title: Cauza T-559/17: Hotărârea Tribunalului din 31 ianuarie 2019 – Abdulkarim/Consiliul („Politica externă și de securitate comună – Măsuri restrictive luate împotriva Siriei – Înghețarea fondurilor – Eroare de apreciere – Adaptare în timp a efectelor unei anulări”)

text:
               18.3.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 103/30

      Hotărârea Tribunalului din 31 ianuarie 2019 – Abdulkarim/Consiliul
      (Cauza T-559/17) (1)

      ((„Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive luate împotriva Siriei - Înghețarea fondurilor - Eroare de apreciere - Adaptare în timp a efectelor unei anulări”))
      (2019/C 103/39)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Mouhamad Wael Abdulkarim (Dubaï, Emiratele Arabe Unite) (reprezentanți: J.-P. Buyle și L. Cloquet, avocați)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: inițial M. Veiga și I. Pouli, ulterior I. Pouli și V. Piessevaux, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și având ca obiect anularea Deciziei (PESC) 2017/917 a Consiliului din 29 mai 2017 de modificare a Deciziei 2013/255/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei (JO 2017, L 139, p. 62), a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2017/907 al Consiliului din 29 mai 2017 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 36/2012 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria (JO 2017, L 139, p. 15), a Deciziei (PESC) 2018/778 a Consiliului din 28 mai 2018 de modificare a Deciziei 2013/255/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei (JO 2018, L 131, p. 16), și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2018/774 al Consiliului din 28 mai 2018 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 36/2012 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria (JO 2018, L 131, p. 1), în măsura în care aceste acte îl privesc pe reclamant.

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Decizia (PESC) 2017/917 a Consiliului din 29 mai 2017 de modificare a Deciziei 2013/255/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei, Decizia (PESC) 2018/778 a Consiliului din 28 mai 2018 de modificare a Deciziei 2013/255/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei și Regulamentul (UE) nr. 36/2012 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria și de abrogare a Regulamentului (UE) nr. 442/2011, astfel cum a fost modificat ultima dată prin Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2017/907 al Consiliului din 29 mai 2017 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 36/2012 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria și prin Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2018/774 al Consiliului din 28 mai 2018 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 36/2012 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria, în măsura în care aceste acte îl privesc pe domnul Mouhamad Wael Abdulkarim.

                  2)

                  Dispune menținerea efectelor Deciziilor 2017/917 și 2018/778 față de domnul Abdulkarim până la data expirării termenului de recurs sau, în cazul în care în acest termen se introduce un recurs, până la eventuala respingere a recursului.

                  3)

                  Consiliul Uniunii Europene suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de domnul Abdulkarim.

         (1)  JO C 347, 16.10.2017.


title: Cauza T-580/17: Hotărârea Tribunalului din 6 februarie 2019 – Karp/Parlamentul [„Funcție publică – Agenți contractuali – Încadrare – Articolul 90 alineatul (2) din statut – Reclamație prematur formulată – Neregularitatea procedurii precontencioase – Inadmisibilitate – Autonomia căilor de atac – Neprelungirea unui contract de agent contractual auxiliar în legătură cu un concediu de maternitate – Obligația de motivare – Contrate succesive pe perioadă determinată – Abuz de drept – Dreptul de a fi ascultat – Răspundere”]

text:
               18.3.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 103/31

      Hotărârea Tribunalului din 6 februarie 2019 – Karp/Parlamentul
      (Cauza T-580/17) (1)

      ([„Funcție publică - Agenți contractuali - Încadrare - Articolul 90 alineatul (2) din statut - Reclamație prematur formulată - Neregularitatea procedurii precontencioase - Inadmisibilitate - Autonomia căilor de atac - Neprelungirea unui contract de agent contractual auxiliar în legătură cu un concediu de maternitate - Obligația de motivare - Contrate succesive pe perioadă determinată - Abuz de drept - Dreptul de a fi ascultat - Răspundere”])
      (2019/C 103/40)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: Kevin Karp (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: N. Lambers și R. Ben Ammar, avocați)

         Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: Í. Ní Riagáin Düro și M. Windisch, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE prin care se solicită, pe de o parte, anularea deciziei Parlamentului de încadrare a reclamantului în grupa de funcții II gradul 4 treapta 1, în cadrul contractului de agent contractual încheiat la 12 mai 2016 și care a expirat la 11 noiembrie 2016 și, pe de altă parte, repararea prejudiciului moral și material pe care reclamantul pretinde că l-ar fi suferit din cauza încadrării sale și a neprelungirii contractului

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Îl obligă pe domnul Kevin Karp la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 412, 4.12.2017.


title: Cauza T-604/17: Hotărârea Tribunalului din 31 ianuarie 2019 – Thun/EUIPO (Pește) („Desen sau model industrial comunitar – Desen sau model industrial comunitar înregistrat – Lipsa unei cereri de reînnoire – Radierea modelului industrial la expirarea cererii de înregistrare – Cerere de restitutio in integrum – Condiții cumulative – Obligația de prudență – Delegarea unei atribuții – Pierderea unui drept”)

text:
               18.3.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 103/32

      Hotărârea Tribunalului din 31 ianuarie 2019 – Thun/EUIPO (Pește)
      (Cauza T-604/17) (1)

      ((„Desen sau model industrial comunitar - Desen sau model industrial comunitar înregistrat - Lipsa unei cereri de reînnoire - Radierea modelului industrial la expirarea cererii de înregistrare - Cerere de restitutio in integrum - Condiții cumulative - Obligația de prudență - Delegarea unei atribuții - Pierderea unui drept”))
      (2019/C 103/41)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Reclamantă: Thun SpA (Bolzano, Italia) (reprezentant: B. Giordano, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: L. Rampini, agent)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva unei decizii a Camerei a treia de recurs a EUIPO din 9 iunie 2017 (cazul R 1680/2016-3) în legătură cu o cerere de restitutio in integrum.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Thun SpA la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 369, 30.10.2017.


title: Cauza T-656/17: Hotărârea Tribunalului din 7 februarie 2019 – Sumol + Compal Marcas/EUIPO – Jacob (Dr. Jacob’s essentials) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative Dr. Jacob’s essentials – Marca internațională verbală anterioară COMPAL ESSENCIAL – Mărcile naționale și internaționale figurative anterioare FRUTA essencial și Compal FRUTA essencial – Motiv relativ de refuz – Risc de confuzie – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul 2017/1001]”]

text:
               18.3.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 103/33

      Hotărârea Tribunalului din 7 februarie 2019 – Sumol + Compal Marcas/EUIPO – Jacob (Dr. Jacob’s essentials)
      (Cauza T-656/17) (1)

      ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative Dr. Jacob’s essentials - Marca internațională verbală anterioară COMPAL ESSENCIAL - Mărcile naționale și internaționale figurative anterioare FRUTA essencial și Compal FRUTA essencial - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul 2017/1001]”])
      (2019/C 103/42)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Sumol + Compal Marcas, SA (Carnaxide, Portugalia) (reprezentant: A. De Sampaio, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: A. Söder și D. Walicka, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Ludwig Manfred Jacob (Heidesheim, Germania) (reprezentant: W. Berlit, avocat)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 11 iulie 2017 (cauza R 2067/2016-5), referitoare la o procedură de opoziție între Sumol + Compal Marcas și M. Jacob

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Decizia Camerei a cincea de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 11 iulie 2017 (cauza R 2067/2016-5).

                  2)

                  EUIPO suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile efectuate de Sumol + Compal Marcas, SA.

                  3)

                  Domnul Ludwig Manfred Jacob suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 402, 27.11.2017.


title: Cauza T-667/17: Hotărârea Tribunalului din 31 ianuarie 2019 – Alkarim for Trade and Industry/Consiliul („Politica externă și de securitate comună – Măsuri restrictive luate împotriva Siriei – Înghețarea fondurilor – Eroare de apreciere – Adaptare în timp a efectelor unei anulări”)

text:
               18.3.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 103/33

      Hotărârea Tribunalului din 31 ianuarie 2019 – Alkarim for Trade and Industry/Consiliul
      (Cauza T-667/17) (1)

      ((„Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive luate împotriva Siriei - Înghețarea fondurilor - Eroare de apreciere - Adaptare în timp a efectelor unei anulări”))
      (2019/C 103/43)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Alkarim for Trade and Industry LLC (Tal Kurdi, Siria) (reprezentanți: J.-P. Buyle și L. Cloquet, avocați)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: V. Piessevaux și A. Limonet, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și având ca obiect anularea Deciziei de punere în aplicare (PESC) 2017/1245 a Consiliului din 10 iulie 2017 de punere în aplicare a Deciziei 2013/255/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei (JO 2017, L 178, p. 13), a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2017/1241 al Consiliului din 10 iulie 2017 de punere în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 36/2012 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria (JO 2017, L 178, p. 1), a Deciziei (PESC) 2018/778 a Consiliului din 28 mai 2018 de modificare a Deciziei 2013/255/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei (JO 2018, L 131, p. 16) și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2018/774 al Consiliului din 28 mai 2018 de punere în aplicare a Regulamentului (UE) no 36/2012 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria (JO 2018, L 131, p. 1), în măsura în care aceste acte o privesc pe reclamantă.

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Decizia de punere în aplicare (PESC) 2017/1245 a Consiliului din 10 iulie 2017 de punere în aplicare a Deciziei 2013/255/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei, Decizia (PESC) 2018/778 a Consiliului din 28 mai 2018 de modificare a Deciziei 2013/255/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei și Regulamentul (UE) nr. 36/2012 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria și de abrogare a Regulamentului (UE) nr. 442/2011, astfel cum a fost modificat ultima dată prin Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2017/1241 al Consiliului din 10 iulie 2017 de punere în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 36/2012 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria și prin Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2018/774 al Consiliului din 28 mai 2018 de punere în aplicare a Regulamentului nr. 36/2012 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria, în măsura în care privesc Alkarim for Trade and Industry LLC.

                  2)

                  Menține efectele Deciziei de punere în aplicare 2017/1245 și ale Deciziei 2018/778 în ceea ce privește Alkarim for Trade and Industry până la data expirării termenului de recurs sau, dacă un recurs este introdus în acest termen, până la respingerea eventuală a recursului.

                  3)

                  Consiliul Uniunii Europene suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Alkarim for Trade and Industry.

         (1)  JO C 437, 18.12.2017.


title: Cauza T-766/17: Hotărârea Tribunalului din 7 februarie 2019 – Eglo Leuchten/EUIPO – Di-Ka (Corp de iluminat) [„Desen sau model industrial comunitar – Procedură de declarare a nulității – Desen sau model industrial comunitar înregistrat care reprezintă un aparat de iluminat – Motiv de nulitate – Desen sau model industrial anterior – Caracter individual – Utilizator avizat – Gradul de libertate a autorului – Articolul 6 din Regulamentul (CE) nr. 6/2002”]

text:
               18.3.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 103/34

      Hotărârea Tribunalului din 7 februarie 2019 – Eglo Leuchten/EUIPO – Di-Ka (Corp de iluminat)
      (Cauza T-766/17) (1)

      ([„Desen sau model industrial comunitar - Procedură de declarare a nulității - Desen sau model industrial comunitar înregistrat care reprezintă un aparat de iluminat - Motiv de nulitate - Desen sau model industrial anterior - Caracter individual - Utilizator avizat - Gradul de libertate a autorului - Articolul 6 din Regulamentul (CE) nr. 6/2002”])
      (2019/C 103/44)
      Limba de procedură: germana

         Părţile

         Reclamantă: Eglo Leuchten GmbH (Pill, Austria) (reprezentant: H. Lauf, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: A. Söder, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Di-Ka Vertriebs GmbH & Co. KG (Arnsberg, Germania) (reprezentant: M.-H. Hoffmann, avocat)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a treia de recurs a EUIPO din 26 septembrie 2017 (cauza R 738/2016-3) privind o procedură de declarare a nulității între Eglo Leuchten și Di-Ka Vertriebs

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Eglo Leuchten GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 22, 22.1.2018.


title: Cauza T-767/17: Hotărârea Tribunalului din 7 februarie 2019 – Eglo Leuchten/EUIPO – Briloner Leuchten (Lampe) [„Desen sau model industrial comunitar – Procedură de declarare a nulității – Desen sau model industrial comunitar înregistrat care reprezintă un aparat de iluminat – Motiv de nulitate – Desen sau model industrial anterior – Caracter individual – Utilizator avizat – Grad de libertate a creatorului – Articolul 6 din Regulamentul (CE) nr. 6/2002”]

text:
               18.3.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 103/35

      Hotărârea Tribunalului din 7 februarie 2019 – Eglo Leuchten/EUIPO – Briloner Leuchten (Lampe)
      (Cauza T-767/17) (1)

      ([„Desen sau model industrial comunitar - Procedură de declarare a nulității - Desen sau model industrial comunitar înregistrat care reprezintă un aparat de iluminat - Motiv de nulitate - Desen sau model industrial anterior - Caracter individual - Utilizator avizat - Grad de libertate a creatorului - Articolul 6 din Regulamentul (CE) nr. 6/2002”])
      (2019/C 103/45)
      Limba de procedură: germana

         Părţile

         Reclamantă: Eglo Leuchten GmbH (Pill, Austria) (reprezentant: H. Lauf, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) (reprezentant: A. Söder, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Briloner Leuchten GmbH & Co. KG, fostă Briloner Leuchten GmbH (Brilon, Germania) (reprezentant: M.-H. Hoffmann, avocat)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a treia de recurs a EUIPO din 26 septembrie 2017 (cauza R 746/2016-3), privind o procedură de declarare a nulității între Eglo Leuchten și Briloner Leuchten

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Eglo Leuchten GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 22, 22.1.2018.


title: Cauza T-785/17: Hotărârea Tribunalului din 24 ianuarie 2019 – Ilhan/EUIPO – Time Gate (BIG SAM SPORTSWEAR COMPANY) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de declarare a nulității – Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană – Marca figurativă BIG SAM SPORTSWEAR COMPANY – Marca verbală anterioară SAM – Motiv relativ de refuz – Limitare a drepturilor ca urmare a toleranței – Elemente de probă prezentate pentru prima dată în fața Tribunalului – Articolul 54 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 61 alineatul (2) din Regulamentul (UE) 2017/1001] – Risc de confuzie – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul 2017/1001]”]

text:
               18.3.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 103/36

      Hotărârea Tribunalului din 24 ianuarie 2019 – Ilhan/EUIPO – Time Gate (BIG SAM SPORTSWEAR COMPANY)
      (Cauza T-785/17) (1)

      ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulității - Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană - Marca figurativă BIG SAM SPORTSWEAR COMPANY - Marca verbală anterioară SAM - Motiv relativ de refuz - Limitare a drepturilor ca urmare a toleranței - Elemente de probă prezentate pentru prima dată în fața Tribunalului - Articolul 54 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 61 alineatul (2) din Regulamentul (UE) 2017/1001] - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul 2017/1001]”])
      (2019/C 103/46)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: Ercan Ilhan (Istanbul, Turcia) (reprezentant: S. Can, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) (reprezentanți: H. O’Neill și D. Walicka, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Time Gate GmbH (Köln, Germania) (reprezentant: R. Kunz-Hallstein, avocat)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 13 septembrie 2017 (cauza R 974/2016-5), referitoare la o procedură de declarare a nulității între Time Gate și domnul Ilhan.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Îl obligă pe domnul Ercan Ilhan la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 32, 29.1.2018.


title: Cauza T-789/17: Hotărârea Tribunalului din 7 februarie 2019 – TecAlliance/EUIPO – Siemens (TecDocPower) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale TecDocPower – Mărcile Uniunii Europene verbală și figurativă anterioare TECDOC și TecDoc – Motiv relativ de refuz – Similitudinea produselor și a serviciilor – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001] – Utilizare serioasă a mărcilor anterioare – Articolul 42 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 47 alineatele (2) și (3) din Regulamentul 2017/1001]”]

text:
               18.3.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 103/36

      Hotărârea Tribunalului din 7 februarie 2019 – TecAlliance/EUIPO – Siemens (TecDocPower)
      (Cauza T-789/17) (1)

      ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale TecDocPower - Mărcile Uniunii Europene verbală și figurativă anterioare TECDOC și TecDoc - Motiv relativ de refuz - Similitudinea produselor și a serviciilor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001] - Utilizare serioasă a mărcilor anterioare - Articolul 42 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 47 alineatele (2) și (3) din Regulamentul 2017/1001]”])
      (2019/C 103/47)
      Limba de procedură: germana

         Părţile

         Reclamantă: TecAlliance GmbH (Ismaning, Germania) (reprezentant: P. Engemann, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: S. Hanne, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Siemens AG (München, Germania) (reprezentanţi: V. von Bomhard și J. Fuhrmann, avocați)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 14 septembrie 2017 (cauza R 2433/2016-1) privind o procedură de opoziție între TecAlliance și Siemens

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă TecAlliance GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 42, 5.2.2018.


title: Cauza T-800/17: Hotărârea Tribunalului din 24 ianuarie 2019 – Brown Street Holdings/EUIPO – Enesan (FIGHT LIFE) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană – Marca verbală FIGHT LIFE – Marca Uniunii Europene verbală anterioară FIGHT FOR LIFE – Motiv relativ de refuz – Risc de confuzie – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001] – Obligația de motivare – Articolul 75 din Regulamentul nr. 207/2009 (devenit articolul 94 din Regulamentul 2017/1001)”]

text:
               18.3.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 103/37

      Hotărârea Tribunalului din 24 ianuarie 2019 – Brown Street Holdings/EUIPO – Enesan (FIGHT LIFE)
      (Cauza T-800/17) (1)

      ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană - Marca verbală FIGHT LIFE - Marca Uniunii Europene verbală anterioară FIGHT FOR LIFE - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001] - Obligația de motivare - Articolul 75 din Regulamentul nr. 207/2009 (devenit articolul 94 din Regulamentul 2017/1001)”])
      (2019/C 103/48)
      Limba de procedură: germana

         Părţile

         Reclamantă: Brown Street Holdings Ltd (Auckland, Noua Zeelandă) (reprezentanți: inițial C. Hufnagel, M. Kleespies, J. Clayton-Chen și A. Bender, ulterior M. Kleespies și A. Bender, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) (reprezentanți: D. Walicka și M. Fischer, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO: Enesan AG (Zurich, Elveția)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 26 septembrie 2017 (cauza R 36/2017-2) privind o procedură de opoziție între Brown Street Holdings și Enesan

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Decizia Camerei a doua de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 26 septembrie 2017 (cauza R 36/2017-2) în măsura în care prin aceasta s-a respins opoziția împotriva cererii de înregistrare a mărcii solicitate pentru produsele din clasa 5 în sensul Aranjamentului de la Nisa privind clasificarea internațională a produselor și serviciilor în vederea înregistrării mărcilor din 15 iunie 1957, cu revizuirile și modificările ulterioare.

                  2)

                  EUIPO suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Brown Street Holdings Ltd.

         (1)  JO C 42, 5.2.2018.


title: Cauza T-32/19: Acțiune introdusă la 17 ianuarie 2019 – Harrington Padrón/Consiliul

text:
               18.3.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 103/50

      Acțiune introdusă la 17 ianuarie 2019 – Harrington Padrón/Consiliul
      (Cauza T-32/19)
      (2019/C 103/66)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Katherine Nayarith Harrington Padrón (Caracas, Venezuela) (reprezentant: L. Giuliano și F. Di Gianni, avocați)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei (PESC) 2018/1656 a Consiliului din 6 noiembrie 2018 (1) și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2018/1653 al Consiliului din 6 noiembrie 2018 (2), în măsura în care dispozițiile acestora o privesc pe reclamantă; și

                  —

                  obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă un motiv unic, întemeiat pe faptul că Consiliul a săvârșit o eroare vădită de apreciere prin faptul că a concluzionat că numele reclamantei ar fi trebuit să fie menținut pe listele prevăzute în anexa I la Decizia (PESC) 2017/2074 a Consiliului din 13 noiembrie 2017 (3) și în anexa IV la Regulamentul (UE) 2017/2063 al Consiliului din 13 noiembrie 2017 (4), în pofida faptului că aceasta nu mai este Procuror general adjunct și nu are legătură cu autoritățile venezuelene aflate la conducere.

         (1)  Decizia (PESC) 2018/1656 a Consiliului din 6 noiembrie 2018 de modificare a Deciziei (PESC) 2017/2074 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Venezuela (JO 2018, L 276, p. 10).

         (2)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2018/1653 al Consiliului din 6 noiembrie 2018 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) 2017/2063 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Venezuela (JO 2018, L 276, p. 1).

         (3)  Decizia (PESC) 2017/2074 a Consiliului din 13 noiembrie 2017 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Venezuela (JO 2017, L 295, p. 60).

         (4)  Regulamentul (UE) 2017/2063 al Consiliului din 13 noiembrie 2017 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Venezuela (JO 2017, L 295, p. 21).


title: Cauza T-38/19: Acțiune introdusă la 21 ianuarie 2019 – Portugalia/Comisia

text:
               18.3.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 103/51

      Acțiune introdusă la 21 ianuarie 2019 – Portugalia/Comisia
      (Cauza T-38/19)
      (2019/C 103/67)
      Limba de procedură: portugheza

         Părțile

         Reclamantă: Republica Portugheză (reprezentanți: L. Inez Fernandes, P. Barros da Costa, P. Estêvão și J. Saraiva de Almeida, agenți)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei C(2018) 7424 a Comisiei din 16 noiembrie 2018, notificată la 19 noiembrie 2018, de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și al Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) (1), în măsura în care exclude de la finanțarea de către Uniune suma de 8 703 417,29 euro privind cheltuieli declarate de Republica Portugheză în cadrul ecocondiționalității în exercițiile financiare 2014-2016;

                  —

                  obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive cu titlu principal și unul cu titlu subsidiar.
      Primul motiv, întemeiat pe o eroare de drept, întrucât s-a concluzionat că sistemul portughez este prea clement: încălcarea articolului 24 din Regulamentul (CE) nr. 73/2009 (2) și încălcarea articolului 54 alineatul (1) litera (c) al doilea paragraf și a articolului 71 din Regulamentul (CE) nr. 1122/2009 (3).
      Al doilea motiv:

                  1)

                  „calcularea corecției financiare”: eroare de drept, nerespectarea principiilor încrederii legitime și proporționalității și încălcarea articolului 52 din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013 de către Comisie.

                  2)

                  nerespectarea principiului proporționalității.

            Motivul invocat cu titlu subsidiar:
      Sancțiune medie și imprecizie tehnică a documentului C(2015) 3675 al Comisiei (anexa A.5): eroare de drept și încălcarea principiului proporționalității.

         (1)  Decizia de punere în aplicare (UE) 2018/1841 a Comisiei din 16 noiembrie 2018 de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și al Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) [notificată cu numărul C(2018) 7424] (JO 2018, L 298, p. 34).

         (2)  Regulamentul (CE) nr. 73/2009 al Consiliului din 19 ianuarie 2009 de stabilire a unor norme comune pentru sistemele de ajutor direct pentru agricultori în cadrul politicii agricole comune și de instituire a anumitor sisteme de ajutor pentru agricultori, de modificare a Regulamentelor (CE) nr. 1290/2005, (CE) nr. 247/2006, (CE) nr. 378/2007 și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1782/2003 (JO 2009, L 30, p. 16).

         (3)  Regulamentul (CE) nr. 1122/2009 al Comisiei din 30 noiembrie 2009 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 73/2009 al Consiliului în ceea ce privește ecocondiționalitatea, modularea și sistemul integrat de administrare și control în cadrul schemelor de ajutor direct pentru agricultori prevăzute de regulamentul respectiv, precum și de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1234/2007 al Consiliului în ceea ce privește ecocondiționalitatea în cadrul schemei de ajutoare prevăzute pentru sectorul vitivinicol (JO 2009, L 316, p. 65).


title: Cauza T-43/19: Acțiune introdusă la 24 ianuarie 2019 – WV/SEAE

text:
               18.3.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 103/52

      Acțiune introdusă la 24 ianuarie 2019 – WV/SEAE
      (Cauza T-43/19)
      (2019/C 103/68)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: WV (reprezentant: É. Boigelot, avocat)

         Pârât: Serviciul European de Acțiune Externă

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei de respingere a cererii de despăgubire, adoptată la 28 martie 2018 de AIPN, precum și, dacă este necesar, a deciziei de respingere a reclamației din 26 iunie 2018, adoptată la 26 octombrie 2018;

                  —

                  în consecință, ca urmare a admiterii cererii de despăgubire astfel cum a fost formulată de reclamant în temeiul articolului 90 alineatul (1) din statut și dezvoltată în înscrisul din 29 noiembrie 2017, obligarea SEAE la plata către reclamant a unei despăgubiri, evaluată sub rezerva majorării în cursul procedurii, de 690 000 de euro, cuantum stabilit ex aequo et bono, pentru totalitatea prejudiciilor materiale, morale, aferente atingerii reputației și profesionale, cuantum stabilit la 31 ianuarie 2019, sub rezerva majorării în cursul procedurii și fără a aduce atingere dreptului reclamantului de a solicita o despăgubire pentru pierderea unor venituri viitoare din cauza unei posibile plecări din instituții;

                  —

                  obligarea pârâtului la plata tuturor cheltuielilor de judecată, în conformitate cu articolul 134 din Regulamentul de procedură al Tribunalului Uniunii Europene.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă un motiv unic întemeiat în special pe încălcarea articolelor 12, 12a, 22b, 24, 25 și 26 din Statutul funcționarilor Uniunii Europene (denumit în continuare „statutul”), a articolelor 1 și 2 din anexa IX la statut, precum și a Regulamentului (CE) nr. 45/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2000 privind protecția persoanelor fizice cu privire la prelucrarea datelor cu caracter personal de către instituțiile și organele comunitare și privind libera circulație a acestor date (JO 2001, L 8, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 30, p. 142).
      Reclamantul invocă de asemenea, pe de o parte, în calitate de motiv, în special încălcarea articolelor 41, 47 și 52 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, încălcarea Convenției europene a drepturilor omului și a libertăților fundamentale, precum și încălcarea dreptului la apărare, a principiului contradictorialității și a articolului 296 TFUE.
      Pe de altă parte, el apreciază că administrația ar fi comis abuzuri de drept și de procedură, pe lângă încălcarea vădită a principiilor încrederii legitime și egalității armelor. Reclamantul consideră că decizia atacată ar încălca principiul care impune administrației să nu adopte o decizie decât în temeiul unor motive admisibile din punct de vedere legal, cu alte cuvinte pertinente și neafectate de erori vădite de apreciere, de fapt sau de drept, precum și principiul proporționalității, obligația de asistență și de solicitudine, principiul termenului rezonabil și principiul bunei administrări.
      Prin urmare, decizia atacată ar fi întemeiată pe o apreciere parțială, părtinitoare și tendențioasă a faptelor și a normelor de drept aplicabile.
      Reclamantul arată în esență că ar exista în mod indubitabil o legătură de cauzalitate între încălcările comise de AIPN și prejudiciile suferite, din moment ce aceste comportamente culpabile ar aduce atingeri grave integrității profesionale, morale și financiare a reclamantului. Astfel, încălcările comise ar tinde să păteze sau chiar să aneantizeze reputația reclamantului față de interlocutorii săi interni și externi și i-ar cauza o pierdere reală de oportunități de dezvoltare profesională, plasându-l în consecință într-o situație de neputință, care se află la originea unei anxietăți și/sau a unei stări de neliniște și de incertitudine permanente în ceea ce privește viitorul.


title: Cauza T-47/19: Acțiune introdusă la 23 ianuarie 2019 – Dansk Erhverv/Comisia

text:
               18.3.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 103/53

      Acțiune introdusă la 23 ianuarie 2019 – Dansk Erhverv/Comisia
      (Cauza T-47/19)
      (2019/C 103/69)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: Dansk Erhverv (Copenhaga, Danemarca) (reprezentant: T. Mygind, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei Comisiei C(2018) 6315 final din 4 octombrie 2018 privind ajutorul de stat SA.44865 (2016/FC) – Germania – Presupus ajutor de stat în favoarea unor magazine de băuturi situate la granița germană;

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă un motiv, constând în încălcarea de către Comisie a drepturilor procedurale de care dispune reclamantul ca parte interesată în temeiul articolului 108 alineatul (2) TFUE, precum și al articolului 4 alineatul (4), al articolului 12 alineatul (1) și al articolului 24 alineatul (1) din Regulamentul din procedură (1), întrucât Comisia nu a inițiat procedura oficială de investigare prevăzută la articolul 108 alineatul (2) TFUE, în pofida dificultăților serioase rezultate în cadrul aprecierii unor chestiuni privind ajutoare de stat tratate în cadrul unei plângeri având ca obiect o practică administrativă legată de o „declarație de export” și în special scutirea de obligația de a percepe taxa pe ambalaje, care le revine magazinelor situate la graniță, și deci de a plăti TVA pentru ambalaje și privind de asemenea imunitatea la amenzi în cazul încălcării obligațiilor de a percepe taxa pe ambalaje care rezultă din sistemul german privind ambalajele băuturilor în doză. Prin urmare, Comisia a săvârșit erori de drept și erori vădite de apreciere a faptelor, mai întâi în ceea ce privește compatibilitatea practicii privind „declarația de export” cu obligațiile care revin Germaniei în temeiul articolului 4 alineatul (3) TFUE, cu Directiva privind ambalajele (2) și cu principiul poluatorul plătește, precum și cu cerințele în materie de percepere a taxei pe ambalaje prevăzute de reglementarea germană privind ambalajele. În al doilea rând, Comisia a săvârșit o eroare în ceea ce privește efectele de ajutor de stat ale neîncasării de către Germania a unor venituri din TVA ca urmare a practicii legate de „declarația de export”.

         (1)  Regulamentul (UE) 2015/1589 al Consiliului din 13 iulie 2015 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 108 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (JO 2015, L 248, p. 9).

         (2)  Directiva (UE) 2018/852 a Parlamentului European și a Consiliului din 30 mai 2018 de modificare a Directivei 94/62/CE privind ambalajele și deșeurile de ambalaje (JO 2018, L 150, p. 141).


title: Cauza T-48/19: Acțiune introdusă la 28 ianuarie 2019 – smart things solutions/EUIPO – Samsung Electronics (smart:)things)

text:
               18.3.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 103/54

      Acțiune introdusă la 28 ianuarie 2019 – smart things solutions/EUIPO – Samsung Electronics (smart:)things)
      (Cauza T-48/19)
      (2019/C 103/70)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: smart things solutions GmbH (Seefeld, Germania) (reprezentant: R. Dissmann, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Samsung Electronics GmbH (Schwalbach am Taunus, Germania)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul mărcii în litigiu: reclamanta în fața Tribunalului

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă smart:)things în culorile negru și verde – marca Uniunii Europene nr. 10 914 836

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

         Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 20 noiembrie 2018 în cauza R 835/2018-4

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 95 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-49/19: Acțiune introdusă la 28 ianuarie 2019 – View/EUIPO (CREATE DELIGHTFUL HUMAN ENVIRONMENTS)

text:
               18.3.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 103/55

      Acțiune introdusă la 28 ianuarie 2019 – View/EUIPO (CREATE DELIGHTFUL HUMAN ENVIRONMENTS)
      (Cauza T-49/19)
      (2019/C 103/71)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: View, Inc. (Milpitas, Delaware, Statele Unite) (reprezentanți: G. Tritton, Barrister)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Marca în litigiu: înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană a mărcii verbale CREATE DELIGHTFUL HUMAN ENVIRONMENTS – Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană nr. 1 381 213

         Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 27 noiembrie 2018 în cauza R 1625/2018-2

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (2) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-50/19: Acțiune introdusă la 28 ianuarie 2019 – Casual Dreams/EUIPO – López Fernández (Dayaday)

text:
               18.3.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 103/55

      Acțiune introdusă la 28 ianuarie 2019 – Casual Dreams/EUIPO – López Fernández (Dayaday)
      (Cauza T-50/19)
      (2019/C 103/72)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

         Părțile

         Reclamantă: Casual Dreams, SLU (Manresa, Spania) (reprezentant: A. Tarí Lázaro, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Miguel Ángel López Fernández (Fuensalida, Spania)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală figurativă (Dayaday)) – cererea de înregistrare nr. 13 243 563

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 16 noiembrie 2018 în cauza R 2097/2018-5

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea în parte a Deciziei Camerei a doua de recurs din 27 noiembrie 2018 în cauza R 2097/2018-5, prin care s-a respins în parte calea de atac îndreptată împotriva deciziei diviziei de opoziție a EUIPO nr. B 2 469 545 din 17 decembrie 2015;

                  —

                  anularea în parte a deciziei atacate în temeiul articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul privind marca Uniunii Europene, în partea în care a confirmat respingerea opoziției și a căii de atac pentru clasele 9, 16 și 24

                  —

                  respingerea cererii de înregistrare a mărcii Uniunii Europene nr. 13 243 563, introdusă de intervenient pentru următoarele produse:
                  clasa 9: „Dispozitive optice de amplificare și corecție [optică]; Produse pentru îmbunătățirea vederii; Produse optice; Aparate și instrumente optice; Cristal optic; Lentile (obiective) interschimbabile; Lentile antireflectorizante; Lentile de plastic; Lentile oftalmice; Lentile optice; Obiective; Ochelari de soare; Lentile de corecție; Tocuri pentru ochelari de soare; Lentile de corecție [optică]; Lentile oftalmice de sticlă; Rame pentru ochelari și pentru ochelari de soare; Lanțuri pentru ochelari de soare; Cleme solare pentru ochelari; Șnururi pentru ochelari de soare; Lentile pentru ochelari de soare; Lentile optice pentru ochelari de soare; Rame pentru ochelari de soare; Articole optice pe bază de rețetă; Lanțuri pentru ochelari; Cordoane pentru ochelari; Cristale pentru ochelari; Cristale optice; Recipiente [casete] pentru lentile; Recipiente pentru lentilele de contact; Ochelari [optică]; Ochelari pentru citit; Ochelari pentru copii; Ochelari polarizanți; Rame pentru ochelari; Rame pentru ochelari nemontate; Brațe; Protecții pentru ochelari; Suporturi pentru ochelari; Ochelari; Ochelari [lentile]; Ochelari de corecție; Suporturi de ochelari; Ochelari pentru schi; Ochelari pentru cicliști; Monturi de pince-nez; Pince-nez (Lanţuri pentru); Sport (ochelari pentru); Ochelari (tocuri pentru); Monturi pentru ochelari de soare; Ochelari speciali pentru zăpadă; Ochelari pentru înot; Ochelari de protecție pentru sport; Ochelari pentru sport”
                  clasa 16: „Adezivi pentru papetărie sau menaj; Obiecte de artă, figurine din mucava și machete arhitecturale din mucava și din carton, Produse de papetărie; Agrafe pentru bancnote; Adezivi pentru papetărie; Saci și pungi din hârtie pentru ambalaj; Agende; Cataloage; Coperte de protecție din piele; Reclame tipărite; Suporturi pentru fotografii; Articole pentru scriere și legătorie; Articole pentru scris și imprimat; Material didactic; Cuțite pentru tăiat hârtie [rechizite de birou]; Agende; Suporturi pentru hârtii; Articole de papetărie; Articole de birou (cu excepția mobilierului; Furnituri de birou; Furnituri școlare; Suporturi laterale pentru cărți; Tăvițe de suport pentru creioane”
                  clasa 24: „Țesături; Perdele; Huse din material textil pentru mobilă; Articole textile pentru casă; Articole textile de uz casnic din material nețesut; Lenjerie pentru casă; Tapet; Articole textile pentru mobilă; Articole textile de uz casnic din materiale nețesute; Pânze de ranforsare din material textil nețesut; Garnituri pentru pălării; Căptușeli [materiale]; Batiste de buzunar din material textil; Batiste din material textil; Produse din materiale textile necuprinse în alte clase; Batist; Textile din in; Textile din flanel; Materiale textile pentru mobilă; Prosoape de toaletă; Prosoape [din materiale textile] pentru bucătărie; Textile necuprinse în alte clase; Pânze pentru învelit; Molton pe bază de polipropilen; Molton pe bază de poliester; Căptușeli din material textil pentru îmbrăcăminte; Fular [țesătură]; Țesături din bumbac individuale; Articole din materiale textile sintetice individuale; Articole textile (cupoane); Stambă [pânză]; Țesături pentru articole de mobilier; Țesături pentru confecționarea îmbrăcămintei; Materiale textile pentru confecționarea de costume și de taioare; Materiale textile pentru confecționarea articolelor de îmbrăcăminte; Materiale textile pentru confecționarea articolelor pentru casă; Materiale textile pentru fabricarea de îmbrăcăminte de sport; Țesături pentru fabricarea portofelelor; Țesături care imită pielea naturală; Țesături pentru confecționarea de îmbrăcăminte de exterior pentru femei; Material pentru blugi [țesătură]; Țesătură utilizată pentru dispozitive ortopedice; Țesături impermeabile pentru fabricarea de pantaloni; Țesături impermeabile pentru fabricarea de jachete; Țesături impermeabile pentru fabricarea de pălării; Țesături impermeabile pentru fabricarea de mănuși; Țesături utilizate drept căptușeală la îmbrăcăminte; Țesături pentru îmbrăcăminte; țesături impregnate pentru fabricarea articolelor din piele; impregnate pentru fabricarea îmbrăcămintei de ploaie; Materiale textile țesute din imitație de piele; Materiale textile impermeabile la apă dar permeabile la umiditate; Articole textile individuale pentru confecționarea de prosoape”.

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a cheltuielilor de judecată efectuate în cadrul procedurii desfășurate în fața camerei de recurs a EUIPO

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) și alineatul (5) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-51/19: Acțiune introdusă la 29 ianuarie 2019 – Laboratorios Ern/EUIPO – SBS Bilimsel Bio Çözümler Sanayi Ve Ticaret (apiheal)

text:
               18.3.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 103/57

      Acțiune introdusă la 29 ianuarie 2019 – Laboratorios Ern/EUIPO – SBS Bilimsel Bio Çözümler Sanayi Ve Ticaret (apiheal)
      (Cauza T-51/19)
      (2019/C 103/73)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

         Părțile

         Reclamantă: Laboratorios Ern, SA (Barcelona, Spania) (reprezentant: S. Correa Rodríguez, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: SBS Bilimsel Bio Çözümler Sanayi Ve Ticaret AŞ (Istambul, Turcia)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Marca în litigiu: cererea de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative care cuprinde elementul verbal „apiheal” – cererea de înregistrare nr. 14 411 557

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 19 noiembrie 2018 în cauza R 1725/2017-4

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate în ceea ce priveşte admiterea în parte a înregistrării următoarelor produse: „produse de parfumerie; cosmetice; produse mirositoare; deodorante (corporale sau pentru animale); săpunuri; ierburi de baie (fără uz medical); produse pentru îngrijirea dinţilor, paste de dinţi, preparate pentru curăţarea protezelor dentare, preparate pentru înălbirea dinţilor, apă de gură fără uz medical” din clasa 3 şi „produse pentru distrugerea dăunătorilor; fungicide, erbicide” din clasa 5.

                  —

                  respingerea cererii de înregistrare a mărcii Uniunii Europene nr.o14 411 557 „apiheal” pentru produsele menţionate: „produse de parfumerie; cosmetice; produse mirositoare; deodorante (corporale sau pentru animale); săpunuri; ierburi de baie (fără uz medical); produse pentru îngrijirea dinţilor, paste de dinţi, preparate pentru curăţarea protezelor dentare, preparate pentru înălbirea dinţilor, apă de gură fără uz medical” din clasa 3 şi „produse pentru distrugerea dăunătorilor; fungicide, erbicide” din clasa 5

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată şi, dacă este cazul, inclusiv a intervenientei.

         Motivul invocat (Motivele invocate)

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) şi alineatul (5) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European şi al Consiliului.


title: Cauza T-53/19: Acțiune introdusă la 31 ianuarie 2019 – SBS Bilimsel Bio Çözümler Sanayi Ve Ticaret/EUIPO – Laboratorios Ern (apiheal)

text:
               18.3.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 103/58

      Acțiune introdusă la 31 ianuarie 2019 – SBS Bilimsel Bio Çözümler Sanayi Ve Ticaret/EUIPO – Laboratorios Ern (apiheal)
      (Cauza T-53/19)
      (2019/C 103/74)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

         Părțile

         Reclamantă: SBS Bilimsel Bio Çözümler Sanayi Ve Ticaret AŞ (Istambul, Turcia) (reprezentant: M. López Camba, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Laboratorios Ern, SA (Barcelona, Spania)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

         Marca în litigiu: cererea de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative apiheal – cererea de înregistrare nr. 14 411 557

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 19 noiembrie 2018 în cauza R 1725/2017-4

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate în măsura în care a refuzat înregistrarea pentru produsele din clasele 30 și 5 (primul și al treilea punct din dispozitivul deciziei menționate);

                  —

                  obligarea EUIPO și a Laboratorios Ern, SA la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivul invocat

                  —

                  Încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) și alineatul (5) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-56/17: Ordonanța Tribunalului din 31 ianuarie 2019 – PO și alții/SEAE

text:
               18.3.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 103/59

      Ordonanța Tribunalului din 31 ianuarie 2019 – PO și alții/SEAE
      (Cauza T-56/17) (1)

      (2019/C 103/75)
      Limba de procedură: franceza
      Președintele Camerei a cincea a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 112, 10.4.2017.


title: Cauza T-479/17: Ordonanța Tribunalului din 31 ianuarie 2019 – PO/SEAE

text:
               18.3.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 103/59

      Ordonanța Tribunalului din 31 ianuarie 2019 – PO/SEAE
      (Cauza T-479/17) (1)

      (2019/C 103/76)
      Limba de procedură: franceza
      Președintele Camerei a cincea a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 347, 16.10.2017.


title: Cauza T-727/17: Ordonanța Tribunalului din 31 ianuarie 2019 – PP și alții/SEAE

text:
               18.3.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 103/59

      Ordonanța Tribunalului din 31 ianuarie 2019 – PP și alții/SEAE
      (Cauza T-727/17) (1)

      (2019/C 103/77)
      Limba de procedură: franceza
      Președintele Camerei a cincea a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 22, 22.1.2018.


title: Cauza T-180/18: Ordonanța Tribunalului din 31 ianuarie 2019 – VJ/SEAE

text:
               18.3.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 103/60

      Ordonanța Tribunalului din 31 ianuarie 2019 – VJ/SEAE
      (Cauza T-180/18) (1)

      (2019/C 103/78)
      Limba de procedură: franceza
      Președintele Camerei a cincea a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 161, 7.5.2018.


title: Cauza T-494/18: Ordonanța Tribunalului din 31 ianuarie 2019 – PO/SEAE

text:
               18.3.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 103/60

      Ordonanța Tribunalului din 31 ianuarie 2019 – PO/SEAE
      (Cauza T-494/18) (1)

      (2019/C 103/79)
      Limba de procedură: franceza
      Președintele Camerei a cincea a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 381, 22.10.2018.


title: Cauza T-52/19: Acțiune introdusă la 28 ianuarie 2019 – AH/ Eurofound

text:
               25.3.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/43

      Acțiune introdusă la 28 ianuarie 2019 – AH/ Eurofound
      (Cauza T-52/19)
      (2019/C 112/52)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: AH (reprezentant: N. de Montigny, avocat)

         Pârâtă: Fundația Europeană pentru Îmbunătățirea Condițiilor de Viață și de Muncă (Eurofound)

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei din 22 martie 2018 a Fundației Europene pentru Îmbunătățirea Condițiilor de Viață și de Muncă, notificată reclamantului prin intermediul consilierului său printr-o scrisoare redactată de consilierul acestei agenții, cabinetul de avocați Beauchamps, în măsura în care respinge plângerea sa privind denunțarea încălcarea normelor în materie de protecție a datelor private și personale, cererea sa privind efectuarea unei anchete cu privire la acest subiect, precum și cererea sa de despăgubire, introduse de reclamant la 2 februarie 2018 prin intermediul consilierului său;

                  —

                  obligarea pârâtei la plata sumei de 30 000 euro pentru repararea prejudiciului moral suferit ca urmare a „data breach” [încălcarea securității datelor] și a respingerii cererii introduse la 2 februarie 2018;

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă șapte motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe nelegalitatea deciziei atacate, în măsura în care decizia respectivă nu a fost adoptată de AIPN competentă, ci de un cabinet de avocați din exterior fără mandat și fără împuternicire în această privință.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea obligației de bună administrare, a obligației de asistență și a articolelor 22 și 24 din Statutul funcționarilor Uniunii Europene (denumit în continuare „statutul”), pentru motivul că pârâta a respins cererea fără a întreprinde o anchetă administrativă.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat în special pe încălcarea obligației de motivare, a dreptului la apărare și în special a dreptului de a fi ascultat, precum și a obligației de solicitudine.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 26 din statut și a dispozițiilor aplicabile în materia dreptului la protecția datelor personale.

                  5.

                  Al cincilea motiv, întemeiat pe un conflict de interese și pe încălcarea obligațiilor de obiectivitate, de imparțialitate și de independență a administrației.

                  6.

                  Al șaselea motiv, întemeiat pe un abuz de putere.

                  7.

                  Al șaptelea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 17 din statut și a confidențialității ce caracterizează activitățile sindicale la care are dreptul să ia parte orice lucrător.


title: Cauza T-156/15: Hotărârea Tribunalului din 12 martie 2019 — Franța/Comisia („FEGA și FEADR — Cheltuieli excluse de la finanțare — Cheltuieli efectuate de Franța — Schemă de ajutoare pe suprafață — Garanții procedurale — Regulamentul (CE) nr. 885/2006 — Noțiunea «pășuni permanente» — Regulamentul (CE) nr. 1120/2009 — Sistem de control național stabilit pe o definiție neconformă a suprafețelor furajere — Excludere a tuturor cheltuielilor — Proporționalitate — Programul francez de dezvoltare rurală — Măsuri de sprijin al dezvoltării rurale — Zone cu handicap natural — Regulamentul (CE) nr. 1975/2006 — Regulamentul (UE) nr. 65/2011 — Corecție financiară forfetară — Controale la fața locului — Criteriul privind coeficientul de densitate — Numărarea animalelor — Regimul temporar de restructurare a industriei zahărului — Regulamentul (CE) nr. 320/2006 — Regulamentul (CE) nr. 968/2006 — Condiții pentru acordarea ajutorului de restructurare — Noțiunea «instalație de producție» — Aprecierea utilizării silozurilor la data introducerii cererii de acordare a ajutorului — Noțiunea «dezafectare integrală» — Proporționalitate — Egalitate de tratament — Anexa 2 la documentul VI/5330/97”)

text:
               29.4.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/43

      Hotărârea Tribunalului din 12 martie 2019 — Franța/Comisia
      (Cauza T-156/15) (1)

      („FEGA și FEADR - Cheltuieli excluse de la finanțare - Cheltuieli efectuate de Franța - Schemă de ajutoare pe suprafață - Garanții procedurale - Regulamentul (CE) nr. 885/2006 - Noțiunea «pășuni permanente» - Regulamentul (CE) nr. 1120/2009 - Sistem de control național stabilit pe o definiție neconformă a suprafețelor furajere - Excludere a tuturor cheltuielilor - Proporționalitate - Programul francez de dezvoltare rurală - Măsuri de sprijin al dezvoltării rurale - Zone cu handicap natural - Regulamentul (CE) nr. 1975/2006 - Regulamentul (UE) nr. 65/2011 - Corecție financiară forfetară - Controale la fața locului - Criteriul privind coeficientul de densitate - Numărarea animalelor - Regimul temporar de restructurare a industriei zahărului - Regulamentul (CE) nr. 320/2006 - Regulamentul (CE) nr. 968/2006 - Condiții pentru acordarea ajutorului de restructurare - Noțiunea «instalație de producție» - Aprecierea utilizării silozurilor la data introducerii cererii de acordare a ajutorului - Noțiunea «dezafectare integrală» - Proporționalitate - Egalitate de tratament - Anexa 2 la documentul VI/5330/97”)
      (2019/C 148/39)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Republica Franceză (reprezentanți: inițial F. Alabrune, G. de Bergues, D. Colas și C. Candat, ulterior G. de Bergues, D. Colas, F. Fize și A. Daly și în cele din urmă D. Colas, S. Horrenberger, R. Coesme, E. de Moustier și A.-L. Desjonquères, agenți)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Bouquet și D. Triantafyllou, agenți)

         Interveniente în susținerea reclamantei: Republica Italiană (reprezentanți: G. Palmieri, agent, asistată de C. Colelli, avvocato dello Stato) și Ungaria (reprezentanți: M. Fehér și G. Koós, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea în parte a Deciziei de punere în aplicare (UE) 2015/103 a Comisiei din 16 ianuarie 2015 de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și al Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) (JO 2015, L 16, p. 33)

         Dispozitivul

                  1)

                     Anulează Decizia de punere în aplicare (UE) 2015/103 a Comisiei din 16 ianuarie 2015 de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și al Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) în măsura în care exclude de la finanțarea de către Uniunea Europeană ansamblul cheltuielilor efectuate de Republica Franceză în Haute-Corse pentru ajutoarele directe pe suprafață din cadrul primului pilon aferente anilor de cerere 2011 și 2012.

                  2)

                     Respinge în rest acțiunea.

                  3)

                     Comisia Europeană și Republica Franceză suportă fiecare propriile cheltuieli de judecată.

                  4)

                     Republica Italiană și Ungaria suportă fiecare propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 190, 8.6.2015.


title: Cauza C-297/17, C-318/17, C-319/17 și C-438/17: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 19 martie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesverwaltungsgericht — Germania) — Bashar Ibrahim (C-297/17), Mahmud Ibrahimși alții (C-318/17), Nisreen Sharqawi, Yazan Fattayrji, Hosam Fattayrji (C-319/17)/Bundesrepublik Deutschland, Bundesrepublik Deutschland/Taus Magamadov (C-438/17) (Trimitere preliminară — Spațiul de libertate, securitate și justiție — Proceduri comune de acordare și retragere a protecției internaționale — Directiva 2013/32/UE — Articolul 33 alineatul (2) litera (a) — Respingerea unei cereri de azil de către autoritățile unui stat membru ca inadmisibilă pentru motivul acordării prealabile a protecției subsidiare într-un alt stat membru — Articolul 52 — Domeniul de aplicare ratione temporis al acestei directive — Articolele 4 și 18 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene — Deficiențe sistemice ale procedurii de azil din acest alt stat membru — Respingere sistematică a cererilor de azil — Risc real și dovedit de a face obiectul unui tratament inuman sau degradant — Condiții de viață ale beneficiarilor protecției subsidiare în acest din urmă stat)

text:
               3.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 187/11

      Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 19 martie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesverwaltungsgericht — Germania) — Bashar Ibrahim (C-297/17), Mahmud Ibrahimși alții (C-318/17), Nisreen Sharqawi, Yazan Fattayrji, Hosam Fattayrji (C-319/17)/Bundesrepublik Deutschland, Bundesrepublik Deutschland/Taus Magamadov (C-438/17)
      (Cauza C-297/17, C-318/17, C-319/17 și C-438/17) (1)

      (Trimitere preliminară - Spațiul de libertate, securitate și justiție - Proceduri comune de acordare și retragere a protecției internaționale - Directiva 2013/32/UE - Articolul 33 alineatul (2) litera (a) - Respingerea unei cereri de azil de către autoritățile unui stat membru ca inadmisibilă pentru motivul acordării prealabile a protecției subsidiare într-un alt stat membru - Articolul 52 - Domeniul de aplicare ratione temporis al acestei directive - Articolele 4 și 18 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Deficiențe sistemice ale procedurii de azil din acest alt stat membru - Respingere sistematică a cererilor de azil - Risc real și dovedit de a face obiectul unui tratament inuman sau degradant - Condiții de viață ale beneficiarilor protecției subsidiare în acest din urmă stat)
      (2019/C 187/13)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Bundesverwaltungsgericht

         Părțile din procedura principală

         Recurenți: Bashar Ibrahim (C-297/17), Mahmud Ibrahim, Fadwa Ibrahim, Bushra Ibrahim, Mohammad Ibrahim, Ahmad Ibrahim (C-318/17), Nisreen Sharqawi, Yazan Fattayrji, Hosam Fattayrji (C-319/17), Bundesrepublik Deutschland (C-438/17)

         Intimate: Bundesrepublik Deutschland (C-297/17, C-318/17, C-319/17), Taus Magamadov (C-438/17)

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 52 primul paragraf din Directiva 2013/32/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 iunie 2013 privind procedurile comune de acordare și retragere a protecției internaționale trebuie interpretat în sensul că permite unui stat membru să prevadă o aplicare imediată a dispoziției naționale care transpune alineatul (2) litera (a) al articolului 33 din această directivă, în cazul cererilor de azil care nu au fost încă definitiv soluționate, depuse înainte de data de 20 iulie 2015 și înainte de intrarea în vigoare a acestei dispoziții naționale. În schimb, acest articol 52 primul paragraf, interpretat în lumina mai ales a articolului 33 menționat, se opune unei astfel de aplicări imediate într-o situație în care atât cererea de azil, cât și cererea de reprimire au fost formulate înainte de intrarea în vigoare a Directivei 2013/32 și, conform articolului 49 din Regulamentul (UE) nr. 604/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 26 iunie 2013 de stabilire a criteriilor și mecanismelor de determinare a statului membru responsabil de examinarea unei cereri de protecție internațională prezentate într-unul dintre statele membre de către un resortisant al unei țări terțe sau de către un apatrid, ele intră încă pe deplin în domeniul de aplicare al Regulamentului (CE) nr. 343/2003 al Consiliului din 18 februarie 2003 de stabilire a criteriilor și mecanismelor de determinare a statului membru responsabil de examinarea unei cereri de azil prezentate într-unul dintre statele membre de către un resortisant al unei țări terțe.

                  2)

                  Într-o situație precum cea în discuție în cauzele C-297/17, C-318/17 și C-319/17, articolul 33 din Directiva 2013/32 trebuie interpretat în sensul că permite statelor membre să respingă o cerere de azil ca inadmisibilă în temeiul alineatului (2) litera (a) al acestui articol 33, fără ca acestea din urmă să trebuiască sau să poată recurge în mod prioritar la procedurile de preluare sau de reprimire prevăzute de Regulamentul nr. 604/2013.

                  3)

                  Articolul 33 alineatul (2) litera (a) din Directiva 2013/32 trebuie interpretat în sensul că nu se opune ca un stat membru să exercite posibilitatea oferită de această dispoziție de a respinge o cerere de acordare a statutului de refugiat ca inadmisibilă pentru motivul că un alt stat membru a acordat deja solicitantului o protecție subsidiară, atunci când condițiile de viață previzibile pe care le-ar avea solicitantul menționat în calitate de beneficiar al unei protecții subsidiare în acest alt stat membru nu l-ar expune unui risc serios de a suferi un tratament inuman sau degradant în sensul articolului 4 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene. Împrejurarea că beneficiarii unei astfel de protecții subsidiare nu primesc, în respectivul stat membru, nicio alocație de subzistență sau sunt destinatari ai unei astfel de alocații într-o limită net inferioară față de în alte state membre, fără a fi totuși tratați diferit față de resortisanții acelui stat membru, nu poate conduce la constatarea că acest solicitant ar fi expus în statul menționat unui astfel de risc decât dacă ea are drept consecință că acesta s-ar afla, din cauza vulnerabilității sale speciale, independent de voința sa și de alegerile personale, într-o situație de lipsuri materiale extreme.
                  Articolul 33 alineatul (2) litera (a) din Directiva 2013/32 trebuie interpretat în sensul că nu se opune ca un stat membru să exercite aceeași posibilitate atunci când procedura de azil în celălalt stat membru care a acordat protecție subsidiară solicitantului conduce la refuzul sistematic, fără o examinare reală, de a acorda statutul de refugiat solicitanților de protecție internațională care îndeplinesc condițiile prevăzute în capitolele II și III din Directiva 2011/95/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 decembrie 2011 privind standardele referitoare la condițiile pe care trebuie să le îndeplinească resortisanții țărilor terțe sau apatrizii pentru a putea beneficia de protecție internațională, la un statut uniform pentru refugiați sau pentru persoanele eligibile pentru obținerea de protecție subsidiară și la conținutul protecției acordate.

         (1)  JO C 309, 18.9.2017

         JO C 347, 16.10.2017


title: Cauza C-465/17: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 21 martie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberlandesgericht Düsseldorf — Germania) — Falck Rettungsdienste GmbH, Falck A/S/Stadt Solingen (Trimitere preliminară — Atribuirea contractelor de achiziții publice — Directiva 2014/24/UE — Articolul 10 litera (h) — Excluderi specifice pentru contractele de servicii — Servicii de apărare civilă, de protecție civilă și de prevenirea pericolelor — Organizații sau asociații nonprofit — Servicii de ambulanță pentru transportul pacienților — Transport calificat cu ambulanța)

text:
               3.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 187/16

      Hotărârea Curții (Camera a treia) din 21 martie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberlandesgericht Düsseldorf — Germania) — Falck Rettungsdienste GmbH, Falck A/S/Stadt Solingen
      (Cauza C-465/17) (1)

      (Trimitere preliminară - Atribuirea contractelor de achiziții publice - Directiva 2014/24/UE - Articolul 10 litera (h) - Excluderi specifice pentru contractele de servicii - Servicii de apărare civilă, de protecție civilă și de prevenirea pericolelor - Organizații sau asociații nonprofit - Servicii de ambulanță pentru transportul pacienților - Transport calificat cu ambulanța)
      (2019/C 187/18)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Oberlandesgericht Düsseldorf

         Părțile din procedura principală

         Reclamante: Falck Rettungsdienste GmbH, Falck A/S

         Pârât: Stadt Solingen

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 10 litera (h) din Directiva 2014/24/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2014 privind achizițiile publice și de abrogare a Directivei 2004/18/CE trebuie interpretat în sensul că excepția de la aplicarea normelor privind atribuirea contractelor de achiziții publice pe care o prevede acoperă asistența medicală și îngrijirea pacienților în situație de urgență într-un vehicul de salvare, acordate de un asistent medical de urgență/paramedic, care intră sub incidența codului CPV [Common Procurement Vocabulary (Vocabularul comun privind achizițiile publice)] 75252000-7 (servicii de salvare), precum și transportul calificat cu ambulanța, care cuprinde, pe lângă serviciul de transport, asistența și îngrijirea pacienților într-o ambulanță acordate de un paramedic asistat de un ambulanțier auxiliar, care intră sub incidența codului CPV 85143000-3 (servicii de ambulanță), în măsura în care, în ceea ce privește transportul calificat cu ambulanța menționat, acesta este asigurat efectiv de personal cu o formare adecvată pentru primul ajutor și privește un pacient în cazul căruia există un risc de degradare a stării sale de sănătate pe durata transportului.

                  2)

                  Articolul 10 litera (h) din Directiva 2014/24/UE trebuie interpretat în sensul, pe de o parte, că se opune ca asociațiile de utilitate publică recunoscute de dreptul național ca fiind organizații de protecție civilă și de apărare civilă să fie considerate „organizații sau asociații nonprofit”, în sensul acestei dispoziții, în măsura în care recunoașterea statutului de asociație de utilitate publică nu este condiționată în dreptul național de urmărirea unui profit, și, pe de altă parte, că organizațiile sau asociațiile al căror obiectiv constă în îndeplinirea unor misiuni sociale, care nu au scop comercial și care reinvestesc eventualul profit pentru atingerea obiectivului organizației sau al asociației constituie „organizații sau asociații nonprofit” în sensul dispoziției menționate.

         (1)  JO C 330, 2.10.2017.


title: Cauzele conexe în cauzele T-910/16 și T-911/16: Hotărârea Tribunalului din 4 aprilie 2019 — Hesse și Wedl & Hofmann/EUIPO (TESTA ROSSA) (Marcă a Uniunii Europene — Procedură de decădere — Marca Uniunii Europene figurativă TESTA ROSSA — Declarație parțială de decădere — Articolul 51 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 58 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (UE) 2017/1001] — Dovada utilizării — Utilizare externă a mărcii contestate — Egalitate de tratament)

text:
               3.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 187/64

      Hotărârea Tribunalului din 4 aprilie 2019 — Hesse și Wedl & Hofmann/EUIPO (TESTA ROSSA)
      (Cauzele conexe în cauzele T-910/16 și T-911/16) (1)

      (Marcă a Uniunii Europene - Procedură de decădere - Marca Uniunii Europene figurativă TESTA ROSSA - Declarație parțială de decădere - Articolul 51 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 58 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (UE) 2017/1001] - Dovada utilizării - Utilizare externă a mărcii contestate - Egalitate de tratament)
      (2019/C 187/67)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamant în cauza T-910/16: Kurt Hesse (Nuremberg, Germania) (reprezentant: M. Krogmann, avocat)

         Reclamant în cauza T-911/16: Wedl & Hofmann GmbH (Mils, Austria) (reprezentant: T. Raubal, avocat)

         Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: M. Fischer, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal, în cauza T-910/16 și, respectiv, în cauza T-911/16: Wedl & Hofmann GmbH et Kurt Hesse

         Obiectul

      Acțiuni formulate împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 5 octombrie 2016 (cauza R 68/2016-1), privind o procedură de decădere între domnul Hesse și Wedl & Hofmann

         Dispozitivul

                  1)

                     Conexează cauzele T 910/16 și T 911/16 în vederea pronunțării hotărârii.

                  2)

                     Respinge acțiunile.

                  3)

                     În cauza T 910/16, îl obligă pe domnul Kurt Hesse la plata cheltuielilor de judecată.

                  4)

                     În cauza T 9111/16, obligă Wedl & Hofmann GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 53, 20.2.2017.


title: Cauza T-701/18: Acțiune introdusă la 8 aprilie 2019 — SJ/Comisia

text:
               3.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 187/80

      Acțiune introdusă la 8 aprilie 2019 — SJ/Comisia
      (Cauza T-701/18)
      (2019/C 187/86)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: SJ (reprezentanți: J. MacGuill, solicitor și E. Martin-Vignerte, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea refuzului Comisiei Europene de a-i acorda accesul la documente potrivit Regulamentului (CE) nr. 1049/2001 (1), adoptat prin decizia de confirmare C(2018) 6642 final din 4 octombrie 2018 și notificat reclamantului la 8 octombrie 2018;

                  —

                  în legătură cu cheltuielile de judecată, să dispună că fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată sau că pârâta suportă cheltuielile reclamantului în cazul admiterii acțiunii.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă două motive.

                  1.

                  Primul motiv întemeiat pe aceea că, invocând prezumția generală de nedivulgare, pârâta a răsturnat efectiv sarcina probei și a impus reclamantului o sarcină a probei care nu poate fi îndeplinită, în contradicție cu jurisprudența constantă.

                  2.

                  Al doilea motiv întemeiat pe o eroare vădită de apreciere privind existența interesului public superior, cu încălcarea principiilor jurisprudenței relevante.

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO 2001 L 145, p.43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76).


title: Cauza T-177/19: Acțiune introdusă la 21 martie 2019 — Exxonmobil Petroleum & Chemical/ECHA

text:
               3.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 187/80

      Acțiune introdusă la 21 martie 2019 — Exxonmobil Petroleum & Chemical/ECHA
      (Cauza T-177/19)
      (2019/C 187/87)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Exxonmobil Petroleum & Chemical BVBA (Antwerp, Belgia) (reprezentanți: M. Navin Jones, Solicitor și A. Kołtunowska, avocat)

         Pârâtă: Agenția Europeană pentru Produse Chimice

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  declararea acțiunii ca fiind admisibilă și fondată;

                  —

                  anularea Deciziei ECHA ED/88/2018 privind includerea substanțelor care prezintă motive de îngrijorare deosebită în lista substanțelor candidate la o eventuală includere în anexa XIV, publicată la 5 ianuarie 2019, în măsura în care se referă la fenantren;

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe faptul că pârâta a săvârșit o eroare vădită de apreciere în ceea ce privește proprietățile foarte persistente ale fenantrenului și-a depășit competențele și a încălcat articolul 59 din Regulamentul (CE) nr. 1907/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2006 (1) prin faptul că:

                              —

                              s-a întemeiat pe constatările documentului de sprijin al Comitetului statelor membre din 2009 cu privire la proprietățile foarte persistente ale fenantrenului ca și component al smoalei, temperatură înaltă, fără a fi efectuat propria apreciere a informațiilor disponibile și importând, așadar, erorile conținute în acest document de sprijin;

                              —

                              a ajuns la concluzii cu privire la proprietățile foarte persistente ale fenantrenului pe care probele utilizate nu ar fi fost în măsură să le susțină;

                              —

                              nu a examinat probe disponibile care ar fi ridicat chestiuni importante referitoare la fiabilitatea și la prudența extremă a studiului având ca obiect simularea apă-sediment a OCDE 308 asupra fenantrenului;

                              —

                              nu a ținut seama de informații care pun în discuție utilizarea unui calcul pentru a ajusta rezultatele studiului OCDE 308 pentru a explica temperatura;

                              —

                              nu a apreciat noile probe privind persistența fenantrenului care ar fi fost puse la dispoziția sa în timpul consultării publice și

                              —

                              nu a examinat toate informațiile pertinente pentru determinarea prin forța probantă a proprietăților persistente ale fenantrenului, în special în ceea ce privește fotodegradarea, dizolvarea și volatilizarea fenantrenului.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că, prin adoptarea actului atacat, pârâta a încălcat principiul proporționalității consacrat în dreptul Uniunii.

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 1907/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2006 privind înregistrarea, evaluarea, autorizarea și restricționarea substanțelor chimice (REACH), de înființare a Agenției Europene pentru Produse Chimice, de modificare a Directivei 1999/45/CE și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 793/93 al Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 1488/94 al Comisiei, precum și a Directivei 76/769/CEE a Consiliului și a Directivelor 91/155/CEE, 93/67/CEE, 93/105/CE și 2000/21/CE ale Comisiei (JO 2006, L 396, p. 1, Ediție specială 13/vol. 60, p. 3)


title: Cauza T-186/19: Acțiune introdusă la 29 martie 2019 — Zubedi/Consiliul

text:
               3.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 187/82

      Acțiune introdusă la 29 martie 2019 — Zubedi/Consiliul
      (Cauza T-186/19)
      (2019/C 187/88)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: Khaled Zubedi (Damasc, Siria) (reprezentanți: M. Lester, QC și M. O’Kane, Solicitor)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei de punere în aplicare (PESC) 2019/87 a Consiliului din 21 ianuarie 2019 (1) și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2019/85 al Consiliului din 21 ianuarie 2019 (2), în măsura în care îl privesc pe reclamant și

                  —

                  obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă un motiv, întemeiat pe săvârșirea de către pârât a unei erori vădite de apreciere prin includerea reclamantului în sfera măsurilor restrictive ale Uniunii Europene privind Siria.
      Reclamantul a fost inclus în Decizia de punere în aplicare (PESC) 2019/87 a Consiliului și în Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2019/85 al Consiliului întrucât face parte dintr-un grup de persoane de afaceri de succes care, potrivit afirmațiilor pârâtului, sprijină regimul Președintelui Assad și realizează profituri extinse din aceasta, prin constituirea unor parteneriate cu întreprinderi garantate de stat pentru realizarea de proiecte de dezvoltare imobiliară pe terenurile expropriate de la persoane strămutate din cauza conflictului sirian. Acest fapt ar fi complet neadevărat în privința reclamantului, criteriile de includere nu ar fi fost îndeplinite, iar cazul reclamantului ar fi avut o bază insuficient de solidă.

         (1)  Decizia de punere în aplicare (PESC) 2019/87 a Consiliului din 21 ianuarie 2019 privind punerea în aplicare a Deciziei 2013/255/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei (JO 2019, L 181, p. 13).

         (2)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2019/85 al Consiliului din 21 ianuarie 2019 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 36/2012 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria (JO 2019, L 181, p. 4).


title: Cauza T-189/19: Acțiune introdusă la 3 aprilie 2019 — Haikal/Consiliul

text:
               3.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 187/82

      Acțiune introdusă la 3 aprilie 2019 — Haikal/Consiliul
      (Cauza T-189/19)
      (2019/C 187/89)
      Limba de procedură: bulgara

         Părțile

         Reclamant: Maen Haikal (Damasc, Siria) (reprezentant: Stanislav Koev, avocat)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  Declararea prezentei acțiuni pe deplin admisibilă și fondată, precum și admiterea ca întemeiate a tuturor motivelor invocate în aceasta;

                  —

                  stabilirea faptului că actele juridice atacate pot fi în parte anulate;

                  —

                  anularea în parte a Deciziei (PESC) 2019/87 a Consiliului din 21 ianuarie 2019 de modificare a Deciziei 2013/255/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei, în măsura în care îl vizează pe domnul Maen Haikal;

                  —

                  anularea în parte a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2019/85 al Consiliului din 21 ianuarie 2019 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 36/2012 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria, în măsura în care îl vizează pe domnul Maen Haikal;

                  —

                  obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata tuturor cheltuielilor, costurilor și onorariilor pe care le-a efectuat pentru asigurarea reprezentării sale în procedură.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă șapte motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe încălcarea obligației de motivare a Consiliului — articolul 6 din Convenția pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale (CEDO), articolul 296 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE) și articolul 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiilor legalității și proporționalității infracțiunilor și pedepselor — articolul 49 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea dreptului la o protecție jurisdicțională efectivă — articolele 6 și 13 din CEDO, articolul 215 TFUE precum și articolele 41 și 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe o eroare de apreciere a Consiliului.

                  5.

                  Al cincilea motiv, întemeiat pe încălcarea dreptului de proprietate, a principiului proporționalității și a libertății economice — articolul 1 din Protocolul adițional la CEDO și articolul 17 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

                  6.

                  Al șaselea motiv, întemeiat pe încălcarea dreptului la condiții de viață normale — articolul 2 și 4 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, precum și articolele 3 și 25 din Declarația Universală a Drepturilor Omului a ONU.

                  7.

                  Al șaptelea motiv, întemeiat pe o încălcare gravă a dreptului la protecția reputației — articolul 8 și articolul 10 paragraful 2 din CEDO.


title: Cauza T-211/19: Acțiune introdusă la 5 aprilie 2019 — Le Pen/Parlamentul European

text:
               3.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 187/84

      Acțiune introdusă la 5 aprilie 2019 — Le Pen/Parlamentul European
      (Cauza T-211/19)
      (2019/C 187/90)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Jean-Marie Le Pen (Saint-Cloud, Franța) (reprezentant: F. Wagner, avocat)

         Pârât: Parlamentul European

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei Parlamentului European P8_TA-PROV(2019)0136 din 12 martie 2019 privind cererea de ridicare a imunității reclamantului 2018/2247(IMM) și prin care se ridică în mod efectiv imunitatea reclamantului;

                  —

                  obligarea Parlamentului European la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă patru motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 9 din Protocolul nr. 7 privind privilegiile și imunitățile Uniunii Europene (JO 2010, C 83, p. 266), a articolului 5 alineatele (1) și (5) din Regulamentul de procedură al Parlamentului European (JO 2005, L 44, p. 1) și a Comunicărilor către membri nr. 11/2003 și 11/2016.

                  2.

                  Al doilea motiv întemeiat pe un abuz de procedură. Reclamantul consideră că prin acceptarea ridicării imunității parlamentare a reclamantului, Parlamentul permite judecătorului de instrucție francez să se substituie Secretarului General al Parlamentului pentru perioada 2009-2014 și încalcă astfel articolul 68 alineatul (1) din Normele de aplicare a Statutului deputaților în Parlamentul European care conferă competență exclusivă secretarului general menționat pentru a decide cu privire la plățile necuvenite și pentru a solicita să se dispună emiterea unui titlu executoriu împotriva deputatului european în cauză.

                  3.

                  Al treilea motiv întemeiat pe un abuz de putere, pe un abuz de procedură și pe încălcarea termenului rezonabil al declanșării procedurii. Reclamantul susține că Parlamentul a săvârșit un abuz de procedură care afectează exercitarea de către reclamant a dreptului său la apărare, în măsura în care după aproape trei mandate fără formularea unei reclamații de către Secretarul General al Parlamentului, reclamantul nu a considerat necesar să păstreze dovezi ale muncii asistenților săi și nu este în măsură să răspundă instanței.

                  4.

                  Al patrulea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 43 din Comunicarea către membri nr. 11/2016, întrucât finalitatea care stă la baza procedurii este să facă mai dificilă activitatea deputaților unuia dintre principalele partide de opoziție din Parlament.


title: Cauza T-213/19: Acțiune introdusă la 8 aprilie 2019 — AW/Parlamentul European

text:
               3.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 187/85

      Acțiune introdusă la 8 aprilie 2019 — AW/Parlamentul European
      (Cauza T-213/19)
      (2019/C 187/91)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: AW (reprezentanți: L. Levi și S. Rodrigues, avocați)

         Pârât: Parlamentul European

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  declararea prezentei acțiuni ca admisibilă și fondată;

                  —

                  anularea deciziilor din 7 august 2018 adoptate de pârât și care resping cererile reclamantului de recunoaștere a originii profesionale a două boli (cervicalgii și urticarie indusă de stres), precum și, în măsura în care este necesar, a deciziei din 19 februarie 2019 prin care pârâtul a respins reclamația introdusă la 16 octombrie 2018 de reclamant împotriva deciziilor din 7 august 2018;

                  —

                  obligarea pârâtului la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă două motive.

                  1.

                  Primul motiv întemeiat pe încălcarea articolului 22 alineatul (3) din Reglementarea comună privind acoperirea riscurilor de accident și de boală profesională ale funcționarilor Comunităților Europene (denumită în continuare „reglementarea comună”), ca urmare a neregularităților procedurale săvârșite de comisia medicală.

                  2.

                  Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 22 din reglementarea comună coroborat cu articolul 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, întrucât comisia medicală nu a acționat în mod independent, ci potrivit instrucțiunilor Parlamentului.


title: Cauza T-239/19: Acțiune introdusă la 9 aprilie 2019 — Vinos de Arganza/EUIPO — Nordbrand Nordhausen (ENCANTO)

text:
               3.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 187/85

      Acțiune introdusă la 9 aprilie 2019 — Vinos de Arganza/EUIPO — Nordbrand Nordhausen (ENCANTO)
      (Cauza T-239/19)
      (2019/C 187/92)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Vinos de Arganza, SL (Toral de los Vados, Spania) (reprezentant: L. Broschat García, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Nordbrand Nordhausen GmbH (Nordhausen, Germania)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă ENCANTO — Cererea de înregistrare nr. 15 542 251

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 17.1.2019 în cauza R 392/2018-1

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  respingerea opoziției;

                  —

                  acordarea înregistrării mărcii solicitate;

                  —

                  obligarea EUIPO și a intervenientei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivul invocat

                  —

                  Încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-241/19: Acțiune introdusă la 10 aprilie 2019 — Spania/Comisia

text:
               3.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 187/86

      Acțiune introdusă la 10 aprilie 2019 — Spania/Comisia
      (Cauza T-241/19)
      (2019/C 187/93)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Reclamant: Regatul Spaniei (reprezentant: A. Rubio González, agent)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei Comisiei din 19 decembrie 2018 privind ajutorul de stat SA 34914 (2013/C) pus în aplicare de Regatul Unit în legătură cu regimul de impozitare a societăților comerciale din Gibraltar;

                  —

                  obligarea instituției pârâte la plata cheltuielilor de judecată

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă două motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 107 alineatul (1) TFUE ca urmare a aplicării incorecte a criteriului selectivității teritoriale

                              —

                              Se afirmă în această privință că, la momentul adoptării deciziei atacate, Comisia dispunea de datele și de elementele care evidențiau existența unui ajutor de stat selectiv din punct de vedere teritorial, ceea ce ar fi trebuit să o determine să aibă îndoieli în privința caracterului selectiv al ajutorului. Limitându-se la criteriul selectivității materiale, Comisia a ajuns la concluzii eronate, dat fiind că există sau poate exista un ajutor mai extins decât cel identificat efectiv în decizia atacată

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 296 TFUE, întrucât din decizia atacată ar lipsi în mod formal o motivare și evaluarea necesară în materie de selectivitate

                              —

                              Se susține în această privință că Comisia nu arată motivul pentru care nu admite argumentele avansate pe parcursul procedurii de Regatul Spaniei cu privire la selectivitatea teritorială. Este vorba despre un act care din punct de vedere material este nemotivat, ca o consecință a interpretării eronate a Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță din 18 decembrie 2008, Government of Gibraltar/Comisia, T-211/04 și T-215/04, EU:T:2008:595. După anularea de către Curtea de Justiție a acestei hotărâri (Hotărârea din 15 noiembrie de 2011, Comisia și Spania/Government of Gibraltar și Regatul Unit, C-106/09 P y C-107/09 P, EU:C:2011:732) a fost restabilit criteriul din Decizia 2005/261/CE a Comisiei din 30 ianuarie 2004, fără ca această schimbare a criteriului să fie motivată.