/11) (1)

   (Trimitere preliminară - Protocolul adițional nr. 1 la Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale - Admisibilitatea unei reglementări naționale prin care se stabilesc reduceri salariale aplicabile mai multor categorii de funcționari publici - Lipsa punerii în aplicare a dreptului Uniunii - Necompetență vădită a Curții)
   2012/C 73/23
   Limba de procedură: româna

      Instanța de trimitere

   Tribunalul Dâmbovița

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Victor Cozman

      Pârât: Teatrul Municipal Târgoviște

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Tribunalul Dâmbovița — Interpretarea articolului 1 din Protocolul adițional nr. 1 la Convenția pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale — Admisibilitate a unei reglementări naționale care prevede reduceri salariale pentru mai multe categorii de funcționari publici — Natura dreptului asupra salariului — Limite

      Dispozitivul

   Curtea de Justiție a Uniunii Europene este vădit necompetentă să răspundă la întrebările preliminare adresate de Tribunalul Dâmbovița (România) prin decizia din 7 februarie 2011.

      (1)  JO C 331, 12.11.2011.


title: Cauza C-461/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 23 octombrie 2008 — Don Bosco Onroerend Goed BV/Staatssecretaris van Financïen

text:
               21.3.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 69/16

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 23 octombrie 2008 — Don Bosco Onroerend Goed BV/Staatssecretaris van Financïen
   (Cauza C-461/08)
   (2009/C 69/29)
   Limba de procedură: olandeza
   Instanța de trimitere
   Hoge Raad der Nederlanden
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Don Bosco Onroerend Goed BV

      Pârât: Staatssecretaris van Financïen
   Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 13 secțiunea B litera (g) coroborat cu articolul 4 alineatul (3) litera (a) din A șasea directivă (1) trebuie interpretat în sensul că este supusă la plata taxei livrarea unei clădiri care a fost parțial demolată având în vedere înlocuirea acesteia cu o nouă clădire ce urmează a fi construită?

               2)

               Aspectul dacă ordinul de demolare a fost dat de către vânzătorul sau de către cumpărătorul clădirii și acesta și-a facturat costul acestei demolări are vreo incidență asupra răspunsului la prima întrebare având în vedere că livrarea nu este supusă la plata taxei decât dacă ordinul de demolare a fost dat de către vânzător și dacă acesta și-a facturat costul acestei demolări?

               3)

               Aspectul dacă planurile noii clădiri au fost realizate de către vânzătorul sau de către cumpărătorul clădirii are vreo incidență asupra răspunsului la prima întrebare având în vedere că livrarea nu este supusă la plata taxei decât dacă planurile noii clădiri au fost realizate de către vânzător?

               4)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, taxa se aplică la orice livrare care are loc după momentul în care lucrările de demolare încep efectiv sau aceasta se aplică numai la livrările care au loc la un moment ulterior, în special la momentul în care demolarea a avansat în mod susbstanțial?

      (1)  Directiva 77/388/CEE: A șasea directivă a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1).


title: Cauza C-382/07: Acțiune introdusă la 8 august 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Portugheză

text:
               22.9.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/9

         Acțiune introdusă la 8 august 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Portugheză
   (Cauza C-382/07)
   (2007/C 223/12)
   Limba de procedură: portugheza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: N. Yerrell și M. Telles Romão, agenți)

      Pârâtă: Republica Portugheză
   Concluziile reclamantei

               —

               constatarea faptului că, întrucât nu a adoptat actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2004/51/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 de modificare a Directivei 91/440/CEE a Consiliului privind dezvoltarea căilor ferate comunitare (1) și, în orice caz, întrucât nu le-a comunicat Comisiei, Republica Portugheză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive;

               —

               obligarea Republicii Portugheze la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Termenul pentru transpunerea directivei în dreptul intern a expirat la data de 31 decembrie 2005.

      (1)  JO L 164, p. 164.


title: Cauza T-535/10: Hotărârea Tribunalului din 13 iunie 2012 — Organismos Kypriakis Galaktokomikis Viomichanias/OAPI — Garmo (GAZI Hellim) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative GAZI Hellim — Marcă comunitară colectivă verbală anterioară HALLOUMI — Motiv relativ de refuz — Similitudinea semnelor — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               21.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 217/20

         Hotărârea Tribunalului din 13 iunie 2012 — Organismos Kypriakis Galaktokomikis Viomichanias/OAPI — Garmo (GAZI Hellim)
   (Cauza T-535/10) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative GAZI Hellim - Marcă comunitară colectivă verbală anterioară HALLOUMI - Motiv relativ de refuz - Similitudinea semnelor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2012/C 217/42
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Organismos Kypriakis Galaktokomikis Viomichanias (Nicosia, Cipru) (reprezentanți: inițial de C. Milbradt și H. Van Volxem, ulterior de C. Milbradt și A. Schwarz, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: G. Schneider, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Garmo AG (Stuttgart, Germania)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 20 septembrie 2010 (cauza R 1497/2009-4) privind o procedură de opoziție între Organismos Kypriakis Galaktokomikis Viomichanias și Garmo AG

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Decizia Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 20 septembrie 2010 (cauza R 1497/2009-4).

               2.

               Obligă OAPI la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a cheltuielilor de judecată efectuate în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      (1)  JO C 30, 29.1.2011.


title: Cauza C-256/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Finanzgericht Düsseldorf (Germania) la 9 mai 2016 - Deichmann SE/Hauptzollamt Duisburg

text:
               18.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 260/29

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Finanzgericht Düsseldorf (Germania) la 9 mai 2016 - Deichmann SE/Hauptzollamt Duisburg
   (Cauza C-256/16)
   (2016/C 260/36)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Finanzgericht Düsseldorf

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Deichmann SE

      Pârât: Hauptzollamt Duisburg

      Întrebarea preliminară

   Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2016/223 (1) al Comisiei din 17 februarie 2016 de stabilire a unei proceduri pentru evaluarea anumitor cereri de acordare a tratamentului de societate care funcționează în condițiile unei economii de piață și a tratamentului individual depuse de către producători-exportatori din China și din Vietnam și de punere în aplicare a hotărârii Curții de Justiție în cauzele conexate C-659/13 și C-34/14 este valid?

      (1)  JO 2016, L 41, p. 3.


title: Cauza F-40/10: Acțiune introdusă la 7 iunie 2010 — Lebedef/Comisia

text:
               31.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/55

         Acțiune introdusă la 7 iunie 2010 — Lebedef/Comisia
   (Cauza F-40/10)
   ()
   2010/C 209/87
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Giorgio Lebedef (Senningerberg, Luxemburg) (reprezentant: F. Frabetti, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei Comisiei referitoare la depășirea neautorizată cu 5 zile și jumătate a concediului anual la care avea dreptul reclamantul în 2009.

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei din 11 august 2009 prin care Directorul general al Eurostat dă instrucțiuni unității de Gestionare a Resurselor Umane să semnaleze serviciilor competente ale Oficiului pentru Administrarea și Plata Drepturilor Individuale depășirea cu 5 zile și jumătate a concediului la care avea dreptul reclamantul în anul 2009, în scopul de a-l face să piardă beneficiul remunerației pentru această perioadă de timp;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-470/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Raad van State (Țările de Jos) la 7 septembrie 2015 – Lufthansa Cargo AG/Staatssecretaris van Infrastructuur en Milieu

text:
               30.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 398/17

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Raad van State (Țările de Jos) la 7 septembrie 2015 – Lufthansa Cargo AG/Staatssecretaris van Infrastructuur en Milieu
   (Cauza C-470/15)
   (2015/C 398/22)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Raad van State

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Lufthansa Cargo AG

      Cealaltă parte din procedură: Staatssecretaris van Infrastructuur en Milieu

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 3 alineatul (1) litera (c) punctul (ii) prima teză din Acordul privind transportul aerian dintre Comunitatea Europeană şi statele membre ale acesteia, pe de o parte, şi Statele Unite ale Americii, pe de altă parte (JO 2007 L 134) trebuie interpretat în sensul că acordă unui transportator aerian comunitar dintr-un stat membru A dreptul efectiv să descarce într-un alt stat membru B mărfuri încărcate într-o țară terță, după o escală în Statele Unite, în timpul căreia nu descarcă aceste mărfuri și că nu este necesară întemeierea pe acorduri bilaterale încheiate între statul membru B și o țară terță?

               2)

               Un transportator aerian comunitar poate să deducă din Acordul privind transportul aerian dintre Comunitatea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte și Statele Unite ale Americii, pe de altă parte drepturi în raport cu alte state membre decât statul membru în care se află sediul principal al acestuia?

               3)

               Articolul 5 din Regulamentul (CE) nr. 847/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 privind negocierea și punerea în aplicare a acordurilor de reglementare a serviciilor aeriene dintre statele membre și țările terțe (JO L 157, p. 7, Ediție specială, 07/vol. 14, p. 36) se opune ca, la verificarea respectării criteriului privind stabilirea, în sensul articolului 49 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, astfel cum a fost dezvoltat în jurisprudența Curții de Justiție, să se impună, printre altele, ca un transportator aerian comunitar, care are sediul principal în statul membru A, să staționeze o parte a flotei, compusă din cel puțin două aeronave, în statul membru B?


title: Cauza C-136/15 P: Ordonanța Curții (Camera a zecea) din 19 iunie 2015 – Mohammad Makhlouf/Consiliul Uniunii Europene [Recurs — Articolul 181 din Regulamentul de procedură al Curții — Articolul 169 alineatul (2) — Conținutul necesar al cererii de recurs — Inadmisibilitate vădită]

text:
               30.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 398/11

         Ordonanța Curții (Camera a zecea) din 19 iunie 2015 – Mohammad Makhlouf/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-136/15 P) (1)

   ([Recurs - Articolul 181 din Regulamentul de procedură al Curții - Articolul 169 alineatul (2) - Conținutul necesar al cererii de recurs - Inadmisibilitate vădită])
   (2015/C 398/13)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurent: Mohammad Makhlouf (reprezentant: G. Karouni, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: G. Étienne și M.-M. Joséphidès, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Îl obligă pe domnul Mohammad Makhlouf să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Consiliul Uniunii Europene.

      (1)  JO C 311, 21.9.2015.


title: Cauza T-393/14: Acțiune introdusă la 4 iunie 2014 – Ingeperfil/Comisia

text:
               28.7.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 245/29

         Acțiune introdusă la 4 iunie 2014 – Ingeperfil/Comisia
   (Cauza T-393/14)
   2014/C 245/39
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Ingeperfil, SL (Barcelona, Spania) (reprezentanți: J. C. García Muñoz, J. I. Jiménez-Blanco Carrillo de Albornoz și J. Corral García, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea Comisiei la plata tuturor cheltuielilor de judecată efectuate în cadrul prezentei proceduri.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente sunt cele invocate în cauza T-392/14.


title: Cauza T-544/11: Acțiune introdusă la 12 octombrie 2011 — Spectrum Brands (UK)/OAPI — Philips (STEAM GLIDE)

text:
               7.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 6/17

         Acțiune introdusă la 12 octombrie 2011 — Spectrum Brands (UK)/OAPI — Philips (STEAM GLIDE)
   (Cauza T-544/11)
   2012/C 6/33
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Spectrum Brands (UK) Ltd (Manchester, Regatul Unit) (reprezentant: S. Malynicz, Barrister)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Koninklijke Philips Electronics NV (Eindhoven, Țările de Jos)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei pronunțate la 14 iulie 2011 de Camera întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) în cauza R 1289/2010-1 și

               —

               obligarea pârâtului și a celeilalte părți în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs să suporte propriile cheltuieli de judecată și să le plătească pe cele efectuate de reclamantă.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: marca verbală „STEAM GLIDE”, pentru produse din clasa 9, înregistrarea mărcii comunitare nr. 5167382.

      Titularul mărcii comunitare: reclamanta.

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Motivarea cererii de declarare a nulității: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a introdus o cerere de declarare a nulității în temeiul articolului 52 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului, coroborat cu motivele absolute de refuz prevăzute la articolul 7 alineatul (1) literele (a), (b) și (c) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului.

      Decizia diviziei de anulare: respinge cererea de declarare a nulității.

      Decizia camerei de recurs: anulează decizia atacată și înregistrarea mărcii comunitare.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului, în măsura în care camera de recurs a apreciat în mod eronat sensul și sintaxa mărcii și elementelor sale constitutive, precum și eventuala capacitate a acesteia de a reprezenta un termen care să descrie produsele în cauză în mod imediat și direct. În plus, camera de recurs nu a ținut seama de interesul general pe care se întemeiază articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul privind marca comunitară. Încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului, în măsura în care camera de recurs nu a ținut seama de funcția esențială a mărcii, nu a examinat punctul de vedere al consumatorului mediu, nu a examinat nici articolul 7 alineatul (1) litera (b) independent de articolul 7 alineatul (1) litera (c), nici interesul general pe care se întemeiază articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul privind marca comunitară și a omis să analizeze marca în ansamblul său.


title: Cauza T-173/13: Hotărârea Tribunalului din 12 decembrie 2014 – Selo Medical/OAPI – biosyn Arzneimittel (SELOGYN) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale SELOGYN — Marca națională verbală anterioară SELESYN — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Refuzul înregistrării” ]

text:
               9.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 46/47

         Hotărârea Tribunalului din 12 decembrie 2014 – Selo Medical/OAPI – biosyn Arzneimittel (SELOGYN)
   (Cauza T-173/13) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale SELOGYN - Marca națională verbală anterioară SELESYN - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Refuzul înregistrării”])
   (2015/C 046/58)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Selo Medical GmbH (Unternberg, Austria) (reprezentant: T. Schneider, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: D. Walicka, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: biosyn Arzneimittel GmbH (Fellbach, Germania) (reprezentanți: R. Kunz-Hallstein și H. Kunz-Hallstein, avocați)

      Obiectul

   Acțiune în anulare formulată împotriva deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 21 ianuarie 2013 (cauza R 2601/2011-4) privind o procedură de opoziție între biosyn Arzneimittel GmbH și Selo Medical GmbH.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Selo Medical GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 141, 18.5.2013.


title: Cauza C-50/08: Acțiune introdusă la 12 februarie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Franceză

text:
               24.5.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 128/18

         Acțiune introdusă la 12 februarie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Franceză
   (Cauza C-50/08)
   (2008/C 128/31)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: domnii J.-P. Keppenne și H. Støvlbæk, agenți)

      Pârâtă: Republica Franceză
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin impunerea unei condiții de cetățenie pentru accesul la profesia de notar, Republica Franceză nu și a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul Tratatului CE, în special în temeiul articolelor 43 CE și 45 CE;

               —

               obligarea Republicii Franceze la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Prin acțiunea formulată, Comisia reproșează pârâtului faptul că, prin impunerea unei condiții de cetățenie pentru accesul la profesia de notar și exercitarea acesteia, acesta a adus o atingere disproporționată libertății de stabilire prevăzute de articolul 43 CE. Este cert că articolul 45 CE exceptează de la aplicarea capitolului privitor la dreptul de stabilire activitățile care sunt asociate, în mod direct și specific, exercitării autorității publice. Cu toate acestea, potrivit Comisiei, atribuțiile pe care le au notarii în virtutea dreptului francez prezintă un grad de participare atât de scăzut la această exercitare, încât nu pot să intre în domeniul de aplicare al acestui articol și să justifice un astfel de obstacol în calea libertății de stabilire.
   Pe de o parte, în realitate, aceste atribuții nu conferă notarilor puteri reale de constrângere, iar atribuțiile și statutul judecătorului, și respectiv ale notarului, ar fi în mod clar distincte.
   Pe de altă parte, legiuitorul național ar putea impune măsuri mai puțin restrictive decât condiția de naționalitate, cum ar fi, de exemplu, supunerea operatorilor respectivi unor condiții stricte de acces la profesie, unor obligații profesionale speciale și/sau unui control specific.


title: Cauza T-445/10: Hotărârea Tribunalului din 20 septembrie 2012 — HerkuPlast Kubern GmbH/OAPI — How (eco-pack) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare eco-pack — Mărcile națională și internațională verbale anterioare ECOPAK — Risc de confuzie — Similitudinea produselor — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               10.11.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 343/15

         Hotărârea Tribunalului din 20 septembrie 2012 — HerkuPlast Kubern GmbH/OAPI — How (eco-pack)
   (Cauza T-445/10) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare eco-pack - Mărcile națională și internațională verbale anterioare ECOPAK - Risc de confuzie - Similitudinea produselor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2012/C 343/25
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: HerkuPlast Kubern GmbH (Ering, Germania) (reprezentanți: G. Würtenberger și R. Kunze, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: G. Schneider, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI: Heidi A. T. How (Harrow, Regatul Unit)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 27 iulie 2010 (cazul R 1014/2009-4) privind o procedură de opoziție între HerkuPlast Kubern GmbH și Heidi A. T. How.

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Decizia Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 27 iulie 2010 (cazul R 1014/2009-4).

               2.

               OAPI suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de HerkuPlast Kubern GmbH.

      (1)  JO C 317, 20.11.2010.


title: Cauza C-101/12: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 17 octombrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Verwaltungsgericht Stuttgart — Germania) — Herbert Schaible/Land Baden-Württemberg [Trimitere preliminară — Agricultură — Regulamentul (CE) nr. 21/2004 — Sistem de identificare și de înregistrare a animalelor din speciile ovină și caprină — Obligația de identificare individuală electronică — Obligația de ținere a unui registru al exploatației — Validitate — Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene — Libertatea de a desfășura o activitate comercială — Proporționalitate — Egalitate de tratament]

text:
               14.12.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 367/7

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 17 octombrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Verwaltungsgericht Stuttgart — Germania) — Herbert Schaible/Land Baden-Württemberg
   (Cauza C-101/12) (1)

   (Trimitere preliminară - Agricultură - Regulamentul (CE) nr. 21/2004 - Sistem de identificare și de înregistrare a animalelor din speciile ovină și caprină - Obligația de identificare individuală electronică - Obligația de ținere a unui registru al exploatației - Validitate - Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Libertatea de a desfășura o activitate comercială - Proporționalitate - Egalitate de tratament)
   2013/C 367/11
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Verwaltungsgericht Stuttgart

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Herbert Schaible

      Pârât: Land Baden-Württemberg

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Verwaltungsgericht Stuttgart — Validitatea articolului 3 alineatul (1), a articolului 4 alineatul (2), a articolului 5 alineatul (1) și a articolului 9 alineatul (3) primul paragraf din Regulamentul (CE) nr. 21/2004 al Consiliului din 17 decembrie 2003 de stabilire a unui sistem de identificare și de înregistrare a animalelor din speciile ovină și caprină și de modificare a Regulamentului (CE) nr. 1782/2003 și a Directivelor 92/102/CEE și 64/432/CEE (JO L 5, p. 8, Ediție specială, 03/vol. 52, p. 146), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 1560/2007 al Consiliului din 17 decembrie 2007 (JO L 340, p. 25), în lumina Cartei drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, în special a articolului 15 alineatul (1) și a articolului 16 din Cartă — Proporționalitatea sistemului de identificare individuală a animalelor din speciile ovină și caprină

      Dispozitivul

   Examinarea întrebărilor adresate nu a evidențiat niciun element de natură să afecteze validitatea articolului 3 alineatul (1), a articolului 4 alineatul (2), a articolului 5 alineatul (1) și a articolului 9 alineatul (3) primul paragraf, precum și a punctului 2 din secțiunea B a anexei la Regulamentul (CE) nr. 21/2004 al Consiliului din 17 decembrie 2003 de stabilire a unui sistem de identificare și de înregistrare a animalelor din speciile ovină și caprină și de modificare a Regulamentului (CE) nr. 1782/2003 și a Directivelor 92/102/CEE și 64/432/CEE, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 933/2008 al Comisiei din 23 septembrie 2008.

      (1)  JO C 133, 5.5.2012.


title: Cauza C-175/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Court of Appeal (Regatul Unit) la 14 mai 2009 — Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs/Axa UK Ltd

text:
               4.7.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 153/30

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Court of Appeal (Regatul Unit) la 14 mai 2009 — Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs/Axa UK Ltd
   (Cauza C-175/09)
   2009/C 153/59
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   Court of Appeal

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs

      Pârâtă: Axa UK Ltd

      Întrebările preliminare

               1)

               Care sunt caracteristicile unui serviciu scutit de plata TVA-ului care „are drept efect transferul de fonduri și conduce la modificări juridice și financiare”? În special,

                           a)

                           este scutirea aplicabilă unor servicii care în condiții diferite nu ar trebui furnizate de niciuna dintre instituțiile financiare care

                                       i)

                                       debitează un cont;

                                       ii)

                                       creditează un cont diferit cu suma corelativă, sau

                                       iii)

                                       efectuează o operațiune de intermediere între i) și ii)?

                           b)

                           este scutirea aplicabilă unor servicii care nu includ îndeplinirea de funcții precum debitarea unui cont sau creditarea corelativă a unui cont diferit, dar care pot fi considerate, în cazul în care rezultă un transfer de fonduri, drept cauza respectivului transfer?

               2)

               În lumina Hotărârii din 5 iunie 1997, Sparekassernes Datacenter/Skatteministeriet, un operator financiar (altul decât o bancă) furnizează un serviciu scutit, în conformitate cu articolul 13 punctul B litera (d) punctul 3 din A șasea directivă a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare, în cazul în care operațiunile pe care le efectuează pentru clientul său:

                           a)

                           includ colectarea, procesarea și plata ulterioară a unor sume datorate clientului de către un terț, mai ales:

                                       i)

                                       transmiterea de informații către banca terțului pentru a solicita plata din contul bancar al terțului către contul bancar al clientului, în baza unui ordin permanent înregistrat de către terț la bancă (în regimul „Direct Debit”), iar apoi banca efectuează transferul;

                                       ii)

                                       transmiterea de instrucțiuni către propria bancă de a transfera fonduri din propriul cont, însă

                           b)

                           nu include sarcini de a

                                       i)

                                       debita un cont bancar,

                                       ii)

                                       credita un cont diferit cu suma corelativă, sau

                                       iii)

                                       efectua o operațiune de intermediere între i) și ii)?

               3)

               Are vreo consecință asupra răspunsului la întrebarea 2) faptul că serviciul descris în respectiva întrebare este furnizat prin transmiterea informației către un sistem electronic care o comunică apoi automat băncii interesate, chiar dacă transmiterea informației nu are întotdeauna ca rezultat efectuarea unui transfer (de exemplu deoarece terțul și-a anulat ordinul permanent înregistrat la banca unde își are contul, sau nu dispune de fonduri suficiente)?


title: Cauza F-112/06: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 18 octombrie 2007 — Krcova/Curtea de Justiție a Comunităților Europene (Funcție publică — Funcționar aflat în perioada de probă — Articolul 34 din Statutul funcționarilor — Concedierea unui funcționar aflat în perioada de probă — Putere de apreciere — Obligația de motivare — Obligația de solicitudine — Principiul bunei administrări)

text:
               8.12.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 297/47

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 18 octombrie 2007 — Krcova/Curtea de Justiție a Comunităților Europene
   (Cauza F-112/06) (1)

   (Funcție publică - Funcționar aflat în perioada de probă - Articolul 34 din Statutul funcționarilor - Concedierea unui funcționar aflat în perioada de probă - Putere de apreciere - Obligația de motivare - Obligația de solicitudine - Principiul bunei administrări)
   (2007/C 297/95)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Erika Krcova (Trnava, Slovacia) (reprezentanți: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis și É. Marchal, avocats)

      Pârâtă: Curtea de Justiție a Comunităților Europene (reprezentant: M. Schauss)
   Obiectul
   Anularea deciziei Curții de Justiție a Comunităților Europene din 18 octombrie 2005 privind concedierea reclamantei la sfârșitul perioadei de probă a acesteia
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 281, 18.11.2006, p. 49.


title: Cauza C-157/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal Supremo (Spania) la 2 aprilie 2010 — Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, S.A./Administración General del Estado

text:
               3.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 179/16

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal Supremo (Spania) la 2 aprilie 2010 — Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, S.A./Administración General del Estado
   (Cauza C-157/10)
   2010/C 179/26
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Tribunal Supremo

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, S.A.

      Pârâtă: Administración General del Estado

      Întrebarea preliminară

   Articolele 63 și 65 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări naționale (stabilită în mod unilateral sau în temeiul unei convenții bilaterale pentru evitarea dublei impuneri) care, în cadrul unui impozit pe profit și printre normele ce urmăresc evitarea acestei duble impuneri, interzice deducerea cuantumului impozitului datorat în alte state membre ale Uniunii Europene pentru venituri obținute pe teritoriul acestora și supuse respectivului impozit, atunci când, în pofida caracterului său exigibil, acest cuantum nu este plătit în temeiul unei scutiri, al unei bonificații sau al oricărui alt avantaj fiscal?


title: Cauza C-56/11: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 15 noiembrie 2012 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberlandesgericht Düsseldorf — Germania) — Raiffeisen-Waren-Zentrale Rhein-Main e.G./Saatgut-Treuhandverwaltungs GmbH [Protecție comunitară a soiurilor de plante — Regulamentul (CE) nr. 2100/94 — Prelucrare — Obligația prelucrătorului de a furniza informații titularului protecției comunitare — Cerințe cu privire la momentul și la conținutul unei cereri de informații]

text:
               12.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 9/11

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 15 noiembrie 2012 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberlandesgericht Düsseldorf — Germania) — Raiffeisen-Waren-Zentrale Rhein-Main e.G./Saatgut-Treuhandverwaltungs GmbH
   (Cauza C-56/11) (1)

   (Protecție comunitară a soiurilor de plante - Regulamentul (CE) nr. 2100/94 - Prelucrare - Obligația prelucrătorului de a furniza informații titularului protecției comunitare - Cerințe cu privire la momentul și la conținutul unei cereri de informații)
   2013/C 9/15
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Oberlandesgericht Düsseldorf

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Raiffeisen-Waren-Zentrale Rhein-Main e.G.

      Pârâtă: Saatgut-Treuhandverwaltungs GmbH

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Oberlandesgericht Düsseldorf — Interpretarea articolului 14 alineatul (3) a șasea liniuță din Regulamentul (CE) nr. 2100/94 al Consiliului din 27 iulie 1994 de instituire a unui regim de protecție comunitară a soiurilor de plante (JO L 227, p. 1, Ediție specială, 03/vol. 15, p. 197) și a articolului 9 alineatele (2) și (3) din Regulamentul (CE) nr. 1768/95 al Comisiei din 24 iulie 1995 de stabilire a normelor de aplicare a derogării prevăzute la articolul 14 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 2100/94 al Consiliului de instituire a unui regim de protecție comunitară a soiurilor de plante (JO L 173, p. 14, Ediție specială, 03/vol. 17, p. 177) — Obligația prelucrătorului de a furniza informații titularului protecției comunitare — Cerințe cu privire la momentul și la conținutul unei cereri de informații care poate întemeia obligația de informare

      Dispozitivul

               1.

               Articolul 9 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1768/95 al Comisiei din 24 iulie 1995 de stabilire a normelor de aplicare a derogării prevăzute la articolul 14 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 2100/94 al Consiliului de instituire a unui sistem de protecție comunitară a soiurilor de plante, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 2605/98 al Comisiei din 3 decembrie 1998, trebuie interpretat în sensul că obligația de informare care revine unui prelucrător cu privire la soiurile protejate ia naștere atunci când cererea de informații care se referă la un anumit an de comercializare a fost prezentată înainte de sfârșitul anului respectiv. Cu toate acestea, o asemenea obligație poate exista în ceea ce privește informațiile referitoare la maximum cei trei ani de comercializare anteriori celui în curs, cu condiția ca titularul unei protecții comunitare a soiurilor de plante să fi prezentat aceluiași prelucrător o primă cerere privind aceleași soiuri în cursul primului an dintre anii de comercializare precedenți la care se referă cererea de informații.

               2.

               Dispozițiile articolului 14 alineatul (3) a șasea liniuță din Regulamentul (CE) nr. 2100/94 al Consiliului din 27 iulie 1994 de instituire a unui sistem de protecție comunitară a soiurilor de plante coroborate cu cele ale articolului 9 din Regulamentul nr. 1768/95, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 2605/98, trebuie interpretate în sensul că cererea de informații a titularului unei protecții comunitare a soiurilor de plante adresată unui prelucrător nu trebuie să conțină dovezile de susținere a indiciilor menționate în aceasta. În plus, faptul că un agricultor realizează cultivarea contractuală a unui soi protejat nu poate, singur, să constituie un indiciu că un prelucrător a efectuat sau intenționează să efectueze astfel de operațiuni asupra produsului recoltei obținut prin cultivarea de material de înmulțire din soiul menționat în vederea cultivării acestuia. În funcție de celelalte împrejurări ale cauzei, un asemenea fapt poate totuși permite să se constate prezența unui astfel de indiciu, ceea ce este de competența instanței de trimitere să verifice în litigiul cu care este sesizată.

      (1)  JO C 145, 14.5.2011.


title: Cauza F-100/06: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din data de 15 martie 2007 — Simon/Curtea de Justiție si Comisia

text:
               28.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/60

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din data de 15 martie 2007 — Simon/Curtea de Justiție si Comisia
   (Cauza F-100/06) (1)

   (2007/C 95/120)

      Limba de procedură: maghiara

   Președintele Camerei a doua a dispus radierea cauzei de pe rol.

      (1)  JO C 294, 2.12.2006, p. 65.


title: Cauza T-293/12: Hotărârea Tribunalului din 11 iunie 2014 – Syria International Islamic Bank/Consiliul ( „Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive adoptate împotriva Siriei — Înghețarea fondurilor — Eroare vădită de apreciere — Sarcina probei — Cerere de despăgubire” )

text:
               28.7.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 245/9

         Hotărârea Tribunalului din 11 iunie 2014 – Syria International Islamic Bank/Consiliul
   (Cauza T-293/12) (1)

   ((„Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive adoptate împotriva Siriei - Înghețarea fondurilor - Eroare vădită de apreciere - Sarcina probei - Cerere de despăgubire”))
   2014/C 245/12
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Syria International Islamic Bank PJSC (Damasc, Siria) (reprezentanți: G. Laguesse și J.-P. Buyle, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: B. Driessen și D. Gicheva, agenți)

      Obiectul

   Pe de o parte, cerere de anulare în parte a Regulamentului de punere în aplicare nr. 544/2012 al Consiliului din 25 iunie 2012 privind punerea în aplicare a articolului 32 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 36/2012 privind măsuri restrictive împotriva Siriei (JO L 165, p. 20) și a Deciziei de punere în aplicare 2012/335/PESC a Consiliului din 25 iunie 2012 privind punerea în aplicare a Deciziei 2011/782/PESC a Consiliului privind măsuri restrictive împotriva Siriei (JO L 165, p. 80), în măsura în care o privește pe reclamantă și, pe de altă parte, cerere de despăgubire

      Dispozitivul

               1)

               Anulează, în măsura în care privește Syria International Islamic Bank PJSC, Regulamentul de punere în aplicare nr. 544/2012 al Consiliului din 25 iunie 2012 privind punerea în aplicare a articolului 32 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 36/2012 privind măsuri restrictive împotriva Siriei.

               2)

               Anulează, în măsura în care privește Syria International Islamic Bank, Decizia de punere în aplicare 2012/335/PESC a Consiliului din 25 iunie 2012 privind punerea în aplicare a Deciziei 2011/782/PESC a Consiliului privind măsuri restrictive împotriva Siriei.

               3)

               Respinge ca inadmisibilă cererea de despăgubire.

               4)

               Syria International Islamic Bank suportă un sfert din propriile cheltuieli de judecată.

               5)

               Consiliul Uniunii Europene suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și trei sferturi din cheltuielile de judecată efectuate de Syria International Islamic Bank.

      (1)  JO C 258, 25.8.2012.


title: Cauza C-290/12: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 11 aprilie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale di Napoli — Italia) — Oreste Della Rocca/Poste Italiane SpA (Politica socială — Directiva 1999/70/CE — Acordul cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP — Clauza 2 — Domeniul de aplicare al acordului cadru — Întreprindere de muncă temporară — Plasarea de lucrători temporari la o întreprindere utilizatoare — Contracte de muncă pe durată determinată succesive)

text:
               1.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 156/15

         Hotărârea Curții (Camera a opta) din 11 aprilie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale di Napoli — Italia) — Oreste Della Rocca/Poste Italiane SpA
   (Cauza C-290/12) (1)

   (Politica socială - Directiva 1999/70/CE - Acordul cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP - Clauza 2 - Domeniul de aplicare al acordului cadru - Întreprindere de muncă temporară - Plasarea de lucrători temporari la o întreprindere utilizatoare - Contracte de muncă pe durată determinată succesive)
   2013/C 156/24
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale di Napoli

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Oreste Della Rocca

      Pârâtă: Poste Italiane SpA

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Tribunale di Napoli — Interpretarea clauzelor 2 și 5 din Directiva 1999/70/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 privind Acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP (JO L 175, p. 43, Ediție specială, 05/vol. 5, p. 129) — Domeniu de aplicare — Aplicabilitate a directivei în cazul societăților de muncă pe durată determinată — Posibilitatea acestor societăți de a încheia contracte pe durată determinată succesive cu lucrătorii interimari din cauza unor împrejurări care justifică caracterul temporar al raportului de muncă dintre lucrătorul interimar și întreprinderea utilizatoare

      Dispozitivul

   Directiva 1999/70/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 privind acordul cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP, și Acordul cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat la 18 martie 1999, care figurează în anexa la această directivă, trebuie interpretate în sensul că nu se aplică nici raportului de muncă pe durată determinată dintre un lucrător temporar și o întreprindere de muncă temporară, nici raportului de muncă pe durată determinată dintre un astfel de lucrător și o întreprindere utilizatoare.

      (1)  JO C 243, 11.08.2012.


title: Cauza T-412/11: Acțiune introdusă la 28 iulie 2011 — Maharishi Foundation/OAPI (TRANSCENDENTAL MEDITATION)

text:
               24.9.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/41

         Acțiune introdusă la 28 iulie 2011 — Maharishi Foundation/OAPI (TRANSCENDENTAL MEDITATION)
   (Cauza T-412/11)
   2011/C 282/78
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Maharishi Foundation Ltd (St. Helier, Jersey) (reprezentant: A. Meijboom, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 24 martie 2011 în cazul R 1293/2010-2;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca verbală „TRANSCENDENTAL MEDITATION” pentru produse și servicii din clasele 16, 41, 44 și 45 — cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 8246647.

      Decizia examinatorului: respinge cererea de înregistrare a mărcii comunitare pentru o parte dintre produse și servicii.

      Decizia camerei de recurs: admite calea de atac și trimite cauza examinatorului spre soluționare.

      Motivele invocate: reclamanta invocă patru motive: (i) încălcarea articolului 75 și a articolului 7 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului, întrucât camera de recurs nu s-a pronunțat în mod explicit cu privire la articolul 7 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul privind marca comunitară, dar a considerat, totuși, că marca „TRANSCENDENTAL MEDITATION” este generică; (ii) încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului, întrucât camera de recurs a decis în mod eronat că marca este lipsită de caracter distinctiv; (iii) încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului, întrucât camera de recurs a concluzionat în mod incorect că marca este compusă exclusiv din indicații ce pot să servească, în comerț, pentru a desemna caracteristici ale produselor sau serviciilor pentru care reclamanta a solicitat înregistrarea mărcii și (iv) încălcarea articolului 7 alineatul (3) din Regulamentul Consiliului nr. 207/2009, întrucât camera de recurs a decis în mod incorect că marca nu a dobândit, pentru produsele sau serviciile pentru care se cere înregistrarea, un caracter distinctiv după ce a fost utilizată.


title: Cauza T-75/10: Ordonanța Tribunalului din 13 iulie 2012 — Embraer și alții/Comisia

text:
               8.9.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 273/23

         Ordonanța Tribunalului din 13 iulie 2012 — Embraer și alții/Comisia
   (Cauza T-75/10) (1)

   2012/C 273/39
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei a șaptea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 113, 1.5.2010.


title: Cauza T-251/15: Acțiune introdusă la 14 mai 2015 – Espírito Santo Financial (Portugalia)/BCE

text:
               27.7.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 245/34

         Acțiune introdusă la 14 mai 2015 – Espírito Santo Financial (Portugalia)/BCE
   (Cauza T-251/15)
   (2015/C 245/40)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Espírito Santo Financial (Portugal), SGPS, SA (Lisabona, Portugalia)

      Pârâtă: Banca Centrală Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei tacite a Băncii Centrale Europene (BCE) din 4 martie 2015, în temeiul articolului 8 alineatul 3 din Decizia BCE/2004/3 (decizia tacită), de a nu acorda acces deplin la decizia BCE din 1 august 2014 de suspendare a statutului de contraparte al Banco Espírito Santo SA, în cadrul politicii monetare a Eurosistemului, și prin care această bancă a fost obligată să ramburseze integral datoria sa la Eurosistem în cuantum de 10 miliarde de euro, precum și la toate documentele aflate în posesia BCE și care au vreo legătură cu respectiva decizie;

               —

               anularea deciziei exprese a BCE din 1 aprilie 2015 (decizia expresă) de a nu acorda acces deplin la documentele sus-menționate;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat, privind decizia tacită, întemeiat pe încălcarea obligației de motivare.

                           —

                           Reclamanta susține că, întrucât nu furnizează niciun motiv pentru a justifica refuzul de a acorda acces deplin la documentele BCE solicitate, decizia tacită nu respectă obligația de motivare și ar trebui să fie anulată.

               2.

               Al doilea motiv, privind decizia expresă, întemeiat pe încălcarea obligației de motivare în ceea ce privește decizia Consiliului guvernatorilor BCE.

                           —

                           Reclamanta susține că decizia expresă prin care s-a refuzat accesul la informațiile solicitate ar trebui să fie anulată pentru motivul că încalcă obligația de motivare întrucât: (i) prezintă numai considerații generale în legătură cu excepțiile invocate și care sunt enumerate la articolul 4 din Decizia BCE/2004/3 și, în special, (ii) nu precizează motivele pentru care excepția vizată la articolul 4 alineatul (1) litera (a) prima liniuță din decizia respectivă ar justifica o restricție de la dreptul de acces al reclamantei.

               3.

               Al treilea motiv, privind decizia expresă, întemeiat pe încălcarea articolului 4 alineatul (1) litera (a) prima, a doua și a șaptea liniuță din Decizia BCE/2004/3.

               4.

               Al patrulea motiv, privind decizia expresă, întemeiat pe încălcarea articolului 4 alineatul (2) prima liniuță din Decizia BCE/2004/3 în ceea ce privește deciziile Consiliului guvernatorilor BCE.

               5.

               Al cincilea motiv, privind decizia expresă, întemeiat pe încălcarea obligației de motivare în ceea ce privește propunerile Comitetului executiv al BCE.

                           —

                           Reclamanta susține că decizia expresă ar trebui să fie anulată pentru motivul că încalcă obligația de motivare întrucât: (i) prezintă numai considerații generale în legătură cu excepțiile invocate și care sunt enumerate la articolul 4 din Decizia BCE/2004/3; (ii) nu precizează niciun motiv special pentru care a fost refuzat accesul reclamantului la informațiile specifice solicitate în temeiul articolului 4 alineatul (1) litera (a) a șaptea liniuță din Decizia BCE/2004/3; (iv) nu motivează refuzul de a divulga informațiile în temeiul articolului 4 alineatul (2) prima liniuță din Decizia BCE/2004/3 și (v) nu motivează refuzul de a divulga informațiile în temeiul articolului 4 alineatul (3) din Decizia BCE/2004/3.


title: Cauza T-194/10: Hotărârea Tribunalului din 8 noiembrie 2012 — Ungaria/Comisia [ „Acțiune în anulare — Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 — Regulamentul (CE) nr. 607/2009 — Baza de date E-Bacchus — Înscriere a denumirii de origine protejate «Vinohradnícka oblast’ Tokaj» , având ca țară de origine Slovacia — Act care nu poate fi supus căilor de atac — Inadmisibilitate” ]

text:
               22.12.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/18

         Hotărârea Tribunalului din 8 noiembrie 2012 — Ungaria/Comisia
   (Cauza T-194/10) (1)

   (Acțiune în anulare - Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 - Regulamentul (CE) nr. 607/2009 - Baza de date E-Bacchus - Înscriere a denumirii de origine protejate «Vinohradnícka oblast’ Tokaj», având ca țară de origine Slovacia - Act care nu poate fi supus căilor de atac - Inadmisibilitate)
   2012/C 399/31
   Limba de procedură: maghiara

      Părțile

      Reclamantă: Ungaria (reprezentanți: inițial J. Fazekas, M. Fehér și K. Szíjjártó, ulterior M. Fehér și K. Szíjjártó, agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: B. Schima, V. Bottka și M. Vollkommer, agenți)

      Intervenientă în susținerea pârâtei: Republica Slovacă (reprezentant: B. Ricziová, agent)

      Obiectul

   Cerere de anulare a înregistrării denumirii de origine protejată „Vinohradnícka oblast' Tokaj”, care figurează, cu țară de origine Slovacia, în registrul electronic al denumirilor de origine protejate și al indicațiilor geografice protejate referitoare la vinuri (baza de date E-Bacchus)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2.

               Ungaria suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

               3.

               Republica Slovacă suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 195, 17.7.2010.


title: Cauza T-169/14: Acțiune introdusă la 17 martie 2014 – Ferring/OAPI – Kora Corporation (Koragel)

text:
               19.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 151/28

         Acțiune introdusă la 17 martie 2014 – Ferring/OAPI – Kora Corporation (Koragel)
   (Cauza T-169/14)
   2014/C 151/35
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Ferring BV (Hoofddorp, Țările de Jos) (reprezentant: A. Thünken, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Kora Corporation Ltd (Swords, Irlanda)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 13 ianuarie 2014 în cauza R 721/2013-4;

               —

               obligarea pârâtului și, în cazul în care va interveni în procedură, a intervenientei, la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca comunitară vizată: marca verbală „Koragel” pentru produse din clasa 5 – cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 10 490 027

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: reclamanta

      Marca sau semnul invocat: marca verbală „CHORAGON” pentru produse din clasa 5 – cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 8 695 314

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul privind marca comunitară.


title: Cauza T-64/16: Hotărârea Tribunalului din 18 ianuarie 2017 – Michał Wieromiejczyk/EUIPO (Tasty Puff) [„Marcă a Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a mărcii figurative a Uniunii Europene Tasty Puff — Motive absolute de refuz — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009”]

text:
               27.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/28

         Hotărârea Tribunalului din 18 ianuarie 2017 – Michał Wieromiejczyk/EUIPO (Tasty Puff)
   (Cauza T-64/16) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii figurative a Uniunii Europene Tasty Puff - Motive absolute de refuz - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009”])
   (2017/C 063/38)
   Limba de procedură: poloneza

      Părțile

      Reclamant: Michał Wieromiejczyk (Pabianice, Polonia) (reprezentant: R. Rumpel, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) (reprezentanți: E. Śliwińska și D. Walicka, agenți)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 5 noiembrie 2015 (cauza R 3058/2014-5) privind o cerere de înregistrare a semnului figurativ Tasty Puff ca marcă a Uniunii Europene.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Îl obligă pe domnul Michał Wieromiejczyk la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 111, 29.3.2016.


title: Cauza C-593/12 P: Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 24 octombrie 2013 – Lancôme parfums et beauté & Cie/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Focus Magazin Verlag GmbH (Recurs — Marcă comunitară — Marca verbală Color Focus — Cerere de declarare a nulității formulată de titularul mărcii verbale comunitare Focus — Declararea nulității — Renunțare — Articolul 149 din Regulamentul de procedură — Recurs rămas fără obiect — Nepronunțare asupra fondului)

text:
               7.4.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 102/6

         Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 24 octombrie 2013 – Lancôme parfums et beauté & Cie/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Focus Magazin Verlag GmbH
   (Cauza C-593/12 P) (1)

   ((Recurs - Marcă comunitară - Marca verbală Color Focus - Cerere de declarare a nulității formulată de titularul mărcii verbale comunitare Focus - Declararea nulității - Renunțare - Articolul 149 din Regulamentul de procedură - Recurs rămas fără obiect - Nepronunțare asupra fondului))
   2014/C 102/07
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Lancôme parfums et beauté & Cie (reprezentant: A. von Mühlendahl, avocat)

      Celelalte părţi din procedură: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: A. Folliard-Monguiral, agent, și R. Schweizer, avocat), Focus Magazin Verlag GmbH (reprezentant: R. Schweizer, avocat)

      Obiectul

   Recurs introdus împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 5 octombrie 2012 în cauza T-204/10, Lancôme/OAPI, prin care Tribunalul a respins o acțiune în anulare formulată de titularul mărcii verbale „COLOR FOCUS” pentru produse din clasa 3, împotriva deciziei R 238/2009-2 a Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (OAPI) din 11 februarie 2010, prin care s-a respins calea de atac introdusă împotriva deciziei diviziei de anulare prin care s-a admis cererea de declarare a nulității mărcii respective, prezentată de titularul mărcii verbale comunitare „FOCUS” pentru produse din clasa 3 – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) și articolul 53 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 – Risc de confuzie – Similitudinea mărcilor – Utilizare serioasă a mărcii anterioare – Abuz de drept

      Dispozitivul

               1)

               Constată că nu este necesar să se pronunțe asupra recursului.

               2)

               Obligă Lancôme parfums et beauté & Cie la plata cheltuielilor de judecată aferente prezentei proceduri.

      (1)  JO C 55, 23.2.2013.


title: Cauza C-2/15 SA: Ordonanța Curții (Camera a zecea) din 29 septembrie 2015 – ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias/Comisia (Cerere de autorizare a unei popriri în mâinile Comisiei Europene)

text:
               1.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/17

         Ordonanța Curții (Camera a zecea) din 29 septembrie 2015 – ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias/Comisia
   (Cauza C-2/15 SA) (1)

   ((Cerere de autorizare a unei popriri în mâinile Comisiei Europene))
   (2016/C 038/24)
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias (reprezentant: S. Paliou, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: D. Triantafyllou și R. Lyal, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge cererea.

               2)

               ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias și Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 118, 13.4.2015.


title: Cauza T-306/11: Acțiune introdusă la 10 iunie 2011 — Schwenk Zement/Comisia

text:
               13.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 238/29

         Acțiune introdusă la 10 iunie 2011 — Schwenk Zement/Comisia
   (Cauza T-306/11)
   2011/C 238/51
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Schwenk Zement KG (Ulm, Germania) (reprezentant: M. Raible, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei C(2011) 2367 final a Comisiei din 30 martie 2011 (cazul COMP/39520 — ciment și produse conexe)

               —

               obligarea Comisiei, conform articolului 87 alineatul (2) din Regulamentul de procedură al Tribunalului, la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv: caracterul disproporționat al formei deciziei
               Decizia atacată încalcă principiul proporționalității întrucât constituie prima măsură de investigație îndreptată împotriva reclamantei și aceasta era deja dispusă să faciliteze informarea.

                           —

                           Desigur, Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului (1) nu impune o raport progresiv între o simplă cerere de informații și o decizie prin care se solicită informații. Însă aceasta nu schimbă cu nimic faptul că la extinderea unei măsuri de investigație trebuie respectat principiul proporționalității.

                           —

                           O cerere de informații în temeiul articolului 18 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1/2003 este, în raport cu solicitarea de informații prevăzută la articolul 18 alineatul (3) din Regulamentul nr. 1/2003, instrumentul mai puțin constrângător și, în cazul unei întreprinderi dispuse să faciliteze informarea, la fel de eficient precum solicitarea.

               2.

               Al doilea motiv: încălcarea articolului 18 alineatul (3) din Regulamentul nr. 1/2003
               Decizia atacată nu îndeplinește cerințele temeiului juridic al articolului 18 alineatul (3) din Regulamentul nr. 1/2003.

                           —

                           Comisia nu semnalează nicio încălcare concretă și informația solicitată prin cererea de informații nu are, în mare parte, nicio legătură cu presupusa încălcare.

                           —

                           Așadar, cererea de informații nu este necesară investigației Comisiei. Prin intermediul informației solicitate nu se poate demonstra încălcarea reglementării în materie de înțelegeri.

               3.

               Al treilea motiv: caracterul disproporționat al termenului
               Termenul de două săptămâni ar fi insuficient pentru reclamantă pentru a răspunde întrebării nr. 11.

                           —

                           În decizia atacată, Comisia a scurtat termenul de răspuns la întrebarea nr. 11 fără nicio motivare de la două luni, prevăzut în proiectul de decizie, la două săptămâni.

                           —

                           Pentru reclamantă ar fi imposibil să răspundă în termenul de două săptămâni. Cu toate acestea, Comisia a refuzat în mod categoric prelungirea termenului.

                           —

                           Ar fi imperativ un termen mai mare având în vedere volumul informației solicitate, dificultatea de a obține informația și situația particulară a reclamantei.

               4.

               Al patrulea motiv: insuficienta motivare a deciziei atacate
               Decizia atacată nu ar fi corespunzător motivată.

                           —

                           Decizia atacată nu permite să se cunoască faptele imputate reclamantei și nici relația dintre informația solicitată și presupusa încălcare.

                           —

                           De asemenea, nu există o motivare suficientă pentru stabilirea termenului în general și pentru scurtarea termenului de răspuns la întrebarea nr. 11 de la cele 2 luni prevăzute în proiectul de decizie la două săptămâni.

               5.

               Al cincilea motiv: încălcarea dreptului la apărare al reclamantei
               Având în vedere presiunea de timp creată de Comisie, se încalcă dreptul la apărare al reclamantei, în special protecția sa împotriva unei posibile autoacuzări.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (JO 2003 L 1, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 167).


title: Cauza C-347/04: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 29 martie 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de către Finanzgericht Köln — Germania) — Rewe Zentralfinanz eG, în calitate de având-cauză cu titlu universal al ITS Reisen GmbH/Finanzamt Köln-Mitte (Libertate de stabilire — Impozit pe profit — Compensarea imediată a pierderilor suferite de societățile-mamă — Pierderi rezultate din amortizarea valorii participațiilor deținute în filialele stabilite în alte state membre)

text:
               28.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 96/4

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 29 martie 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de către Finanzgericht Köln — Germania) — Rewe Zentralfinanz eG, în calitate de având-cauză cu titlu universal al ITS Reisen GmbH/Finanzamt Köln-Mitte
   (Cauza C-347/04) (1)

   (Libertate de stabilire - Impozit pe profit - Compensarea imediată a pierderilor suferite de societățile-mamă - Pierderi rezultate din amortizarea valorii participațiilor deținute în filialele stabilite în alte state membre)
   (2007/C 96/06)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Finanzgericht Köln
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Rewe Zentralfinanz eG, în calitate de având-cauză cu titlu universal al ITS Reisen GmbH

      Pârât: Finanzamt Köln-Mitte
   Obiectul
   Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare — Finanzgericht Köln — Interpretarea articolului 52 (devenit, după modificare, articolul 43 CE), a articolului 58 (devenit articolul 48 CE) și a articolului 73 B (devenit articolul 56 CE) — Legislație națională în materia impozitului pe profit care limitează compensarea de către societățile-mamă rezidente a pierderilor rezultate din deprecierea valorii participațiilor deținute în societăți filiale care își au domiciliul fiscal în alte state membre
   Dispozitivul
   În împrejurări precum cele din acțiunea principală, în care o societate-mamă deține într-o filială nerezidentă o participație de natură a-i conferi o influență certă asupra deciziilor acestei filiale străine și de a-i permite să îi stabilească activitățile, articolele 52 din Tratatul CE (devenit, după modificare, articolul 43 CE) și 58 din Tratatul CE (devenit articolul 48 CE) se opun reglementării unui stat membru care restrânge, în ce privește o societate-mamă rezidentă în acest stat, posibilitățile de deducere fiscală a pierderilor suferite de respectiva societate cu titlu de amortizare a valorii participațiilor sale în filiale stabilite în alte state membre.

      (1)  JO C 273, 6.11.2004.


title: Cauza T-335/15: Hotărârea Tribunalului din 29 septembrie 2016 – Universal Protein Supplements/EUIPO (Reprezentarea unui culturist) [„Marcă a Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a mărcii figurative a Uniunii Europene care reprezintă un culturist — Motiv absolut de refuz — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               14.11.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 419/39

         Hotărârea Tribunalului din 29 septembrie 2016 – Universal Protein Supplements/EUIPO (Reprezentarea unui culturist)
   (Cauza T-335/15) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii figurative a Uniunii Europene care reprezintă un culturist - Motiv absolut de refuz - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2016/C 419/49)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Universal Protein Supplements Corp. (New Brunswick, New Jersey, Statele Unite) (reprezentant: S. Malynicz, QC)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: H. O’Neill și A. Folliard-Monguiral, agenți)

      Obiectul

   Acţiune introdusă împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 6 martie 2015 (cauza R 2958/2014-5) privind o cerere de înregistrare a unui semn figurativ care reprezintă un culturist ca marcă a Uniunii Europene

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acţiunea.

               2)

               Obligă Universal Protein Supplements Corp. la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C @@, @@.


title: Cauza C-229/07: Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 21 ianuarie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunal administratif de Paris — Franța) — Diana Mayeur/Ministère de la santé et des solidarités (Articolul 104 alineatul (3) din Regulamentul de procedură — Articolul 23 din Directiva 2004/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului — Libertatea de stabilire — Recunoașterea diplomelor, a titlurilor și a experienței dobândite — Situația unui cetățean al unui stat terț, titular al unei diplome de medic eliberate de acest stat terț și recunoscute de un stat membru, care dorește să obțină autorizația de a-și exercita profesia de medic într-un alt stat membru unde rezidă în mod legal cu soțul său, cetățean al acestui din urmă stat membru)

text:
               12.4.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 92/10

         Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 21 ianuarie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunal administratif de Paris — Franța) — Diana Mayeur/Ministère de la santé et des solidarités
   (Cauza C-229/07) (1)

   (Articolul 104 alineatul (3) din Regulamentul de procedură - Articolul 23 din Directiva 2004/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului - Libertatea de stabilire - Recunoașterea diplomelor, a titlurilor și a experienței dobândite - Situația unui cetățean al unui stat terț, titular al unei diplome de medic eliberate de acest stat terț și recunoscute de un stat membru, care dorește să obțină autorizația de a-și exercita profesia de medic într-un alt stat membru unde rezidă în mod legal cu soțul său, cetățean al acestui din urmă stat membru)
   (2008/C 92/17)
   Limba de procedură: franceza
   Instanța de trimitere
   Tribunal administratif de Paris
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Diana Mayeur

      Pârât: Ministère de la santé et des solidarités
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Tribunal administratif de Paris — Interpretarea articolului 23 din Directiva 2004/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora, de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 1612/68 și de abrogare a Directivelor 64/221/CEE, 68/360/CEE, 72/194/CEE, 73/148/CEE, 75/34/CEE, 75/35/CEE, 90/364/CEE, 90/365/CEE și 93/96/CEE (JO L 158, p. 77) — Recunoașterea reciprocă a diplomelor și libertatea de stabilire — Obligația de a lua în considerare totalitatea diplomelor, a certificatelor și a altor titluri oficiale de calificare, precum și experiența relevantă dobândită de persoana interesată — Situația unui cetățean al unui stat terț, titular al unei diplome de medic eliberate de acest stat terț și recunoscute de un stat membru, care dorește să obțină autorizația de a-și exercita profesia de medic într-un alt stat membru unde rezidă în mod legal cu soțul său, cetățean comunitar
   Dispozitivul
   Articolul 23 din Directiva 2004/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora, de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 1612/68 și de abrogare a Directivelor 64/221/CEE, 68/360/CEE, 72/194/CEE, 73/148/CEE, 75/34/CEE, 75/35/CEE, 90/364/CEE, 90/365/CEE și 93/96/CEE nu se opune ca un stat membru să refuze unui cetățean al unui stat terț, care este soțul unui cetățean comunitar care nu și-a utilizat dreptul la liberă circulație, să se prevaleze de normele comunitare privind recunoașterea reciprocă a diplomelor și libertatea de stabilire și nu obligă autoritățile competente ale statului membru căruia i se solicită autorizarea exercitării unei profesii reglementate să ia în considerare totalitatea diplomelor, a certificatelor și a altor titluri oficiale de calificare, chiar dacă acestea au fost obținute în afara Uniunii Europene, și atunci când au făcut cel puțin obiectul unei recunoașteri în alt stat membru, precum și experiența relevantă a persoanei interesate, procedând la o comparație între, pe de o parte, competențele atestate de aceste titluri oficiale de calificare și de această experiență și, pe de altă parte, cunoștințele și calificările cerute de legislația națională.

      (1)  JO C 155, 7.7.2007.


title: Cauza C-297/12: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 19 septembrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Amtsgericht Laufen — Germania) — proceduri penale împotriva Gjoko Filev, Adnan Osmani [Spațiul de libertate, securitate și justiție — Returnarea resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală — Directiva 2008/115/CE — Articolul 11 alineatul (2) — Decizie de returnare însoțită de o interdicție de intrare — Durata interdicției de intrare, limitată în principiu la cinci ani — Reglementare națională care prevede interdicția de intrare fără limitare în timp în absența unei cereri de limitare — Articolul 2 alineatul (2) litera (b) — Resortisanți ai țărilor terțe care fac obiectul returnării ca sancțiune de drept penal sau ca urmare a unei sancțiuni de drept penal — Neaplicarea directivei]

text:
               23.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 344/31

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 19 septembrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Amtsgericht Laufen — Germania) — proceduri penale împotriva Gjoko Filev, Adnan Osmani
   (Cauza C-297/12) (1)

   (Spațiul de libertate, securitate și justiție - Returnarea resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală - Directiva 2008/115/CE - Articolul 11 alineatul (2) - Decizie de returnare însoțită de o interdicție de intrare - Durata interdicției de intrare, limitată în principiu la cinci ani - Reglementare națională care prevede interdicția de intrare fără limitare în timp în absența unei cereri de limitare - Articolul 2 alineatul (2) litera (b) - Resortisanți ai țărilor terțe care fac obiectul returnării ca sancțiune de drept penal sau ca urmare a unei sancțiuni de drept penal - Neaplicarea directivei)
   2013/C 344/53
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Amtsgericht Laufen

      Părțile din procedura penală principală

   Gjoko Filev, Adnan Osmani

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Amtsgericht Laufen — Interpretarea articolului 2 alineatul (2) litera (b) și a articolului 11 alineatul (2) din Directiva 2008/115/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 2008 privind standardele și procedurile comune aplicabile în statele membre pentru returnarea resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală (JO L 348, p. 98) — Interdicție de intrare pe teritoriul național legată de o decizie de returnare — Durata maximă a acestei interdicții — Legislație națională care prevede o interdicție de intrare pe teritoriul național cu o durată nelimitată pentru străinii care au făcut obiectul unei decizii de îndepărtare și care sancționează încălcarea acestei interdicții cu o amendă sau cu o pedeapsă care poate ajunge până la trei ani de închisoare — Transpunere tardivă a directivei — Efect direct al dispozițiilor acesteia — Posibilitate, prevăzută de legislația națională, de a solicita limitarea în timp a efectelor interdicției — Interdicție de intrare limitată, în această ipoteză, la o durată de cinci ani, sub rezerva lipsei unei condamnări penale sau a unei amenințări pentru ordinea publică și siguranța publică — Resortisanți ai unor țări terțe care au făcut obiectul unei decizii de îndepărtare de mai mult de cinci ani

      Dispozitivul

               1.

               Articolul 11 alineatul (2) din Directiva 2008/115/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 2008 privind standardele și procedurile comune aplicabile în statele membre pentru returnarea resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală trebuie interpretat în sensul că se opune unei dispoziții naționale precum articolul 11 alineatul (1) din Legea privind șederea, munca și integrarea străinilor pe teritoriul federal (Gesetz über den Aufenthalt, die Erwerbstätigkeit und die Integration von Ausländern im Bundesgebiet), care subordonează limitarea duratei unei interdicții de intrare introducerii de către resortisantul unei țări terțe a unei cereri vizând obținerea beneficiului unei asemenea limitări.

               2.

               Articolul 11 alineatul (2) din Directiva 2008/115 trebuie interpretat în sensul că se opune ca o încălcare a unei interdicții de intrare și de ședere pe teritoriul unui stat membru care a fost pronunțată cu mai mult de cinci ani înainte de data fie a noii intrări pe acest teritoriu a resortisantului unei țări terțe, fie a intrării în vigoare a reglementării naționale de transpunere a acestei directive să atragă o sancțiune penală, în afară de cazul în care acest resortisant reprezintă o amenințare gravă pentru ordinea publică, siguranța publică sau securitatea națională.

               3.

               Directiva 2008/115 trebuie interpretată în sensul că se opune ca un stat membru să prevadă ca o măsură de expulzare sau de îndepărtare care este anterioară cu cinci ani sau mai mult perioadei cuprinse între data la care această directivă ar fi trebuit transpusă și data la care a fost efectuată această transpunere să poată servi din nou, ulterior, drept temei al unor urmăriri penale atunci când această măsură se întemeia pe o sancțiune penală în sensul articolului 2 alineatul (2) litera (b) din directiva menționată, iar acel stat membru a făcut uz de facultatea prevăzută de această dispoziție.

      (1)  JO C 250, 18.8.2012.


title: Cauza T-471/17: Acțiune introdusă la 28 iulie 2017 – Edison/EUIPO (EDISON)

text:
               18.9.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 309/39

         Acțiune introdusă la 28 iulie 2017 – Edison/EUIPO (EDISON)
   (Cauza T-471/17)
   (2017/C 309/52)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Edison SpA (Milano, Italia) (reprezentanți: F. Boscariol de Roberto, D. Martucci și I. Gatto, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă care cuprinde elementul verbal „EDISON”– cererea de înregistrare nr. 3 315 991

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 28 aprilie 2017 în cauza R 1355/2016-5

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               Eroare întrucât se exclude „energia electrică” din clasa 4 în măsura în care aceasta nu se încadrează în „combustibili (inclusiv benzine pentru motoare)”, „carburant” și „materiale pentru iluminat” a celei de a opta ediții a Clasificării de la Nisa.


title: Cauza C-267/09: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 5 mai 2011 — Comisia Europeană/Republica Portugheză (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Libera circulație a capitalurilor — Articolul 56 CE și articolul 40 din Acordul privind SEE — Restricții — Impozitare directă — Contribuabili nerezidenți — Obligația de a desemna un reprezentant fiscal)

text:
               25.6.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 186/2

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 5 mai 2011 — Comisia Europeană/Republica Portugheză
   (Cauza C-267/09) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Libera circulație a capitalurilor - Articolul 56 CE și articolul 40 din Acordul privind SEE - Restricții - Impozitare directă - Contribuabili nerezidenți - Obligația de a desemna un reprezentant fiscal)
   2011/C 186/03
   Limba de procedură: portugheza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: R. Lyal și G. Braga da Cruz, agenți)

      Pârâtă: Republica Portugheză (reprezentant: L. Inez Fernandes, agent)

      Intervenient în susținerea pârâtei: Regatul Spaniei (reprezentant: M. Muñoz Pérez, agent)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolelor 18 CE și 56 CE — Obligația contribuabililor nerezidenți de a desemna un reprezentant fiscal

      Dispozitivul

               1.

               Prin adoptarea și menținerea în vigoare a articolului 130 din Codul privind impozitul pe venitul persoanelor fizice (Código do Imposto sobre o Rendimento das Pessoas Singulares), care impune contribuabililor nerezidenți să desemneze un reprezentant fiscal în Portugalia în cazul în care obțin venituri pentru care este obligatorie prezentarea unei declarații fiscale, Republica Portugheză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 56 CE

               2.

               Respinge acțiunea cu privire la restul motivelor.

               3.

               Obligă Republica Portugheză la suportarea a trei sferturi din totalul cheltuielilor de judecată. Obligă Comisia Europeană la plata restului de un sfert din cheltuielile de judecată.

               4.

               Regatul Spaniei suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 220, 12.9.2009.


title: Cauza F-102/10: Acțiune introdusă la 18 octombrie 2010 — Geradon/Consiliul

text:
               29.1.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 30/64

         Acțiune introdusă la 18 octombrie 2010 — Geradon/Consiliul
   (Cauza F-102/10)
   ()
   2011/C 30/125
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Félix Geradon (Sint Pieters Leeuw, Belgia) (reprezentanți: A. Coolen, J.-N. Louis și E. Marchal, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea fișei de regularizare a remunerației reclamantului pentru perioada iulie-decembrie 2009 și a fișelor de remunerație întocmite începând de la 1 ianuarie 2010 în cadrul ajustării anuale a remunerațiilor și a pensiilor funcționarilor și ale altor agenți în temeiul Regulamentului (UE, Euratom) nr. 1296/2009 al Consiliului din 23 decembrie 2009

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei Consiliului din 5 iulie 2010 prin care se respinge reclamația depusă de reclamant îndreptată împotriva fișei de regularizare a remunerației pentru perioada iulie decembrie 2009 și împotriva fișelor sale de remunerație întocmite începând de la 1 ianuarie 2010;

               —

               în măsura în care este necesar, anularea deciziilor Consiliului privind întocmirea fișelor de regularizare a remunerației pentru perioada iulie decembrie 2009 și a fișelor de remunerație începând de la 1 ianuarie 2010;

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata către reclamant a restanțelor de plată a remunerației, majorate cu dobânzi moratorii;

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-189/15: Ordonanța Tribunalului din 15 ianuarie 2015 – TMG Landelijke Media și Willems/Comisia [„Acces la documente — Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 — Corespondență între autoritățile olandeze și Comisie referitoare la ajustarea anuală a contribuției Țărilor de Jos la bugetul Uniunii, realizată pe baza venitului național brut — Refuz parțial al accesului — Nepronunțare asupra fondului”]

text:
               14.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 98/44

         Ordonanța Tribunalului din 15 ianuarie 2015 – TMG Landelijke Media și Willems/Comisia
   (Cauza T-189/15) (1)

   ([„Acces la documente - Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 - Corespondență între autoritățile olandeze și Comisie referitoare la ajustarea anuală a contribuției Țărilor de Jos la bugetul Uniunii, realizată pe baza venitului național brut - Refuz parțial al accesului - Nepronunțare asupra fondului”])
   (2016/C 098/58)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Părțile

      Reclamante: TMG Landelijke Media BV (Amsterdam, Țările de Jos) și Menzo Willems (Voorburg, Țările de Jos) (reprezentanți: R.S. Le Poole și L. Broers, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Clotuche-Duvieusart și F. Ronkes Agerbeek, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei Comisiei din 17 februarie 2015 prin care se refuză parțial să se acorde domnului Willems accesul la documente referitoare la o corespondență între Comisie și autoritățile olandeze referitoare la ajustarea anuală a contribuției Țărilor de Jos la bugetul Uniunii Europene

      Dispozitivul

               1)

               Constată că nu mai este necesară pronunțarea cu privire la acțiune.

               2)

               Obligă Comisia Europeană să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de TMG Landelijke Media BV și de Menzo Willems.

      (1)  JO C 190, 8.6.2015.


title: Cauza T-110/10: Acțiune introdusă la 8 martie 2010 — Insula/Comisia

text:
               22.5.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 134/40

         Acțiune introdusă la 8 martie 2010 — Insula/Comisia
   (Cauza T-110/10)
   2010/C 134/68
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Conseil scientifique international pour le développement des îles (Insula) (Paris, Franța) (reprezentanți: J.-D. Simonet și P. Marsal, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantului

               —

               Declararea acțiunii drept admisibilă și întemeiată;

               —

               declararea cererii Comisiei, prin care se urmărește obținerea rambursării unei sume de 84 120 de euro, drept neîntemeiată și, în consecință, obligarea Comisiei la emiterea unei note de credit în valoare de 84 120 de euro;

               —

               declararea necesității de a reuni acțiunea și cauza T-366/09, din motive de conexitate, pentru buna desfășurare a procedurii scrise și orale;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin prezenta acțiune, întemeiată pe o clauză compromisorie, reclamantul solicită Tribunalului să constate că nota de debit din 28 ianuarie 2009, prin care Comisia, în urma unui raport de audit al OLAF, solicită recuperarea sumelor plătite anticipat reclamantului, nu este conformă cu clauzele contractului EL HIERRO (NNE5/2001/950) încheiat în cadrul unui program specific pentru acțiuni de cercetare, de dezvoltare tehnologică și demonstrative în domeniul energiei, al mediului înconjurător și al dezvoltării durabile.
   Reclamantul invocă două motive.
   Prin intermediul primului motiv, reclamantul contestă exigibilitatea creanței revendicate de Comisie în urma auditului efectuat în 2005.
   Prin intermediul celui de al doilea motiv, reclamantul arată că, prin emiterea noii note de debit, Comisia încalcă obligațiile sale contractuale care nu i-ar mai permite să solicite, la 6 ani după ultima plată efectuată către Insula și în lipsa notificării din partea sa în termenul prevăzut în contract, documente justificative suplimentare.


title: Cauza C-14/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Ţările de Jos) la 15 ianuarie 2014 – X/Staatssecretaris van Financiën

text:
               28.4.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/9

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Ţările de Jos) la 15 ianuarie 2014 – X/Staatssecretaris van Financiën
   (Cauza C-14/14)
   2014/C 129/12
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Hoge Raad der Nederlanden

      Părțile din procedura principală

      Recurentă: X

      Intimat: Staatssecretaris van Financiën

      Întrebările preliminare

               1)

               În scopul aplicării articolului 63 TFUE, comparaţia între un nerezident şi un rezident într-o situație precum cea din prezenta cauză, în care un impozit pe dividende este reținut de statul sursă la distribuirea dividendelor, trebuie extinsă și la impozitul pe venit aplicat asupra veniturilor rezultate din dividende, din care, în cazul rezidenţilor, este dedus impozitul pe dividende?

               2)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, pentru a stabili dacă sarcina fiscală efectivă asupra unui nerezident este mai mare decât sarcina fiscală asupra unui rezident, este necesar să se efectueze o comparaţie între impozitul olandez pe dividende reţinut de la un nerezident şi impozitul olandez pe venit datorat de un rezident, calculat pe o bază forfetară de venit, care, pentru anul distribuirii dividendelor, este imputat asupra tuturor acțiunilor deținute la societăţile olandeze sau, conform dreptului Uniunii Europene, trebuie aplicat un alt criteriu de comparaţie? În cazul acestei comparaţii trebuie să fie luat în considerare şi cotitatea din venit scutită de impozit care se aplică în cazul rezidenților şi, în caz afirmativ, în ce măsură (Hotărârea Welte, C-181/12, EU:C:2013:662)?

               3)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, la analizarea aspectului dacă un impozit cu reţinere la sursă posibil discriminatoriu este neutralizat în mod valabil în temeiul unei convenţii pentru evitarea dublei impuneri încheiate de statul sursă, este suficient ca i) această convenţie privind dubla impunere să prevadă o reducere a impozitului în statul de rezidență prin deducerea impozitului reţinut la sursă şi ca, cu toate că această posibilitate nu este necondiționată, ii) în mod concret, având în vedere faptul că sunt impozitate numai dividendele nete primite, reducerea de impozit acordată de statul de rezidență să conducă la compensarea integrală a părţii discriminatorii a impozitului reţinut la sursă?