title: Cauza C-400/14: Recurs introdus la 20 august 2014 de Basic AG Lebensmittelhandel împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a şasea) din 26 iunie 2014 în cauza T-372/11: Basic AG Lebensmittelhandel/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

text:
               1.12.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 431/9

         Recurs introdus la 20 august 2014 de Basic AG Lebensmittelhandel împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a şasea) din 26 iunie 2014 în cauza T-372/11: Basic AG Lebensmittelhandel/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   (Cauza C-400/14)
   (2014/C 431/15)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Basic AG Lebensmittelhandel (reprezentanţi: D. Altenburg, T. Haug, avocaţi)

      Celelalte părți din procedură: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Repsol YPF, SA

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită:

               —

               anularea Hotărârii Curții de Justiție a Uniunii Europene (Tribunalul) din 26 iunie 2014 (cauza T-372/11) și trimiterea cauzei spre rejudecare la Tribunal;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Recurenta contestă interpretarea Tribunalului cu privire la definirea „serviciilor de distribuire” care constituie – în drept – o chestiune prealabilă în cadrul aprecierii similitudinii dintre servicii. În consecință, recurenta susține că Tribunalul a reținut o percepție eronată drept temei juridic al aprecierii sale ulterioare privind posibilitatea unei confuzii între mărcile în cauză.
   Recurenta arată că funcția principală a Curții de Justiție a Uniunii Europene este de a asigura o interpretare uniformă a noțiunii și a conținutului serviciilor respective (Hotărârea Praktiker, C-418/02, EU:C:2005:425, punctul 33 și Hotărârea Zino Davidoff și Levi Strauss, C-414/99-C-416/99, EU:C:2001:617, punctele 42 și 43) și a Hotărârii Chartered Institute of Patent Attorneys (C-307/10, EU:C:2012:361) potrivit căreia „produsele și serviciile trebuie să poată fi definite în mod obiectiv pentru a îndeplini funcția mărcii drept indicație a originii” și solicită Curții să dea „serviciilor de distribuire” o definiție „suficient de precisă și de clară”.
   În opinia recurentei, serviciile „de distribuire” au un conținut foarte restrâns și cuprind numai activitățile „transport; ambalare și depozitare de mărfuri”, iar nu și serviciile „de vânzare cu ridicata și cu amănuntul”. În plus, recurenta arată că, în Hotărârea Praktiker, Curtea a reținut că obiectivul comerțului „cu amănuntul” (clasa 35), spre deosebire de serviciile din clasa 39, este vânzarea de mărfuri consumatorilor, având în vedere că aceste activități constau „inter alia, în selectarea unui asortiment de produse oferite la vânzare și în oferirea de diverse servicii destinate să determine consumatorul să încheie tranzacția cu comerciantul în cauză, iar nu cu un concurent”.
   În opinia recurentei, nu se poate ignora clasificarea generală a serviciilor „de distribuire” în clasa 39 din clasificarea de la Nisa în condițiile în care, în Hotărârea Praktiker (C-418/02, punctul 36), Curtea și-a întemeiat în mod expres argumentarea pe nota explicativă referitoare la clasa 35.
   Prin urmare, hotărârea Tribunalului trebuie anulată, iar cauza trebuie trimisă acestuia spre rejudecare.


title: Cauza T-330/07: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 27 noiembrie 2008 — Kuiburi Fruit Canning/Consiliul

text:
               24.1.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 19/36

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 27 noiembrie 2008 — Kuiburi Fruit Canning/Consiliul
   (Cauza T-330/07) (1)

   (2009/C 19/70)

      Limba de procedură: engleza

   Președintele Camerei întâi a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 269, 10.11.2007.


title: Cauza C-121/15: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 7 septembrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Conseil d'État – Franța) – Association nationale des opérateurs détaillants en énergie (ANODE)/Premier ministre, Ministre de l’Économie, de l’Industrie et du Numérique, Commission de régulation de l’énergie, ENGIE, fostă GDF Suez (Trimitere preliminară — Apropierea legislațiilor — Directiva 2009/73/CE — Energie — Sectorul gazelor naturale — Stabilirea prețurilor de furnizare a gazelor naturale clienților finali — Tarife reglementate — Obstacol — Compatibilitate — Criterii de apreciere — Obiective privind siguranța aprovizionării și coeziunea teritorială)

text:
               31.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 402/6

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 7 septembrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Conseil d'État – Franța) – Association nationale des opérateurs détaillants en énergie (ANODE)/Premier ministre, Ministre de l’Économie, de l’Industrie et du Numérique, Commission de régulation de l’énergie, ENGIE, fostă GDF Suez
   (Cauza C-121/15) (1)

   ((Trimitere preliminară - Apropierea legislațiilor - Directiva 2009/73/CE - Energie - Sectorul gazelor naturale - Stabilirea prețurilor de furnizare a gazelor naturale clienților finali - Tarife reglementate - Obstacol - Compatibilitate - Criterii de apreciere - Obiective privind siguranța aprovizionării și coeziunea teritorială))
   (2016/C 402/07)
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Conseil d'État

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Association nationale des opérateurs détaillants en énergie (ANODE)

      Pârâți: Premier ministre, Ministre de l’Économie, de l’Industrie et du Numérique, Commission de régulation de l’énergie, ENGIE, fostă GDF Suez

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 3 alineatul (1) din Directiva 2009/73/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 iulie 2009 privind normele comune pentru piața internă în sectorul gazelor naturale și de abrogare a Directivei 2003/55/CE trebuie să fie interpretat în sensul că intervenția unui stat membru care constă în a impune anumitor furnizori, printre care furnizorul istoric, să propună consumatorului final furnizarea de gaze naturale la tarife reglementate constituie, prin însăși natura sa, un obstacol în calea realizării unei piețe de gaze naturale concurențiale prevăzute de această dispoziție, iar acest obstacol subzistă chiar și atunci când intervenția amintită nu se opune propunerii unor oferte concurente, la prețuri inferioare acestor tarife, de către toți furnizorii de pe piață.

               2)

               Articolul 3 alineatul (2) din Directiva 2009/73, citit în lumina articolelor 14 și 106 TFUE, precum și a Protocolul (nr. 26) privind serviciile de interes general, anexat la Tratatul UE în versiunea rezultată din Tratatul de la Lisabona, și la Tratatul FUE, trebuie să fie interpretat în sensul că permite statelor membre să aprecieze dacă, în interesul economic general, este necesar să impună întreprinderilor din sectorul gazelor naturale obligații de serviciu public legate de prețul de furnizare a gazelor naturale, pentru a asigura, printre altele, siguranța aprovizionării și coeziunea teritorială, sub rezerva, pe de o parte, a îndeplinirii tuturor condițiilor prevăzute la articolul 3 alineatul (2) din această directivă și în mod special a caracterului nediscriminatoriu al unor astfel de obligații și, pe de altă parte, a respectării principiului proporționalității prin impunerea acestor obligații.
               Articolul 3 alineatul (2) din Directiva 2009/73 trebuie să fie interpretat în sensul că nu se opune unei metode de stabilire a prețului întemeiate pe luarea în considerare a costurilor cu condiția ca aplicarea unei astfel de metode să nu aibă drept consecință faptul că intervenția statului depășește ceea ce este necesar pentru atingerea obiectivelor de interes economic general pe care le urmărește.

      (1)  JO C 178, 1.6.2015


title: Cauza T-744/16: Acțiune introdusă la 24 octombrie 2016 – Generis – Farmacêutica/EUIPO – Corpak MedSystems (CORGRIP)

text:
               19.12.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 475/22

         Acțiune introdusă la 24 octombrie 2016 – Generis – Farmacêutica/EUIPO – Corpak MedSystems (CORGRIP)
   (Cauza T-744/16)
   (2016/C 475/33)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Generis – Farmacêutica, SA (Amadora, Portugalia) (reprezentant: J. Paulo Sena Mioludo, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Corpak MedSystems, Inc. (Buffalo Grove, Illinois, Statele Unite)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „CORGRIP” – cererea de înregistrare nr. 12 437 919

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 26 iulie 2016 în cauza R 2443/2015-2

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               confirmarea deciziei Diviziei de opoziţie din 15 octombrie 2015 în opoziţia B 002334129;

               —

               admiterea opoziţiei B 002334129;

               —

               respingerea în totalitate a cererii de înregistrare a mărcii Uniunii Europene nr. 012437919 „CORGRIP”;

               —

               obligarea EUIPO la plata propriilor cheltuieli de judecată şi a cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-373/16 P: Recurs introdus la 6 iulie 2016 de Aughinish Alumina Ltd împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi extinsă) din 22 aprilie 2016 în cauzele conexate T-50/06 RENV II și T-69/06 RENV II, Irlanda și Aughinish Alumina Ltd/Comisia Europeană

text:
               22.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 305/19

         Recurs introdus la 6 iulie 2016 de Aughinish Alumina Ltd împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi extinsă) din 22 aprilie 2016 în cauzele conexate T-50/06 RENV II și T-69/06 RENV II, Irlanda și Aughinish Alumina Ltd/Comisia Europeană
   (Cauza C-373/16 P)
   (2016/C 305/28)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Aughinish Alumina Ltd („AAL”) (reprezentanți: C. Little, C. Waterson, solicitors)

      Celelalte părți din procedură: Irlanda, Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curții:

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului din 22 aprilie 2016 în cauza T-69/06 RENV II;

               —

               obligarea Comisiei la plata tuturor cheltuielilor de judecată efectuate de AAL în cadrul acestor proceduri.

      Motivele și principalele argumente

   AAL invocă două motive de recurs împotriva hotărârii atacate.

      Primul motiv: eroare de drept în aprecierea unor împrejurări excepționale; încălcarea principiului încrederii legitime; nemotivare.

   AAL susține că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept în aprecierea încrederii legitime a AAL, în special atunci când a analizat existența unor „împrejurări excepționale”. Acest motiv este divizat în patru aspecte:
   Primul aspect: Tribunalul a săvârșit o eroare în ceea ce privește întinderea și efectele Hotărârii Curții în cauza C-272/12 P.
   Al doilea aspect: Tribunalul a săvârșit o eroare atunci când a apreciat că situația AAL ar trebui distinsă de cea din cauza 223/85 RSV.
   Al treilea aspect: Tribunalul a săvârșit o eroare atunci când a interpretat jurisprudența Demesa (cauzele C-183/02 P și C-187/02 P) în sensul că pune capăt încrederii legitime a AAL privind nerecuperarea.
   Al patrulea aspect: Tribunalul a săvârșit o eroare atunci când a omis să efectueze punerea în balanță necesară a intereselor publice și private. Procedând astfel, Tribunalul a încălcat principiul protecției încrederii legitime și a agravat eroarea prin nemotivare.

      Al doilea motiv: eroare de drept privind interpretarea articolului 1 litera (b) punctul (i) din Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului
       (1).
   AAL susține că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept atunci când a precizat și a aplicat condițiile în care un ajutor este calificat drept ajutor existent. În special, AAL susține că Tribunalul a săvârșit o eroare în interpretarea articolului 1 litera (b) punctul (i) din Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE (JO 1999 L 83, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 41).


title: Cauza C-341/13: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 17 septembrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Supremo Tribunal Administrativo – Portugalia) – Cruz & Companhia Lda/Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas, IP (IFAP) [Trimitere preliminară — Protecția intereselor financiare ale Uniunii — Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2988/95 — Articolul 3 — Urmărirea în justiție a abaterilor — Fondul european de orientare și garantare agricolă (FEOGA) — Recuperarea restituirilor la export primite nejustificat — Termen de prescripție — Aplicarea unui termen de prescripție național mai lung — Termen de prescripție de drept comun — Măsuri și sancțiuni administrative]

text:
               24.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 421/13

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 17 septembrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Supremo Tribunal Administrativo – Portugalia) – Cruz & Companhia Lda/Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas, IP (IFAP)
   (Cauza C-341/13) (1)

   ([Trimitere preliminară - Protecția intereselor financiare ale Uniunii - Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2988/95 - Articolul 3 - Urmărirea în justiție a abaterilor - Fondul european de orientare și garantare agricolă (FEOGA) - Recuperarea restituirilor la export primite nejustificat - Termen de prescripție - Aplicarea unui termen de prescripție național mai lung - Termen de prescripție de drept comun - Măsuri și sancțiuni administrative])
   2014/C 421/17
   Limba de procedură: portugheza

      Instanța de trimitere

   Supremo Tribunal Administrativo

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Cruz & Companhia Lda

      Pârât: Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas, IP (IFAP)

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 3 din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2988/95 al Consiliului din 18 decembrie 1995 privind protecția intereselor financiare ale Comunităților Europene trebuie interpretat în sensul că se aplică urmăririi în justiție inițiate de autoritățile naționale împotriva beneficiarilor ajutoarelor Uniunii ca urmare a abaterilor constatate de organismul național care are sarcina plății restituirilor la export în cadrul Fondului european de orientare și garantare agricolă (FEOGA).

               2)

               Termenul de prescripție prevăzut la articolul 3 alineatul (1) primul paragraf din Regulamentul nr. 2988/95 este aplicabil nu numai în cazul urmăririi în justiție a unor abateri care conduc la aplicarea de sancțiuni administrative în sensul articolului 5 din acest regulament, ci și în cazul urmăririi în justiție care determină adoptarea de măsuri administrative în sensul articolului 4 din regulamentul menționat. Deși articolul 3 alineatul (3) din același regulament permite statelor membre să aplice termene de prescripție mai lungi decât cele de patru sau trei ani prevăzute la alineatul (1) primul paragraf al acestui articol, care rezultă din dispoziții de drept comun anterioare datei de adoptare a regulamentului menționat, aplicarea unui termen de prescripție de 20 de ani depășește ceea ce este necesar pentru atingerea obiectivului de protecție a intereselor financiare ale Uniunii.

      (1)  JO C 260, 7.9.2013.


title: Cauza C-525/14: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 22 septembrie 2016 – Comisia Europeană/Republica Cehă (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Libera circulație a mărfurilor — Articolul 34 TFUE — Restricții cantitative la import — Măsuri cu efect echivalent — Metale prețioase marcate într-un stat terț în conformitate cu legislația neerlandeză — Import în Republica Cehă după punerea în liberă circulație — Refuzul recunoașterii mărcii — Protecția consumatorilor — Proporționalitate — Admisibilitate)

text:
               14.11.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 419/7

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 22 septembrie 2016 – Comisia Europeană/Republica Cehă
   (Cauza C-525/14) (1)

   ((Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Libera circulație a mărfurilor - Articolul 34 TFUE - Restricții cantitative la import - Măsuri cu efect echivalent - Metale prețioase marcate într-un stat terț în conformitate cu legislația neerlandeză - Import în Republica Cehă după punerea în liberă circulație - Refuzul recunoașterii mărcii - Protecția consumatorilor - Proporționalitate - Admisibilitate))
   (2016/C 419/08)
   Limba de procedură: ceha

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: P. Němečková, E. Manhaeve și G. Wilms, agenți)

      Pârâtă: Republica Cehă (reprezentanți: M. Smolek, T. Müller, J. Vláčil și J. Očková, agenți)

      Intervenientă în susținerea pârâtei: Republica Franceză (reprezentanţi: D. Colas și R. Coesme, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Prin faptul că a refuzat să recunoască mărcile oficiului de marcare WaarborgHolland, Republica Cehă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 34 TFUE.

               2)

               Respinge în rest acțiunea.

               3)

               Comisia Europeană, Republica Cehă și Republica Franceză suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 46, 9.2.2015.


title: Cauza C-114/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Arbeidshof te Antwerpen (Belgia) la 11 martie 2013 — Theodora Hendrika Bouman/Rijksdienst voor Pensioenen

text:
               25.5.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 147/12

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Arbeidshof te Antwerpen (Belgia) la 11 martie 2013 — Theodora Hendrika Bouman/Rijksdienst voor Pensioenen
   (Cauza C-114/13)
   2013/C 147/22
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Arbeidshof te Antwerpen

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Theodora Hendrika Bouman

      Pârât: Rijksdienst voor Pensioenen

      Întrebarea preliminară

   Partea din prestația AOW plătită unui rezident al Țărilor de Jos care are ca temei o perioadă de asigurare în care acest rezident al Țărilor de Jos poate, la cerere, să renunțe la afilierea la sistemul olandez și, astfel, să nu plătească primele [de asigurare] datorate în cadrul acestui sistem — posibilitate de care a făcut efectiv uz pentru o anumită perioadă — poate fi considerată prestație acordată pe baza unei asigurări facultative continue în sensul articolului 46a alineatul (3) litera (c) din Regulamentul nr. 1408/71 (1), astfel încât nu poate fi luată în considerare la aplicarea regulilor de prevenire a cumulului prevăzute la articolul 52 alineatul 1 primul paragraf din Decretul regal din 21 decembrie 1967 privind reglementarea generală a sistemului de pensii pentru limită de vârstă și de pensii de urmaș pentru lucrătorii salariați?

      (1)  Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 al Consiliului din 14 iunie 1971 privind aplicarea regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați, cu lucrătorii care desfășoară activități independente și cu membrii de familie ai acestora care se deplasează în cadrul Comunității (JO L 149, p. 2, Ediție specială, 05 vol. 1, p. 26).


title: Cauzele conexate T-196/11 și T-542/12: Hotărârea Tribunalului din 23 septembrie 2014 – Mikhalchanka/Consiliul ( „Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive luate împotriva Belarus — Înghețarea fondurilor și a resurselor economice — Restricții de intrare și de tranzitare a teritoriului Uniunii — Includerea și menținerea numelui reclamantului pe lista persoanelor vizate — Jurnalist — Acțiune în anulare — Termen de introducere a acțiunii — Inadmisibilitate parțială — Dreptul la apărare — Obligația de motivare — Eroare de apreciere” )

text:
               3.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 388/8

         Hotărârea Tribunalului din 23 septembrie 2014 – Mikhalchanka/Consiliul
   (Cauzele conexate T-196/11 și T-542/12) (1)

   ((„Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive luate împotriva Belarus - Înghețarea fondurilor și a resurselor economice - Restricții de intrare și de tranzitare a teritoriului Uniunii - Includerea și menținerea numelui reclamantului pe lista persoanelor vizate - Jurnalist - Acțiune în anulare - Termen de introducere a acțiunii - Inadmisibilitate parțială - Dreptul la apărare - Obligația de motivare - Eroare de apreciere”))
   2014/C 388/08
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Aliaksei Mikhalchanka (Minsk, Belarus) (reprezentant: M. Michalauskas, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanţi: în cauza T-196/11, F. Naert şi M.-M. Joséphidès, iar în cauza T-542/12, F. Naert şi J.-P. Hix, agenţi)

      Obiectul

   Cerere de anulare, pe de o parte, a Deciziei 2011/69/PESC a Consiliului din 31 ianuarie 2011 de modificare a Deciziei 2010/639/PESC a Consiliului privind măsurile restrictive împotriva anumitor funcționari din Belarus (JO L 28, p. 40), a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 84/2011 al Consiliului din 31 ianuarie 2011 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 765/2006 privind măsurile restrictive împotriva președintelui Lukașenko și a anumitor funcționari din Belarus (JO L 28, p. 17), a Deciziei de punere în aplicare 2011/174/PESC a Consiliului din 21 martie 2011 privind punerea în aplicare a Deciziei 2010/639/PESC privind măsurile restrictive împotriva anumitor funcționari din Belarus (JO L 76, p. 72) și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 271/2011 al Consiliului din 21 martie 2011 privind punerea în aplicare a articolului 8a alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 765/2006 privind măsurile restrictive împotriva președintelui Lukașenko și a anumitor funcționari din Belarus (JO L 76, p. 13), și, pe de altă parte, a Deciziei 2012/642/PESC a Consiliului din 15 octombrie 2012 privind măsuri restrictive împotriva Belarus (JO L 285, p. 1), a Regulamentului (UE) nr. 1014/2012 al Consiliului din 6 noiembrie 2012 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 765/2006 privind măsuri restrictive împotriva Belarus (JO L 307, p. 1) și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 1017/2012 al Consiliului din 6 noiembrie 2012 privind punerea în aplicare a articolului 8a alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 765/2006 privind măsurile restrictive împotriva Belarus (JO L 307, p. 7), în măsura în care toate aceste acte îl privesc pe reclamant

      Dispozitivul

               1)

               Anulează, în măsura în care îl privesc pe domnul A. Mikhalchanka:

                           —

                           Decizia 2011/69/PESC a Consiliului din 31 ianuarie 2011 de modificare a Deciziei 2010/639/PESC a Consiliului privind măsurile restrictive împotriva anumitor funcționari din Belarus;

                           —

                           Decizia de punere în aplicare 2011/174/PESC a Consiliului din 21 martie 2011 privind punerea în aplicare a Deciziei 2010/639/PESC privind măsurile restrictive împotriva anumitor funcționari din Belarus;

                           —

                           Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 271/2011 al Consiliului din 21 martie 2011 privind punerea în aplicare a articolului 8a alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 765/2006 privind măsurile restrictive împotriva președintelui Lukașenko și a anumitor funcționari din Belarus;

                           —

                           Decizia 2012/642/PESC a Consiliului din 15 octombrie 2012 privind măsuri restrictive împotriva Belarus;

                           —

                           Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1017/2012 al Consiliului din 6 noiembrie 2012 privind punerea în aplicare a articolului 8a alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 765/2006 privind măsurile restrictive împotriva Belarus.

               2)

               Nu este necesar să se admită cererea Consiliului de a menține efectele în timp ale actelor atacate.

               3)

               Respinge în rest acțiunea.

               4)

               Consiliul Uniunii Europene suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de domnul Mikhalchanka.

      (1)  JO C 165, 9.6.2012.


title: Cauza C-253/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Nejvyšší správní soud (Republica Cehă) la 24 mai 2012 — JS/Česká správa sociálního zabezpečení

text:
               8.9.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 273/2

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Nejvyšší správní soud (Republica Cehă) la 24 mai 2012 — JS/Česká správa sociálního zabezpečení
   (Cauza C-253/12)
   2012/C 273/02
   Limba de procedură: ceha

      Instanța de trimitere

   Nejvyšší správní soud (Curtea Administrativă Supremă)

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: JS

      Pârât: Česká správa sociálního zabezpečení (Autoritatea administrativă cehă pentru securitatea socială)

      Întrebările preliminare

               1.

               Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 al Consiliului privind aplicarea regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați și cu familiile acestora care se deplasează în cadrul Comunității (1) [devenit Regulamentul (CE) nr. 883/2004 al Parlamentului European și al Consiliului privind coordonarea sistemelor de securitate socială] (2) exclude din domeniul său de aplicare ratione personae un cetățean al Republicii Cehe care, înainte de 1 ianuarie 1993, în împrejurări precum cele din prezenta cauză, a intrat sub incidența legislației privind asigurarea de pensie a unui fost stat (Republica Federală Cehoslovacia) iar aceste perioade sunt considerate, în conformitate cu articolul 20 din Acordul privind securitatea socială încheiat la 29 octombrie 1992 între (Republica) Cehă și Republica Slovacă menționat în anexa III la Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 al Consiliului [anexa II la Regulamentul (CE) nr. 883/2004 al Parlamentului European și al Consiliului], perioade realizate în Republica Slovacă și, potrivit normelor naționale instituite de Curea Constituțională a Republicii Cehe, sunt de asemenea considerate perioade realizate în mod concomitent în Republica Cehă?
               În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare:

               2.

               Articolul 18 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene coroborat cu articolul 4 alineatul (2) din Tratatul privind Uniunea Europeană și cu articolul 3 alineatul (1) din Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 al Consiliului [sau articolul 4 din Regulamentul (CE) nr. 883/2004 al Parlamentului European și al Consiliului] se opune ca autoritățile din Republica Cehă, în împrejurări precum cele din prezenta cauză, să acorde tratament preferențial [acordarea unei prestații suplimentară față de prestația pentru limită de vârstă în cazul în care cuantumul acestei prestații acordate în temeiul articolului 20 din Acordul privind securitatea socială încheiat la 29 octombrie 1992 între (Republica) Cehă și Republica Slovacă și al Regulamentului (CEE) nr. 1408/71 al Consiliului (Regulamentul nr. 883/2004) este mai scăzut decât prestația de care s-ar fi beneficiat dacă pensia pentru limită de vârstă ar fi fost calculată în temeiul legislației Republicii Cehe] numai cetățenilor Republicii Cehe, atunci când dreptul fundamental la prestație de securitate pentru limită de vârstă, care este interpretat de Curtea Constituțională a Republicii Cehe în special pentru perioadele luate în calcul pentru prestația de pensie care au fost realizate în fosta RFCS și perceput ca parte a identității naționale, determină aplicarea acestui tratament și atunci când acest tratament nu este de natură să aducă atingere dreptului la libera circulație a lucrătorilor, ca drept fundamental al Uniunii, în situația în care acordarea unui tratament similar tuturor celorlalți cetățeni ai statelor membre ale Uniunii Europene care au realizat de asemenea în fosta RFCS perioade similare luate în calcul pentru prestația de pensie ar reprezenta o amenințare semnificativă la adresa stabilității financiare a sistemului de asigurări de pensii din Republica Cehă?
               În cazul unui răspuns afirmativ la a doua întrebare:

               3.

               Dreptul Uniunii se opune ca o instanță națională, care este instanța supremă în materie de contencios-administrativ a unui stat și ale cărei decizii nu mai pot fi supuse niciunei căi de atac, să fie obligată, în temeiul dreptului național, să respecte hotărârea Curții Constituționale a Republicii Cehe dacă această hotărâre pare să nu fie în conformitate cu dreptul Uniunii, astfel cum este interpretat de Curtea de Justiție a Uniunii Europene?

      (1)  JO L 149, p. 2, Ediție specială, 05/vol. 1, p. 26.

      (2)  JO L 166, p. 1, Ediție specială, 05/vol. 7, p. 82.


title: Cauza T-199/12: Acțiune introdusă la 8 mai 2012 — Euro-Link Consultants și European Profiles/Comisia

text:
               14.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/10

         Acțiune introdusă la 8 mai 2012 — Euro-Link Consultants și European Profiles/Comisia
   (Cauza T-199/12)
   2012/C 209/16
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Euro-Link Consultants Ltd (București, România) și European Profiles SA (Atena, Grecia) (reprezentant: S. Pappas, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

               —

               Anularea Deciziei din 28 februarie 2012 a delegației Uniunii Europene în Ucraina, adoptată în cadrul cererii de ofertă EuropeAid/131567/C/SER/UA „Proiect de susținere și de diversificare a turismului în Crimeea”, precum și a deciziilor ulterioare adoptate în acest cadru de aceeași autoritate și de directorul DG Dezvoltare a Comisiei Europene;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv se întemeiază pe încălcarea cerinței fundamentale de procedură constând în obligația de motivare, în sensul că

                           —

                           jurisprudența și legislația impun pârâtei obligația de a explica în mod clar avantajele ofertei selectate, în loc să se limiteze la a contesta probele prezentate de reclamante; o bună administrare presupune examinarea și abordarea corectă a afirmațiilor, mai ales în anumite circumstanțe agravante.

               2.

               Al doilea motiv se întemeiază pe încălcarea cerinței fundamentale de procedură referitoare la respectarea procedurii aplicabile, în sensul că

                           —

                           procedura de evaluare urmată de comitet a fost afectată de neregularități de care pârâta avea cunoștință, dar pe care nu le-a luat în considerare înainte de publicarea rezultatelor. Deciziile care au fost adoptate ulterior sunt, așadar, nelegale în măsura în care se întemeiază pe rezultatul acestor neregularități.

               3.

               Al treilea motiv se întemeiază pe nerespectarea egalității de tratament și pe abuzul de putere, în sensul că

                           —

                           procedura nelegală a fost aplicată numai în privința reclamantelor, ceea ce contravine principiului nediscriminării. Rezultă de asemenea că unicul scop al procedurii nelegale a fost eliminarea reclamantelor de pe primul loc din lista de evaluare.


title: Cauza C-41/12 P: Recurs introdus la 26 ianuarie 2012 de Monster Cable Products, Inc. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 23 noiembrie 2011 în cauza T-216/10, Monster Cable Products, Inc./Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Live Nation (Music) UK Limited

text:
               10.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 73/24

         Recurs introdus la 26 ianuarie 2012 de Monster Cable Products, Inc. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 23 noiembrie 2011 în cauza T-216/10, Monster Cable Products, Inc./Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Live Nation (Music) UK Limited
   (Cauza C-41/12 P)
   2012/C 73/41
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Monster Cable Products, Inc. (reprezentanți: O. Günzel și A. Wenninger-Lenz, avocați)

      Celelalte părți în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Live Nation (Music) UK Limited

      Concluziile recurentei

               —

               Anularea Hotărârii Tribunalului Uniunii Europene (Camera a patra) din 23 noiembrie 2011 în cauza T-216/10;

               —

               obligarea intimatului la plata cheltuielilor de judecată efectuate de recurentă.

      Motivele și principalele argumente

   Recurenta susține că prin respingerea acțiunii pentru motivele arătate în Hotărârea din 23 noiembrie 2011 Tribunalul nu a luat în considerare situația de fapt și toate împrejurările cauzei, astfel încât hotărârea supusă recursului se întemeiază pe date incomplete. Prin urmare, Tribunalul nu îndeplinește obligația de a analiza toți factorii care trebuie luați în considerare în cadrul aprecierii riscului de confuzie. Astfel, hotărârea cuprinde erori, fiind încălcat articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94 (1).
   În opinia recurentei, în cazul efectuării unei aprecieri globale, Tribunalul ar fi concluzionat în sensul că, prin Decizia din 24 februarie 2010 a Camerei întâi de recurs, se încalcă articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul privind marca comunitară (2). Rezumând, recurenta invocă încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94 pentru următoarele motive:

               neluarea în considerare a „consumatorului mediu avizat în Regatul Unit”, cu alte cuvinte, a publicului relevant în raport cu care trebuie efectuată analiza riscului de confuzie;

               aplicarea eronată a principiilor juridice privind aprecierea gradului de similitudine a produselor;

               încălcarea principiilor potrivit cărora, pentru aprecierea riscului de confuzie, trebuie luați în considerare toți factorii specifici cauzei, îndeosebi caracterul distinctiv al mărcii anterioare.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO L 11, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 146).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, p. 1).


title: Cauza C-169/07: Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de Verwaltungsgerichtshof (Austria) la 30 martie 2007 — Hartlauer Handelsgesellschaft mbH/Wiener Landesregierung și Oberösterreichische Landesregierung

text:
               7.7.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 155/8

         Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de Verwaltungsgerichtshof (Austria) la 30 martie 2007 — Hartlauer Handelsgesellschaft mbH/Wiener Landesregierung și Oberösterreichische Landesregierung
   (Cauza C-169/07)
   (2007/C 155/15)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Verwaltungsgerichtshof
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Hartlauer Handelsgesellschaft mbH

      Pârâți: Wiener Landesregierung și Oberösterreichische Landesregierung
   Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 43 CE (coroborat cu articolul 48 CE) se opune aplicării unei reglementări naționale în temeiul căreia, pentru înființarea unei instituții sanitare private sub forma unei policlinici autonome de medicină dentară (policlinică dentară) este necesară o autorizație de înființare, iar acordarea acestei autorizații este refuzată în cazul în care, potrivit scopului declarat al instituției menționate și al prestației prevăzute să o ofere, înființarea policlinicii dentare nu este necesară, ținându-se cont de îngrijirea oferită deja de medicii stabiliți care au încheiat contracte cu casele de asigurări de sănătate, de instituțiile proprii ale caselor de asigurări de sănătate și de instituțiile care au încheiat contracte cu casele de asigurări de sănătate, precum și de „Dentisten” stabiliți care au încheiat contracte cu casele de asigurări de sănătate?

               2)

               Răspunsul la prima întrebare se modifică în cazul în care examinarea acestei necesități trebuie să includă și oferta de îngrijire ambulatorie a instituțiilor sanitare publice, instituțiilor sanitare private de utilitate publică și a altor instituții sanitare care au încheiat contracte cu casele de asigurări de sănătate?


title: Cauza T-407/15: Hotărârea Tribunalului din 20 octombrie 2016 – Monster Energy/EUIPO – Hot Can Intellectual Property (HotoGo self heating can technology) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cerere de marcă figurativă a Uniunii Europene HotoGo self-heating can technology – Mărci figurative anterioare ale Uniunii Europene reprezentând gheare – Motive relative de refuz – Lipsa de similitudine a semnelor – Lipsa riscului de confuzie – Lipsa de asemănare între semne – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) și articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               5.12.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 454/24

      Hotărârea Tribunalului din 20 octombrie 2016 – Monster Energy/EUIPO – Hot Can Intellectual Property (HotoGo self heating can technology)
      (Cauza T-407/15) (1)

      ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de marcă figurativă a Uniunii Europene HotoGo self-heating can technology - Mărci figurative anterioare ale Uniunii Europene reprezentând gheare - Motive relative de refuz - Lipsa de similitudine a semnelor - Lipsa riscului de confuzie - Lipsa de asemănare între semne - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) și articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
      (2016/C 454/43)
      Limba de procedură: engleza

         Părţile

         Reclamantă: Monster Energy Company (Corona, California, Statele Unite) (reprezentant: P. Brownlow, solicitor)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanţi: A. Folliard Monguiral și P. Ivanov, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Hot Can Intellectual Property Sdn Bhd (Cheras, Malaiezia)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 4 mai 2015 (cauza R 1028/2014-5) privind o procedură de opoziție între Monster Energy Company și Hot-Can Intellectual Property.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Energy Company la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 311, 21.9.2015.


title: Cauza T-50/07: Acțiune introdusă la data de 23 februarie 2007 — Republica Portugheză/Comisie

text:
               28.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/44

         Acțiune introdusă la data de 23 februarie 2007 — Republica Portugheză/Comisie
   (Cauza T-50/07)
   (2007/C 95/91)
   Limba de procedură: portugheza
   Părțile

      Reclamantă: Republica Portugheză (Lisabona, Portugalia) (reprezentanți: L. Inez Fernandes și P. Barros da Costa, în calitate de agenți și M. Figueiredo, advogado)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea Deciziei Comisiei din 14 decembrie 2006 privind excluderea de la finanțarea comunitară a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în temeiul Fondului European de Orientare și Garantare Agricolă (FEOGA), secțiunea Garantare (1), în măsura în care se aplică Portugaliei o corecție financiară de 5 % asupra ajutoarelor pentru culturile arabile, în ceea ce privește plata suplimentară pentru grâul tare, în cuantum de 3 945 827,00 euro, în cadrul regimului instituit prin Regulamentul (CE) nr. 1251/1999 al Consiliului din 17 mai 1999 de stabilire a unui regim de sprijin pentru producătorii de anumite culturi arabile (2);

               —

               în subsidiar, anularea în parte a deciziei, în măsura în care exclude de la finanțarea comunitară cheltuielile efectuate de Republica Portugheză înainte de 16 decembrie 2003, în cuantum de 3 231 650,20 euro;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamanta invocă următoarele motive:

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (4) litera (a) paragraful al patrulea din Regulamentul nr. 1258/1999 (3); în cadrul acestui motiv, reclamanta invocă încălcarea obligației de motivare și încălcarea unor norme fundamentale de procedură;

               —

               în ceea ce privește realizarea tardivă a controalelor la fața locului în timpul anilor de comercializare 2002 și 2003, imputată de decizia contestată, reclamanta invocă încălcarea principiului subsidiarității, principiului egalității între statele membre, principiului proporționalității și o eroare de apreciere a faptelor;

               —

               în plus, reclamanta susține că nu a existat un prejudiciu financiar pentru FEOGA;

               —

               reclamanta contestă, pe de altă parte, interpretarea Comisiei potrivit căreia ar fi existat un număr insuficient de inspecții pe teren referitoare la grâul dur, în anul 2002.

      (1)  JO L 355, p. 96.

      (2)  JO L 160, p. 1.

      (3)  Regulamentul (CE) nr. 1258/1999 al Consiliului din 17 mai 1999 privind finanţarea politicii agricole comune (JO L 160, p. 103).


title: Cauza T-11/09: Hotărârea Tribunalului din 23 februarie 2010 — Özdemir/OAPI — Aktieselskabet af 21. november 2001 (James Jones) [ Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale James Jones — Marca comunitară verbală anterioară JACK & JONES — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009] ]

text:
               17.4.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 100/39

         Hotărârea Tribunalului din 23 februarie 2010 — Özdemir/OAPI — Aktieselskabet af 21. november 2001 (James Jones)
   (Cauza T-11/09) (1)

   („Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale James Jones - Marca comunitară verbală anterioară JACK & JONES - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009]”)
   2010/C 100/60
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Rahmi Özdemir (Dreieich, Germania) (reprezentanți: I. Hoes, M. Heinrich, C. Schröder, K. von Werder și J. Wittenberg, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: P. Bullock, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Aktieselskabet af 21. november 2001 (Brande, Danemarca) (reprezentant: C. Barrett Christiansen, avocat)

      Obiectul

   Acțiune introdusă împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 3 noiembrie 2008 (cauza R 858/2007-2), privind o procedură de opoziție între Aktieselskabet af 21. november 2001 și Rahmi Özdemir

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Îl obligă pe Rahmi Özdemir la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 55, 7.3.2009.


title: Cauza T-499/14: Ordonanța Tribunalului din 30 aprilie 2015 – Ertico – Its Europe/Comisia („Recomandarea 2003/361/CE — Criterii de definire a microîntreprinderilor și a întreprinderilor mici și mijlocii în politicile Uniunii — Decizia Comitetului de validare al Comisiei — Retragerea deciziei — Dispariția obiectului litigiului — Nepronunțare asupra fondului”)

text:
               6.7.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 221/18

         Ordonanța Tribunalului din 30 aprilie 2015 – Ertico – Its Europe/Comisia
   (Cauza T-499/14) (1)

   ((„Recomandarea 2003/361/CE - Criterii de definire a microîntreprinderilor și a întreprinderilor mici și mijlocii în politicile Uniunii - Decizia Comitetului de validare al Comisiei - Retragerea deciziei - Dispariția obiectului litigiului - Nepronunțare asupra fondului”))
   (2015/C 221/25)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: European Road Transport Telematics Implementation Coordination Organisation – Intelligent Transport Systems & Services Europe (Ertico – Its Europe) (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: M. Wellinger și K. T’Syen, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: R. Lyal și M. Clausen, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei Comitetului de validare al Comisiei Europene din 15 aprilie 2014 de a considera că reclamanta nu se încadrează în categoria microîntreprinderilor, a întreprinderilor mici și mijlocii în sensul Recomandării 2003/361/CE a Comisiei din 6 mai 2003 privind definirea microîntreprinderilor și a întreprinderilor mici și mijlocii (JO L 124, p. 36)

      Dispozitivul

               1)

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2)

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli, precum și pe cele efectuate de European Road Transport Telematics Implementation Coordination Organisation - Intelligent Transport Systems & Services Europe (Ertico - Its Europe).

      (1)  JO C 380, 27.10.2014.


title: Cauza T-193/17: Acțiune introdusă la 27 martie 2017 – CeramTec/EUIPO – C5 Medical Werks (Forma unui cap femural)

text:
               22.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/37

         Acțiune introdusă la 27 martie 2017 – CeramTec/EUIPO – C5 Medical Werks (Forma unui cap femural)
   (Cauza T-193/17)
   (2017/C 161/52)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: CeramTec (Plochingen, Germania) (reprezentanți: A. Renck și E. Nicolás Gómez, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: C5 Medical Werks (Grand Junction, Colorado, Statele Unite)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene tridimensională de culoare roz (Forma unui cap femural) – marca Uniunii Europene nr. 10 214 179

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 15 februarie 2017 în cauza R 929/2016-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată sau, în cazul în care C5 Medical Werks formulează cerere de intervenție, obligarea intervenientului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolelor 59 și 83 din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-457/15: Hotărârea Tribunalului din 15 iunie 2017 – Fakro/EUIPO – Saint Gobain Cristalería (climaVera) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative climaVera — Marca Uniunii Europene verbală anterioară CLIMAVER DECO — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               31.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 249/24

         Hotărârea Tribunalului din 15 iunie 2017 – Fakro/EUIPO – Saint Gobain Cristalería (climaVera)
   (Cauza T-457/15) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative climaVera - Marca Uniunii Europene verbală anterioară CLIMAVER DECO - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2017/C 249/36)
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: Fakro sp. z o.o. (Nowy Sącz, Polonia) (reprezentant: J. Radłowski, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (mărci, desene şi modele industriale) (reprezentant: H. O’Neill, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Saint Gobain Cristalería, SL (Madrid, Spania) (reprezentant: E. Bayo de Gispert, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 12 mai 2015 (cauza R 2095/2014-2) privind o procedură de opoziție între Saint Gobain Cristalería și Fakro

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Fakro sp. z o.o. la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 328, 5.10.2015.


title: Cauza T-16/09 P: Ordonanța Tribunalului din 23 martie 2010 — Marcuccio/Comisia ( „Recurs — Funcție publică — Funcționari — Termen rezonabil pentru introducerea unei cereri de despăgubiri — Tardivitate — Recurs în parte vădit inadmisibil și în parte vădit nefondat” )

text:
               5.6.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/31

         Ordonanța Tribunalului din 23 martie 2010 — Marcuccio/Comisia
   (Cauza T-16/09 P) (1)

   („Recurs - Funcție publică - Funcționari - Termen rezonabil pentru introducerea unei cereri de despăgubiri - Tardivitate - Recurs în parte vădit inadmisibil și în parte vădit nefondat”)
   2010/C 148/55
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurent: Luigi Marcuccio (Tricase, Italia) (reprezentant: G. Cipressa, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall și C. Berardis-Kayser, agenți, asistați de A. dal Ferro, avocat)

      Obiectul

   Recurs introdus împotriva Ordonanței Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera întâi) din 4 noiembrie 2008, Marcuccio/Comisia (F-87/07, nepublicată încă în Repertoriu), prin care se urmărește anularea acestei ordonanțe

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Domnul Luigi Marcuccio suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană în cadrul prezentei proceduri.

      (1)  JO C 55, 7.3.2009.


title: Cauza T-220/14: Acțiune introdusă la 2 aprilie 2014 – Saremar/Comisia

text:
               10.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 175/50

         Acțiune introdusă la 2 aprilie 2014 – Saremar/Comisia
   (Cauza T-220/14)
   2014/C 175/69
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Saremar – Sardegna Regionale Marittima SpA (Cagliari, Italia) (reprezentanți: G. Roberti, G. Bellitti și I. Perego, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea, în tot sau în parte, a deciziei atacate, în măsura în care:

                           —

                           a calificat drept ajutor de stat compensarea serviciului public prin Legea regională nr. 15 din 7 august 2012 și aportul de capital convenit în cadrul adunării acționarilor Saremar din 15 iunie 2012

                           —

                           a reținut că aceste măsuri sunt incompatibile cu piața internă, dispunându-se recuperarea ajutorului;

               —

               declararea, în temeiul articolului 277 TFUE, ca nelegitime și inaplicabile, a articolului 4 litera (f) din Decizia 2012/21/UE și a punctului 9 din Cadrul Uniunii Europene pentru ajutoarele de stat sub forma compensațiilor pentru obligația de serviciu public (2011);

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente sunt cele invocate în cauza T-219/14, Regione autonoma della Sardegna/Comisia.


title: Cauza T-111/11: Acțiune introdusă la 21 februarie 2011 — ClientEarth/Comisia

text:
               30.4.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 130/16

         Acțiune introdusă la 21 februarie 2011 — ClientEarth/Comisia
   (Cauza T-111/11)
   2011/C 130/29
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: ClientEarth (Londra, Regatul Unit) (reprezentant: P. Kirch, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că a fost încălcată de Comisie Convenția de la Aarhus privind accesul la informație, participarea publicului la luarea deciziilor și accesul la justiție în domeniul mediului;

               —

               constatarea faptului că a fost încălcat de Comisie Regulamentul nr. 1367/2006 (1);

               —

               constatarea faptului că a fost încălcat de Comisie Regulamentul nr. 1049/2001 (2);

               —

               anularea deciziei implicite în sensul articolului 8 alineatul (3) din Regulamentul nr. 1049/2001, constând în faptul că Comisia nu a răspuns în termenul stabilit la cererea de confirmare a reclamantei și, astfel, a refuzat să furnizeze documentele solicitate;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă, inclusiv a cheltuielilor de judecată ale intervenienților.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta se întemeiază pe șapte motive.

               1.

               În cadrul primului motiv se invocă faptul că decizia atacată încalcă articolul 8 alineatele (1) și (2) din Regulamentul nr. 1049/2001, întrucât nu s-a răspuns în termenul stabilit la cererea de confirmare a reclamantei și nu s-au furnizat motive detaliate în această privință.

               2.

               În cadrul celui de al doilea motiv se invocă faptul că decizia atacată încalcă articolul 4 alineatele (1), (2) și (4) din Convenția de la Aarhus privind accesul la informație, participarea publicului la luarea deciziilor și accesul la justiție în domeniul mediului, întrucât nu s-a acordat reclamantei accesul la studiile de control al conformității și la planurile de acțiune având ca obiect punerea în aplicare și întrucât nu s-au furnizat motive detaliate în această privință. Decizia atacată încalcă de asemenea articolul 6 alineatul (1) din regulamentul nr. 1367/2006, întrucât nu s-au interpretat în mod restrictiv excepțiile prevăzute la articolul 4 din Regulamentul nr. 1049/2001.

               3.

               În cadrul celui de al treilea motiv se invocă faptul că decizia atacată încalcă articolul 4 alineatul (2) litera (b) din Regulamentul nr. 1367/2006, întrucât au fost difuzate în registrele Comisiei informațiile solicitate.

               4.

               În cadrul celui de al patrulea motiv se invocă faptul că decizia atacată încalcă articolul 7 din Regulamentul nr. 1367/2006, întrucât reclamanta nu a fost informată cărei direcții generale să se adreseze pentru a avea acces la documentele privind Directivele 1998/81/CE (3) sau 2001/18/CE (4) ori întrucât nu a fost transferată cererea direcției generale competente.

               5.

               În cadrul celui de al cincilea motiv se invocă faptul că decizia atacată încalcă articolul 4 alineatul (2) a treia liniuță din Regulamentul nr. 1049/2001, întrucât nu s-a acordat reclamantei accesul la studiile de control al conformității și la planurile de acțiune având ca obiect punerea în aplicare. Divulgarea documentelor solicitate nu ar compromite obiectivul activităților de inspecție prevăzut la articolul 4 alineatul (2) și nici nu ar împiedica buna desfășurare a procedurilor potențiale de neîndeplinire a obligațiilor întemeiate pe articolul 258 TFUE. Decizia atacată încalcă articolul 4 alineatul (6) din Regulamentul nr. 1049/2001 întrucât nu permite accesul parțial la documentele solicitate.

               6.

               În cadrul celui de al șaselea motiv se invocă faptul că decizia atacată încalcă articolul 4 alineatul (3) primul paragraf din Regulamentul nr. 1049/2001. Divulgarea documentelor solicitate nu aduce gravă atingere procesului decizional al Comisiei.

               7.

               În cadrul celui de al șaptelea motiv se invocă faptul că decizia atacată încalcă articolul 4 alineatul (2) ultima teză și articolul 4 alineatul (3) din Regulamentul nr. 1049/2001, întrucât nu s-a apreciat dacă există un interes public superior justifică divulgarea și nu s-au furnizat motive detaliate în această privință.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1367/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 6 septembrie 2006 privind aplicarea, pentru instituțiile și organismele comunitare, a dispozițiilor Convenției de la Aarhus privind accesul la informație, participarea publicului la luarea deciziilor și accesul la justiție în domeniul mediului (JO L 264, p. 13, Ediție specială, 15/vol. 17, p. 126).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76).

      (3)  Directiva 98/81/CE a Consiliului din 26 octombrie 1998 de modificare a Directivei 90/219/CEE privind utilizarea în condiții de izolare a microorganismelor modificate genetic (JO L 330, p. 13, Ediție specială, 15/vol. 04, p. 236).

      (4)  Directiva 2001/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 martie 2001 privind diseminarea deliberată în mediu a organismelor modificate genetic și de abrogare a Directivei 90/220/CEE a Consiliului (JO L 106, p. 1, Ediție specială, 15/vol. 07, p. 75).


title: Cauza T-882/16: Acțiune introdusă la 15 decembrie 2016 – Sipral World/EUIPO – La Dolfina (DOLFINA)

text:
               13.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 46/25

         Acțiune introdusă la 15 decembrie 2016 – Sipral World/EUIPO – La Dolfina (DOLFINA)
   (Cauza T-882/16)
   (2017/C 046/28)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Sipral World, SL (Barcelona, Spania) (reprezentant: R. Almaraz Palmero, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: La Dolfina, SA (Buenos Aires, Argentina)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „DOLFINA” – cererea de înregistrare a unei mărci a Uniunii Europene nr. 3 701 828

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

      Decizia atacată: decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 22 septembrie 2016 în cauza R 1897/2015-2

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO și a intervenientei, LA DOLFINA S.A., la plata tuturor cheltuielilor de judecată aferente litigiului în fața Tribunalului, inclusiv a celor privind procedura în fața Camerei a doua de recurs.

      Motivul invocat

               —

               Încălcarea articolelor 15, 42, 51, 75 și 78 din Regulamentul nr. 207/2009 coroborate cu normele 22 și 40 din Regulamentul nr. 2868/95.


title: Cauza T-485/15: Hotărârea Tribunalului din 20 septembrie 2016 – Alsharghawi/Consiliul („Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive adoptate având în vedere situația din Libia — Înghețarea fondurilor — Lista persoanelor care fac obiectul restricțiilor privind intrarea și tranzitul pe teritoriul Uniunii Europene — Funcția de fost șef de cabinet al lui Muammar Qadhafi — Alegerea temeiului juridic — Obligație de motivare — Dreptul la apărare — Prezumția de nevinovăție — Proporționalitate — Libertate de deplasare — Drept de proprietate — Obligația de a justifica temeinicia măsurii”)

text:
               31.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 402/42

         Hotărârea Tribunalului din 20 septembrie 2016 – Alsharghawi/Consiliul
   (Cauza T-485/15) (1)

   ((„Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive adoptate având în vedere situația din Libia - Înghețarea fondurilor - Lista persoanelor care fac obiectul restricțiilor privind intrarea și tranzitul pe teritoriul Uniunii Europene - Funcția de fost șef de cabinet al lui Muammar Qadhafi - Alegerea temeiului juridic - Obligație de motivare - Dreptul la apărare - Prezumția de nevinovăție - Proporționalitate - Libertate de deplasare - Drept de proprietate - Obligația de a justifica temeinicia măsurii”))
   (2016/C 402/48)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Bashir Saleh Bashir Alsharghawi (Johannesburg, Africa de Sud) (reprezentant: É. Moutet, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: A. Vitro și V. Piessevaux, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și având ca obiect anularea în parte, în primul rând, a Deciziei (PESC) 2015/1333 a Consiliului din 31 iulie 2015 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Libia și de abrogare a Deciziei 2011/137/PESC (JO 2015, L 206, p. 34), și, în al doilea rând, a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2015/1323 al Consiliului din 31 iulie 2015 privind punerea în aplicare a articolului 16 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 204/2011 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Libia (JO 2015, L 206, p. 4).

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Bashir Saleh Bashir Alsharghawi suportă propriile cheltuieli de judecată precum și pe cele efectuate de Consiliul Uniunii Europene.

      (1)  JO C 337, 12.10.2015.


               17.4.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 100/1

         2010/C 100/01
   Ultima publicație a Curții de Justiție în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

         JO C 80, 27.3.2010

      Publicații anterioare

      JO C 63, 13.3.2010

      JO C 51, 27.2.2010

      JO C 37, 13.2.2010

      JO C 24, 30.1.2010

      JO C 11, 16.1.2010

      JO C 312, 19.12.2009

   Aceste texte sunt disponibile pe:
   EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Cauza C-176/16 P: Recurs introdus la 23 martie 2016 de Proforec Srl împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera întâi) din 21 ianuarie 2016 în cauza T-120/15, Proforec/Comisia

text:
               30.5.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 191/20

         Recurs introdus la 23 martie 2016 de Proforec Srl împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera întâi) din 21 ianuarie 2016 în cauza T-120/15, Proforec/Comisia
   (Cauza C-176/16 P)
   (2016/C 191/25)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurentă: Proforec Srl (reprezentanți: G. Durazzo, M. Mencoboni, G. Pescatore, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

               —

               Anularea ordonanței de declarare a inadmisibilității din 21 ianuarie 2016, nr. 704600, din cauza T-120/15 pentru motivele expuse integral mai jos;

               —

               declararea admisibilității acțiunii și trimiterea cauzei spre rejudecare Tribunalului Uniunii Europene pentru ca acesta să se pronunțe asupra acțiunii, cu excepția situației în care se va considera oportună reținerea cauzei spre judecare;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată în prezenta procedură. În ipoteza puțin probabilă a respingerii prezentului recurs, se solicită compensarea cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului, recurenta invocă următoarele trei motive cu privire la excepția de inadmisibilitate:
   Primul motiv: Motivarea eronată în fapt și în drept cu privire la inexistența interesului de a exercita acțiunea. La punctele 28-31 din ordonanță, Tribunalul Uniunii Europene a reținut în mod eronat inexistența unui interes al recurentei de a solicita anularea regulamentului, expunând un raționament ilogic atunci când a identificat drept unici beneficiari ai anulării regulamentului atacat exclusiv distribuitorii titulari ai mărcilor terțe, iar nu direct Proforec.
   Al doilea motiv: neaplicarea de către Tribunalul Uniunii Europene a articolului 263 al patrulea paragraf TFUE în legătură cu interesul nerecunoscut de exercitare a acțiunii de către recurentă.
   Al treilea motiv: La punctele 32-35 din ordonanța de inadmisibilitate, Tribunalul Uniunii Europene nu a motivat suficient lipsa interesului recurentei, având o reprezentare eronată a faptelor în legătură cu lipsa unui risc de acțiuni judiciare pentru Proforec; acest risc nu a fost considerat existent la data formulării acțiunii și nu s-a exprimat nicio poziție cu privire la încălcarea evidentă a regulamentului prin faptul că nu s-a prevăzut o perioadă tranzitorie pentru a permite eliminarea stocurilor și a ambalajelor.


title: Cauza F-85/07: Acțiune introdusă la 22 august 2007 — Anselmo și alții/Consiliul Uniunii Europene

text:
               10.11.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/71

         Acțiune introdusă la 22 august 2007 — Anselmo și alții/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza F-85/07)
   (2007/C 269/129)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamanți: Ana Anselmo (Bruxelles, Belgia) și alții (reprezentant: S. Pappas, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea, pe de o parte, a deciziilor autorității împuternicite să facă numiri din 11 mai 2007 prin care se resping reclamațiile introduse de reclamanți în legătură cu o diferență de tratament între candidații care au reușit la concursul intern B/77 și funcționarii care vor beneficia de procedura de atestare astfel cum este definită în Decizia Consiliului din 2 decembrie 2004 privind modalitățile de aplicare a procedurii de atestare și, pe de altă parte, a deciziilor contestate prin aceste reclamații;

               —

               constatarea încălcării articolului 5 alineatul (2) din anexa XIII la Statutul funcționarilor Comunităților Europene prin nerecunoașterea vechimii în grad a candidaților care au reușit la concursul intern B/277;

               —

               constatarea încălcării principiului egalității de tratament și a principiului bunei administrări, rezultând atât din omisiunea vechimii în grad cât și din obligația de mobilitate impusă doar candidaților care au reușit;

               —

               în consecință, acordarea vechimii în grad candidaților care au reușit, prin anularea actelor atacate;

               —

               obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamanții, candidați care au reușit la concursul intern B/277, publicat la 9 iulie 2007 de Secretariatul General al Consiliului, au fost inițial numiți în categoria B cu păstrarea vechimii în grad dobândite în categoriile C și D. Ulterior, vechimea lor în grad a fost limitată până la data preluării noilor funcții, în timp ce personalul care se află în categoria B în baza procedurii de atestare și nu grație reușitei la un concurs a putut păstra vechimea respectivă. În aceste condiții, reclamanții invocă încălcarea prevederilor și a principiilor menționate în concluziile de mai sus.


title: Cauza C-546/15: Ordonanța președintelui Curții din 10 martie 2016 – Comisia Europeană/Republica Federală Germania

text:
               18.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 260/37

         Ordonanța președintelui Curții din 10 martie 2016 – Comisia Europeană/Republica Federală Germania
   (Cauza C-546/15) (1)

   (2016/C 260/45)
   Limba de procedură: germana
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 7, 11.1.2016.


title: Cauza T-180/14: Acțiune introdusă la 14 martie 2014 – Front Polisario/Consiliul

text:
               16.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 184/33

         Acțiune introdusă la 14 martie 2014 – Front Polisario/Consiliul
   (Cauza T-180/14)
   2014/C 184/55
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Front populaire pour la libération de la saguia-el-hamra et du rio de oro (Front Polisario) (Laâyoune) (reprezentant: G. Devers, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               declararea admisibilității acțiunii sale în anulare;

               —

               anularea deciziei Consiliului;

               —

               obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamantul invocă 12 motive în susținerea acțiunii sale împotriva Deciziei 2013/785/UE a Consiliului din 16 decembrie 2013 privind încheierea în numele Uniunii Europene a protocolului între Uniunea Europeană și Regatul Maroc de stabilire a posibilităților de pescuit și a contribuției financiare prevăzute de acordul de parteneriat în domeniul pescuitului între Uniunea Europeană și Regatul Maroc (1).
   Reclamantul consideră, în calitate de reprezentant al poporului sahrawi, că acest act îl priveşte în mod direct şi individual.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea obligaţiei de motivare, întrucât decizia atacată nu permite să se înţeleagă în ce mod Consiliul a integrat în procesul său decizional faptul că Sahara occidentală ar fi un teritoriu neautonom ocupat de Regatul Maroc.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului consultării, întrucât Consiliul a adoptat decizia atacată fără a-l consulta pe reclamant, deşi dreptul internațional ar impune ca exploatarea resurselor naturale ale unui popor de pe un teritoriu neautonom să se efectueze cu consultarea reprezentanţilor acestuia. Reclamantul susţine că el este singurul reprezentant al poporului sahrawi.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului coerenței, întrucât decizia atacată ar permite intrarea în vigoare a unui acord internațional care s-ar aplica pe teritoriul Saharei Occidentale, deşi niciun stat membru nu ar fi recunoscut suveranitatea Regatului Maroc asupra Saharei Occidentale. Decizia atacată ar întări controlul exercitat de Regatul Maroc asupra teritoriului sahrawi, fapt care ar fi în contradicție cu ajutorul acordat de Comisie refugiaților sahrawi. În plus, decizia atacată nu ar fi coerentă cu răspunsul obișnuit al Uniunii Europene la încălcările unor obligații care decurg din norme imperative ale dreptului internațional și ar fi în contradicție cu obiectivele politicii comune în domeniul pescuitului.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe nerespectarea obiectivului unei dezvoltări durabile.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului încrederii legitime, întrucât decizia atacată ar fi contrară încrederii induse reclamantului de anunţurile repetate ale instituțiilor Uniunii Europene cu privire la conformitatea cu dreptul internațional a acordurilor încheiate cu Regatul Maroc.

               6.

               Al șaselea motiv, întemeiat pe încălcarea acordului de asociere încheiat între Uniunea Europeană și Regatul Maroc, decizia atacată fiind contrară articolului 2 din acordul de asociere menționat, întrucât aceasta ar încălca dreptul la autodeterminare.

               7.

               Al șaptelea motiv, întemeiat pe încălcarea Convenției Națiunilor Unite privind dreptul mării, întrucât decizia atacată ar permite intrarea în vigoare a unui protocol prin care Uniunea Europeană și Regatul Maroc ar stabili cote de pescuit în apele aflate în afara suveranității lor și ar permite navelor Uniunii să exploateze resurse piscicole care s-ar afla exclusiv sub suveranitatea poporului sahrawi.

               8.

               Al optulea motiv, întemeiat pe încălcarea dreptului la autodeterminare, întrucât decizia atacată întăreşte controlul exercitat de Regatul Maroc asupra Saharei Occidentale.

               9.

               Al nouălea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului suveranităţii permanente asupra resurselor naturale şi a articolului 73 din Carta Organizaţiei Naţiunilor Unite, întrucât reclamantul nu a fost consultat, deşi decizia atacată ar permite exploatarea resurselor naturale aflate exclusiv sub suveranitatea poporului sahrawi.

               10.

               Al zecelea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului efectului relativ al tratatelor, întrucât decizia atacată creează obligaţii internaţionale în sarcina reclamantului, fără consimţământul acestuia.

               11.

               Al unsprezecelea motiv, întemeiat pe încălcarea dreptului internaţional umanitar, întrucât decizia atacată ar aduce o susţinere financiară politicii Regatului Maroc de colonizare a Saharei Occidentale.

               12.

               Al doisprezecelea motiv, întemeiat pe dreptul răspunderii internaţionale, întrucât decizia atacată angajează răspunderea internaţională a Uniunii Europene.

      (1)  JO L 349, p. 1.


title: Cauza F-27/15: Acțiune introdusă la 16 februarie 2015 – ZZ și alții/Consiliul

text:
               20.4.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 127/44

         Acțiune introdusă la 16 februarie 2015 – ZZ și alții/Consiliul
   (Cauza F-27/15)
   (2015/C 127/63)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamanți: ZZ și alții (reprezentanți: S. Orlandi și T. Martin, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziilor de stabilire a drepturilor reclamanților la rambursarea cheltuielilor de călătorie anuale în temeiul articolului 8 din anexa VII la Statutul funcționarilor, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 1023/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 22 octombrie 2013 de modificare a Statutului funcționarilor și a RAA

      Concluziile reclamanților

               —

               Declararea ca nelegal și inaplicabil a articolului 8 din anexa VII la statut;

               —

               anularea deciziilor de suprimare a oricărei rambursări a cheltuielilor de călătorie anuale ale reclamanților începând cu anul 2014;

               —

               obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-218/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Okręgowy w Gorzowie Wielkopolskim (Polonia) la 19 aprilie 2016 – Aleksandra Kubicka

text:
               12.9.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 335/30

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Okręgowy w Gorzowie Wielkopolskim (Polonia) la 19 aprilie 2016 – Aleksandra Kubicka
   (Cauza C-218/16)
   (2016/C 335/39)
   Limba de procedură: polona

      Instanța de trimitere

   Sąd Okręgowy w Gorzowie Wielkopolskim

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Aleksandra Kubicka

      Întrebarea preliminară

   Articolul 1 alineatul (2) litera (k), articolul 1 alineatul (2) litera (l) sau articolul 31 din Regulamentul (UE) nr. 650/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 4 iulie 2012 privind competența, legea aplicabilă, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești și acceptarea și executarea actelor autentice în materie de succesiuni și privind crearea unui certificat european de moștenitor (1) trebuie interpretate în sensul că permit refuzul recunoașterii drepturilor reale deduse dintr-un legat prin revendicare (per vindicationem), prevăzute de legea aplicabilă succesiunilor, atunci când acest legat se referă la dreptul de proprietate asupra unui imobil situat într-un stat membru, în a cărui legislație nu este prevăzută instituția legatului care să permită invocarea unor drepturi reale directe?

      (1)  JO L 201, p. 107.


               7.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 66/29

         Acțiune introdusă la 30 noiembrie 2012 de către Autoritatea AELS de Supraveghere împotriva Islandei
   (Cauza E-12/12)
   2013/C 66/09
   La data de 30 noiembrie 2012, Autoritatea AELS de Supraveghere, cu sediul în Rue Belliard nr. 35, 1040 Bruxelles, Belgium, reprezentată de Markus Schneider și Clémence Perrin, în calitate de agenți, a introdus o acțiune împotriva Islandei în fața Curții de Justiție a AELS.
   Autoritatea AELS de Supraveghere solicită Curții de Justiție a AELS:

               1.

               să declare că, prin faptul că nu a adoptat, sau nu a notificat autorității, măsurile necesare pentru punerea în aplicare în termenul prevăzut a actului menționat la punctul 7h din anexa XIX la Acordul privind Spațiul Economic European (Directiva 2008/48/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2008 privind contractele de credit pentru consumatori și de abrogare a Directivei 87/102/CEE a Consiliului), astfel cum a fost adaptat la acord prin Protocolul 1 la acesta, Islanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul actului și al articolului 7 din Acordul privind SEE; și

               2.

               să impună Islandei să suporte costurile aferente procedurii.

      Situația de fapt și de drept și motivele invocate:

               —

               Autoritatea AELS de Supraveghere susține că, în temeiul articolului 27 din Directiva 2008/48/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2008 („directiva”) și al articolului 7 din Acordul privind SEE, Islanda are obligația de a lua măsuri în vederea punerii în aplicare a directivei și de a informa Autoritatea AELS de Supraveghere cu privire la măsurile respective;

               —

               Autoritatea AELS de Supraveghere susține că nu a primit nicio astfel de informație din partea Guvernului Islandei și că nu este în posesia vreunei alte informații care să îi permită să concluzioneze că măsurile necesare pentru punerea în aplicare a directivei au fost luate;

               —

               Autoritatea AELS de Supraveghere susține că Islanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 27 din directivă și al articolului 7 din Acordul privind SEE prin faptul că nu a adoptat, sau nu a notificat autorității, măsurile necesare pentru punerea în aplicare a directivei în termenul prevăzut.


title: Cauza C-491/08: Acțiune introdusă la 12 noiembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană

text:
               21.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/27

         Acțiune introdusă la 12 noiembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană
   (Cauza C-491/08)
   (2009/C 44/45)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentant: D. Recchia, agent)

      Pârâtă: Republica Italiană
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, în ceea ce privește proiectul de complex turistic „Is Arenas” din comuna Narbolia, care interesează habitatele și speciile prezente în situl ITB032229 „Is Arenas”,

                           —

                           prin neadoptarea, anterior datei de 19 iulie 2006, a unor măsuri de protecție adecvate în raport cu obiectivul de conservare urmărit de directivă pentru protejarea interesului ecologic relevant, la nivel național, al SIC propus ITB032228 „Is Arenas”, în special prin neinterzicerea unei intervenții susceptibile să compromită semnificativ caracteristicile ecologice ale sitului, Republica Italiană nu și-a îndeplinit obligațiile impuse de Directiva 92/43/CEE (1);

                           —

                           prin neadoptarea, ulterior datei de 19 iulie 2006, a măsurilor adecvate pentru a evita deteriorarea habitatelor naturale și a habitatelor speciilor, precum și perturbarea speciilor pentru care a fost desemnat SIC, Republica Italiană nu și-a îndeplinit obligațiile impuse de articolul 6 alineatul (2) din Directiva 92/43/CEE;

               —

               obligarea Republicii Italiene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Comisia cunoaște faptul că, în zona SIC Is Arenas, este în curs de finalizare un complex turistic care cuprinde, printre altele, un teren de golf. Potrivit Comisiei, proiectul de infrastructură turistică pe SIC Is Arenas afectează îndeosebi zonele care garantează continuitatea ecologică între cele mai importante două păduri de pini. Prin urmare, acesta este de natură să aibă un impact negativ foarte puternic asupra acestor zone și în special asupra rolului lor de „legătură ecologică”.
   Printre aspectele critice ale proiectului Comisia subliniază, în plus, reducerea și transformarea habitatelor originare, în special prin introducerea unor specii străine, precum gramineele terenului de golf, reducerea habitatelor, efectele de tasare și de compactare a solului, reducerea spațiilor, impactul provocat de afluxul de persoane care vin să se scalde asupra habitatelor din prima bandă de coastă, aspecte care au o importanță extremă întrucât privesc sistemele de dune și dimensiunea arborilor.

      (1)  Directiva 92/43/CEE a Consiliului din 21 mai 1992 privind conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică (JO L 206, p. 7, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 109).


title: Cauza C-70/07: Acțiune introdusă la data de 9 februarie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Federală Germania

text:
               24.3.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 69/14

         Acțiune introdusă la data de 9 februarie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Federală Germania
   (Cauza C-70/07)
   (2007/C 69/34)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: V. Kreuschitz și I. Kaufmann-Bühler)

      Pârâtă: Republica Federală Germania
   Concluziile reclamantei

               —

               constatarea faptului că, prin neadoptarea, respectiv prin necomunicarea către Comisie, a actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru transpunerea Directivei 2002/44/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 25 iunie 2002 privind cerințele minime de securitate și sănătate referitoare la expunerea lucrătorilor la riscurile generate de agenți fizici (vibrații) [a șaisprezecea directivă specială în sensul articolului 16 alineatul (1) din Directiva 89/391/CEE] (1), Republica Federală Germania nu și-a îndeplinit obligațiile care îi reveneau în temeiul articolului 14 alineatul (1) din directivă;

               —

               obligarea Republicii Federale Germania la plata cheltuielilor de judecată.

         Motive și argumente principale
   Termenul de transpunere a directivei a expirat la 6 iulie 2005.

      (1)  JO L 177, p. 13.


               8.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/30

         Acțiune introdusă la 10 ianuarie 2014 de către Autoritatea AELS de Supraveghere împotriva Islandei
   (Cauza E-1/14)
   (2014/C 138/07)
   La data de 10 ianuarie 2014, la Curtea de Justiție a AELS a fost introdusă o acțiune împotriva Islandei de către Autoritatea AELS de Supraveghere, reprezentată de Xavier Lewis și Markus Schneider, în calitate de agenți ai Autorității AELS de Supraveghere, Rue Belliard 35, 1040 Bruxelles, Belgia.
   Autoritatea AELS de Supraveghere solicită Curții de Justiție a AELS:

               1.

               Să declare că prin faptul că nu a adoptat și/sau notificat Autorității AELS de Supraveghere, fără întârziere, în termenul prevăzut, toate măsurile necesare pentru punerea în aplicare a actului menționat la punctul 18a din anexa XIII la Acordul privind Spațiul Economic European (Directiva 2006/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 17 mai 2006 de modificare a Directivei 1999/62/CE de aplicare la vehiculele grele de marfă a taxelor pentru utilizarea anumitor infrastructuri), astfel cum a fost adaptat prin Protocolul 1 la acord, Islanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul actului menționat anterior și al articolului 7 din acord.

               2.

               Să dispună suportarea cheltuielilor de judecată de către Islanda.

      Situația de fapt și de drept și motivele invocate:

               —

               Cererea se referă la nerespectarea de către Islanda, până la data de 20 aprilie 2013, a avizului motivat emis de Autoritatea AELS de Supraveghere la 20 februarie 2013, referitor la faptul că statul islandez nu a transpus în ordinea sa juridică națională Directiva 2006/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 17 mai 2006 de modificare a Directivei 1999/62/CE de aplicare la vehiculele grele de marfă a taxelor pentru utilizarea anumitor infrastructuri („actul”), după cum se menționează la punctul 18a din anexa XIII la Acordul privind Spațiul Economic European, astfel cum a fost adaptat prin Protocolul 1 la acord.

               —

               Autoritatea AELS de Supraveghere declară că Islanda nu și-a respectat obligațiile în conformitate cu articolul 2 din act și cu articolul 7 din Acordul SEE, prin faptul că nu a adoptat și/sau notificat, în termenul prevăzut, Autoritatea AELS de Supraveghere cu privire la toate măsurile necesare pentru punerea în aplicare a actului.


title: Cauza T-285/15: Ordonanța Tribunalului din 5 aprilie 2016 – Syria Steel și Al Buroj Trading/Consiliul

text:
               30.5.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 191/45

         Ordonanța Tribunalului din 5 aprilie 2016 – Syria Steel și Al Buroj Trading/Consiliul
   (Cauza T-285/15) (1)

   (2016/C 191/62)
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei a șaptea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 302, 14.9.2015.


title: Cauza C-279/15 P: Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 21 aprilie 2016 – Alexandre Borde, Carbonium SAS/Comisia Europeană [Recurs — Articolul 181 din Regulamentul de procedură al Curții — Programul intra-ACP (statele din Africa, zona Caraibelor și Pacific) al Alianței mondiale împotriva schimbărilor climatice (AMSC) — Cerere a Comisiei Europene de încetare a misiunii unui expert ales de cocontractantul său — Acțiune în anulare — Dreptul la o cale de atac jurisdicțională efectivă]

text:
               1.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 279/5

         Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 21 aprilie 2016 – Alexandre Borde, Carbonium SAS/Comisia Europeană
   (Cauza C-279/15 P) (1)

   ([Recurs - Articolul 181 din Regulamentul de procedură al Curții - Programul intra-ACP (statele din Africa, zona Caraibelor și Pacific) al Alianței mondiale împotriva schimbărilor climatice (AMSC) - Cerere a Comisiei Europene de încetare a misiunii unui expert ales de cocontractantul său - Acțiune în anulare - Dreptul la o cale de atac jurisdicțională efectivă])
   (2016/C 279/07)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurenți: Alexandre Borde, Carbonium SAS (reprezentant: A.B.H. Herzberg, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: S. Bartelt și F. Moro, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Îl obligă pe domnul Alexandre Borde și Carbonium SAS în solidar la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 294, 7.9.2015.


title: Cauza C-361/05: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 24 mai 2007 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Spaniei (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Gestionarea deșeurilor — Directivele 75/442/CEE și 1999/31/CE — Depozite ilegale și necontrolate — Depozitele din Níjar, Hoyo de Miguel și Cueva del Mojón)

text:
               7.7.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 155/3

         Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 24 mai 2007 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Spaniei
   (Cauza C-361/05) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Gestionarea deșeurilor - Directivele 75/442/CEE și 1999/31/CE - Depozite ilegale și necontrolate - Depozitele din Níjar, Hoyo de Miguel și Cueva del Mojón)
   (2007/C 155/04)
   Limba de procedură: spaniola
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: I. Martínez del Peral și M. Konstantinidis, agenți)

      Pârât: Regatul Spaniei (reprezentanți: I. del Cuvillo Contreras și M. Muños Pérez, agenți)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolelor 4, 9 și 13 din Directiva 75/442/CEE a Consiliului din 15 iulie 1975 privind deșeurile (JO L 194, p. 39), astfel cum a fost modificată prin Directiva 91/156/CEE a Consiliului din 18 martie 1991 (JO L 78, p. 32), și a articolului 14 din Directiva 1999/31/CE a Consiliului din 26 aprilie 1999 privind depozitele de deșeuri (JO L 182, p. 1) — Depozitele din Níjar, Hoyo de Miguel și Cueva del Mojón, situat la La Mojonera
   Dispozitivul

               1)

               Prin faptul de a nu fi luat în termenul prevăzut măsurile necesare pentru a asigura aplicarea articolelor 4, 9 și 13 din Directiva 75/442/CEE a Consiliului din 15 iulie 1975 privind deșeurile, astfel cum a fost modificată prin Directiva 91/156/CEE a Consiliului din 18 martie 1991, precum și a articolului 14 din Directiva 1999/31/CE a Consiliului din 26 aprilie 1999 privind depozitele de deșeuri, în raport cu depozitele de deșeuri din Níjar, Hoyo de Miguel și Cueva del Mojón (provincia Almería), Regatul Spaniei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestor dispoziții.

               2)

               Obligă Regatul Spaniei la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 296, 26.11.2005.


title: Cauza C-361/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Conseil d'État (Belgia) la 19 iulie 2010 — Scrl Intercommunale Intermosane, ASBL Fédération de l'industrie et du gaz (Synergrid)/État belge

text:
               9.10.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 274/11

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Conseil d'État (Belgia) la 19 iulie 2010 — Scrl Intercommunale Intermosane, ASBL Fédération de l'industrie et du gaz (Synergrid)/État belge
   (Cauza C-361/10)
   ()
   2010/C 274/15
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Conseil d'État

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamante: Scrl Intercommunale Intermosane, ASBL Fédération de l'industrie et du gaz (Synergrid)

      Pârât: État belge

      Întrebările preliminare

               1.

               Standarde naționale, cum sunt articolele 8-13 din decretul regal atacat, din 2 iunie 2008, privind cerințele minime de securitate pentru anumite instalații electrice vechi la locurile de muncă, care prevăd cerințe referitoare la realizarea de instalații electrice, la construcția de echipamente electrice și la protecțiile aferente acestor echipamente pentru a garanta protecția lucrătorilor, constituie reglementări tehnice în sensul articolului 1 punctul (11) din Directiva 98/34/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 iunie 1998 referitoare la procedura de furnizare de informații în domeniul standardelor, reglementărilor tehnice (1) și al normelor privind serviciile societății informaționale, ale căror proiecte trebuie să facă obiectul unei notificări potrivit articolului 8 alineatul (1) primul paragraf din aceeași directivă?

               2.

               Standarde naționale, cum sunt articolele 8-13 din decretul regal citat anterior, din 2 iunie 2008, sunt măsuri în sensul articolul 1 teza finală din Directiva 98/34/CE citată anterior pe care statele membre le consideră necesare pentru protecția persoanelor, în special a lucrătorilor, în cazul utilizării de produse și care nu afectează produsele?

      (1)  JO L 204, p. 37, Ediție specială, 13/vol. 23, p. 207.