title: Cauza C-54/17 și C-55/17: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 13 septembrie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Consiglio di Stato – Italia) – Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato/Wind Tre SpA, fostă Wind Telecomunicazioni SpA (C-54/17), Vodafone Italia SpA, fostă Vodafone Omnitel NV (C-55/17) (Trimitere preliminară – Protecția consumatorilor – Directiva 2005/29/CE – Practici comerciale neloiale – Articolul 3 alineatul (4) – Domeniu de aplicare – Articolele 5, 8 și 9 – Practici comerciale agresive – Anexa I punctul 29 – Practici comerciale agresive în orice situație – Vânzare nesolicitată – Directiva 2002/21/CE – Directiva 2002/22/CE – Servicii de telecomunicații – Vânzare de carduri SIM (Subscriber Identity Module, modul de identificare a abonatului) care includ anumite servicii preinstalate și activate în prealabil – Lipsa informării prealabile a consumatorilor)

text:
               12.11.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 408/12

      Hotărârea Curții (Camera a doua) din 13 septembrie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Consiglio di Stato – Italia) – Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato/Wind Tre SpA, fostă Wind Telecomunicazioni SpA (C-54/17), Vodafone Italia SpA, fostă Vodafone Omnitel NV (C-55/17)
      (Cauza C-54/17 și C-55/17) (1)

      ((Trimitere preliminară - Protecția consumatorilor - Directiva 2005/29/CE - Practici comerciale neloiale - Articolul 3 alineatul (4) - Domeniu de aplicare - Articolele 5, 8 și 9 - Practici comerciale agresive - Anexa I punctul 29 - Practici comerciale agresive în orice situație - Vânzare nesolicitată - Directiva 2002/21/CE - Directiva 2002/22/CE - Servicii de telecomunicații - Vânzare de carduri SIM (Subscriber Identity Module, modul de identificare a abonatului) care includ anumite servicii preinstalate și activate în prealabil - Lipsa informării prealabile a consumatorilor))
      (2018/C 408/13)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Consiglio di Stato

         Părțile din procedura principală

         Apelantă: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato

         Intimată: Wind Tre SpA, fostă Wind Telecomunicazioni SpA (C-54/17), Vodafone Italia SpA, fostă Vodafone Omnitel NV (C-55/17)

         cu participarea: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni (C-54/17), Altroconsumo, Vito Rizzo (C-54/17), Telecom Italia SpA

         Dispozitivul

                  1)

                  Noțiunea „vânzare nesolicitată”, în sensul punctului 29 din anexa I la Directiva 2005/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 mai 2005 privind practicile comerciale neloiale ale întreprinderilor de pe piața internă față de consumatori și de modificare a Directivei 84/450/CEE a Consiliului, a Directivelor 97/7/CE, 98/27/CE și 2002/65/CE ale Parlamentului European și ale Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 2006/2004 al Parlamentului European și al Consiliului („Directiva privind practicile comerciale neloiale”), trebuie interpretată în sensul că, sub rezerva verificărilor care urmează a fi efectuate de instanța de trimitere, aceasta include comportamente precum cele în discuție în litigiul principal, care constau, pentru un operator de telecomunicații, în comercializarea de carduri SIM (Subscriber Identity Module, modul de identificare a abonatului) pe care sunt preinstalate și activate în prealabil anumite servicii, precum navigarea pe internet și mesageria vocală, fără ca respectivul consumator să fi fost informat în prealabil și în mod adecvat despre această preinstalare și activare prealabilă și nici despre costurile acestor servicii.

                  2)

                  Articolul 3 alineatul (4) din Directiva 2005/29 trebuie interpretat în sensul că nu se opune unei reglementări naționale în temeiul căreia un comportament ce constituie o vânzare nesolicitată, în sensul punctului 29 din anexa I la Directiva 2005/29, precum cele în discuție în litigiul principal, trebuie apreciat din prisma dispozițiilor acestei directive, cu consecința că, potrivit acestei reglementări, autoritatea națională de reglementare, în sensul Directivei 2002/21/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind un cadru de reglementare comun pentru rețelele și serviciile de comunicații electronice (Directivă-cadru), astfel cum a fost modificată prin Directiva 2009/140/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 25 noiembrie 2009, nu este competentă să sancționeze un asemenea comportament.

         (1)  JO C 239, 24.7.2017.


title: Cauza T-10/16: Hotărârea Tribunalului din 25 septembrie 2018 – GABO:mi/Comisia [„Clauză compromisorie – Al șaselea și al șaptelea program cadru ale Comunității Europene pentru activități de cercetare, de dezvoltare tehnologică și de demonstrație (2002-2006 și 2007-2013) – Scrisori prin care se solicită rambursarea unei părți a subvențiilor acordate – Notă de debit – Compensarea creanțelor – Adaptarea cererii introductive – Admisibilitate – Caracterul eligibil al cheltuielilor – Fonduri deținute în fiducie – Obligația de a înregistra costurile în conturile contractantului – Conformitate cu normele contabile utilizate în statul în care este stabilit contractantul – Securitate juridică – Încredere legitimă – Bună guvernare – Transparenţă – Dreptul de a fi ascultat – Proporționalitate”]

text:
               12.11.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 408/46

      Hotărârea Tribunalului din 25 septembrie 2018 – GABO:mi/Comisia
      (Cauza T-10/16) (1)

      ([„Clauză compromisorie - Al șaselea și al șaptelea program cadru ale Comunității Europene pentru activități de cercetare, de dezvoltare tehnologică și de demonstrație (2002-2006 și 2007-2013) - Scrisori prin care se solicită rambursarea unei părți a subvențiilor acordate - Notă de debit - Compensarea creanțelor - Adaptarea cererii introductive - Admisibilitate - Caracterul eligibil al cheltuielilor - Fonduri deținute în fiducie - Obligația de a înregistra costurile în conturile contractantului - Conformitate cu normele contabile utilizate în statul în care este stabilit contractantul - Securitate juridică - Încredere legitimă - Bună guvernare - Transparenţă - Dreptul de a fi ascultat - Proporționalitate”])
      (2018/C 408/58)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: GABO:mi Gesellschaft für Ablauforganisation:milliarium mbH & Co. KG (München, Germania) (reprezentanți: M. Ahlhaus și C. Mayer, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial S. Delaude, S. Lejeune și M. Siekierzyńska, ulterior S. Delaude și M. Siekierzyńska, agenți)

         Obiectul

      Pe de o parte, cerere întemeiată pe articolul 272 TFUE având ca obiect constatarea inexistenței unei creanțe menționate în două scrisori de informare din data de 2 decembrie 2015 și într-o notă de debit din data de 2 decembrie 2015 privind o creanță de 1 770 417,29 euro și, pe de altă parte, cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE având ca obiect anularea deciziilor de compensare cuprinse în șapte scrisori din datele de 16 și 21 decembrie 2015, 14 ianuarie, 26 aprilie și 3 mai 2016 prin care se urmărea compensarea fiecărei plăți vizate de presupusa datorie a reclamantei, precum și a notei de debit și a scrisorilor de informare menționate

         Dispozitivul

                  1)

                  Creanța Comisiei Europene față de GABO:mi Gesellschaft für Ablauforganisation:milliarium mbH & Co. KG, menționată în nota de debit nr. 3241514917 din data de 2 decembrie 2015 și în cele două scrisori de informare din data de 2 decembrie 2015, este lipsită de temei în ceea ce privește cheltuielile declarate referitoare la „bugetul general pentru călătorii sau pentru reuniuni”, precum și indemnizațiile forfetare care se raportează la acestea.

                  2)

                  Respinge în rest acțiunea.

                  3)

                  Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 111, 29.3.2016.


title: Cauza C-69/17: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 12 septembrie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Curtea de Apel Bucureşti – România) – Siemens Gamesa Renewable Energy România SRL, fostă Gamesa Wind România SRL/Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală de Soluţionare a Contestaţiilor, Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală de Administrare a Marilor Contribuabili [Trimitere preliminară – Fiscalitate – Taxa pe valoarea adăugată (TVA) – Drept de deducere – Achiziții efectuate de un contribuabil declarat „inactiv” de administrația fiscală – Refuzul dreptului de deducere – Principiile proporționalității și neutralității TVA-ului]

text:
               12.11.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 408/14

      Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 12 septembrie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Curtea de Apel Bucureşti – România) – Siemens Gamesa Renewable Energy România SRL, fostă Gamesa Wind România SRL/Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală de Soluţionare a Contestaţiilor, Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală de Administrare a Marilor Contribuabili
      (Cauza C-69/17) (1)

      ([Trimitere preliminară - Fiscalitate - Taxa pe valoarea adăugată (TVA) - Drept de deducere - Achiziții efectuate de un contribuabil declarat „inactiv” de administrația fiscală - Refuzul dreptului de deducere - Principiile proporționalității și neutralității TVA-ului])
      (2018/C 408/15)
      Limba de procedură: româna

         Instanța de trimitere

      Curtea de Apel Bucureşti

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Siemens Gamesa Renewable Energy România SRL, fostă Gamesa Wind România SRL

         Pârâte: Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală de Soluţionare a Contestaţiilor, Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală de Administrare a Marilor Contribuabili

         Dispozitivul

      Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2010/45/UE a Consiliului din 13 iulie 2010, în special articolele 213, 214 și 273 din aceasta, trebuie interpretată în sensul că se opune unei reglementări naționale precum cea în discuție în litigiul principal, care permite administrației fiscale să refuze unei persoane impozabile care a efectuat achiziții în perioada în care numărul de identificare în scopuri de taxă pe valoarea adăugată a fost anulat ca urmare a neprezentării unor declarații fiscale dreptul de deducere a taxei pe valoarea adăugată aferente acestor achiziții prin declarații privind taxa pe valoarea adăugată prezentate – sau prin facturi emise – ulterior reactivării numărului său de identificare, pentru simplul motiv că aceste achiziții au avut loc în perioada de dezactivare, în condițiile în care cerințele de fond sunt îndeplinite, iar dreptul de deducere nu este invocat în mod fraudulos sau abuziv.

         (1)  JO C 144, 8.5.2017.


title: Cauza T-180/17: Hotărârea Tribunalului din 25 septembrie 2018 – EM Research Organization/EUIPO – Christoph Fischer și alții (EM) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de declarare a nulității – Marca Uniunii Europene verbală EM – Motiv absolut de refuz – Caracter descriptiv – Articolul 7 alineatul (1) litera(c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera(c) din Regulamentul (UE) 2017/1001] – Elemente de probă prezentate pentru prima dată în fața Tribunalului”]

text:
               12.11.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 408/50

      Hotărârea Tribunalului din 25 septembrie 2018 – EM Research Organization/EUIPO – Christoph Fischer și alții (EM)
      (Cauza T-180/17) (1)

      ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulității - Marca Uniunii Europene verbală EM - Motiv absolut de refuz - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera(c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera(c) din Regulamentul (UE) 2017/1001] - Elemente de probă prezentate pentru prima dată în fața Tribunalului”])
      (2018/C 408/63)
      Limba de procedură: engleza

         Părţile

         Reclamantă: EM Research Organization, Inc. (Okinawa, Japonia) (reprezentanţi: J. Liesegang, M. Jost și N. Lang, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanţi: J. Ivanauskas și D. Walicka, agenți)

         Celelalte părţi din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, interveniente la Tribunal: Christoph Fischer GmbH (Stephanskirchen, Germania), Ole Weinkath (Hünxe-Drevenack, Germania), Multikraft Produktions- und Handels GmbH (Pichl/Wels, Austria), Phytodor AG (Buochs, Elveția) (reprezentanţi: M. Kinkeldey, J. Rosenhäger, K. Lochner și M. Peters, avocați)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 9 ianuarie 2017 (cauza R 2442/2015-1) privind o procedură de declarare a nulității între Christoph Fischer, Ole Weinkath, Multikraft Produktions- und Handel și Phytodor, pe de o parte, și EM Research Organization, pe de altă parte

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă EM Research Organization, Inc. la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 161, 22.5.2017


title: Cauza C-513/17: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 26 septembrie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Amtsgericht Köln – Germania) – cerere de decizie preliminară formulată Josef Baumgartner [Trimitere preliminară – Transporturi – Transporturi rutiere – Regulamentul (CE) nr. 561/2006 – Articolul 19 alineatul (2) primul paragraf – Sancțiune administrativă care vizează o încălcare comisă pe teritoriul statului membru al sediului unei întreprinderi, aplicată de autoritățile competente ale unui alt stat membru, în care a fost constatată această încălcare]

text:
               12.11.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 408/29

      Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 26 septembrie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Amtsgericht Köln – Germania) – cerere de decizie preliminară formulată Josef Baumgartner
      (Cauza C-513/17) (1)

      ([Trimitere preliminară - Transporturi - Transporturi rutiere - Regulamentul (CE) nr. 561/2006 - Articolul 19 alineatul (2) primul paragraf - Sancțiune administrativă care vizează o încălcare comisă pe teritoriul statului membru al sediului unei întreprinderi, aplicată de autoritățile competente ale unui alt stat membru, în care a fost constatată această încălcare])
      (2018/C 408/37)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Amtsgericht Köln

         Părțile din procedura principală

         Persoana vizată: Josef Baumgartner

         cu participarea: Bundesamt für Güterverkehr, Staatsanwaltschaft Köln

         Dispozitivul

      Articolul 19 alineatul (2) primul paragraf din Regulamentul (CE) nr. 561/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 martie 2006 privind armonizarea anumitor dispoziții ale legislației sociale în domeniul transporturilor rutiere, de modificare a Regulamentelor (CEE) nr. 3821/85 și (CE) nr. 2135/98 ale Consiliului și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 3820/85 al Consiliului trebuie interpretat în sensul că abilitează direct autoritățile competente ale unui stat membru să aplice o sancțiune unei întreprinderi sau unui conducător al acesteia pentru o încălcare a regulamentului menționat constatată pe teritoriul său și care nu a fost deja sancționată, chiar dacă această încălcare a fost comisă pe teritoriul unui alt stat membru, în care își are sediul această întreprindere.

         (1)  JO C 382, 13.11.2017.


title: Cauza C-180/17: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 26 septembrie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Raad van State – Țările de Jos) – X, Y/Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie [Trimitere preliminară – Politica comună în materie de azil și de protecție subsidiară – Directiva 2013/32/UE – Articolul 46 – Directiva 2008/115/CE – Articolul 13 – Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene – Articolul 18, articolul 19 alineatul (2) și articolul 47 – Dreptul la o cale de atac efectivă – Principiul nereturnării – Decizie de respingere a unei cereri de protecție internațională și de impunere a unei obligații de returnare – Reglementare națională care prevede un al doilea grad de jurisdicție – Efect suspensiv de plin drept limitat la acțiunea în primă instanță]

text:
               12.11.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 408/21

      Hotărârea Curții (Camera a patra) din 26 septembrie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Raad van State – Țările de Jos) – X, Y/Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie
      (Cauza C-180/17) (1)

      ([Trimitere preliminară - Politica comună în materie de azil și de protecție subsidiară - Directiva 2013/32/UE - Articolul 46 - Directiva 2008/115/CE - Articolul 13 - Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Articolul 18, articolul 19 alineatul (2) și articolul 47 - Dreptul la o cale de atac efectivă - Principiul nereturnării - Decizie de respingere a unei cereri de protecție internațională și de impunere a unei obligații de returnare - Reglementare națională care prevede un al doilea grad de jurisdicție - Efect suspensiv de plin drept limitat la acțiunea în primă instanță])
      (2018/C 408/25)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Raad van State

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: X, Y

         Pârât: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

         Dispozitivul

      Articolul 46 din Directiva 2013/32/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 iunie 2013 privind procedurile comune de acordare și retragere a protecției internaționale și articolul 13 din Directiva 2008/115/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 2008 privind standardele și procedurile comune aplicabile în statele membre pentru returnarea resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală coroborate cu articolul 18 și cu articolul 19 alineatul (2), precum și cu articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene trebuie interpretate în sensul că nu se opun unei reglementări naționale care, deși prevede un apel împotriva unei hotărâri de primă instanță care confirmă o decizie prin care se respinge o cerere de protecție internațională și se impune o obligație de returnare, nu îi conferă acestei căi de atac un efect suspensiv de plin drept, chiar dacă persoana interesată invocă un risc serios de încălcare a principiului nereturnării.

         (1)  JO C 202, 26.6.2017.


title: Cauza T-238/17: Hotărârea Tribunalului din 25 septembrie 2018 – Gugler/EUIPO – Gugler France (GUGLER) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de declarare a nulității – Marca Uniunii Europene figurativă GUGLER – Numele de societate național anterior Gugler France – Motiv relativ de refuz – Articolul 8 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (4) du regulament (UE) 2017/1001] – Risc de confuzie”]

text:
               12.11.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 408/52

      Hotărârea Tribunalului din 25 septembrie 2018 – Gugler/EUIPO – Gugler France (GUGLER)
      (Cauza T-238/17) (1)

      ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulității - Marca Uniunii Europene figurativă GUGLER - Numele de societate național anterior Gugler France - Motiv relativ de refuz - Articolul 8 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (4) du regulament (UE) 2017/1001] - Risc de confuzie”])
      (2018/C 408/66)
      Limba de procedură: engleza

         Părţile

         Reclamant: Alexander Gugler (Maxdorf, Germania) (reprezentant: M.-C. Simon, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanţi: inițial P. Sipos, ulterior A. Folliard-Monguiral, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Gugler France (Besançon, Franța) (reprezentant: A. Grolée, avocat)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 31 ianuarie 2017 (cauza R 1008/2016-1) privind o procedură de declarare a nulității între Gugler France și domnul Gugler

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Decizia Camerei întâi de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 31 ianuarie 2017 (cauza R 1008/2016–1).

                  2)

                  EUIPO suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de domnul Alexander Gugler.

                  3)

                  Gugler France suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 195, 19.6.2017.


title: Cauza C-172/17 P: Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 13 septembrie 2018 – ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias/Comisia Europeană [Recurs – Clauze compromisorii – Acordul Pocemon încheiat în cadrul celui de Al șaptelea program-cadru pentru activități de cercetare, de dezvoltare tehnologică și demonstrative (2007-2013) – Costuri eligibile – Decizie a Comisiei Europene – Obligaţie de rambursare a sumelor plătite – Cerere reconvenţională]

text:
               12.11.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 408/18

      Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 13 septembrie 2018 – ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias/Comisia Europeană
      (Cauza C-172/17 P) (1)

      ([Recurs - Clauze compromisorii - Acordul Pocemon încheiat în cadrul celui de Al șaptelea program-cadru pentru activități de cercetare, de dezvoltare tehnologică și demonstrative (2007-2013) - Costuri eligibile - Decizie a Comisiei Europene - Obligaţie de rambursare a sumelor plătite - Cerere reconvenţională])
      (2018/C 408/21)
      Limba de procedură: greaca

         Părțile

         Recurentă: ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias (reprezentant: S. Paliou, avocat)

         Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: R. Lyal și A. Kyratsou, agenți)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursul.

                  2)

                  Obligă ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 168, 29.5.2017.


title: Cauza T-528/18: Acțiune introdusă la 4 septembrie 2018 – XI/Comisia

text:
               12.11.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 408/55

      Acțiune introdusă la 4 septembrie 2018 – XI/Comisia
      (Cauza T-528/18)
      (2018/C 408/72)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: XI (reprezentant: N. Lhoëst, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei Comisiei din 25 mai 2018 de respingere a reclamației reclamantei în măsura în care aceasta conține date cu caracter medical;

                  —

                  obligarea Comisiei la plata unor daune interese evaluate ex aequo et bono la 5 000 de euro cu titlu de reparație pentru prejudiciul moral suferit;

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă un motiv unic, întemeiat pe încălcarea articolului 8 din Convenția europeană a drepturilor omului, precum și pe încălcarea obligației de bună administrare și a obligației de solicitudine, în măsura în care decizia de respingere a reclamației reclamantei ar divulga date medicale, care ar, în plus, vădit eronate.


title: Hotărârea Curții din 14 iunie 2018 în cauza E-11/17 – Autoritatea AELS de Supraveghere/Islanda (Neîndeplinirea de către un stat AELS a obligațiilor care îi revin – Nerespectarea obligației de punere în aplicare – Directiva 2011/61/UE)

text:
               15.11.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 414/6

      HOTĂRÂREA CURȚII
      din 14 iunie 2018
      în cauza E-11/17
      Autoritatea AELS de Supraveghere/Islanda

         (Neîndeplinirea de către un stat AELS a obligațiilor care îi revin – Nerespectarea obligației de punere în aplicare – Directiva 2011/61/UE)

      (2018/C 414/08)
      În cauza E-11/17, Autoritatea AELS de Supraveghere/Islanda – CERERE de constatare a faptului că Islanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul actului menționat la punctele 30, 31bb, 31d, 31eb și 31i din anexa IX la Acordul privind Spațiul Economic European [Directiva 2011/61/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 8 iunie 2011 privind administratorii fondurilor de investiții alternative și de modificare a Directivelor 2003/41/CE și 2009/65/CE și a Regulamentelor (CE) nr. 1060/2009 și (UE) nr. 1095/2010], astfel cum a fost adaptat prin Protocolul 1 la acord, și în temeiul articolului 7 din acord, prin faptul că nu a adoptat măsurile necesare pentru a pune în aplicare actul în termenul prevăzut și/sau nu a notificat Autorității AELS de Supraveghere măsurile pe care le-a adoptat pentru a pune în aplicare actul menționat, Curtea, alcătuită din Páll Hreinsson, președinte, și Per Christiansen și Bernd Hammermann (judecător raportor), judecători, a emis la 14 iunie 2018 hotărârea al cărei dispozitiv prevede următoarele:
      Curtea:

                  1.

                  Constată că Islanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul actului menționat la punctele 30, 31bb, 31d, 31eb și 31i din anexa IX la Acordul privind Spațiul Economic European [Directiva 2011/61/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 8 iunie 2011 privind administratorii fondurilor de investiții alternative și de modificare a Directivelor 2003/41/CE și 2009/65/CE și a Regulamentelor (CE) nr. 1060/2009 și (UE) nr. 1095/2010], astfel cum a fost adaptat la acord prin Protocolul 1 la acesta și în temeiul articolului 7 din acord, prin faptul că nu a adoptat măsurile necesare pentru a pune în aplicare actul în termenul prevăzut.

                  2.

                  Dispune suportarea cheltuielilor de judecată de către Islanda.


title: Cauza T-194/18: Ordonanța Tribunalului din 4 septembrie 2018 – Rewe-Beteiligungs-Holding International/EUIPO – Wessanen Benelux (BonNatura) („Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Retragerea opoziției — Nepronunțare asupra fondului”)

text:
               26.11.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 427/77

      Ordonanța Tribunalului din 4 septembrie 2018 – Rewe-Beteiligungs-Holding International/EUIPO – Wessanen Benelux (BonNatura)
      (Cauza T-194/18) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Retragerea opoziției - Nepronunțare asupra fondului”)
      (2018/C 427/104)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Rewe-Beteiligungs-Holding International GmbH (Köln, Germania) (reprezentanți: S. Brandstätter, M. Kinkeldey și J. Rosenhäger, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: A. Sesma Merino și J. Ivanauskas, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă în fața Tribunalului: Wessanen Benelux BV (Amsterdam, Țările de Jos)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 8 ianuarie 2017 (cauza R 949/2017–5), privind o procedură de opoziție între Wessanen Benelux și Rewe-Beteiligungs-Holding International.

         Dispozitivul

                  1)

                  Nu mai este necesară pronunțarea asupra fondului cauzei.

                  2)

                  Obligă Rewe-Beteiligungs-Holding International GmbH să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO).

         (1)  JO C 166, 14.5.2018.


title: Cauza C-537/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Najwyższy (Polonia) la 17 august 2018 – YV

text:
               26.11.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 427/11

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Najwyższy (Polonia) la 17 august 2018 – YV
      (Cauza C-537/18)
      (2018/C 427/16)
      Limba de procedură: polona

         Instanța de trimitere

      Sąd Najwyższy

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: YV

         Pârât: Krajowa Rada Sądownictwa

         Întrebarea preliminară

      Articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale coroborat cu articolul 9 alineatul (1) din Directiva 2000/78/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă (1) trebuie interpretat în sensul că, în cazul în care instanța de ultim grad de jurisdicție a unui stat membru este sesizată cu o cale de atac întemeiată pe încălcarea principiului nediscriminării pe motive de vârstă față de un judecător din instanța respectivă, însoțită de o cerere de suspendare a executării actului atacat, această instanță – pentru a asigura protecția drepturilor care decurg din dreptul Uniunii prin dispunerea unei măsuri provizorii prevăzute de dreptul național – este ținută să refuze aplicarea dispozițiilor de drept național care rezervă competența în cauza în care a fost formulată calea de atac unei camere a instanței respective, cameră care nu funcționează ca urmare a nedesemnării judecătorilor care trebuie să intre în compunerea acesteia?

         (1)  JO 2000, L 303, p. 16, Ediție specială, 05/vol. 6, p. 7.


title: Hotărârea Curții din 14 iulie 2017 în cauza E-9/16 – Autoritatea AELS de Supraveghere/Regatul Norvegiei [Regulamentul (CE) nr. 1907/2006 (REACH) – Substanțe chimice – Acid perfluorooctanoic (PFOA) – Libera circulație – Procedura de restricționare – Temei juridic]

text:
               4.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 1/7

         HOTĂRÂREA CURȚII
   din 14 iulie 2017
   în cauza E-9/16
   Autoritatea AELS de Supraveghere/Regatul Norvegiei

      [Regulamentul (CE) nr. 1907/2006 (REACH) – Substanțe chimice – Acid perfluorooctanoic (PFOA) – Libera circulație – Procedura de restricționare – Temei juridic]

   (2018/C 1/09)
   În cauza E-9/16, Autoritatea AELS de Supraveghere/Regatul Norvegiei – CERERE de declarare că Norvegia nu și-a îndeplinit obligațiile care decurg din actul menționat la punctul 12zc din capitolul XV din anexa II la Acordul privind Spațiul Economic European [Regulamentul (CE) nr. 1907/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2006 privind înregistrarea, evaluarea, autorizarea și restricționarea substanțelor chimice (REACH)], astfel cum a fost adaptat în conformitate cu Protocolul 1, și/sau obligațiile care îi revin în temeiul acordului, prin menținerea în vigoare a unei dispoziții naționale precum secțiunea 2-32 din Regulamentul privind produsele norvegiene care interzice fabricarea, importul, exportul și vânzarea produselor de consum care conțin anumite concentrații de acid perfluorooctanoic, Curtea, compusă din Carl Baudenbacher, președinte și judecător raportor, Per Christiansen și Páll Ása Ólafsdóttir (judecător ad hoc), judecători, a emis la 14 iulie 2017 o hotărâre al cărei dispozitiv prevede următoarele:
   Curtea:

               1.

               Respinge cererea.

               2.

               Dispune suportarea cheltuielilor de judecată de către Autoritatea AELS de Supraveghere.


title: Hotărârea Curții din 20 iulie 2017 în cauza E-11/16 – Mobil Betriebskrankenkasse/Tryg Forsikring, sprijinită de the Norwegian Motor Insurers’ Bureau (Biroul norvegian al asigurătorilor de autovehicule –Trafikkforsikringsforeningen) [Articolul 93 din Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 – Regulamentul (CE) nr. 883/2004 – Drepturile instituțiilor responsabile pentru prestații față de terții responsabili – Subrogarea și drepturi directe]

text:
               4.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 1/8

         HOTĂRÂREA CURȚII
   din 20 iulie 2017
   în cauza E-11/16
   Mobil Betriebskrankenkasse/Tryg Forsikring, sprijinită de the Norwegian Motor Insurers’ Bureau (Biroul norvegian al asigurătorilor de autovehicule –Trafikkforsikringsforeningen)

      [Articolul 93 din Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 – Regulamentul (CE) nr. 883/2004 – Drepturile instituțiilor responsabile pentru prestații față de terții responsabili – Subrogarea și drepturi directe]

   (2018/C 1/10)
   În cauza E-11/16, Mobil Betriebskrankenkasse/Tryg Forsikring, sprijinită de Biroul norvegian al asigurătorilor de autovehicule (Trafikkforsikringsforeningen) – CERERE înaintată Curții, în temeiul articolului 34 din Acordul dintre statele AELS privind instituirea unei Autorități de Supraveghere și a unei Curți de Justiție, de către instanța districtuală din Oslo (Oslo tingrett) privind interpretarea articolului 85 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 883/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 privind coordonarea sistemelor de securitate socială, Curtea, compusă din Carl Baudenbacher, președinte, Per Christiansen (judecător - raportor) și Benedikt Bogason (judecător ad hoc), judecători, a emis, la 20 iulie 2017, o hotărâre al cărei dispozitiv prevede următoarele:

               1.

               În cazul în care instituția responsabilă pentru prestații are, în temeiul legislației pe care o aplică, un drept subrogat sau un drept direct împotriva părții terțe responsabile pentru o daună comisă în alt stat SEE, articolul 93 alineatul (1) din Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 dispune ca alte state SEE să recunoască aceste drepturi, astfel cum se prevede în temeiul legii statului SEE la care este supusă instituția respectivă.

               2.

               Cu toate acestea, dreptul subrogat sau dreptul direct nu poate depăși valoarea aferentă drepturilor pe care persoana vătămată le are împotriva părții terțe responsabile pentru daună, astfel cum prevăd dispozițiile legislației naționale din statul SEE unde a avut loc dauna, inclusiv normele de drept internațional privat.

               3.

               Cu toate acestea, faptul că, în temeiul legii statului din SEE în care a avut loc prejudiciul, tratamentul necesar a fost acordat fără a se genera costuri pentru persoana vătămată, nu împiedică instituția responsabilă de furnizarea prestațiilor să pretindă despăgubiri de la terțe părți pentru costurile suportate ca urmare a acestui tratament.


title: Cauza T-423/14: Hotărârea Tribunalului din 1 februarie 2018 – Larko/Comisia („Ajutoare de stat — Ajutoare acordate de Grecia — Decizie prin care ajutoarele sunt declarate incompatibile cu piața internă — Noțiunea de ajutor de stat — Avantaj — Criteriul investitorului privat — Valoarea totală a ajutorului care trebuie recuperat — Comunicarea Comisiei privind ajutoarele de stat sub formă de garanții”)

text:
               19.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 104/24

         Hotărârea Tribunalului din 1 februarie 2018 – Larko/Comisia
   (Cauza T-423/14) (1)

   ((„Ajutoare de stat - Ajutoare acordate de Grecia - Decizie prin care ajutoarele sunt declarate incompatibile cu piața internă - Noțiunea de ajutor de stat - Avantaj - Criteriul investitorului privat - Valoarea totală a ajutorului care trebuie recuperat - Comunicarea Comisiei privind ajutoarele de stat sub formă de garanții”))
   (2018/C 104/31)
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Larko Geniki Metalleftiki kai Metallourgiki AE (Atena, Grecia) (reprezentanți: I. Dryllerakis, I. Soufleros, E. Triantafyllou, G. Psaroudakis, E. Rantos și N. Korogiannakis, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Bouchagiar și É. Gippini Fournier, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și prin care se urmărește anularea Deciziei 2014/539/UE a Comisiei din 27 martie 2014 privind ajutorul de stat SA.34572 (13/C) (ex 13/NN) acordat de Grecia companiei Larco General Mining & Metallurgical Company S. A. (JO 2014, L 254, p. 24)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Larko Geniki Metalleftiki kai Metallourgiki AE la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 292, 1.9.2014.


title: Cauza T-216/15: Hotărârea Tribunalului din 5 februarie 2018 – Dôvera zdravotná poist’ovňa/Comisia („Ajutoare de stat — Organisme de asigurări de sănătate — Majorare de capital, rambursare a datoriilor, subvenții și sistem de egalizare a riscurilor — Decizie de constatare a inexistenței unui ajutor de stat — Noțiunea de ajutor de stat — Noțiunea de întreprindere și de activitate economică — Principiul solidarității — Controlul statului — Activitate cu caracter economic — Concurență privind calitatea — Prezența unor operatori care urmăresc un scop lucrativ — Urmărirea, utilizarea și distribuirea unor beneficii — Eroare de drept — Eroare de apreciere”)

text:
               19.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 104/25

         Hotărârea Tribunalului din 5 februarie 2018 – Dôvera zdravotná poist’ovňa/Comisia
   (Cauza T-216/15) (1)

   ((„Ajutoare de stat - Organisme de asigurări de sănătate - Majorare de capital, rambursare a datoriilor, subvenții și sistem de egalizare a riscurilor - Decizie de constatare a inexistenței unui ajutor de stat - Noțiunea de ajutor de stat - Noțiunea de întreprindere și de activitate economică - Principiul solidarității - Controlul statului - Activitate cu caracter economic - Concurență privind calitatea - Prezența unor operatori care urmăresc un scop lucrativ - Urmărirea, utilizarea și distribuirea unor beneficii - Eroare de drept - Eroare de apreciere”))
   (2018/C 104/32)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Dôvera zdravotná poist’ovňa a.s. (Bratislava, Slovacia) (reprezentanți: O. Brouwer și A. Pliego Selie, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: P. J. Loewenthal și L. Armati, agenți)

      Intervenientă în susținerea reclamantei: Union zdravotná poist’ovňa, a.s. (Bratislava) (reprezentanți: inițial E. Pijnacker Hordijk și A. ter Haar, ulterior A. ter Haar, avocați)

      Intervenientă în susținerea pârâtei: Republica Slovacia (reprezentant: B. Ricziová, agent)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și prin care se urmărește anularea Deciziei (UE) 2015/248 a Comisiei din 15 octombrie 2014 privind măsurile SA.23008 (2013/C) (ex 2013/NN) puse în aplicare de Republica Slovacă în favoarea Spoločná zdravotná poisťovňa, a. s. (SZP) și Všeobecná zdravotná poisťovňa, a. s. (VZP) (notificată cu numărul C(2014) 7277) (JO 2015, L 41, p. 25) (JO 2015, L 41, p. 25)

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia (UE) 2015/248 a Comisiei din 15 octombrie 2014 privind măsurile SA.23008 (2013/C) (ex 2013/NN) puse în aplicare de Republica Slovacă în favoarea Spoločná zdravotná poisťovňa, a. s. (SZP) și Všeobecná zdravotná poisťovňa, a. s. (VZP).

               2)

               Comisia Europeană suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de Dôvera zdravotná poist’ovňa, a.s și de Union zdravotná poist’ovňa a.s,.

               3)

               Republica Slovacă suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 262, 10.8.2015.


title: Cauza C-700/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesfinanzhof (Germania) la 14 decembrie 2017 – Finanzamt Kyritz/Wolf-Henning Peters

text:
               19.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 104/15

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesfinanzhof (Germania) la 14 decembrie 2017 – Finanzamt Kyritz/Wolf-Henning Peters
   (Cauza C-700/17)
   (2018/C 104/19)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesfinanzhof

      Părțile din procedura principală

      Recurent: Finanzamt Kyritz

      Intimat: Wolf-Henning Peters

      Întrebările preliminare

               1)

               Scutirea prestațiilor de îngrijire medicală efectuate de un medic specialist în chimie clinică și diagnostic de laborator în cadrul profesiunilor medicale trebuie analizată, în împrejurări precum cele din cauza principală, în lumina articolului 132 alineatul (1) litera (c) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (1) sau în lumina articolului 132 alineatul (1) litera (b) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată?

               2)

               Aplicabilitatea articolului 132 alineatul (1) litera (c) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată, în cazul în care această dispoziție este aplicabilă, este condiționată de existența unei relații de încredere între medic și pacient?

      (1)  JO 2016, L 347, p. 1.


title: Cauza C-720/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgerichtshof (Austria) la 28 decembrie 2017 – Mohammed Bilali

text:
               19.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 104/16

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgerichtshof (Austria) la 28 decembrie 2017 – Mohammed Bilali
   (Cauza C-720/17)
   (2018/C 104/20)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Verwaltungsgerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Mohammed Bilali

      Autoritatea pârâtă: Bundesamt für Fremdenwesen und Asyl

      Întrebarea preliminară

   Dispozițiile dreptului Uniunii, în special articolul 19 alineatul (3) din Directiva 2011/95/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 decembrie 2011 (1) (Directiva privind statutul refugiaților), se opun unei reglementări dintr-un stat membru privind posibilitatea de a revoca statutul de persoană care beneficiază de protecție subsidiară, potrivit căreia se poate dispune revocarea statutului de persoană care beneficiază de protecție subsidiară chiar dacă nu s-au modificat împrejurările de fapt relevante pentru acordarea acestui statut, ci numai informațiile pe care le deținea autoritatea cu privire la aceste împrejurări de fapt, fără ca alterarea sau omiterea anumitor fapte de către resortisantul țării terțe sau de către apatrid să fi jucat un rol hotărâtor în luarea deciziei de acordare a statutului conferit prin protecția subsidiară?

      (1)  Directiva 2011/95/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 decembrie 2011 privind standardele referitoare la condițiile pe care trebuie să le îndeplinească resortisanții țărilor terțe sau apatrizii pentru a putea beneficia de protecție internațională, la un statut uniform pentru refugiați sau pentru persoanele eligibile pentru obținerea de protecție subsidiară și la conținutul protecției acordate (JO 2011, L 337, p. 9).


title: Cauza C-730/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal de première instance francophone de Bruxelles (Belgia) la 28 decembrie 2017 – Edward Reich, Debora Lieber, Ella Reich, Ezra Bernard Reich, Zoe Reich/Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV

text:
               19.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 104/17

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal de première instance francophone de Bruxelles (Belgia) la 28 decembrie 2017 – Edward Reich, Debora Lieber, Ella Reich, Ezra Bernard Reich, Zoe Reich/Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV
   (Cauza C-730/17)
   (2018/C 104/22)
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Tribunal de première instance francophone de Bruxelles

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Edward Reich, Debora Lieber, Ella Reich, Ezra Bernard Reich, Zoe Reich

      Pârâtă: Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV

      Întrebarea preliminară

   Articolele 3, 5, 6 și 7 din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului european și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 (1) (denumit în continuare „Regulamentul 261/2004), trebuie interpretate în sensul că, în cazul în care un operator comunitar efectiv de transport aerian, în sensul Regulamentului menționat nr. 261/2004, încheie un contract de transport aerian de pasageri cu consumatorii care cuprinde un traseu cu trenul, cu plecare dintr-o gară feroviară situată pe teritoriul unui stat membru pe teritoriul căruia își au domiciliul consumatorii menționați către un aeroport situat pe teritoriul unui alt stat membru, de unde consumatorii vor zbura către destinația finală, respectiv un aeroport situat pe teritoriul unui stat terț, consumatorii respectivi nu au niciun raport juridic cu societatea care operează traseul cu trenul, dar în mod evident operatorul de transport aerian are acorduri cu aceasta, iar traseul cu trenul, cuprins în contract, a înregistrat o întârziere prelungită, cu consecința că respectivii consumatori nu au putut să ia zborul cu plecare din aeroportul menționat situat pe teritoriul celuilalt stat membru, consumatorii menționați se pot prevala de drepturile consacrate prin Regulamentul nr. 261/2004 și pot solicita o compensație conform articolelor 5, 6 și 7 din Regulamentul nr. 261/2004?

      (1)  JO L 46, p. 1.


title: Cauza T-793/16: Hotărârea Tribunalului din 7 februarie 2018 – Şölen Çikolata Gıda Sanayi ve Ticaret/EUIPO – Zaharieva (Cutie de prezentare a cornetelor) [„Desen sau model industrial comunitar — Procedură de declarare a nulității — Desen sau model industrial comunitar înregistrat care reprezintă o cutie de prezentare a cornetelor — Înregistrare internațională anterioară care desemnează Bulgaria — Motive de nulitate — Utilizare în desenul sau în modelul industrial ulterior a unui semn distinctiv a cărui utilizare poate fi interzisă de titular — Articolul 25 alineatul (1) litera (e) din Regulamentul (CE) nr. 6/2002 — Obligația de motivare — Articolul 62 din Regulamentul nr. 6/2002 — Obligația de diligență — Articolul 63 alineatul (1) din Regulamentul nr. 6/2002”]

text:
               19.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 104/35

         Hotărârea Tribunalului din 7 februarie 2018 – Şölen Çikolata Gıda Sanayi ve Ticaret/EUIPO – Zaharieva (Cutie de prezentare a cornetelor)
   (Cauza T-793/16) (1)

   ([„Desen sau model industrial comunitar - Procedură de declarare a nulității - Desen sau model industrial comunitar înregistrat care reprezintă o cutie de prezentare a cornetelor - Înregistrare internațională anterioară care desemnează Bulgaria - Motive de nulitate - Utilizare în desenul sau în modelul industrial ulterior a unui semn distinctiv a cărui utilizare poate fi interzisă de titular - Articolul 25 alineatul (1) litera (e) din Regulamentul (CE) nr. 6/2002 - Obligația de motivare - Articolul 62 din Regulamentul nr. 6/2002 - Obligația de diligență - Articolul 63 alineatul (1) din Regulamentul nr. 6/2002”])
   (2018/C 104/46)
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: Şölen Çikolata Gıda Sanayi ve Ticaret AŞ (Şehitkamil Gaziantep, Turcia) (reprezentant: T. Tsenova, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: J. Ivanauskas, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Elka Zaharieva (Plovdiv, Bulgaria) (reprezentant: A. Kostov, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a treia de recurs a EUIPO din 12 septembrie 2016 (cauza R 1143/2015-3) privind o procedură de nulitate între Şölen Çikolata Gıda Sanayi ve Ticaret și doamna Zaharieva

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia Camerei a treia de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 12 septembrie 2016 (cauza R 1143/2015-3).

               2)

               Admite cererea de declarare a nulității desenului sau modelului industrial înregistrat sub numărul 002343244-0002.

               3)

               EUIPO suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Şölen Çikolata Gıda Sanayi ve Ticaret în fața Tribunalului și în fața Camerei de recurs.

               4)

               Doamna Elka Zaharieva suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 22, 23.1.2017.


title: Cauza T-611/15: Hotărârea Tribunalului din 5 februarie 2018 – Edeka-Handelsgesellschaft Hessenring/Comisia („Acces la documente — Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 — Cuprinsul dosarului Comisiei referitor la o procedură de aplicare a articolului 101 TFUE — Refuzul accesului — Obligația de motivare — Obligația de a informa cu privire la căile de atac — Excepția referitoare la protecția obiectivelor activităților de anchetă — Prezumția generală de confidențialitate”)

text:
               19.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 104/29

         Hotărârea Tribunalului din 5 februarie 2018 – Edeka-Handelsgesellschaft Hessenring/Comisia
   (Cauza T-611/15) (1)

   ((„Acces la documente - Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 - Cuprinsul dosarului Comisiei referitor la o procedură de aplicare a articolului 101 TFUE - Refuzul accesului - Obligația de motivare - Obligația de a informa cu privire la căile de atac - Excepția referitoare la protecția obiectivelor activităților de anchetă - Prezumția generală de confidențialitate”))
   (2018/C 104/37)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Edeka-Handelsgesellschaft Hessenring mbH (Melsungen, Germania) (reprezentanți: E. Wagner și H. Hoffmeyer, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial F. Clotuche-Duvieusart, L. Wildpanner și A. Buchet, ulterior F. Clotuche-Duvieusart, A. Buchet și F. Erlbacher și în final F. Clotuche-Duvieusart și A. Buchet, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE, prin care se urmărește anularea deciziei Comisiei din 3 septembrie 2015 prin care i se refuză reclamantei accesul la versiunea neconfidențială a deciziei Comisiei din 4 decembrie 2013 referitoare la o procedură de aplicare a articolului 101 TFUE și a articolului 53 din Acordul privind SEE [cazul AT.39914 – Euro Interest Rate Derivatives (EIRD) – Procedură de tranzacție], precum și la cuprinsul dosarului administrativ al acestei proceduri și, pe de altă parte, o cerere întemeiată pe articolul 265 TFUE, prin care se urmărește constatarea faptului că Comisia s a abținut în mod nelegal de la întocmirea unei versiuni neconfidențiale a Deciziei C(2013) 8512 final și a cuprinsului referitor la această procedură

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Edeka Handelsgesellschaft Hessenring mbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 27, 25.1.2016.


title: Cauza T-851/16: Hotărârea Tribunalului din 7 februarie 2018 – Access Info Europe/Comisia [„Acces la documente — Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 — Declarațiile UE- Turcia din 8 și 18 martie 2016 — Punere în aplicare de către Uniunea Europeană sau de către statele membre a măsurilor prevăzute — Documente întocmite sau primite de serviciul juridic al unei instituții — Avize juridice — Analize privind legalitatea măsurilor prevăzute în cadrul punerii în aplicare a Declarației UE-Turcia din 8 martie 2016 — Refuzul accesului — Articolul 4 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 1049/2001 — Excepție referitoare la protecția interesului public în ceea ce privește relațiile internaționale — Articolul 4 alineatul (2) a doua liniuță din Regulamentul nr. 1049/2001 — Excepție referitoare la protecția procedurilor jurisdicționale — Excepție referitoare la protecția avizelor juridice”]

text:
               19.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 104/38

         Hotărârea Tribunalului din 7 februarie 2018 – Access Info Europe/Comisia
   (Cauza T-851/16) (1)

   ([„Acces la documente - Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 - Declarațiile UE- Turcia din 8 și 18 martie 2016 - Punere în aplicare de către Uniunea Europeană sau de către statele membre a măsurilor prevăzute - Documente întocmite sau primite de serviciul juridic al unei instituții - Avize juridice - Analize privind legalitatea măsurilor prevăzute în cadrul punerii în aplicare a Declarației UE-Turcia din 8 martie 2016 - Refuzul accesului - Articolul 4 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 1049/2001 - Excepție referitoare la protecția interesului public în ceea ce privește relațiile internaționale - Articolul 4 alineatul (2) a doua liniuță din Regulamentul nr. 1049/2001 - Excepție referitoare la protecția procedurilor jurisdicționale - Excepție referitoare la protecția avizelor juridice”])
   (2018/C 104/49)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Access Info Europe (Madrid, Spania) (reprezentanți: O. Brouwer, E. Raedts și J. Wolfhagen, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Buchet și M. Konstantinidis, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și privind anularea Deciziei C(2016) 6030 final a Comisiei din 19 septembrie 2016 de confirmare a refuzului de acces opus de aceasta reclamantei în ceea ce privește documente întocmite de serviciul juridic al acestei instituții și privind, astfel cum se invocă, legalitatea măsurilor adoptate de Uniunea Europeană și de statele sale membre în vederea punerii în aplicare a acțiunilor descrise în declarația șefilor de state sau de guverne ale Uniunii, din 8 martie 2016, adoptată ca urmare a întâlnirii lor din aceeași zi cu prim-ministrul turc

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia C(2016) 6029 final a Comisiei Europene, din 19 septembrie 2016, în ceea ce privește refuzul de a conferi Access Info Europe un acces parțial la prima frază a părții intitulate „Cadru juridic” a documentului Comisiei privind referința Ares(2016) 2453347, precum și la prima frază a punctului 1 litera (a) intitulat „Cadrul juridic al Uniunii” al anexei 1 la documentul Comisiei care poartă referința Ares(2016) 2453181.

               2)

               Respinge acțiunea în rest.

               3)

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 53, 20.2.2017.


title: Cauza T-718/15: Hotărârea Tribunalului din 5 februarie 2018 – PTC Therapeutics International/EMA („Acces la documente — Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 — Documente deținute de EMA și transmise în cadrul cererii de autorizare a introducerii pe piață a medicamentului Translarna — Decizie prin care se acordă unui terț accesul la documente — Excepție privind protecția intereselor comerciale — Lipsa unei prezumții generale de confidențialitate”)

text:
               19.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 104/30

         Hotărârea Tribunalului din 5 februarie 2018 – PTC Therapeutics International/EMA
   (Cauza T-718/15) (1)

   ((„Acces la documente - Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 - Documente deținute de EMA și transmise în cadrul cererii de autorizare a introducerii pe piață a medicamentului Translarna - Decizie prin care se acordă unui terț accesul la documente - Excepție privind protecția intereselor comerciale - Lipsa unei prezumții generale de confidențialitate”))
   (2018/C 104/38)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: PTC Therapeutics International Ltd (Dublin, Irlanda) (reprezentanți: inițial C. Thomas, barrister, G. Castle, B. Kelly, H. Billson, solicitors, și M. Demetriou, QC, ulterior, C. Thomas, M. Demetriou, G. Castle și B. Kelly)

      Pârâtă: Agenția Europeană pentru Medicamente (EMA) (reprezentanți: T. Jabłoński, A. Spina, S. Marino, A. Rusanov și N. Rampal Olmedo, agenți)

      Intervenientă în susținerea reclamantei: European Confederation of Pharmaceutical Entrepreneurs (Eucope) (reprezentanți: D. Scannell, barrister și S. Cowlishaw, solicitor)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea Deciziei EMA/722323/2015 a EMA din 25 noiembrie 2015 prin care se acordă unui terț, în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO 2001, L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76), accesul la documente care conțin informații transmise în cadrul unei cereri de autorizare a introducerii pe piață a medicamentului Translarna

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               PTC Therapeutics International Ltd suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Agenția Europeană pentru Medicamente (EMA), inclusiv cheltuielile de judecată aferente procedurii de măsuri provizorii.

               3)

               European Confederation of Pharmaceutical Entrepreneurs (Eucope) suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 59, 15.2.2016.


title: Cauza T-36/18: Acțiune introdusă la 22 ianuarie 2018 – Asahi Intecc/EUIPO – Celesio (Celeson)

text:
               19.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 104/48

         Acțiune introdusă la 22 ianuarie 2018 – Asahi Intecc/EUIPO – Celesio (Celeson)
   (Cauza T-36/18)
   (2018/C 104/61)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Asahi Intecc Co. Ltd (Nagoya, Japonia) (reprezentant: T. Schmidpeter, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Celesio AG (Stuttgart, Germania)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană a mărcii „Celeson” – înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană nr. 1 254 798

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 20 noiembrie 2017 în cauza R 1004/2017-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               respingerea opoziției nr. B 2 644 816 formulate de McKesson Europe AG (fostă Celesion AG) împotriva înregistrării internaționale care desemnează Uniunea Europeană a mărcii verbale Celeson solicitate de reclamant;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamant și la suportarea propriile cheltuieli de judecată;

               —

               obligarea EUIPO și a McKesson Europe AG (fostă Celesion AG) să plătească fiecare jumătate de cheltuielile de judecată efectuate de reclamant în procedura în fața camerei de recurs.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 2017/1001.


title: Cauza T-102/17: Hotărârea Tribunalului din 1 februarie 2018 – Cantina e oleificio sociale di San Marzano/EUIPO – Miguel Torres (SANTORO) [„Marca Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Marca Uniunii Europene figurativă SANTORO — Marca Uniunii Europene verbală anterioară SANGRE DE TORO — Motiv relativ de refuz — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]

text:
               19.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 104/39

         Hotărârea Tribunalului din 1 februarie 2018 – Cantina e oleificio sociale di San Marzano/EUIPO – Miguel Torres (SANTORO)
   (Cauza T-102/17) (1)

   ([„Marca Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Marca Uniunii Europene figurativă SANTORO - Marca Uniunii Europene verbală anterioară SANGRE DE TORO - Motiv relativ de refuz - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”])
   (2018/C 104/51)
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: Cantina e oleificio sociale di San Marzano (San Marzano di San Giuseppe, Italia) (reprezentanţi: inițial F. Jacobacci și E. Truffo, ulterior I. Carli, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: P. Sipos, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Miguel Torres, SA (Vilafranca del Penedés, Spania) (reprezentant: J. Güell Serra, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 1 decembrie 2016 (cauza R 2018/2015-2) privind o procedură de opoziție între Miguel Torres și Cantina e oleificio sociale di San Marzano

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Cantina e oleificio sociale di San Marzano la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 121, 18.4.2017.


title: Cauza T-55/18: Acțiune introdusă la 26 ianuarie 2018 – NGV/EUIPO (LIEBLINGSWEIN)

text:
               19.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 104/52

         Acțiune introdusă la 26 ianuarie 2018 – NGV/EUIPO (LIEBLINGSWEIN)
   (Cauza T-55/18)
   (2018/C 104/66)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: NGV GmbH (Wildeshausen, Germania) (reprezentanți: O. Spieker, A. Schönfleisch și M. Alber, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Marca în litigiu: marca figurativă a Uniunii care cuprinde elementul verbal „LIEBLINGSWEIN” – cererea de înregistrare nr. 15326515

      Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 6 noiembrie 2017 în cauza R 291/2017-1

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (g) din Regulamentul (UE) 2017/1001.


title: Cauza T-845/16: Ordonanța Tribunalului din 23 ianuarie 2018 – QG/Comisia („Acțiune în anulare — Ajutoare de stat — Ajutor acordat de autoritățile spaniole în favoarea anumitor cluburi de fotbal profesionist — Cotă preferențială de impozitare aplicată în cadrul impozitării societăților — Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața internă — Lipsa interesului de a exercita acțiunea — Inadmisibilitate vădită”)

text:
               19.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 104/41

         Ordonanța Tribunalului din 23 ianuarie 2018 – QG/Comisia
   (Cauza T-845/16) (1)

   ((„Acțiune în anulare - Ajutoare de stat - Ajutor acordat de autoritățile spaniole în favoarea anumitor cluburi de fotbal profesionist - Cotă preferențială de impozitare aplicată în cadrul impozitării societăților - Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața internă - Lipsa interesului de a exercita acțiunea - Inadmisibilitate vădită”))
   (2018/C 104/53)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamant: QG (reprezentanți: L. Ruiz Ezquerra, R. Oncina Borrego, I. Sobrepera Millet și A. Hernández Pardo, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Luengo, B. Stromsky și P. Němečková, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea Deciziei C(2016) 4046 final a Comisiei din 4 iulie 2016 privind ajutorul de stat SA.29769 (2013/C) (ex 2013/NN) acordat de Spania anumitor cluburi de fotbal

      Dispozitivul

               1)

               Respinge cererea de nepronunțare asupra fondului cauzei.

               2)

               Respinge acțiunea ca vădit inadmisibilă.

               3)

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra cererilor de intervenție formulate de Regatul Spaniei și de Fútbol Club Barcelona.

               4)

               Obligă QF la plata cheltuielilor de judecată.

               5)

               QF, Comisia Europeană, Regatul Spaniei și Fútbol Club Barcelona suportă, fiecare, propriile cheltuieli de judecată aferente cererilor de intervenție.

      (1)  JO C 53, 20.2.2017.


title: Cauza C-634/16 P: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 24 ianuarie 2018 – Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)/European Food SA, Société des produits Nestlé SA (Recurs — Marcă a Uniunii Europene — Procedură de declarare a nulității — Marca verbală FITNESS — Respingerea cererii de declarare a nulității)

text:
               19.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 104/10

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 24 ianuarie 2018 – Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)/European Food SA, Société des produits Nestlé SA
   (Cauza C-634/16 P) (1)

   ((Recurs - Marcă a Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulității - Marca verbală FITNESS - Respingerea cererii de declarare a nulității))
   (2018/C 104/11)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurent: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) (reprezentant: M. Rajh, agent)

      Celelalte părți din procedură: European Food SA (reprezentant: I. Speciac, avocat), Société des produits Nestlé SA (reprezentanți: A. Jaeger-Lenz, S. Cobet-Nüse și A. Lambrecht, Rechtsanwälte)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 86, 20.3.2017.


title: Cauza C-352/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Hannover (Germania) la 9 iunie 2017 – Petra Dziatkowiak, Thomas Erich Heinz Dziatkowiak/TUIfly GmbH

text:
               19.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 104/11

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Hannover (Germania) la 9 iunie 2017 – Petra Dziatkowiak, Thomas Erich Heinz Dziatkowiak/TUIfly GmbH
   (Cauza C-352/17)
   (2018/C 104/12)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Amtsgericht Hannover

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Petra Dziatkowiak, Thomas Erich Heinz Dziatkowiak

      Pârâtă: TUIfly GmbH
   Prin Ordonanţa Curţii din 24 noiembrie 2017, cauza a fost radiată din registrul Curţii.


title: Cauza C-673/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 30 noiembrie 2017 – Planet49 GmbH/Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.

text:
               26.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/9

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 30 noiembrie 2017 – Planet49 GmbH/Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.
   (Cauza C-673/17)
   (2018/C 112/13)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesgerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Planet49 GmbH

      Pârâtă: Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.

      Întrebările preliminare

               1.

                           a)

                           Se consideră că există un consimțământ valabil, în sensul articolului 5 alineatul (3) și al articolului 2 litera (f) din Directiva 2002/58/CE (1), coroborate cu articolul 2 litera (h) din Directiva 95/46/CE (2), atunci când stocarea de informații sau dobândirea accesului la informații deja stocate în echipamentul terminal al utilizatorului este permisă pe baza unei casete de selectare predefinite, pe care utilizatorul trebuie să o debifeze în cazul în care refuză să își dea consimțământul vizat?

                           b)

                           În cazul aplicării articolului 5 alineatul (3) și a articolului 2 litera (f) din Directiva 2002/58/CE, coroborate cu articolul 2 litera (h) din Directiva 95/46/CE, prezintă relevanță aspectul dacă informațiile stocate sau accesate constituie date cu caracter personal?

                           c)

                           În condițiile menționate la întrebarea preliminară 1a), există un consimțământ valabil în sensul articolului 6 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (UE) nr. 2016/679 (3)?

               2.

               În conformitate cu articolul 5 alineatul (3) din Directiva 2002/58/CE, ce date trebuie să comunice furnizorul de servicii utilizatorului, astfel încât acestea să constituie informații clare și complete în sensul acestei dispoziții? Este obligatoriu ca aceste date să se refere și la durata de funcționare a cookie-urilor și la aspectul dacă terții pot să dobândească acces la acestea?

      (1)  Directiva 2002/58/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 iulie 2002 privind prelucrarea datelor personale și protejarea confidențialității în sectorul comunicațiilor publice (Directiva asupra confidențialității și comunicațiilor electronice) (JO L 201, p. 37, Ediţie specială, 13/vol. 36, p. 63).

      (2)  Directiva 95/46/CE a Parlamentului European şi a Consiliului din 24 octombrie 1995 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și libera circulație a acestor date (JO L 281, p. 31, Ediţie specială, 13/vol. 17, p. 10).

      (3)  Regulamentul (UE) 2016/679 al Parlamentului European și al Consiliului din 27 aprilie 2016 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și privind libera circulație a acestor date și de abrogare a Directivei 95/46/CE (Regulamentul general privind protecția datelor) (JO L 119, p. 1).


title: Cauza T-879/16: Hotărârea Tribunalului din 8 februarie 2018 – Sony Interactive Entertainment Europe/EUIPO – Marpefa (Vieta) {„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de decădere — Marca Uniunii Europene figurativă Vieta — Utilizare serioasă a mărcii — Decizie adoptată în urma anulării unei decizii anterioare de către Tribunal — Articolul 65 alineatul (6) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 72 alineatul (6) din Regulamentul (UE) 2017/1001] — Autoritate de lucru judecat”}

text:
               26.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/30

         Hotărârea Tribunalului din 8 februarie 2018 – Sony Interactive Entertainment Europe/EUIPO – Marpefa (Vieta)
   (Cauza T-879/16) (1)

   ({„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de decădere - Marca Uniunii Europene figurativă Vieta - Utilizare serioasă a mărcii - Decizie adoptată în urma anulării unei decizii anterioare de către Tribunal - Articolul 65 alineatul (6) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 72 alineatul (6) din Regulamentul (UE) 2017/1001] - Autoritate de lucru judecat”})
   (2018/C 112/38)
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: Sony Interactive Entertainment Europe Ltd (Londra, Regatul Unit) (reprezentant: S. Malynicz, QC)

      Pârât: Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanţi: J. Crespo Carrillo și D. Walicka, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Marpefa, SL (Barcelona, Spania)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 4 octombrie 2016 (cauza R 1010/2016-4), privind o procedură de decădere între Sony Computer Entertainment Europe Ltd și Marpefa

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia Camerei a patra de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 4 octombrie 2016 (cauza R 1010/2016-4), privind o procedură de decădere între Sony Computer Entertainment Europe Ltd și Marpefa, SL.

               2)

               Obligă EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 53, 20.2.2017.


title: Cauzele conexate C-360/15 și C-31/16: Hotărârea Curții (Marea cameră) din 30 ianuarie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Hoge Raad der Nederlanden, Raad van State – Țările de Jos) – College van Burgemeester en Wethouders van de gemeente Amersfoort/X BV (C-360/15), Visser Vastgoed Beleggingen BV/Raad van de gemeente Appingedam (C-31/16) [Trimitere preliminară — Servicii în cadrul pieței interne — Directiva 2006/123/CE — Domeniu de aplicare — Articolul 2 alineatul (2) litera (c) — Excluderea serviciilor și a rețelelor de comunicații electronice — Articolul 4 punctul 1 — Noțiunea „serviciu” — Comerț cu amănuntul cu produse — Capitolul III — Libertatea de stabilire a prestatorilor — Aplicabilitate în situații pur interne — Articolul 15 — Cerințe care trebuie evaluate — Limită teritorială — Plan urbanistic zonal care interzice activitatea de comerț cu amănuntul cu produse nevoluminoase în zone geografice situate în afara centrului localității — Protecția mediului urban — Autorizarea rețelelor și serviciilor de comunicații electronice — Directiva 2002/20/CE — Sarcini pecuniare legate de drepturile de a instala infrastructuri destinate unei rețele publice de comunicații electronice]

text:
               26.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/2

         Hotărârea Curții (Marea cameră) din 30 ianuarie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Hoge Raad der Nederlanden, Raad van State – Țările de Jos) – College van Burgemeester en Wethouders van de gemeente Amersfoort/X BV (C-360/15), Visser Vastgoed Beleggingen BV/Raad van de gemeente Appingedam (C-31/16)
   (Cauzele conexate C-360/15 și C-31/16) (1)

   ([Trimitere preliminară - Servicii în cadrul pieței interne - Directiva 2006/123/CE - Domeniu de aplicare - Articolul 2 alineatul (2) litera (c) - Excluderea serviciilor și a rețelelor de comunicații electronice - Articolul 4 punctul 1 - Noțiunea „serviciu” - Comerț cu amănuntul cu produse - Capitolul III - Libertatea de stabilire a prestatorilor - Aplicabilitate în situații pur interne - Articolul 15 - Cerințe care trebuie evaluate - Limită teritorială - Plan urbanistic zonal care interzice activitatea de comerț cu amănuntul cu produse nevoluminoase în zone geografice situate în afara centrului localității - Protecția mediului urban - Autorizarea rețelelor și serviciilor de comunicații electronice - Directiva 2002/20/CE - Sarcini pecuniare legate de drepturile de a instala infrastructuri destinate unei rețele publice de comunicații electronice])
   (2018/C 112/02)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Hoge Raad der Nederlanden, Raad van State

      Părțile din procedura principală

      Recurente: College van Burgemeester en Wethouders van de gemeente Amersfoort (C-360/15), Visser Vastgoed Beleggingen BV (C-31/16)

      Intimați: X BV (C-360/15), Raad van de gemeente Appingedam (C-31/16)

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 2 alineatul (2) litera (c) din Directiva 2006/123/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 decembrie 2006 privind serviciile în cadrul pieței interne trebuie interpretat în sensul că aceasta nu se aplică unor taxe al căror fapt generator este legat de drepturile întreprinderilor autorizate să furnizeze rețele și servicii de comunicații electronice de a instala cabluri pentru o rețea publică de comunicații electronice.

               2)

               Articolul 4 punctul 1 din Directiva 2006/123 trebuie interpretat în sensul că activitatea de comerț cu amănuntul cu produse constituie un „serviciu” în vederea aplicării acestei directive.

               3)

               Dispozițiile capitolului III din Directiva 2006/123, referitor la libertatea de stabilire a prestatorilor, trebuie interpretate în sensul că se aplică și unei situații în care toate elementele relevante sunt limitate la interiorul unui singur stat membru.

               4)

               Articolul 15 alineatul (1) din Directiva 2006/123 trebuie interpretat în sensul că nu se opune ca norme conținute într-un plan urbanistic zonal al unei localități să interzică activitatea de comerț cu amănuntul cu produse nevoluminoase în zone geografice situate în afara centrului acestei localități cu condiția să fie îndeplinite toate condițiile prevăzute la articolul 15 alineatul (3) din această directivă, ceea ce revine instanței de trimitere să verifice.

      (1)  JO C 346, 19.10.2015

      JO C 136, 18.04.2016


title: Cauza C-261/16 P: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 1 februarie 2018 – Kühne + Nagel International AG, Kühne + Nagel Management AG, Kühne + Nagel Ltd, Kühne + Nagel Ltd, Kühne + Nagel Ltd/Comisia Europeană (Recurs — Concurență — Înțelegeri — Articolul 101 TFUE — Stabilirea prețurilor — Servicii de expediere internațională de mărfuri pe cale aeriană — Acord de tarificare ce produce efecte asupra prețului final al serviciilor)

text:
               26.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/3

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 1 februarie 2018 – Kühne + Nagel International AG, Kühne + Nagel Management AG, Kühne + Nagel Ltd, Kühne + Nagel Ltd, Kühne + Nagel Ltd/Comisia Europeană
   (Cauza C-261/16 P) (1)

   ((Recurs - Concurență - Înțelegeri - Articolul 101 TFUE - Stabilirea prețurilor - Servicii de expediere internațională de mărfuri pe cale aeriană - Acord de tarificare ce produce efecte asupra prețului final al serviciilor))
   (2018/C 112/03)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurente: Kühne + Nagel International AG, Kühne + Nagel Management AG, Kühne + Nagel Ltd, Kühne + Nagel Ltd, Kühne + Nagel Ltd (reprezentanți: U. Denzel, C. von Köckritz și C. Klöppner, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Dawes, H. Leupold și G. Meessen, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Kühne + Nagel International AG, Kühne + Nagel Management AG, Kühne + Nagel Ltd [Uxbridge (Regatul Unit)], Kühne + Nagel Ltd [Shanghai (China)] și Kühne + Nagel Ltd [Hong-Kong (China)]să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 251, 11.7.2016.


title: Cauza C-728/17 P: Recurs introdus la 24 decembrie 2017 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 13 octombrie 2017 în cauza T-572/16, Brouillard/Comisia

text:
               26.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/20

         Recurs introdus la 24 decembrie 2017 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 13 octombrie 2017 în cauza T-572/16, Brouillard/Comisia
   (Cauza C-728/17 P)
   (2018/C 112/27)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: P. Mihaylova, G. Gattinara, agenți)

      Cealaltă parte din procedură: Alain Laurent Brouillard

      Concluziile recurentei

               —

               Anularea Hotărârii Tribunalului din 13 octombrie 2017, Brouillard/Comisia (T-572/16);

               —

               respingerea acţiunii în primă instanţă;

               —

               obligarea pârâtei la plata tuturor cheltuielilor de judecată aferente ambelor proceduri.

      Motivele și principalele argumente

   Primul motiv de recurs se întemeiază pe denaturare. Acest motiv este compus din trei aspecte şi priveşte punctele 36, 39, 43-56, 62 şi 63 din hotărârea atacată.
   Prin intermediul primului aspect, Comisia susţine că Tribunalul a săvârşit o eroare de drept în interpretarea anunţului de concurs. La punctele 36, 45 şi 47-56 din hotărârea atacată, acesta a considerat în mod eronat, pe de o parte, că adjectivul „complet” folosit în expresia „formare juridică completă”, care figurează în anunţul de concurs, nu se referea la conţinutul diplomei cerute, şi, pe de altă parte, că cuvântul „corespunzător”, cuprins în expresia „o diplomă minimum de licenţă”, nu se referea la diplomă, ci la formare. În plus, Comisia consideră că interpretarea contextuală şi teleologică nu susţine cu nimic concluziile Tribunalului, întrucât interpretarea condiţiilor de participare la un concurs trebuie să se facă în lumina descrierii sarcinilor posturilor care trebuie ocupate, care erau, potrivit anexei I la anunţul de concurs, atribuţii de traducere care trebuie îndeplinite de „jurişti cu o diplomă de studii”.
   Prin intermediul celui de al doilea aspect, Comisia invocă o eroare de drept în interpretarea articolului 5 alineatul (3) litera (c) punctul (i) din statut la punctele 46-49 şi 52-53 din hotărârea atacată. Comisia consideră că această dispoziţie din statut nu are nicio relevanţă pentru procedurile de recrutare şi, în special, nu se opune ca o administraţie, la stabilirea cuprinsului unui anunţ de concurs, să prevadă condiţii de participare mai severe decât criteriile prevăzute în această dispoziţie. Contrar, celor prevăzute de Tribunal, un anunţ de concurs nu poate fi interpretat în lumina acestei dispoziţii statutare.
   Prin intermediul celui de al treilea aspect, Comisia invocă o denaturare a conţinutului masterului cu finalitate profesională de la Université de Poitiers şi a actului de candidatură a reclamantului în primă instanţă. Comisia consideră că reiese în mod vădit din aceste două elemente de probă că reclamantul nu dispunea de o diplomă care să confirme un master 2 de 5 ani de studii, impuşi de anunţul de concurs. Prin urmare, constatările Tribunalului de la punctele 39, 43, 44 şi 52-54 din hotărârea atacată sunt eronate.
   Al doilea motiv de recurs se întemeiază pe o eroare de drept în interpretarea normelor care reglementează delimitarea atribuţiilor unei comisii de evaluare din cadrul unui concurs la verificarea existenţei diplomei unui candidat. Acest al doilea motiv, care priveşte punctele 37, 52 şi 54-56 din hotărârea atacată, urmăreşte să conteste raţionamentul Tribunalului potrivit căruia comisia de evaluare trebuia să accepte diploma reclamantului din primă instanţă numai pe baza dispoziţiilor naţionale privind eliberarea diplomei.
   Al treilea motiv de recurs, care priveşte punctele 39, 44, 47, 48, 52 şi 57-61 din hotărârea atacată, se întemeiază pe încălcarea obligaţiei de motivare, întrucât Tribunalul nu a indicat în mod suficient în temeiul căror elemente din dosar ar fi dispus de o diplomă care să îi permită să respecte condiţia impusă de anunţul de concurs. În plus, Tribunalul s-ar contrazice întrucât, afirmând că formarea juridică completă şi diploma care atestă un ciclu complet de studii universitare erau două concluzii diferite, a constatat existenţa diplomei, fără a indica ce element poate dovedi existenţa unei formări juridice complete. În sfârşit, Tribunalul nu a explicat suficient motivul pentru care, în Hotărârea pronunţată în cauza T-420/13, care are autoritate de lucru judecat, diploma reclamantului a fost refuzată într-o procedură de atribuire a unui contract de traducere „freelance” pentru administraţia Curţii de Justiţie, deşi această diplomă ar fi justificat în prezent ca reclamantul să poată fi numit jurist-lingvist de carieră în serviciile de traducere ale Curţii.


title: Cauza C-106/17: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 31 ianuarie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Sąd Okręgowy w Szczecinie – Polonia) – Paweł Hofsoe/LVM Landwirtschaftlicher Versicherungsverein Münster AG [„Trimitere preliminară — Cooperare judiciară în materie civilă — Competența judiciară și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială — Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 — Articolul 11 alineatul (1) litera (b) și articolul 13 alineatul (2) — Competență în materie de asigurări — Domeniu de aplicare personal — Noțiunea «parte vătămată» — Profesionist din domeniul asigurărilor — Excludere”]

text:
               26.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/5

         Hotărârea Curții (Camera a opta) din 31 ianuarie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Sąd Okręgowy w Szczecinie – Polonia) – Paweł Hofsoe/LVM Landwirtschaftlicher Versicherungsverein Münster AG
   (Cauza C-106/17) (1)

   ([„Trimitere preliminară - Cooperare judiciară în materie civilă - Competența judiciară și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială - Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 - Articolul 11 alineatul (1) litera (b) și articolul 13 alineatul (2) - Competență în materie de asigurări - Domeniu de aplicare personal - Noțiunea «parte vătămată» - Profesionist din domeniul asigurărilor - Excludere”])
   (2018/C 112/07)
   Limba de procedură: polona

      Instanța de trimitere

   Sąd Okręgowy w Szczecinie

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Paweł Hofsoe

      Pârâtă: LVM Landwirtschaftlicher Versicherungsverein Münster AG

      Dispozitivul

   Articolul 13 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 12 decembrie 2012 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială coroborat cu articolul 11 alineatul (1) litera (b) din acest regulament trebuie interpretat în sensul că nu poate fi invocat de către o persoană fizică a cărei activitate profesională constă printre altele în recuperarea de despăgubiri de la asigurători și care se prevalează de un contract de cesiune de creanță încheiat cu victima unui accident rutier pentru a l acționa în justiție pe asigurătorul de răspundere civilă al autorului acestui accident, asigurător care are sediul într-un alt stat membru decât statul membru în care are domiciliul partea vătămată, în fața unei instanțe a acestui din urmă stat membru.

      (1)  JO C 202, 26.6.2017.


title: Cauza C-37/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Cour de cassation (Franța) la 19 ianuarie 2018 – Vueling Airlines SA/Jean-Luc Poignant

text:
               26.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/23

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Cour de cassation (Franța) la 19 ianuarie 2018 – Vueling Airlines SA/Jean-Luc Poignant
   (Cauza C-37/18)
   (2018/C 112/30)
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour de cassation

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Vueling Airlines SA

      Pârât: Jean-Luc Poignant

      Întrebările preliminare

               1)

               Interpretarea dată de Curtea de Justiție a Uniunii Europene, în Hotărârea A-Rosa Flussschiff, C-620/15, articolului 14 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul nr. 1408/71 (1), în versiunea modificată și actualizată prin Regulamentul (CE) nr. 118/97 (2), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul 647/2005 al Parlamentului European și al Consiliului din 13 aprilie 2005 (3), se aplică unui litigiu având ca obiect infracțiunea de muncă disimulată în care certificatele E 101 au fost eliberate în temeiul articolului 14 alineatul (1) litera (a), în aplicarea articolului 11 alineatul (1) din Regulamentul nr 574/72/CE al Consiliului din 21 martie 1972 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului nr 1408/71 (4), deși situația respectivă intra sub incidența articolului 14 alineatul (2) litera (a) punctul (i) pentru salariații care își desfășoară activitatea pe teritoriul statului membru ai cărui resortisanți sunt și pe care întreprinderea de transport aerian stabilită într-un alt stat membru are o sucursală, iar simpla lectură a certificatului E 101 care menționează un aeroport ca loc de desfășurare a activității unui salariat și o întreprindere aeriană ca angajator ar permite să se deducă faptul că acesta a fost obținut în mod fraudulos?

               2)

               În caz afirmativ, principiul supremației dreptului Uniunii Europene trebuie interpretat în sensul că se opune ca o instanță națională, pentru care, în aplicarea dreptului său intern, autoritatea de lucru judecat din penal este obligatorie pentru instanța civilă, procedează în conformitate cu o decizie a unei instanțe penale pronunțate într-un mod incompatibil cu normele dreptului Uniunii Europene prin obligarea în civil a unui angajator la plata de daune interese către un salariat exclusiv în temeiul condamnării penale a acelui angajator pentru muncă disimulată?

      (1)  Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 al Consiliului din 14 iunie 1971 privind aplicarea regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați și cu familiile acestora care se deplasează în cadrul Comunității (JO L 149, p. 2, Ediție specială, 05/vol. 1, p. 26).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 118/97 al Consiliului din 2 decembrie 1996 de modificare și actualizare a Regulamentului (CEE) nr. 1408/71 de aplicare a regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați, cu lucrătorii care desfășoară activități independente și cu membrii familiilor acestora care se deplasează în cadrul Comunității și a Regulamentului (CEE) nr. 574/72 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 1408/71 (JO L 28, p. 1, Ediție specială, 05/vol. 4, p. 35).

      (3)  Regulamentul (CE) nr. 647/2005 al Parlamentului European și al Consiliului din 13 aprilie 2005 de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 1408/71 al Consiliului privind aplicarea regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați, cu lucrătorii nesalariați și cu membrii familiilor acestora care se deplasează în interiorul Comunității, precum și a Regulamentului (CEE) nr. 574/72 al Consiliului de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 1408/71 (JO L 117, p. 1, Ediție specială, 05/vol. 7, p. 211).

      (4)  Regulamentul (CEE) nr. 574/72 al Consiliului din 21 martie 1972 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 1408/71 privind aplicarea regimurilor de securitate socială în raport cu salariații și cu membrii familiilor acestora care se deplasează în interiorul Comunității (JO L 74, p. 1, Ediție specială, 05/vol. 1, p. 74).


title: Cauza T-70/18: Acțiune introdusă la 7 februarie 2018 – Sonova Holding/EUIPO (HEAR THE WORLD)

text:
               26.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/45

         Acțiune introdusă la 7 februarie 2018 – Sonova Holding/EUIPO (HEAR THE WORLD)
   (Cauza T-70/18)
   (2018/C 112/57)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Sonova Holding AG (Stäfa, Elveția) (reprezentanți: R. Pansch și A. Sabellek, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Marca în litigiu: marca Uniunii verbală „HEAR THE WORLD” – înregistrarea nr. 15 274 426

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 21 noiembrie 2017 în cauza R 1645/2017-5

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul nr. 2017/1001.


title: Cauza C-710/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 18 decembrie 2017 – CCC – Consorzio Cooperative Costruzioni Soc. Cooperativa/Comune di Tarvisio

text:
               26.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/16

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 18 decembrie 2017 – CCC – Consorzio Cooperative Costruzioni Soc. Cooperativa/Comune di Tarvisio
   (Cauza C-710/17)
   (2018/C 112/22)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Consiglio di Stato

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: CCC – Consorzio Cooperative Costruzioni Soc. Cooperativa

      Pârâtă: Comune di Tarvisio

      Întrebările preliminare

   Este compatibilă cu articolul 48 din Directiva 2004/18/CE (1) din 31 martie 2004 o normă precum cea prevăzută la articolul 53 alineatul 3 din Decretul legislativ nr. 163 din 16 aprilie 2006, care permite participarea unei întreprinderi cu un proiectant „indicat” care, la rândul său, întrucât nu este ofertant, nu poate recurge la instituția menționării capacităților unui terț?

      (1)  Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii (JO L 134, p. 114, Ediţie specială, 06/vol. 8, p. 116).


title: Cauza T-90/18: Acțiune introdusă la 19 februarie 2018 – Ramón Guiral Broto /EUIPO – Gastro & Soul (CAFE DEL SOL)

text:
               16.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 134/30

         Acțiune introdusă la 19 februarie 2018 – Ramón Guiral Broto /EUIPO – Gastro & Soul (CAFE DEL SOL)
   (Cauza T-90/18)
   (2018/C 134/43)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

      Părțile

      Reclamant: Ramón Guiral Broto (Marbella, Spania) (reprezentan: J. de Castro Hermida, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Gastro & Soul GmbH (Hildesheim, Germania)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă „Café del Sol” – marca Uniunii Europene nr. 6 104 608

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 4/12/2017 în cauza R 1096/2017-4

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate şi constatarea temeiniciei opoziţiei bazate pe marca prioritară al cărei opozant, domnul Ramón Guiral Broto, este titular, şi anume marca spaniolă nr. 2348110, care face parte din clasa 42 din Clasificarea de la Nisa;

               —

               confirmarea deciziei diviziei de opoziţie de respingere a cererii de înregistrare a mărcii Uniunii Europene nr. 6 104 608 pentru „servicii de restaurant (alimentaţie); servicii de cazare; restaurant” din clasa 43 din Clasificarea de la Nisa, depusă de societatea comercială germană Gastro & Soul GmbH, având în vedere riscul de confuzie care ar rezulta pentru consumator din coexistenţa mărcilor în conflict, date fiind puternica similitudine verbală şi identitatea domeniului lor de aplicare; sau, dacă Tribunalul nu este competent, trimiterea litigiului spre soluţionare în faţa unei camere de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală, aceasta având obligaţia să admită temeinicia opoziţiei;

               —

               cu titlu subsidiar, anularea deciziei atacate pentru incoerenţă, încălcarea dreptului la apărare şi atingere adusă de reclamantă securităţii juridice, posibilitatea de a produce o traducere completă a mărcii prioritare opuse fiindu-i refuzată în mod expres în cadrul procedurii în calea de atac R 1096/2017-4, ceea ce este contrar unuia dintre principalele obiective ale trimiterii litigiului în faţa camerei de recurs a EUIPO, decisă de Tribunal în Hotărârea din 13 decembrie 2016 în cauza T-549/15, şi operarea unei noi trimiteri în faţa camerei de recurs a EUIPO pentru remedierea acestei neregularităţi şi, prin urmare, soluţionarea litigiului.

      Motivul invocat (Motivele invocate)

               —

               Încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 2017/1001.