title: Hotărârea Tribunalului (Camera întâi) din 10 mai 2016 (Extras).#Aliaksei Mikhalchanka împotriva Consiliului Uniunii Europene.#Politica externă și de securitate comună – Măsuri restrictive adoptate împotriva Belarusului – Înghețarea fondurilor și a resurselor economice – Restricții de intrare pe teritoriul Uniunii și de tranzitare a acestuia – Menținerea numelui reclamantului pe lista persoanelor în cauză – Jurnalist – Dreptul la apărare – Obligația de motivare – Eroare de apreciere.#Cauza T-693/13.

text:
T‑693/1362013TJ0693EU:T:2016:28300011199T
      HOTĂRÂREA TRIBUNALULUI (Camera întâi)
      10 mai 2016 (
            *1
         )
      „Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive adoptate împotriva Belarusului — Înghețarea fondurilor și a resurselor economice — Restricții de intrare pe teritoriul Uniunii și de tranzitare a acestuia — Menținerea numelui reclamantului pe lista persoanelor în cauză — Jurnalist — Dreptul la apărare — Obligația de motivare — Eroare de apreciere”
      În cauza T‑693/13,

         Aliaksei Mikhalchanka, cu domiciliul în Minsk (Belarus), reprezentat de M. Michalauskas, avocat,
      reclamant,
      împotriva

         Consiliului Uniunii Europene, reprezentat de J.‑P. Hix și de F. Naert, în calitate de agenți,
      pârât,
      având ca obiect o cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se urmărește anularea Deciziei 2013/534/PESC a Consiliului din 29 octombrie 2013 de modificare a Deciziei 2012/642/PESC privind măsuri restrictive împotriva Belarus (JO 2013, L 288, p. 69) și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 1054/2013 al Consiliului din 29 octombrie 2013 privind punerea în aplicare a articolului 8a alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 765/2006 privind măsuri restrictive împotriva Belarus (JO 2013, L 288, p. 1),
      TRIBUNALUL (Camera întâi),
      compus din domnul H. Kanninen (raportor), președinte, doamna I. Pelikánová și domnul E. Buttigieg, judecători,
      grefier: doamna G. Predonzani, administrator,
      având în vedere faza scrisă a procedurii și în urma ședinței din 12 noiembrie 2015,
      pronunță prezenta

         Hotărâre (
            1
         )

         Istoricul litigiului

               1

               Reclamantul, domnul Aliaksei Mikhalchanka, este un resortisant belarus, jurnalist la canalul de televiziune publică Obshchenatsional’noe Televidenie (ONT).

               2

               Din Poziția comună 2006/276/PESC a Consiliului din 10 aprilie 2006 privind măsuri restrictive împotriva anumitor funcționari din Belarus și de abrogare a Poziției comune 2004/661/PESC (JO 2006, L 101, p. 5, Ediție specială, 18/vol. 5, p. 13) rezultă că, în urma dispariției unor personalități în Belarus, a unor alegeri și a unui referendum fraudulos, precum și a unor încălcări grave ale drepturilor omului săvârșite cu ocazia represiunii exercitate împotriva unor manifestanți pașnici după alegerile și după referendumul menționate, s‑a decis adoptarea de măsuri restrictive, precum împiedicarea intrării pe teritoriul Uniunii Europene sau a tranzitării acestuia, precum și autorizarea înghețării unor fonduri și resurse economice împotriva diferitor persoane din Belarus.

               3

               Dispozițiile de punere în aplicare ale Uniunii au fost enunțate în Regulamentul (CE) nr. 765/2006 al Consiliului din 18 mai 2006 privind măsurile restrictive împotriva Belarus (JO 2006, L 134, p. 1, Ediție specială, 18/vol. 5). Aceste dispoziții au făcut obiectul mai multor modificări succesive, iar articolul 8a alineatul (1) din regulamentul menționat, cu modificările ulterioare, prevede că, atunci când Consiliul Uniunii Europene decide să aplice măsurile vizate la articolul 2 alineatul (1) unei persoane fizice sau juridice, unei entități sau unui organism, modifică în mod corespunzător anexa în care figurează lista pe care este inclusă această persoană.

               4

               Măsurile restrictive prevăzute în Poziția comună 2006/276 au fost prelungite până la 15 martie 2010 prin Poziția comună 2009/314/PESC a Consiliului din 6 aprilie 2009 de modificare a Poziției comune 2006/276 și de abrogare a Poziției comune 2008/844/PESC (JO 2009, L 93, p. 21). Cu toate acestea, interdicțiile de ședere vizând anumite persoane de rang înalt din Belarus, cu excepția persoanelor implicate în disparițiile din perioada 1999-2000 și a președintelui Comisiei Electorale Centrale, au fost suspendate până la 15 decembrie 2009.

               5

               La 15 decembrie 2009, Consiliul a adoptat Decizia 2009/969/PESC de prelungire a aplicării măsurilor restrictive împotriva anumitor funcționari din Belarus prevăzute în Poziția comună 2006/276 și de abrogare a Poziției comune 2009/314 (JO 2009, L 332, p. 76). Consiliul a prelungit până la 31 octombrie 2010 atât măsurile restrictive prevăzute în Poziția comună 2006/276, cât și suspendarea interdicțiilor de ședere care vizau anumite persoane de rang înalt din Belarus.

               6

               Pe baza unei reexaminări a Poziției comune 2006/276, prin Decizia 2010/639/PESC din 25 octombrie 2010 privind măsurile restrictive împotriva Belarus (JO 2010, L 280, p. 18), Consiliul a reînnoit până la 31 octombrie 2011 atât măsurile restrictive prevăzute în Poziția comună 2006/276, cât și suspendarea interdicțiilor de ședere care vizau anumite persoane de rang înalt din Belarus.

               7

               Prin Decizia 2011/69/PESC a Consiliului din 31 ianuarie 2011 de modificare a Deciziei 2010/639 (JO 2011, L 28, p. 40) s‑a decis, ținând seama de alegerile prezidențiale frauduloase din 19 decembrie 2010 și de represiunea violentă împotriva opoziției politice, a societății civile și a reprezentanților mass‑media independente din Belarus, încetarea suspendării interdicțiilor de ședere, precum și punerea în aplicare a altor măsuri restrictive. Articolul 1 alineatul (1) din Decizia 2010/639 a fost completat după cum urmează:

                        „(d)

                        sunt răspunzătoare de încălcările standardelor electorale internaționale care au marcat alegerile prezidențiale organizate în Belarus la 19 decembrie 2010, precum și de represiunea împotriva societății civile și a opoziției democratice, precum și a persoanelor asociate cu acestea, în conformitate cu lista din anexa IIIA.”

               8

               Decizia 2011/69 a înlocuit articolul 2 din Decizia 2010/639 astfel:

                  „Articolul 2

               (1)   Toate fondurile și resursele economice care aparțin, se află în proprietatea, sunt deținute sau controlate de către persoanele care sunt responsabile:
               […]

                        (b)

                        de încălcarea standardelor electorale internaționale în alegerile prezidențiale desfășurate în Belarus, la 19 decembrie 2010, precum și de represiunea împotriva societății civile și a opoziției democratice, precum și de către persoanele fizice sau juridice, entitățile sau organismele asociate cu acestea, enumerate la anexa IIIA;

                  […]”

               9

               Numele reclamantului a fost menționat în anexa V la Decizia 2011/69, care adaugă anexa IIIA la Decizia 2010/639. Numele reclamantului, care figurează la nr. 77, este însoțit de următoarea precizare: „Jurnalist la canalul de televiziune de stat ONT cu funcție de răspundere și influență”.

               10

               Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 84/2011 al Consiliului din 31 ianuarie 2011 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 765/2006 (JO 2011, L 28, p. 17) a înlocuit, printre altele, articolul 2 din Regulamentul nr. 765/2006 cu textul următor:

                  „Articolul 2

               (1)   Se îngheață toate fondurile și resursele economice care aparțin, se află în proprietatea ori posesia sau sunt controlate de persoanele fizice sau juridice, entitățile sau organismele enumerate în anexa I sau în anexa IA.
               (2)   Se interzice punerea la dispoziția persoanelor fizice sau juridice a entităților sau a organismelor menționate în anexa I sau în anexa IA, direct sau indirect, precum și utilizarea în beneficiul acestora a oricăror fonduri sau resurse economice.
               […]
               (5)   Anexa I enumeră persoanele fizice sau juridice, entitățile și organismele enumerate la articolul 2 alineatul (1) litera (b) din Decizia 2010/639[…], astfel cum a fost modificată.”

               11

               Regulamentul de punere în aplicare nr. 84/2011, prin anexa II la acesta [anexa IA la Regulamentul nr. 765/2006, care conține lista persoanelor fizice și juridice, a entităților sau organismelor menționate la articolul 2 alineatele (1), (2) și (5)] a introdus numele reclamantului cu aceeași precizare ca cea care figurează la punctul 9 de mai sus.

               12

               La 2 februarie 2011, a fost publicat în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene un aviz în atenția persoanelor cărora li se aplică măsurile prevăzute în Decizia 2011/69 și în Regulamentul de punere în aplicare nr. 84/2011 (JO 2011, C 33, p. 17).

               13

               Prin Decizia de punere în aplicare 2011/174/PESC a Consiliului din 21 martie 2011 privind punerea în aplicare a Deciziei 2010/639 (JO 2011, L 76, p. 72), anexele I-III, IIIA și IV la Decizia 2010/639 au fost înlocuite cu textul din anexele I-V la această decizie de punere în aplicare. Numele reclamantului figurează în anexa IV cu funcția indicată la punctul 9 de mai sus.

               14

               Prin Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 271/2011 al Consiliului din 21 martie 2011 privind punerea în aplicare a articolului 8a alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 765/2006 (JO 2011, L 76, p. 13), anexele I și IA la Regulamentul nr. 765/2006 au fost înlocuite cu textul din anexele I și II la regulamentul de punere în aplicare menționat. Numele reclamantului figurează în anexa II cu funcția indicată la punctul 9 de mai sus.

               15

               Prin Decizia 2012/642/PESC din 15 octombrie 2012 privind măsuri restrictive împotriva Belarus (JO 2012, L 285, p. 1), Consiliul a prelungit până la 31 octombrie 2013 măsurile restrictive în vigoare și a grupat aceste măsuri impuse prin Decizia 2010/639 într‑un instrument juridic unic. Articolul 3 alineatul (1) din decizia menționată prevede următoarele:
               „Statele membre iau măsurile necesare pentru a împiedica intrarea pe teritoriul lor sau tranzitarea acestuia de către persoanele menționate în lista din anexă care:

                        (a)

                        sunt răspunzătoare de încălcări grave ale drepturilor omului sau represiunea societății civile și a opoziției democratice sau ale căror activități subminează grav, în alt mod, democrația statului de drept în Belarus sau de către toate persoanele asociate acestora;

                        (b)

                        obțin avantaje de pe urma regimului Lucașenco sau sprijină acest regim,

                  astfel cum sunt menționate în lista din anexă.”

               16

               Articolul 4 alineatul (1) din Decizia 2012/642 prevede următoarele:
               „Se îngheață toate fondurile și resursele economice care aparțin, sunt deținute, păstrate sau controlate de:

                        (a)

                        persoanele, entitățile sau organismele care sunt răspunzătoare de încălcări grave ale drepturilor omului sau represiunea societății civile și a opoziției democratice sau ale căror activități subminează grav, în alt mod, democrația statului de drept în Belarus sau orice persoane fizice sau juridice, entități sau organisme asociate acestora, precum și persoanele juridice, entitățile sau organismele aflate în proprietatea ori sub controlul acestora;

                        (b)

                        persoanele fizice sau juridice, entitățile sau organismele care obțin avantaje de pe urma regimului Lucașenco sau sprijină acest regim, precum și persoanele juridice, entitățile sau organismele aflate în proprietatea ori sub controlul acestora,

                  astfel cum sunt menționate în lista din anexă.”

               17

               În anexa la Decizia 2012/642, numele reclamantului, care figurează la nr. 138, a fost înscris cu următoarea mențiune:
               „Jurnalist la postul public de televiziune ONT, având o funcție influentă. Este prezentatorul emisiunii de televiziune «Iată cum stau lucrurile». Această emisiune este un instrument al propagandei de stat, care sprijină și justifică represiunea împotriva societății civile și a opoziției politice. Opoziția democratică și societatea civilă sunt prezentate sistematic într‑un mod negativ și [denigrator], pe baza unor informații falsificate. A fost deosebit de activ în acest sens după reprimarea demonstrațiilor pașnice din 19 decembrie 2010 și a protestelor ulterioare.”

               18

               Prin Regulamentul (UE) nr. 1014/2012 din 6 noiembrie 2012 (JO 2012, L 307, p. 1), Consiliul a modificat Regulamentul nr. 765/2006. El a înlocuit articolul 2 din acest din urmă regulament cu următorul text:
               „(1)   Se îngheață toate fondurile și resursele economice care aparțin, se află în proprietatea ori în posesia sau sunt controlate de persoanele fizice sau juridice, entitățile sau organismele enumerate în anexa I.
               (2)   Se interzice punerea la dispoziția persoanelor fizice sau juridice a entităților sau a organismelor incluse pe lista din anexa I, în mod direct sau indirect, precum și utilizarea în beneficiul acestora, a oricăror fonduri sau resurse economice.
               (3)   Se interzice participarea cu bună știință și deliberată la activități care au drept scop ori efect, direct sau indirect, eludarea măsurilor menționate la alineatele (1) și (2).
               (4)   Anexa I cuprinde o listă a persoanelor fizice sau juridice, a entităților și a organismelor care, în conformitate cu articolul 4 alineatul (1) litera (a) din Decizia 2012/642[…], au fost identificate de către Consiliu ca fiind responsabile de încălcări grave ale drepturilor omului sau de represiunea împotriva societății civile și a opoziției democratice sau ale căror activități aduc atingere în mod grav democrației ori statului de drept din Belarus, sau a oricăror persoane fizice sau juridice, entități sau organisme asociate cu acestea, precum și a persoanelor juridice, a entităților sau a organismelor aflate în proprietatea acestora ori controlate de acestea.
               (5)   De asemenea, anexa I cuprinde o listă a persoanelor fizice sau juridice, a entităților și a organismelor care, în conformitate cu articolul 4 alineatul (1) litera (b) din Decizia 2012/642[…], au fost identificate de către Consiliu ca obținând avantaje de pe urma regimului Lukașenco sau ca sprijinind acest regim, precum și a persoanelor juridice, a entităților sau a organismelor aflate în proprietatea acestora ori controlate de acestea.”

               19

               Pe de altă parte, prin Regulamentul nr. 1014/2012, trimiterile la „anexele I, IA și IB” sau la „anexele I sau IA” la Regulamentul nr. 765/2006, cu modificările ulterioare, au fost înlocuite cu trimiteri la „anexa I”.

               20

               Prin Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1017/2012 din 6 noiembrie 2012 privind punerea în aplicare a articolului 8a alineatul (1) din Regulamentul nr. 765/2006 (JO 2012, L 307, p. 7), Consiliul a înlocuit textul din anexele I, IA și IB la Regulamentul nr. 765/2006 cu o singură anexă. În aceasta figurează numele reclamantului, urmat de aceeași mențiune ca cea reprodusă la punctul 17 de mai sus.

               21

               Prin scrisorile din 7 noiembrie 2012, Consiliul a notificat reclamantului și avocatului acestuia Decizia 2012/642, Regulamentul nr. 1014/2012 și Regulamentul de punere în aplicare nr. 1017/2012.

               22

               În aceeași zi, un aviz în atenția persoanelor și entităților cărora li se aplică măsurile restrictive prevăzute în cele trei texte menționate la punctul 21 de mai sus a fost publicat în Jurnalul Oficial (JO 2012, C 339, p. 9).

               23

               Prin Decizia 2013/534/PESC din 29 octombrie 2013 de modificare a Deciziei 2012/642 (JO 2013, L 288, p. 69), Consiliul a prelungit până la 31 octombrie 2014 măsurile restrictive în vigoare și a înlocuit anexa la Decizia 2012/642. Numele reclamantului, care figurează la nr. 132 din anexa la Decizia 2013/534, a fost înscris cu aceeași mențiune ca cea reprodusă la punctul 17 de mai sus.

               24

               Prin Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1054/2013 din 29 octombrie 2013 privind punerea în aplicare a articolului 8a alineatul (1) din Regulamentul nr. 765/2006 (JO 2013, L 288, p. 1), Consiliul a modificat anexa la Regulamentul nr. 765/2006. Numele reclamantului, care figurează la nr. 132 din această anexă, este de asemenea înscris cu aceeași mențiune ca cea reprodusă la punctul 17 de mai sus.

               25

               Prin Hotărârea din 23 septembrie 2014, Mikhalchanka/Consiliul (T‑196/11 și T‑542/12, nepublicată, EU:T:2014:801), Tribunalul a anulat, în măsura în care îl privesc pe reclamant, Decizia 2011/69, Decizia de punere în aplicare 2011/174, Regulamentul de punere în aplicare nr. 271/2011, Decizia 2012/642 și Regulamentul de punere în aplicare nr. 1017/2012.

         Procedura și concluziile părților

               26

               Prin cererea introductivă depusă la grefa Tribunalului la 31 decembrie 2013, reclamantul a introdus o acțiune prin care solicită Tribunalului:

                        —

                        anularea Deciziei 2013/534, în măsura în care îl privește;

                        —

                        anularea Regulamentului de punere în aplicare nr. 1054/2013, în măsura în care îl privește;

                        —

                        obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

               27

               Prin act depus la grefa Tribunalului tot la 31 decembrie 2013, reclamantul a formulat o cerere de asistență judiciară în temeiul articolelor 94 și 95 din Regulamentul de procedură al Tribunalului din 2 mai 1991.

               28

               La 18 martie 2014, Consiliul a depus la grefa Tribunalului un memoriu în apărare în care a solicitat acestuia:

                        —

                        respingerea acțiunii;

                        —

                        obligarea reclamantului la plata cheltuielilor de judecată.

               29

               La 6 mai 2014, reclamantul a depus memoriul în replică, iar la 18 iunie 2014, Consiliul a depus memoriul în duplică.

               30

               Prin Ordonanța din 11 decembrie 2014, Mikhalchanka/Consiliul (T‑693/13, nepublicată, EU:T:2014:1098), a fost admisă cererea de asistență judiciară a reclamantului.

               31

               Prin acte depuse la grefa Tribunalului la 8 și la 16 iunie 2015, Consiliul și reclamantul au răspuns la întrebarea Tribunalului, adresată cu titlu de măsură de organizare a procedurii, cu privire la consecințele care trebuie desprinse, în prezenta cauză, din considerațiile Tribunalului în Hotărârea din 23 septembrie 2014, Mikhalchanka/Consiliul (T‑196/11 și T‑542/12, nepublicată, EU:T:2014:801). În cadrul răspunsului său, Consiliul a formulat o cerere de nepronunțare asupra fondului. În subsidiar, acesta a considerat că nu rezulta din această hotărâre că, în prezenta cauză, Decizia 2013/534 și Regulamentul de punere în aplicare nr. 1054/2013 ar fi afectate de nelegalitate.

               32

               Prin act depus la grefa Tribunalului la 24 iulie 2015, reclamantul a prezentat observațiile sale privind cererea de nepronunțare asupra fondului formulată de Consiliu.

               33

               Prin acte depuse la grefa Tribunalului la 16 și la 22 octombrie 2015, reclamantul și Consiliul au răspuns la întrebarea Tribunalului, adresată cu titlu de măsură de organizare a procedurii, prin care se urmărea să se stabilească dacă reclamantul a avut cunoștință de motivele care figurează în Decizia 2013/534 și în Regulamentul de punere în aplicare nr. 1054/2013 înainte de adoptarea acestor acte, având în vedere anularea, prin Hotărârea din 23 septembrie 2014, Mikhalchanka/Consiliul (T‑196/11 și T‑542/12, nepublicată, EU:T:2014:801), a Deciziei 2012/642 și a Regulamentului de punere în aplicare nr. 1017/2012, în ceea ce îl privește pe reclamant.

         În drept

               34

               În susținerea acțiunii, reclamantul a invocat patru motive, întemeiate, primul, pe o atingere adusă dreptului la apărare, al doilea, pe insuficiența motivării, al treilea, pe o eroare de apreciere și, al patrulea, pe caracterul disproporționat al măsurii care îl privește.

               35

               Întrucât Consiliul a formulat o cerere de nepronunțare asupra fondului, este necesar să se examineze cu titlu introductiv această cerere.
               [omissis]

         Cu privire la primul motiv invocat de reclamant, întemeiat pe o atingere adusă dreptului la apărare

               44

               Reclamantul susține, în esență, că nu a fost informat în prealabil cu privire la prelungirea măsurilor restrictive prin Decizia 2013/534 și prin Regulamentul de punere în aplicare nr. 1054/2013. Potrivit acestuia, deși Consiliul cunoștea adresa sa, aceste acte i‑au fost comunicate abia la 30 octombrie 2013, și anume după data adoptării lor. Posibilitatea care i‑a fost acordată de Consiliu de a solicita o reexaminare a posteriori nu poate fi asimilată unei proceduri contradictorii care ar trebui să preceadă orice sancțiune. În ședință, reclamantul a precizat că o dezbatere în contradictoriu înainte de adoptarea actelor menționate ar fi fost utilă pentru a evalua realitatea faptelor, care se schimbaseră de la data la care fuseseră adoptate primele măsuri restrictive care îl priveau.
               [omissis]

               46

               În această privință, reiese din jurisprudență că, în cadrul unei proceduri privind adoptarea deciziei de a înscrie sau de a menține numele unei persoane pe o listă din anexa la un act privind măsuri restrictive, respectarea dreptului la apărare și a dreptului la o protecție jurisdicțională efectivă impune ca autoritatea competentă a Uniunii să comunice persoanei în cauză elementele de care dispune împotriva persoanei respective pentru a‑și întemeia decizia, în scopul ca această persoană să își poată apăra drepturile în cele mai bune condiții posibile și să poată decide în deplină cunoștință de cauză dacă este util să sesizeze instanța Uniunii (a se vedea în acest sens Hotărârea din 18 iulie 2013, Comisia și alții/Kadi, C‑584/10 P, C‑593/10 P și C‑595/10 P, EU:C:2013:518, punctul 111).

               47

               Cu ocazia acestei comunicări, autoritatea competentă a Uniunii trebuie să permită persoanei respective să își facă cunoscut în mod util punctul de vedere cu privire la motivele reținute în privința sa (a se vedea în acest sens Hotărârea din 18 iulie 2013, Comisia și alții/Kadi, C‑584/10 P, C‑593/10 P și C‑595/10 P, EU:C:2013:518, punctul 112).

               48

               În ceea ce privește o decizie constând în menținerea numelui persoanei în cauză pe lista din anexa la actul privind măsuri restrictive, respectarea acestei duble obligații procedurale trebuie, spre deosebire de situația unei înscrieri inițiale, să preceadă adoptarea deciziei respective (a se vedea în acest sens Hotărârea din 18 iulie 2013, Comisia și alții/Kadi, C‑584/10 P, C‑593/10 P și C‑595/10 P, EU:C:2013:518, punctul 113).

               49

               Curtea a considerat că, în cazul unei decizii subsecvente de înghețare a fondurilor prin care numele unei persoane sau al unui entități care figurează deja pe listă era menținut, efectul de surpriză nu mai era necesar pentru a asigura eficiența măsurii, astfel încât adoptarea unei asemenea decizii trebuia, în principiu, să fie precedată de o comunicare a elementelor reținute în sarcina persoanei, precum de oportunitatea conferită persoanei sau entității în cauză de a fi ascultată (Hotărârea din 21 decembrie 2011, Franța/People’s Mojahedin Organization of Iran, C‑27/09 P, EU:C:2011:853, punctul 62).

               50

               Acest drept de a fi ascultat în prealabil trebuie respectat în cazul în care Consiliul a reținut elemente noi împotriva persoanei vizate de măsura restrictivă și care face obiectul unei mențineri pe lista în cauză (Hotărârea din 13 septembrie 2013, Makhlouf/Consiliul, T‑383/11, EU:T:2013:431, punctul 43; a se vedea de asemenea în acest sens Hotărârea din 21 decembrie 2011, Franța/People’s Mojahedin Organization of Iran, C‑27/09 P, EU:C:2011:853, punctul 63).

               51

               În speță, în ceea ce privește motivele specifice referitoare la reclamant, trebuie arătat că Decizia 2013/534 și Regulamentul de punere în aplicare nr. 1054/2013 au menținut numele reclamantului pe lista persoanelor vizate de măsurile restrictive în cauză.

               52

               Este cert că motivele menționate sunt aceleași ca cele care figurează în Decizia 2012/642 și în Regulamentul de punere în aplicare nr. 1017/2012, astfel cum s‑a amintit la punctele 23 și 24 de mai sus. În plus, din cuprinsul punctului 21 de mai sus reiese că Decizia 2012/642 și Regulamentul de punere în aplicare nr. 1017/2012 au fost comunicate reclamantului, care a avut astfel ocazia să își facă cunoscut punctul de vedere cu privire la motivele în cauză.

               53

               În aceste împrejurări, este necesar să se considere că Consiliul nu a reținut elemente noi împotriva reclamantului pentru adoptarea Deciziei 2013/534 și a Regulamentului de punere în aplicare nr. 1054/2013 și că, în temeiul jurisprudenței amintite la punctele 46-50 de mai sus, Consiliul nu era obligat, anterior adoptării menționate, să comunice motivele în cauză reclamantului.

               54

               Această constatare nu este repusă în discuție de faptul că, în Hotărârea din 23 septembrie 2014, Mikhalchanka/Consiliul (T‑196/11 și T‑542/12, nepublicată, EU:T:2014:801, punctele 74 și 75), Tribunalul a anulat Decizia 2012/642 și Regulamentul de punere în aplicare nr. 1017/2012, în ceea ce îl privește pe reclamant, pentru motivul că aceste acte nu au făcut obiectul unei comunicări către reclamant înaintea adoptării lor și că, prin urmare, reclamantul nu a fost în măsură să își facă cunoscut în mod util punctul de vedere, anterior adoptării actelor menționate.

               55

               Pe de o parte, trebuie arătat că nici reclamantul, nici Consiliul nu au susținut că anularea Deciziei 2012/642 și a Regulamentului de punere în aplicare nr. 1017/2012 au avut consecințe asupra datei la care reclamantul a avut cunoștință despre motivele cuprinse în actele respective și care au fost reluate în Decizia 2013/534 și în Regulamentul de punere în aplicare nr. 1054/2013.

               56

               Pe de altă parte și mai ales, trebuie să se precizeze că, chiar dacă, în temeiul articolului 264 primul paragraf TFUE, în cazul în care o acțiune în anulare este fondată, instanța Uniunii declară nul și neavenit actul contestat și deși, potrivit unei jurisprudențe constante, rezultă că hotărârea de anulare pronunțată de instanța Uniunii determină dispariția retroactivă a actului contestat în privința tuturor justițiabililor [Hotărârea din 1 iunie 2006, P&O European Ferries (Vizcaya) și Diputación Foral de Vizcaya/Comisia, C‑442/03 P și C‑471/03 P, EU:C:2006:356, punctul 43, și Hotărârea din 12 februarie 2008, CELF et ministre de la Culture et de la Communication, C‑199/06, EU:C:2008:79, punctul 61], totuși, de la pronunțarea Hotărârii din 23 septembrie 2014, Mikhalchanka/Consiliul (T‑196/11 și T‑542/12, nepublicată, EU:T:2014:801), dispariția retroactivă a Deciziei 2012/642 și a Regulamentului de punere în aplicare nr. 1017/2012, în ceea ce îl privește pe reclamant, nu a avut efect asupra datei la care acesta a avut cunoștință de motivele acestor din urmă acte.

               57

               Astfel, după cum arată Consiliul, anularea Deciziei 2012/642 și a Regulamentului de punere în aplicare nr. 1017/2012 nu a determinat anularea publicării acestor acte, nici pe cea a avizului referitor la aceste acte și nici pe cea a comunicării individuale care a fost efectuată prin scrisoarea trimisă reclamantului și reprezentantului său. Situația de fapt în care reclamantul a avut cunoștință de motivele cuprinse în actele menționate nu a fost, așadar, afectată de Hotărârea din 23 septembrie 2014, Mikhalchanka/Consiliul (T‑196/11 și T‑542/12, nepublicată, EU:T:2014:801).

               58

               Rezultă că reclamantul a obținut comunicarea motivelor în cauză înaintea adoptării Deciziei 2013/534 și a Regulamentului de punere în aplicare nr. 1054/2013 și, prin urmare, a fost în măsură să prezinte Consiliului observațiile sale în această privință.

               59

               În consecință, primul motiv trebuie respins ca nefondat.
               [omissis]

         Cu privire la al treilea motiv, întemeiat pe o eroare de apreciere

      [omissis]

               109

               Din cele de mai sus rezultă că trebuie să se considere că al treilea motiv este fondat și să se anuleze, în măsura în care îl privesc pe reclamant, Decizia 2013/534 și Regulamentul de punere în aplicare nr. 1054/2013, fără a fi necesar să se analizeze al patrulea motiv invocat de reclamant.
               [omissis]

               Pentru aceste motive,
               TRIBUNALUL (Camera întâi)
               declară și hotărăște:

                           1)

                           Respinge cererea de nepronunțare asupra fondului formulată de Consiliul Uniunii Europene.

                           2)

                           Anulează, în măsura în care îl privesc pe domnul Aliaksei Mikhalchanka:

                                 —

                                    Decizia 2013/534/PESC a Consiliului din 29 octombrie 2013 de modificare a Deciziei 2012/642/PESC privind măsuri restrictive împotriva Belarus;

                                 —

                                    Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1054/2013 al Consiliului din 29 octombrie 2013 privind punerea în aplicare a articolului 8a alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 765/2006 privind măsuri restrictive împotriva Belarus.

                           3)

                           Consiliul suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de domnul Mikhalchanka.

                           Kanninen

                           Pelikánová

                           Buttigieg

                     Pronunțată astfel în ședință publică la Luxemburg, la 10 mai 2016.
                     Semnături

            (
            *1
         )	Limba de procedură: franceza.
      (
            1
         )	Sunt redate numai punctele din prezenta hotărâre a căror publicare este considerată utilă de către Tribunal.


Hotărârea Curții din data de 24 noiembrie 1998 # Proces penal împotriva Horst Otto Bickel și Ulrich Franz. # Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare: Pretura circondariale di Bolzano, sezione distaccata di Silandro - Italia. # Libera circulație a persoanelor - Egalitate de tratament. # Cauza C-274/96.


Hotărârea Curții din data de 3 octombrie 2000. # Josef Corsten. # Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare: Amtsgericht Heinsberg - Germania. # Libertatea de a presta servicii - Directivă 64/427/CEE. # Cauza C-58/98.


Hotărârea Curții (camera a cincea) din data de 10 aprilie 2003. # Comisia Comunităților Europene împotriva Republicii Federale Germania. # Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Admisibilitate - Directivă 92/50/CEE. # Cauze conexate C-20/01 și C-28/01.


Hotărârea Curții din data de 25 ianuarie 1979. # A. Racke împotriva Hauptzollamt Mainz. # Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare: Bundesfinanzhof - Germania. # Sume compensatorii monetare. # Cauza 98/78.


Hotărârea Tribunalului (Camera a noua) din 26 februarie 2015.#Pangyrus Ltd împotriva Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI).#Marcă comunitară – Procedură de declarare a nulității – Marca comunitară verbală COLOURBLIND – Semnul verbal COLOURBLIND – Motiv absolut de refuz – Lipsa relei-credințe – Articolul 52 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 – Lipsa utilizării în viața de afaceri a unui semn a cărui sferă de aplicare nu este numai locală – Motiv relativ de refuz – Articolul 8 alineatul (4) și articolul 53 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009.#Cauza T-257/11.


title: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 5 februarie 2015.#Comisia Europeană împotriva Regatului Belgiei.#Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru – Articolul 45 TFUE – Regulamentul (UE) nr. 492/2011 – Libera circulație a lucrătorilor – Acces la încadrarea în muncă – Serviciu public local – Cunoștințe lingvistice – Mijloc de probă.#Cauza C-317/14.

text:
         HOTĂRÂREA CURȚII (Camera a șasea)
      5 februarie 2015 (
            *1
         )
      „Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Articolul 45 TFUE — Regulamentul (UE) nr. 492/2011 — Libera circulație a lucrătorilor — Acces la încadrarea în muncă — Serviciu public local — Cunoștințe lingvistice — Mijloc de probă”
      În cauza C‑317/14,
      având ca obiect o acțiune în constatarea neîndeplinirii obligațiilor formulată în temeiul articolului 258 TFUE, introdusă la 2 iulie 2014,

         Comisia Europeană, reprezentată de J. Enegren și de D. Martin, în calitate de agenți, cu domiciliul ales în Luxemburg,
      reclamantă,
      împotriva

         Regatului Belgiei, reprezentat de L. Van den Broeck, de J. Van Holm și de M. Jacobs, în calitate de agenți,
      pârât,
      CURTEA (Camera a șasea),
      compusă din domnul S. Rodin, președinte de cameră, domnul A. Borg Barthet și doamna M. Berger (raportor), judecători,
      avocat general: domnul P. Cruz Villalón,
      grefier: domnul A. Calot Escobar,
      având în vedere procedura scrisă,
      având în vedere decizia de judecare a cauzei fără concluzii, luată după ascultarea avocatului general,
      pronunță prezenta

         Hotărâre

               1

               Prin cererea introductivă, Comisia Europeană solicită Curții să constate că, prin faptul că a impus candidaților la posturi în serviciile locale din regiunile de limbă franceză sau de limbă germană din ale căror diplome sau certificate nu rezultă că și‑au terminat studiile în limba vizată să obțină certificatul eliberat de biroul de selecție al Serviciului public federal Personal și Organizare (SELOR), după ce au promovat examenul organizat de acest organism, ca singur mijloc de a dovedi cunoștințele lingvistice pentru a avea acces la aceste posturi, Regatul Belgiei nu și‑a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 45 TFUE și al Regulamentului (UE) nr. 492/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 5 aprilie 2011 privind libera circulație a lucrătorilor în cadrul Uniunii (JO L 141, p. 1).

         Cadrul juridic

         Dreptul Uniunii

               2

               Regulamentul (CEE) nr. 1612/68 al Consiliului din 15 octombrie 1968 privind libera circulație a lucrătorilor în cadrul Comunității (JO L 257, p. 2, Ediție specială, 05/vol. 1, p. 11), vizat de scrisoarea de punere în întârziere și de avizul motivat emis de Comisie în cadrul prezentei cauze, a fost abrogat și înlocuit prin Regulamentul nr. 492/2011 începând cu 16 iunie 2011, respectiv la o dată ulterioară expirării termenului menționat în avizul motivat. Modul de redactare a articolului 3 alineatul (1) din Regulamentul nr. 492/2011 reia însă în termeni neschimbați textul articolului 3 din Regulamentul nr. 1612/68 și prevede:
               „În domeniul de aplicare al prezentului regulament nu sunt aplicabile actele cu putere de lege și actele administrative sau practicile administrative ale unui stat membru care:

                        (a)

                        restrâng sau supun unor condiții care nu se aplică propriilor lor cetățeni cererea și oferta de locuri de muncă, accesul la ocuparea unui loc de muncă sau dreptul străinilor de a desfășura o activitate sau care

                        (b)

                        deși se aplică indiferent de cetățenie, scopul sau efectul lor exclusiv sau principal este de a împiedica accesul resortisanților altui stat membru la locurile de muncă oferite.

                  Primul paragraf nu se aplică în cazul condițiilor privind cunoștințele lingvistice solicitate în raport cu natura locului de muncă urmând a fi ocupat.”

         Dreptul belgian

               3

               Constituția definește patru regiuni lingvistice, și anume patru părți distincte ale teritoriului național în care se aplică norme uniforme privind utilizarea limbilor, în special în materie administrativă. Este vorba despre regiunea de limbă franceză, regiunea de limbă neerlandeză, regiunea de limbă germană și regiunea bilingvă Bruxelles‑Capitală.

               4

               Dispozițiile care figurează în capitolul III din Legile coordonate privind utilizarea limbilor în materie administrativă din 18 iulie 1966 (Moniteur belge din 2 august 1966, p. 7799, denumite în continuare „legile coordonate”), ulterior modificate, reglementează în special utilizarea limbilor în serviciile locale, care sunt definite la articolul 1 alineatul (2) și la articolul 9 din aceste legi drept persoanele fizice și juridice concesionare ale unui serviciu public sau însărcinate cu o misiune pe care legea sau puterile publice le‑au încredințat‑o în interes general și a căror activitate nu se întinde la mai mult de o comună.

               5

               Secțiunea II din legile coordonate privește aplicarea acestora în regiunile de limbă franceză, de limbă neerlandeză și de limbă germană. În această privință, articolul 15 alineatul (1) din legile menționate prevede:
               „În serviciile locale înființate în regiunile de limbă franceză, de limbă neerlandeză sau de limbă germană, nicio persoană nu poate fi numită sau promovată într‑o funcție sau pe un post dacă nu cunoaște limba regiunii.
               Examenele de admitere și de promovare au loc în aceeași limbă.
               Candidatul este admis la examen numai dacă din diplomele sau din certificatele de studii solicitate rezultă că a urmat studiile în limba menționată mai sus. În lipsa unei astfel de diplome sau certificat, cunoașterea limbii trebuie dovedită în prealabil printr‑un examen.
               Dacă funcția sau postul se obține fără examen de admitere, aptitudinea lingvistică impusă se dovedește prin intermediul probelor pe care al treilea paragraf le prevede în acest scop.”

               6

               Figurând în capitolul VI din legile coordonate, referitor la dispozițiile speciale, articolul 53 din acestea prevedea la data expirării termenului stabilit în avizul motivat:
               „Secretarul permanent pentru recrutare este singurul competent să elibereze certificate în scopul de a atesta cunoștințele lingvistice impuse de legea din 2 august 1963.”

               7

               Din dosarul prezentat Curții reiese că secretariatul permanent pentru recrutare a fost înlocuit cu SELOR, singurul organism abilitat să elibereze certificatele menționate candidaților care au promovat cu succes examenele pe care acesta le organizează la Bruxelles.

         Procedura precontencioasă

               8

               La 22 martie 2010, Comisia a trimis Regatului Belgiei o scrisoare de punere în întârziere în care indica faptul că cerința unui mijloc de probă unic pentru a atesta cunoștințele lingvistice, prevăzută de legislația belgiană drept prealabilă accesului la posturile care urmează să fie ocupate în serviciile locale din regiunile de limbă franceză, de limbă neerlandeză sau de limbă germană, constituie o discriminare interzisă de articolul 45 TFUE și de Regulamentul nr. 1612/68.

               9

               Autoritățile din Comunitatea flamandă au răspuns prin scrisoarea din 19 iulie 2010, exprimându‑și disponibilitatea de a pune legislația flamandă privind cerințele angajatorilor publici în materie lingvistică în conformitate cu dreptul Uniunii.

               10

               Prin scrisoarea din 8 noiembrie 2010, serviciile Comisiei au solicitat Regatului Belgiei să le trimită un proiect de modificare legislativă, precum și un calendar de adoptare precis și detaliat. Prin nota din 20 decembrie 2010, autoritățile din Comunitatea flamandă au trimis un anteproiect de decret a cărui adoptare era prevăzută pentru luna ianuarie a anului 2011.

               11

               Întrucât nu a obținut un alt răspuns de la Regatul Belgiei, Comisia i‑a adresat, la 20 mai 2011, un aviz motivat prin care acesta a fost invitat să ia măsurile necesare pentru a se conforma avizului respectiv în termen de două luni de la primirea sa.

               12

               Regatul Belgiei a răspuns prin scrisoarea din 2 decembrie 2011, în care își reafirma voința de a pune dreptul belgian în conformitate cu dreptul Uniunii, dar sublinia de asemenea complexitatea problemei utilizării limbilor în materie administrativă în acest stat membru din cauza existenței mai multor regiuni lingvistice și a particularităților legate de repartizarea competențelor între diferitele entități federate.

               13

               Prin scrisorile din 27 martie, din 13 iulie și din 17 octombrie 2012, Comisia a solicitat Regatului Belgiei informații suplimentare cu privire la situația existentă în fiecare regiune lingvistică.

               14

               Ca răspuns la aceste cereri, statul membru menționat a transmis Comisiei un proiect de decret de punere în aplicare al Comunității flamande, precum și un anteproiect de decret și un anteproiect de decret de punere în aplicare al Comunității franceze.

               15

               În continuare, decretul de punere în aplicare a decretului Comunității flamande a fost comunicat Comisiei. Comunitatea franceză a trimis de asemenea Comisiei o copie a Decretului din 7 noiembrie 2013 privind dovada cunoștințelor lingvistice impuse de legile privind utilizarea limbilor în materie administrativă. Decretul menționat trebuia să mai fie completat însă cu un decret de punere în aplicare. Pe de altă parte, Comisia nu a primit nicio informație cu privire la regiunea de limbă germană.

               16

               În aceste condiții, Comisia a decis să introducă prezenta acțiune.

               17

               Prin scrisoarea din 18 decembrie 2014, primită de Curte la 22 decembrie 2014, Regatul Belgiei a informat Curtea că a transmis Comisiei Decretul guvernamental al Comunității franceze din 22 octombrie 2014 de punere în aplicare a decretului din 7 noiembrie 2013 menționat la punctul 15 din prezenta hotărâre.

         Cu privire la acțiune

         Argumentele părților

               18

               Comisia amintește că, în conformitate cu articolul 3 alineatul (1) din Regulamentul nr. 492/2011, statele membre pot impune ca resortisanții celorlalte state membre să dispună de cunoștințele lingvistice necesare în raport cu natura locului de muncă ce urmează a fi ocupat.

               19

               Această instituție subliniază însă că, în conformitate cu jurisprudența Curții, cerința lingvistică trebuie pusă în aplicare în mod proporțional și nediscriminatoriu. Comisia adaugă că, în Hotărârea Angonese (C‑281/98, EU:C:2000:296), Curtea a statuat că această situație nu se regăsește în cazul unei obligații, impusă de un angajator pentru accesul unui candidat la un concurs de recrutare, de a face dovada cunoștințelor sale lingvistice exclusiv prin intermediul unei diplome unice eliberate într‑o singură provincie dintr‑un stat membru.

               20

               Comisia apreciază că respectiva jurisprudență poate fi transpusă la reglementarea belgiană, în măsura în care aceasta impune unui candidat, pentru a‑i permite să aibă acces la un concurs de recrutare, să facă dovada cunoștințelor sale lingvistice prin intermediul unei diplome unice eliberate exclusiv în Belgia.

               21

               Regatul Belgiei nu contestă temeinicia acțiunii și se limitează la a menționa din nou evoluția lucrărilor legislative inițiate pentru a se conforma obiecțiunii Comisiei, explicând că termenele lungi sunt legate de structura complexă a acestui stat membru.

         Aprecierea Curții

               22

               Conform unei jurisprudențe consacrate a Curții, ansamblul dispozițiilor Tratatului FUE referitoare la libera circulație a persoanelor urmărește facilitarea exercitării activităților profesionale de orice natură de către resortisanții statelor membre pe teritoriul Uniunii și se opune măsurilor care i‑ar putea defavoriza atunci când doresc să exercite o activitate economică pe teritoriul unui alt stat membru (a se vedea în special Hotărârea Las, C‑202/11, EU:C:2013:239, punctul 19 și jurisprudența citată).

               23

               Aceste dispoziții și în special articolul 45 TFUE se opun astfel oricărei măsuri care, chiar și atunci când se aplică fără discriminare pe motiv de cetățenie, este susceptibilă să îngreuneze sau să facă mai puțin atractivă exercitarea de către resortisanții Uniunii a libertăților fundamentale garantate de tratat (Hotărârea Las, EU:C:2013:239, punctul 20 și jurisprudența citată).

               24

               Desigur, articolul 3 alineatul (1) al doilea paragraf din Regulamentul nr. 492/2011 recunoaște statelor membre dreptul de a stabili condițiile privind cunoștințele lingvistice solicitate în raport cu natura locului de muncă ce urmează a fi ocupat.

               25

               Cu toate acestea, dreptul de a impune un anumit nivel de cunoaștere a unei limbi în funcție de natura locului de muncă nu poate aduce atingere liberei circulații a lucrătorilor. Cerințele care decurg din măsurile destinate să îl pună în aplicare nu trebuie să fie în niciun caz disproporționate în raport cu scopul urmărit, iar modalitățile de aplicare a acestora nu trebuie să implice discriminări în detrimentul resortisanților altor state membre (a se vedea în acest sens Hotărârea Groener, C‑379/87, EU:C:1989:599, punctul 19).

               26

               În speță, trebuie recunoscut faptul că se poate impune în mod legitim unui candidat la un concurs organizat în scopul ocupării unui loc de muncă într‑un serviciu local, cu alte cuvinte, într‑o entitate concesionară a unui serviciu public sau însărcinată cu o misiune de interes general pe teritoriul unei comune, să cunoască, la un nivel corespunzător naturii locului de muncă ce urmează să fie ocupat, limba regiunii în care se află comuna în cauză. Se poate considera deci că un loc de muncă într‑un astfel de serviciu impune o aptitudine de a comunica cu autoritățile administrative locale, precum și, dacă este cazul, cu publicul.

               27

               Într‑un asemenea caz, deținerea unei diplome prin care se atestă reușita la un examen de limbă poate constitui un criteriu care să permită evaluarea cunoștințelor lingvistice solicitate (a se vedea în acest sens Hotărârea Angonese, EU:C:2000:296, punctul 44).

               28

               Cu toate acestea, faptul de a impune, așa cum prevăd legile coordonate, unui candidat la un concurs de recrutare să aducă dovada cunoștințelor sale lingvistice prin prezentarea unui singur tip de certificat, care este eliberat numai de un singur organism belgian, însărcinat, în acest scop, cu organizarea examenelor de limbă pe teritoriul belgian, rezultă a fi, în lumina imperativelor liberei circulații a lucrătorilor, disproporționat în raport cu obiectivul urmărit.

               29

               Astfel, această cerință exclude orice luare în considerare a nivelului de cunoștințe pe care, pe baza unei diplome obținute în alt stat membru, având în vedere natura și durata studiilor pe care le atestă, se poate prezuma că le are titularul acestei diplome (a se vedea în acest sens Hotărârea Angonese, EU:C:2000:296, punctul 44).

               30

               În plus, această cerință, deși este aplicabilă fără distincție resortisanților naționali și celor din celelalte state membre, îi defavorizează în realitate pe resortisanții celorlalte state membre care ar dori să postuleze pentru un loc de muncă într‑un serviciu local din Belgia.

               31

               Această cerință obligă astfel persoanele interesate care au reședința în alte state membre, cu alte cuvinte, în majoritate resortisanți ai acestor state, să se deplaseze pe teritoriul belgian numai în scopul de a‑și evalua cunoștințele în cadrul unui examen indispensabil pentru eliberarea certificatului impus pentru a‑și depune candidatura. Sarcinile suplimentare pe care le implică o asemenea obligație sunt de natură să facă mai dificil accesul la locurile de muncă în cauză (a se vedea în acest sens Hotărârea Angonese, EU:C:2000:296, punctele 38 și 39).

               32

               Regatul Belgiei nu a invocat niciun obiectiv a cărui realizare ar putea justifica aceste efecte.

               33

               În condițiile în care Regatul Belgiei arată că au fost inițiate lucrări legislative pentru a pune reglementarea națională în litigiu în conformitate cu cerințele dreptului Uniunii, dar că acestea trebuie să urmeze proceduri lungi și complexe din cauza structurii acestei țări, trebuie amintit că, potrivit unei jurisprudențe constante, un stat membru nu poate invoca dispoziții din ordinea sa juridică națională, nici chiar constituțională, pentru a justifica nerespectarea obligațiilor care rezultă din dreptul Uniunii (a se vedea în special Hotărârea Comisia/Ungaria, C‑288/12, EU:C:2014:237, punctul 35 și jurisprudența citată).

               34

               Trebuie adăugat că, în orice caz, existența unei neîndepliniri a obligațiilor trebuie apreciată în funcție de situația statului membru astfel cum se prezenta aceasta la momentul expirării termenului stabilit în avizul motivat, iar schimbările intervenite ulterior nu pot fi luate în considerare de către Curte (a se vedea în special Hotărârea Comisia/Regatul Unit, C‑640/13, EU:C:2014:2457, punctul 42 și jurisprudența citată).

               35

               În aceste condiții, este necesar să se constate că, prin faptul că a impus candidaților la posturi în serviciile locale din regiunile de limbă franceză sau de limbă germană din ale căror diplome sau certificate solicitate nu rezultă că și‑au terminat studiile în limba vizată să facă dovada cunoștințelor lor lingvistice printr‑un singur tip de certificat, eliberat exclusiv de un singur organism oficial belgian după un examen organizat de acest organism pe teritoriul belgian, Regatul Belgiei nu și‑a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 45 TFUE și al Regulamentului nr. 492/2011.

         Cu privire la cheltuielile de judecată

               36

               Potrivit articolului 138 alineatul (1) din Regulamentul de procedură al Curții, partea care cade în pretenții este obligată, la cerere, la plata cheltuielilor de judecată. Întrucât Comisia a solicitat obligarea Regatului Belgiei la plata cheltuielilor de judecată, iar Regatul Belgiei a căzut în pretenții, se impune obligarea acestuia la plata cheltuielilor de judecată.

               Pentru aceste motive, Curtea (Camera a șasea) declară și hotărăște:

                           1)

                           Prin faptul că a impus candidaților la posturi în serviciile locale din regiunile de limbă franceză sau de limbă germană din ale căror diplome sau certificate solicitate nu rezultă că și‑au terminat studiile în limba vizată să facă dovada cunoștințelor lor lingvistice printr‑un singur tip de certificat, eliberat exclusiv de un singur organism oficial belgian după un examen organizat de acest organism pe teritoriul belgian, Regatul Belgiei nu și‑a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 45 TFUE și al Regulamentului (UE) nr. 492/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 5 aprilie 2011 privind libera circulație a lucrătorilor în cadrul Uniunii.

                           2)

                           Obligă Regatul Belgiei la plata cheltuielilor de judecată.

                     Semnături

            (
            *1
         )	Limba de procedură: franceza.


Hotărârea Curții (camera întâi) din data de 8 iulie 1965. # Fulvio Fonzi împotriva Comisiei CEEA. # Cauze conexate 27-64 și 30-64.


Hotărârea Tribunalului (Camera întâi) din 2 iulie 1997.#Doreen Chew împotriva Comisia Europeană.#Cauza T-28/96.


Hotărârea Curții din data de 21 iunie 1988. # Steven Malcolm Brown împotriva The Secretary of State for Scotland. # Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare: Court of Session, Outer House (Scotland) - Regatul Unit. # Nediscriminare. # Cauza 197/86.