title: Cauza C-81/07: Acțiune introdusă la data de 14 februarie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Elenă

text:
               24.3.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 69/16

         Acțiune introdusă la data de 14 februarie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Elenă
   (Cauza C-81/07)
   (2007/C 69/37)
   Limba de procedură: greaca
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: G. Zavvos și K. Simonsson)

      Pârâtă: Republica Elenă
   Concluziile reclamantei

               —

               constatarea faptului că, deoarece nu a stabilit, aprobat și pus în aplicare planurile de preluare și tratare a deșeurilor provenite din exploatarea navelor și a reziduurilor de încărcătură, Republica Elenă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 5 alineatul (1) și al articolului 16 alineatul (1) din Directiva 2000/59/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 27 noiembrie 2000 privind instalațiile portuare de preluare a deșeurilor provenite din exploatarea navelor și a reziduurilor de încărcătură (1);

               —

               obligarea Republicii Elene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Termenul de transpunere a Directivei 2000/59/CE în dreptul intern a expirat la data de 28 decembrie 2000.

      (1)  JO L 332, 28.12.2000, p. 81.


title: Cauza C-233/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Supremo (Spania) la 25 aprilie 2016 - Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED)/Generalitat de Catalunya

text:
               18.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 260/21

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Supremo (Spania) la 25 aprilie 2016 - Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED)/Generalitat de Catalunya
   (Cauza C-233/16)
   (2016/C 260/27)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Tribunal Supremo, Sala de lo Contencioso-Administrativo, Sección Segunda

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED)

      Pârât: Generalitat de Catalunya

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolele 49 și 54 TFUE trebuie interpretate în sensul că se opun existenței unei taxe regionale percepute pentru funcționarea marilor centre comerciale a căror suprafață de vânzare este egală sau mai mare de 2 500 m2, ca urmare a impactului pe care îl pot produce asupra teritoriului, mediului și comerțului urban din această regiune, însă care se aplică în mod legal indiferent dacă locul în care se află în realitate aceste centre comerciale este în afara sau în interiorul zonei urbane consolidate și care, practic, este impus în majoritatea cazurilor întreprinderilor din alte state membre, având în vedere că: (i) nu afectează operatorii comerciali care dețin mai multe centre comerciale cu o suprafață de vânzare individuală mai mică de 2 500 m2, indiferent de suprafața totală de vânzare a tuturor centrelor acestora; (ii) nu se aplică marilor centre comerciale colective; (iii) nu se aplică marilor centre comerciale individuale, destinate activităților de grădinărit, vânzării de autovehicule, de materiale de construcții sau de echipamente și piese pentru mașini și echipamente și (iv) centrele comerciale destinate în special vânzării de mobilier, de articole sanitare, de uși și de ferestre, precum și centrele de bricolaj trebuie să plătească doar 40 % din baza netă de impozitare aferentă?

               2)

               Articolul 107 alineatul (1) TFUE trebuie interpretat în sensul că reprezintă ajutoare de stat interzise, în temeiul acestei dispoziții, (i) scutirea totală de la plata IGEC a centrelor comerciale individuale cu o suprafață de vânzare mai mică de 2 500 m2 și a centrelor comerciale individuale destinate activităților de grădinărit, vânzării de autovehicule, furnizării de materiale de construcții sau de echipamente și piese pentru mașini și echipamente și (ii) scutirea parțială de la plata IGEC a centrelor comerciale individuale destinate în special vânzării de mobilier, de articole sanitare, de uși și de ferestre, precum și a centrelor de bricolaj?

               3)

               În cazul în care scutirile totale și parțiale de la plata IGEC, menționate anterior, constituie ajutoare de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE, care este domeniul de aplicare în timp al acestei decizii, având în vedere existența și conținutul scrisorii din 2 octombrie 2003, transmisă de directorul pentru ajutoare de stat din cadrul DG COMP [Direcția Generală Concurență] către Reprezentanța Regatului Spaniei pe lângă Uniunea Europeană, în legătură cu cauza CP 11/01 privind presupusele ajutoare acordate de Comunitatea Autonomă Catalonia în temeiul legii adoptate de Parlamentul Cataloniei?


title: Cauza C-264/09: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 15 septembrie 2011 — Comisia Europeană/Republica Slovacă (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Energie — Piața internă a energiei electrice — Directiva 2003/54/CE — Contract de investiții — Acord bilateral în domeniul protecției investițiilor încheiat înainte de aderarea la Uniunea Europeană — Articolul 307 CE)

text:
               29.10.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 319/2

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 15 septembrie 2011 — Comisia Europeană/Republica Slovacă
   (Cauza C-264/09) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Energie - Piața internă a energiei electrice - Directiva 2003/54/CE - Contract de investiții - Acord bilateral în domeniul protecției investițiilor încheiat înainte de aderarea la Uniunea Europeană - Articolul 307 CE)
   2011/C 319/02
   Limba de procedură: slovaca

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: O. Beynet, F. Hoffmeister și J. Javorský, agenți)

      Pârâtă: Republica Slovacă (reprezentant: B. Ricziová, agent)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolului 9 litera (e) și a articolului 20 alineatul (1) din Directiva 2003/54/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 iunie 2003 privind normele comune pentru piața internă de energie electrică și de abrogare a Directivei 96/92/CE (JO L 176, p. 37, Ediție specială, 12/vol. 2, p. 61) — Acces prioritar al unui operator la o parte din capacitatea de transport transfrontalier de energie electrică — Încălcarea obligației de asigurare a unui acces nediscriminatoriu la rețelele de transport și de distribuție

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 282, 21.11.2009.


title: Cauza C-107/07 P: Recurs introdus la data de 13 februarie 2007 de către Friedrich Weber împotriva ordonanței Tribunalului de Primă Instanță (camera a doua), din data de 11 decembrie 2007 în cauza T-290/05, Friedrich Weber/Comisia Comunităților Europene

text:
               28.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/26

         Recurs introdus la data de 13 februarie 2007 de către Friedrich Weber împotriva ordonanței Tribunalului de Primă Instanță (camera a doua), din data de 11 decembrie 2007 în cauza T-290/05, Friedrich Weber/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza C-107/07 P)
   (2007/C 95/49)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Recurent: Friedrich Weber (reprezentant: W. Declair, Rechtsanwalt)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile recurentului

               —

               anularea ordonanței Tribunalului de Primă Instanță din 11 decembrie 2006 în cauza T-290/05 (1);

               —

               anularea deciziei Comisiei din 27 mai 2005.

         Motivele și principalele argumente
   Recurentul își întemeiază recursul împotriva ordonanței Tribunalului sus-menționată după cum urmează.
   Tribunalul de Primă Instanță a respins în mod neîntemeiat cererea ca inadmisibilă, în măsura în care aceasta urmărea obligarea intimatei, pe cale judecătorească, să permită accesul la documente concrete. Conform jurisprudenței constante a Curții Europene de Justiție, instanța nu dispune de un asemenea drept de dispoziție. În același timp, în hotărârea atacată s-a arătat că cererea modificată a recurentului nu putea fi interpretată în sensul că ar conduce la anularea implicită a deciziei atacate a intimatei. Această soluție nu poate fi urmată: prin cererea sa modificată, recurentul a solicitat în mod expres, iar nu implicit, anularea deciziei atacate a intimatei. În măsura în care solicită anularea deciziei Comisiei, cererea modificată a recurentului este admisibilă. Astfel, constatarea inadmisibilității acțiunii în integralitate ar fi nelegală.
   În hotărârea atacată, Tribunalul arată că cererea introductivă de instanță conține „acuzații împotriva stațiilor publice de radiodifuziune germane și a altor organisme de stat“. Această calificare a concluziilor recurentului subevaluează în mod inacceptabil expunerea faptelor făcută de recurent. Caracterizarea depreciativă a susținerilor din cerere ca „acuzații “dovedește că Tribunalul nu a examinat ponderea excepțională a criticilor și, prin urmare, încălcarea aferentă a dreptului comunitar din prisma relevanței acestora asupra motivării cererii. În consecință, Tribunalul nu ar fi respectat cerința unei ascultări legale. Însăși această modalitate de analiză a concluziilor expuse de recurent justifică suspiciunea lipsei de imparțialitate și îndoiala cu privire la un proces echitabil.
   Decizia atacată contravine principiilor Tratatului de instituire a Uniunii Europene și ale Tratatului de instituire a Comunității Europene. Aceasta nu respectă voința declarată a Comunității privind dezvoltarea și consolidarea democrației și a statului de drept, precum și a drepturilor omului și libertăților fundamentale. De asemenea, ordonanța Tribunalului nu respectă semnificația principiului publicității în cadrul atașamentului și al voinței declarate a Comunității pe calea democrației. Tribunalul a omis să analizeze întrebarea de a ști dacă decizia pârâtei ar fi compatibilă cu obiectivele Comunității. Astfel, ordonanța atacată încălcă dreptul comunitar în vigoare.
   Este lipsit de relevanță că partea din cerere având ca obiect accesul la documentul în litigiu al Comisiei este soluționată în mod complet. Într-adevăr, pârâta a confirmat în fața Tribunalului autenticitatea unei scrisori deschise a Comisiei publicată într-un periodic, însă recurentul a declarat în mod expres că, în esență, litigiul nu este soluționat prin această confirmare din partea intimatei. În mod special, recurentul motivează că periodicul în discuție nu ar reprezenta un organ de publicare a unor anunțuri oficiale ale intimatei.
   Pentru toate aceste motive, hotărârea atacată a Tribunalului de Primă Instanță trebuie anulată.

      (1)  JO C 331, p. 42.


title: Cauza C-564/11: Ordonanța Curții (Camera a zecea) din 16 mai 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Consiglio di Stato — Italia) — Consulta Regionale Ordine Ingegneri della Lombardia și alții/Comune di Pavia [Articolul 99 din Regulamentul de procedură — Contracte de achiziții publice — Directiva 2004/18/CE — Articolul 1 alineatul (2) literele (a) și (d) — Servicii — Misiune de studiu și de consultanță tehnică și științifică în vederea stabilirii actelor constitutive ale unui plan de amenajare teritorială comunal — Contract încheiat între două entități publice, între care o universitate — Entitate publică care poate fi calificată drept operator economic]

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 225/42

         Ordonanța Curții (Camera a zecea) din 16 mai 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Consiglio di Stato — Italia) — Consulta Regionale Ordine Ingegneri della Lombardia și alții/Comune di Pavia
   (Cauza C-564/11) (1)

   (Articolul 99 din Regulamentul de procedură - Contracte de achiziții publice - Directiva 2004/18/CE - Articolul 1 alineatul (2) literele (a) și (d) - Servicii - Misiune de studiu și de consultanță tehnică și științifică în vederea stabilirii actelor constitutive ale unui plan de amenajare teritorială comunal - Contract încheiat între două entități publice, între care o universitate - Entitate publică care poate fi calificată drept operator economic)
   2013/C 225/71
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Consiglio di Stato

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: Consulta Regionale Ordine Ingegneri della Lombardia, Ordine degli Ingegneri della Provincia di Brescia, Ordine degli Ingegneri della Provincia di Como, Ordine degli Ingegneri della Provincia di Cremona, Ordine degli Ingegneri della Provincia di Lecco, Ordine degli Ingegneri della Provincia di Lodi, Ordine degli Ingegneri della Provincia di Milano, Ordine degli Ingegneri della Provincia di Pavia, Ordine degli Ingegneri della Provincia di Varese

      Pârâtă: Comune di Pavia

      Cu participarea: Università degli Studi di Pavia

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Consiglio di Stato — Interpretarea articolului 1 alineatul (2) literele (a) și (d) și a articolelor 2 și 28, precum și a anexei II categoriile 8 și 12 din Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii (JO L 134, p. 114, Ediție specială, 06/vol. 8, p. 116) — Atribuirea contractului în afara procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice prevăzute de directivă — Contract încheiat între două autorități publice, în cadrul căruia prestatorul de servicii este o universitate și în care contraprestația are în esență un caracter neremunerativ

      Dispozitivul

   Dreptul Uniunii în materie de contracte de achiziții publice se opune unei reglementări naționale care permite încheierea, fără a recurge la concurență, a unui contract prin care entități publice instituie o cooperare între ele în cazul în care — aspect care trebuie verificat de instanța de trimitere — un asemenea contract nu are drept obiect să asigure instituirea unei misiuni de serviciu public comune acestor entități, nu este guvernat exclusiv de considerații și de cerințe proprii urmăririi unor obiective de interes public sau în cazul în care acesta este de natură să plaseze un prestator privat într-o situație privilegiată în raport cu concurenții săi.

      (1)  JO C 73, 10.3.2012.


title: Cauza T-294/15: Acțiune introdusă la 5 iunie 2015 – ArcelorMittal Ruhrort/Comisia

text:
               14.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 302/59

         Acțiune introdusă la 5 iunie 2015 – ArcelorMittal Ruhrort/Comisia
   (Cauza T-294/15)
   (2015/C 302/74)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: ArcelorMittal Ruhrort GmbH (Duisburg, Germania) (reprezentanți: H. Janssen și C. Engel, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Comisiei din 25 noiembrie 2014 în procedura Ajutor de stat SA.33995 (2013) (ex 2013/NN) – Germania, Sprijin pentru energia electrică produsă din surse regenerabile și reducerea suprataxei pe energia din surse regenerabile pentru utilizatorii mari consumatori de energie, C(2014) 8786 final, conform articolului 264 TFUE;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe încălcarea articolului 107 alineatul (1) TFUE
               Reclamanta susține că plafonarea taxei pe energia din surse regenerabile nu ar fi un ajutor de stat în măsura în care nu s-ar acorda resurse de stat și nici nu s-ar renunța la acestea. Plafonarea taxei pe energia din surse regenerabile nu s-ar face nici în mod selectiv. De altfel, nu ar afecta nici concurența și nici nu ar aduce atingere schimburilor comerciale din cadrul pieței interne.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 108 alineatul (3) TFUE
               În cazul în care, contrar susținerilor reclamantei, ar fi vorba de un ajutor de stat, în opinia reclamantei pârâta nu ar fi avut dreptul să solicite rambursarea în temeiul articolului 108 alineatul (3) TFUE. Plafonarea taxei pe energia din surse regenerabile nu ar fi, astfel, un nou ajutor de stat, în măsura în care reglementarea anterioară, cu un conținut identic în aspectele esențiale, fusese deja autorizată de pârâtă în 2012.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 107 alineatul (3) TFUE
               Potrivit reclamantei, decizia ar încălca articolul 107 alineatul (3) TFUE și principiul protecției încrederii legitime. Reclamanta nu ar avea dreptul să verifice faptele examinate pe baza Orientărilor privind ajutoarele de stat pentru protecția mediului și energie pentru perioada 2014-2020 publicate la 28 iunie 2014. Dimpotrivă, aceasta ar fi trebuit să aplice orientările publicate în 2008. Pe baza criteriilor din 2008, pârâta ar fi trebuit să ajungă la concluzia că pretinsul ajutor de stat este compatibil cu piața internă.

               4.

               Al patrulea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 108 alineatul (1) TFUE și pe principiul securității juridice
               În sfârșit, reclamanta arată că pârâta ar fi încălcat principiul securității juridice, precum și articolul 108 alineatul (1) TFUE adoptând decizia atacată în cadrul unei proceduri privind un nou ajutor de stat. În măsura în care pârâta ar fi autorizat reglementarea precedentă privind EEG 2012, ea ar fi trebuit să adopte o decizie în cadrul unei proceduri privind ajutoarele existente, iar nu o procedură privind noile ajutoare de stat.


title: Cauza T-259/14: Acțiune introdusă la 24 aprilie 2014 – Luxemburg/Comisia

text:
               14.7.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/20

         Acțiune introdusă la 24 aprilie 2014 – Luxemburg/Comisia
   (Cauza T-259/14)
   2014/C 223/25
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Marele Ducat al Luxemburgului (reprezentanți: L. Delvaux, agent, asistat de P.-E. Partsch, A. Steichen și D. Waelbroeck, avocați, și D. Slater, solicitor)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               declararea prezentei acțiuni ca fiind admisibilă și fondată;

               —

               anularea Deciziei Comisiei din 24 martie 2014 prin care se dispune ca Luxemburgul să furnizeze informații privind regimul de impunere a veniturilor din proprietatea intelectuală;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin intermediul prezentei acțiuni, reclamantul solicită anularea Deciziei C(2014) 1987 final a Comisiei prin care aceasta a dispus ca reclamantul, în temeiul articolului 10 alineatul (3) din Regulamentul nr. 659/1999 (1), să furnizeze informații privind regimul de impunere a veniturilor din proprietatea intelectuală.
   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă patru motive care sunt în esență identice sau similare cu cele invocate în cadrul cauzei T-258/14, Luxemburg/Comisia.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE (JO L 83, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 41).


title: Cauza C-409/12: Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberster Patent- und Markensenat (Austria) la 6 septembrie 2012 — Backaldrin Österreich The Kornspitz Company GmbH/Pfahnl Backmittel GmbH

text:
               22.12.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/9

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberster Patent- und Markensenat (Austria) la 6 septembrie 2012 — Backaldrin Österreich The Kornspitz Company GmbH/Pfahnl Backmittel GmbH
   (Cauza C-409/12)
   2012/C 399/14
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Oberster Patent- und Markensenat

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Backaldrin Österreich The Kornspitz Company GmbH

      Pârâtă: Pfahnl Backmittel GmbH

      Întrebările preliminare

               1.

               O marcă a devenit „desemnarea uzuală […] a unui produs sau a unui serviciu” în sensul articolului 12 alineatul (2) litera (a) din Directiva 2008/95/CE (denumită în continuare „Directiva privind mărcile”) (1) în cazul în care

                           (a)

                           deși comercianții știu că este vorba despre o indicație de origine, aceștia nu divulgă, în general, acest fapt consumatorilor finali și

                           (b)

                           (și) pentru acest motiv, consumatorii finali nu mai percep marca drept o indicație de origine, ci drept o desemnare uzuală a produselor sau a serviciilor pentru care marca este înregistrată?

               2.

               Există o „inactivitate” în sensul articolului 12 alineatul (2) litera (a) din Directiva 2008/95/CE numai ca urmare a faptului că titularul mărcii rămâne inactiv, deși comercianții nu își informează clienții că este vorba despre o marcă înregistrată?

               3.

               Titularul unei mărci care a devenit, prin activitatea sau inactivitatea acestuia, o desemnare uzuală pentru consumatorii finali, însă nu și în comerț, trebuie să fie decăzut din drepturile sale dacă și numai dacă consumatorii finali trebuie să utilizeze această denumire întrucât nu există alternative echivalente?

      (1)  Directiva 2008/95/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 octombrie 2008 de apropiere a legislațiilor statelor membre cu privire la mărci (versiune codificată), JO L 299, p. 25.


title: Cauze conexate C-627/13 și C-2/14: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 5 februarie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesgerichtshof – Germania) – Procedură penală împotriva lui Miguel M. (C-627/13), Thi Bich Ngoc Nguyen, Nadine Schönherr (C-2/14) (Trimitere preliminară – Precursori ai drogurilor – Monitorizare a comerțului dintre statele membre – Regulamentul (CE) nr. 273/2004 – Monitorizare a comerțului dintre Uniunea Europeană și țările terțe – Regulamentul (CE) nr. 111/2005 – Comerț cu medicamente ce conțin efedrină sau pseudoefedrină – Noțiunea „substanță clasificată” – Combinație – Excluderea medicamentelor ca atare sau numai a celor ce conțin substanțe clasificate care sunt combinate astfel încât aceste substanțe să nu poată fi recuperate ușor – Directiva 2001/83/CE – Noțiunea „medicament”)

text:
               30.3.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 107/11

      Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 5 februarie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesgerichtshof – Germania) – Procedură penală împotriva lui Miguel M. (C-627/13), Thi Bich Ngoc Nguyen, Nadine Schönherr (C-2/14)
      (Cauze conexate C-627/13 și C-2/14) (1)

      ((Trimitere preliminară - Precursori ai drogurilor - Monitorizare a comerțului dintre statele membre - Regulamentul (CE) nr. 273/2004 - Monitorizare a comerțului dintre Uniunea Europeană și țările terțe - Regulamentul (CE) nr. 111/2005 - Comerț cu medicamente ce conțin efedrină sau pseudoefedrină - Noțiunea „substanță clasificată” - Combinație - Excluderea medicamentelor ca atare sau numai a celor ce conțin substanțe clasificate care sunt combinate astfel încât aceste substanțe să nu poată fi recuperate ușor - Directiva 2001/83/CE - Noțiunea „medicament”))
      (2015/C 107/13)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Bundesgerichtshof

         Părțile din procedura principală

      Miguel M. (C-627/13), Thi Bich Ngoc Nguyen, Nadine Schönherr (C-2/14)

         Dispozitivul

      Articolul 2 litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 273/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 privind precursorii drogurilor și, respectiv, articolul 2 litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 111/2005 al Consiliului din 22 decembrie 2004 de stabilire a normelor de monitorizare a comerțului cu precursori de droguri între Comunitate și țările terțe trebuie interpretate în sensul că un medicament, astfel cum este definit la articolul 1 punctul 2 din Directiva 2001/83/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 noiembrie 2001 de instituire a unui cod comunitar cu privire la medicamentele de uz uman, astfel cum a fost modificată prin Regulamentul (CE) nr. 1901/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 12 decembrie 2006, nu poate fi calificat, ca atare, drept „substanță clasificată”, chiar dacă se presupune că conține o substanță menționată în anexa I la Regulamentul nr. 273/2004, precum și în anexa la Regulamentul nr. 111/2005 și care poate fi folosită sau recuperată prin metode ușor de aplicat ori viabile din punct de vedere economic.

         (1)  JO C 39, 8.2.2014.

         JO C 71, 8.3.2014.


               16.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 216/9

         Acțiune introdusă la 17 decembrie 2015 de către Autoritatea AELS de Supraveghere împotriva Islandei
   (Cauza E-31/15)
   (2016/C 216/06)
   La data de 17 decembrie 2015, Autoritatea AELS de Supraveghere, reprezentată de Carsten Zatschler, Øyvind Bø și Íris Ísberg, în calitate de agenți ai Autorității AELS de Supraveghere, Rue Belliard 35, 1040 Bruxelles, Belgia, a introdus o acțiune împotriva Islandei la Curtea de Justiție a AELS.
   Autoritatea AELS de Supraveghere solicită Curții de Justiție a AELS:

               1.

               să constate că Islanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul actului menționat la punctul 9f din anexa XVII la Acordul privind Spațiul Economic European (Directiva 2011/77/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 27 septembrie 2011 de modificare a Directivei 2006/116/CE privind durata de protecție a dreptului de autor și a anumitor drepturi conexe), astfel cum a fost adaptat la acord prin Protocolul 1 la acesta, și în temeiul articolului 7 din acord, prin faptul că nu a adoptat măsurile necesare pentru a transpune actul în termenul prevăzut sau, în orice caz, prin faptul că nu a informat Autoritatea AELS de Supraveghere în acest sens;

               2.

               să dispună suportarea cheltuielilor de judecată de către Islanda.

      Situația de fapt și de drept și motivele invocate

               —

               Cererea se referă la nerespectarea de către Islanda, până la data de 8 iunie 2015, a avizului motivat emis de Autoritatea AELS de Supraveghere la 8 aprilie 2015, referitor la faptul că statul islandez nu a transpus în ordinea sa juridică Directiva 2011/77/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 27 septembrie 2011 de modificare a Directivei 2006/116/CE privind durata de protecție a dreptului de autor și a anumitor drepturi conexe („actul”), astfel cum este menționată la punctul 9f din anexa XVII la Acordul privind Spațiul Economic European și astfel cum a fost adaptată prin Protocolul 1 la acord.

               —

               Autoritatea AELS de Supraveghere susține că, prin faptul că nu a adoptat, în termenul prevăzut, măsurile necesare pentru transpunerea actului menționat, Islanda nu și-a respectat obligațiile care îi revin în temeiul actului și al articolului 7 din Acordul privind SEE.


title: Cauza T-400/15: Acțiune introdusă la 20 iulie 2015 – Pinto Eliseu Baptista Lopes Canhoto/OAPI – University College London (CITRUS SATURDAY)

text:
               28.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 320/35

         Acțiune introdusă la 20 iulie 2015 – Pinto Eliseu Baptista Lopes Canhoto/OAPI – University College London (CITRUS SATURDAY)
   (Cauza T-400/15)
   (2015/C 320/52)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Ana Isabel Pinto Eliseu Baptista Lopes Canhoto (Algés, Portugalia) (reprezentant: A. Pita Negrão, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: University College London (Londra, Regatul Unit)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Solicitantul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: marca comunitară verbală „CITRUS SATURDAY” – cererea de înregistrare nr. 11 789 195

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a OAPI din 29 aprilie 2015 în cauza R 2109/2014-2

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               declararea acțiunii ca fiind admisibilă;

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               trimiterea cauzei la Divizia de opoziție a Oficiului spre soluționare

      Motivele invocate

               —

               încălcarea regulamentelor privind marca comunitară

               —

               încălcarea principiilor dreptului CE


title: Cauza T-518/13: Hotărârea Tribunalului din 5 iulie 2016 – Future Enterprises/EUIPO – McDonald’s International Property (MACCOFFEE) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de declarare a nulității — Marca Uniunii Europene verbală MACCOFFEE — Marca Uniunii Europene verbală anterioară McDONALD’S — Articolul 53 alineatul (1) litera (a) și articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Familie de mărci — Profit necuvenit obținut din caracterul distinctiv sau din renumele mărcii anterioare — Declararea nulității”]

text:
               22.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 305/26

         Hotărârea Tribunalului din 5 iulie 2016 – Future Enterprises/EUIPO – McDonald’s International Property (MACCOFFEE)
   (Cauza T-518/13) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulității - Marca Uniunii Europene verbală MACCOFFEE - Marca Uniunii Europene verbală anterioară McDONALD’S - Articolul 53 alineatul (1) litera (a) și articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Familie de mărci - Profit necuvenit obținut din caracterul distinctiv sau din renumele mărcii anterioare - Declararea nulității”])
   (2016/C 305/35)
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: Future Enterprises Pte Ltd (Singapore, Singapore) (reprezentanţi: inițial B. Hitchens, J. Olsen, R. Sharma, M. Henshall, solicitors și R. Tritton, barrister, ulterior B. Hitchens, J. Olsen, R. Tritton și E. Hughes-Jones, solicitors)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: L. Rampini, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: McDonald’s International Property Co. Ltd (Wilmington, Delaware, Statele Unite) (reprezentant: C. Eckhartt, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 13 iunie 2013 (cauza R 1178/2012-1) privind o procedură de declarare a nulității între McDonald’s International Property Co. și Future Enterprises.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Future Enterprises Pte Ltd la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 352, 30.11.2013.


title: Cauza T-142/06: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 14 aprilie 2008 — Elektrociepłownia Zielona Góra /Comisia Comunităților Europene

text:
               24.5.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 128/36

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 14 aprilie 2008 — Elektrociepłownia „Zielona Góra”/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-142/06) (1)

   (2008/C 128/77)

      Limba de procedură: engleza

   Președintele Camerei a șasea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 178, 29.7.2006.


title: Cauza F-19/14: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 4 mai 2016 - Nill/Comisia

text:
               20.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 222/48

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 4 mai 2016 - Nill/Comisia
   (Cauza F-19/14) (1)

   (2016/C 222/71)
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei a doua a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 184, 16.6.2014, p. 41.


title: Cauza T-379/17: Acțiune introdusă la 20 iunie 2017 – Tengelmann Warenhandelsgesellschaft/EUIPO – C & C IP (T)

text:
               7.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 256/39

         Acțiune introdusă la 20 iunie 2017 – Tengelmann Warenhandelsgesellschaft/EUIPO – C & C IP (T)
   (Cauza T-379/17)
   (2017/C 256/45)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Tengelmann Warenhandelsgesellschaft KG (Mülheim an den Ruhr, Germania) (reprezentanți: H. Prange și S. Köber, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: C & C IP Sàrl (Luxemburg, Luxemburg)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul: reclamanta

      Marca în litigiu: marca figurativă a Uniunii Europene care cuprinde elementul verbal „T” – cererea de înregistrare nr. 011 623 097

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 23 martie 2017 în cauza R 415/2015-5

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Camerei a cincea de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (Mărci, desene și modele industriale) (EUIPO) din 23 martie 2017 în recursul nr. R 415/2015-5 referitor la procedura de opoziție nr. B 002 256 702 privind cererea de înregistrare a mărcii Uniunii Europene nr. 011 623 097, care a fost primită de reclamantă la 12 aprilie 2017, și modificarea acestei decizii în sensul respingerii în întregime a opoziției;

               —

               obligarea pârâtului și, după caz, a celeilalte părți din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate în procedura de recurs.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-555/11: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 17 octombrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Symboulio tis Epikrateias — Grecia) — Enosi Epangelmation Asfaliston Ellados (EEAE), Syllogos Asfalistikon Praktoron N. Attikis „SPATE” , Panellinios Syllogos Asfalistikon Symboulon (PSAS), Syndesmos Ellinon Mesiton Asfaliseon (SEMA), Panellinios Syndesmos Syntoniston Asfalistikon Symboulon (PSSAS)/Ypourgos Anaptyxis, Antagonistikotitas kai Naftilias, Omospondia Asfalistikon Syllogou Ellados (Directiva 2002/92/CE — Intermediere de asigurări — Excluderea activităților realizate de o întreprindere de asigurare sau de un angajat care acționează sub răspunderea acesteia — Posibilitatea angajatului respectiv de a realiza ocazional activități de intermediere de asigurări — Cerințe profesionale)

text:
               14.12.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 367/4

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 17 octombrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Symboulio tis Epikrateias — Grecia) — Enosi Epangelmation Asfaliston Ellados (EEAE), Syllogos Asfalistikon Praktoron N. Attikis „SPATE”, Panellinios Syllogos Asfalistikon Symboulon (PSAS), Syndesmos Ellinon Mesiton Asfaliseon (SEMA), Panellinios Syndesmos Syntoniston Asfalistikon Symboulon (PSSAS)/Ypourgos Anaptyxis, Antagonistikotitas kai Naftilias, Omospondia Asfalistikon Syllogou Ellados
   (Cauza C-555/11) (1)

   (Directiva 2002/92/CE - Intermediere de asigurări - Excluderea activităților realizate de o întreprindere de asigurare sau de un angajat care acționează sub răspunderea acesteia - Posibilitatea angajatului respectiv de a realiza ocazional activități de intermediere de asigurări - Cerințe profesionale)
   2013/C 367/05
   Limba de procedură: greaca

      Instanța de trimitere

   Symboulio tis Epikrateias

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: Enosi Epangelmation Asfaliston Ellados (EEAE), Syllogos Asfalistikon Praktoron N. Attikis „SPATE”, Panellinios Syllogos Asfalistikon Symboulon (PSAS), Syndesmos Ellinon Mesiton Asfaliseon (SEMA), Panellinios Syndesmos Syntoniston Asfalistikon Symboulon (PSSAS)

      Pârâți: Ypourgos Anaptyxis, Antagonistikotitas kai Naftilias, Omospondia Asfalistikon Syllogou Ellados

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Symboulio tis Epikrateias — Interpretarea articolului 2 alineatul (3) al doilea paragraf din Directiva 2002/92/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 9 decembrie 2002 privind intermedierea de asigurări — Noțiunea „intermediere de asigurări” — Excluderea activităților exercitate de o întreprindere de asigurare sau de un salariat al unei întreprinderi de asigurare care acționează sub răspunderea acesteia — Domeniu de aplicare

      Dispozitivul

   Dispozițiile articolului 2 punctul 3 al doilea paragraf coroborate cu dispozițiile articolului 4 alineatul (1) din Directiva 2002/92 a Parlamentului European și a Consiliului din 9 decembrie 2002 privind intermedierea de asigurări trebuie interpretate în sensul că se opun ca un angajat al unei întreprinderi de asigurare care nu dispune de calificările prevăzute de această din urmă dispoziție să realizeze, ocazional, iar nu în cadrul activității sale profesionale principale, activități de intermediere de asigurări în cazul în care respectivul angajat nu acționează în cadrul raportului de subordonare care îl leagă de întreprinderea menționată, dar aceasta exercită totuși o supraveghere a activităților sale.

      (1)  JO C 25, 28.1.2012.


               5.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 366/10

         Cerere înaintată la data de 13 aprilie 2015 de Héraðsdómur Reykjavíkur pentru obținerea unui aviz consultativ al Curții de Justiție a AELS în cauza Financial Services Compensation Scheme Limited/deponenții și investitorii Fondului de garantare (TIF)
   (Cauza E-8/15)
   (2015/C 366/07)
   Prin scrisoarea din 13 aprilie 2015, primită la grefa Curții la data de 17 aprilie 2015, Héraðsdómur Reykjavíkur (instanța districtuală din Reykjavik, Islanda) a înaintat Curții de Justiție a AELS o cerere vizând emiterea unui aviz consultativ în cauza Financial Services Compensation Scheme Limited/deponenții și investitorii Fondului de garantare (TIF), cu privire la următoarele întrebări:

               1.

               Este compatibilă cu dispozițiile Acordului privind SEE și în special cu articolul 7 alineatul (1) din Directiva 94/19/CE privind sistemele de garantare a depozitelor obligația potrivit căreia, în eventualitatea unei crize sistemice, sistemul de garantare a depozitelor prefinanțat ar trebui să se limiteze la propriile active atunci când depozitele devin indisponibile, conform definiției de la articolul 1 alineatul (3) din directivă, și atunci când activele nu sunt suficiente pentru a onora creanțele fiecărui deponent în limita a 20 000 EUR?

               2.

               Sunt compatibile cu prevederile Directivei 94/19/CE privind sistemele de garantare a depozitelor măsurile prin care, în urma unei crize sistemice, un stat membru adoptă acte legislative sau emite acte de reglementare prin care autorizează sistemul de garantare a depozitelor prefinanțat să instituie un nou departament sau cont pentru colectarea primelor și să decidă că respectivele prime vor fi direcționate către noul departament sau cont în vederea creării unui fond al cărui unic scop este de a face față eventualelor șocuri viitoare și din care nu vor putea fi plătite obligațiile anterioare?

               3.

               Este compatibil cu articolul 11 din Directiva 94/19/CE privind sistemele de garantare a depozitelor faptul că un sistem național de garantare a depozitelor (și anume TIF) care efectuează plăți în temeiul garanției dobândește drepturi suplimentare față de dreptul de subrogare în cererile deponenților în procedura de lichidare până la concurența unei sume egale cu plățile efectuate din fond?


title: Cauza C-202/06 P: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 18 decembrie 2007 — Cementbouw Handel & Industrie BV/Comisia Comunităților Europene (Recurs — Concurență — Regulamentul (CEE) nr. 4064/89 — Competența Comisiei — Notificarea unei concentrări de dimensiune comunitară — Angajamente propuse de părți — Efect asupra competenței Comisiei — Autorizare supusă respectării anumitor angajamente — Principiul proporționalității)

text:
               23.2.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 51/15

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 18 decembrie 2007 — Cementbouw Handel & Industrie BV/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza C-202/06 P) (1)

   (Recurs - Concurență - Regulamentul (CEE) nr. 4064/89 - Competența Comisiei - Notificarea unei concentrări de dimensiune comunitară - Angajamente propuse de părți - Efect asupra competenței Comisiei - Autorizare supusă respectării anumitor angajamente - Principiul proporționalității)
   (2008/C 51/24)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Recurentă: Cementbouw Handel & Industrie BV (reprezentanți: W. Knibbeler, O. W. Brouwer și P. J. Kreijger, advocaten)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: E. Gippini Fournier, A. Nijenhuis și A. Whelan, agenți)
   Obiectul
   Recurs introdus împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a patra extinsă) din 23 februarie 2006, Cementbouw Handel & Industrie/Comisia (T-282/02), prin care Tribunalul a respins o cerere de anulare a Deciziei C(2002)2315 final a Comisiei din 26 iunie 2002 privind o procedură de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 4064/89 — Haniel/Cementbouw/JV [CVK], prin care se declară compatibilă cu piața comună și cu Acordul SEE concentrarea prin care se urmărește dobândirea controlului comun al cooperativei CVK de către Franz Haniel & Cie GmbH și Cementbouw Handel & Industrie BV, cu condiția respectării anumitor angajamente în scopul corectării situației de poziție dominantă create pe piața olandeză a materialelor de construcție de pereți portanți — Interpretare greșită a articolelor 1 și 2 și a articolului 3 alineatul (1) din Regulamentul (CEE) nr. 4064/89 al Consiliului din 21 decembrie 1989 privind controlul concentrărilor economice între întreprinderi (JO L 395, p. 1) și a articolului 8 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1310/97 al Consiliului din 30 iunie 1997 de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 4064/89 (JO L 180, p. 1) — Încălcarea principiului proporționalității
   Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Cementbouw Handel & Industrie BV la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 178, 29.7.2006.


title: Cauza T-202/06: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 13 decembrie 2007 — Select Appointments/OAPI — Manpower (TELESELECT)

text:
               23.2.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 51/60

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 13 decembrie 2007 — Select Appointments/OAPI — Manpower (TELESELECT)
   (Cauza T-202/06) (1)

   (2008/C 51/111)

      Limba de procedură: engleza

   Președintele Camerei a treia a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 294, 2.12.2006.


title: Cauza T-348/06: Hotărârea Tribunalului din 27 septembrie 2012 — Total Nederland/Comisia ( „Concurență — Înțelegeri — Piața olandeză a bitumului rutier — Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE — Caracterul continuu al încălcării — Imputabilitatea comportamentului ilicit — Amenzi — Gravitatea și durata încălcării” )

text:
               17.11.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 355/15

         Hotărârea Tribunalului din 27 septembrie 2012 — Total Nederland/Comisia
   (Cauza T-348/06) (1)

   (Concurență - Înțelegeri - Piața olandeză a bitumului rutier - Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE - Caracterul continuu al încălcării - Imputabilitatea comportamentului ilicit - Amenzi - Gravitatea și durata încălcării)
   2012/C 355/26
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Total Nederland NV (Voorburg, Țările de Jos) (reprezentant: A. Vandencasteele, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Bouquet și F. Castillo de la Torre, agenți)

      Obiectul

   Cu titlu principal, o cerere de anulare în parte a Deciziei C(2006) 4090 final a Comisiei din 13 septembrie 2006 privind o procedură de aplicare a articolului 81 [CE] [cazul COMP/F/38.456 — Bitum (Țările de Jos)] și, cu titlu subsidiar, o cerere de reducere a cuantumului amenzii aplicate reclamantei prin decizia menționată.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Total Nederland NV la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 20, 27.1.2007.


title: Cauza T-563/15: Acțiune introdusă la 24 septembrie 2015 – Paglieri Sell System/OAPI (APOTEKE)

text:
               9.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 371/45

         Acțiune introdusă la 24 septembrie 2015 – Paglieri Sell System/OAPI (APOTEKE)
   (Cauza T-563/15)
   (2015/C 371/46)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Paglieri Sell System SpA (Pozzolo Formigaro, Italia) (reprezentanți: P. Pozzi, F. Braga, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Marca în litigiu: marca comunitară figurativă care cuprinde elementul verbal „APOTEKE” – cererea de înregistrare nr. 13 014 691

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a OAPI din 23 iulie 2015 în cauza R 2428/2014-5

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               constatarea încălcării și a aplicării eronate a articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) și alineatul (2) din Regulamentul privind marca comunitară;

               —

               constatarea încălcării articolului 75 din Regulamentul privind marca comunitară;

               —

               anularea deciziei atacate și

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată efectuate în prezenta procedură.

      Motivele invocate

               —

               Încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               Încălcarea articolului 7 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               Încălcarea articolului 75 din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-355/08 P: Ordonanța Curții din 5 mai 2009 — WWF-UK/Consiliul Uniunii Europene, Comisia Comunităților Europene [Recurs — Regulamentul (CE) nr. 2371/2002 — Consultarea consiliilor consultative regionale cu privire la măsurile de reglementare a accesului la ape și la resurse, precum și a exercitării durabile a activităților de pescuit — Regulamentul (CE) nr. 41/2007 — Stabilirea capturilor totale admisibile pentru anul 2007 pentru pescuitul codului — Membri ai unui consiliu consultativ regional care au emis un aviz minoritar divergent în raportul consiliului menționat cu privire la capturile totale admisibile — Acțiune în anulare împotriva Regulamentului nr. 41/2007 introdusă de un astfel de membru — Inadmisibilitate — Recurs în mod vădit nefondat]

text:
               29.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 205/16

         Ordonanța Curții din 5 mai 2009 — WWF-UK/Consiliul Uniunii Europene, Comisia Comunităților Europene
   (Cauza C-355/08 P) (1)

   (Recurs - Regulamentul (CE) nr. 2371/2002 - Consultarea consiliilor consultative regionale cu privire la măsurile de reglementare a accesului la ape și la resurse, precum și a exercitării durabile a activităților de pescuit - Regulamentul (CE) nr. 41/2007 - Stabilirea capturilor totale admisibile pentru anul 2007 pentru pescuitul codului - Membri ai unui consiliu consultativ regional care au emis un aviz minoritar divergent în raportul consiliului menționat cu privire la capturile totale admisibile - Acțiune în anulare împotriva Regulamentului nr. 41/2007 introdusă de un astfel de membru - Inadmisibilitate - Recurs în mod vădit nefondat)
   2009/C 205/28
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: WWF-UK (reprezentanți: P. Sands și J. Simor, Barristers, R. Stein, Solicitor)

      Celelalte părți în proces: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Moore și A. De Gregorio Merino, agenți), Comisia Comunităților Europene (reprezentant: P. Oliver, agent)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Ordonanței Tribunalului de Primă Instanță (Camera a opta) din 2 iunie 2008, WWF-UK/Consiliul (T-91/07), prin care Tribunalul a declarat inadmisibilă o cerere având ca obiect anularea în parte a Regulamentului (CE) nr. 41/2007 al Consiliului din 21 decembrie 2006, de stabilire, pentru 2007, a posibilităților de pescuit și a condițiilor asociate pentru anumite stocuri de pește și grupe de stocuri de pește, aplicabile în apele comunitare și, pentru navele comunitare, în ape în care sunt necesare limitări ale capturilor (JO, L 15, p. 1, Ediție specială, 04/vol. 11, p. 3), în măsura în care acesta stabilește „capturile totale admisibile” (TAC) pentru anul 2007, pentru pescuitul codului în zonale vizate de Regulamentul (CE) nr. 423/2004 al Consiliului (JO L 70, p. 8, Ediție specială, 04/vol. 7, p. 134) — Cerința de a fi vizat în mod individual de actul atacat

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă WWF-UK Ltd la plata cheltuielilor de judecată.

               3)

               Comisia Comunităților Europene suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 260, 11.10.2008.


title: Cauza C-473/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Sächsischen Finanzgerichts (Germania) la 5 noiembrie 2008 — Ingenieurbüro Eulitz GbR Thomas und Marion Eulitz/Finanzamt Dresden I

text:
               21.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/26

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Sächsischen Finanzgerichts (Germania) la 5 noiembrie 2008 — Ingenieurbüro Eulitz GbR Thomas und Marion Eulitz/Finanzamt Dresden I
   (Cauza C-473/08)
   (2009/C 44/43)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Sächsisches Finanzgericht
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Ingenieurbüro Eulitz GbR Thomas und Marion Eulitz

      Pârât: Finanzamt Dresden I
   Întrebările preliminare

               1)

               Prestațiile de învățământ și de examinare furnizate de un inginer licențiat într-un institut de formare cu statut de asociație de drept privat în cadrul unor cicluri de formare finalizate printr-un examen destinate unor participanți care sunt deja titulari ai, cel puțin, unei diplome de arhitect sau de inginer acordată de o instituție de învățământ superior, sau care dispun de o formare echivalentă, constituie un „învățământ școlar și universitar” în sensul articolului 13 Secțiunea A alineatul (1) litera (j) din Directiva 77/388/CEE (1)?

               2)

               O persoană care îndeplinește, de altfel, condițiile pentru a fi cadru didactic „particular” în sensul dispoziției citate la punctul 1, este exclusă din această categorie atunci când,

                           —

                           primește (în totalitate sau în parte) remunerația pentru cursurile sale chiar dacă niciun participant nu s-a înscris la cursul de formare respectiv, însă această persoană a efectuat deja prestații de pregătire pentru aceste cursuri, sau

                           —

                           este însărcinată să asigure prestațiile de învățământ și de examinare în mod repetat și continuu pentru o perioadă semnificativă, sau

                           —

                           în afară de activitatea propriu-zisă de învățământ, această persoană a dobândit o poziție eminentă, în plan organizatoric și/sau al expertizei, în raport cu celelalte cadre didactice din ciclul de formare respectiv?

         Trebuie să se considere că această persoană este exclusă din această categorie atunci când aceasta prezintă numai una din aceste caracteristici sau numai atunci când aceasta prezintă două sau toate cele trei caracteristici?

      (1)  OJ L 145, p. 1.


title: Cauza T-171/06: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 17 martie 2009 — Laytoncrest/OAPI — Erico (TRENTON) [ Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale TRENTON — Marcă comunitară verbală anterioară LENTON — Dreptul de a fi ascultat — Articolul 73 din Regulamentul (CE) nr. 40/94 și norma 54 din Regulamentul (CE) nr. 2868/95 — Lipsa retragerii cererii de înregistrare a mărcii — Articolul 44 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 — Obligația de a se pronunța pe baza dovezilor disponibile — Norma 20 alineatul (3) și norma 50 alineatul (1) din Regulamentul nr. 2868/95 ]

text:
               16.5.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 113/31

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 17 martie 2009 — Laytoncrest/OAPI — Erico (TRENTON)
   (Cauza T-171/06) (1)

   („Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale TRENTON - Marcă comunitară verbală anterioară LENTON - Dreptul de a fi ascultat - Articolul 73 din Regulamentul (CE) nr. 40/94 și norma 54 din Regulamentul (CE) nr. 2868/95 - Lipsa retragerii cererii de înregistrare a mărcii - Articolul 44 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 - Obligația de a se pronunța pe baza dovezilor disponibile - Norma 20 alineatul (3) și norma 50 alineatul (1) din Regulamentul nr. 2868/95”)
   2009/C 113/63
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Laytoncrest Ltd (Londra, Regatul Unit) (reprezentanți: N. Dontas și G. Georgopoulou, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: D. Botis, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Erico International Corp. (Solon, Ohio, Statele Unite) (reprezentanți: M. Samer, O. Gillert și F. Schiwek, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 26 aprilie 2006 (cauza R 406/2004-2) privind o procedură de opoziție între Erico International Corp. și Laytoncrest Ltd.

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 26 aprilie 2007 (cauza R 406/2004-2).

               2)

               OAPI suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Laytoncrest Ltd.

               3)

               Erico International Corp. suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 212, 2.9.2006


title: Cauzele conexate C-260/14 și C-261/14: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 26 mai 2016 (cereri de decizie preliminară formulate de Curtea de Apel Bacău - România) – Județul Neamț (C-260/14), Judeţul Bacău (C-261/14)/Ministerul Dezvoltării Regionale și Administrației Publice [Trimitere preliminară — Protecția intereselor financiare ale Uniunii Europene — Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2988/95 — Fondul european de dezvoltare regională (FEDER) — Regulamentul (CE) nr. 1083/2006 — Atribuirea de către beneficiarul fondurilor, în calitate de autoritate contractantă, a unui contract care are ca obiect realizarea acțiunii subvenționate — Noțiunile „abatere” și/sau „neregularitate” — Criteriul referitor la „încălcarea dreptului Uniunii” — Proceduri de cerere de ofertă care contravin legislației naționale — Natura corecțiilor financiare adoptate de statele membre — Măsuri sau sancțiuni administrative]

text:
               18.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 260/2

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 26 mai 2016 (cereri de decizie preliminară formulate de Curtea de Apel Bacău - România) – Județul Neamț (C-260/14), Judeţul Bacău (C-261/14)/Ministerul Dezvoltării Regionale și Administrației Publice
   (Cauzele conexate C-260/14 și C-261/14) (1)

   ([Trimitere preliminară - Protecția intereselor financiare ale Uniunii Europene - Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2988/95 - Fondul european de dezvoltare regională (FEDER) - Regulamentul (CE) nr. 1083/2006 - Atribuirea de către beneficiarul fondurilor, în calitate de autoritate contractantă, a unui contract care are ca obiect realizarea acțiunii subvenționate - Noțiunile „abatere” și/sau „neregularitate” - Criteriul referitor la „încălcarea dreptului Uniunii” - Proceduri de cerere de ofertă care contravin legislației naționale - Natura corecțiilor financiare adoptate de statele membre - Măsuri sau sancțiuni administrative])
   (2016/C 260/02)
   Limba de procedură: româna

      Instanța de trimitere

   Curtea de Apel Bacău

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: Județul Neamț (C-260/14), Judeţul Bacău (C-261/14)

      Pârât: Ministerul Dezvoltării Regionale și Administrației Publice

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 1 alineatul (2) din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2988/95 al Consiliului din 18 decembrie 1995 privind protecția intereselor financiare ale Comunităților Europene și articolul 2 punctul 7 din Regulamentul (CE) nr. 1083/2006 al Consiliului din 11 iulie 2006 de stabilire a anumitor dispoziții generale privind Fondul european de dezvoltare regională, Fondul social european și Fondul de coeziune și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1260/1999 trebuie interpretate în sensul că nerespectarea dispozițiilor naționale de către o autoritate contractantă care beneficiază de fonduri structurale în cadrul atribuirii unui contract de achiziții publice având o valoare estimată inferioară pragului prevăzut la articolul 7 litera (a) din Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii, astfel cum a fost modificată prin Regulamentul (CE) nr. 1422/2007 al Comisiei din 4 decembrie 2007, poate constitui, cu ocazia atribuirii acestui contract, o „abatere” în sensul articolului 1 alineatul (2) menționat, respectiv o „neregularitate” în sensul articolului 2 punctul 7 amintit, în măsura în care această nerespectare are sau ar putea avea ca efect prejudicierea bugetului general al Uniunii prin imputarea unei cheltuieli nejustificate.

               2)

               Articolul 98 alineatul (2) primul paragraf a doua teză din Regulamentul nr. 1083/2006 trebuie interpretat în sensul că corecțiile financiare efectuate de statele membre, în cazul în care acestea au fost aplicate unor cheltuieli cofinanțate din fondurile structurale pentru nerespectarea dispozițiilor în materia atribuirii unor contracte de achiziții publice, sunt măsuri administrative în sensul articolului 4 din Regulamentul nr. 2988/95.

               3)

               Principiile securității juridice și protecției încrederii legitime trebuie interpretate în sensul că nu se opun aplicării de către un stat membru a unor corecții financiare reglementate printr-un act normativ intern intrat în vigoare după ce a avut loc o pretinsă încălcare a unor dispoziții în materia atribuirii unor contracte de achiziții publice, cu condiția să fie vorba despre aplicarea unei reglementări noi la efectele viitoare ale unor situații apărute sub imperiul reglementării anterioare, aspect a cărui verificare este de competența instanței de trimitere, care trebuie să țină seama de ansamblul împrejurărilor relevante din litigiile principale.

      (1)  JO C 292, 1.9.2014.


title: Cauza C-179/11: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 27 septembrie 2012 (cerere de decizie preliminară formulată de Conseil d'État — Franța) — CIMADE, Groupe d'information et de soutien des immigrés (Gisti)/Ministre de l'Intérieur, de l'Outre-mer, des Collectivités territoriales et de l'immigration [Cereri de azil — Directiva 2003/9/CE — Standarde minime pentru primirea solicitanților de azil în statele membre — Regulamentul (CE) nr. 343/2003 — Obligația de a garanta solicitanților de azil beneficiul condițiilor minime de primire pe durata procedurii de preluare sau reprimire de către statul membru responsabil — Determinarea statului membru care are obligația de a-și asuma sarcina financiară a beneficiului condițiilor minime]

text:
               24.11.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 366/12

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 27 septembrie 2012 (cerere de decizie preliminară formulată de Conseil d'État — Franța) — CIMADE, Groupe d'information et de soutien des immigrés (Gisti)/Ministre de l'Intérieur, de l'Outre-mer, des Collectivités territoriales et de l'immigration
   (Cauza C-179/11) (1)

   (Cereri de azil - Directiva 2003/9/CE - Standarde minime pentru primirea solicitanților de azil în statele membre - Regulamentul (CE) nr. 343/2003 - Obligația de a garanta solicitanților de azil beneficiul condițiilor minime de primire pe durata procedurii de preluare sau reprimire de către statul membru responsabil - Determinarea statului membru care are obligația de a-și asuma sarcina financiară a beneficiului condițiilor minime)
   2012/C 366/19
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Conseil d'État

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: CIMADE, Groupe d'information et de soutien des immigrés (Gisti)

      Pârât: Ministre de l'Intérieur, de l'Outre-mer, des Collectivités territoriales et de l'immigration

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Conseil d’État (Franța) — Interpretarea Directivei 2003/9/CE a Consiliului din 27 ianuarie 2003 de stabilire a standardelor minime pentru primirea solicitanților de azil în statele membre (JO L 31, p. 18, Ediție specială, 19/vol. 6, p. 48) și a Regulamentului (CE) nr. 343/2003 al Consiliului din 18 februarie 2003 de stabilire a criteriilor și mecanismelor de determinare a statului membru responsabil de examinarea unei cereri de azil prezentate într-unul dintre statele membre de către un resortisant al unei țări terțe (JO L 50, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 6, p. 56) — Întinderea obligației de a garanta solicitanților de azil beneficiul condițiilor minime de primire pe durata procedurii de preluare sau de reprimire de către statul membru responsabil — Determinarea statului membru căruia îi revine obligația de a-și asuma sarcina financiară generată de asigurarea condițiilor minime în cursul perioadei menționate

      Dispozitivul

               1.

               Directiva 2003/9/CE a Consiliului din 27 ianuarie 2003 de stabilire a standardelor minime pentru primirea solicitanților de azil în statele membre trebuie interpretată în sensul că un stat membru sesizat cu o cerere de azil este obligat să acorde condițiile minime de primire a solicitanților de azil prevăzute de Directiva 2003/9 chiar și unui solicitant de azil pentru care decide, în temeiul Regulamentului (CE) nr. 343/2003 al Consiliului din 18 februarie 2003 de stabilire a criteriilor și mecanismelor de determinare a statului membru responsabil de examinarea unei cereri de azil prezentate într unul dintre statele membre de către un resortisant al unei țări terțe, să solicite unui alt stat membru să preia sau să reprimească acest solicitant în calitate de stat membru responsabil de examinarea cererii sale de azil.

               2.

               Obligația statului membru sesizat cu o cerere de azil de a acorda condițiile minime prevăzute de Directiva 2003/9 unui solicitant de azil pentru care decide, în temeiul Regulamentului nr. 343/2003, să solicite unui alt stat membru să preia sau să reprimească acest solicitant în calitate de stat membru responsabil de examinarea cererii sale de azil încetează la transferul efectiv al aceluiași solicitant de către statul membru solicitant, iar sarcina financiară a acordării acestor condiții minime revine acestui din urmă stat membru, care are obligația respectivă.

      (1)  JO C 186, 25.6.2011.


title: Cauza T-184/09: Acțiune introdusă la 14 mai 2009 — Republica Elenă/Comisia Comunităților Europene

text:
               15.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 193/23

         Acțiune introdusă la 14 mai 2009 — Republica Elenă/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-184/09)
   2009/C 193/37
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Republica Elenă (reprezentanți: V. Kontolaimos, E. Leftheriotou și V. Karra, agenți)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene

      Concluziile reclamantei

               —

               Admiterea acțiunii și anularea deciziei atacate sau, în subsidiar, modificarea deciziei atacate în sensul unei reduceri a corecției financiare la 5 % sau, în subsidiar, aplicarea corecției de 10 % numai pentru cantitatea corespunzătoare zahărului importat de E.V.Z.;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin intermediul acțiunii în anularea Deciziei Comisiei din 19 martie 2009„de excludere de la finanțarea comunitară a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul Fondului european de orientare și garantare agricolă (FEOGA), secțiunea «Garantare»”, notificată cu numărul C(2009) 1945 și publicată sub numărul 2009/253/CE (JO L 75, p. 15), privind aplicarea unor corecții financiare restituirilor la export și OCP/zahăr din cauza absenței controalelor, Republica Elenă susține următoarele motive de anulare.
   Primul motiv de anulare vizează anularea procedurii de închidere și validare a conturilor pentru încălcarea normelor substanțiale de procedură prevăzute la articolul 8 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1663/95 (1), referitoare la o discuție bilaterală privind corecțiile care trebuie efectuate în materia restituirilor la exportul de zahăr încorporat în produse, altele decât cele din anexa I.
   Al doilea motiv de anulare vizează aprecierea eronată a împrejurărilor de fapt, motivarea insuficientă și depășirea limitelor puterii de apreciere a Comisiei în ceea ce privește evaluarea riscului pentru FEOGA.
   Al treilea motiv de anulare vizează încălcarea principiului proporționalității.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1663/95 al Comisiei din 7 iulie 1995 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 729/70 al Consiliului privind procedura de lichidare a conturilor FEOGA, secțiunea Garantare (JO L 158, p. 6).


title: Cauza T-222/13: Acțiune introdusă la 15 aprilie 2013 — B&S Europe/Comisia

text:
               8.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 164/24

         Acțiune introdusă la 15 aprilie 2013 — B&S Europe/Comisia
   (Cauza T-222/13)
   2013/C 164/40
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Business and Strategies in Europe (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: L. Bihain, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               declararea acțiunii în anulare admisibilă și fondată și în consecință anularea actului atacat;

               —

               prin urmare, obligarea Comisiei Europene să admită reclamanta pe lista restrânsă a candidaților invitați să participe la cererea de ofertă în cadrul contractului EuropeAid/132633/C/SER/multi, lotul 7: Governance and home affaires (Guvernare și afaceri interne);

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea obligației de motivare, a principiului bunei administrări în special deoarece acesta impune o obligație de coerență și a principiului respectării contradictorialității, precum și pe încălcarea încrederii legitime a reclamantei și a principiului echității atunci când, pentru prima oară, prin scrisoarea din 2 aprilie 2013 ulterioară deciziei din 15 februarie 2013, Comisia a respins ca neeligibil proiectul nr. 25 propus de reclamantă pentru îndeplinirea criteriului capacității tehnice, reducând astfel numărul de proiecte eligibile ca proiecte de referință sub minimul necesar.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea punctului 2.4.11.1.3 al doilea paragraf din Ghidul practic referitor la procedurile de atribuire a contractelor pentru acțiunile externe ale Uniunii Europene și a clarificării A 47 transmisă în legătură cu anunțul de participare, întrucât Comisia a interpretat în mod eronat noțiunea de proiecte de referință eligibile pentru îndeplinirea criteriului de selecție privind capacitatea tehnică a candidatului.


title: Cauza T-778/16: Acțiune introdusă la 9 noiembrie 2016 – Irlanda/Comisia

text:
               6.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/35

         Acțiune introdusă la 9 noiembrie 2016 – Irlanda/Comisia
   (Cauza T-778/16)
   (2017/C 038/48)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Irlanda (reprezentanți: E. Creedon, K. Duggan și A. Joyce, agenți, P. Baker, QC, S. Kingston, C. Donnelly, B. Doherty și A. Goodman, barristers, P. Gallagher, D. McDonald și M. Collins, SC)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei C(2016) 5605 final a Comisiei din 30 august 2016, adresate Irlandei, în cazul privind ajutorul de stat SA.38373 (2014/C) pus în aplicare de Irlanda în favoarea Apple;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă nouă motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe erori vădite de apreciere săvârșite de Comisie prin înțelegerea greșită a dreptului irlandez și a situației de fapt pertinente

                           —

                           Comisia afirmă în mod greșit în decizie că prin cele două avize emise în 1991 și în 2007 de Irish Revenue Commissioners „s-a renunțat” la veniturile fiscale pe care altfel Irlanda ar fi avut dreptul să le colecteze de la sucursalele irlandeze ale Apple Sales International (ASI) și ale Apple Operations Europe (AOE). Avizele nu implicau în niciun caz o derogare de la dreptul irlandez. Normele fiscale normale aplicabile sucursalelor irlandeze ale societăților nerezidente sunt cuprinse în secțiunea 25 din Taxes Consolidation Act 1997. Avizele emise sunt o simplă aplicare a secțiunii 25, în temeiul căreia, potrivit principiului teritorialității, se impozitează numai beneficiile care pot fi atribuite sucursalei, iar nu beneficiile neirlandeze ale societății. Decizia caracterizează astfel în mod eronat activitățile și responsabilitățile sucursalelor irlandeze ale ASI și AOE. Aceste sucursale exercită funcții de rutină, în timp ce toate deciziile importante în cadrul ASI și AOE sunt luate în SUA, iar beneficiile rezultate din aceste decizii nu puteau fi atribuite în mod întemeiat sucursalelor irlandeze ale ASI și AOE. Atribuirea de către Comisie a licențelor de proprietate intelectuală ale Apple sucursalelor irlandeze ale AOE și ASI nu este compatibilă cu dreptul irlandez și, mai mult, nu este compatibilă cu principiile pe care Comisia pretinde că le aplică, așa cum este și refuzul său declarat de a lua în considerare activitățile Apple Inc.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe erori vădite săvârșite de Comisie în aprecierea ajutorului de stat

                           —

                           Afirmația Comisiei potrivit căreia ASI și AOE ar fi beneficiat de un „avantaj” este incorectă. Avizele nu derogau de la dreptul fiscal „normal”, întrucât ASI și AOE nu au plătit taxe mai mici decât datorau în mod întemeiat potrivit secțiunii 25. Comisia susține de asemenea în mod eronat că avizele erau selective. Sistemul de referință al Comisiei nu ține seama, în mod greșit, de distincția dintre societățile rezidente și cele nerezidente. Comisia încearcă să rescrie normele irlandeze privind impozitarea societăților, astfel încât, în cadrul avizelor, Revenue Commissioners ar fi trebuit să aplice versiunea Comisiei cu privire la principiul concurenței depline. Acest principiu nu face parte din dreptul Uniunii Europene sau din dreptul irlandez relevant în ceea ce privește atribuirea beneficiilor unei sucursale, iar susținerea Comisiei este incompatibilă cu suveranitatea statelor membre în domeniul impozitării directe.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe aplicarea necoerentă și vădit eronată de Comisie a principiului concurenței depline

                           —

                           Chiar dacă principiul concurenței depline ar fi relevant din punct de vedere juridic (ceea ce Irlanda nu acceptă), Comisia nu l-a aplicat în mod coherent și nu a analizat situația globală a grupului Apple.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe caracterul eronat al motivării subsidiare a Comisiei

                           —

                           Comisia a respins în mod eronat rapoartele de expertiză prezentate de Irlanda care demonstrau că, chiar dacă s-ar aplica principiul concurenței depline (ceea ce Irlanda nu acceptă), tratamentul fiscal al ASI și al AOE ar fi compatibil cu acest principiu.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe caracterul eronat al motivării alternative a Comisiei

                           —

                           Comisia greșește atunci când susține că principiul concurenței depline este inerent dreptului irlandez, că secțiunea 25 nu a fost aplicată în mod coerent sau că secțiunea 25 ar conferi o putere discreționară inadmisibilă. Secțiunea 25 nu conferă o asemenea putere discreționară în favoarea Revenue Commissioners.

               6.

               Al șaselea motiv, întemeiat pe încălcarea de către Comisie a normelor fundamentale de procedură

                           —

                           Comisia nu a explicat niciodată în mod clar în cursul anchetei teoria sa privind ajutoarele de stat, iar decizia conține constatări de fapt cu privire la care Irlanda nu a avut niciodată ocazia să formuleze observații. Comisia a încălcat obligația de bună administrare întrucât nu a acționat în mod imparțial și în conformitate cu obligația sa de diligență.

               7.

               Al șaptelea motiv, întemeiat pe încălcarea de Comisie a principiilor securității juridice și încrederii legitime

                           —

                           Comisia a încălcat principiile securității juridice și încrederii legitime, întrucât a invocat pretinse norme de drept al Uniunii Europene care nu au fost definite niciodată anterior. Aceste norme sunt noi, iar domeniul lor de aplicare și efectul lor sunt total incerte. Comisia invocă documente ale OCDE din 2010, însă (chiar dacă ar fi obligatorii) acestea nu ar fi putut fi anticipate în 1991 sau în 2007.

               8.

               Al optulea motiv, întemeiat pe lipsa de competență a Comisiei pentru a adopta decizia și pe încălcarea articolelor 4 și 5 TUE și a principiului autonomiei fiscale a statelor membre

                           —

                           Comisia nu este competentă, potrivit normelor privind ajutoarele de stat, să substituie în mod unilateral concepția sa cu privire la domeniul de aplicare și la întinderea geografică a competenței fiscale a statelor membre concepției statelor membre înseși. Scopul normelor privind ajutoarele de stat este să facă față intervențiilor de stat care conferă un avantaj selectiv. Normele privind ajutoarele de stat, prin natura lor, nu pot remedia neconcordanțe între sistemele fiscale la nivel global.

               9.

               Al nouălea motiv, întemeiat pe încălcarea vădită de Comisie a articolului 296 TFUE și a articolului 41 alineatul (2) litera (c) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene

                           —

                           Comisia a încălcat în mod vădit obligația sa de a oferi o motivare clară și neechivocă în decizia sa, bazându-se în mod simultan pe scenarii factuale evident divergente, contrazicându-se cu privire la originea normei pe care se presupune că a încălcat-o Irlanda și sugerând că Irlanda a acordat un ajutor în legătură cu beneficii a căror impozitare nu intră în competența sa.


title: Cauza T-474/09: Hotărârea Tribunalului din 24 ianuarie 2013 — Fercal — Consultadoria e Serviços/OAPI — Jacson of Scandinavia (JACKSON SHOES) [ „Marcă comunitară — Procedură de declarare a nulității — Marcă comunitară verbală JACKSON SHOES — Denumire comercială națională anterioară JACSON OF SCANDINAVIA AB — Motiv relativ de refuz — Cauză de nulitate relativă — Articolul 8 alineatul (4) și articolul 53 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               9.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 71/15

         Hotărârea Tribunalului din 24 ianuarie 2013 — Fercal — Consultadoria e Serviços/OAPI — Jacson of Scandinavia (JACKSON SHOES)
   (Cauza T-474/09) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de declarare a nulității - Marcă comunitară verbală JACKSON SHOES - Denumire comercială națională anterioară JACSON OF SCANDINAVIA AB - Motiv relativ de refuz - Cauză de nulitate relativă - Articolul 8 alineatul (4) și articolul 53 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2013/C 71/21
   Limba de procedură: portugheza

      Părțile

      Reclamantă: Fercal — Consultadoria e Serviços, Lda (Lisabona, Portugalia) (reprezentant: A. Rodrigues, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: J. Novais Gonçalves, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI: Jacson of Scandinavia AB (Vollsjö, Suedia)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 18 august 2009 (cauza R 1253/2008-2), privind o procedură de declarare a nulității între Jacson of Scandinavia AB și Fercal — Consultadoria e Serviços, Lda.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Fercal — Consultadoria e Serviços, Lda la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 63, 13.3.2010.


title: Cauza T-60/15: Acțiune introdusă la 6 februarie 2015 – Laboratorios Ern/OAPI – Dermogen Farma (ETERN JUVENTUS)

text:
               30.3.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 107/35

      Acțiune introdusă la 6 februarie 2015 – Laboratorios Ern/OAPI – Dermogen Farma (ETERN JUVENTUS)
      (Cauza T-60/15)
      (2015/C 107/46)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

         Părțile

         Reclamantă: Laboratorios Ern, SA (Barcelona, Spania) (reprezentant: T. González Martínez, avocat)

         Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Dermogen Farma, SA (Madrid, Spania)

         Datele privind procedura în fața OAPI

         Solicitantul: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

         Marca în litigiu: marca comunitară verbală „ETERN JUVENTUS” – cererea de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 10 862 548.

         Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de opoziție.

         Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a OAPI din 6 noiembrie 2014 în cauza R 2414/2013-1.

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 6 noiembrie 2014 în cauza R 2414/2013-1 în ceea ce privește admiterea în parte a cererii de înregistrare a unei mărci pentru următoarele servicii: clasa 35 „Servicii de vânzare de pastă de dinți cu amănuntul, cu ridicata și prin intermediul rețelelor informatice mondiale; vânzări exclusive și de reprezentare comercială de pastă de dinți”;

                  —

                  respingerea cererii de înregistrare nr. 10 862 548 a mărcii comunitare „ETERN JUVENTUS” pentru „Servicii de vânzare de pastă de dinți cu amănuntul, cu ridicata și prin intermediul rețelelor informatice mondiale; vânzări exclusive și de reprezentare comercială de pastă de dinți” din clasa 35 și

                  —

                  obligarea OAPI și, dacă este cazul, a celeilalte părți din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-189/14: Ordonanța președintelui Camerei întâi a Curții din 11 iunie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Eparchiako Dikastirio Lefkosias – Cipru) – Bogdan Chain/Atlanco LTD

text:
               28.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 320/24

         Ordonanța președintelui Camerei întâi a Curții din 11 iunie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Eparchiako Dikastirio Lefkosias – Cipru) – Bogdan Chain/Atlanco LTD
   (Cauza C-189/14) (1)

   (2015/C 320/33)
   Limba de procedură: greaca
   Președintele Camerei întâi a Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 202, 30.6.2014.


title: Cauza C-432/12 P: Recurs introdus la 24 septembrie 2012 de Leifheit AG împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 12 iulie 2012 în cauza T-334/10, Leifheit AG/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

text:
               17.11.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 355/12

         Recurs introdus la 24 septembrie 2012 de Leifheit AG împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 12 iulie 2012 în cauza T-334/10, Leifheit AG/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   (Cauza C-432/12 P)
   2012/C 355/21
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: Leifheit AG (reprezentanți: V. Töbelmann și G. Hasselblatt, avocați)

      Celelalte părți în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Vermop Salmon GmbH

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curții:

               1.

               Anularea Hotărârii Tribunalului din 12 iulie 2012 în cauza T-334/10,

               2.

               anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 12 mai 2010 în cauza R 924/2009-1,

               3.

               obligarea OAPI la suportarea cheltuielilor de judecată efectuate în cadrul procedurilor în fața Curții și în fața Tribunalului, precum și a cheltuielilor aferente procedurii în fața camerei de recurs, precum și a cheltuielilor de judecată efectuate de recurentă;
               în cazul în care Vermop Salmon GmbH va interveni în procedură, se mai solicită

               4.

               obligarea intervenientei la plata propriilor cheltuieli de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Hotărârea Tribunalului din 12 iulie 2012 trebuie să fie anulată întrucât Tribunalul a făcut o greșită apreciere a întinderii examinării efectuate de camera de recurs în cadrul procedurii căii de atac în sensul articolului 63 alineatul (1) litera (e) și al articolului 64 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (1).
   Tribunalul nu a ținut seama de principiul continuității funcționale care există între diferitele instanțe ale OAPI și nu a luat în considerare faptul că nici motivele invocate în mod expres nu pot exonera camera de recurs de obligația de a reexamina decizia atacată în mod exhaustiv, atât în ceea ce privește situația de fapt, cât și aspectele de drept.
   Tribunalul și-ar fi întemeiat decizia, în esență, pe susținerea că aspectul utilizării efective a mărcii anterioare este o problemă prealabilă specifică și care nu trebuie în mod necesar să fie analizată de camera de recurs.
   Procedând astfel, Tribunalul nu a luat în considerare faptul că problema dovezii utilizării serioase devine parte integrantă din procedura de opoziție și, ca atare, intră în domeniul de aplicare al examinării efectuate de camera de recurs.
   În plus, Tribunalul a încălcat articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară, întrucât a făcut o greșită aplicare a principiilor generale privind aprecierea riscului de confuzie.
   În special, Tribunalul, pe lângă aprecierea similitudinii semnelor, s-ar fi întemeiat pe principiul empiric că consumatorul acordă mai multă importanță începutului cuvintelor în raport cu celelalte elemente ale mărcii, fără a verifica dacă un astfel de principiu empiric era aplicabil în speță.
   Pe de altă parte, Tribunalul nu ar fi analizat în suficientă măsură susținerile de fapt ale recurentei privind similitudinea produselor. Dimpotrivă, Tribunalul și-ar fi însușit constatările camerei de recurs, fără a verifica dacă acestea sunt corecte.

      (1)  JO L 78, p. 1


title: Cauza T-189/09: Hotărârea Tribunalului din 20 octombrie 2011 — Poloplast/OAPI — Polypipe (P) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative P — Mărcile comunitare figurative anterioare P și P POLYPIPE — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Similitudinea semnelor — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009]” ]

text:
               3.12.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 355/16

         Hotărârea Tribunalului din 20 octombrie 2011 — Poloplast/OAPI — Polypipe (P)
   (Cauza T-189/09) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative P - Mărcile comunitare figurative anterioare P și P POLYPIPE - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Similitudinea semnelor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009])
   2011/C 355/27
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Poloplast GmbH & Co. KG (Leonding, Austria) (reprezentant: G. Bruckmüller, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: R. Pethke, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Polypipe Ltd (Edlinton, Regatul Unit) (reprezentanți: inițial K.E. Gilbert și M.H. Blair, solicitors, ulterior K.E. Gilbert, M.H. Blair și S.S. Malynicz, barrister)

      Obiectul

   Acțiune în anulare formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 25 februarie 2009 (cauza R 80/2008-2), referitoare la o procedură de opoziție între Polypipe Ltd și Poloplast GmbH & Co. KG.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Poloplast GmbH & Co. KG la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a cheltuielilor de judecată indispensabile efectuate de Polypipe Ltd în cadrul procedurii în fața camerei de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI).

      (1)  JO C 167, 18.7.2009.


title: Cauza C-597/13 P: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 17 septembrie 2015 – Total SA/Comisia Europeană (Recurs — Concurență — Înțelegeri — Piața cerii de parafină — Piața gaciului de parafină — Încălcare săvârșită de o societate filială deținută în proporție de 100 % de o societate-mamă — Prezumție de influență decisivă exercitată de societatea-mamă asupra filialei — Răspundere a societății-mamă care decurge în mod exclusiv din comportamentul ilicit al filialei sale — Hotărâre privind reducerea cuantumului amenzii aplicate filialei — Efecte asupra situației juridice a societății-mamă)

text:
               9.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 371/5

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 17 septembrie 2015 – Total SA/Comisia Europeană
   (Cauza C-597/13 P) (1)

   ((Recurs - Concurență - Înțelegeri - Piața cerii de parafină - Piața gaciului de parafină - Încălcare săvârșită de o societate filială deținută în proporție de 100 % de o societate-mamă - Prezumție de influență decisivă exercitată de societatea-mamă asupra filialei - Răspundere a societății-mamă care decurge în mod exclusiv din comportamentul ilicit al filialei sale - Hotărâre privind reducerea cuantumului amenzii aplicate filialei - Efecte asupra situației juridice a societății-mamă))
   (2015/C 371/06)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: Total SA (reprezentanți: E. Morgan de Rivery și E. Lagathu, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: É. Gippini Fournier și P. Van Nuffel, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Hotărârea Tribunalului Uniunii Europene Total/Comisia (T-548/08, EU:T:2013:434) în măsura în care Tribunalul nu a procedat la alinierea cuantumului amenzii impuse Total SA cu cel al amenzii impuse Total Raffinage Marketing SA prin Hotărârea Total Raffinage Marketing/Comisia (T-566/08, EU:T:2013:423).

               2)

               Respinge în rest recursul.

               3)

               Stabilește cuantumul amenzii aplicate Total SA în solidar cu Total Raffinage Marketing SA la articolul 2 din Decizia C(2008) 5476 final a Comisiei din 1 octombrie 2008 privind o procedură în temeiul articolului [81 CE] și a articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/39.181 – Ceară de lumânări) la 12 5 4 59  842 de euro.

               4)

               Total SA suportă trei pătrimi din cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană și din propriile cheltuieli de judecată aferente prezentului recurs și procedurii în primă instanță.

               5)

               Comisia Europeană suportă o pătrime din propriile cheltuieli de judecată și din cele efectuate de Total SA aferente prezentului recurs și procedurii în primă instanță.

      (1)  JO C 45, 15.2.2014.


title: Cauza F-31/07: Acțiune introdusă în 2 aprilie 2007 — Putterie-de-Beukelaer/Comisie

text:
               26.5.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 117/38

         Acțiune introdusă în 2 aprilie 2007 — Putterie-de-Beukelaer/Comisie
   (Cauza F-31/07)
   (2007/C 117/62)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Françoise Putterie-de-Beukelaer (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: E. Boigelot, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea raportului privind evoluția carierei (denumit în continuare REC) reclamantei pentru perioada 1 ianuarie 2005-31 decembrie 2005, inclusiv procedurile de apel și alte decizii legate de acestea și în special rubrica 6.5 „Potențial”, întrucât nu recunoaște potențialul reclamantei de a exercita funcții din categoria B*;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamanta invocă în sprijinul acțiunii sale, în primul rând, faptul că administrația ar fi comis erori vădite de apreciere prin aceea că nu i-a recunoscut potențialul de a exercita funcții din categoria B* în cadrul procedurii de atestare prevăzute la articolul 10 alineatul (3) din anexa XIII la Statutul funcționarilor Comunităților Europene (denumit în continuare „statut”). În speță, contrar celor indicate în REC a reclamantei, atribuțiile sale de responsabil pentru formarea informatică (denumit în continuare „REFOi”) ar corespunde categoriei B*.
   În al doilea rând, reclamanta invocă încălcarea articolului 26 din statut, a principiilor respectării dreptului la apărare, transparenței și contradictorialității, precum și a principiului bunei administrări a personalului. În speță, aceasta arată că anumite documente care ar fi fost utilizate pentru evaluarea sa nu i-ar fi fost comunicate în timp util.
   În al treilea rând, reclamanta se întemeiază pe încălcarea articolului 25 alineatul (2) din statut și pe încălcarea obligației de motivare.
   În al patrulea rând, reclamanta invocă încălcarea principiului egalității de tratament al personalului și a principiului nediscriminării, prin aceea că atribuțiile exercitate de un REFOi ar fi apreciate, în cadrul procedurii de atestare, în mod diferit, în funcție de direcțiile generale și de superiorii ierarhici.


title: Cauza T-340/08 P: Recurs introdus la 14 august 2008 de Marianne Timmer împotriva Ordonanței pronunțate la 5 iunie 2008 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-123/06, Timmer/Curtea de Conturi

text:
               8.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 285/43

         Recurs introdus la 14 august 2008 de Marianne Timmer împotriva Ordonanței pronunțate la 5 iunie 2008 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-123/06, Timmer/Curtea de Conturi
   (Cauza T-340/08 P)
   (2008/C 285/80)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Recurentă: Marianne Timmer (Saint-Sauves-d'Auvergne, Franța) (reprezentant: F. Rollinger, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Curtea de Conturi a Comunităților Europene
   Concluziile recurentei

               —

               Anularea Ordonanței din 5 iunie 2008, pronunțată în cauza F-123/06, Marianne Timmer/Curtea de Conturi;

               —

               admiterea cererii de reparare a prejudiciului suferit;

               —

               admiterea cererii de obligare a Curții de Conturi la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Prin prezentul recurs, recurenta solicită anularea Ordonanței Tribunalului Funcției Publice (denumit în continuare „TFP”) din 5 iunie 2008, pronunțată în cauza Timmer/Curtea de Conturi, F-123/06, prin care TFP a respins ca inadmisibilă acțiunea prin care aceasta solicitase, pe de o parte, anularea rapoartelor sale de notare pentru perioada 1984-1997, precum și a deciziilor conexe și/sau subsecvente, inclusiv a celor privind numirea notatorului respectiv în postul de șef al unității olandeze a serviciului de traducere al Curții de Conturi și, pe de altă parte, daune interese pentru repararea prejudiciului pe care pretinde că l-a suferit.
   În susținerea recursului, recurenta invocă șase motive întemeiate pe:

               —

               o denaturare a faptelor care pot fi deduse din actele depuse la TFP și o atribuire eronată a sarcinii probei;

               —

               o denaturare a cererii depuse de recurentă la autoritatea împuternicită să facă numiri în 29 iulie 2005, referitoare la respectarea articolului 14 din Statutul funcționarilor Comunităților Europene, în versiunea sa anterioară intrării în vigoare a Regulamentului nr. 723/2004 (1) de modificare a acestuia, în măsura în care această cerere nu ar avea ca obiect reexaminarea rapoartelor de notare ale recurentei, astfel cum se indică la punctul 37 din ordonanța atacată;

               —

               o încadrare juridică eronată a reclamației precontencioase din 26 februarie 2006, al cărei obiect ar fi anularea rapoartelor de notare și a deciziilor privind cariera recurentei, iar nu „luarea în considerare a mai multe fapte noi” (punctul 41 din ordonanța atacată);

               —

               o lipsă de motivare a deciziei de respingere a reclamației;

               —

               în subsidiar, o insuficiență a motivării acestei decizii de respingere, în măsura în care TFP ar fi trebuit să examineze insuficiența motivării;

               —

               o aplicare eronată a jurisprudenței în ceea ce privește exercitarea nelegală a atribuțiilor de către superiorul recurentei, întrucât aceasta nu ar fi pretins că rapoartele sale de notare ar fi fost viciate de nelegalitatea numirii superiorului său, ci de ocuparea nelegală a unui post pe care l-ar fi putut ocupa recurenta și de interesul personal al superiorilor săi (punctul 42 din ordonanța atacată).

      (1)  Regulamentul (CE, Euratom) nr. 723/2004 al Consiliului din 22 martie 2004 de modificare a Statutului funcționarilor Comunităților Europene, precum și a Regimului aplicabil celorlalți agenți ai Comunităților (JO L 124, p. 1).