title: Cauza T-514/19: Acțiune introdusă la 18 iulie 2019 – DI/BCE

text:
               28.10.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 363/18

      Acțiune introdusă la 18 iulie 2019 – DI/BCE
      (Cauza T-514/19)
      (2019/C 363/26)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: DI (reprezentant: L. Levi, avocat)

         Pârâtă: Banca Centrală Europeană (BCE)

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei Comitetului executiv al BCE din 7 mai 2019 de concediere disciplinară fără preaviz;

                  —

                  anularea deciziei Comitetului executiv al BCE din 25 iunie 2019 de refuz al redeschiderii procedurii disciplinare în urma încheierii procedurii penale;

                  —

                  prin urmare, dispunerea reintegrării depline și integrale a reclamantului începând cu data de 11 mai 2019, cu toate drepturile financiare aferente și cu publicitatea adecvată pentru restabilirea bunei sale reputații;

                  —

                  în orice caz, dispunerea despăgubirii pentru prejudiciul moral suferit de reclamant, evaluat ex aequo et bono la 20 000 de euro;

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă nouă motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe lipsa de competență a autorului măsurilor contestate

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 8.3.2 din Regulamentul BCE privind personalul. Se susține că procedura disciplinară a fost inițiată în condițiile în care era prescrisă.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului potrivit căruia penalul ține în loc procedura disciplinară, precum și pe încălcarea principiului bunei administrări și a obligației de diligență

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că comisia disciplinară și-a depășit misiunea. Se susține că au fost încălcate articolul 8.3.7 din Regulamentul BCE privind personalul și principiul imparțialității, astfel cum este cuprins în articolul 48 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

                  5.

                  Al cincilea motiv, întemeiat pe erori vădite de apreciere

                  6.

                  Al șaselea motiv, întemeiat pe încălcarea prezumției de nevinovăție. Se susține că a fost încălcat articolul 48 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

                  7.

                  Al șaptelea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului conform căruia procedura disciplinară trebuie să fie efectuată într-o perioadă rezonabilă și pe încălcarea obligației de diligență

                  8.

                  Al optulea motiv, întemeiat pe încălcarea obligației de motivare

                  9.

                  Al nouălea motiv, întemeiat, în subsidiar, pe încălcarea principiului proporționalității


title: Cauza T-534/19: Acțiune introdusă la 26 iulie 2019 – TestBioTech/Comisia

text:
               28.10.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 363/19

      Acțiune introdusă la 26 iulie 2019 – TestBioTech/Comisia
      (Cauza T-534/19)
      (2019/C 363/27)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: TestBioTech eV (München, Germania) (reprezentant: K. Smith QC)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei Comisiei din 20 mai 2019, prin care s-a refuzat revocarea sau modificarea Deciziei de punere în aplicare (UE) 2018/2046 a Comisiei din 19 decembrie 2018 (1);

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă trei motive.

                  1.

                  Primul motiv întemeiat pe săvârșirea unei erori de drept prin aceea că Comisia a efectuat aprecierea porumbului în cauză în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 641/2004 (2).

                  2.

                  Al doilea motiv întemeiat pe erori vădite de apreciere științifică.

                  3.

                  Al treilea motiv întemeiat pe faptul că Comisia, în mod eronat, nu a solicitat un plan de monitorizare specific evenimentului ulterior introducerii pe piață.

         (1)  Decizia de punere în aplicare (UE) 2018/2046 a Comisiei din 19 decembrie 2018 de autorizare a introducerii pe piață a produselor care conțin, constau în sau sunt fabricate din porumb modificat genetic MON 87427 × MON 89034 × 1507 × MON 88017 × 59122 și din porumbul modificat genetic obținut din combinarea a două, trei sau patru dintre evenimentele unice MON 87427, MON 89034, 1507, MON 88017 și 59122 și de abrogare a Deciziei 2011/366/UE [notificată cu numărul C(2018) 8238]

         (2)  Regulamentul (CE) nr. 641/2004 al Comisiei din 6 aprilie 2004 privind normele de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1829/2003 al Parlamentului European și al Consiliului în ceea ce privește cererea de autorizare a noilor produse alimentare și noile furaje modificate genetic, notificarea produselor existente și prezența întâmplătoare sau tehnic inevitabilă a unui material modificat genetic care a făcut obiectul unei evaluări de risc și a obținut un aviz favorabil (JO L 102, p. 14, Ediție specială, 13/vol. 43, p. 366).


title: Cauza T-569/19: Acțiune introdusă la 15 august 2019 – AlzChem Group/Comisia

text:
               28.10.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 363/19

      Acțiune introdusă la 15 august 2019 – AlzChem Group/Comisia
      (Cauza T-569/19)
      (2019/C 363/28)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: AlzChem Group AG (Trostberg, Germania) (reprezentanți: A. Borsos și J. Guerrero Pérez, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  declararea admisibilității și temeiniciei acțiunii;

                  —

                  anularea Deciziei Secretarului General al Comisiei Europene în temeiul articolului 4 din normele de punere în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1049/2001 (1) din 22 iulie 2019 ca răspuns la cererea GESTDEM nr 2019/2311;

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

                  1.

                  Primul motiv întemeiat pe o eroare de drept și pe o vădită eroare de apreciere la aplicarea anumitor excepții de la regula generală privind accesul la documente în raport cu situația de fapt în discuție:

                              —

                              cererea nu privește niciun dosar sau document de investigație și, prin urmare, nu privește sau afectează obiectivele activităților de anchetă [articolul 4 alineatul (2) a treia liniuță din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001] sau procesul decizional al Comisiei [articolul 4 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001];

                              —

                              cererea nu ar trebui respinsă în temeiul protecției obiectivelor activităților de anchetă [articolul 4 alineatul (2) a treia liniuță din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001] sau al procesului decizional al Comisiei [articolul 4 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001].

                              —

                              cererea nu privește informații sau date de interes comercial care trebuie să fie protejate [articolul 4 alineatul (2) prima liniuță din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001];

                              —

                              decizia contestată face aplicarea unor excepții privind divulgarea într-un mod discriminatoriu, dat fiind că rămân fără obiect ca urmare a acțiunilor și a conduitei Comisiei în alte situații similare – lucru interzis de dreptul UE;

                              —

                              aplicarea oricărei excepții privind divulgarea rămâne fără obiect în fața oricărui interes public superior privind divulgarea vizând asigurarea unei căi de atac judiciare eficiente (articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale).

                  2.

                  Al doilea motiv întemeiat pe nemotivarea respingerii cererii de acces la o versiune neconfidențială, a cererii de acces parțial sau de acces la documentele existente la sediile Comisiei, în temeiul articolelor 4 alineatul (6) și 10 din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001.

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (OJ 2001, L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76).


title: Cauza T-578/19: Acțiune introdusă la 21 august 2019 – Sophia Group/Parlamentul

text:
               28.10.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 363/20

      Acțiune introdusă la 21 august 2019 – Sophia Group/Parlamentul
      (Cauza T-578/19)
      (2019/C 363/29)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Sophia Group (Saint-Josse-ten-Noode, Belgia) (reprezentanți: Y. Schneider și C. H. de la Vallée Poussin, avocați)

         Pârâtă: Parlamentul European

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  declararea prezentei acțiuni în anulare ca fiind admisibilă și întemeiată;

                  —

                  în consecință, anularea deciziei Parlamentului European de atribuire a lotului 1 al contractului având ca obiect prestări de servicii de bulding Helpdesk (cererea de ofertă nr. 06A0010/2019/M011) către S.A. Computer Ressources International cu sediul în rue de l’Industrie, 11, 8399 Windhof, Luxembourg;

                  —

                  dacă este cazul, anularea:

                              —

                              deciziei adoptate de Parlamentul European la o dată necunoscută de semnare a contractului referitor la lotul 1 de achiziții publice având ca obiect prestări de servicii de building Helpdesk (cererea de ofertă nr. 06A0010/2019/M011);

                              —

                              contractului încheiat cu ofertantul declarat câștigător pentru lotul 1 de achiziții publice având ca obiect prestări de servicii de building Helpdesk (cererea de ofertă nr. 06A0010/2019/M011);

                  —

                  obligarea Parlamentului European la plata tuturor cheltuielilor de judecată, inclusiv a despăgubirilor procedurale.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

                  1.

                  Primul motiv este întemeiat pe încălcarea articolelor 160 și 167 și a punctelor 16.3, 18.2 și 21.1 din anexa I la Regulamentul 2018/1046 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 iulie 2018 privind normele financiare aplicabile bugetului general al Uniunii, de modificare a Regulamentelor (UE) nr. 1296/2013, (UE) nr. 1301/2013, (UE) nr. 1303/2013, (UE) nr. 1304/2013, (UE) nr. 1309/2013, (UE) nr. 1316/2013, (UE) nr. 223/2014, (UE) nr. 283/2014 și a Deciziei nr. 541/2014/UE și de abrogare a Regulamentului (UE, Euratom) nr. 966/2012, pe abuzul de putere și pe eroarea vădită de apreciere, pe încălcarea principiilor generale de concurență, de transparență, de proporționalitate, de egalitate de tratament și de nediscriminare în materie de achiziții publice. În cadrul acestui prim motiv, reclamanta consideră că anumite criterii de atribuire pe baza cărora a fost desemnat ofertantul câștigător sunt legate de selecția calitativă, iar nu de atribuire, deși criteriile de selecție sunt strict legate de evaluarea candidaților sau a ofertanților, iar criteriile de atribuire sunt strict legate de evaluarea ofertelor și trebuie să permită identificarea ofertei celei mai avantajoase din punct de vedere economic.

                  2.

                  Al doilea motiv este întemeiat pe încălcarea articolelor 160 și 167 și a punctului 18.2 din anexa I la Regulamentul 2018/1046 menționat mai sus, pe abuzul de putere și pe eroarea vădită de apreciere, pe încălcarea principiilor generale de concurență, de transparență, de proporționalitate, de egalitate de tratament și de nediscriminare în materie de achiziții publice, întrucât anumite criterii de atribuire pe baza cărora a fost desemnat ofertantul câștigător al lotului 1 nu ar fi legate de obiectul contractului și ar fi cel puțin vagi și imprecise, deși criteriile de atribuire trebuie să permită identificarea ofertei celei mai avantajoase din punct de vedere economic, să fie în legătură și să fie proporționale cu obiectul contractului sau cu lotul în cauză, să fie clare și precise și nu pot lăsa o libertate necondiționată de alegere pentru atribuirea contractului.

                  3.

                  Al treilea motiv este întemeiat pe încălcarea articolelor 160 și 167 și a punctelor 18.2 și 18.4 din anexa I la Regulamentul 2018/1046 menționat mai sus, pe abuzul de putere și pe eroarea vădită de apreciere, pe încălcarea principiilor generale de concurență, de transparență, de proporționalitate, de egalitate de tratament și de nediscriminare în materie de achiziții publice, întrucât referințele cerute ofertanților în caietul de sarcini pentru justificarea capacităților lor tehnice și profesionale să execute lotul 1 nu ar fi în legătură cu obiectul contractului, nu ar fi proporționale și ar fi vagi și imprecise. Or, reclamanta susține că criteriile de selecție trebuie să fie legate de și proporționale cu obiectul contractului pentru a nu antrena o denaturare a concurenței și trebuie să fie clare și precise.

                  4.

                  Al patrulea motiv este întemeiat pe încălcarea articolului 296 TFUE, a articolului 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, a articolului 170 și a punctelor 18.6, 30.2 și 31.1 din anexa I la Regulamentul 2018/1046 menționat mai sus, pe încălcarea normelor fundamentale de procedură, pe încălcarea principiilor generale de drept comunitar de transparență, de concurență și egalitate de tratament, a principiului motivării actelor instituțiilor Uniunii Europene, pe abuzul de putere și pe încălcarea principiului bunei administrări. Aceste încălcări ar fi fost săvârșite în măsura în care notarea ofertei reclamantei și a celei a ofertantului câștigător al contractului în privința celor nouă criterii de atribuire „calitate” nu sunt motivate și/sau nu sunt însoțite decât de comentarii vagi și imprecise, deși orice decizie de atribuire a unui contract de achiziții publice trebuie să facă obiectul unei motivări suficiente care să permită ofertanților să cunoască motivele obiective, concrete și precise care justifică fiecare dintre notele acordate diferitelor oferte și să arate avantajele și dezavantajele fiecărei oferte depuse prin raportare la criteriile enunțate în caietul de sarcini.


title: Cauza T-585/19: Acțiune introdusă la 23 august 2019 – EJ/BEI

text:
               28.10.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 363/22

      Acțiune introdusă la 23 august 2019 – EJ/BEI
      (Cauza T-585/19)
      (2019/C 363/30)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: EJ (reprezentanți: L. Levi și A. Blot, avocați)

         Pârâtă: Banca Europeană de Investiții

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  constatarea admisibilității și temeiniciei prezentei acțiuni

            în consecință:

                  —

                  anularea deciziei din 16 februarie 2018 prin care se limitează la 18 luni posibilitatea de a beneficia retroactiv de rambursarea cheltuielilor de transport efectuate în considerarea bolii grave a fiicei reclamantei și a deciziei din 23 martie 2018 prin care se limitează la 5 ani posibilitatea de a beneficia retroactiv de o alocație dublă pentru creșterea copilului;

                  —

                  în măsura în care este necesar, anularea deciziei din 14 mai 2019 de confirmare a acestor decizii;

                  —

                  repararea prejudiciului material și moral suferit;

                  —

                  obligarea pârâtei la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă două motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 2.2.3 din dispozițiile administrative și a articolului 1 din baremul de rambursare al casei de asigurări de sănătate și pe eroarea vădită de apreciere.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea obligației de solicitudine și a principiului bunei administrări.
                  Reclamanta urmărește totodată obligarea pârâtei la plata unei alocații duble pentru creșterea copilului pentru perioada 1 septembrie 2007- 31 mai 2012 și plata cheltuielilor de transport efectuate în considerarea bolii grave a fiicei sale de la 1 septembrie 2007 până la 18 februarie 2018, sumele datorate urmând a fi majorate cu rata dobânzii stabilită la nivelul ratei dobânzii Băncii Centrale Europene, majorată cu 2 puncte procentuale. În sfârșit, reclamanta solicită repararea prejudiciului moral suferit evaluat la 2 000 de euro.


title: Cauza T-586/19: Acțiune introdusă la 26 august 2019 – PL/Comisia

text:
               28.10.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 363/23

      Acțiune introdusă la 26 august 2019 – PL/Comisia
      (Cauza T-586/19)
      (2019/C 363/31)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: PL (reprezentant: J.-N. Louis, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei Comisiei din 12 decembrie 2018 privind stabilirea REC 2017 al reclamantului;

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii împotriva Deciziei privind raportul de evaluare a carierei reclamantului pentru anul 2017 (REC 2017), acesta din urmă invocă trei motive.

                  1.

                  Primul motiv întemeiat pe încălcarea articolelor 22a și 22b din Statutul funcționarilor Uniunii Europene (denumit în continuare „statutul”) și pe încălcarea obligației de solicitudine a DG din cadrul DG HR.

                  2.

                  Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene care conferă dreptul la o bună administrare și în special dreptul de a beneficia, în ceea ce privește problemele sale, de un tratament imparțial, echitabil și într-un termen rezonabil.

                  3.

                  Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea dispozițiilor generale de punere în aplicare a articolului 43 din statut, pe încălcarea obligației de motivare, precum și pe încălcarea dreptului la apărare.


title: Cauza T-587/19: Acțiune introdusă la 26 august 2019 – Frutas Tono/EUIPO - Agrocazalla (Marién)

text:
               28.10.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 363/24

      Acțiune introdusă la 26 august 2019 – Frutas Tono/EUIPO - Agrocazalla (Marién)
      (Cauza T-587/19)
      (2019/C 363/32)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

         Părțile

         Reclamantă: Frutas Tono, SL (Benifairo de la Valldigna, España) (reprezentant: A. Cañizares Doménech, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Agrocazalla, SL (Lorca, Spania)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă Marién – cerere de înregistrare nr. 15 146 021

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 25 iunie 2019 în cauza R 171/2018-4

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate și, în consecință, anularea obligării reclamantei la plata cheltuielilor de judecată efectuate în fața diviziei de opoziție și a camerei de recurs și pronunțarea, în schimb, a suspendării procedurii de recurs în fața EUIPO până la pronunțarea acestuia asupra cererii de constatare a nulității mărcii opozantei sau, în subsidiar,

                  —

                  în ipoteza în care EUIPO va fi declarat deja nulitatea mărcii opozantei la momentul pronunțării Tribunalului în prezenta cauză, anularea de asemenea a deciziei camerei de recurs, pentru motivul că aceasta nu a analizat corespunzător impactul asupra compatibilității înregistrării semnelor în litigiu și ar fi trebuit să își suspende procedura din oficiu sau, în subsidiar,

                  —

                  în lipsa unei asemenea analize, constatarea absenței unui risc de confuzie între mărcile în litigiu, ținând seama de ansamblul motivelor expuse mai sus, și

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele invocate

                  —

                  dreptul prioritar al titularului mărcii contestate asupra mărcilor naționale spaniole 1798380 MARIEN, solicitată la 12 ianuarie 1994 pentru clasa 39, 1800302 MARIEN, solicitată la 25 ianuarie 1994 pentru clasa 35, și 2222325 MARIEN, solicitată la 23 martie 1999 pentru clasa 31;

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (UE) 2017/1001.


title: Cauza T-591/19: Acțiune introdusă la 28 august 2019 – Healios/EUIPO – Helios Kliniken (Healios)

text:
               28.10.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 363/25

      Acțiune introdusă la 28 august 2019 – Healios/EUIPO – Helios Kliniken (Healios)
      (Cauza T-591/19)
      (2019/C 363/33)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Healios KK (Tokyo, Japonia) (reprezentant: P. Venohr, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Helios Kliniken GmbH (Berlin, Germania)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta în fața Tribunalului

         Marca în litigiu: cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative Healios – cererea de înregistrare nr. 14 267 041

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 12 iunie 2019 în cauza R 341/2018-5

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate în măsura în care recursul a fost admis, iar cererea de înregistrare contestată a fost respinsă;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele invocate

                  —

                  nu au fost furnizate suficiente dovezi privind utilizarea efectivă, în special pentru „servicii medicale și de bacteriologie”;

                  —

                  nu există sau există o asemănare foarte redusă a bunurilor și a serviciilor, în special atunci când se compară servicii medicale și bacteriologice din clasa 5;

                  —

                  elementul grafic și percepția publicului relevant nu au fost evaluate suficient.


title: Cauza T-593/19: Acțiune introdusă la 30 august 2019 – Cipru/EUIPO – Fontana Food (GRILLOUMI BURGER)

text:
               28.10.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 363/25

      Acțiune introdusă la 30 august 2019 – Cipru/EUIPO – Fontana Food (GRILLOUMI BURGER)
      (Cauza T-593/19)
      (2019/C 363/34)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Republica Cipru (reprezentanți: S. Malynicz, QC, S. Baran, Barrister, V. Marsland, Solicitor)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Fontana Food AB (Tyresö, Suedia)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Marca în litigiu: cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale GRILLOUMI BURGER – cererea de înregistrare nr. 15 963 283

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 19 iunie 2019 în cauza R 1297/2018-4

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la suportarea propriilor cheltuieli de judecată și la plata celor efectuate de reclamanta din procedura de declarare a nulității.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-594/19: Acțiune introdusă la 30 august 2019 – Axactor/EUIPO – Axa (AXACTOR)

text:
               28.10.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 363/26

      Acțiune introdusă la 30 august 2019 – Axactor/EUIPO – Axa (AXACTOR)
      (Cauza T-594/19)
      (2019/C 363/35)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Axactor SE (Oslo, Norvegia) (reprezentanți: D. Stone, A. Dykes, A. Leonelli, Solicitors)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Axa SA (Paris, Franța)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta în fața Tribunalului

         Marca în litigiu: cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale AXACTOR – cererea de înregistrare nr. 15 827 728

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 28 iunie 2019 în cauza R 479/2018-4

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO și a intervenientei la suportarea propriilor cheltuieli de judecată și la plata celor ale reclamantei.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-604/19: Acțiune introdusă la 4 septembrie 2019 – Inova Semiconductors/EUIPO – Venta Servicio LED (ISELED)

text:
               28.10.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 363/30

      Acțiune introdusă la 4 septembrie 2019 – Inova Semiconductors/EUIPO – Venta Servicio LED (ISELED)
      (Cauza T-604/19)
      (2019/C 363/39)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Inova Semiconductors GmbH (München, Germania) (reprezentant: T. Schmidpeter, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Venta Servicio LED, SL (Martorell, Spania)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta în fața Tribunalului

         Marca în litigiu: înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană a mărcii figurative ISELED în culorile negru, roșu, portocaliu, galben, verde și albastru – înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană nr. 1 343 583

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 25 iunie 2019 în cauza R 2149/2018-1

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata propriilor cheltuieli de judecată și a celor efectuate de reclamantă în scopul procedurii.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea normelor fundamentale de procedură prevăzute la articolul 75 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-610/19: Acțiune introdusă la 9 septembrie 2019 – Deutsche Telekom/Comisia

text:
               28.10.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 363/31

      Acțiune introdusă la 9 septembrie 2019 – Deutsche Telekom/Comisia
      (Cauza T-610/19)
      (2019/C 363/40)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Deutsche Telekom AG (Bonn, Germania) (reprezentanți: P. Linsmeier, U. Soltész, C. von Köckritz și P. Lohs, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  în temeiul articolului 263 al patrulea paragraf TFUE, anularea deciziei Comisiei din 28 iunie 2019 prin care Comisia a respins cererea de plată a unor dobânzi de întârziere;

                  —

                  obligarea Uniunii, reprezentată de Comisie, la plata unor despăgubiri financiare către reclamantă în cuantum de 2 580 374,07 euro pentru prejudiciul suferit de reclamantă ca urmare a faptului că în perioada cuprinsă între 16 ianuarie 2015 și 19 februarie 2019 nu a putut să utilizeze suma pe care a plătit-o în lipsa unui temei juridic, astfel încât, prin efectuarea acestei plăți, nu a putut să realizeze câștigurile la care se aștepta în mod normal sau să reducă în mod corespunzător costurile sale de capital sau

                  —

                  cu titlu subsidiar, în cazul în care Tribunalul respinge al doilea capăt de cerere, obligarea la plata unor despăgubiri financiare către reclamantă în cuantum de 1 750 522,83 euro pentru prejudiciul suferit de reclamantă ca urmare a refuzului Comisiei de a plăti, pentru perioada cuprinsă între 16 ianuarie 2015 și 19 februarie 2019, dobânzi de întârziere la suma de 12 039 019 euro, la rata dobânzii practicată de Banca Centrală Europeană pentru operațiunile sale principale de refinanțare, la care se adaugă 3,5 puncte procentuale pentru perioada cuprinsă între 16 ianuarie 2015 și 19 februarie 2019 sau – cu titlu și mai subsidiar – într-un cuantum considerat de Tribunal ca fiind adecvat, calculat pe baza ratei dobânzii de întârziere pe care Tribunalul o consideră adecvată;

                  —

                  constatarea faptului că, pe lângă suma care trebuie plătită de Comisie în conformitate cu al doilea și cu al treilea capăt de cerere pentru perioada cuprinsă între pronunțarea hotărârii în prezenta cauză și efectuarea plății complete de către Comisie, aceasta trebuie să se plătească și dobânzi pe baza ratei dobânzii practicate de Banca Centrală Europeană pentru operațiunile sale principale de refinanțare, la care se adaugă 3,5 puncte procentuale, cu titlu subsidiar, pe baza ratei dobânzii de întârziere pe care Tribunalul o consideră adecvată;

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă următoarele motive.

                  1.

                  Primul motiv (cerere de anulare): prin refuzul de a plăti reclamantei dobânzi de întârziere, Comisia a încălcat obligația de a executa Hotărârea Tribunalului din 13 decembrie 2018, Deutsche Telekom/Comisia (T-827/14, EU:T:2018:930), confirmată prin Hotărârea din 5 septembrie 2019, Uniunea Europeană/Guardian Europe (C-447/17 P, EU:C:2019:672), încălcând astfel articolul 266 primul paragraf TFUE.

                  2.

                  Al doilea motiv (cerere de anulare): încălcarea obligației de motivare prevăzută la articolul 296 al doilea paragraf TFUE.
                  În această privință, reclamanta arată că motivarea deciziei de refuz este insuficientă, deoarece nu a indicat în mod clar motivul de respingere a cererii reclamantei de plată a unor dobânzi de întârziere. Ar rămâne neclare aspectul dacă Comisia presupune că articolul 90 din Regulamentul delegat (UE) nr. 1268/2012 al Comisiei (1) se aplică în final și dreptului la plata de dobânzi de întârziere izvorât din articolul 266 primul paragraf TFUE, precum și modul în care o asemenea interpretare este compatibilă cu jurisprudența constantă referitoare la obligația Comisiei, rezultată din articolul 266 primul paragraf TFUE, de a plăti dobânzi de întârziere.

                  3.

                  Al treilea motiv (cerere de despăgubiri): în temeiul articolului 266 al doilea paragraf, al articolului 268 și al articolului 340 al doilea paragraf TFUE, pentru prejudiciul suferit de reclamantă ca urmare a imposibilității de a utiliza partea din amenda aplicată pe care a plătit-o în plus, iar cu titlu subsidiar, în temeiul refuzului plății dobânzilor de întârziere.

         (1)  Regulamentul delegat (UE) nr. 1268/2012 al Comisiei din 29 octombrie 2012 privind normele de aplicare a Regulamentului (UE, Euratom) nr. 966/2012 al Parlamentului European și al Consiliului privind normele financiare aplicabile bugetului general al Uniunii (JO 2012, L 362, p. 1).


title: Cauza T-611/19: Acțiune introdusă la 9 septembrie 2019 – Inițiativa cetățenească – Dreptul UE, drepturile minorităților și democratizarea instituțiilor spaniole/Comisia

text:
               28.10.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 363/32

      Acțiune introdusă la 9 septembrie 2019 – Inițiativa cetățenească – Dreptul UE, drepturile minorităților și democratizarea instituțiilor spaniole/Comisia
      (Cauza T-611/19)
      (2019/C 363/41)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Reclamantă: Inițiativa cetățenească – Dreptul UE, drepturile minorităților și democratizarea instituțiilor spaniole (Spania) (reprezentanți: G. Boye, I. Elbal Sánchez, E. Valcuende Sillero și I. González Martínez, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei (UE) 2019/1182 a Comisiei din 3 iulie 2019 privind propunerea de inițiativă cetățenească intitulată „Dreptul UE, drepturile minorităților și democratizarea instituțiilor spaniole”;

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată aferente procedurii.

         Motivele și principalele argumente

      Prezenta acțiune vizează decizia Comisiei contrară inițiativei menționate anterior, care solicita Comisiei să prezinte o propunere de act juridic al Uniunii, în legătură cu următoarele domenii: principiile legalității și securității juridice, independența și imparțialitatea instanțelor, separația puterilor, libertatea de întrunire, libertatea de exprimare, dreptul la alegeri libere, dreptul la libertate și dreptul la egalitatea de tratament.
      În decizia atacată, Comisia a considerat că acțiunile propuse în inițiativă nu intră în domeniul său de competență pentru a prezenta o propunere de act juridic al Uniunii, în scopul aplicării tratatelor.
      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe încălcarea unor norme fundamentale de procedură.

                              —

                              Se invocă faptul că decizia atacată încalcă articolul 296 al doilea paragraf TFUE, potrivit căruia actele juridice ale instituțiilor Uniunii trebuie să fie motivate, și articolul 4 alineatul (3) al doilea paragraf din Regulamentul (UE) nr. 211/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 februarie 2011 privind inițiativa cetățenească (1) potrivit căruia, în cazul în care refuză înregistrarea unei propuneri de inițiativă cetățenească, Comisia informează organizatorii „cu privire la motivele refuzului”.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea tratatului sau a oricărei norme de drept privind aplicarea acestuia.

                              —

                              Se susține, în această privință. că decizia de refuz atacată încalcă articolul 11 TUE, articolul 24 primul paragraf TFUE și articolul 4 alineatul (2) literele (a), (b) și (c) din regulamentul citat anterior, care pune în aplicare aceste dispoziții din tratat.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe natura acțiunilor propuse în inițiativa cetățenească.

                              —

                              Se susține, în această privință, că toate domeniile abordate în inițiativa cetățenească se încadrează în mod vădit în competențele Comisiei pentru a propune un act juridic al Uniunii, în scopul aplicării tratatelor.

                  4.

                  Al patrulea motiv, referitor la contextul inițiativei cetățenești propuse în cadrul juridic al Uniunii Europene.

                              —

                              Se susține, în această privință, că reiese din modul de redactare a articolului 4 alineatul (2) litera (b) și a articolului 2 primul paragraf din Regulamentul nr. 211/2011, precum și din însuși conținutul inițiativei care constituie obiectul litigiului că, în speță, toate condițiile impuse de regulamentul aplicabil sunt îndeplinite și că, în consecință, inițiativa trebuia să fie înregistrată.

         (1)  JO 2011, L 65, p. 1.


title: Cauza T-615/19: Acțiune introdusă la 12 septembrie 2019 – Point Tec Products Electronic/EUIPO – Compagnie des montres Longines, Francillon (Reprezentarea a două aripi întinse)

text:
               28.10.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 363/33

      Acțiune introdusă la 12 septembrie 2019 – Point Tec Products Electronic/EUIPO – Compagnie des montres Longines, Francillon (Reprezentarea a două aripi întinse)
      (Cauza T-615/19)
      (2019/C 363/42)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Point Tec Products Electronic GmbH (Ismaning, Germania) (reprezentant: D. Wiedemann, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Compagnie des montres Longines, Francillon SA (St-Imier, Elveția)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

         Marca în litigiu: înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană a mărcii figurative care reprezintă două aripi întinse – înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană nr. 1 349 160

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 8 iulie 2019 în cauza R 2427/2018-5

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 72 alineatul (2) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-616/19: Acțiune introdusă la 12 septembrie 2019 – Katjes Fassin/EUIPO – Haribo The Netherlands & Belgium (WONDERLAND)

text:
               28.10.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 363/34

      Acțiune introdusă la 12 septembrie 2019 – Katjes Fassin/EUIPO – Haribo The Netherlands & Belgium (WONDERLAND)
      (Cauza T-616/19)
      (2019/C 363/43)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

         Părțile

         Reclamantă: Katjes Fassin GmbH & Co. KG (Emmerich am Rhein, Germania) (reprezentanți: T. Schmitz și M. Breuer, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Haribo The Netherlands & Belgium BV (Breda, Țările de Jos)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

         Marca în litigiu: cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale WONDERLAND – cererea de înregistrare nr. 16 263 295

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 8 iulie 2019 în cauza R 2164/2019-4

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivul invocat

                  —

                  Încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-242/18: Ordonanța Tribunalului din 5 septembrie 2019 – VV/Comisia

text:
               28.10.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 363/36

      Ordonanța Tribunalului din 5 septembrie 2019 – VV/Comisia
      (Cauza T-242/18) (1)

      (2019/C 363/45)
      Limba de procedură: franceza
      Președintele Camerei a doua a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 231, 2.7.2018.


title: Cauza T-244/19: Ordonanța Tribunalului din 5 septembrie 2019 – Café Camelo/EUIPO – Camel Brand (CAMEL BRAND FOOD PRODUCTS)

text:
               28.10.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 363/37

      Ordonanța Tribunalului din 5 septembrie 2019 – Café Camelo/EUIPO – Camel Brand (CAMEL BRAND FOOD PRODUCTS)
      (Cauza T-244/19) (1)

      (2019/C 363/47)
      Limba de procedură: engleza
      Președintele Camerei a doua a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 206, 17.6.2019.


title: Cauza T-376/19: Ordonanța Tribunalului din 5 septembrie 2019 – El Corte Inglés/EUIPO – Big Bang (LTC latiendaencasa.es BIG BANG DAY)

text:
               28.10.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 363/37

      Ordonanța Tribunalului din 5 septembrie 2019 – El Corte Inglés/EUIPO – Big Bang (LTC latiendaencasa.es BIG BANG DAY)
      (Cauza T-376/19) (1)

      (2019/C 363/48)
      Limba de procedură: spaniola
      Președintele Camerei a treia a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 263, 5.8.2019.


title: Hotărârea Curții din 26 iulie 2019 în cauza E-1/17 COSTS II Districtul Aust-Agder/Konkurrenten.no AS (Stabilirea cheltuielilor de judecată — Cheltuieli recuperabile — Dobânzi penalizatoare)2019/C 378/06

text:
               7.11.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 378/7

      Hotărârea Curții
      din 26 iulie 2019
      în cauza E-1/17 COSTS II
      Districtul Aust-Agder/Konkurrenten.no AS

         (Stabilirea cheltuielilor de judecată — Cheltuieli recuperabile — Dobânzi penalizatoare)

      (2019/C 378/06)
      În cauza E-1/17 COSTS II, Districtul Aust-Agder/Konkurrenten.no AS – CERERE de stabilire a cheltuielilor de judecată acordate de Curte districtului Aust-Agder în hotărârea sa din 22 decembrie 2017 în cauza E-1/17 Konkurrenten.no/Autoritatea AELS de Supraveghere [2017] Raportul Curții de Justiție a AELS 989, Curtea, compusă din Páll Hreinsson, președinte (judecător-raportor), Bernd Hammermann și Ola Mestad (ad‐hoc), judecători, a pronunțat, la 26 iulie 2019, hotărârea al cărei dispozitiv prevede următoarele:

                  1.

                  Cheltuielile pe care Konkurrenten.no AS trebuie să le achite districtului Aust‐Agder sunt stabilite la 230 589,42 NOK.

                  2.

                  Această sumă este purtătoare de dobânzi penalizatoare începând de la data notificării prezentei hotărâri și până la data plății; rata aplicabilă a dobânzii se calculează pe baza ratei de politică a Băncii Centrale a Norvegiei în vigoare în prima zi calendaristică a lunii în care este datorată plata, majorată cu trei puncte procentuale și jumătate.


title: Cauza C-702/19 P: Recurs introdus la 20 septembrie 2019 de Silver Plastics GmbH & Co. KG și de Johannes Reifenhäuser Holding GmbH & Co. KG împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 11 iulie 2019 în cauza T-582/15, Silver Plastics GmbH & Co. KG și Johannes Reifenhäuser Holding GmbH & Co. KG/Comisia Europeană

text:
               11.11.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 383/53

      Recurs introdus la 20 septembrie 2019 de Silver Plastics GmbH & Co. KG și de Johannes Reifenhäuser Holding GmbH & Co. KG împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 11 iulie 2019 în cauza T-582/15, Silver Plastics GmbH & Co. KG și Johannes Reifenhäuser Holding GmbH & Co. KG/Comisia Europeană
      (Cauza C-702/19 P)
      (2019/C 383/62)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Recurente: Silver Plastics GmbH & Co. KG (reprezentanți: M. Wirtz și S. Möller, avocați) și Johannes Reifenhäuser Holding GmbH & Co. KG (reprezentant: C. Karbaum, avocat)

         Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

         Concluziile recurentelor

      Recurentele solicită Curții

                  1.

                  anularea hotărârii atacate și trimiterea cauzei spre rejudecare la Tribunal;

                  2.

                  în subsidiar, anularea hotărârii atacate și anularea deciziei în litigiu în ceea ce o privește pe cea de a doua recurentă și reducerea amenzii aplicate primei recurente;

                  3.

                  în subsidiar, anularea hotărârii atacate și reducerea amenzii aplicate în solidar recurentelor;

                  4.

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate în procedura de recurs și în procedura în fața Tribunalului.

         Motivele și principalele argumente

      Prin intermediul primului motiv de recurs, recurentele invocă încălcarea de către Tribunal a articolului 6 alineatul (3) TUE, a articolului 6 paragraful 1 din Convenția Europeană pentru apărarea Drepturilor Omului, precum și a articolului 47 al doilea paragraf din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene coroborat cu principiul nemijlocirii.
      În pofida mai multor solicitări ale recurentelor, Tribunalul ar fi săvârșit o eroare de procedură prin faptul că nu l-a citat ca martor și nu l-a audiat în persoană pe domnul W., principala sursă a cererii de clemență a concurentului L., de care s-a ținut cont împotriva recurentelor. În plus, Tribunalul ar fi apreciat că declarațiile scrise ale domnului W. prezentate de recurente și care se opun cererii de clemență nu sunt în ansamblu credibile, fără audierea domnului W. în acest sens. Potrivit principiului administrării nemijlocite a probelor, Tribunalul ar fi trebuit să îl citeze și să îl audieze în persoană (în mod nemijlocit) pe domnul W. în această privință.
      Prin intermediul celui de al doilea motiv de recurs, recurentele invocă încălcarea de către Tribunal a principiului contradictorialității consacrat la articolul 6 alineatul (1) [coroborat cu articolul 3 litera (d)] din Convenția europeană pentru apărarea Drepturilor Omului.
      De asemenea, în pofida solicitărilor repetate ale recurentelor, Tribunalul ar fi refuzat interogarea domnului W. în calitate de sursă relevantă a cererii de clemență invocată împotriva recurentelor. Tribunalul ar fi săvârșit o eroare de procedură prin faptul că a apreciat credibilitatea declarațiilor domnului W. din cadrul cererii de clemență fără să acorde posibilitatea unei confruntări și prin faptul că a motivat răspunderea recurentelor în principal pe baza acestor declarații, fără a exista motive legitime care să justifice o limitare a principiului contradictorialității.
      Prin intermediul celui de al treilea motiv de recurs, recurentele invocă o încălcare a principiului egalității armelor în temeiul articolului 6 paragraful 3 litera (d) din Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului.
      În pofida solicitărilor repetate ale recurentelor, Tribunalul ar fi săvârșit o eroare de procedură prin faptul că nu l-a audiat pe domnul W. în calitate de martor al apărării, deși Comisia l-a contactat pe domnul W. în calitate de sursă relevantă a cererii de clemență în cadrul procedurii anterioare privind amenda, fără știrea și cu excluderea recurentelor, precum și fără întocmirea unui proces-verbal. De asemenea, refuzul audierii în persoană a altor martori în apărare indicați de recurente ar încălca egalitatea armelor garantată recurentelor.
      Prin intermediul celui de al patrulea motiv de recurs, recurentele invocă o încălcare a obligației de motivare în temeiul articolului 36 din Statutul Curții coroborat cu articolul 53 alineatul (1) din Statut, întrucât pentru acestea nu ar fi clar (i) de unde deduce Tribunalul (prin confirmarea acesteia) participarea la presupusele contacte de natură anticoncurențială, (ii) care sunt motivele pentru care acesta apreciază ca nefiind credibile declarațiile dezincriminatoare (scrise) ale domnului W., precum și (iii) care sunt motivele specifice pentru care Tribunalul refuză să acorde dreptul la confruntare.
      Cel de al cincilea motiv de recurs se întemeiază pe o pretinsă încălcare de către Tribunal a articolului 23 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 (1) întrucât acesta ar fi constatat în mod excesiv existența unei încălcări unice și continue.
      Potrivit constatărilor Tribunalului, recurentele nu ar fi participat pe parcursul întregii perioade de încălcare luate în considerare la practici anticoncurențiale în legătură cu toate domeniile de producție. Cu toate acestea, calculul amenzii confirmat de Tribunal ar fi efectuat pe baza cifrelor de afaceri aferente tuturor domeniilor de producție pentru întreaga perioadă de încălcare luată în considerare.
      Prin intermediul celui de al șaselea motiv de recurs, recurentele invocă o încălcare a articolului 23 alineatul (2) prima și a doua teză din Regulamentul nr. 1/2003.
      Tribunalul ar fi săvârșit o eroare de drept pornind de la premisa că recurentele alcătuiesc o unitate economică și, prin urmare, acesta ar fi săvârșit o eroare de drept prin includerea cifrelor de afaceri ale primei recurente în calculul amenzii, chiar dacă recurentele au explicat motivele pentru care a doua recurentă nu exercită o influență determinantă asupra primei recurente, contrazicând astfel prezumția utilizată de Tribunal privind o unitate economică.
      Prin intermediul celui de al șaptelea motiv de recurs, recurentele invocă un calcul eronat al amenzii în temeiul articolului 23 alineatul (2) paragraful al doilea din Regulamentul nr. 1/2003, întrucât, la calculul amenzii, Tribunalul ar include în mod eronat cifrele de afaceri ale unei foste filiale a celei de a doua recurente. Astfel, amenda ar depăși limita superioară reglementată de 10 % din cifra de afaceri a întreprinderii căreia i-a fost aplicată.

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (JO 2003, L 1, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 167).


title: Cauza C-632/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (Belgia) la 22 august 2019 – Federale Overheidsdienst Financiën, Openbaar Ministerie/Metalen Galler NV, KGH Belgium NV, LW-Idee GmbH

text:
               25.11.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/23

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (Belgia) la 22 august 2019 – Federale Overheidsdienst Financiën, Openbaar Ministerie/Metalen Galler NV, KGH Belgium NV, LW-Idee GmbH
      (Cauza C-632/19)
      (2019/C 399/28)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: Federale Overheidsdienst Financiën, Openbaar Ministerie

         Pârâte: Metalen Galler NV, KGH Belgium NV, LW-Idee GmbH

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Regulamentul (CE) nr. 91/2009 (1) privind impunerea unei taxe antidumping definitive asupra importurilor de anumite elemente de fixare din fier sau oțel originare din Republica Populară Chineză este nevalid ca urmare a încălcării articolului 6 alineatul (6), a articolului 6 alineatul (7) și a articolului 2 alineatul (10) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 (2) al Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene sau din Regulamentul (CE) nr. 384/96 (3) al Consiliului din 22 decembrie 1995 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene, întrucât Comisia nu a oferit producătorilor/exportatorilor chinezi, în timp util, posibilitatea de a lua cunoștință de informațiile cu privire la tipurile de produse pe baza cărora a fost stabilită valoarea normală și/sau întrucât, în cadrul calculării valorii marjei de dumping pentru produsele în cauză, în comparația dintre valoarea normală a produselor unui producător indian și prețurile de export ale produselor chinezești similare, Comisia a refuzat să ia în considerare corecțiile legate de taxele de import pentru materiile prime și taxele indirecte din țara analogă India, precum și de diferențele de (costuri de) producție?

                  2)

                  Regulamentul (CE) nr. 91/2009 privind impunerea unei taxe antidumping definitive asupra importurilor de anumite elemente de fixare din fier sau oțel originare din Republica Populară Chineză este nevalid ca urmare a încălcării articolului 3 alineatele (2) și (3) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 al Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene sau din Regulamentul (CE) nr. 384/96 al Consiliului din 22 decembrie 1995 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene, întrucât, pentru evaluarea prejudiciului, Comisia a calificat drept importuri care fac obiectul unui dumping importurile a două societăți chineze cu privire la care se stabilise că nu practică dumpingul?

                  3)

                  Regulamentul (CE) nr. 91/2009 privind impunerea unei taxe antidumping definitive asupra importurilor de anumite elemente de fixare din fier sau oțel originare din Republica Populară Chineză este nevalid ca urmare a încălcării articolului 3 alineatele (2), (6) și (7) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 al Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene sau din Regulamentul (CE) nr. 384/96 al Consiliului din 22 decembrie 1995 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene, întrucât, pentru a aprecia dacă exporturile industriei UE au contribuit la prejudiciul suferit de această industrie, Comisia s-a bazat pe informații legate de producători care nu făceau parte din producătorii interni?

                  4)

                  Regulamentul (CE) nr. 91/2009 privind impunerea unei taxe antidumping definitive asupra importurilor de anumite elemente de fixare din fier sau oțel originare din Republica Populară Chineză este nevalid ca urmare a încălcării articolului 19 alineatele (1) și (2) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 al Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene sau din Regulamentul (CE) nr. 384/96 al Consiliului din 22 decembrie 1995 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene, întrucât Comisia a omis să se asigure că cei doi producători interni (italieni) au oferit explicații adecvate privind motivele pentru care nu a fost posibil să furnizeze o sinteză a informațiilor confidențiale?

                  5)

                  Regulamentul (CE) nr. 91/2009 privind impunerea unei taxe antidumping definitive asupra importurilor de anumite elemente de fixare din fier sau oțel originare din Republica Populară Chineză încalcă articolele 6.6, 6.7 și 2.10 din Regulamentul (CE) nr. 384/96 al Consiliului din 22 noiembrie 1995 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene, întrucât Comisia a comunicat cu întârziere informațiile legate de produs, lezând astfel interesele producătorilor/exportatorilor chinezi?

         (1)  JO 2009, L 29, p. 1.

         (2)  JO 2009, L 343, p. 51.

         (3)  JO 1996, L 56, p. 1, Ediție specială, 11/vol. 12, p. 223.


title: Cauza T-19/17: Ordonanța Tribunalului din 17 septembrie 2019 – Fastweb/Comisia

text:
               25.11.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/103

      Ordonanța Tribunalului din 17 septembrie 2019 – Fastweb/Comisia
      (Cauza T-19/17) (1)

      (2019/C 399/122)
      Limba de procedură: italiana
      Președintele Camerei a doua a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 70, 6.3.2017.


title: Cauza T-250/18: Ordonanța Tribunalului din 12 septembrie 2019 – RATP/Comisia

text:
               25.11.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/103

      Ordonanța Tribunalului din 12 septembrie 2019 – RATP/Comisia
      (Cauza T-250/18) (1)

      (2019/C 399/123)
      Limba de procedură: franceza
      Președintele Camerei a treia a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 206, 17.6.2019.


title: Cauza T-306/18: Ordonanța Tribunalului din 20 septembrie 2019 – Ungaria/Comisia

text:
               25.11.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/104

      Ordonanța Tribunalului din 20 septembrie 2019 – Ungaria/Comisia
      (Cauza T-306/18) (1)

      (2019/C 399/124)
      Limba de procedură: maghiara
      Președintele Camerei a doua a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 268, 30.7.2018.


title: Cauza T-19/19: Ordonanța Tribunalului din 17 septembrie 2019 – Fastweb/Comisia

text:
               25.11.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/104

      Ordonanța Tribunalului din 17 septembrie 2019 – Fastweb/Comisia
      (Cauza T-19/19) (1)

      (2019/C 399/125)
      Limba de procedură: italiana
      Președintele Camerei a doua a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 82, 4.3.2019.


title: Cauza C-616/17: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 1 octombrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal correctionnel de Foix – Franța) – Procedură penală privind pe Mathieu Blaise și alții (Trimitere preliminară – Mediu – Introducerea pe piață a produselor fitosanitare – Regulamentul (CE) nr. 1107/2009 – Validitate – Principiul precauției – Definiția noțiunii de „substanță activă” – Cumul de substanțe active – Fiabilitatea procedurii de evaluare – Accesul publicului la dosar – Teste de toxicitate pe termen lung – Pesticide – Glifosat)

text:
               9.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 413/2

      Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 1 octombrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal correctionnel de Foix – Franța) – Procedură penală privind pe Mathieu Blaise și alții
      (Cauza C-616/17) (1)

      (Trimitere preliminară - Mediu - Introducerea pe piață a produselor fitosanitare - Regulamentul (CE) nr. 1107/2009 - Validitate - Principiul precauției - Definiția noțiunii de „substanță activă” - Cumul de substanțe active - Fiabilitatea procedurii de evaluare - Accesul publicului la dosar - Teste de toxicitate pe termen lung - Pesticide - Glifosat)
      (2019/C 413/02)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Tribunal correctionnel de Foix

         Părțile din procedura penală principală

      Mathieu Blaise, Sabrina Dauzet, Alain Feliu, Marie Foray, Sylvestre Ganter, Dominique Masset, Ambroise Monsarrat, Sandrine Muscat, Jean-Charles Sutra, Blanche Yon, Kevin Leo-Pol Fred Perrin, Germain Yves Dedieu, Olivier Godard, Kevin Pao Donovan Schachner, Laura Dominique Chantal Escande, Nicolas Benoit Rey, Eric Malek Benromdan, Olivier Eric Labrunie, Simon Joseph Jeremie Boucard, Alexis Ganter, Pierre André Garcia

         cu participarea: Espace Émeraude

         Dispozitivul

      Examinarea întrebărilor preliminare nu a revelat niciun element de natură să afecteze validitatea Regulamentului (CE) nr. 1107/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 21 octombrie 2009 privind introducerea pe piață a produselor fitosanitare și de abrogare a Directivelor 79/117/CEE și 91/414/CEE ale Consiliului.

         (1)  JO C 22, 22.1.2018.


title: Cauza C-621/17: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 3 octombrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Kúria – Ungaria) – Gyula Kiss/CIB Bank Zrt., Emil Kiss, Gyuláné Kiss (Trimitere preliminară – Protecția consumatorilor – Clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii – Directiva 93/13/CEE – Articolul 3 alineatul (1) – Aprecierea caracterului abuziv al clauzelor contractuale – Articolul 4 alineatul (2) – Articolul 5 – Obligația de redactare clară și inteligibilă a clauzelor contractuale – Clauze care impun plata unor costuri pentru servicii nespecificate)

text:
               9.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 413/3

      Hotărârea Curții (Camera a treia) din 3 octombrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Kúria – Ungaria) – Gyula Kiss/CIB Bank Zrt., Emil Kiss, Gyuláné Kiss
      (Cauza C-621/17) (1)

      (Trimitere preliminară - Protecția consumatorilor - Clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii - Directiva 93/13/CEE - Articolul 3 alineatul (1) - Aprecierea caracterului abuziv al clauzelor contractuale - Articolul 4 alineatul (2) - Articolul 5 - Obligația de redactare clară și inteligibilă a clauzelor contractuale - Clauze care impun plata unor costuri pentru servicii nespecificate)
      (2019/C 413/03)
      Limba de procedură: maghiara

         Instanța de trimitere

      Kúria

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: Gyula Kiss

         Pârâte: CIB Bank Zrt., Emil Kiss, Gyuláné Kiss

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 4 alineatul (2) și articolul 5 din Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii trebuie interpretate în sensul că cerința potrivit căreia o clauză contractuală trebuie exprimată în mod clar și inteligibil nu impune că acele clauze contractuale care nu au făcut obiectul unei negocieri individuale cuprinse într-un contract de împrumut încheiat cu consumatori, precum cele în discuție în litigiul principal, care stabilesc în mod precis cuantumul costurilor de administrare și al unui comision de acordare care urmează să fie suportate de consumator, metoda lor de calcul și data de exigibilitate a acestora, trebuie să detalieze de asemenea toate serviciile furnizate în schimbul sumelor în cauză.

                  2)

                  Articolul 3 alineatul (1) din Directiva 93/13 trebuie interpretat în sensul că o clauză contractuală precum cea în discuție în litigiul principal, referitoare la costuri de administrare a unui contract de împrumut, care nu permite identificarea fără ambiguitate a serviciilor concrete furnizate în schimbul acestora, nu creează, în principiu, un dezechilibru semnificativ între drepturile și obligațiile părților care decurg din contract în detrimentul consumatorului, în contradicție cu cerința de bună-credință.

         (1)  JO C 22, 22.1.2018.


title: Cauza C-673/17: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 1 octombrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesgerichtshof – Germania) – Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände - Verbraucherzentrale Bundesverband e.V./Planet49 GmbH (Trimitere preliminară – Directiva 95/46/CE – Directiva 2002/58/CE – Regulamentul (UE) 2016/679 – Prelucrarea datelor cu caracter personal și protejarea confidențialității în sectorul comunicațiilor electronice – Cookie-uri – Noțiunea de consimțământ al persoanei vizate – Declarare a consimțământului prin intermediul unei căsuțe bifate în prealabil)

text:
               9.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 413/4

      Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 1 octombrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesgerichtshof – Germania) – Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände - Verbraucherzentrale Bundesverband e.V./Planet49 GmbH
      (Cauza C-673/17) (1)

      (Trimitere preliminară - Directiva 95/46/CE - Directiva 2002/58/CE - Regulamentul (UE) 2016/679 - Prelucrarea datelor cu caracter personal și protejarea confidențialității în sectorul comunicațiilor electronice - Cookie-uri - Noțiunea de consimțământ al persoanei vizate - Declarare a consimțământului prin intermediul unei căsuțe bifate în prealabil)
      (2019/C 413/04)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Bundesgerichtshof

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände - Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.

         Pârâtă: Planet49 GmbH

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 2 litera (f) și articolul 5 alineatul (3) din Directiva 2002/58/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 iulie 2002 privind prelucrarea datelor personale și protejarea confidențialității în sectorul comunicațiilor publice (Directiva asupra confidențialității și comunicațiilor electronice), astfel cum a fost modificată prin Directiva 2009/136/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 25 noiembrie 2009, coroborate cu articolul 2 litera (h) din Directiva 95/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 24 octombrie 1995 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și libera circulație a acestor date, precum și cu articolul 4 punctul 11 și cu articolul 6 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (UE) 2016/679 al Parlamentului European și al Consiliului din 27 aprilie 2016 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și privind libera circulație a acestor date și de abrogare a Directivei 95/46 (Regulamentul general privind protecția datelor) trebuie să fie interpretate în sensul că consimțământul prevăzut la aceste dispoziții nu este dat în mod valabil atunci când stocarea de informații sau dobândirea accesului la informațiile deja stocate în echipamentul terminal al utilizatorului unui site internet, prin cookie-uri, este autorizată prin intermediul unei căsuțe bifate în prealabil pe care acest utilizator trebuie să o debifeze în cazul în care refuză să își dea consimțământul.

                  2)

                  Articolul 2 litera (f) și articolul 5 alineatul (3) din Directiva 2002/58, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2009/136, coroborate cu articolul 2 litera (h) din Directiva 95/46, precum și cu articolul 4 punctul 11 și cu articolul 6 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul 2016/679 nu trebuie să fie interpretate diferit în funcție de aspectul dacă informațiile stocate sau consultate în echipamentul terminal al utilizatorului unui site internet constituie sau nu date cu caracter personal, în sensul Directivei 95/46 și al Regulamentului 2016/679.

                  3)

                  Articolul 5 alineatul (3) din Directiva 2002/58, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2009/136, trebuie interpretat în sensul că informațiile pe care furnizorul de servicii trebuie să le ofere utilizatorului unui site internet includ durata de funcționare a cookie-urilor, precum și posibilitatea sau imposibilitatea ca terții să aibă acces la aceste cookie-uri.

         (1)  JO C 112, 26.3.2018.


title: Cauza C-18/18: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 3 octombrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberster Gerichtshof – Austria) – Eva Glawischnig-Piesczek/Facebook Ireland Limited (Trimitere preliminară – Societatea informațională – Libera prestare a serviciilor – Directiva 2000/31/CE – Răspunderea furnizorilor de servicii intermediari – Articolul 14 alineatele (1) și (3) – Furnizor de servicii de stocare-hosting – Posibilitatea de a solicita furnizorului de servicii să pună capăt unei încălcări sau să o prevină – Articolul 18 alineatul (1) – Limite personale, materiale și teritoriale ale domeniului de aplicare al unei somații – Articolul 15 alineatul (1) – Inexistența unei obligații generale în materie de supraveghere)

text:
               9.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 413/5

      Hotărârea Curții (Camera a treia) din 3 octombrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberster Gerichtshof – Austria) – Eva Glawischnig-Piesczek/Facebook Ireland Limited
      (Cauza C-18/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Societatea informațională - Libera prestare a serviciilor - Directiva 2000/31/CE - Răspunderea furnizorilor de servicii intermediari - Articolul 14 alineatele (1) și (3) - Furnizor de servicii de stocare-hosting - Posibilitatea de a solicita furnizorului de servicii să pună capăt unei încălcări sau să o prevină - Articolul 18 alineatul (1) - Limite personale, materiale și teritoriale ale domeniului de aplicare al unei somații - Articolul 15 alineatul (1) - Inexistența unei obligații generale în materie de supraveghere)
      (2019/C 413/05)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Oberster Gerichtshof

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Eva Glawischnig-Piesczek

         Pârâtă: Facebook Ireland Limited

         Dispozitivul

      Directiva 2000/31/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 8 iunie 2000 privind anumite aspecte juridice ale serviciilor societății informaționale, în special ale comerțului electronic, pe piața internă (Directiva privind comerțul electronic), în special articolul 15 alineatul (1) din aceasta, trebuie interpretată în sensul că nu se opune posibilității ca o instanță dintr-un stat membru:

                  —

                  să oblige un furnizor de servicii de stocare-hosting să elimine informațiile pe care le stochează și al căror conținut este identic cu cel al unei informații declarate anterior ilicite sau să blocheze accesul la acestea, oricare ar fi autorul cererii de stocare a acestor informații;

                  —

                  să oblige un furnizor de servicii de stocare-hosting să elimine informațiile pe care le stochează și al căror conținut este echivalent cu cel al unei informații declarate anterior ilicite sau să blocheze accesul la acestea, în măsura în care supravegherea și căutarea informațiilor vizate de o astfel de somație sunt limitate la informații care transmit un mesaj al cărui conținut rămâne în esență neschimbat în raport cu cel care a condus la constatarea caracterului ilicit și care cuprind elementele specificate în somație, iar diferențele din formularea acestui conținut echivalent în raport cu cea care caracterizează informația declarată anterior ilicită nu sunt de natură să îl constrângă pe furnizorul serviciilor de stocare-hosting să efectueze o apreciere autonomă a acestui conținut și

                  —

                  să oblige un furnizor de servicii de stocare-hosting să elimine informațiile la care se referă somația sau să blocheze accesul la acestea la nivel mondial în cadrul dreptului internațional relevant.

         (1)  JO C 104, 19.3.2018.


title: Cauza C-42/18: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 3 octombrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesfinanzhof - Germania) – Finanzamt Trier/Cardpoint GmbH, venent aux droits de Moneybox Deutschland GmbH (Trimitere preliminară – Fiscalitate – Taxa pe valoarea adăugată (TVA) – A șasea directivă 77/388/CEE – Scutiri – Articolul 13 secțiunea B litera (d) punctul 3 – Operațiuni privind plățile – Servicii furnizate de o societate unei bănci, referitoare la exploatarea unor bancomate)

text:
               9.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 413/6

      Hotărârea Curții (Camera a treia) din 3 octombrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesfinanzhof - Germania) – Finanzamt Trier/Cardpoint GmbH, venent aux droits de Moneybox Deutschland GmbH
      (Cauza C-42/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Fiscalitate - Taxa pe valoarea adăugată (TVA) - A șasea directivă 77/388/CEE - Scutiri - Articolul 13 secțiunea B litera (d) punctul 3 - Operațiuni privind plățile - Servicii furnizate de o societate unei bănci, referitoare la exploatarea unor bancomate)
      (2019/C 413/06)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Bundesfinanzhof

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Finanzamt Trier

         Pârâtă: Cardpoint GmbH, succesoare în drepturi a Moneybox Deutschland GmbH

         Dispozitivul

      Articolul 13 secțiunea B litera (d) punctul 3 din A șasea Directivă a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri – Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare trebuie interpretat în sensul că nu constituie o operațiune privind plățile scutită de taxa pe valoarea adăugată, vizată de această dispoziție, prestarea de servicii, furnizată unei bănci ce operează bancomate, care constă în punerea la dispoziție și întreținerea bancomatelor respective, în aprovizionarea acestora, în instalarea de echipamente și de programe informatice pentru citirea datelor de pe cardurile bancare, în transmiterea unei cereri de autorizare pentru a efectua o retragere de numerar către banca emitentă a cardului bancar utilizat, în distribuirea numerarului solicitat și în înregistrarea operațiunilor de retragere.

         (1)  JO C 152, 30.4.2018.


title: Cauza C-70/18: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 3 octombrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Raad van State – Țările de Jos) – Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid/A, B, P (Trimitere preliminară – Acordul de asociere CEE-Turcia – Decizia nr. 2/76 – Articolul 7 – Decizia nr. 1/80 – Articolul 13 – Clauze de standstill – Nouă restricție – Prelevarea, înregistrarea și stocarea datelor biometrice ale unor resortisanți turci într-un sistem central de evidență – Motive imperative de interes general – Obiectiv de prevenire și de combatere a fraudei privind identitatea și documentele – Articolele 7 și 8 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene – Dreptul la respectarea vieții private – Dreptul la protecția datelor cu caracter personal – Proporționalitate)

text:
               9.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 413/6

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 3 octombrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Raad van State – Țările de Jos) – Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid/A, B, P
      (Cauza C-70/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Acordul de asociere CEE-Turcia - Decizia nr. 2/76 - Articolul 7 - Decizia nr. 1/80 - Articolul 13 - Clauze de standstill - Nouă restricție - Prelevarea, înregistrarea și stocarea datelor biometrice ale unor resortisanți turci într-un sistem central de evidență - Motive imperative de interes general - Obiectiv de prevenire și de combatere a fraudei privind identitatea și documentele - Articolele 7 și 8 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Dreptul la respectarea vieții private - Dreptul la protecția datelor cu caracter personal - Proporționalitate)
      (2019/C 413/07)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Raad van State

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

         Pârâți: A, B, P

         Dispozitivul

      Articolul 13 din Decizia nr. 1/80 din 19 septembrie 1980 privind dezvoltarea asocierii, adoptată de Consiliul de asociere înființat prin acordul de instituire a unei asocieri între Comunitatea Economică Europeană și Turcia, care a fost semnat la 12 septembrie 1963, la Ankara, de Republica Turcia, pe de o parte, precum și de statele membre ale CEE și de Comunitate, pe de altă parte, și care a fost încheiat, aprobat și confirmat în numele acesteia din urmă prin Decizia 64/732/CEE a Consiliului din 23 decembrie 1963, trebuie interpretat în sensul că o reglementare națională precum cea în discuție în litigiile principale, care subordonează eliberarea unui permis de ședere temporară în favoarea resortisanților unor state terțe, inclusiv a resortisanților turci, de condiția ca datele lor biometrice să fie prelevate, înregistrate și stocate într-un sistem central de evidență constituie o „nouă restricție” în sensul acestei dispoziții. O astfel de restricție este însă justificată de obiectivul care constă în prevenirea și în combaterea fraudei privind identitatea și documentele.

         (1)  JO C 161, 7.5.2018.


title: Cauza C-93/18: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 2 octombrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Court of Appeal in Northern Ireland – Regatul Unit) – Ermira Bajratari/Secretary of State for the Home Department (Trimitere preliminară – Cetățenia Uniunii – Directiva 2004/38/CE – Drept de ședere al unui resortisant al unui stat terț ascendent direct al unor cetățeni ai Uniunii minori – Articolul 7 alineatul (1) litera (b) – Condiția privind resursele suficiente – Resurse constituite din venituri obținute de la un loc de muncă deținut fără permis de ședere și fără permis de muncă)

text:
               9.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 413/7

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 2 octombrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Court of Appeal in Northern Ireland – Regatul Unit) – Ermira Bajratari/Secretary of State for the Home Department
      (Cauza C-93/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Cetățenia Uniunii - Directiva 2004/38/CE - Drept de ședere al unui resortisant al unui stat terț ascendent direct al unor cetățeni ai Uniunii minori - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) - Condiția privind resursele suficiente - Resurse constituite din venituri obținute de la un loc de muncă deținut fără permis de ședere și fără permis de muncă)
      (2019/C 413/08)
      Limba de procedură: engleza

         Instanța de trimitere

      Court of Appeal in Northern Ireland

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Ermira Bajratari

         Pârât: Secretary of State for the Home Department

         cu participarea: Aire Centre

         Dispozitivul

      Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Directiva 2004/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora, de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 1612/68 și de abrogare a Directivelor 64/221/CEE, 68/360/CEE, 72/194/CEE, 73/148/CEE, 75/34/CEE, 75/35/CEE, 90/364/CEE, 90/365/CEE și 93/96/CEE, trebuie interpretat în sensul că un cetățean al Uniunii minor dispune de resurse suficiente astfel încât să nu devină o sarcină excesivă pentru sistemul de asistență socială al statului membru gazdă în cursul șederii sale chiar și atunci când aceste resurse provin din veniturile obținute din activitatea desfășurată în mod nelegal de tatăl său, resortisant al unui stat terț care nu dispune de un permis de ședere și nici de un permis de muncă în acest stat membru.

         (1)  JO C 152, 30.4.2018.


title: Cauzele conexate C-152/18 P și C-153/18 P: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 2 octombrie 2019 – Crédit Mutuel Arkéa (C-152/18 P) Crédit Mutuel Arkéa (C-153/18 P)/Banca Centrală Europeană, Comisia Europeană (Recurs – Politică economică și monetară – Articolul 127 alineatul (6) TFUE – Regulamentul (UE) nr. 1024/2013 – Articolul 4 alineatul (1) litera (g) – Supravegherea prudențială consolidată a instituțiilor de credit – Regulamentul (UE) nr. 468/2014 – Articolul 2 punctul 21 litera (c) – Regulamentul (UE) nr. 575/2013 – Articolul 10 – Grup supravegheat – Instituții afiliate în mod permanent la un organism central)

text:
               9.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 413/8

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 2 octombrie 2019 – Crédit Mutuel Arkéa (C-152/18 P) Crédit Mutuel Arkéa (C-153/18 P)/Banca Centrală Europeană, Comisia Europeană
      (Cauzele conexate C-152/18 P și C-153/18 P) (1)

      (Recurs - Politică economică și monetară - Articolul 127 alineatul (6) TFUE - Regulamentul (UE) nr. 1024/2013 - Articolul 4 alineatul (1) litera (g) - Supravegherea prudențială consolidată a instituțiilor de credit - Regulamentul (UE) nr. 468/2014 - Articolul 2 punctul 21 litera (c) - Regulamentul (UE) nr. 575/2013 - Articolul 10 - Grup supravegheat - Instituții afiliate în mod permanent la un organism central)
      (2019/C 413/09)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

      (Cauza C-152/18 P)

         Recurentă: Crédit Mutuel Arkéa (reprezentant: H. Savoie, avocat)

         Celelalte părți din procedură: Banca Centrală Europeană (BCE) (reprezentanți: K. Lackhoff, R. Bax și C. Olivier, agenți, asistați de P. Honoré, avocat), Comisia Europeană (reprezentanți: V. Di Bucci, K.-P. Wojcik și A. Steiblytė, agenți)

         Intervenientă în susținerea celorlate părți: Confédération nationale du Crédit mutuel (reprezentanți: M. Grégoire și C. De Jonghe, avocats)
      (Cauza 153/19 P)

         Recurentă: Crédit Mutuel Arkéa (reprezentant: H. Savoie, avocat)

         Celelalte părți din procedură: Banca Centrală Europeană (reprezentanți: K. Lackhoff, R. Bax și C. Olivier, agenți, asistați de P. Honoré, avocat), Comisia Europeană (reprezentanți: V. Di Bucci, K.-P. Wojcik și A. Steiblytė, agenți)

         Intervenientă în susținerea celorlate părți: Confédération nationale du Crédit mutuel (reprezentanți: C. De Jonghe și M. Grégoire, avocats)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursurile.

                  2)

                  Obligă Crédit mutuel Arkéa la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 161, 7.5.2018.


title: Cauza C-197/18: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 3 octombrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Verwaltungsgericht Wien – Austria) – procedură inițiată de Wasserleitungsverband Nördliches Burgenland, Robert Prandl, Gemeinde Zillingdorf (Trimitere preliminară – Mediu – Directiva 91/676/CEE – Protecția apelor împotriva poluării cu nitrați proveniți din surse agricole – Obiectivul reducerii poluării – Ape afectate de poluare – Conținut de nitrați de maximum 50 mg/l – Programe de acțiune adoptate de statele membre – Dreptul particularilor la modificarea unui asemenea program – Calitatea de a acționa în fața autorităților și a instanțelor naționale)

text:
               9.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 413/9

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 3 octombrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Verwaltungsgericht Wien – Austria) – procedură inițiată de Wasserleitungsverband Nördliches Burgenland, Robert Prandl, Gemeinde Zillingdorf
      (Cauza C-197/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Mediu - Directiva 91/676/CEE - Protecția apelor împotriva poluării cu nitrați proveniți din surse agricole - Obiectivul reducerii poluării - Ape afectate de poluare - Conținut de nitrați de maximum 50 mg/l - Programe de acțiune adoptate de statele membre - Dreptul particularilor la modificarea unui asemenea program - Calitatea de a acționa în fața autorităților și a instanțelor naționale)
      (2019/C 413/10)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Verwaltungsgericht Wien

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: Wasserleitungsverband Nördliches Burgenland, Robert Prandl, Gemeinde Zillingdorf

         cu participarea: Bundesministerium für Nachhaltigkeit und Tourismus, fost Bundesministerium für Land- und Forstwirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft

         Dispozitivul

      Articolul 288 TFUE, precum și articolul 5 alineatele (4) și (5) și punctul 2 din secțiunea A din anexa I la Directiva 91/676 a Consiliului din 12 decembrie 1991 privind protecția apelor împotriva poluării cu nitrați proveniți din surse agricole trebuie interpretate în sensul că, dacă evacuarea compușilor azotați din surse agricole are o contribuție semnificativă la poluarea apelor subterane în discuție, persoanele fizice sau juridice, precum reclamanții din litigiul principal, trebuie să poată solicita autorităților naționale competente modificarea unui program de acțiune existent sau adoptarea unor măsuri suplimentare ori a unor acțiuni consolidate, prevăzute la articolul 5 alineatul (5) din această directivă, în vederea atingerii unui conținut maxim de nitrați de 50 mg/l, atât timp cât conținutul de nitrați în apele subterane depășește sau riscă să depășească, în lipsa acestor măsuri, 50 mg/l în unul sau în mai multe puncte de măsurare, în sensul articolului 5 alineatul (6) din directiva menționată.

         (1)  JO C 268, 30.7.2018.


title: Cauza C-208/18: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 3 octombrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Nejvyšší soud České republiky - Republica Cehă) – Jana Petruchová/FIBO Group Holdings Limited (Trimitere preliminară – Cooperare judiciară în materie civilă – Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 – Articolul 17 alineatul (1) – Competența în materia contractelor încheiate de consumatori – Noțiunea de „consumator” – Persoană fizică ce efectuează tranzacții pe piața internațională de schimb valutar prin intermediul unei societăți de brokeraj – Regulamentul (CE) nr. 593/2008 (Roma I) – Directiva 2004/39/CE – Noțiunea de „client obișnuit”)

text:
               9.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 413/10

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 3 octombrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Nejvyšší soud České republiky - Republica Cehă) – Jana Petruchová/FIBO Group Holdings Limited
      (Cauza C-208/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Cooperare judiciară în materie civilă - Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 - Articolul 17 alineatul (1) - Competența în materia contractelor încheiate de consumatori - Noțiunea de „consumator” - Persoană fizică ce efectuează tranzacții pe piața internațională de schimb valutar prin intermediul unei societăți de brokeraj - Regulamentul (CE) nr. 593/2008 (Roma I) - Directiva 2004/39/CE - Noțiunea de „client obișnuit”)
      (2019/C 413/11)
      Limba de procedură: ceha

         Instanța de trimitere

      Nejvyšší soud České republiky

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Jana Petruchová

         Pârâtă: FIBO Group Holdings Limited

         Dispozitivul

      Articolul 17 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 12 decembrie 2012 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială trebuie interpretat în sensul că o persoană fizică care, în temeiul unui contract financiar pentru diferențe încheiat cu o societate de brokeraj, efectuează operațiuni pe piața internațională de schimb valutar FOREX (Foreign Exchange) prin intermediul acestei societăți trebuie calificată drept „consumator”, în sensul acestei dispoziții, dacă încheierea acestui contract nu ține de activitatea profesională a acestei persoane, aspect a cărui verificare revine instanței de trimitere. În vederea acestei calificări, pe de o parte, factori precum valoarea operațiunilor efectuate în temeiul unor contracte precum contractele financiare pentru diferențe, importanța riscurilor de pierderi financiare legate de încheierea unor astfel de contracte, eventuale cunoștințe sau expertiza persoanei respective în domeniul instrumentelor financiare ori comportamentul său activ în cadrul unor astfel de operațiuni sunt, ca atare, în principiu, nerelevante și, pe de altă parte, faptul că instrumentele financiare nu intră sub incidența articolului 6 din Regulamentul (CE) nr. 593/2008 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 iunie 2008 privind legea aplicabilă obligațiilor contractuale (Roma I) sau că această persoană este un „client obișnuit”, în sensul articolului 4 alineatul (1) punctul 12 din Directiva 2004/39/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 aprilie 2004 privind piețele instrumentelor financiare, de modificare a Directivelor 85/611/CEE și 93/6/CEE ale Consiliului și a Directivei 2000/12/CE a Parlamentului European și a Consiliului și de abrogare a Directivei 93/22/CEE a Consiliului este, ca atare, în principiu, lipsit de incidență.

         (1)  JO C 200, 11.6.2018.


title: Cauza C-260/18: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 3 octombrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Sąd Okręgowy w Warszawie - Polonia) – Kamil Dziubak, Justyna Dziubak/Raiffeisen Bank International AG, prowadzący działalność w Polsce w formie oddziału pod nazwą Raiffeisen Bank International AG Oddział w Polsce, fostă Raiffeisen Bank Polska SA (Trimitere preliminară – Directiva 93/13/CEE – Contracte încheiate cu consumatorii – Clauze abuzive – Împrumut ipotecar indexat într-o monedă străină – Clauză privind stabilirea cursului de schimb valutar – Efectele constatării caracterului abuziv al unei clauze – Posibilitatea instanței de a remedia clauzele abuzive recurgând la clauze generale de drept civil – Aprecierea interesului consumatorului – Continuarea existenței contractului fără clauzele abuzive)

text:
               9.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 413/11

      Hotărârea Curții (Camera a treia) din 3 octombrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Sąd Okręgowy w Warszawie - Polonia) – Kamil Dziubak, Justyna Dziubak/Raiffeisen Bank International AG, prowadzący działalność w Polsce w formie oddziału pod nazwą Raiffeisen Bank International AG Oddział w Polsce, fostă Raiffeisen Bank Polska SA
      (Cauza C-260/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Directiva 93/13/CEE - Contracte încheiate cu consumatorii - Clauze abuzive - Împrumut ipotecar indexat într-o monedă străină - Clauză privind stabilirea cursului de schimb valutar - Efectele constatării caracterului abuziv al unei clauze - Posibilitatea instanței de a remedia clauzele abuzive recurgând la clauze generale de drept civil - Aprecierea interesului consumatorului - Continuarea existenței contractului fără clauzele abuzive)
      (2019/C 413/12)
      Limba de procedură: polona

         Instanța de trimitere

      Sąd Okręgowy w Warszawie

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: Kamil Dziubak, Justyna Dziubak

         Pârâte: Raiffeisen Bank International AG, prowadzący działalność w Polsce w formie oddziału pod nazwą Raiffeisen Bank International AG Oddział w Polsce, fostă Raiffeisen Bank Polska SA

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 6 alineatul (1) din Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii trebuie interpretat în sensul că nu se opune ca o instanță națională, după ce a constatat caracterul abuziv al anumitor clauze ale unui contract de împrumut indexat într-o monedă străină și care prevede o rată a dobânzii legată direct de cursul interbancar al monedei respective, să considere, în conformitate cu dreptul său intern, că acest contract nu poate continua să existe fără aceste clauze pentru motivul că eliminarea lor ar avea drept consecință modificarea naturii obiectului principal al contractului respectiv.

                  2)

                  Articolul 6 alineatul (1) din Directiva 93/13 trebuie interpretat în sensul că, pe de o parte, consecințele asupra situației consumatorului provocate de invalidarea unui contract în ansamblul său, astfel cum sunt menționate în Hotărârea din 30 aprilie 2014, Kásler și Káslerné Rábai (C-26/13, EU:C:2014:282), trebuie apreciate în raport cu circumstanțele existente sau previzibile în momentul litigiului și că, pe de altă parte, în vederea aprecierii, voința exprimată de consumator în această privință este determinantă.

                  3)

                  Articolul 6 alineatul (1) din Directiva 93/13 trebuie interpretat în sensul că se opune remedierii lacunelor unui contract, provocate de eliminarea clauzelor abuzive cuprinse în acesta, doar pe baza unor dispoziții naționale cu caracter general care prevăd că efectele exprimate într-un act juridic se completează, printre altele, cu efectele care decurg din principiul echității sau din obiceiuri, care nu sunt dispoziții supletive și nici dispoziții aplicabile în cazul unui acord între părțile la contract.

                  4)

                  Articolul 6 alineatul (1) din Directiva 93/13 trebuie interpretat în sensul că se opune menținerii clauzelor abuzive cuprinse într-un contract, atunci când eliminarea lor ar conduce la invalidarea acestui contract și instanța apreciază că această invalidare ar crea efecte defavorabile pentru consumator, dacă acesta din urmă nu și-a dat consimțământul pentru o asemenea menținere.

         (1)  JO C 259, 23.7.2018.