title: Cauza C-551/14 P: Recurs introdus la 2 decembrie 2014 de Arctic Paper Mochenwangen GmbH împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 26 septembrie 2014 în cauza T-634/13, Arctic Paper Mochenwangen GmbH/Comisia Europeană

text:
               26.1.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 26/22

         Recurs introdus la 2 decembrie 2014 de Arctic Paper Mochenwangen GmbH împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 26 septembrie 2014 în cauza T-634/13, Arctic Paper Mochenwangen GmbH/Comisia Europeană
   (Cauza C-551/14 P)
   (2015/C 026/27)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: Arctic Paper Mochenwangen GmbH (reprezentant: S. Kobes, Rechtsanwalt)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

               1.

               Anularea Hotărârii Tribunalului din 26 septembrie 2014 în cauza T-634/13, prin care a fost respinsă acțiunea;

               2.

               admiterea concluziilor prezentate în cererea introductivă în primă instanță de anulare a articolului 1 alineatul (1) din decizia Comisiei din 5 septembrie 2013 privind măsurile naționale de punere în aplicare pentru alocarea tranzitorie cu titlu gratuit a cotelor de emisii de gaze cu efect de seră în conformitate cu articolul 11 alineatul (3) din Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului [C(2013) 5666, 2013/448/UE] (1) (JO L 240, p. 27), în măsura în care prin aceasta au fost respinse atât includerea instalației menționate cu identificatorul de instalație DE000000000000563 în anexa I litera A la lista privind instalațiile care intră în domeniul de aplicare al Directivei 2003/87/CE (2), comunicată de Germania Comisiei în conformitate cu articolul 11 alineatul (1) din Directiva 2003/87/CE, cât și cantitățile anuale preliminare corespunzătoare ale cotelor de emisii care trebuie alocate cu titlu gratuit acestei instalații;

               3.

               cu titlu subsidiar, anularea hotărârii menționate la punctul 1 și trimiterea cauzei la Tribunal spre rejudecare;

               4.

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Recurenta critică încălcarea dreptului Uniunii în sensul articolului 58 primul paragraf a doua și a treia teză din Statutul Curții de Justiție. Tribunalul a considerat, încălcând drepturile fundamentale și principiul proporționalității, că este compatibil cu dreptul Uniunii refuzul Comisiei de a aloca cu titlu gratuit cote de emisie în temeiul unei clauze privind situații extreme a statului membru. Hotărârea atacată încalcă drepturile recurentei întemeiate pe articolele 16 și 17 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.
   În cadrul motivului de recurs invocat, recurenta susține că în Decizia 2011/278/UE (3), Comisia nu a prevăzut în reglementarea privind cotele de emisie alocate cu titlu gratuit nicio dispoziție privind suficienta protecție individuală a drepturilor fundamentale. În temeiul Deciziei 2011/2778/UE, alocarea de cotele de emisie cu titlu gratuit se face prin intermediul unei formule de calcul standardizate. Decizia nu prevede însă nicio dispoziție care permite alocarea gratuită de cote de emisie suplimentare în cazurile în care alocarea prin utilizarea formulei de calcul standardizate conduce la costuri excepționale sau la dificultăți excesive în situațiile individuale.
   Respingerea cererii încalcă drepturile fundamentale din cartă și principiul proporționalității. Tribunalul s-a limitat să ia în considerare efectul pe care îl au costurile normale ale schemei de comercializare a certificatelor de emisie și ale sistemului de alocare potrivit Deciziei 2011/278/UE. Contrar jurisprudenței Curții de Justiție, Tribunalul a ignorat în totalitate necesara protecție individuală a drepturilor fundamentale ale recurentei.

      (1)  JO L 240, p.27

      (2)  Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 octombrie 2003 de stabilire a unui sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în cadrul Comunității și de modificare a Directivei 96/61/CE a Consiliului (JO L 275, p. 32, Ediție specială, vol.10, p.78)

      (3)  Decizia Comisiei din 27 aprilie 2011 de stabilire, pentru întreaga Uniune, a normelor tranzitorii privind alocarea armonizată și cu titlu gratuit a cotelor de emisii în temeiul articolului 10a din Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului (JO L 130, p.1)


title: Cauza T-566/08: Acțiune introdusă la 17 decembrie 2008 — Total Raffinage Marketing/Comisia

text:
               7.3.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 55/38

         Acțiune introdusă la 17 decembrie 2008 — Total Raffinage Marketing/Comisia
   (Cauza T-566/08)
   (2009/C 55/69)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Total Raffinage Marketing (Puteaux, Franța) (reprezentanți: A. Vandencasteele, C. Falmagne, C. Lemaire și S. Naudin, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantului

               —

               Anularea în parte a articolelor 1 și 2 din Decizia Comisiei nr. C(2008) 5476 final din 1 octombrie 2008 privind o procedură de aplicare a articolului 81 din Tratatul CE și a articolului 53 din Acordul privind SEE (Cazul COMP/39.181 — Ceară de lumânări);

               —

               reducerea, în mod foarte substanțial, a cuantumului amenzii aplicate societății Total R.M. prin articolul 2 din decizia menționată;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Prin prezenta acțiune, reclamanta solicită anularea în parte a Deciziei C (2008) 5476 final a Comisiei din 1 octombrie 2008 adoptată în Cazul COMP/39.181 — Ceară de lumânări, prin care Comisia a constatat că anumite întreprinderi, printre care și reclamanta, au încălcat articolul 81 alineatul (1) CE și articolul 53 alineatul (1) din Acordul privind Spațiul Economic European prin stabilirea prețurilor și împărțirea pițelor cerii de parafină în Spațiul Economic European (SEE) și a gaciului de parafină în Germania.
   În susținerea acțiunii formulate, reclamanta invocă unsprezece motive întemeiate pe încălcarea articolului 81 CE, pe cerința motivării, pe Orientările din 2006 privind calcularea amenzilor (1) și, respectiv, pe principiile proporționalității, prezumției de nevinovăție, securității juridice, egalității de tratament și caracterului personal al pedepselor, în măsura în care Comisia:

               —

               ar fi considerat că practicile referitoare la ceară și la parafină, pe de o parte, și la gaciul de parafină, pe de altă parte, reprezintă o singură încălcare continuă și ar fi calificat drept acord practicile referitoare la gaciul de parafină;

               —

               ar fi reținut în mod eronat existența unei singure încălcări continue constând într-un acord de stabilire a prețurilor, de împărțire a piețelor și/sau a clientelei în condițiile în care împotriva reclamantei ar putea fi reținut doar un singur schimb de informații privind starea pieței de parafină, prețurile și strategiile viitoare în materie tarifară, clienții și cantitatea;

               —

               pe de o parte, întrucât a reținut răspunderea reclamantei pentru întreaga durată a înțelegerii referitoare la ceară și la parafină, nu ar fi respectat jurisprudența comunitară privind distanțarea publică față de înțelegere, din moment ce reclamanta ar fi încetat să participe la „reuniunile tehnice” după reuniunea din 11 și 12 mai 2004, cu alte cuvinte cu un an înainte de terminarea încălcării și, pe de altă parte, ar fi admis retragerea anticipată a Repsol din înțelegere înainte de terminarea încălcării, însă nu și retragerea anticipată a reclamantei, deși aceasta din urmă se găsea într-o situație echivalentă;

               —

               ar fi solicitat reclamantei să facă dovada distanțării publice față de înțelegere;

               —

               nu ar fi luat în considerare absența punerii în aplicare a înțelegerii;

               —

               ar fi utilizat valoarea vânzărilor pe ultimele trei exerciții din perioada de participare a reclamantei la înțelegere în locul valorii vânzărilor din ultimul an de participare;

               —

               ar fi reținut un procentaj prea mare din valoarea vânzărilor pentru pilonul gaci de parafină al înțelegerii;

               —

               ar fi aplicat o metodă de calcul al amenzii consacrată la punctul 24 din Orientări care ar fi contrară articolului 23 alineatul (3) din Regulamentul nr. 1/2003 și principiilor proporționalității, egalității de tratament și prezumției de nevinovăție;

               —

               ar fi aplicat o amendă suplimentară în scop de disuasiune fără a o justifica totuși în mod suficient;

               —

               ar fi impus o amendă reprezentând 410 % din cifra de afaceri realizată într-un an de către reclamantă pe piața relevantă;

               —

               ar fi imputat societății mamă, Total SA, comportamentul reclamantei.

      (1)  Orientari privind calcularea amenzilor aplicate în temeiul articolului 23 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul nr. 1/2003 (JO 2006, C 210, p. 2, Editie speciala 08/vol. 4, p. 264).


title: Cauza T-408/09: Acțiune introdusă la 8 octombrie 2009 — ancotel/OAPI — Acotel (ancotel)

text:
               19.12.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 312/33

         Acțiune introdusă la 8 octombrie 2009 — ancotel/OAPI — Acotel (ancotel)
   (Cauza T-408/09)
   2009/C 312/55
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: ancotel GmbH (Frankfurt am Main, Germania) (reprezentant: Rechtsanwalt H. Truelsen)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Acotel SpA (Roma, Italia)

      Concluziile reclamantei

               —

               anularea Deciziei Primei camere de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (OAPI) din 19 iunie 2009 (cauza R 1385/2008-1);

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: ancotel

      Marca comunitară vizată: marca figurativă „ancotel” pentru sercivii din clasele 35 și 38 (cerere de înregistrare nr. 3 314 424)

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: Acotel SpA

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: în special marca figurativă italiană nr. 643 751 și marca figurativă comunitară „ACOTEL” pentru produse și servicii din clasele 9 și 38

      Decizia diviziei de opoziție: admite în parte a opoziția

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul 1 litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 (1) având în vedere lipsa riscului de confuzie între mărcile respective

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 cu privire la marca comunitară (JO 2009, L 78, p. 1).


title: Cauza T-443/12: Acțiune introdusă la 5 octombrie 2012 — ancotel/OAPI — Acotel (ancotel.)

text:
               8.12.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 379/25

         Acțiune introdusă la 5 octombrie 2012 — ancotel/OAPI — Acotel (ancotel.)
   (Cauza T-443/12)
   2012/C 379/44
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: ancotel GmbH (Frankfurt am Main, Germania) (reprezentant: H. Truelsen, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Acotel SpA (Roma, Italia)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 3 august 2012 în cauza R 1895/2011-4 (ex R 1385/2008-1);

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta

      Marca comunitară vizată: marca figurativă care conține elementul verbal „ancotel”, pentru servicii din clasele 35 și 38 — cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 3 314 424

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: Acotel SpA

      Marca sau semnul invocat: mărcile figurative naționale și comunitare care conțin elementul verbal „ACOTEL”, pentru produse și servicii din clasele 9 și 38

      Decizia diviziei de opoziție: admite în parte opoziția

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009


title: Cauza T-205/15: Acțiune introdusă la 24 aprilie 2015 – Aguirre y Compañía/OAPI – Puma (Reprezentarea unui pantof de sport)

text:
               22.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 205/36

         Acțiune introdusă la 24 aprilie 2015 – Aguirre y Compañía/OAPI – Puma (Reprezentarea unui pantof de sport)
   (Cauza T-205/15)
   (2015/C 205/49)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Aguirre y Compañía, SA (Madrid, Spania) (reprezentanți: M. Pomares Caballero și A. Pomares Caballero, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Puma SE (Herzogenaurach, Germania)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Titularul desenului sau a modelului industrial în litigiu: reclamanta

      Desenul sau modelul industrial în litigiu: modelul industrial comunitar care reprezintă un pantof de sport – modelul industrial comunitar nr. 1050520-0001

      Decizia atacată: Decizia Camerei a treia de recurs a OAPI din 20 ianuarie 2015 în cauza R 696/2013-3

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               modificarea deciziei atacate în sensul declarării că nu există în speță cauza de nulitate prevăzută la articolul 25 alineatul (1) litera (e) din Regulamentul nr. 6/2002, reținută de camera de recurs;

               —

               sau, cu titlu subsidiar, anularea deciziei atacate;

               —

               și, în orice caz, obligarea OAPI la plata propriilor cheltuieli de judecată și a celor efectuate de reclamantă.

      Motivele invocate

               —

               Încălcarea normelor fundamentale de procedură întrucât conține afirmații neconcordante, care împiedică o motivare suficientă a deciziei atacate;

               —

               încălcarea articolului 25 alineatul (1) litera (e) din Regulamentul nr. 6/2002;

               —

               încălcarea articolului 63 din Regulamentul nr. 6/2002.


title: Cauza C-469/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale di Verona (Italia) la 30 august 2013 — Shamim Tahir/Ministero dell’Interno e Questura di Verona

text:
               22.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 52/25

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale di Verona (Italia) la 30 august 2013 — Shamim Tahir/Ministero dell’Interno e Questura di Verona
   (Cauza C-469/13)
   2014/C 52/44
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale di Verona

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Shamim Tahir

      Pârâte: Ministero dell’Interno, Questura di Verona

      Întrebările preliminare

               1.

               Art. 7 alineatul (1) din Directiva 2003/109 (1) trebuie interpretat în sensul că condiția reședinței legale și fără întrerupere timp de cinci ani în statul membru, prevăzută la art. 4 alineatul (1) din directivă și a cărei existență trebuie dovedită prin înscrisuri la momentul depunerii cererii de permis de ședere pe termen lung, poate fi îndeplinită și de o altă persoană decât cea care formulează cererea și care are legături de familie cu persoana care formulează cererea în sensul art. 2 lit. (e) din directivă?

               2.

               Art. 13 prima teză din Directiva 2003/109 trebuie interpretat în sensul că printre condițiile mai favorabile în care statele membre pot elibera permise de ședere CE pe termen lung permanente sau cu durată de validitate nelimitată este și aceea care permite să se extindă, în calitate de condiție pentru acordarea statutului de rezident pe termen lung, reședința legală și fără întrerupere timp de cinci ani în statul în cauză, prevăzută la art. 4 alineatul 1 din aceeași directivă, a celui care a dobândit deja statutul de rezident pe termen lung la membrii familiei acestuia astfel cum sunt definiți la art. 2 lit. (e) din directivă, indiferent de durata șederii acestora din urmă pe teritoriul statului membru în care este formulată cererea?

      (1)  Directiva 2003/109/CE a Consiliului din 25 noiembrie 2003 privind statutul resortisanților țărilor terțe care sunt rezidenți pe termen lung (JO L 16, p. 44, Ediție specială, 19/vol. 6, p. 225).


title: Cauza T-283/14: Acțiune introdusă la 30 aprilie 2014 – Advansa și alții/Comisia

text:
               14.7.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/35

         Acțiune introdusă la 30 aprilie 2014 – Advansa și alții/Comisia
   (Cauza T-283/14)
   2014/C 223/39
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamante: Advansa GmbH (Hamm, Germania), Akzo Nobel Industrial Chemicals GmbH (Ibbenbüren, Germania), Aurubis AG (Hamburg, Germania), CABB GmbH (Gersthofen, Germania), CBW Chemie GmbH Bitterfeld-Wolfen (Bitterfeld-Wolfen, Germania), CFB Chemische Fabrik Brunsbüttel GmbH & Co. KG (Bitterfeld-Wolfen), Clariant Produkte (Germania) GmbH (Frankfurt am Main, Germania), Dow Olefinverbund GmbH (Schkopau, Germania), Dow Deutschland Anlagengesellschaft mbH (Stade, Germania), Dralon GmbH (Dormagen, Germania), Ems-Chemie (Neumünster) GmbH & Co. KG (Neumünster, Germania), Hahl Filaments GmbH (Munderkingen, Germania), ISP Marl GmbH (Marl, Germania), Messer Produktionsgesellschaft mbH Siegen (Bad Soden am Taunus, Germania), Messer Produktionsgesellschaft mbH Salzgitter (Bad Soden am Taunus), Nabaltec AG (Schwandorf, Germania), Siltronic AG (München, Germania), Trevira GmbH (Bobingen, Germania), Wacker Chemie AG (München, Germania) și Westfalen Industriegase GmbH (Münster, Germania) (reprezentanți: C. Arhold, N. Wimmer, F. Wesche, L. Petersen și T. Woltering)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Comisiei Europene din 18 decembrie 2013 de iniţiere a procedurii oficiale de investigare în ceea ce priveşte Autorul de stat SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN) – Sprijin pentru energia electrică produsă din surse regenerabile și reducerea suprataxei pe energia din surse regenerabile pentru utilizatorii mari consumatori de energie,

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe încălcarea articolului 107 alineatul (1) şi a articolului 108 TFEU din cauza clasificării eronate a regimului special de compensare.

                           —

                           Reclamantele susţin că decizia de iniţiere a procedurii încalcă articolul 107 alineatul (1) TFUE şi articolul 108 TFUE, precum şi articolul 13 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 659/1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE (1) deoarece suprataxa EEG prevăzută de Gesetz für den Vorrang erneuerbarer Energien (Legea privind acordarea de prioritate surselor regenerabile de energie, denumită în continuare „EEG”) nu constituia o alocare a unor resurse de stat şi reducerea suprataxei EEG pentru marii consumatori de energie nu reprezenta o renunţare la resurse de stat.

                           —

                           Reclamantele susţin în această privinţă că Comisia şi-a întemeiat analiza pe parametri de delimitare noi, incompatibili cu principiile stabilite de jurisprudenţa anterioară. În special, Comisia a renunţat total la criteriul puterii de dispoziţie concrete de care se bucură autorităţile de stat, care este necesar, potrivit unei jurisprudenţe constante, pentru a se putea face o clasificare în sensul de resurse de stat şi a considerat suficient că legiuitorul naţional ar influenţa fluxurile de plăţi între particulari şi că autorităţile de reglementare ar monitoriza respectarea de către particulari a prevederilor normative.

                           —

                           În plus, Comisia este legată de decizia sa prin care nu a clasificat EEG din 2000 drept un ajutor în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE deoarece nu a existat un transfer de resurse de stat şi prin urmare a săvârşit o eroare de drept atunci când a considerat EEG din 2012 ca fiind o schemă de ajutor nouă şi implementată în mod nelegal.

                           —

                           În plus, Comisia nu a analizat în mod adecvat şi, prin urmare, nu a putut constata că excepţiile pentru întreprinderile mari consumatoare de energie sunt justificate potrivit obiectivului, naturii şi structurii intrinseci ale EEG din 2012 şi nu constituie deci un avantaj selectiv.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 108 alineatul (1) TFUE şi a articolelor 18 şi 19 din Regulamentul nr. 659/1999 ca urmare a omisiunii de a propune măsuri adecvate.

                           —

                           Reclamantele invocă în această privinţă că, la analizarea EEG din 2012, Comisia ar trebui, în orice caz, să fi aplicat procedura pentru ajutoarele existente potrivit articolului 108 alineatul (1) TFUE şi articolelor 17-19 din Regulamentul nr. 659/1999 şi ar fi trebuit, înainte de a iniţia procedura oficială de investigare, să propună Germaniei măsuri adecvate, în loc să expună deţinătorii de cote de piaţă la riscuri economice considerabile din cauza clasificării EEG din 2012 ca fiind un ajutor nou care nu a fost notificat

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea dreptului de a fi ascultat.

                           —

                           Reclamantele mai susţin că, în orice caz, Comisia ar fi trebuit să le asculte înainte de adoptarea unei decizii cu astfel de efecte juridice grave.

               4.

               Al patrulea motiv întemeiat pe motivarea insuficientă.

                           —

                           În final, reclamantele invocă faptul că decizia de iniţiere nu este motivată suficient în punctele esenţiale.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE (JO L 83, p. 1, Ediţie specială, 08/vol. 1, p. 41).


title: Cauza T-382/07 R: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 30 octombrie 2007 — Republica Franceză/Consiliul Uniunii Europene

text:
               22.12.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 315/44

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 30 octombrie 2007 — Republica Franceză/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza T-382/07 R)
   (2007/C 315/86)

      Limba de procedură: franceza

   Președintele Tribunalului a dispus radierea cauzei.


title: Cauza C-651/13: Ordonanța Curții (Camera a opta) din 12 februarie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Consiglio di Stato – Italia) – Lb Group Ltd/Ministero dell'Economia e delle Finanze, Amministrazione Autonoma dei Monopoli di Stato (AAMS), Galassia Game Srl (Trimitere preliminară — Articolul 99 din Regulamentul de procedură — Întrebări preliminare identice — Articolele 49 TFUE și 56 TFUE — Libertatea de stabilire — Libera prestare a serviciilor — Jocuri de noroc — Reglementare națională — Reorganizarea sistemului concesiunilor printr-o aliniere temporală a termenelor de expirare — Nouă cerere de ofertă — Concesiuni cu o durată mai mică decât cea a concesiunilor anterioare — Restricție — Motive imperative de interes general — Proporționalitate)

text:
               20.4.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 127/2

         Ordonanța Curții (Camera a opta) din 12 februarie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Consiglio di Stato – Italia) – Lb Group Ltd/Ministero dell'Economia e delle Finanze, Amministrazione Autonoma dei Monopoli di Stato (AAMS), Galassia Game Srl
   (Cauza C-651/13) (1)

   ((Trimitere preliminară - Articolul 99 din Regulamentul de procedură - Întrebări preliminare identice - Articolele 49 TFUE și 56 TFUE - Libertatea de stabilire - Libera prestare a serviciilor - Jocuri de noroc - Reglementare națională - Reorganizarea sistemului concesiunilor printr-o aliniere temporală a termenelor de expirare - Nouă cerere de ofertă - Concesiuni cu o durată mai mică decât cea a concesiunilor anterioare - Restricție - Motive imperative de interes general - Proporționalitate))
   (2015/C 127/02)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Consiglio di Stato

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Lb Group Ltd

      Pârâți: Ministero dell'Economia e delle Finanze, Amministrazione Autonoma dei Monopoli di Stato (AAMS), Galassia Game Srl

      Dispozitivul

   Articolele 49 TFUE și 56 TFUE, precum și principiile egalității de tratament și efectivității trebuie interpretate în sensul că nu se opun unei legislații naționale precum cea în discuție în litigiul principal, care prevede organizarea unei noi proceduri de cerere de ofertă pentru acordarea de concesiuni cu o durată mai mică decât cea a concesiunilor atribuite anterior, ca urmare a unei reorganizări a sistemului printr-o aliniere temporală a termenelor de expirare a concesiunilor.

      (1)  JO C 112, 14.4.2014.


title: Cauza T-524/15: Ordonanța Tribunalului din 5 aprilie 2016 – NICO/Consiliul

text:
               30.5.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 191/46

         Ordonanța Tribunalului din 5 aprilie 2016 – NICO/Consiliul
   (Cauza T-524/15) (1)

   (2016/C 191/63)
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei a șaptea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 371, 9.11.2015.


               15.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/1

         (2008/C 209/01)
   Ultima publicație a Curții de Justiție în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

         JO C 197, 2.8.2008

   Publicații anterioare

      JO C 183, 19.7.2008

      JO C 171, 5.7.2008

      JO C 158, 21.6.2008

      JO C 142, 7.6.2008

      JO C 128, 24.5.2008

      JO C 116, 9.5.2008

   Aceste texte sunt disponibile pe:

               EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Cauza F-104/09: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 24 martie 2011 — Canga Fano/Consiliul (Funcție publică — Funcționari — Promovare — Exercițiul de promovare 2009 — Decizie de nepromovare — Analiza comparativă a meritelor — Eroare vădită de apreciere — Acțiune în anulare — Acțiune în despăgubire)

text:
               28.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 160/28

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 24 martie 2011 — Canga Fano/Consiliul
   (Cauza F-104/09) (1)

   (Funcție publică - Funcționari - Promovare - Exercițiul de promovare 2009 - Decizie de nepromovare - Analiza comparativă a meritelor - Eroare vădită de apreciere - Acțiune în anulare - Acțiune în despăgubire)
   2011/C 160/42
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Diego Canga Fano (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: S. Rodrigues și C. Bernard-Glanz, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Bauer și K. Zieleśkiewicz, agenți)

      Obiectul cauzei

   Anularea deciziei pârâtului de a nu îl include pe reclamant în lista funcționarilor promovați la gradul AD 13 în cadrul exercițiului de promovare 2009

      Dispozitivul hotărârii

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Domnul Canga Fano suportă totalitatea cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 37, 13.2.2010, p. 51.


title: Cauza C-498/07 P: Recurs introdus la 16 noiembrie 2007 de Aceites del Sur-Coosur, S.A., anterior Aceites del Sur, S.A. împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera întâi) pronunțate la 12 septembrie 2007 în cauza T-363/04, Koipe Corporación, S.L./Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

text:
               26.1.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/27

         Recurs introdus la 16 noiembrie 2007 de Aceites del Sur-Coosur, S.A., anterior Aceites del Sur, S.A. împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera întâi) pronunțate la 12 septembrie 2007 în cauza T-363/04, Koipe Corporación, S.L./Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   (Cauza C-498/07 P)
   (2008/C 22/53)
   Limba de procedură: spaniola
   Părțile

      Recurentă: Aceites del Sur-Coosur, S.A., anterior Aceites del Sur, S.A. (reprezentant: J.-M. Otero Lastres, abogado)

      Celelalte părți în proces: Koipe Corporación, S.L. și Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   Concluziile recurentei

               —

               Declararea ca introdus în termen și în forma legală a recursului formulat împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera intâi) din 12 septembrie 2007 în cauza T-363/04, pentru încălcarea dreptului comunitar;

               —

               admiterea recursului, în temeiul articolul 61 din Statutul Curții de Justiție și al articolului 113 din Regulamentul de Procedură și, pe cale de consecință, anularea în totalitate a deciziei menționate a Tribunalului de Primă Instanță;

               —

               soluționarea definitivă a litigiului, în cazul în care statutul acestuia o permite;

               —

               în subsidiar, în caz contrar, trimiterea cauzei la Tribunalul de Primă Instanță pentru soluționarea acesteia în conformitate cu criteriile obligatorii ale Curții de Justiție și, dacă apreciază necesar, indicarea efectelor hotărârii anulate care trebuie să se considere definitive pentru părțile în litigiu, prin aceasta, în temeiul articolului 112 din Regulamentul de procedură, obligând reclamanta, aici în calitate de intimată, la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Prezentul recurs formulat împotriva hotărârii Camerei întâi a Tribunalului de Primă Instanță din 12 septembrie 2007 se întemeiază pe cele două motive expuse în continuare:
   1.   Încălcarea alineatului (1) și a alineatului (2) litera (a) punctele i) și ii) din articolul 8 din Regulamentul nr. 40/94 (1)

   Prima încălcare a dreptului comunitar săvârșită în cadrul hotărârii atacate constă în considerarea ca „lipsită de relevanță” a problemei de a ști care dintre mărcile CARBONELL invocate în sprijinul opoziției la cererea de înregistrare a mărcii comunitare LA ESPAÑOLA nr. 236588 îndeplinesc condiția de a fi mărci „anterioare”.
   Prin aplicarea articolului 8 alineatul (1) și a articolului 8 alineatul (2) litera (a) punctele i) și ii) din Regulamentul 40/94, hotărârea trebuia să fi exclus dintre mărcile opozabile marca comunitară CARBONELL nr. 338681 aparținând KOIPE pentru că respectiva înregistrare comunitară nu reprezintă o marcă anterioară în sensul alineatului (2) litera (a) punctul i) din articolul 8 din Regulamentul 40/94. Acționând astfel, unicele mărci anterioare aparținând KOIPE ce puteau fi opuse cererii de înregistrare a mărcii comunitare LA ESPAÑOLA nr. 236588 reprezentată erau mărcile înregistrate spaniole CARBONELL cu numerele 994364, 1238745 și 1698613.
   Delimitate astfel mărcile anterioare ce puteau fi opuse cererii de înregistrare a mărcii comunitare LA ESPAÑOLA nr. 236588, ar fi, potrivit articolului 8 alineatul (1) litera (b), mărci anterioare protejate pe teritoriul spaniol. Aceasta înseamnă că problema existenței riscului de confuzie între marca comunitară LA ESPAÑOLA nr. 236588 și mărcile anterioare opozabile ale KOIPE trebuia apreciată numai din perspectiva publicului de pe teritoriul spaniol, care reprezintă spațiul în care sunt protejate mărcile anterioare ale KOIPE, și nu în raport cu publicul de pe întregul teritoriu comunitar, deoarece printre mărcile anterioare nu exista nicio marcă comunitară.
   2.   Încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94
   Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94 reglementează, astfel cum bine se cunoaște, motivul de refuz relativ al unei cereri de înregistrare a unei mărci comunitare pentru existența riscului de confuzie între marca comunitară solicitată și una sau mai multe mărci comunitare anterioare opozabile. Cu toate acestea, hotărârea atacată a încălcat acest principiu din următoarele două cauze:
   Partea intâi
   Efectele delimitării eronate a mărcilor anterioare opozabile cererii de înregistrare a mărcii comunitare LA ESPAÑOLA nr. 236588
   Prima încălcare a articolului 8 alineatul (1) litera (b) pe care o invocăm pornește de la delimitarea eronată a mărcilor „anterioare” opozabile cererii de înregistrare a mărcii comunitare și are în vedere efectele pe care le-a avut această delimitare eronată a mărcilor anterioare opozabile în aplicarea care s-a dat articolului 8 alineatul (1) litera (b) la litigiul ce face obiectul prezentei acțiuni în cadrul hotărârii atacate.
   Din tot ceea ce se afirmă în cadrul acestei prime părți, trebuie să se conchidă că hotărârea atacată a încălcat articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94 deoarece:

               —

               Nu a considerat ca mărci anterioare opozabile, exclusiv mărcile spaniole CARBONELL numerele 994364, 1238745 și 1698613.

               —

               Nu a exclus în mod explicit dintre mărcile opozabile marca comunitară ulterioară CARBONELL nr. 338681.

               —

               Ca o consecință a celor două afirmații precedente, nu a delimitat în mod corect „publicul de pe teritoriul în care erau protejate mărcile anterioare”, întrucât deși mărcile anterioare erau exclusiv spaniole, publicul de pe teritoriul relevant era consumatorul spaniol de ulei de măsline.

               —

               Deși a făcut trimitere în câteva dintre punctele sale la „piața spaniolă a uleiului de măsline”, a luat în considerare acest fapt în mod foarte limitat și parțial, deoarece a ținut seama de acesta numai în cadrul aprecierii caracterului distinctiv al elementelor figurative ale semnelor în conflict.

               —

               Pe cale de consecință, nu a luat în considerare acest fapt nici în cadrul evaluării factorului similitudinii între semne în integralitatea sa (nu se menționează nimic despre „piața spaniolă a uleiului de măsline” în evaluarea, spre exemplu, a caracterului distinctiv al elementelor verbale ale semnelor în conflict), nici în cadrul examinării altor factori care erau relevanți în cauză pentru a se pronunța asupra existenței sau lipsei riscului de confuzie între semnele în conflict.

         Partea a doua
   Influența delimitării eronate a mărcilor opozabile în privința publicului din teritoriul în care este protejată marca anterioară. Greșita determinare și evaluarea subsecventă a factorilor relevanți pentru aprecierea riscului de confuzie.
   Argumentația pe care o susținem pentru demonstrarea încălcării articolului 8 alineatul (1) litera (b) pe care o învederăm în această a doua parte se bazează pe doi piloni sau două fundamente: pe de o parte, toate cele indicate anterior cu privire la eronata delimitare a „mărcilor anterioare opozabile” și influența acesteia asupra factorului „publicului din teritoriul în care este protejată marca anterioară”, iar, pe de altă parte, o greșită determinare și evaluarea subsecventă a tuturor factorilor de care trebuia să se țină seama pentru a aprecia dacă exista sau nu riscul de confuzie între marca comunitară solicitată LA ESPAÑOLA nr. 236588 și mărcile anterioare spaniole opozabile CARBONELL cu numerele 994364, 1238745 și 1698613.
   Argumentele pe care această parte se bazează pentru a susține că, prin greșita aplicare a articolului 8 alineatul (1) litera (b), hotărârea atacată a încălcat dreptul comunitar sunt următoarele:

               —

               Hotărârea atacată nu a examinat semnele în conflict din perspectiva criteriului „aprecierii globale” și al „impresiei de ansamblu”, ci într-o viziune separată și succesivă, și, prin urmare, „analitică”, în privința elementelor integrante ale mărcilor compuse în conflict, încălcând astfel articolul 8 alineatul (1) litera (b) și jurisprudența comunitară prin care acesta este interpretat.
               Hotărârea atacată nu a și-a îndeplinit obligația primordială, și anume de examinare a mărcilor din perspectiva criteriului „aprecierii globale” și al „impresiei de ansamblu” pe care le produceau mărcile în conflict. Departe de a realiza acest lucru, hotărârea atacată a urmat, încă de la bun început, o metodă analitică, și a procedat la examinarea separată și succesivă a elementelor figurative, pe de o parte (punctele 75-87, inclusiv punctele menționate) și verbale, iar pe de altă parte (punctele 88-93) a acordat o importanță decisivă elementelor figurative și a negat orice importanță a elementelor verbale. Desigur, hotărârea atacată citează criteriul „aprecierii globale” și criteriul „impresiei de ansamblu” (punctul 99), însă este deopotrivă adevărat faptul că nu este suficient a cita și a reproduce un criteriu din jurisprudență pentru a acționa cu precizie, fiind necesar ca acest criteriu să fie urmat și aplicat corect în speță. Însă în hotărârea atacată nu acesta este cazul. În realitate, în aprecierea factorului similitudinii semnelor în conflict, hotărârea atacată nu a aplicat ca pe un criteriu primar și principal criteriul aprecierii globale și al impresiei de ansamblu, ci a urmat un criteriu analitic, procedând, mai cu seamă, la o descompunere a mărcilor în elementele lor figurative și verbale, și ulterior la o evaluare separată, mai întâi a celor două elemente figurative ale mărcilor în conflict, iar apoi, la o evaluare a elementului verbal LA ESPAÑOLA, omițând orice trimitere la celălalt element verbal al mărcilor opozabile, denumirea CARBONELL.
               Pe de altă parte, hotărârea atacată a încălcat articolul 8 alineatul (1) litera (b) și pentru că nu a efectuat o evaluare a doi factori relevanți în cauză, precum coexistența anterioară pe parcursul unei lungi perioade și notorietatea, factori extrem de relevanți pentru aprecierea riscului de confuzie între marca comunitară solicitată LA ESPAÑOLA nr. 236588 și mărcile anterioare spaniole opozabile CARBONELL.

               —

               Percepția consumatorului mediu spaniol de ulei de măsline și presupusul risc de confuzie între mărcile în conflict.
               Deși face trimitere la profilul consumatorului mediu elaborat prin intermediul jurisprudenței comunitare, hotărârea atacată nu utilizează acest prototip al consumatorului, ci configurează profilul consumatorului mediu spaniol de ulei de măsline ca fiind mai apropiat de prototipul consumatorului mediu evocat de jurisprudența germană, „un consumator neatent și neanalitic”, preferându-l pe acesta prototipului consumatorului european ales de jurisprudența comunitară, „consumatorul normal informat și suficient de atent și de avizat” (hotărârea Lloyd, punctul 26, hotărârea Picasso, punctul 38). Iar alături de această gravă eroare, hotărârea atacată comite o altă eroare nu mai puțin relevantă, anume „luarea în considerare a gradului de atenție mai scăzut” pe care publicul l-ar putea avea față de mărcile de ulei de măsline, în loc de luarea în considerare a gradului de atenție pe care consumatorul mediu spaniol normal informat și suficient de atent și de avizat îl are în mod obișnuit față de uleiul de măsline.

      (1)  Regulamentul Consiliului din 20 decembrie 2003 privind marca comunitară, JO 1994, L 11, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 146.


title: Cauza T-149/08: Acțiune introdusă la 18 aprilie 2008 — Abbott Laboratories/OAPI — aRigen (Sorvir)

text:
               7.6.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/36

         Acțiune introdusă la 18 aprilie 2008 — Abbott Laboratories/OAPI — aRigen (Sorvir)
   (Cauza T-149/08)
   (2008/C 142/66)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Abbott Laboratories (Abbott Park, Statele Unite) (reprezentant: S. Schäffler, lawyer)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: aRigen, Inc. (Tokyo, Japonia)
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 6 februarie 2008 în cauza R 809/2007-2; și

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: aRigen, Inc.

      Marca comunitară vizată: marca verbală „Sorvir” pentru produse din clasa 5 — cererea nr. 004 455 507.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: reclamanta.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca verbală „NORVIR” pentru produse din clasa 5.

      Decizia diviziei de opoziție: respinge în totalitate opoziția.

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94 al Consiliului întrucât mărcile în discuție sunt asemănătoare și astfel pot crea confuzie.


title: Cauza T-88/06: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 24 ianuarie 2008 — Dorel Juvenile Group/OAPI (SAFETY 1 ST ) ( Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale SAFETY 1 ST — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 )

text:
               8.3.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 64/35

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 24 ianuarie 2008 — Dorel Juvenile Group/OAPI (SAFETY 1ST)
   (Cauza T-88/06) (1)

   („Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale SAFETY 1ST - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94’)
   (2008/C 64/55)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamant: Dorel Juvenile Group, Inc. (Canton, Statele Unite ale Americii) (reprezentant: G. Simon, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: Ó. Mondéjar Ortuño, agent)
   Obiectul
   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 11 ianuarie 2006 (cauza R 616/2004-2) privind cererea de înregistrare a mărcii verbale SAFETY 1ST ca marcă comunitară
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Dorel Juvenile Group, Inc. la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 108, 6.5.2006.


title: Cauza T-166/10: Acțiune introdusă la 7 aprilie 2010 — Samskip Multimodal Container Logistics/Comisia

text:
               31.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/39

         Acțiune introdusă la 7 aprilie 2010 — Samskip Multimodal Container Logistics/Comisia
   (Cauza T-166/10)
   ()
   2010/C 209/61
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Samskip Multimodal Container Logistics BV (’s-Gravenzande, Țările de Jos) (reprezentanți: K. Platteau, Y. Maasdam și P. Broers, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei C(2010) 580 a Comisiei din 27 ianuarie 2010 privind acordarea asistenței financiare propunerilor depuse, în cadrul procedurii de selecție 2009, în programul Uniunii Europene de acordare a asistenței financiare comunitare pentru îmbunătățirea performanțelor de mediu ale sistemului de transport de mărfuri (Marco Polo II) (1), în măsura în care selectează propunerea nr. TREN/B4/SUB/01-2009 MP-II/6, proiectul G2G@2XL, pentru o subvenție de 2 190 539 EUR;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată, potrivit articolului 87 alineatul (2) din Regulamentul de procedură.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamanta invocă două motive în susținerea acțiunii.
   Prin intermediul primului motiv, reclamanta susține că asistența contestată nu respectă condițiile și cerințele de finanțare prevăzute la articolul 5 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1692/2006 întrucât:

               —

               provoacă o denaturare a concurenței inacceptabilă și contrară interesului comun pe piața serviciilor de tranzitare a mărfurilor prin moduri alternative de transport propuse de proiectul G2G@2XL, și anume transportul feroviar și transportul maritim pe distanțe mici din Italia, din Elveția și din Austria spre Regatul Unit și

               —

               proiectul G2G@2XL nu va rămâne viabil după perioada prescrisă de 36 de luni.

         Prin intermediul celui de al doilea motiv, reclamanta susține că finanțarea contestată încalcă articolul 1 din Regulamentul nr. 1692/2006 întrucât nu contribuie la obiectivele de interes comun urmărite de programul Marco Polo II. Finanțarea contestată va determina numai trecerea unui operator intermodal la un alt operator intermodal, iar nu de la transportul rutier la transportul feroviar. În consecință, creșterea traficului rutier de mărfuri nu va fi transferată spre modalități mai favorabile mediului. Prin urmare, finanțarea contestată nu va contribui la o reducere efectivă a transportului rutier internațional de mărfuri și, așadar, nu va reduce congestia și nici nu va contribui la ameliorarea vizată a performanței sistemului de transport față de mediu (și anume a obiectivelor de interes comun pe care le urmărește programul Marco Polo II și care sunt prevăzute la articolul 1 din Regulamentul nr. 1692/2006).

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1692/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 24 octombrie 2006 de stabilire a celui de-al doilea program „Marco Polo” de acordare a asistenței financiare comunitare pentru îmbunătățirea performanțelor de mediu ale sistemului de transport de mărfuri (Marco Polo II) și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1382/2003 (JO L 328, p. 1, Ediție specială, 15/vol. 18, p. 20).


title: Cauza C-27/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Giustizia Amministrativa per la Regione siciliana (Italia) la 22 ianuarie 2015 – Pippo Pizzo/CRGT

text:
               27.4.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/27

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Giustizia Amministrativa per la Regione siciliana (Italia) la 22 ianuarie 2015 – Pippo Pizzo/CRGT
   (Cauza C-27/15)
   (2015/C 138/39)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Consiglio di Giustizia Amministrativa per la Regione siciliana

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Pippo Pizzo

      Pârâtă: CRGT srl

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolele 47 și 48 din Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii (1) trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări naţionale, precum cea italiană descrisă anterior, care permite utilizarea capacităţilor în mod fracţionat, în termenii menţionaţi anterior, în cadrul serviciilor?

               2)

               Principiile dreptului Uniunii Europene, în special cel al protecției încrederii legitime, cel al securității juridice și cel al proporționalității, se opun unei norme din dreptul unui stat membru care permite excluderea dintr-o procedură de achiziții publice a unei întreprinderi care, pentru că nu era în mod expres precizată în documentele aferente procedurii de cerere de ofertă, nu a avut cunoștință de obligația – a cărei nerespectare este sancționată cu excluderea – de a efectua plata unei sume în scopul participării la procedura menționată și aceasta în pofida faptului că existența obligației în cauză nu este clar deductibilă din formularea legii în vigoare în statul membru, dar poate fi totuși reconstruită în urma unei operațiuni juridice duble, constând, în primul rând, în interpretarea extensivă a anumitor prevederi din dreptul pozitiv al aceluiași stat membru și, ulterior, în integrarea – în conformitate cu rezultatele acestei interpretări extensive – a conținutului normativ al documentelor aferente procedurii de cerere de ofertă?

      (1)  JO L 134, p. 114, Ediție specială, 06/vol. 8, p. 116.


title: Cauza T-316/14: Acțiune introdusă la 1 mai 2014 – PKK/Consiliul

text:
               28.7.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 245/22

         Acțiune introdusă la 1 mai 2014 – PKK/Consiliul
   (Cauza T-316/14)
   2014/C 245/30
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Kurdistan Workers’ Party (PKK) (reprezentanți: A. van Eik, T. Buruma și M. Wijngaarden, lawyers)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 125/2014 al Consiliului (1), în măsura în care acesta privește PKK (cunoscut și sub denumirea de KADEK și Kongra-GEL);

               —

               declararea inaplicabilității Regulamentului (CE) nr. 2580/2001 (2) în privința PKK (cunoscut și sub denumirea de KADEK și Kongra-GEL);

               —

               în subsidiar, stabilirea unei măsuri mai puțin restrictive decât menținerea pe listă;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă opt motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe nevaliditatea Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 125/2014 al Consiliului în măsura în care acesta privește PKK și/sau inaplicabilitatea Regulamentului (CE) nr. 2580/2001, ca urmare a nerespectării dreptului în materia conflictelor armate.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe nevaliditatea Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 125/2014 al Consiliului în măsura în care acesta privește PKK, întrucât PKK nu poate fi calificat drept „organizație teroristă” în sensul articolului 1 alineatul (3) din Poziția comună 2001/931/PESC a Consiliului (3).

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe nevaliditatea Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 125/2014 al Consiliului în măsura în care acesta privește PKK, întrucât nu s-a adoptat nicio decizie de către o autoritate competentă, astfel cum impune articolul 1 alineatul (4) din Poziția comună 2001/931/PESC a Consiliului.

               4.

               Al patrulea motiv întemeiat pe nevaliditatea Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 125/2014 al Consiliului în măsura în care acesta privește PKK, întrucât decizia se bazează pe informații obținute prin tortură sau prin rele tratamente, astfel încât sunt încălcate drepturile omului, nu se respectă principiile fundamentale și nu se promovează aplicarea acestora în conformitate cu articolul 51 din Carta drepturilor fundamentale.

               5.

               Al cincilea motiv întemeiat pe nevaliditatea Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 125/2014 al Consiliului în măsura în care acesta privește PKK, întrucât Consiliul nu a efectuat o revizuire adecvată a listei, astfel cum impune articolul 1 alineatul (6) din Poziția comună 2001/931/PESC a Consiliului.

               6.

               Al şaselea motiv întemeiat pe nevaliditatea Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 125/2014 al Consiliului în măsura în care acesta privește PKK, deoarece decizia nu îndeplinește cerințele de proporționalitate și de subsidiaritate.

               7.

               Al şaptelea motiv întemeiat pe nevaliditatea Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 125/2014 al Consiliului în măsura în care acesta privește PKK, întrucât nu este îndeplinită obligația de motivare prevăzută la articolul 296 TFUE.

               8.

               Al optulea motiv întemeiat pe nevaliditatea Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 125/2014 al Consiliului în măsura în care acesta privește PKK, întrucât încalcă dreptul său la apărare și la o protecție jurisdicțională efectivă.

      (1)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 125/2014 al Consiliului din 10 februarie 2014 privind punerea în aplicare a articolului 2 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 2580/2001 privind măsuri restrictive specifice îndreptate împotriva anumitor persoane și entități în vederea combaterii terorismului și de abrogare a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 714/2013 (JO L 40, p. 9)

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 2580/2001 al Consiliului din 27 decembrie 2001 privind măsuri restrictive specifice îndreptate împotriva anumitor persoane și entități în vederea combaterii terorismului (JO L 344, p. 70, Ediție specială, 18/vol. 01, p. 169)

      (3)  Poziția comună a Consiliului din 27 decembrie 2001 privind aplicarea de măsuri specifice pentru combaterea terorismului.


title: Cauza T-447/11: Acțiune introdusă la 9 august 2011 — Catinis/Comisia

text:
               8.10.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 298/24

         Acțiune introdusă la 9 august 2011 — Catinis/Comisia
   (Cauza T-447/11)
   2011/C 298/45
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Lian Catinis (Damasc, Siria) (reprezentant: S. Pappas, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

               —

               Anularea deciziei contestate, în măsura în care sunt vizate neînchiderea investigației și refuzul accesului la dosarul personal al reclamantului;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă mai întâi motivul nerespectării legii, precum și a obligației de a motiva decizia de continuare a investigației dincolo de orice termen rezonabil și de neînchidere a acesteia.
   În continuare, reclamantul invocă motivul nerespectării obligației de a motiva decizia de a nu i se permite accesul la dosarul investigației.
   În sfârșit, reclamantul invocă încălcări ale drepturilor fundamentale și ale principiilor generale de drept, în special principiul bunei administrări, prezumția de nevinovăție și dreptul la apărare.


title: Cauza T-478/16: Acțiune introdusă la 26 octombrie 2016 – OP/Comisia

text:
               19.12.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 475/17

         Acțiune introdusă la 26 octombrie 2016 – OP/Comisia
   (Cauza T-478/16)
   (2016/C 475/27)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamanta: OP (Bonn, Germania) (reprezentant: S. Conrad, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei implicite de respingere și a deciziei explicite de respingere ale pârâtei din 16 și, respectiv, 30 septembrie 2016 [ref. Ares (2016) 5716994] prin care s-a pronunțat asupra căii de atac administrative formulate de reclamantă la 17 aprilie 2016, în conformitate cu articolul 22 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 58/2003, în vederea controlului de legalitate al deciziei Agenției Executive a Consiliului European pentru Cercetare din 18 martie 2016 [ref. Ares (2016) 1371979], primită de reclamantă la 28 aprilie 2016, în partea în care cererea de subvenție a reclamantei din 28 aprilie 2016 (nr. 716017 – QUASIMODO) din cuprinsul programului-cadru „Orizont 2020”, programul de lucru al CEC 2016 (ERC Starting Grant), a fost considerată inadecvată și a fost respinsă;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea dreptului reclamantei la un control din partea pârâtei asupra legalității actelor Agenției Executive a Consiliului European pentru Cercetare, având în vedere că aceasta din urmă nu a răspuns la calea de atac administrativă formulată de reclamantă în termenul prevăzut la articolul 22 alineatul (1) al treilea paragraf din Regulamentul (CE) nr. 58/2003 (1).

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe nelegalitatea respingerii cererii de subvenție formulate de reclamantă.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 58/2003 al Consiliului din 19 decembrie 2002 de stabilire a statutului agențiilor executive cărora urmează să li se încredințeze anumite sarcini în gestionarea programelor comunitare (JO 2003, L 11, p. 1, Ediție specială, 1/vol. 8, p. 256).


title: Cauzele conexate C-241/12 și C-242/12: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 12 decembrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Rechtbank te Rotterdam — Țările de Jos) — proceduri penale împotriva Shell Nederland Verkoopmaatschappij BV (C-241/12), Belgian Shell NV (Cauza C-241/12) [Mediu — Deșeuri — Noțiune — Directiva 2006/12/CE — Transporturi de deșeuri — Informarea autorităților naționale competente — Regulamentul (CEE) nr. 259/93 — Existența unei acțiuni, a unei intenții sau a unei obligații de a se debarasa de o substanță sau de un obiect]

text:
               22.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 52/11

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 12 decembrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Rechtbank te Rotterdam — Țările de Jos) — proceduri penale împotriva Shell Nederland Verkoopmaatschappij BV (C-241/12), Belgian Shell NV (Cauza C-241/12)
   (Cauzele conexate C-241/12 și C-242/12) (1)

   (Mediu - Deșeuri - Noțiune - Directiva 2006/12/CE - Transporturi de deșeuri - Informarea autorităților naționale competente - Regulamentul (CEE) nr. 259/93 - Existența unei acțiuni, a unei intenții sau a unei obligații de a se debarasa de o substanță sau de un obiect)
   2014/C 52/16
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Rechtbank te Rotterdam

      Părțile din procedura principală

   Shell Nederland Verkoopmaatschappij BV BV (C-241/12), Belgian Shell NV (C-242/12)

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Rechtbank te Rotterdam — Țările de Jos — Interpretarea Regulamentului (CEE) nr. 259/93 al Consiliului din 1 februarie 1993 privind supravegherea și controlul transporturilor de deșeuri în interiorul, la intrarea și ieșirea din Comunitatea Europeană (JO L 30, p. 1, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 161) și a Regulamentului (CE) nr. 1013/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 14 iunie 2006 privind transferurile de deșeuri (JO L 190, p. 1, Ediție specială, 15/vol. 16, p. 172) — Noțiunea „deșeuri” — Transfer de Ultra Light Sulphur Diesel (ULSD) pe navă din Țările de Jos spre Belgia — ULSD amestecat accidental, în momentul încărcării navei, cu Methyl Tertiary Butyl Ether (MTBE) — Produs care nu mai corespunde specificațiilor convenite între cumpărător și vânzător — Cumpărător care a luat cunoștință de acest fapt cu ocazia livării în Belgia — Diesel preluat de vânzător și transferat în Țările de Jos — Preț de achiziționare restituit cumpărătorului — Vânzător care are intenția de a plasa din nou cantitatea diesel pe piață, după amestecarea (sau nu) cu un alt produs — Includere (sau neincludere) în noțiunea de deșeuri

      Dispozitivul

   Articolul 2 litera (a) din Regulamentul (CEE) nr. 259/93 al Consiliului din 1 februarie 1993 privind supravegherea și controlul transporturilor de deșeuri în interiorul, la intrarea și ieșirea din Comunitatea Europeană, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 2557/2001 al Comisiei din 28 decembrie 2001, trebuie interpretat în sensul că, într-o situație precum cea în discuție în litigiile principale, nu intră în sfera de aplicare a noțiunii „deșeu”, în sensul acestei dispoziții, o încărcătură de motorină amestecată accidental cu o altă substanță, cu condiția ca deținătorul acesteia să aibă în mod real intenția de a reintroduce pe piață această încărcătură amestecată cu un alt produs, ceea ce revine instanței de trimitere să verifice.

      (1)  JO C 243, 11.8.2012.


title: Cauza T-580/13: Acțiune introdusă la 4 noiembrie 2013 — Real Express/OAPI — MIP Metro (real)

text:
               15.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 45/35

         Acțiune introdusă la 4 noiembrie 2013 — Real Express/OAPI — MIP Metro (real)
   (Cauza T-580/13)
   2014/C 45/61
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Real Express Srl (București, România) (reprezentant: C. Anitoae, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG (Düsseldorf, Germania)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 16 septembrie 2013 în cauza R 1519/2012-4;

               —

               obligarea pârâtului și a intervenientei la plata chetuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Marca comunitară vizată: marca figurativă de culoare albastră și roșie care cuprinde elementul verbal „real” pentru produse și servicii din clasele 3 și 35 — cererea de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 9 512 609.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: reclamanta.

      Marca sau semnul invocat: mărcile românești nr. 38 089 și nr. 80 065.

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția în totalitate.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul privind marca comunitară.


title: Cauza T-4/16: Ordonanța Tribunalului din 2 iunie 2016 – Rabbit/EUIPO – DMG Media (rabbit) („Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Retragerea opoziției — Nepronunțare asupra fondului”)

text:
               22.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 305/38

         Ordonanța Tribunalului din 2 iunie 2016 – Rabbit/EUIPO – DMG Media (rabbit)
   (Cauza T-4/16) (1)

   ((„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Retragerea opoziției - Nepronunțare asupra fondului”))
   (2016/C 305/52)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Rabbit, Inc. (Redwood City, California, Statele Unite) (reprezentanți: M. Engelman, barrister, și J. Stephenson, solicitor)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: H. O’Neill, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă în faţa Tribunalului: DMG Media Ltd (Londra, Regatul Unit)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 26 octombrie 2015 (cauza R 2133/2014-2), privind o procedură de opoziție între DMG Media Ltd și Rabbit, Inc.

      Dispozitivul

               1)

               Nu mai este necesară pronunțarea asupra fondului acțiunii.

               2)

               Obligă Rabbit, Inc. la plata propriilor cheltuieli de judecată, precum și a celor efectuate de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO).

      (1)  JO C 156, 2.5.2016.


title: Cauza C-93/16: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 20 iulie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Audiencia Provincial de Alicante – Spania) – Ornua Co-operative Limited, fostăThe Irish Dairy Board Co-operative Limited/Tindale & Stanton Ltd España, SL [Trimitere preliminară — Proprietate intelectuală — Marcă a Uniunii Europene — Caracter unitar — Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Articolul 9 alineatul (1) literele (b) și (c) — Protecție uniformă a dreptului conferit de marca Uniunii Europene împotriva unor riscuri de confuzie și împotriva unor atingeri aduse renumelui — Coexistență pașnică a acestei mărci cu o marcă națională utilizată de un terț într-o parte a Uniunii Europene — Lipsa coexistenței pașnice în altă parte a Uniunii — Percepția consumatorului mediu — Diferențe de percepție care pot exista în diferite părți ale Uniunii]

text:
               11.9.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 300/3

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 20 iulie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Audiencia Provincial de Alicante – Spania) – Ornua Co-operative Limited, fostăThe Irish Dairy Board Co-operative Limited/Tindale & Stanton Ltd España, SL
   (Cauza C-93/16) (1)

   ([Trimitere preliminară - Proprietate intelectuală - Marcă a Uniunii Europene - Caracter unitar - Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Articolul 9 alineatul (1) literele (b) și (c) - Protecție uniformă a dreptului conferit de marca Uniunii Europene împotriva unor riscuri de confuzie și împotriva unor atingeri aduse renumelui - Coexistență pașnică a acestei mărci cu o marcă națională utilizată de un terț într-o parte a Uniunii Europene - Lipsa coexistenței pașnice în altă parte a Uniunii - Percepția consumatorului mediu - Diferențe de percepție care pot exista în diferite părți ale Uniunii])
   (2017/C 300/04)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Audiencia Provincial de Alicante

      Părțile din procedura principală

      Apelantă: Ornua Co-operative Limited, fostă The Irish Dairy Board Co-operative Limited

      Intimată: Tindale & Stanton Ltd España, SL

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 9 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca [Uniunii Europene] trebuie interpretat în sensul că faptul că, într-o parte a Uniunii Europene o marcă a Uniunii Europene și o marcă națională coexistă pașnic nu permite să se concluzioneze că într-o altă parte a Uniunii, în care lipsește coexistența pașnică a acestei mărci a Uniunii Europene cu semnul identic cu marca națională menționată, nu există un risc de confuzie între respectiva marcă a Uniunii Europene și acest semn.

               2)

               Articolul 9 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 trebuie interpretat în sensul că elementele care ar fi, potrivit instanței competente în domeniul mărcilor Uniunii Europene sesizate cu o acțiune în contrafacere, pertinente pentru a aprecia dacă titularul unei mărci a Uniunii Europene este îndreptățit să interzică, într-o parte a Uniunii care nu este vizată de această acţiune, utilizarea unui semn pot fi luate în considerare de această instanță pentru a aprecia dacă titularul în cauză este îndreptățit să interzică utilizarea semnului respectiv în partea Uniunii vizată de acțiunea menționată, dacă condițiile pieței și circumstanțele socioculturale nu sunt semnificativ diferite în una dintre părțile menționate ale Uniunii față de cealaltă.

               3)

               Articolul 9 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 207/2009 trebuie interpretat în sensul că faptul că, într-o parte a Uniunii Europene, o marcă de renume a Uniunii Europene și un semn coexistă pașnic nu permite să se concluzioneze că într-o altă parte a Uniunii, în care această coexistență pașnică lipsește, există un motiv întemeiat care justifică utilizarea semnului în cauză.

      (1)  JO C 156, 2.5.2016.


title: Cauza T-686/15: Acțiune introdusă la 29 noiembrie 2015 – Marcas Costa Brava/OAPI – Excellent Brands JMI (Cremcaffé by Julius Meinl)

text:
               8.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 48/82

         Acțiune introdusă la 29 noiembrie 2015 – Marcas Costa Brava/OAPI – Excellent Brands JMI (Cremcaffé by Julius Meinl)
   (Cauza T-686/15)
   (2016/C 048/90)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Marcas Costa Brava, SL (Sils, Spania) (reprezentanți: E. Manresa Medina și J. Manresa Medina, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Excellent Brands JMI Ltd (Baar, Elveția)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Titularul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: marcă comunitară figurativă în roșu și alb care cuprinde elementul verbal „Cremcaffé by Julius Meinl” – marca comunitară figurativă nr. 11 406 915

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a OAPI din 29 septembrie 2015 în cauza R 2517/2014-5

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               aprecierea utilizării mărcii comunitare 2 423 705 din clasa 30 ca fiind dovedită și a cererii de înregistrare a unei mărci nr. 11 406 915 drept incompatibilă cu marca comunitară nr. 2 423 705;

               —

               obligarea OAPI și a posibililor co-pârâți la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               interpretarea eronată a articolului 15 alineatul (1), a articolului 15 alineatul (1) litera (a) și a articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul privind marca comunitară


title: Cauza C-618/13 P: Recurs introdus la 27 noiembrie 2013 de Zucchetti Rubinetteria SpA împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a patra) din 16 septembrie 2013 în cauza T-396/10, Zucchetti Rubinetteria/Comisia Europeană

text:
               15.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 45/19

         Recurs introdus la 27 noiembrie 2013 de Zucchetti Rubinetteria SpA împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a patra) din 16 septembrie 2013 în cauza T-396/10, Zucchetti Rubinetteria/Comisia Europeană
   (Cauza C-618/13 P)
   2014/C 45/35
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurentă: Zucchetti Rubinetteria SpA (reprezentanți: M. Condinanzi, P. Ziotti și N. Vasile, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

               —

               anularea hotărârii atacate în partea în care Tribunalul a respins acțiunea în cauza T-396/10 în partea în care [recurenta] a solicitat anularea sau reducerea amenzii aplicate la articolul 2 din Decizia atacată din 23 iunie 2010 C(2010) 4185 final privind o procedură în temeiul articolului 101 din TFUE și al articolului 53 din Acordul privind SEE (Cazul COMP/39.092 — Produse și accesorii pentru baie)

               —

               pronunțându-se definitiv asupra litigiului, în sensul articolului 61 din Statutul Curții de Justiție a Uniunii Europene, în exercițiul competenței sale de fond, anularea sau cel puțin reducerea amenzii aplicate în decizia menționată de Comisie;

               —

               în orice caz, obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată din prezenta procedură, precum și cele efectuate în cauza T-396/10.

      Motivele și principalele argumente

   Încălcarea dreptului Uniunii Europene în ceea ce privește calculul amenzilor și aprecierea gravității încălcării, caracterul contradictoriu al motivării și nemotivare, precum și exercitarea incompletă a controlului jurisdicțional. În special, încălcarea articolului 23 alineatele (2) și (3) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 (1) și a principiilor răspunderii personale, proporționalității și egalității de tratament în aplicarea sancțiunilor în materia luptei împotriva înțelegerilor.
   În hotărârea atacată, Tribunalul ar fi subliniat caracterul contradictoriu și nelegal al deciziei atacate în partea în care se recunoaște că Zucchetti Rubinetteria S.p.A. a săvârșit o încălcare mai puțin gravă decât întreprinderile multinaționale participante la cartel, nefiind parte și de asemenea neavând cunoștință de extinderea înțelegerii la alte piețe decât cea italiană, fără să se acționeze în consecință în ceea ce privește cuantumul amenzii. Aplicarea acelorași coeficienți de multiplicare și excluderea circumstanțelor atenuante, și respingerea ulterioară a acțiunii și în ceea ce privește anularea sau reducerea sancțiunii aplicate determină așadar o încălcare a principiilor generale sus-menționate și a dispozițiilor punctelor 25 și 29 din Orientările privind calcularea amenzilor, precum și ale articolului 23 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1/2003.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (JO 2003, L 1, p. 1, Ediție specială 8/vol 1, p. 167)


title: Cauza T-664/13: Acțiune introdusă la 10 decembrie 2013 – Petco Animal Supplies Stores/OAPI – Gutiérrez Ariza (PETCO)

text:
               14.4.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/35

         Acțiune introdusă la 10 decembrie 2013 – Petco Animal Supplies Stores/OAPI – Gutiérrez Ariza (PETCO)
   (Cauza T-664/13)
   2014/C 112/47
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Petco Animal Supplies Stores, Inc. (San Diego, Statele Unite) (reprezentant: C. Aikens, Barrister)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Domingo Gutiérrez Ariza (Malaga, Spania)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 7 octombrie 2013, pronunțată în cauza R 347/2013-4;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta.

      Marca comunitară vizată: marca verbală „PETCO” pentru produse și servicii din clasele 3, 31 și 35 – cererea de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 10 114 081.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Marca sau semnul invocat: marca comunitară nr. 9 062 902 pentru marca figurativă în roșu și alb care cuprinde elementul verbal „PETCO” pentru produse și servicii din clasele 31 și 35.

      Decizia diviziei de opoziție: admite în parte opoziția.

      Decizia camerei de recurs: admite în parte calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) literele (a) și (b) din RMC.


title: Cauza C-683/15: Acțiune introdusă la 18 decembrie 2015 – Comisia Europeană/Republica Polonă

text:
               29.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 78/7

         Acțiune introdusă la 18 decembrie 2015 – Comisia Europeană/Republica Polonă
   (Cauza C-683/15)
   (2016/C 078/08)
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanţi: K.-Ph. Wojcik, M. Heller şi J. Hottiaux, agenţi)

      Pârâtă: Republica Polonă

      Concluziile reclamantei

               —

               constatarea faptului că, prin neadoptarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru punerea în aplicare a Directivei 2014/59/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 mai 2014 de instituire a unui cadru pentru redresarea și rezoluția instituțiilor de credit și a firmelor de investiții și de modificare a Directivei 82/891/CEE a Consiliului și a Directivelor 2001/24/CE, 2002/47/CE, 2004/25/CE, 2005/56/CE, 2007/36/CE, 2011/35/UE, 2012/30/UE și 2013/36/UE ale Parlamentului European și ale Consiliului, precum și a Regulamentelor (UE) nr. 1093/2010 și (UE) nr. 648/2012 ale Parlamentului European și ale Consiliului (1) sau, în orice caz, prin faptul că nu a informat Comisia cu privire la aceasta, Republica Polonă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 130 alineatul (1) din directiva menționată;

               —

               obligarea Republicii Polone, în temeiul articolului 260 alineatul (3) TFUE, la plata unei penalități cominatorii în cuantum de 51 456 EUR pe zi începând de la data pronunțării hotărârii în prezenta cauză pentru neîndeplinirea obligației de comunicare a măsurilor de transpunere a Directivei 2014/59/UE;

               —

               obligarea Republicii Polone la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Termenul pentru transpunerea Directivei 2014/59/UE a expirat la 31 decembrie 2014.

      (1)  JO L 173, p. 190.


title: Cauza C-508/10: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 26 aprilie 2012 — Comisia Europeană/Regatul Țărilor de Jos (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 2003/109/CE — Statutul resortisanților țărilor terțe care sunt rezidenți pe termen lung — Cerere de dobândire a statutului de rezident pe termen lung — Cerere de permis de ședere într-un al doilea stat membru formulată de un resortisant al unei țări terțe care a dobândit deja statutul de rezident pe termen lung într-un prim stat membru sau de un membru al familiei acestuia — Cuantumul taxelor impuse de autoritățile competente — Caracter disproporționat — Împiedicarea exercitării dreptului de ședere)

text:
               16.6.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 174/7

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 26 aprilie 2012 — Comisia Europeană/Regatul Țărilor de Jos
   (Cauza C-508/10) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 2003/109/CE - Statutul resortisanților țărilor terțe care sunt rezidenți pe termen lung - Cerere de dobândire a statutului de rezident pe termen lung - Cerere de permis de ședere într-un al doilea stat membru formulată de un resortisant al unei țări terțe care a dobândit deja statutul de rezident pe termen lung într-un prim stat membru sau de un membru al familiei acestuia - Cuantumul taxelor impuse de autoritățile competente - Caracter disproporționat - Împiedicarea exercitării dreptului de ședere)
   2012/C 174/09
   Limba de procedură: olandeza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: M. Condou-Durande și R. Troosters, agenți)

      Pârât: Regatul Țărilor de Jos (reprezentanți: C.M. Wissels și J. Langer, agenți)

      Intervenientă în susținerea pârâtului: Republica Elenă (reprezentant: T. Papadopoulou, agent)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea Directivei 2003/109/CE a Consiliului din 25 noiembrie 2003 privind statutul resortisanților țărilor terțe care sunt rezidenți pe termen lung (JO 2004, L 16, p. 44, Ediție specială, 19/vol. 6, p. 225) — Cerere de acordare a statutului de rezident pe termen lung — Taxă de timbru — Cuantumuri prea ridicate și neechitabile — Mijloc de împiedicare a exercitării dreptului de ședere

      Dispozitivul

               1.

               Prin aplicarea, în privința resortisanților țărilor terțe care solicită dobândirea statutului de rezident pe termen lung în Țările de Jos și în privința celor care, după ce au dobândit acest statut într-un alt stat membru decât Regatul Țărilor de Jos, solicită exercitarea dreptului de ședere în acest stat membru, precum și în privința membrilor familiilor acestora care solicită autorizarea să îi însoțească sau să li se alăture, a unor obligații fiscale excesive și disproporționate, susceptibile să creeze un obstacol în calea exercitării drepturilor conferite de Directiva 2003/109 a Consiliului din 25 noiembrie 2003 privind statutul resortisanților țărilor terțe care sunt rezidenți pe termen lung, Regatul Țărilor de Jos nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive.

               2.

               Regatul Țărilor de Jos este obligat la plata cheltuielilor de judecată.

               3.

               Republica Elenă suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 30, 29.1.2011.


title: Cauza C-533/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 24 noiembrie 2014 – Toorank Productions BV/Staatssecretaris van Financiën

text:
               23.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 65/21

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 24 noiembrie 2014 – Toorank Productions BV/Staatssecretaris van Financiën
   (Cauza C-533/14)
   (2015/C 065/32)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Hoge Raad der Nederlanden

      Părțile din procedura principală

      Recurentă: Toorank Productions BV

      Intimat: Staatssecretaris van Financiën

      Întrebările preliminare

               1)

               Poziția 2206 din NC trebuie interpretată în sensul că o băutură denumită „Ferm fruit”, produsă prin fermentația concentratului de mere, care se utilizează și ca băutură de bază pentru producerea altor băuturi diferite, care are o concentrație alcoolică de 16 % vol, care, ca urmare a purificării (inclusiv prin ultrafiltrare), este incoloră, inodoră și insipidă și la care nu s-a adăugat alcool distilat, trebuie clasificată la această subpoziție? În cazul unui răspuns negativ la această întrebare: poziția 2208 din NC trebuie interpretată în sensul că o astfel de băutură trebuie clasificată la această poziție?

               2)

               Poziția 2206 din NC trebuie interpretată în sensul că o băutură cu o concentrație a alcoolului de 14 % vol, care a fost obținută cu adăugarea de zahăr, arome, coloranți, aromatizanți, agenți de îngroșare și/sau conservanți la băutura (de bază), prezentată la prima întrebare și care nu conține alcool distilat trebuie clasificată la această poziție? În cazul unui răspuns negativ la această întrebare: poziția 2208 NC trebuie interpretată în sensul că o astfel de băutură trebuie clasificată la această poziție?


title: Cauza T-717/16: Acțiune introdusă la 4 octombrie 2016 – Waldhausen/EUIPO (Reprezentarea siluetei unui cap de cal)

text:
               28.11.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 441/31

      Acțiune introdusă la 4 octombrie 2016 – Waldhausen/EUIPO (Reprezentarea siluetei unui cap de cal)
      (Cauza T-717/16)
      (2016/C 441/37)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Waldhausen GmbH & Co. KG (Köln, Germania) (reprezentant: V. Ekey, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Marca în litigiu: marca figurativă a Uniunii (Reprezentarea siluetei unui cap de cal) – cererea de înregistrare nr. 14 588 933

         Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 31 august 2016 în cauza R 1195/2016-4

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-534/12 P: Recurs introdus la 23 noiembrie 2012 de Luigi Marcuccio împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a treia) din 11 septembrie 2012 , cauza T-241/03 REV, Marcuccio/Comisia

text:
               9.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 71/5

         Recurs introdus la 23 noiembrie 2012 de Luigi Marcuccio împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a treia) din 11 septembrie 2012, cauza T-241/03 REV, Marcuccio/Comisia
   (Cauza C-534/12 P)
   2013/C 71/08
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurent: Luigi Marcuccio (reprezentant: G. Cipressa, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile

               —

               Anularea în integralitate și fără excepție a Ordonanței emise de Tribunalul Uniunii Europene la 11 septembrie 2012 în cauza T-241/03 REV

               —

               Cu titlu principal,

                           (a)

                           declararea admisibilității cererii recurentului introduse la 27 decembrie 2011, în revizuirea Ordonanței din 17 mai 2006 a Camerei întâi a Tribunalului în cauza T-241/03, Marcuccio/Comisia, pendinte la Tribunal, cerere din 27 noiembrie 2011, în urma căreia s-a introdus prezenta cauză, și, în consecință, dispunerea continuării procedurii ex lege, precum și

                           (b)

                           obligarea Comisiei la plata către recurent a cheltuielilor de judecată efectuate de acesta din urmă cu privire la prezenta procedură sau

               —

               Cu titlu subsidiar, trimiterea prezentei cauze la Tribunal pentru a se pronunța din nou cu privire la admisibilitatea cererii din 27 decembrie 2011 și, ulterior, dacă este cazul, cu privire la fondul cauzei.

      Motivele și principalele argumente

               1.

               Erori de procedură care aduc atingere intereselor recurentului, din care decurg grave erori de raționament juridic, între care: a) lipsa totală a cercetării judecătorești și a motivării ordonanței atacate; b) încălcarea unor norme fundamentale de procedură; c) încălcarea principiului competenței nederogabile de a soluționa cauza, care aparține instanței naturale determinate în prealabil prin lege; d) încălcarea dispozițiilor de la articolul 64 alineatul (4) primul paragraf din Regulamentul de procedură al Curții, a articolului 127 alineatele (1) și (2) din regulamentul menționat și, în cele din urmă, a dreptului procesual de natură potestativă al recurentului de a propune Tribunalului în orice moment să adopte o măsură de organizare a procedurii privind prezenta cauză;

               2.

               Încălcarea articolului 44 alineatele (1) și (2) din Statutul Curții de Justiție a Uniunii Europene;

               3.

               Încălcarea unui principiu general de drept cuprins într-o hotărâre a instanței Uniunii, respectiv în Hotărârea Curții din 13 octombrie 1977 în cauza C-56/75 REV, Elz/Comisia;

               4.

               Lipsa totală a cercetării judecătorești și a motivării ordonanței atacate, ca urmare a denaturării sau a deturnării faptelor și afirmațiilor recurentului.


title: Cauza F-136/12: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 27 ianuarie 2014 — Carpenito/Consiliul

text:
               8.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 71/37

      Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 27 ianuarie 2014 — Carpenito/Consiliul
      (Cauza F-136/12) (1)

      (2014/C 71/74)
      Limba de procedură: franceza
      Președintele Camerei a treia a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 26, 26.1.2013, p. 75.


title: Cauza T-166/05: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 11 martie 2009 – Borax Europe/Comisia ( Acces la documente — Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 — Documente și înregistrări sonore — Refuzarea accesului — Excepție referitoare la protecția vieții private și a integrității individului — Excepție referitoare la protecția procesului decizional )

text:
               18.4.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 90/23

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 11 martie 2009 – Borax Europe/Comisia
   (Cauza T-166/05) (1)

   („Acces la documente - Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 - Documente și înregistrări sonore - Refuzarea accesului - Excepție referitoare la protecția vieții private și a integrității individului - Excepție referitoare la protecția procesului decizional”)
   2009/C 90/36
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Borax Europe Ltd (Guildford, Regatul Unit) (reprezentanți: D. Vandermeersch și K. Nordlander, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: P. Costa de Oliveira și I. Chatzigiannis, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei secretarului general al Comisiei din 21 februarie 2005 privind refuzarea accesului la anumite documente și înregistrări sonore din cadrul celei de a treizecea adaptări la progresul tehnic a Directivei 67/548/CEE a Consiliului din 27 iunie 1967 privind apropierea actelor cu putere de lege și a actelor administrative referitoare la clasificarea, ambalarea și etichetarea substanțelor periculoase (JO 1967, 196, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 1, p. 23)

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia secretarului general al Comisiei din 21 februarie 2005 în măsura în care refuză accesul Borax Europe Ltd la înregistrările reuniunii din 5 și 6 octombrie 2004, la cele două proiecte de proces-verbal sumar al acestei reuniuni, la treisprezece comentarii ale unor experți, la două comentarii ale reprezentanților industriei și la documentul prezentat de raportorul danez.

               2)

               Obligă Comisia la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 155, 25.6.2005.


title: Cauza T-278/10: Hotărârea Tribunalului din 21 septembrie 2012 — Wesergold Getränkeindustrie/OAPI — Lidl Stiftung (WESTERN GOLD) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale WESTERN GOLD — Mărci naționale, internațională și comunitară verbale anterioare WESERGOLD, Wesergold și WeserGold — Motive relative de refuz — Lipsa riscului de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Caracter distinctiv al mărcilor anterioare” ]

text:
               10.11.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 343/15

         Hotărârea Tribunalului din 21 septembrie 2012 — Wesergold Getränkeindustrie/OAPI — Lidl Stiftung (WESTERN GOLD)
   (Cauza T-278/10) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale WESTERN GOLD - Mărci naționale, internațională și comunitară verbale anterioare WESERGOLD, Wesergold și WeserGold - Motive relative de refuz - Lipsa riscului de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Caracter distinctiv al mărcilor anterioare)
   2012/C 343/23
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Wesergold Getränkeindustrie GmbH & Co. KG (Rinteln, Germania) (reprezentanți: P. Goldenbaum, T. Melchert și I. Rohr, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: R. Pethke, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Lidl Stiftung & Co. KG (Neckarsulm, Germania) (reprezentanți: A. Marx și M. Schaeffer, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 24 martie 2010 (cauza R 770/2009 1) privind o procedură de opoziție între Wesergold Getränkeindustrie GmbH & Co. KG și Lidl Stiftung & Co. KG.

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Decizia Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 24 martie 2010 (cauza R 770/2009 1).

               2.

               OAPI suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de Wesergold Getränkeindustrie GmbH & Co. KG.

               3.

               Lidl Stiftung & Co. KG suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 221, 14.8.2010.


title: Cauza C-285/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal Supremo (Spania) la 7 iunie 2010 — Campsa Estaciones de Servicio S.A./Administración del Estado

text:
               11.9.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 246/20

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal Supremo (Spania) la 7 iunie 2010 — Campsa Estaciones de Servicio S.A./Administración del Estado
   (Cauza C-285/10)
   ()
   2010/C 246/33
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Tribunal Supremo

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Campsa Estaciones de Servicio S.A.

      Pârâtă: Administración del Estado

      Întrebarea preliminară

   A șasea directivă 77/388/CEE (1) a Consiliului din 17 mai 1977 permitea statelor membre să reglementeze, pentru tranzacțiile încheiate între părți aflate în legătură, tranzacții în care prețul era considerabil inferior prețului de pe piața liberă, o bază de impozitare diferită de cea stabilită la articolul 11 secțiunea A. articolul (1) litera (a), și anume contraprestația, prin extinderea aplicării normelor privind consumul propriu de bunuri și servicii (astfel cum prevede articolul 79 alineatul 5 din Legea privind TVA-ul, înainte de modificarea sa prin Legea 36/2006 din 29 noiembrie), fără a se urma procedura specifică prevăzută la articolul 27 din directiva menționată pentru obținerea autorizării de a deroga de la norma generală, autorizare care nu a fost obținută de Spania decât după adoptarea Deciziei Consiliului din 15 mai 2006?

      (1)  Privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1).


               8.12.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 457/12

         Cerere pentru un aviz consultativ al Curții de Justiție a AELS, înaintată de Fürstliches Obergericht, Liechtenstein, la data de 25 septembrie 2015, în cauza Walter Waller/Liechtensteinische Invalidenversicherung
   (Cauza E-24/15)
   (2016/C 457/10)
   Curtea de Apel a Principatului Liechtenstein (Fürstliches Obergericht Liechtenstein) a transmis Curții de Justiție a AELS o scrisoare purtând data de 25 septembrie 2015 și primită de registratura Curții la 1 octombrie 2015 prin care solicita emiterea unui aviz consultativ în cauza Walter Waller/Liechtensteinische Invalidenversicherung cu privire la întrebările de mai jos.

               1.

               Faptul că, în temeiul articolului 87 alineatul (2) a doua teză din Regulamentul (CE) nr. 987/2009, instituția debitoare se supune concluziilor instituției din locul de ședere sau de reședință înseamnă că instituția debitoare nu poate să conteste concluziile respective – și, prin urmare, informațiile conținute în raportul medical detaliat furnizat prin intermediul formularului E 213 – în cadrul procedurii?

               2.

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare: se aplică acest efect obligatoriu și în cadrul procedurilor judiciare care, în temeiul normelor procedurale naționale, urmează procedurii deschise în fața unei instituții debitoare?


title: Cauza T-592/10: Hotărârea Tribunalului din 12 martie 2014 – El Corte Inglés/OAPI – Technisynthese (BTS) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale BTS — Mărci comunitare și naționale figurative anterioare TBS — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Similitudinea semnelor — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               28.4.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/17

         Hotărârea Tribunalului din 12 martie 2014 – El Corte Inglés/OAPI – Technisynthese (BTS)
   (Cauza T-592/10) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale BTS - Mărci comunitare și naționale figurative anterioare TBS - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Similitudinea semnelor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   2014/C 129/20
   Limba de procedură: spaniola

      Părţile

      Reclamantă: El Corte Inglés, SA (Madrid, Spania) (reprezentanţi: inițial M. López Camba și J. L. Rivas Zurdo, ulterior J. L. Rivas Zurdo, E. Seijo Veiguela și I. Munilla Muñoz, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne (mărci, desene şi modele industriale) (reprezentant: J. Crespo Carrillo, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Technisynthese SARL (Saint-Pierre-Montlimart, Franța)

      Obiectul

   Acțiune introdusă împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 23 septembrie 2010 (cauza R 1380/2009-1) privind o procedură de opoziție între Technisynthese SARL și El Corte Inglés, SA

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă El Corte Inglés, SA, la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 80, 12.3.2011.