title: Cauza C-416/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bayerisches Oberstes Landesgericht (Germania) la 7 iulie 2021 – Landkreis A.-F./J. Sch. Omnibusunternehmen și K. Reisen GmbH

text:
               25.10.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 431/7

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Bayerisches Oberstes Landesgericht (Germania) la 7 iulie 2021 – Landkreis A.-F./J. Sch. Omnibusunternehmen și K. Reisen GmbH
      (Cauza C-416/21)
      (2021/C 431/05)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Bayerisches Oberstes Landesgericht

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: Landkreis A.-F.

         Pârâte: J. Sch. Omnibusunternehmen, K. Reisen GmbH

         Intervenientă: E. GmbH & Co. KG

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 57 alineatul (4) litera (d) din Directiva 2014/24/UE (1) trebuie interpretat în sensul că autoritatea contractantă trebuie să aibă suficiente indicii plauzibile pentru a demonstra că există o încălcare a articolului 101 TFUE de către operatorii economici?

                  2)

                  Articolul 57 alineatul (4) din Directiva 2014/24 trebuie interpretat ca reglementare exhaustivă a motivelor facultative pentru excludere, în sensul în care principiul egalității de tratament [articolul 18 alineatul (1) din această directivă] – atunci când se depun oferte care nu sunt nici autonome, nici independente – nu se poate opune unei atribuiri a contractului?

                  3)

                  Articolul 18 alineatul (1) din Directiva 2014/24 trebuie interpretat în sensul că se opune atribuirii unui contract către întreprinderi care formează o unitate economică și care au depus fiecare câte o ofertă?

         (1)  Directiva Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2014 privind achizițiile publice și de abrogare a Directivei 2004/18/CE (JO 2014, L 94, S. 65).


title: Cauza C-447/21 P: Recurs introdus la 20 iulie 2021 de Petrus Kerstens împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a șaptea) din 17 mai 2021 în cauza T-672/20, Kerstens/Comisia

text:
               25.10.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 431/8

      Recurs introdus la 20 iulie 2021 de Petrus Kerstens împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a șaptea) din 17 mai 2021 în cauza T-672/20, Kerstens/Comisia
      (Cauza C-447/21 P)
      (2021/C 431/06)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Recurent: Petrus Kerstens (reprezentant: C. Mourato, avocat)

         Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

         Concluziile

                  —

                  Anularea Ordonanței Tribunalului din 17 mai 2021, Kerstens/Comisia (T-672/20);

                  —

                  declararea admisibilității acțiunii în discuție;

                  —

                  considerând cauza ca nefiind în stare de judecată pe fond, trimiterea cauzei Tribunalului pentru a se pronunța asupra acesteia;

                  —

                  soluționarea odată cu fondul a cererii privind cheltuielile de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Cele patru motive de recurs privesc admisibilitatea acțiunii introduse de recurent în primă instanță.
      Prin intermediul primului motiv, recurentul susține că, prin declararea inadmisibilității acțiunii în anularea deciziilor din 20 și 31 ianuarie 2020, Tribunalul a încălcat normele în materie de sarcină a probei, precum și articolul 91 alineatul (3) din Statutul funcționarilor și a denaturat faptele și elementele de probă.
      Prin intermediul celui de al doilea motiv, recurentul consideră că Tribunalul nu a motivat în mod suficient ordonanța atacată.
      Prin intermediul celui de al treilea motiv, recurentul susține că Tribunalul a încălcat în mod grav principiul securității juridice în materie de stabilire a datei de notificare a actului atacat.
      Prin intermediul celui de al patrulea și ultim motiv, recurentul apreciază că Tribunalul a încălcat principiul egalității de tratament al funcționarilor în materie de stabilire a datei de notificare a actelor care le sunt adresate și cărora trebuie să li se dea o urmare judiciară.


title: Cauza C-487/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesverwaltungsgerichts (Austria) la 9 august 2021 – F.F.

text:
               25.10.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 431/8

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesverwaltungsgerichts (Austria) la 9 august 2021 – F.F.
      (Cauza C-487/21)
      (2021/C 431/07)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Bundesverwaltungsgerichts

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: F.F.

         Celelalte părți: Österreichische Datenschutzbehörde, CRIF GmbH

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Noțiunea de „copie” prevăzută la articolul 15 alineatul (3) din Regulamentul (UE) 2016/679 (1) (denumit în continuare „RGPD”) trebuie interpretată în sensul că vizează o fotocopie, un facsimil ori o copie electronică a unei date (electronice) sau la această noțiune se încadrează și un duplicat („Abschrift”, în limba germană), un „double” („duplicata”) sau un „transcript”, astfel cum sunt definite în dicționarele german, francez și englez?

                  2)

                  Articolul 15 alineatul (3) prima teză din RGPD, potrivit căruia „operatorul [furnizează] o copie a datelor cu caracter personal care fac obiectul prelucrării”, trebuie interpretat în sensul că include un drept general al persoanei vizate de a i se preda o copie – inclusiv – a documentelor complete în care sunt prelucrate date cu caracter personal ale persoanei vizate sau de a i se preda o copie a unui extras dintr-o bază de date, în cazul prelucrării datelor cu caracter personal într-o astfel de bază de date, ori persoana vizată are dreptul – numai – la o reproducere fidelă a datelor cu caracter personal care trebuie furnizate în temeiul articolului 15 alineatul (1) din RGPD?

                  3)

                  În ipoteza în care s-ar răspunde la cea de a doua întrebare în sensul că pentru persoana vizată nu există decât un drept la reproducerea fidelă a datelor cu caracter personal care trebuie furnizate în temeiul articolului 15 alineatul (1) din RGPD, articolul 15 alineatul (3) prima teză din RGPD trebuie interpretat în sensul că, în funcție de tipul datelor prelucrate [de exemplu, cu privire la diagnosticele, rezultatele examinărilor, evaluările menționate la considerentul (63) al RGPD, precum și la documente în legătură cu un examen în sensul Hotărârii Curții de Justiție a Uniunii Europene din 20 decembrie 2017, Nowak (2)] și de obligația de transparență prevăzută la articolul 12 alineatul (1) din RGPD, poate fi totuși necesară, de la caz la caz, punerea la dispoziția persoanei vizate inclusiv a pasajelor de text sau a documentelor integrale?

                  4)

                  Noțiunea de „informații” care, potrivit articolului 15 alineatul (3) a treia teză din RGPD, în cazul în care persoana vizată introduce cererea în format electronic, sunt „furnizate într-un format electronic utilizat în mod curent”, „cu excepția cazului în care persoana vizată solicită un alt format”, trebuie interpretată în sensul că se referă numai la „datel[e] cu caracter personal care fac obiectul prelucrării” prevăzute la articolul 15 alineatul (3) prima teză?

                              a)

                              În cazul unui răspuns negativ la cea de a patra întrebare, noțiunea de „informații” care, potrivit articolului 15 alineatul (3) a treia teză din RGPD, în cazul în care persoana vizată introduce cererea în format electronic, sunt „furnizate într-un format electronic utilizat în mod curent”, „cu excepția cazului în care persoana vizată solicită un alt format”, trebuie interpretată în sensul că se referă de asemenea la informațiile prevăzute la articolul 15 alineatul (1) literele (a)-(h) din RGPD?

                              b)

                              În cazul unui răspuns negativ și la a patra întrebare litera a), noțiunea de „informații” care, potrivit articolului 15 alineatul (3) a treia teză din RGPD, în cazul în care persoana vizată introduce cererea în format electronic, sunt „furnizate într-un format electronic utilizat în mod curent”, „cu excepția cazului în care persoana vizată solicită un alt format”, trebuie interpretată în sensul că se referă, pe lângă „datel[e] cu caracter personal care fac obiectul prelucrării”, precum și informațiile menționate la articolul 15 alineatul (1) literele (a)-(h), inclusiv, de exemplu, la metadatele aferente?

         (1)  Regulamentul (UE) 2016/679 al Parlamentului European și al Consiliului din 27 aprilie 2016 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și privind libera circulație a acestor date și de abrogare a Directivei 95/46/CE (Regulamentul general privind protecția datelor) (JO 2016, L 119, p. 1).

         (2)  C-434/16, EU:C:2017:994.


title: Cauza C-494/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de High Court (Irlanda) la 11 august 2021 – Eircom Limited/Commission for Communications Regulation

text:
               25.10.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 431/9

      Cerere de decizie preliminară introdusă de High Court (Irlanda) la 11 august 2021 – Eircom Limited/Commission for Communications Regulation
      (Cauza C-494/21)
      (2021/C 431/08)
      Limba de procedură: engleza

         Instanța de trimitere

      High Court (Irlanda)

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Eircom Limited

         Pârâtă: Commission for Communications Regulation

         Interveniente: Vodafone Ireland Limited, Three Ireland (Hutchinson) Limited, Three Ireland Services (Hutchinson) Limited

         Întrebările preliminare

      În cazurile în care:

                  1.

                  piața telecomunicațiilor a fost liberalizată și există mai mulți furnizori de servicii de telecomunicații care își desfășoară activitatea pe piață;

                  2.

                  un singur furnizor de servicii (denumit în continuare „furnizorul de servicii universale” sau „FSU”) a fost selectat de autoritatea națională de reglementare (denumită în continuare „ANR”) pentru a îndeplini obligațiile de serviciu universal (denumite în continuare „OSU”)

                  3.

                  ANR a stabilit că există un cost net pozitiv asociat cu îndeplinirea OSU (denumit în continuare „costul net al OSU”); și

                  4.

                  ANR a stabilit că costul net al OSU este semnificativ în comparație cu costurile administrative ale stabilirii unui mecanism de repartizare în ceea ce privește costul net al OSU între participanții la piață;

            În cazul în care ANR este obligată, în temeiul obligațiilor care îi revin în temeiul Directivei 2002/22 (1) privind serviciul universal, să examineze dacă costul net al OSU este excesiv având în vedere capacitatea FSU de a îl suporta, ținând seama de toate caracteristicile FSU, în special de calitatea echipamentelor sale, de situația sa economică și financiară și de cota sa de piață (astfel cum se menționează la punctul 42 din Hotărârea Base), este permis, în temeiul directivelor, ca ANR să efectueze această evaluare ținând seama exclusiv de caracteristicile/situația FSU sau trebuie să evalueze caracteristicile/situația FSU în raport cu concurenții săi de pe piața relevantă?

         (1)  Directiva 2002/22/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind serviciul universal și drepturile utilizatorilor cu privire la rețelele și serviciile electronice de comunicații (Directiva privind serviciul universal) (JO 2002, L 108, p. 51, Ediție specială, 13/vol. 35, p. 213).


title: Cauza C-506/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Erfurt (Germania) la 18 august 2021 – UM/Daimler AG

text:
               25.10.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 431/10

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Erfurt (Germania) la 18 august 2021 – UM/Daimler AG
      (Cauza C-506/21)
      (2021/C 431/09)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Landgericht Erfurt

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: UM

         Pârâtă: Daimler AG

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 18 alineatul (1), articolul 26 alineatul (1) și articolul 46 din Directiva 2007/46/CE (1) coroborate cu articolele 4, 5 și 13 din Regulamentul (CE) nr. 715/2007 (2) au ca obiectiv și protecția intereselor cumpărătorilor individuali ai autovehiculelor și a patrimoniului acestora? Printre acestea se numără și interesul unui cumpărător individual de autovehicule de a nu cumpăra un autovehicul care nu este conform cu cerințele dreptului Uniunii, în special de a nu cumpăra un autovehicul echipat cu un dispozitiv de manipulare interzis în sensul articolului 5 alineatul (2) din Regulamentul nr. 715/2007?

                  2)

                  Dreptul Uniunii, în special principiul efectivității și drepturile fundamentale și principiile europene, precum și drepturile proprii ale naturii, impune existența unui drept la despăgubire al cumpărătorului de autovehicule întemeiat pe răspunderea civilă delictuală împotriva producătorului de autovehicule, în cazul oricărei acțiuni culpabile (din neglijență sau din culpă) a producătorului de autovehicule în ceea ce privește introducerea pe piață a unui autovehicul echipat cu un dispozitiv de manipulare interzis în sensul articolului 5 alineatul (2) din Regulamentul nr. 715/2007?

                  3)

                  Dreptul Uniunii, în special articolul 267 TFUE coroborat cu articolul 19 alineatul (1) TUE și cu articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene se opune unor dispoziții germane precum articolul 348 alineatul (3) din Codul de procedură civilă (ZPO) și jurisprudența aferentă, în măsura în care îngreunează sau împiedică o trimitere preliminară la Curtea de Justiție a Uniunii Europene? Situația este aceeași în ceea ce privește dispozițiile de drept german referitoare la lipsa de imparțialitate, precum articolul 42 din Codul de procedură civilă (ZPO)?

         (1)  Directiva 2007/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 septembrie 2007 de stabilire a unui cadru pentru omologarea autovehiculelor și remorcilor acestora, precum și a sistemelor, componentelor și unităților tehnice separate destinate vehiculelor respective (Directivă-cadru) (JO 2007, L 263, p. 1).

         (2)  Regulamentul (CE) nr. 715/2007 al Parlamentului European și al Consiliului din 20 iunie 2007 privind omologarea de tip a autovehiculelor în ceea ce privește emisiile provenind de la vehiculele ușoare pentru pasageri și de la vehiculele ușoare comerciale (Euro 5 și Euro 6) și privind accesul la informațiile referitoare la repararea și întreținerea vehiculelor (JO 2007, L 171, p. 1).


title: Cauza C-507/21 P: Recurs introdus la 18 august 2021 de Puma SE, Puma United Kingdom Ltd, Puma Nordic AB, Austria Puma Dassler GmbH, Puma Italia Srl, Puma France SAS, Puma Denmark A/S, Puma Iberia, SL, Puma Retail AG împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 9 iunie 2021 în cauza T-781/16, Puma și alții/Comisia

text:
               25.10.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 431/11

      Recurs introdus la 18 august 2021 de Puma SE, Puma United Kingdom Ltd, Puma Nordic AB, Austria Puma Dassler GmbH, Puma Italia Srl, Puma France SAS, Puma Denmark A/S, Puma Iberia, SL, Puma Retail AG împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 9 iunie 2021 în cauza T-781/16, Puma și alții/Comisia
      (Cauza C-507/21 P)
      (2021/C 431/10)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurente: Puma SE, Puma United Kingdom Ltd, Puma Nordic AB, Austria Puma Dassler GmbH, Puma Italia Srl, Puma France SAS, Puma Denmark A/S, Puma Iberia, SL, Puma Retail AG (reprezentanți: E. Vermulst, J. Cornelis, advocaten)

         Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

         Concluziile recurentei

      Recurentele solicită Curții:

                  —

                  anularea hotărârii atacate;

                  —

                  anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 2016/1395 (1) al Comisiei din 18 august 2016, a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 2016/1647 (2) al Comisiei din 13 septembrie 2016 și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2016/1731 (3) al Comisiei din 28 septembrie 2016; și

                  —

                  obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată efectuate de recurente în cadrul prezentului recurs, precum și a celor efectuate în procedura în fața Tribunalului în cauza T-781/16,

            sau alternativ:

                  —

                  trimiterea cauzei spre rejudecare Tribunalului și

                  —

                  soluționarea odată cu fondul a cererii privind cheltuielile de judecată aferente procedurii în fața Tribunalului și a recursului.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea recursului, recurentele invocă trei motive.
      În primul rând, prin hotărârea atacată nu s-a soluționat fondul primului motiv invocat de recurente, ceea ce a determinat o încălcare a obligației de motivare.
      În al doilea rând, prin hotărârea atacată s-a aplicat un criteriu juridic eronat în ceea ce privește argumentul recurentelor din cadrul unui aspect al celui de al treilea motiv, potrivit căruia regulamentele atacate încalcă principiul proporționalității.
      În al treilea rând, în contextul examinării unui aspect a celui de al patrulea motiv al recurentelor, prin hotărârea atacată s-a interpretat în mod eronat Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2016/223 (4) al Comisiei din 17 februarie 2016 de stabilire a unei proceduri pentru evaluarea anumitor cereri de acordare a tratamentului de societate care funcționează în condițiile unei economii de piață și a tratamentului individual depuse de către producători-exportatori din China și din Vietnam și de punere în aplicare a hotărârii Curții de Justiție în cauzele conexate C-659/13 și C-34/14, și a fost ignorat principiul juridic potrivit căruia nimeni nu poate invoca propria eroare pentru obținerea unui avantaj.

         (1)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2016/1395 al Comisiei din 18 august 2016 de reinstituire a unei taxe antidumping definitive și de percepere definitivă a taxei provizorii instituite la importurile de anumite tipuri de încălțăminte cu fețe din piele originare din Republica Populară Chineză și produse de Buckinghan Shoe Mfg Co., Ltd., Buildyet Shoes Mfg., DongGuan Elegant Top Shoes Co. Ltd, Dongguan Stella Footwear Co Ltd, Dongguan Taiway Sports Goods Limited, Foshan City Nanhai Qun Rui Footwear Co., Jianle Footwear Industrial, Sihui Kingo Rubber Shoes Factory, Synfort Shoes Co. Ltd., Taicang Kotoni Shoes Co. Ltd., Wei Hao Shoe Co. Ltd., Wei Hua Shoe Co. Ltd., Win Profile Industries Ltd, și de punere în aplicare a hotărârii Curții de Justiție în cauzele conexate C-659/13 și C-34/14 (JO 2016, L 225, p. 52).

         (2)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2016/1647 al Comisiei din 13 septembrie 2016 de reinstituire a unei taxe antidumping definitive și de percepere definitivă a taxei provizorii instituite asupra importurilor de anumite tipuri de încălțăminte cu fețe din piele originare din Vietnam și produse de Best Royal Co., Ltd, Lac Cuong Footwear Co., Ltd, Lac Ty Co., Ltd, Saoviet Joint Stock Company (Megastar Joint Stock Company), VMC Royal Co., Ltd, Freetrend Industrial Ltd. și societatea sa afiliată Freetrend Industrial A (Vietnam) Co., Ltd, Fulgent Sun Footwear Co., Ltd., General Shoes Ltd., Golden Star Co., Ltd., Golden Top Company Co., Ltd., Kingmaker Footwear Co., Ltd, Tripos Enterprise Inc., Vietnam Shoe Majesty Co., Ltd., și de punere în aplicare a hotărârii Curții de Justiție în cauzele conexate C 659/13 și C 34/14 (JO 2016, L 245, p. 16).

         (3)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2016/1731 al Comisiei din 28 septembrie 2016 de reinstituire a unei taxe antidumping definitive și de percepere definitivă a taxei provizorii instituite asupra importurilor de anumite tipuri de încălțăminte cu fețe din piele originare din Republica Populară Chineză și Vietnam și produse de General Footwear Ltd (China), Diamond Vietnam Co. Ltd și Ty Hung Footgearmex/Footwear Co. Ltd și de punere în aplicare a hotărârii Curții de Justiție în cauzele conexate C-659/13 și C-34/14 (JO 2016, L 262, p. 4).

         (4)  JO 2016, L 41, p. 3.


title: Cauza C-528/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Fővárosi Törvényszék (Ungaria) la 26 august 2021 – M.D./Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság Budapesti és Pest Megyei Regionális Igazgatósága

text:
               25.10.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 431/12

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Fővárosi Törvényszék (Ungaria) la 26 august 2021 – M.D./Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság Budapesti és Pest Megyei Regionális Igazgatósága
      (Cauza C-528/21)
      (2021/C 431/11)
      Limba de procedură: maghiara

         Instanța de trimitere

      Fővárosi Törvényszék

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: M.D.

         Pârâtă: Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság Budapesti és Pest Megyei Regionális Igazgatósága

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolele 5 și 11 din Directiva 2008/115/CE (1) și articolul 20 TFUE coroborate cu articolele 7, 20, 24 și 47 din cartă trebuie interpretate în sensul că se opun unei practici a unui stat membru care extinde punerea în aplicare a unei reforme legislative inclusiv la proceduri repetate prin ordin judiciar emis în cadrul unor proceduri inițiate anterior, reformă legislativă în urma căreia un resortisant al unei țări terțe, membru de familie al unui cetățean al Uniunii, este supus unui regim procedural mult mai dezavantajos, până la punctul în care își pierde statutul de persoană care nu poate să facă obiectul unei returnări, nici măcar din motive de ordine publică, de siguranță publică sau de siguranță națională pe care l-a obținut în virtutea duratei șederii sale până la momentul respectiv; în continuare, i se refuză cererea de eliberare a unui permis de ședere permanentă pe baza acestei situații de fapt și din motive de securitate națională; i se retrage permisul de ședere eliberat în favoarea sa și, ulterior, i se aplică o interdicție de intrare și de ședere, fără ca împrejurările sale personale și familiale să fie examinate în vreuna dintre proceduri — în special, în acest context, faptul că are în întreținere și un cetățean maghiar minor —, decizii care au drept consecință fie întreruperea unității familiale, fie faptul că cetățenii Uniunii, membri de familie ai resortisantului unei țări terțe, printre care se numără și copilul său minor, sunt obligați să părăsească teritoriul statului membru?

                  2)

                  Articolele 5 și 11 din Directiva 2008/115 și articolul 20 TFUE coroborate cu articolele 7 și 24 din cartă trebuie interpretate în sensul că se opun unei practici a unui stat membru în temeiul căreia împrejurările personale și familiale ale resortisantului unei țări terțe nu sunt examinate înainte de a-i impune o interdicție de intrare și de ședere, susținând că șederea acestei persoane, membru de familie al unui cetățean al Uniunii, constituie o amenințare reală, directă și gravă la adresa securității naționale a țării?
                  În cazul unui răspuns afirmativ la prima sau la a doua întrebare,

                  3)

                  Articolul 20 TFUE și articolele 5 și 13 din Directiva 2008/115 coroborate cu articolele 20 și 47 din cartă, precum și considerentul (22) al Directivei 2008/115, care impune ca prioritate obligația [de a ține seama de interesul] superior al copilului, și considerentul (24) al aceleiași directive, care impune garantarea drepturilor fundamentale și a principiilor consacrate în cartă, în sensul că, în cazul în care instanța națională constată, pe baza deciziei Curții de Justiție a Uniunii Europene, că dreptul statului membru sau practica autorităților cu atribuții privind regimul străinilor întemeiată pe dreptul respectiv sunt contrare dreptului Uniunii, instanța în cauză poate, atunci când examinează temeiul juridic al interzicerii intrării și a șederii, să ia în considerare, ca drept dobândit al reclamantului în prezenta cauză, faptul că, în baza regimului prevăzut de a szabad mozgás és tartózkodás jogával rendelkező személyek beutazásáról és tartózkodásáról szóló 2007. évi I. törvény (Legea nr. I din 2007 privind intrarea și șederea persoanelor cu drept de liberă circulație și ședere), reclamantul a atins ceea ce era necesar pentru aplicarea articolului 42 din această lege, și anume, peste zece ani de ședere legală în Ungaria, sau, atunci când examinează temeinicia emiterii interdicției de intrare și de ședere, instanța respectivă trebuie să își bazeze luarea în considerare a împrejurărilor familiale și personale în mod direct pe articolul 5 din Directiva 2008/115 în lipsa unor norme prevăzute în acest sens de a harmadik országbeli állampolgárok beutazásáról és tartózkodásáról szóló 2007. évi II. törvény (Legea nr. II din 2007 privind intrarea și șederea resortisanților țărilor terțe)?

                  4)

                  O practică a unui stat membru în temeiul căreia, în cadrul procedurii inițiate de un resortisant al unei țări terțe, membru de familie al unui cetățean al Uniunii, în exercitarea dreptului său la o cale de atac, autoritățile cu atribuții privind regimul străinilor nu execută o decizie definitivă care dispune protecția jurisdicțională imediată împotriva executării deciziei [autorităților menționate] susținând că au introdus deja în Sistemul de Informații Schengen (SIS II) o alertă referitoare la interdicția de intrare și de șederii, ceea ce a dus la situația în care resortisantul unei țări terțe, membru de familie al unui cetățean al Uniunii, nu își poate exercita în mod personal dreptul la o cale de atac și nici nu poate să intre pe teritoriul Ungariei pe durata procedurii înainte de emiterea unei decizii definitive în litigiul în cauză este conformă cu dreptul Uniunii, în special cu dreptul la o cale de atac efectivă garantat la articolul 13 din Directiva 2008/115 și cu dreptul la un proces echitabil consacrat la articolul 47 din cartă?

         (1)  Directiva 2008/115/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 2008 privind standardele și procedurile comune aplicabile în statele membre pentru returnarea resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală (JO 2008, L 348, p. 98.)


title: Cauza C-540/21: Acțiune introdusă la 27 august 2021 – Comisia Europeană/Republica Slovacă

text:
               25.10.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 431/13

      Acțiune introdusă la 27 august 2021 – Comisia Europeană/Republica Slovacă
      (Cauza C-540/21)
      (2021/C 431/12)
      Limba de procedură: slovaca

         Părțile

         Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: R. Lindenthal, I. Rubene și A. Tokár, agenți)

         Pârâtă: Republica Slovacă

         Concluziile reclamantei

                  —

                  constatarea faptului că, prin adoptarea articolului 33a din Legea nr. 170/2018, introdus prin Legea nr. 136/2020, Republica Slovacă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul dispozițiilor coroborate ale articolului 12 alineatul (2), ale articolului 12 alineatul (3) litera (b) și ale articolului 12 alineatul (4) din Directiva (UE) 2015/2302 (1), coroborate cu articolul 4 din directiva menționată;

                  —

                  obligarea Republicii Slovace la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În temeiul articolului 12 alineatul (2) din Directiva (UE) 2015/2302, călătorul are dreptul să rezilieze contractul privind pachetul de servicii de călătorie înainte de începerea executării pachetului fără a plăti vreun comision de reziliere în cazul unor circumstanțe inevitabile și extraordinare care se produc la locul de destinație sau în vecinătatea imediată a acestuia și care afectează în mod semnificativ executarea pachetului sau care afectează semnificativ transportul pasagerilor la destinație. În temeiul alineatului (3) litera (b) din același articol, organizatorul beneficiază de asemenea de același drept de a rezilia un contract privind un pachet de servicii de călătorie dacă unele circumstanțe inevitabile și extraordinare îl împiedică să execute contractul.
      Articolul 12 alineatul (4) din Directiva (UE) 2015/2302 prevede că, în cazul rezilierii contractului privind pachetul de servicii de călătorie, organizatorul este obligat să efectueze o rambursare către călător fără întârzieri nejustificate și, în orice caz, nu mai târziu de 14 zile de la rezilierea contractului privind pachetul de servicii de călătorie. Pe de altă parte, articolul 4 din Directiva (UE) 2015/2302 interzice statelor membre să mențină sau să introducă dispoziții care se îndepărtează de cele stabilite prin această directivă, inclusiv dispoziții mai stricte sau mai puțin stricte, care ar asigura un nivel diferit de protecție a călătorilor.
      Prin adoptarea zákon č. 136/2020 Z. z., ktorým sa dopĺňa zákon č. 170/2018 Z. z. o zájazdoch, spojených službách cestovného ruchu, niektorých podmienkach podnikania v cestovnom ruchu (Legea nr. 136/2020 de completare a Legii nr. 170/2018 privind călătoriile, prestările de servicii conexe în materie de turism și anumite condiții ale activităților de turism), Republica Slovacă a încălcat dispozițiile coroborate ale articolului 12 alineatul (2), ale articolului 12 alineatul (3) litera (b) și ale articolului 12 alineatul (4) din Directiva (UE) 2015/2302 coroborate cu articolul 4 din directiva menționată.
      Astfel, articolul 33a alineatul 7 din Legea nr. 170/2018 prevede că o agenție de voiaj este obligată să convină cu călătorul în ceea ce privește o altă călătorie cel târziu la 31 august 2021. În temeiul alineatului 9 al articolului citat anterior, dacă agenția de voiaj nu convine cu călătorul în ceea ce privește o altă călătorie până la 31 august 2021, se prezumă că agenția s-a retras din contractul privind pachetul de servicii de călătorie și este obligată să ramburseze călătorului toate plățile pe care le-a primit în temeiul contractului privind pachetul de servicii de călătorie, fără întârziere, cel târziu la 14 septembrie 2021.

         (1)  Directiva (UE) 2015/2302 a Parlamentului European și a Consiliului din 25 noiembrie 2015 privind pachetele de servicii de călătorie și serviciile de călătorie asociate, de modificare a Regulamentului (CE) nr. 2006/2004 și a Directivei 2011/83/UE ale Parlamentului European și ale Consiliului și de abrogare a Directivei 90/314/CEE a Consiliului (JO 2015, L 326, p. 1).


title: Cauza C-57/19 P: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 2 septembrie 2021 – Comisia Europeană/Tempus Energy Ltd, Tempus Energy Technology Ltd, Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord [Recurs – Ajutoare de stat – Schemă de ajutor – Articolul 108 alineatele (2) și (3) TFUE – Regulamentul (CE) nr. 659/1999 – Articolul 4 alineatele (3) și (4) – Noțiunea de „îndoieli cu privire la compatibilitatea unei măsuri notificate cu piața comună” – Decizie de a nu ridica obiecții – Neinițierea procedurii oficiale de investigare – Orientări privind ajutoarele de stat pentru protecția mediului și energie pentru perioada 2014-2020 – Codul celor mai bune practici de desfășurare a procedurilor de control al ajutoarelor de stat – Contacte „prealabile notificării” – Drepturi procedurale ale părților interesate – Piața de capacități de energie electrică din Regatul Unit]

text:
               25.10.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 431/14

      Hotărârea Curții (Camera a patra) din 2 septembrie 2021 – Comisia Europeană/Tempus Energy Ltd, Tempus Energy Technology Ltd, Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord
      (Cauza C-57/19 P) (1)

      (Recurs - Ajutoare de stat - Schemă de ajutor - Articolul 108 alineatele (2) și (3) TFUE - Regulamentul (CE) nr. 659/1999 - Articolul 4 alineatele (3) și (4) - Noțiunea de „îndoieli cu privire la compatibilitatea unei măsuri notificate cu piața comună” - Decizie de a nu ridica obiecții - Neinițierea procedurii oficiale de investigare - Orientări privind ajutoarele de stat pentru protecția mediului și energie pentru perioada 2014-2020 - Codul celor mai bune practici de desfășurare a procedurilor de control al ajutoarelor de stat - Contacte „prealabile notificării” - Drepturi procedurale ale părților interesate - Piața de capacități de energie electrică din Regatul Unit)
      (2021/C 431/13)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: É. Gippini Fournier și P. Němečková, agenți)

         Celelalte părți din procedură: Tempus Energy Ltd, Tempus Energy Technology Ltd (reprezentanți: J. Derenne și D. Vallindas, avocați, și C. Ziegler, Rechtsanwalt), Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentanți: inițial F. Shibli, S. McCrory și Z. Lavery, ulterior F. Shibli și S. McCrory, agenți, asistați de G. Facenna, QC, și D. Mackersie, barrister)

         Intervenientă în susținerea reclamantei: Republica Polonă (reprezentant: B. Majczyna, agent)

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Hotărârea Tribunalului Uniunii Europene din 15 noiembrie 2018, Tempus Energy și Tempus Energy Technology/Comisia (T-793/14, EU:T:2018:790).

                  2)

                  Respinge acțiunea în cauza T-793/14.

                  3)

                  Tempus Energy Ltd și Tempus Energy Technology Ltd suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană în cadrul procedurilor în fața Tribunalului Uniunii Europene și în fața Curții de Justiție.

                  4)

                  Republica Polonă și Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 148, 29.4.2019.


title: Cauza C-570/19: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 2 septembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de High Court (Irlanda) – Irlanda) – Irish Ferries Ltd/National Transport Authority [Trimitere preliminară – Transport maritim – Drepturile pasagerilor care călătoresc pe mare și pe căi navigabile interioare – Regulamentul (UE) nr. 1177/2010 – Articolele 18 și 19, articolul 20 alineatul (4) și articolele 24 și 25 – Anularea unor servicii de transport de pasageri – Livrare tardivă a unei nave operatorului de transport – Preaviz înainte de data plecării prevăzute inițial – Consecințe – Dreptul la redirecționare – Modalități – Suportarea costurilor suplimentare – Dreptul la despăgubire – Calcul – Noțiunea de preț al biletului – Organism național responsabil cu asigurarea aplicării Regulamentului nr. 1177/2010 – Competență – Noțiunea de plângere – Aprecierea validității – Articolele 16, 17, 20 și 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene – Principiile proporționalității, securității juridice și egalității de tratament]

text:
               25.10.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 431/15

      Hotărârea Curții (Camera a patra) din 2 septembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de High Court (Irlanda) – Irlanda) – Irish Ferries Ltd/National Transport Authority
      (Cauza C-570/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Transport maritim - Drepturile pasagerilor care călătoresc pe mare și pe căi navigabile interioare - Regulamentul (UE) nr. 1177/2010 - Articolele 18 și 19, articolul 20 alineatul (4) și articolele 24 și 25 - Anularea unor servicii de transport de pasageri - Livrare tardivă a unei nave operatorului de transport - Preaviz înainte de data plecării prevăzute inițial - Consecințe - Dreptul la redirecționare - Modalități - Suportarea costurilor suplimentare - Dreptul la despăgubire - Calcul - Noțiunea de preț al biletului - Organism național responsabil cu asigurarea aplicării Regulamentului nr. 1177/2010 - Competență - Noțiunea de plângere - Aprecierea validității - Articolele 16, 17, 20 și 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Principiile proporționalității, securității juridice și egalității de tratament)
      (2021/C 431/14)
      Limba de procedură: engleza

         Instanța de trimitere

      High Court (Irlanda)

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Irish Ferries Ltd

         Pârâtă: National Transport Authority

         Dispozitivul

                  1)

                  Regulamentul (UE) nr. 1177/2010 al Parlamentului European și al Consiliului din 24 noiembrie 2010 privind drepturile pasagerilor care călătoresc pe mare și pe căi navigabile interioare și de modificare a Regulamentului (CE) nr. 2006/2004 trebuie interpretat în sensul că este aplicabil în cazul în care un operator de transport anulează un serviciu de transport de pasageri cu respectarea unui preaviz de mai multe săptămâni înainte de plecarea prevăzută inițial, pentru motivul că nava care trebuia să asigure acest serviciu a făcut obiectul unei întârzieri la livrare și nu a putut fi înlocuită.

                  2)

                  Articolul 18 din Regulamentul nr. 1177/2010 trebuie interpretat în sensul că, atunci când un serviciu de transport de pasageri este anulat și nu există niciun serviciu de transport alternativ pe aceeași rută, operatorul de transport este obligat să propună pasagerului, în temeiul dreptului acestuia din urmă la o redirecționare în condiții comparabile și cu prima ocazie posibilă către destinația finală prevăzută de dispoziția menționată, un serviciu de transport alternativ care folosește un traseu diferit de cel al serviciului maritim anulat sau un serviciu de transport maritim combinat cu alte moduri de transport, precum transportul rutier sau feroviar, și este obligat să suporte eventualele costuri suplimentare angajate de pasager în cadrul acestei redirecționări către destinația finală.

                  3)

                  Articolele 18 și 19 din Regulamentul nr. 1177/2010 trebuie interpretate în sensul că, atunci când un operator de transport anulează un serviciu de transport de pasageri cu respectarea unui preaviz de mai multe săptămâni înainte de plecarea prevăzută inițial, pasagerul are un drept la despăgubiri în temeiul articolului 19 din acest regulament atunci când decide, în conformitate cu articolul 18 din regulamentul menționat, să fie redirecționat cu prima ocazie posibilă sau să își amâne călătoria pentru o dată ulterioară și ajunge la destinația finală prevăzută inițial cu o întârziere mai mare decât pragurile stabilite la articolul 19 din același regulament. În schimb, atunci când un pasager decide să îi fie rambursat prețul biletului, el nu are un astfel de drept la despăgubiri în temeiul acestui articol.

                  4)

                  Articolul 19 din Regulamentul nr. 1177/2010 trebuie interpretat în sensul că noțiunea de „preț al biletului” care figurează la acest articol include costurile aferente prestațiilor opționale suplimentare alese de pasager, precum rezervarea unei cabine sau a unei cuști pentru câini ori accesul la spații de recepție exclusive.

                  5)

                  Articolul 20 alineatul (4) din Regulamentul nr. 1177/2010 trebuie interpretat în sensul că livrarea cu întârziere a unei nave de transport de pasageri, care a determinat anularea tuturor curselor care trebuiau efectuate de această navă în cadrul unei noi rute maritime, nu intră sub incidența noțiunii de „circumstanțe extraordinare” în sensul dispoziției menționate.

                  6)

                  Articolul 24 din Regulamentul nr. 1177/2010 trebuie interpretat în sensul că nu impune pasagerului care solicită să beneficieze de o despăgubire în temeiul articolului 19 din acest regulament să introducă cererea sub forma unei plângeri la operatorul de transport în termen de două luni de la data la care serviciul de transport a fost executat sau ar fi trebuit să fie executat.

                  7)

                  Articolul 25 din Regulamentul nr. 1177/2010 trebuie interpretat în sensul că intră în competența unui organism național responsabil cu asigurarea aplicării acestui regulament desemnat de un stat membru nu numai serviciul de transport de pasageri efectuat dintr-un port situat pe teritoriul acestui stat membru, ci și un serviciu de transport de pasageri efectuat dintr-un port situat pe teritoriul unui alt stat membru care are ca destinație un port situat pe teritoriul primului stat membru atunci când acest din urmă serviciu de transport se înscrie în cadrul unui traseu dus-întors care a fost anulat în întregime.

                  8)

                  Examinarea celei de a zecea întrebări nu a evidențiat niciun element de natură să afecteze validitatea articolelor 18 și 19 din Regulamentul nr. 1177/2010.

         (1)  JO C 328, 30.9.2019.


title: Cauza C-579/19: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 2 septembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Supreme Court of the United Kingdom – Regatul Unit) – The Queen, la cererea Association of Independent Meat Suppliers, Cleveland Meat Company Ltd/The Food Standards Agency (Trimitere preliminară – Protecția sănătății – Regulamentul (CE) nr. 854/2004 – Articolul 5 punctul 2 – Regulamentul (CE) nr. 882/2004 – Articolul 54 alineatul (3) – Norme de igienă care se aplică alimentelor de origine animală – Inspecție post mortem a carcasei și a organelor – Medic veterinar oficial – Marcare privind sănătatea – Refuz – Carne declarată improprie pentru consumul uman – Dreptul la o cale de atac împotriva unei decizii a medicului veterinar oficial – Protecție jurisdicțională efectivă – Articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene)

text:
               25.10.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 431/16

      Hotărârea Curții (Camera a patra) din 2 septembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Supreme Court of the United Kingdom – Regatul Unit) – The Queen, la cererea Association of Independent Meat Suppliers, Cleveland Meat Company Ltd/The Food Standards Agency
      (Cauza C-579/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Protecția sănătății - Regulamentul (CE) nr. 854/2004 - Articolul 5 punctul 2 - Regulamentul (CE) nr. 882/2004 - Articolul 54 alineatul (3) - Norme de igienă care se aplică alimentelor de origine animală - Inspecție post mortem a carcasei și a organelor - Medic veterinar oficial - Marcare privind sănătatea - Refuz - Carne declarată improprie pentru consumul uman - Dreptul la o cale de atac împotriva unei decizii a medicului veterinar oficial - Protecție jurisdicțională efectivă - Articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene)
      (2021/C 431/15)
      Limba de procedură: engleza

         Instanța de trimitere

      Supreme Court of the United Kingdom

         Părțile din procedura principală

         Recurente: The Queen, la cererea Association of Independent Meat Suppliers, Cleveland Meat Company Ltd

         Intimată: The Food Standards Agency

         Dispozitivul

                  1)

                  Regulamentul (CE) nr. 854/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 de stabilire a normelor specifice de organizare a controalelor oficiale privind produsele de origine animală destinate consumului uman, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 882/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004, și Regulamentul nr. 882/2004 trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări naționale în temeiul căreia, atunci când un medic veterinar oficial refuză să aplice o marcă de sănătate pe o carcasă, iar proprietarul acestei carcase nu este de acord cu decizia respectivă, medicul veterinar oficial trebuie să sesizeze o instanță pentru ca aceasta să decidă pe fond și pe baza avizelor tehnice ale unor experți desemnați de fiecare dintre părți dacă respectiva carcasă îndeplinește sau nu cerințele privind siguranța produselor alimentare, fără a putea anula în mod formal deciziile medicului veterinar oficial și nici dispune înlăturarea efectelor acestor decizii.

                  2)

                  Articolul 54 din Regulamentul nr. 882/2004 coroborat cu considerentul (43) al acestuia și în lumina articolului 47 din cartă trebuie interpretat în sensul că nu se opune unei reglementări naționale potrivit căreia decizia luată de medicul veterinar oficial, în conformitate cu articolul 5 punctul 2 din Regulamentul nr. 854/2004, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 882/2004, de a nu aplica o marcă de sănătate pe o carcasă nu poate face decât obiectul unui control jurisdicțional restrâns, în cadrul căruia instanța sesizată o poate anula pe aceasta pentru orice motiv de nelegalitate, inclusiv în cazul în care medicul veterinar respectiv a acționat într-un alt scop decât cel pentru care i au fost conferite competențele, în cazul în care nu a aplicat criteriile juridice adecvate sau în cazul în care decizia sa este neîntemeiată sau nu este susținută de elemente de probă suficiente.

         (1)  JO C 328, 30.9.2019.


title: Cauza C-647/19 P: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 2 septembrie 2021 – Ja zum Nürburgring eV/Comisia Europeană (Recurs – Ajutoare de stat – Ajutoare în favoarea complexului Nürburgring (Germania) – Decizie prin care ajutoarele sunt declarate parțial incompatibile cu piața internă – Vânzare a activelor beneficiarilor ajutoarelor de stat declarate incompatibile – Procedură de cerere de ofertă deschisă, transparentă, nediscriminatorie și necondiționată – Decizie prin care se declară că rambursarea ajutoarelor incompatibile nu se referă la noul proprietar al complexului Nürburgring și că acesta nu a beneficiat de un ajutor nou pentru achiziționarea acestui complex – Admisibilitate – Calitatea de persoană interesată – Persoană vizată în mod individual – Încălcarea drepturilor procedurale ale persoanelor interesate – Dificultăți care impun inițierea unei proceduri oficiale de investigare – Motivare – Denaturare a probelor)

text:
               25.10.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 431/17

      Hotărârea Curții (Camera a patra) din 2 septembrie 2021 – Ja zum Nürburgring eV/Comisia Europeană
      (Cauza C-647/19 P) (1)

      (Recurs - Ajutoare de stat - Ajutoare în favoarea complexului Nürburgring (Germania) - Decizie prin care ajutoarele sunt declarate parțial incompatibile cu piața internă - Vânzare a activelor beneficiarilor ajutoarelor de stat declarate incompatibile - Procedură de cerere de ofertă deschisă, transparentă, nediscriminatorie și necondiționată - Decizie prin care se declară că rambursarea ajutoarelor incompatibile nu se referă la noul proprietar al complexului Nürburgring și că acesta nu a beneficiat de un ajutor nou pentru achiziționarea acestui complex - Admisibilitate - Calitatea de persoană interesată - Persoană vizată în mod individual - Încălcarea drepturilor procedurale ale persoanelor interesate - Dificultăți care impun inițierea unei proceduri oficiale de investigare - Motivare - Denaturare a probelor)
      (2021/C 431/16)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Recurentă: Ja zum Nürburgring eV (reprezentanți: D. Frey și M. Rudolph, Rechtsanwälte)

         Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Flynn, B. Stromsky și T. Maxian Rusche, agenți)

         Dispozitivul

                  1.

                  Anulează Hotărârea Tribunalului Uniunii Europene din 19 iunie 2019, Ja zum Nürburgring/Comisia (T 373/15, EU:T:2019:432), în măsura în care, prin aceasta, Tribunalul Uniunii Europene a respins cererea de anulare a articolului 1 ultima liniuță din Decizia (UE) 2016/151 a Comisiei din 1 octombrie 2014 privind ajutorul de stat SA.31550 (2012/C) (ex 2012/NN) pus în aplicare de Germania pentru Nürburgring.

                  2.

                  Respinge în rest recursul.

                  3.

                  Anulează articolul 1 ultima liniuță din Decizia (UE) 2016/151 a Comisiei din 1 octombrie 2014 privind ajutorul de stat SA.31550 (2012/C) (ex 2012/NN) pus în aplicare de Germania pentru Nürburgring.

                  4.

                  Ja zum Nürburgring eV și Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 372, 4.11.2019.


title: Cauza C-665/19 P: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 2 septembrie 2021 – NeXovation, Inc./Comisia Europeană [Recurs – Ajutoare de stat – Ajutoare în favoarea complexului Nürburgring (Germania) – Decizie prin care ajutoarele sunt declarate în parte incompatibile cu piața internă – Vânzarea activelor unor beneficiari de ajutoare de stat declarate incompatibile – Procedură de licitație deschisă, transparentă, nediscriminatorie și necondiționată – Decizie prin care se declară că rambursarea ajutoarelor incompatibile nu privește noul proprietar al complexului Nürburgring și că acesta nu a beneficiat de un ajutor nou pentru achiziționarea complexului respectiv – Admisibilitate – Calitatea de parte interesată – Persoană vizată în mod individual – Încălcarea drepturilor procedurale ale părților interesate – Dificultăți care impun inițierea unei proceduri oficiale de investigare – Motivare]

text:
               25.10.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 431/18

      Hotărârea Curții (Camera a patra) din 2 septembrie 2021 – NeXovation, Inc./Comisia Europeană
      (Cauza C-665/19 P) (1)

      (Recurs - Ajutoare de stat - Ajutoare în favoarea complexului Nürburgring (Germania) - Decizie prin care ajutoarele sunt declarate în parte incompatibile cu piața internă - Vânzarea activelor unor beneficiari de ajutoare de stat declarate incompatibile - Procedură de licitație deschisă, transparentă, nediscriminatorie și necondiționată - Decizie prin care se declară că rambursarea ajutoarelor incompatibile nu privește noul proprietar al complexului Nürburgring și că acesta nu a beneficiat de un ajutor nou pentru achiziționarea complexului respectiv - Admisibilitate - Calitatea de parte interesată - Persoană vizată în mod individual - Încălcarea drepturilor procedurale ale părților interesate - Dificultăți care impun inițierea unei proceduri oficiale de investigare - Motivare)
      (2021/C 431/17)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: NeXovation, Inc. (reprezentanți: inițial A. von Bergwelt, M. Nordmann și L. Hettstedt, ulterior A. von Bergwelt și M. Nordmann, Rechtsanwälte)

         Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Flynn, T. Maxian Rusche și B. Stromsky, agenți)

         Dispozitivul

                  1.

                  Anulează Hotărârea Tribunalului Uniunii Europene din 19 iunie 2019, NeXovation/Comisia (T-353/15, EU:T:2019:434), în măsura în care prin aceasta Tribunalul Uniunii Europene a respins cererea de anulare a articolului 1 ultima liniuță din Decizia (UE) 2016/151 a Comisiei din 1 octombrie 2014 privind ajutorul de stat SA.31550 (2012/C) (ex 2012/NN) pus în aplicare de Germania pentru Nürburgring.

                  2.

                  Respinge în rest recursul.

                  3.

                  Anulează articolul 1 ultima liniuță din Decizia (UE) 2016/151 a Comisiei din 1 octombrie 2014 privind ajutorul de stat SA.31550 (2012/C) (ex 2012/NN) pus în aplicare de Germania pentru Nürburgring .

                  4.

                  NeXovation Inc. și Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 372, 4.11.2019.


title: Cauza C-718/18: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 2 septembrie 2021 – Comisia Europeană/Republica Federală Germania [Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru – Piața internă de energie electrică și de gaze naturale – Directiva 2009/72/CE – Articolul 2 punctul 21 – Articolul 19 alineatele (3), (5) și (8) – Articolul 37 alineatul (1) litera (a) și alineatul 6 literele (a) și (b) – Directiva 2009/73/CE – Articolul 2 punctul 20 – Articolul 19 alineatele (3), (5) și (8) – Articolul 41 alineatul (1) litera (a) și alineatul 6 literele (a) și (b) – Noțiunea de „întreprindere integrată vertical” – Separare efectivă între rețelele de energie electrică și de gaze naturale și activitățile de producere și de furnizare – Operatorul de transport și de sistem independent – Independența personalului și a conducerii acestui operator – Perioade de tranziție – Participații deținute la capitalul întreprinderii integrate vertical – Autorități de reglementare naționale – Independență – Competențe exclusive – Articolul 45 TFUE – Libera circulație a lucrătorilor – Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene – Articolul 15 – Dreptul la muncă și dreptul de a exercita o ocupație – Articolul 17 – Dreptul de proprietate – Articolul 52 alineatul (1) – Limitări – Principiul democrației]

text:
               25.10.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 431/19

      Hotărârea Curții (Camera a patra) din 2 septembrie 2021 – Comisia Europeană/Republica Federală Germania
      (Cauza C-718/18) (1)

      (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Piața internă de energie electrică și de gaze naturale - Directiva 2009/72/CE - Articolul 2 punctul 21 - Articolul 19 alineatele (3), (5) și (8) - Articolul 37 alineatul (1) litera (a) și alineatul 6 literele (a) și (b) - Directiva 2009/73/CE - Articolul 2 punctul 20 - Articolul 19 alineatele (3), (5) și (8) - Articolul 41 alineatul (1) litera (a) și alineatul 6 literele (a) și (b) - Noțiunea de „întreprindere integrată vertical” - Separare efectivă între rețelele de energie electrică și de gaze naturale și activitățile de producere și de furnizare - Operatorul de transport și de sistem independent - Independența personalului și a conducerii acestui operator - Perioade de tranziție - Participații deținute la capitalul întreprinderii integrate vertical - Autorități de reglementare naționale - Independență - Competențe exclusive - Articolul 45 TFUE - Libera circulație a lucrătorilor - Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Articolul 15 - Dreptul la muncă și dreptul de a exercita o ocupație - Articolul 17 - Dreptul de proprietate - Articolul 52 alineatul (1) - Limitări - Principiul democrației)
      (2021/C 431/18)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: M. Noll-Ehlers și O. Beynet, agenți)

         Pârâtă: Republica Federală Germania (reprezentanți: inițial J. Möller și T. Henze, agenți, ulterior J. Möller și S. Eisenberg, agenți)

         Intervenient în susținerea pârâtei: Regatul Suediei (reprezentanți: inițial C. Meyer-Seitz, A. Falk, H. Shev, J. Lundberg și H. Eklinder, agenți, ulterior C. Meyer-Seitz, H. Shev și H. Eklinder, agenți)

         Dispozitivul

                  1)

                  Prin faptul că a omis să transpună în mod corect:

                              —

                              articolul 2 punctul 21 din Directiva 2009/72/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 iulie 2009 privind normele comune pentru piața internă a energiei electrice și de abrogare a Directivei 2003/54/CE și articolul 2 punctul 20 din Directiva 2009/73/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 iulie 2009 privind normele comune pentru piața internă în sectorul gazelor naturale și de abrogare a Directivei 2003/55/CE;

                              —

                              articolul 19 alineatele (3) și (8) din Directivele 2009/72 și 2009/73;

                              —

                              articolul 19 alineatul (5) din Directivele 2009/72 și 2009/73;

                              —

                              articolul 37 alineatul (1) litera (a) și alineatul (6) literele (a) și (b) din Directiva 2009/72, precum și articolul 41 alineatul (1) litera (a) și alineatul (6) literele (a) și (b) din Directiva 2009/73,

                        Republica Federală Germania nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestor directive.

                  2)

                  Obligă Republica Federală Germania la plata cheltuielilor de judecată.

                  3)

                  Regatul Suediei suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 54, 11.2.2019.


title: Cauzele conexate C-721/19 și C-722/19: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 2 septembrie 2021 (cereri de decizie preliminară formulate de Consiglio di Stato – Italia) – Sisal SpA (C-721/19), Stanleybet Malta Ltd (C-722/19), Magellan Robotech Ltd (C-722/19)/Agenzia delle Dogane e dei Monopoli, Ministero dell'Economia e delle Finanze (Trimitere preliminară – Articolele 49 și 56 TFUE – Libera prestare a serviciilor – Restricții – Directiva 2014/23/UE – Proceduri de atribuire a contractelor de concesiune – Articolul 43 – Modificări substanțiale – Jocuri loto cu pretrageri – Reglementare națională care prevede reînnoirea unei concesiuni fără o nouă procedură de cerere de ofertă – Directiva 89/665/CEE – Articolul 1 alineatul (3) – Interesul de a exercita acțiunea)

text:
               25.10.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 431/20

      Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 2 septembrie 2021 (cereri de decizie preliminară formulate de Consiglio di Stato – Italia) – Sisal SpA (C-721/19), Stanleybet Malta Ltd (C-722/19), Magellan Robotech Ltd (C-722/19)/Agenzia delle Dogane e dei Monopoli, Ministero dell'Economia e delle Finanze
      (Cauzele conexate C-721/19 și C-722/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Articolele 49 și 56 TFUE - Libera prestare a serviciilor - Restricții - Directiva 2014/23/UE - Proceduri de atribuire a contractelor de concesiune - Articolul 43 - Modificări substanțiale - Jocuri loto cu pretrageri - Reglementare națională care prevede reînnoirea unei concesiuni fără o nouă procedură de cerere de ofertă - Directiva 89/665/CEE - Articolul 1 alineatul (3) - Interesul de a exercita acțiunea)
      (2021/C 431/19)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Consiglio di Stato

         Părțile din procedura principală

         Apelante: Sisal SpA (C-721/19), Stanleybet Malta Ltd (C-722/19), Magellan Robotech Ltd (C-722/19)

         Intimate: Agenzia delle Dogane e dei Monopoli, Ministero dell'Economia e delle Finanze

         cu participarea: Lotterie Nazionali Srl, Lottomatica Holding Srl, fostă Lottomatica SpA (C-722/19)

         Dispozitivul

                  1)

                  Dreptul Uniunii și în special articolul 43 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2014/23/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2014 privind atribuirea contractelor de concesiune trebuie interpretat în sensul că nu se opune unei reglementări naționale care impune reînnoirea unui contract de concesiune fără o nouă procedură de atribuire, în condițiile în care acesta a fost atribuit unui singur concesionar, deși dreptul național aplicabil prevedea că o asemenea concesiune trebuia să fie atribuită, în principiu, mai multor operatori economici, cel mult patru, atunci când această reglementare națională constituie punerea în aplicare a unei clauze conținute în contractul de concesiune inițial care prevede opțiunea unei astfel de reînnoiri.

                  2)

                  Dreptul Uniunii și în special articolul 43 alineatul (1) litera (e) din Directiva 2014/23 trebuie interpretat în sensul că nu se opune unei reglementări naționale care prevede, pe de o parte, că reînnoirea unei concesiuni va fi decisă cu doi ani înainte de încetarea sa și, pe de altă parte, o modificare a modalităților de plată a contraprestației financiare datorate de concesionar, astfel încât să se asigure venituri noi și mai mari la bugetul statului, atunci când această modificare nu este substanțială în sensul articolului 43 alineatul (4) din directiva menționată.

                  3)

                  Articolul 43 alineatul (4) din Directiva 2014/23 și articolul 1 alineatul (3) din Directiva 89/665/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1989 privind coordonarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative privind aplicarea procedurilor care vizează căile de atac față de atribuirea contractelor de achiziții publice de produse și a contractelor publice de lucrări, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2014/23, trebuie interpretate în sensul că un operator economic poate introduce o cale de atac împotriva unei decizii de reînnoire a unei concesiuni pentru motivul că condițiile de executare a contractului de concesiune inițial au fost modificate substanțial, deși nu a participat la procedura inițială de atribuire a acestei concesiuni, dacă, în momentul în care ar trebui să intervină reînnoirea concesiunii, acesta face dovada unui interes de a i se atribui o astfel de concesiune.

         (1)  JO C 432, 23.12.2019.


title: Cauza C-741/19: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 2 septembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour d'appel de Paris – Franța) – Republica Moldova/Société Komstroy, succesoare în drepturi a Energoalians (Trimitere preliminară – Tratatul privind Carta Energiei – Articolul 26 – Inaplicabilitate între statele membre – Hotărâre arbitrală – Control jurisdicțional – Competența unei instanțe a unui stat membru – Litigiu între un operator dintr-un stat terț și un stat terț – Competența Curții – Articolul 1 punctul 6 din Tratatul privind Carta Energiei – Noțiunea de „investiție”)

text:
               25.10.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 431/21

      Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 2 septembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour d'appel de Paris – Franța) – Republica Moldova/Société Komstroy, succesoare în drepturi a Energoalians
      (Cauza C-741/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Tratatul privind Carta Energiei - Articolul 26 - Inaplicabilitate între statele membre - Hotărâre arbitrală - Control jurisdicțional - Competența unei instanțe a unui stat membru - Litigiu între un operator dintr-un stat terț și un stat terț - Competența Curții - Articolul 1 punctul 6 din Tratatul privind Carta Energiei - Noțiunea de „investiție”)
      (2021/C 431/20)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Cour d'appel de Paris

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Republica Moldova

         Pârâtă: Société Komstroy, succesoare în drepturi a societății Energoalians

         Dispozitivul

      Articolul 1 punctul 6 și articolul 26 alineatul (1) din Tratatul privind Carta energiei, semnat la Lisabona la 17 decembrie 1994, aprobat în numele Comunităților Europene prin Decizia 98/181/CE, CECO, Euratom a Consiliului și a Comisiei din 23 septembrie 1997, trebuie interpretate în sensul că achiziționarea de către o întreprindere a unei părți contractante la acest tratat a unei creanțe rezultate dintr-un contract de furnizare a energiei electrice, care nu este asociată unei investiții, deținută de o întreprindere dintr-un stat terț la tratatul menționat față de o întreprindere publică a unei alte părți contractante la același tratat, nu constituie o „investiție” în sensul acestor dispoziții.

         (1)  JO C 413, 9.12.2019.


title: Cauza C-790/19: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 2 septembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Curtea de Apel Brașov – România) – Parchetul de pe lângă Tribunalul Brașov/LG, MH [Trimitere preliminară – Prevenirea utilizării sistemului financiar în scopul spălării banilor și al finanțării terorismului – Directiva (UE) 2015/849 – Directiva 2005/60/CE – Infracțiune de spălare a banilor – Spălarea banilor săvârșită de autorul infracțiunii predicat („autospălare”)]

text:
               25.10.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 431/21

      Hotărârea Curții (Camera a doua) din 2 septembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Curtea de Apel Brașov – România) – Parchetul de pe lângă Tribunalul Brașov/LG, MH
      (Cauza C-790/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Prevenirea utilizării sistemului financiar în scopul spălării banilor și al finanțării terorismului - Directiva (UE) 2015/849 - Directiva 2005/60/CE - Infracțiune de spălare a banilor - Spălarea banilor săvârșită de autorul infracțiunii predicat („autospălare”))
      (2021/C 431/21)
      Limba de procedură: româna

         Instanța de trimitere

      Curtea de Apel Brașov

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: Parchetul de pe lângă Tribunalul Brașov

         Pârâți: LG, MH

         cu participarea: Agenția Națională de Administrare Fiscală – Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Brașov

         Dispozitivul

      Articolul 1 alineatul (2) litera (a) din Directiva 2005/60/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 octombrie 2005 privind prevenirea utilizării sistemului financiar în scopul spălării banilor și finanțării terorismului trebuie interpretat în sensul că nu se opune unei reglementări naționale care prevede că infracțiunea de spălare a banilor, în sensul acestei dispoziții, poate fi săvârșită de autorul activității infracționale care a generat banii în cauză.

         (1)  JO C 54, 17.2.2020.


title: Cauza C-836/19: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 2 septembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Verwaltungsgericht Gera – Germania) – Toropet Ltd./Landkreis Greiz [Trimitere preliminară – Sănătate publică – Norme sanitare privind subprodusele de origine animală care nu sunt destinate consumului uman – Regulamentul (CE) nr. 1069/2009 – Articolul 9 litera (d) și articolul 10 literele (a) și (f) – Clasificare a produselor – Descompunere, deteriorare și prezența corpurilor străine în material – Incidență asupra clasificării inițiale]

text:
               25.10.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 431/22

      Hotărârea Curții (Camera a patra) din 2 septembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Verwaltungsgericht Gera – Germania) – Toropet Ltd./Landkreis Greiz
      (Cauza C-836/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Sănătate publică - Norme sanitare privind subprodusele de origine animală care nu sunt destinate consumului uman - Regulamentul (CE) nr. 1069/2009 - Articolul 9 litera (d) și articolul 10 literele (a) și (f) - Clasificare a produselor - Descompunere, deteriorare și prezența corpurilor străine în material - Incidență asupra clasificării inițiale)
      (2021/C 431/22)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Verwaltungsgericht Gera

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Toropet Ltd.

         Pârât: Landkreis Greiz

         Dispozitivul

      Articolul 7 alineatul (1), articolul 9 litera (h) și articolul 10 literele (a) și (f) din Regulamentul (CE) nr. 1069/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 21 octombrie 2009 de stabilire a unor norme sanitare privind subprodusele de origine animală și produsele derivate care nu sunt destinate consumului uman și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1774/2002 (Regulament privind subprodusele de origine animală), citite în lumina articolului 4 alineatul (2) din acest regulament, trebuie să fie interpretate în sensul că subprodusele de origine animală clasificate inițial ca material de categoria 3, în conformitate cu articolul 10 literele (a) și (f) din acesta din urmă, alterate printr-un fenomen de descompunere sau printr-o deteriorare ori amestecate cu corpuri străine precum bucăți de tencuială sau rumeguș, astfel încât nu mai sunt adecvate alimentației umane și/sau nu sunt lipsite de orice risc pentru sănătatea publică sau animală, nu respectă nivelul de risc asociat acestei clasificări și, prin urmare, trebuie să fie reclasificate într-o categorie inferioară.

         (1)  JO C 87, 16.3.2020.


title: Cauza C-854/19: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 2 septembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Verwaltungsgericht Köln – Germania) – Vodafone GmbH/Bundesrepublik Deutschland, reprezentată de Bundesnetzagentur für Elektrizität, Gas, Telekommunikation, Post und Eisenbahnen [Trimitere preliminară – Comunicații electronice – Regulamentul (UE) 2015/2120 – Articolul 3 – Acces la internetul deschis – Articolul 3 alineatul (1) – Drepturile utilizatorilor finali – Articolul 3 alineatul (2) – Interzicerea contractelor și a practicilor comerciale care limitează exercitarea drepturilor utilizatorilor finali – Articolul 3 alineatul (3) – Obligația de tratament egal și nediscriminatoriu al traficului – Posibilitatea de a pune în aplicare măsuri rezonabile de gestionare a traficului – Opțiune tarifară suplimentară „tarif zero” – Excluderea „tarifului zero” în caz de roaming]

text:
               25.10.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 431/23

      Hotărârea Curții (Camera a opta) din 2 septembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Verwaltungsgericht Köln – Germania) – Vodafone GmbH/Bundesrepublik Deutschland, reprezentată de Bundesnetzagentur für Elektrizität, Gas, Telekommunikation, Post und Eisenbahnen
      (Cauza C-854/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Comunicații electronice - Regulamentul (UE) 2015/2120 - Articolul 3 - Acces la internetul deschis - Articolul 3 alineatul (1) - Drepturile utilizatorilor finali - Articolul 3 alineatul (2) - Interzicerea contractelor și a practicilor comerciale care limitează exercitarea drepturilor utilizatorilor finali - Articolul 3 alineatul (3) - Obligația de tratament egal și nediscriminatoriu al traficului - Posibilitatea de a pune în aplicare măsuri rezonabile de gestionare a traficului - Opțiune tarifară suplimentară „tarif zero” - Excluderea „tarifului zero” în caz de roaming)
      (2021/C 431/23)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Verwaltungsgericht Köln

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Vodafone GmbH

         Pârâtă: Bundesrepublik Deutschland, reprezentată de Bundesnetzagentur für Elektrizität, Gas, Telekommunikation, Post und Eisenbahnen

         Dispozitivul

      Articolul 3 din Regulamentul (UE) 2015/2120 al Parlamentului European și al Consiliului din 25 noiembrie 2015 de stabilire a unor măsuri privind accesul la internetul deschis și de modificare a Directivei 2002/22/CE privind serviciul universal și drepturile utilizatorilor cu privire la rețelele și serviciile electronice de comunicații și a Regulamentului (UE) nr. 531/2012 privind roamingul în rețelele publice de comunicații mobile în interiorul Uniunii trebuie interpretat în sensul că o limitare a utilizării în roaming, ca urmare a activării unei opțiuni tarifare „tarif zero”, este incompatibilă cu obligațiile care decurg din alineatul (3) al acestui articol.

         (1)  JO C 87, 16.3.2020.


title: Cauza C-928/19 P: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din2 septembrie 2021 – European Federation of Public Service Unions (EPSU)/Comisia Europeană, Jan Willem Goudriaan (Recurs – Drept instituțional – Politica socială – Articolele 154 și 155 TFUE – Dialog social între partenerii sociali la nivelul Uniunii Europene – Informare și consultare a funcționarilor și a angajaților din administrația guvernelor centrale ale statelor membre – Acord încheiat între partenerii sociali – Cerere comună a părților semnatare ale acestui acord de a-l pune în aplicare la nivelul Uniunii – Refuz al Comisiei Europene de a prezenta Consiliului Uniunii Europene o propunere de decizie – Gradul de control jurisdicțional – Obligația de motivare a deciziei de refuz)

text:
               25.10.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 431/23

      Hotărârea Curții (Marea Cameră) din2 septembrie 2021 – European Federation of Public Service Unions (EPSU)/Comisia Europeană, Jan Willem Goudriaan
      (Cauza C-928/19 P) (1)

      (Recurs - Drept instituțional - Politica socială - Articolele 154 și 155 TFUE - Dialog social între partenerii sociali la nivelul Uniunii Europene - Informare și consultare a funcționarilor și a angajaților din administrația guvernelor centrale ale statelor membre - Acord încheiat între partenerii sociali - Cerere comună a părților semnatare ale acestui acord de a-l pune în aplicare la nivelul Uniunii - Refuz al Comisiei Europene de a prezenta Consiliului Uniunii Europene o propunere de decizie - Gradul de control jurisdicțional - Obligația de motivare a deciziei de refuz)
      (2021/C 431/24)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: European Federation of Public Service Unions (EPSU) (reprezentanți: R. Arthur, Solicitor, K. Apps, Barrister)

         Celelalte părți din procedură: Jan Willem Goudriaan (reprezentanți: R. Arthur, Solicitor, K. Apps, Barrister), Comisia Europeană (reprezentanți: I. Martínez del Peral, M. Kellerbauer și B.-R. Killmann, agenți)

         Dispozitivul

                  1.

                  Respinge recursul.

                  2.

                  Obligă European Federation of Public Service Unions (EPSU) să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Comisia Europeană.

         (1)  JO C 68, 2.3.2020.


title: Cauza C-932/19: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 2 septembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Győri Ítélőtábla – Ungaria) – JZ/OTP Jelzálogbank Zrt., OTP Bank Nyrt., OTP Faktoring Követeléskezelő Zrt. [Trimitere preliminară – Protecția consumatorilor – Clauze abuzive – Directiva 93/13/CEE – Articolul 1 alineatul (2) – Articolul 6 alineatul (1) – Împrumut exprimat în monedă străină – Diferență între cursul de schimb aplicabil la deblocarea fondurilor împrumutate și cel aplicabil la rambursarea lor – Reglementare a unui stat membru care prevede înlocuirea unei clauze abuzive cu o dispoziție de drept național – Posibilitatea instanței naționale de a invalida în întregime contractul care conține clauza abuzivă – Eventuală luare în considerare a protecției oferite de respectiva reglementare și a voinței consumatorului în ceea ce privește aplicarea acesteia]

text:
               25.10.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 431/25

      Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 2 septembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Győri Ítélőtábla – Ungaria) – JZ/OTP Jelzálogbank Zrt., OTP Bank Nyrt., OTP Faktoring Követeléskezelő Zrt.
      (Cauza C-932/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Protecția consumatorilor - Clauze abuzive - Directiva 93/13/CEE - Articolul 1 alineatul (2) - Articolul 6 alineatul (1) - Împrumut exprimat în monedă străină - Diferență între cursul de schimb aplicabil la deblocarea fondurilor împrumutate și cel aplicabil la rambursarea lor - Reglementare a unui stat membru care prevede înlocuirea unei clauze abuzive cu o dispoziție de drept național - Posibilitatea instanței naționale de a invalida în întregime contractul care conține clauza abuzivă - Eventuală luare în considerare a protecției oferite de respectiva reglementare și a voinței consumatorului în ceea ce privește aplicarea acesteia)
      (2021/C 431/26)
      Limba de procedură: maghiara

         Instanța de trimitere

      Győri Ítélőtábla

         Părțile din procedura principală

         Apelant: JZ

         Intimate: OTP Jelzálogbank Zrt., OTP Bank Nyrt., OTP Faktoring Követeléskezelő Zrt.

         Dispozitivul

      Articolul 6 alineatul (1) din Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii trebuie interpretat în sensul că nu se opune unei legislații naționale care, în ceea ce privește contractele de împrumut încheiate cu un consumator, sancționează cu nulitatea o clauză privind diferența de schimb valutar considerată ca având caracter abuziv și obligă instanța națională competentă să o înlocuiască cu o dispoziție de drept național care impune utilizarea unui curs de schimb oficial, fără să prevadă posibilitatea ca această instanță să admită cererea consumatorului în cauză prin care se solicită anularea în întregime a contractului de împrumut, chiar și atunci când instanța ar aprecia că menținerea contractului ar fi contrară intereselor consumatorului, în special având în vedere riscul valutar pe care acesta ar continua să îl suporte în temeiul unei alte clauze din contractul menționat, cu condiția ca această instanță să fie, în schimb, în măsură să constate, în cadrul exercitării puterii sale suverane de apreciere și fără ca voința exprimată de consumator să poată prevala asupra acesteia, că punerea în aplicare a măsurilor prevăzute de legislația națională respectivă permite restabilirea în drept și în fapt a situației în care s-ar fi găsit consumatorul în lipsa acestei clauze abuzive.

         (1)  JO C 161, 11.5.2020.


title: Cauza C-930/19: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 2 septembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Conseil du Contentieux des Étrangers – Belgia) – X/État belge [Trimitere preliminară – Directiva 2004/38/CE – Articolul 13 alineatul (2) – Dreptul de ședere al membrilor familiei unui cetățean al Uniunii – Căsătorie între un cetățean al Uniunii și un resortisant al unei țări terțe – Păstrarea, în caz de divorț, a dreptului de ședere al unui resortisant al unei țări terțe victimă a unor acte de violență domestică săvârșite de soțul său – Obligația de a demonstra existența unor resurse suficiente – Inexistența unei astfel de obligații în Directiva 2003/86/CE – Validitate – Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene – Articolele 20 și 21 – Egalitate de tratament – Diferență de tratament după cum susținătorul reîntregirii este cetățean al Uniunii sau resortisant al unei țări terțe – Lipsa caracterului comparabil al situațiilor]

text:
               25.10.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 431/24

      Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 2 septembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Conseil du Contentieux des Étrangers – Belgia) – X/État belge
      (Cauza C-930/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Directiva 2004/38/CE - Articolul 13 alineatul (2) - Dreptul de ședere al membrilor familiei unui cetățean al Uniunii - Căsătorie între un cetățean al Uniunii și un resortisant al unei țări terțe - Păstrarea, în caz de divorț, a dreptului de ședere al unui resortisant al unei țări terțe victimă a unor acte de violență domestică săvârșite de soțul său - Obligația de a demonstra existența unor resurse suficiente - Inexistența unei astfel de obligații în Directiva 2003/86/CE - Validitate - Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Articolele 20 și 21 - Egalitate de tratament - Diferență de tratament după cum susținătorul reîntregirii este cetățean al Uniunii sau resortisant al unei țări terțe - Lipsa caracterului comparabil al situațiilor)
      (2021/C 431/25)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Conseil du Contentieux des Étrangers

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: X

         Pârât: État belge

         Dispozitivul

      Examinarea întrebării preliminare adresate de instanța de trimitere nu a evidențiat niciun element de natură să afecteze validitatea articolului 13 alineatul (2) din Directiva 2004/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora, de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 1612/68 și de abrogare a Directivelor 64/221/CEE, 68/360/CEE, 72/194/CEE, 73/148/CEE, 75/34/CEE, 75/35/CEE, 90/364/CEE, 90/365/CEE și 93/96/CEE în raport cu articolul 20 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

         (1)  JO C 77, 9.3.2020.


title: Cauza C-549/21 P: Recurs introdus la 3 septembrie 2021 de Fondazione Cassa di Risparmio di Pesaro și alții împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 30 iunie 2021 în cauza T-635/19, Fondazione Cassa di Risparmio di Pesaro și alții/Comisia

text:
               25.10.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 431/25

      Recurs introdus la 3 septembrie 2021 de Fondazione Cassa di Risparmio di Pesaro și alții împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 30 iunie 2021 în cauza T-635/19, Fondazione Cassa di Risparmio di Pesaro și alții/Comisia
      (Cauza C-549/21 P)
      (2021/C 431/27)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Recurente: Fondazione Cassa di Risparmio di Pesaro, Montani Antaldi Srl, Fondazione Cassa di Risparmio di Fano, Fondazione Cassa di Risparmio di Jesi, Fondazione Cassa di Risparmio della Provincia di Macerata (reprezentanți: A. Sandulli, S. Battini, B. Cimino, avocați)

         Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

         Concluziile recurentelor

      Recurentele solicită Curții:

                  —

                  anularea Hotărârii din 30 iunie 2021, pronunțată de Tribunalul Uniunii Europene, Camera a treia, în cauza Fondazione Cassa di Risparmio di Pesaro și alții/Comisia (T-635/19);

                  —

                  în consecință, astfel cum s-a solicitat în primă instanță, stabilirea și constatarea răspunderii extracontractuale a Comisiei Europene pentru împiedicarea, prin instrucțiuni nelegale transmise autorităților italiene, recapitalizarea Banca delle Marche de către Fondo Interbancario italiano per Tutela dei Depositi;

                  —

                  prin urmare, obligarea Comisiei Europene să repare prejudiciile cauzate recurentelor, evaluate potrivit criteriilor expuse în cererea de chemare în judecată sau într-un cuantum diferit considerat ca fiind echitabil;

                  —

                  sau, în orice caz, trimiterea cauzei la Tribunal în vederea examinări restului motivelor acțiunii în rimă instanță;

                  —

                  obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată aferente ambelor grade de jurisdicție.

         Motivele și principalele argumente

                  1.

                     Primul motiv de recurs: vădita denaturare și apreciere eronată a situație de fapt și a elementelor de probă prezentate în primă instanță, neexaminarea unui element de fapt determinant, precum și motivarea ilogică și eronată

                  Potrivit Tribunalului, materialul probator de la dosar nu ar fi suficient pentru a demonstra că decizia autorităților italiene a fost condiționată în mod decisiv de Comisie și că, astfel, acestea nu ar fi decis în mod autonom, pe baza propriilor evaluări, termenele, modalitățile și condițiile rezoluției Banca delle Marche. Pe scurt, potrivit Tribunalului, rezoluția Banca delle Marche de către autoritățile italiene ar fi fost în esență determinată de starea de incapacitate a acesteia. Pentru acest motiv, deși s-a opus/a împiedicat salvarea de către FITD, Comisia nu poate fi considerată responsabilă de decizia de rezoluție a Banca delle Marche. Această expunere demonstrează o denaturare vădită a elementelor de probă. Ansamblul elementelor de fapt, al probelor și al indiciilor apărute și documentele confidențiale obținute în cursul procedurii sunt fără echivoc: autoritățile italiene au răspuns, în fiecare etapă, condiționării eficiente și insurmontabile rezultate din instrucțiunile primite de la Comisia Europeană. Din înscrisurile de la dosarul din primă instanță reiese astfel cu certitudine: (i) că autoritățile italiene au încercat orice soluție alternativă posibilă la rezoluția Banca delle Marche și că acest lucru a fost făcut imposibil de opoziția Comisiei Europene; (ii) că aceste soluții alternative ar fi limitat într-o foarte mare măsură efectele negative asupra deținătorilor de acțiuni și de obligațiuni.

                  2.

                     Al doilea motiv de recurs: încălcarea și/sau aplicarea greșită a articolului 340 al doilea paragraf TFUE, în special a cerințelor referitoare la constatarea unei legături de cauzalitate stabilite de dreptul Uniunii, precum și la încălcarea principiului efectivității și al proximității probei

                  În cadrul verificării legăturii de cauzalitate, Tribunalul a confundat în mod vădit cauza „determinantă” și cauza „exclusivă” a prejudiciului. Este cert că comportamentul Comisiei ar putea să nu fi fost cauza „exclusivă” a rezoluției Banca delle Marche. Cu toate acestea, astfel cum au probat și au demonstrat pe larg recurentele în cadrul proceduri în primă instanță, acest comportament al Comisiei a reprezentat cu siguranță o cauză „determinantă” a acestei rezoluții. Prin urmare, excluzând existența unei legături de cauzalitate pentru simplu motiv că comportamentul denunțat al instituției europene nu fusese cauza „exclusivă” a prejudiciului invocat de recurenți, Tribunalul a săvârșit o eroare vădită de drept în interpretarea noțiunii de „legătură de cauzalitate suficient de directă”. De aici rezultă încălcarea și/sau aplicarea eronată a articolului 340 al doilea paragraf TFUE și a principiului efectivității și proximității probei.


title: Cauza T-355/18: Hotărârea Tribunalului din 8 septembrie 2021 – Spania/Comisia [„Regim lingvistic – Anunț de concursuri generale pentru recrutarea de administratori în domeniul sănătății publice și al siguranței alimentare – Limitarea alegerii celei de a doua limbi dintre patru limbi – Regulamentul nr. 1 – Articolul 1d alineatul (1), articolul 27 și articolul 28 litera (f) din statut – Discriminare bazată pe limbă – Interesul serviciului – Proporționalitate”]

text:
               25.10.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 431/27

      Hotărârea Tribunalului din 8 septembrie 2021 – Spania/Comisia
      (Cauza T-355/18) (1)

      („Regim lingvistic - Anunț de concursuri generale pentru recrutarea de administratori în domeniul sănătății publice și al siguranței alimentare - Limitarea alegerii celei de a doua limbi dintre patru limbi - Regulamentul nr. 1 - Articolul 1d alineatul (1), articolul 27 și articolul 28 litera (f) din statut - Discriminare bazată pe limbă - Interesul serviciului - Proporționalitate”)
      (2021/C 431/28)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Reclamant: Regatul Spaniei (reprezentanți: S. Centeno Huerta și L. Aguilera Ruiz, agenți)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: N. Ruiz García, L. Vernier, D. Milanowska, I. Galindo Martín și T. Lilamand, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE, având ca obiect anularea Anunțului de concursuri generale EPSO/AD/340/18, pentru constituirea unei liste de rezervă în domeniul sănătății și al siguranței alimentare (audit, inspecție și evaluare) și EPSO/AD/341/18, pentru constituirea unei liste de rezervă în domeniul siguranței alimentare (politică și legislație) (JO 2018, C 97 A, p. 1).

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Anunțul de concursuri generale EPSO/AD/340/18, pentru constituirea unei liste de rezervă în domeniul sănătății și al siguranței alimentare (audit, inspecție și evaluare) și EPSO/AD/341/18, pentru constituirea unei liste de rezervă în domeniul siguranței alimentare (politică și legislație).

                  2)

                  Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Regatul Spaniei.

         (1)  JO C 285, 13.8.2018.


title: Cauza T-52/19: Hotărârea Tribunalului din 8 septembrie 2021 – AH/Eurofound („Funcție publică – Agenți contractuali – Divulgarea unor date cu caracter personal – Cerere de asistență – Respingerea cererii – Necompetența autorului actului cauzator de prejudicii – Act elaborat și semnat de un cabinet de avocatură extern – Răspundere – Prejudiciu moral”)

text:
               25.10.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 431/27

      Hotărârea Tribunalului din 8 septembrie 2021 – AH/Eurofound
      (Cauza T-52/19) (1)

      („Funcție publică - Agenți contractuali - Divulgarea unor date cu caracter personal - Cerere de asistență - Respingerea cererii - Necompetența autorului actului cauzator de prejudicii - Act elaborat și semnat de un cabinet de avocatură extern - Răspundere - Prejudiciu moral”)
      (2021/C 431/29)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: AH (reprezentant: N. de Montigny, avocată)

         Pârâtă: Fundația Europeană pentru Îmbunătățirea Condițiilor de Viață și de Muncă (reprezentanți: F. van Boven și M. Jepsen, agenți, asistați de C. Callanan, solicitor)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE prin care se solicită, pe de o parte, anularea deciziei din 22 martie 2018, elaborată și semnată de un cabinet de avocatură extern, privind o cerere de asistență a reclamantului în legătură cu divulgarea datelor sale cu caracter personal, precum și o cerere de despăgubire și, pe de altă parte, repararea prejudiciului moral pe care acesta pretinde că l-a suferit ca urmare a deciziei respective, precum și a divulgării menționate

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează decizia din 22 martie 2018 elaborată și semnată de un cabinet de avocatură extern, privind o cerere de asistență a lui AH cu privire la divulgarea datelor sale cu caracter personal.

                  2)

                  Respinge în rest acțiunea.

                  3)

                  Obligă Fundația Europeană pentru Îmbunătățirea Condițiilor de Viață și de Muncă (Eurofound) să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de AH.

         (1)  JO C 112, 25.3.2019.


title: Cauza T-554/19: Hotărârea Tribunalului din 8 septembrie 2021 – Spania/Comisia [„Regim lingvistic – Anunț de concurs general pentru recrutarea de administratori în domeniile dreptului concurenței, dreptului financiar, dreptului Uniunii Economice și Monetare, normelor financiare aplicabile bugetului Uniunii și protecției monedelor euro împotriva falsificării – Limitarea alegerii celei de a doua limbi dintre patru limbi – Regulamentul nr. 1 – Articolul 1d alineatul (1), articolul 27 și articolul 28 litera (f) din statut – Discriminare bazată pe limbă – Interesul serviciului – Proporționalitate”]

text:
               25.10.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 431/28

      Hotărârea Tribunalului din 8 septembrie 2021 – Spania/Comisia
      (Cauza T-554/19) (1)

      („Regim lingvistic - Anunț de concurs general pentru recrutarea de administratori în domeniile dreptului concurenței, dreptului financiar, dreptului Uniunii Economice și Monetare, normelor financiare aplicabile bugetului Uniunii și protecției monedelor euro împotriva falsificării - Limitarea alegerii celei de a doua limbi dintre patru limbi - Regulamentul nr. 1 - Articolul 1d alineatul (1), articolul 27 și articolul 28 litera (f) din statut - Discriminare bazată pe limbă - Interesul serviciului - Proporționalitate”)
      (2021/C 431/30)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Reclamant: Regatul Spaniei (reprezentant: L. Aguilera Ruiz, agent)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: I. Galindo Martín, T. Lilamand și D. Milanowska, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE, având ca obiect anularea Anunțului de concurs general EPSO/AD/374/19, pentru constituirea unei liste de rezervă în domeniile dreptului concurenței, dreptului financiar, dreptului Uniunii Economice și Monetare, normelor financiare aplicabile bugetului Uniunii și protecției monedelor euro împotriva falsificării (JO 2019, C 191 A, p. 1).

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Anunțul de concurs general EPSO/AD/374/19, pentru constituirea unei liste de rezervă în domeniile dreptului concurenței, dreptului financiar, dreptului Uniunii Economice și Monetare, normelor financiare aplicabile bugetului Uniunii și protecției monedelor euro împotriva falsificării.

                  2)

                  Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Regatul Spaniei.

         (1)  JO C 319, 23.9.2019.


title: Cauza T-630/19: Hotărârea Tribunalului din 8 septembrie 2021 – AH/Eurofound („Funcție publică – Agenți contractuali – Hărțuire morală – Cerere de asistență – Acțiune în anulare – Litispendență – Interesul de a exercita acțiunea – Admisibilitate – Regulă de concordanță între cererea introductivă și reclamație – Obligația de motivare – Necompetența autorului actului – Eroare de apreciere – Răspundere – Prejudiciu moral”)

text:
               25.10.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 431/29

      Hotărârea Tribunalului din 8 septembrie 2021 – AH/Eurofound
      (Cauza T-630/19) (1)

      („Funcție publică - Agenți contractuali - Hărțuire morală - Cerere de asistență - Acțiune în anulare - Litispendență - Interesul de a exercita acțiunea - Admisibilitate - Regulă de concordanță între cererea introductivă și reclamație - Obligația de motivare - Necompetența autorului actului - Eroare de apreciere - Răspundere - Prejudiciu moral”)
      (2021/C 431/31)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: AH (reprezentant: N. de Montigny, avocată)

         Pârâtă: Fundația Europeană pentru Îmbunătățirea Condițiilor de Viață și de Muncă (reprezentanți: F. van Boven și M. Jepsen, agenți, asistați de C. Callanan, solicitor)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 270 din TFUE privind, pe de o parte, anularea deciziei Eurofound din 9 noiembrie 2018 de încheiere a anchetei administrative AI-2018/01 inițiată ca urmare a cererii de asistență pentru hărțuire morală formulată de reclamant împotriva superiorilor săi și, pe de altă parte, despăgubirea prejudiciului moral pe care reclamantul l-ar fi suferit ca urmare a acestei decizii.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  AH va suporta, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Fundația Europeană pentru Îmbunătățirea Condițiilor de Viață și de Muncă (Eurofound).

         (1)  JO C 383, 11.11.2019.


title: Cauza T-84/20: Hotărârea Tribunalului din 8 septembrie 2021 – Qx World/ EUIPO – Mandelay (EDUCTOR) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de declarare a nulității – Marca Uniunii Europene verbală EDUCTOR – Marca neînregistrată anterioară EDUCTOR – Articolul 53 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 60 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001] – Articolul 8 alineatul (3) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (3) din Regulamentul 2017/1001] – Articolul 71 alineatul (1) din Regulamentul 2017/1001 – Articolul 72 alineatul (1) din Regulamentul 2017/1001 – Articolul 95 alineatul (1) din Regulamentul 2017/1001 – Articolul 16 alineatul (1) din Regulamentul delegat (UE) 2018/625 – Articolul 6a din Convenția de la Paris”]

text:
               25.10.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 431/29

      Hotărârea Tribunalului din 8 septembrie 2021 – Qx World/ EUIPO – Mandelay (EDUCTOR)
      (Cauza T-84/20) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulității - Marca Uniunii Europene verbală EDUCTOR - Marca neînregistrată anterioară EDUCTOR - Articolul 53 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 60 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001] - Articolul 8 alineatul (3) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (3) din Regulamentul 2017/1001] - Articolul 71 alineatul (1) din Regulamentul 2017/1001 - Articolul 72 alineatul (1) din Regulamentul 2017/1001 - Articolul 95 alineatul (1) din Regulamentul 2017/1001 - Articolul 16 alineatul (1) din Regulamentul delegat (UE) 2018/625 - Articolul 6a din Convenția de la Paris”)
      (2021/C 431/32)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Qx World Kft. (Budapesta, Ungaria) (reprezentanți: Á. László și A. Cserny, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: J. Crespo Carrillo și V. Ruzek, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Mandelay Magyarország Kereskedelmi Kft. (Mandelay Kft.) (Szigetszentmiklós, Ungaria) (reprezentanți: V. Luszcz, C. Sár și É. Ulviczki, avocați)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 25 noiembrie 2019 (cauza R 1310/2019-5), referitoare la o procedură de declarare a nulității între Qx World și Mandelay

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 25 noiembrie 2019.

                  2)

                  Qx World Kft, EUIPO și Mandelay Kft suportă fiecare propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 114, 6.4.2020.