title: Cauza C-202/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Hannover (Germania) la 13 aprilie 2017 – Peter Rebbe, Hans-Peter Rebbe, Harmine Rebbe/TUIfly GmbH

text:
               17.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 231/12

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Hannover (Germania) la 13 aprilie 2017 – Peter Rebbe, Hans-Peter Rebbe, Harmine Rebbe/TUIfly GmbH
   (Cauza C-202/17)
   (2017/C 231/15)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Amtsgericht Hannover

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Peter Rebbe, Hans-Peter Rebbe, Harmine Rebbe

      Pârâtă: TUIfly GmbH

      Întrebările preliminare

               1)

               Absența pentru motive medicale a unei părți semnificative a personalului însărcinat cu efectuarea zborurilor operatorului efectiv de transport aerian, este o împrejurare excepțională în sensul articolului 5 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 (1)? În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare: care trebuie să fie ponderea persoanelor absente pentru a admite o asemenea împrejurare?

               2)

               În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare: absența spontană a unei părți semnificative a personalului însărcinat cu efectuarea zborurilor operatorului efectiv de transport aerian, motivată de o grevă neconformă cu legislația muncii și cu contractul colectiv de muncă („grevă spontană”) este o împrejurare excepțională în sensul articolului 5 alineatul (3) din Regulamentul nr. 261/2004? În cazul unui răspuns afirmativ la a doua întrebare: care trebuie să fie ponderea persoanelor absente pentru a admite o asemenea împrejurare?

               3)

               În cazul unui răspuns afirmativ prima sau la a doua întrebare: împrejurarea excepțională trebuie să fi existat cu privire la zborul anulat sau operatorul efectiv de transport aerian poate să elaboreze un nou plan de zbor pentru motive economice?

               4)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima sau la a doua ă întrebare: noțiunea de caracter evitabil se raportează la împrejurarea excepțională sau la consecințele producerii împrejurării excepționale?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 (JO L 46, p. 1, Ediție specială, 07/vol. 12, p. 218).


title: Cauza C-467/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale di Bergamo (Italia) la 13 octombrie 2014 – Procedură penală împotriva Baldo Chiara

text:
               15.12.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 448/14

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale di Bergamo (Italia) la 13 octombrie 2014 – Procedură penală împotriva Baldo Chiara
   (Cauza C-467/14)
   (2014/C 448/18)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale di Bergamo

      Partea din procedura principală

   Baldo Chiara

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 49 TFUE și următoarele și articolul 56 TFUE și următoarele, în lumina principiilor afirmate în Hotărârea Curții de Justiție a Uniunii Europene din 16 februarie 2012 [în cauzele conexate C-72/10 și C-77/10], trebuie interpretate în sensul că se opun atribuirii printr-o procedură de cerere de ofertă a unor licențe cu o durată mai mică decât cea a licențelor atribuite în trecut?

               2)

               Articolul 49 TFUE și următoarele și articolul 56 TFUE și următoarele, în lumina principiilor afirmate în Hotărârea Curții de Justiție a Uniunii Europene nr. 72 din 16 februarie 2012, trebuie interpretate în sensul că se opun ca cerința reorganizării sistemului printr-o aliniere temporală a termenelor de expirare ale licențelor să constituie o justificare adecvată pentru o durată redusă a licențelor care fac obiectul procedurii de cerere de ofertă în raport cu durata licențelor atribuite în trecut?

               3)

               Articolul 49 TFUE și următoarele și articolul 56 TFUE și următoarele, în lumina principiilor afirmate în Hotărârea Curții de Justiție a Uniunii Europene nr. 72 din 16 februarie 2012,, trebuie interpretate în sensul că se opun să se prevadă obligația de transfer cu titlu gratuit a folosinței bunurilor materiale și imateriale deținute în proprietate care constituie rețeaua de gestiune și de colectare a pariurilor în cazul încetării activității pentru motivul expirării duratei concesiunii sau prin efectul deciziilor privind decăderea sau revocarea?


title: Cauza T-81/08: Acțiune introdusă la 18 februarie 2008 — Enercon/OAPI (E-Ship)

text:
               26.4.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 107/34

         Acțiune introdusă la 18 februarie 2008 — Enercon/OAPI (E-Ship)
   (Cauza T-81/08)
   (2008/C 107/58)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: Enercon GmbH (Aurich, Germania) (reprezentanți: R Böhm, Rechtsanwalt)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 4 decembrie 2007 (cauza R 319/2007-1);

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca verbală „E-Ship” pentru produse și servicii din clasele 7, 9, 12 și 39 (cererea de înregistrare nr. 5 050 539)

      Decizia examinatorului: respinge cererea de înregistrare.

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 (1) prin aprecierea incorectă a cerinței disponibilității și a caracterului distinctiv al mărcii solicitate.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO 1994, L 11, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 146).


title: Cauzele conexate C-188/10 și C-189/10: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 22 iunie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Cour de cassation — Franța) — Proceduri împotriva Aziz Melki (C-188/10), Sélim Abdeli (C-189/10) [Trimitere preliminară — Articolul 267 TFUE — Examinarea conformității unei legi naționale atât cu dreptul Uniunii, cât și cu Constituția națională — Reglementare națională care prevede caracterul prioritar al unei proceduri incidentale de control al constituționalității — Articolul 67 TFUE — Libera circulație a persoanelor — Eliminarea controlului la frontierele interne — Regulamentul (CE) nr. 562/2006 — Articolele 20 și 21 — Reglementare națională care autorizează controalele de identitate în zona cuprinsă între frontiera terestră a Franței cu statele părți la Convenția de punere în aplicare a Acordului Schengen și o linie trasată la 20 de kilometri înainte de frontieră]

text:
               14.8.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 221/14

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 22 iunie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Cour de cassation — Franța) — Proceduri împotriva Aziz Melki (C-188/10), Sélim Abdeli (C-189/10)
   (Cauzele conexate C-188/10 și C-189/10) (1)

   (Trimitere preliminară - Articolul 267 TFUE - Examinarea conformității unei legi naționale atât cu dreptul Uniunii, cât și cu Constituția națională - Reglementare națională care prevede caracterul prioritar al unei proceduri incidentale de control al constituționalității - Articolul 67 TFUE - Libera circulație a persoanelor - Eliminarea controlului la frontierele interne - Regulamentul (CE) nr. 562/2006 - Articolele 20 și 21 - Reglementare națională care autorizează controalele de identitate în zona cuprinsă între frontiera terestră a Franței cu statele părți la Convenția de punere în aplicare a Acordului Schengen și o linie trasată la 20 de kilometri înainte de frontieră)
   2010/C 221/23
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour de cassation

      Părțile din acțiunea principală

   Aziz Melki (C-188/10), Sélim Abdeli (C-189/10),

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Cour de cassation — Interpretarea principiilor generale ale dreptului Uniunii și a articolelor 67 și 267 TFUE — Sesizarea prealabilă obligatorie a Conseil constitutionnel atunci când neconformitatea prezumată a unei dispoziții de drept intern cu Constituția rezultă din contrarietatea sa cu dispozițiile dreptului Uniunii — Supremația dreptului Uniunii în raport cu dreptul național — Libera circulație a persoanelor — Absența controalelor asupra persoanelor la frontierele interne

      Dispozitivul

               1.

               Articolul 267 TFUE se opune unei legislații a unui stat membru care instituie o procedură incidentală de control al constituționalității legilor naționale, în măsura în care caracterul prioritar al acestei proceduri are drept consecință să împiedice, atât înainte de transmiterea unei întrebări privind constituționalitatea instanței naționale însărcinate să exercite controlul constituționalității legilor, cât și, după caz, după decizia acestei instanțe cu privire la această întrebare, toate celelalte instanțe naționale să își exercite facultatea sau să își îndeplinească obligația de a sesiza Curtea cu întrebări preliminare. În schimb, articolul 267 TFUE nu se opune unei asemenea legislații naționale, în măsura în care celelalte instanțe naționale rămân libere:

                           —

                           să sesizeze Curtea, în orice stadiu al procedurii în care consideră necesar și chiar la capătul unei proceduri incidentale de control al constituționalității, cu orice întrebare preliminară pe care o apreciază ca fiind necesară;

                           —

                           să adopte orice măsură necesară pentru asigurarea protecției jurisdicționale provizorii a drepturilor conferite de ordinea juridică a Uniunii și

                           —

                           să înlăture aplicarea, la capătul unei asemenea proceduri incidentale, a respectivei dispoziții legislative naționale dacă o apreciază ca fiind contrară dreptului Uniunii.

                     Revine instanței de trimitere competența de a verifica dacă legislația națională în discuție în acțiunea principală poate fi interpretată în conformitate cu aceste cerințe ale dreptului Uniunii.

               2.

               Articolul 67 alineatul (2) TFUE, precum și articolele 20 și 21 din Regulamentul (CE) nr. 562/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 martie 2006 de instituire a unui Cod comunitar privind regimul de trecere a frontierelor de către persoane (Codul frontierelor Schengen) se opun unei legislații naționale care conferă organelor de poliție ale statului membru respectiv competența să controleze, numai într o zonă de 20 de kilometri de la frontiera terestră a acestui stat cu statele părți la Convenția de punere în aplicare a Acordului Schengen din 14 iunie 1985 între guvernele statelor din Uniunea Economică Benelux, Republicii Federale Germania și Republicii Franceze privind eliminarea treptată a controalelor la frontierele comune, semnată la Schengen (Luxemburg) la 19 iunie 1990, identitatea oricărei persoane, independent de comportamentul acesteia și de împrejurările particulare care dovedesc existența unui risc pentru ordinea publică, în scopul de a verifica respectarea obligațiilor de deținere, de port și de prezentare a titlurilor și a documentelor prevăzute de lege, fără să prevadă cadrul necesar al acestei competențe care să garanteze că exercitarea practică a competenței respective nu poate prezenta un efect echivalent cu cel al verificărilor la frontiere.

      (1)  JO C 161, 19.6.2010.


title: Cauza C-450/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Niedersächsischen Finanzgerichts (Germania) la 19 noiembrie 2009 — Ulrich Schröder/Finanzamt Hameln

text:
               13.2.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 37/3

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Niedersächsischen Finanzgerichts (Germania) la 19 noiembrie 2009 — Ulrich Schröder/Finanzamt Hameln
   (Cauza C-450/09)
   2010/C 37/04
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Niedersächsisches Finanzgericht

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Ulrich Schröder

      Pârât: Finanzamt Hameln

      Întrebarea preliminară

   Conform articolului 234 alineatul (3) CE, se adresează următoarea întrebare preliminară:
   Este contrar articolelor 56 și 12 CE faptul că un membru de familie supus parțial la plata impozitului pe teritoriul Republicii Federale Germania nu poate să deducă din veniturile din chirii și din leasing rentele plătite, în calitate de cheltuieli excepționale, deși un contribuabil supus integral la plata impozitului pe venit ar putea să opereze această deducere?


title: Cauza C-117/07: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 27 septembrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Cehă (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 2005/28/CE — Principiile și orientările detaliate privind aplicarea bunelor practici clinice în ceea ce privește medicamentele experimentale de uz uman — Cerințele pentru acordarea autorizației de fabricație sau de import de astfel de produse — Netranspunerea în termenul prevăzut)

text:
               24.11.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 283/5

         Hotărârea Curții (Camera a opta) din 27 septembrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Cehă
   (Cauza C-117/07) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 2005/28/CE - Principiile și orientările detaliate privind aplicarea bunelor practici clinice în ceea ce privește medicamentele experimentale de uz uman - Cerințele pentru acordarea autorizației de fabricație sau de import de astfel de produse - Netranspunerea în termenul prevăzut)
   (2007/C 283/08)
   Limba de procedură: ceha
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: B. Stromsky și M. Šimerdová, agenți)

      Pârâtă: Republica Cehă (reprezentant: T. Boček, agent)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Neadoptarea, în termenul prevăzut, a tuturor dispozițiilor necesare pentru a se conforma Directivei 2005/28/CE a Comisiei din 8 aprilie 2005 de stabilire a principiilor și a orientărilor detaliate privind aplicarea bunelor practici clinice în ceea ce privește medicamentele experimentale de uz uman, precum și a cerințelor pentru acordarea autorizației de fabricație sau de import de astfel de produse (JO L 91, p. 13)
   Dispozitivul

               1)

               Prin neadoptarea, în termenul prevăzut, a actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2005/28/CE a Comisiei din 8 aprilie 2005 de stabilire a principiilor și a orientărilor detaliate privind aplicarea bunelor practici clinice în ceea ce privește medicamentele experimentale de uz uman, precum și a cerințelor pentru acordarea autorizației de fabricație sau de import de astfel de produse, Republica Cehă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 31 alineatul (1) din această directivă.

               2)

               Obligă Republica Cehă la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 95, 28.4.2007.


title: Cauza F-70/07: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 10 noiembrie 2009 — Marcuccio/Comisia (Funcție publică — Funcționari — Acțiune în despăgubiri — Excepția recursului paralel — Inadmisibilitate vădită)

text:
               30.1.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 24/78

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 10 noiembrie 2009 — Marcuccio/Comisia
   (Cauza F-70/07) (1)

   (Funcție publică - Funcționari - Acțiune în despăgubiri - Excepția recursului paralel - Inadmisibilitate vădită)
   2010/C 24/146
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamant: Marcuccio (Tricase, Italia) (reprezentant: C. Cipressa, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: C. Berardis-Kayser și J. Currall, agenți)

      Obiectul

   Anularea deciziei Comisiei de a respinge cererea reclamantului prin care acesta urmărește plata părții din cheltuielile de judecată efectuate la care Comisia a fost obligată prin Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 6 martie 2006, T-176/04 — Cerere de daune-interese — Cauza T-176/04 DEP trimisă de Tribunalul de Primă Instanță prin Ordonanța din 6 iulie 2009.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge ca vădit inadmisibile primul, al doilea, al treilea și al șaselea capăt de cerere ale acțiunii formulate de domnul Marcuccio.

               2.

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată în ceea ce privește primul, al doilea, al treilea și al șaselea capăt de cerere ale acțiunii formulate de domnul Marcuccio, inclusiv cheltuielile efectuate în cadrul procedurii T-176/04 DEP.

      (1)  JO C 223 din 22.9.2007, p. 20.


title: Cauza C-227/11: Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 19 ianuarie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Rechtbank Haarlem — Țările de Jos) — DHL Danzas Air & Ocean (Netherlands) BV/Inspecteur van de Belastingdienst/Douane West, kantoor Hoofddorp Saturnusstraat [Articolul 104 alineatul (3) din Regulamentul de procedură — Tariful vamal comun — Poziții tarifare — Analizori de rețea — Clasificare — Valoarea juridică a unui aviz de clasificare emis de Organizația Mondială a Vămilor]

text:
               28.4.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 126/3

         Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 19 ianuarie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Rechtbank Haarlem — Țările de Jos) — DHL Danzas Air & Ocean (Netherlands) BV/Inspecteur van de Belastingdienst/Douane West, kantoor Hoofddorp Saturnusstraat
   (Cauza C-227/11) (1)

   (Articolul 104 alineatul (3) din Regulamentul de procedură - Tariful vamal comun - Poziții tarifare - Analizori de rețea - Clasificare - Valoarea juridică a unui aviz de clasificare emis de Organizația Mondială a Vămilor)
   2012/C 126/05
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Rechtbank Haarlem

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: DHL Danzas Air & Ocean (Țările de Jos) BV

      Pârât: Inspecteur van de Belastingdienst/Douane West, kantoor Hoofddorp Saturnusstraat

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei întrebări preliminare — Rechtbank Haarlem — Validitatea Regulamentului (CE) nr. 129/2005 al Comisiei din 20 ianuarie 2005 privind clasificarea anumitor mărfuri în Nomenclatura combinată și de modificare a Regulamentului (CE) nr. 955/98 (JO L 25, p. 37, Ediție specială, 02/vol. 17, p. 175) — Analizatori de rețea

      Dispozitivul

   Nomenclatura combinată care figurează în anexa I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 a Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful vamal comun, astfel cum a fost modificată prin Regulamentul (CE) nr. 1810/2004 al Comisiei din 7 septembrie 2004 și, respectiv, prin Regulamentul (CE) nr. 1719/2005 al Comisiei din 27 octombrie 2005, trebuie interpretată în sensul că analizorii de rețea, precum cei care fac obiectul acțiunii principale, pot fi clasificați la subpoziția 9030 40 90 din Nomenclatura combinată, în versiunea care rezultă din Regulamentul nr. 1810/2004, sau la subpoziția 9030 40 00 din Nomenclatura combinată, în versiunea care rezultă din Regulamentul nr. 1719/2005, în funcție de data la care au fost importați, cu condiția ca aceste aparate să aibă drept scop chiar măsurarea sau controlul de mărimi electrice, ceea ce revine instanței naționale să verifice. În lipsa acestui scop, aceste aparate trebuie clasificate la subpoziția 9031 80 39 din Nomenclatura combinată, în versiunea care rezultă din Regulamentul nr. 1810/2004, sau la subpoziția 9031 80 38 din Nomenclatura combinată, în versiunea care rezultă din Regulamentul nr. 1719/2005, în funcție de data la care au fost importați.

      (1)  JO C 226, 30.7.2011


title: Cauza T-314/11: Ordonanța Tribunalului din 24 mai 2012 — Fortress Participations/OAPI — FIG și Fortress Investment Group (FORTRESS) ( „Marcă comunitară — Procedură de declarare a nulității — Retragerea cererii de declarare a nulității — Nepronunțare asupra fondului” )

text:
               7.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 200/16

         Ordonanța Tribunalului din 24 mai 2012 — Fortress Participations/OAPI — FIG și Fortress Investment Group (FORTRESS)
   (Cauza T-314/11) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de declarare a nulității - Retragerea cererii de declarare a nulității - Nepronunțare asupra fondului)
   2012/C 200/34
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Fortress Participations BV (Rotterdam, Țările de Jos) (reprezentanți: inițial L. J. van de Braak, avocat, B. Ladas, solicitor, și S. Malynicz, barrister, ulterior L. J. van de Braak, S. Malynicz, R. Black, solicitor, și V. Baxter, solicitor)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: V. Melgar, agent)

      Celelalte părți în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, interveniente în fața Tribunalului: FIG LLC (New York, Statele Unite) și Fortress Investment Group (UK) Ltd (Londra, Regatul Unit) (reprezentanți: J. Gray și R. Mallinson, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 1 aprilie 2011 (cauza R 354/2009-2) privind o procedură de declarare a nulității între FIG LLC și Fortress Investment Group (UK), pe de o parte, și Fortress Participations BV, pe de altă parte

      Dispozitivul

               1.

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2.

               Reclamanta suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de pârât. Intervenientele suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 238, 13.8.2011.


title: Cauza T-108/13: Acțiune introdusă la 23 februarie 2013 — VTZ și alții/Consiliul

text:
               20.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 114/42

         Acțiune introdusă la 23 februarie 2013 — VTZ și alții/Consiliul
   (Cauza T-108/13)
   2013/C 114/64
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamanți: Volžskij trubnyi zavod OAO (VTZ OAO) (Volzhsky, Rusia), Taganrogskij metallurgičeskij zavod OAO (Tagmet OAO) (Taganrog, Rusia), Sinarskij trubnyj zavod OAO (SinTZ OAO) (Kamensk-Uralsky, Rusia) și Severskij trubnyj zavod OAO (STZ OAO) (Polevskoy, Rusia) (reprezentant: J. Bellis, F. Di Gianni și G. Coppo, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamanții solicită Curții:

               —

               Anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 1269/2012 al Consiliului din 21 decembrie 2012 de modificare a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 585/2012 de instituire a unei taxe antidumping definitive la importurile anumitor tuburi și țevi obținute fără sudură, din fier sau din oțel, originare, printre altele, din Rusia, ca urmare a unei reexaminări intermediare parțiale în conformitate cu articolul 11 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 al Consiliului, în măsura în care include vânzările menționate la punctele 22-33 din regulamentul atacat în obiectul anchetei de reexaminare;

               —

               ca o consecință a anulării parțiale solicitate mai sus, corectarea cotei taxei antidumping aplicabilă TMK Group de la 28,7 % la 13,6 % și

               —

               obligarea Consiliului la plata cheltuielilor aferente prezentei proceduri.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii formulate, reclamanții invocă trei motive.
   Prin intermediul primului motiv, reclamanții susțin că Consiliul s-a întemeiat în mod nejustificat pe alte criterii decât cele stabilite în textul prevederilor vamale relevante atunci când a determinat clasificarea țevilor la care se face trimitere la punctele 23-33 din regulamentul atacat.
   Prin intermediul celui de al doilea motiv, reclamanții susțin că temeiurile invocate de Consiliu atunci când a concluzionat că țevile la care se face trimitere la punctele 23-33 din regulamentul contestat nu intră în sfera codului CN 7304 59 10 sunt eronate.
   Prin intermediul celui de al treilea motiv, reclamanții susțin că, în lumina împrejurărilor specifice ale cauzei, simplul fapt că țevile la care se face trimitere la punctele 23-33 din regulamentul atacat erau de fapt utilizate pentru producerea de tuburi și țevi cu alte diametre și grosimi arată că le era aplicabil codul 7304 59 10.


title: Cauza C-389/12: Recurs introdus la 20 august 2012 de Szarvas împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a treia) din 26 iunie 2012 în cauza T-129/12, Szarvas/Republica Ungară

text:
               15.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/9

         Recurs introdus la 20 august 2012 de Szarvas împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a treia) din 26 iunie 2012 în cauza T-129/12, Szarvas/Republica Ungară
   (Cauza C-389/12)
   2013/C 171/16
   Limba de procedură: maghiara

      Părțile

      Recurent: Szarvas Tibor (reprezentant: Katona M., avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Republica Ungară
   Prin ordonanța din 7 martie 2013, Curtea de Justiție (Camera a opta) a respins recursul și a declarat că recurentul își suportă propriile cheltuieli de judecată.


title: Cauza T-357/09: Acțiune introdusă la 15 septembrie 2009 — Pucci International/OAPI — El Corte Inglés (Emidio Tucci)

text:
               7.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 267/78

         Acțiune introdusă la 15 septembrie 2009 — Pucci International/OAPI — El Corte Inglés (Emidio Tucci)
   (Cauza T-357/09)
   2009/C 267/140
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Emilio Pucci International BV (Baarn, Țările de Jos) (reprezentanți: M. Boletto, E. Gavuzzi, G. Lazzeretti și P. Roncaglia, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: El Corte Inglés, SA (Madrid, Spania)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 18 iunie 2009 pronunțată în cauzele reunite R 770/2008-2 și R 826/2008-2, în măsura în care prin aceasta a fost admisă cererea de înregistrare a mărcii comunitare Nr. 3679594 „Emidio Tucci” pentru toate produsele și serviciile pe care le acoperă aceasta în clasele 1, 2, 4-17, 19, 20, 21, 22, 23, 26-45;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă cu ocazia acestei proceduri; și

               —

               obligarea celeilalte părți din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs la plata cheltuielilor efectuate de reclamantă cu ocazia procedurilor aflate pe rolul diviziei de opoziție și a camerei de recurs a OAPI.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca comunitară vizată: marca figurativă „Emidio Tucci”, pentru produse și servicii din clasele 1-45.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: reclamanta

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca figurativă comunitară „Emilio Pucci” înregistrată pentru produse din clasele 18 și 24; marca verbală italiană „EMILIO PUCCI” înregistrată pentru produse din clasele 3, 14, 18, 21, 24, 25 și 33; marca verbală italiană „EMILIO PUCCI” înregistrată pentru produse din clasele 9, 12, 18, 20, 26, 27 și 34; marca figurativă italiană „Emilio Pucci” înregistrată pentru produse din clasele 14, 18, 24 și 25

      Decizia diviziei de opoziție: admite în parte opoziția

      Decizia camerei de recurs: admite în parte recursul în cauzele R 826/2008-2 și R 770/2008-2; respinge recursul cu privire la restul motivelor.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) și alineatul (5) din Regulamentul 207/2009 al Consiliului, întrucât camera de recurs a comis o eroare statuând că aceste dispoziții legale nu puteau să se aplice produselor și serviciilor acoperite de marca comunitară vizată în clasele 1, 2, 4-17, 19, 20, 21 (în parte), 22, 23 și 26-45.


20150731016616682015/C 270/222742015CJC27020150817RO01ROINFO_JUDICIAL20150608171822Cauza C-274/15: Acțiune introdusă la 8 iunie 2015 – Comisia Europeană/Marele Ducat al Luxemburgului
 ---documentbreak--- C2702015RO1720120150608RO0022172182Acțiune introdusă la 8 iunie 2015 – Comisia Europeană/Marele Ducat al Luxemburgului
   (Cauza C-274/15)2015/C 270/22Limba de procedură: franceza
      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Dintilhac și C. Soulay, agenți)

      Pârât: Marele Ducat al Luxemburgului

      Concluziile reclamantei

            —

            constatarea faptului că prin prevederea regimului TVA-ului privind grupurile independente de persoane, astfel cum este definit la articolul 44 alineatul 1 litera y) din Legea din 12 februarie 1979 privind TVA, prin articolele 1-4 din Regulamentul Marelui Ducat din 21 ianuarie 2004 privind scutirea de TVA a prestărilor de servicii furnizate membrilor lor de grupuri independente de persoane, prin Circulara administrativă nr. 707 din 29 ianuarie 2004 în măsura în care aceasta comentează articolele 1-4 din Regulamentul Marelui Ducat, și prin nota din 18 decembrie 2008 redactată de grupul de lucru care activează în cadrul Comitetului de Observare a Piețelor [Comité d'Observation des Marchés (Cobma)] în acord cu Administrația Înregistrării și a Domeniilor (Administration de l'Enregistrement et des Domaines), Marele Ducat al Luxemburgului nu și-a îndeplinit obligațiile care îi incumbă în temeiul Directivei TVA (
                  1
               ), în special al articolului 2 alineatul (1) litera (c) și al articolului 132 alineatul (1) litera (f), al articolului 1 alineatul (2) al doilea paragraf, al articolului 168 litera (a) și al articolului 178 litera (a), precum și al articolului 14 alineatul (2) litera (c) și al articolului 28 din această directivă;

            —

            obligarea Marelui Ducat al Luxemburgului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Potrivit articolului 132 alineatul (1) litera (f) din Directiva TVA, statele membre scutesc de TVA „prestarea de servicii de către grupuri independente de persoane, care efectuează o activitate scutită de TVA sau pentru care nu sunt persoane impozabile, în scopul prestării către membrii lor a serviciilor necesare în mod direct desfășurării activității respective, atunci când grupurile în cauză se rezumă să solicite membrilor lor rambursarea exactă a părții lor din cheltuielile comune, cu condiția ca scutirea respectivă să nu fie susceptibilă de a cauza denaturări ale concurenței”.
   Cu toate acestea, în opinia Comisiei, reglementarea aplicabilă în Luxemburg nu limitează scutirea de TVA numai la serviciile prestate de grupul independent de persoane care sunt direct necesare activităților nesupuse plății TVA-ului sau scutite de TVA realizate de membrii săi.
   În plus, Comisia apreciază că, în temeiul dreptului luxemburghez, membrii unui grup independent de persoane care realizează activități impozabile pentru o parte din cifra lor de afaceri pot deduce, din TVA-ul la a cărui plată sunt obligați ei înșiși, TVA-ul facturat grupului independent de persoane pentru achizițiile sale de bunuri sau de servicii de la terți, în condițiile în care, potrivit articolului 168 din Directiva TVA, dreptul de deducere a TVA-ului în amonte este acordat numai persoanei impozabile care achiziționează bunurile și serviciile grevate de TVA și care le utilizează pentru nevoile directe ale operațiunilor sale impozabile.
   În sfârșit, Comisia susține că articolul 14 alineatul (2) litera (c) și articolul 28 din Directiva TVA nu permit ca dreptul național să prevadă că, în cazul în care un membru al unui grup independent de persoane achiziționează bunuri și servicii de la terți în nume propriu, însă pe seama grupului, operațiunea care constă, pentru acest membru, în a pune cheltuielile astfel consimțite în sarcina grupului este exclusă din domeniul de aplicare al TVA-ului.
   (
         1
      )	Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7).


title: Cauza T-94/03: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 25 octombrie 2007 — Ferriere Nord/Comisia Comunităților Europene ( Înțelegeri — Producători de fier-beton — Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 65 CO — Decizie întemeiată pe Tratatul CECO, ulterior ieșirii din vigoare a tratatului respectiv — Necompetența Comisiei )

text:
               8.12.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 297/37

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 25 octombrie 2007 — Ferriere Nord/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-94/03) (1)

   („Înțelegeri - Producători de fier-beton - Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 65 CO - Decizie întemeiată pe Tratatul CECO, ulterior ieșirii din vigoare a tratatului respectiv - Necompetența Comisiei’)
   (2007/C 297/76)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamantă: Ferriere Nord SpA (Osoppo, Italia) (reprezentanți:W. Viscardini, G. Donà și E. Perricone, avvocati)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: L. Pignataro-Nolin și A. Whelan, agenți, asistați de M. Moretto, avvocato)

      Intervenientă în susținerea reclamantei: Republica Italiană (reprezentant: I. Braguglia, agent)
   Obiectul
   Cerere de anulare a Deciziei C (2002) 5087 final a Comisiei din 17 decembrie 2002 privind o procedură de aplicare a articolului 65 CO (COMP/37.956 — Fier-beton).
   Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia C (2002) 5087 final a Comisiei din 17 decembrie 2002 privind o procedură de aplicare a articolului 65 CO (COMP/37.956 — Fier-beton) față de Ferriere Nord SpA.

               2)

               Obligă Comisia să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Ferriere Nord.

               3)

               Republica Italiană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 112, 10.5.2003.


               26.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 26/17

         Cerere de obținere a unui aviz consultativ al Curții de Justiție a AELS înaintată la data de 22 martie 2016 de Camera de recurs pentru drepturile de proprietate industrială din Norvegia în cazul unui recurs introdus de municipalitatea Oslo
   (Cauza E-5/16)
   (2017/C 26/08)
   Camera de recurs pentru drepturile de proprietate industrială din Norvegia (Klagenemnda for industrielle rettigheter) a înaintat Curții de Justiție a AELS o cerere cu data de 22 martie 2016, care a fost primită la grefa Curții la data de 31 martie 2016, în vederea obținerii, în cazul unui recurs introdus de municipalitatea Oslo, a unui aviz consultativ cu privire la următoarele întrebări:

               1.

               Înregistrarea sub formă de marcă a operelor protejate prin dreptul de autor, pentru care perioada de protecție a expirat, poate intra, în anumite circumstanțe, în conflict cu interdicția prevăzută la articolul 3 alineatul (1) litera (f) din Directiva privind mărcile care se referă la înregistrarea mărcilor contrare „ordinii publice sau bunelor moravuri”?

               2.

               În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea 1, faptul că opera protejată prin dreptul de autor este notorie și are o mare valoare culturală va avea un impact asupra evaluării?

               3.

               În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea 1, alți factori sau alte criterii decât cele menționate în întrebarea 2 pot avea un impact asupra evaluării și, dacă da, care sunt acești factori sau aceste criterii?

               4.

               Articolul 3 alineatul (1) litera (e) punctul (iii) din Directiva 2008/95/CE este aplicabil reprezentărilor bidimensionale ale sculpturilor?

               5.

               Articolul 3 alineatul (1) litera (c) din Directiva 2008/95/CE este aplicabil ca temei juridic pentru refuzarea mărcilor care sunt reprezentări bidimensionale sau tridimensionale ale formei ori ale aspectului produselor?

               6.

               În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea 5, articolul 3 alineatul (1) literele (b) și (c) din Directiva 2008/95/CE trebuie interpretat în sensul că, în evaluarea mărcilor care constau din reprezentări bidimensionale sau tridimensionale ale formei ori ale aspectului produselor, autoritatea națională de înregistrare trebuie să aplice criteriul de evaluare care vizează stabilirea faptului că desenul în cauză se diferențiază sau nu în mod semnificativ de normele sau de uzanțele sectorului economic în cauză sau motivul de refuz poate fi faptul că marca respectivă reprezintă o descriere a formei ori a aspectului produselor?


title: Cauza C-237/17 P: Recurs introdus la 8 mai 2017 de Canadian Solar Emea GmbH, Canadian Solar Manufacturing (Changshu), Inc., Canadian Solar Manufacturing (Luoyang), Inc., Csi Cells Co. Ltd, Csi Solar Power (China), Inc. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 28 februarie 2017 în cauza T-163/14, Canadian Solar Emea și alții/Consiliul

text:
               24.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 239/28

         Recurs introdus la 8 mai 2017 de Canadian Solar Emea GmbH, Canadian Solar Manufacturing (Changshu), Inc., Canadian Solar Manufacturing (Luoyang), Inc., Csi Cells Co. Ltd, Csi Solar Power (China), Inc. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 28 februarie 2017 în cauza T-163/14, Canadian Solar Emea și alții/Consiliul
   (Cauza C-237/17 P)
   (2017/C 239/35)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurente: Canadian Solar Emea GmbH, Canadian Solar Manufacturing (Changshu), Inc., Canadian Solar Manufacturing (Luoyang), Inc., Csi Cells Co. Ltd, Csi Solar Power (China), Inc. (reprezentanți: J. Bourgeois, avocat, S. De Knop, advocaat, M. Meulenbelt, advocaat, A. Willems, avocat)

      Celelalte părți din procedură: Consiliul Uniunii Europene, Comisia Europeană

      Concluziile recurentelor

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului în cauza T-163/14;

               —

               admiterea cererii formulate în primă instanță și anularea regulamentului atacat în măsura în care privește recurentele;

               —

               obligarea intimatelor să suporte cheltuielile de judecată efectuate de recurente și pe cele proprii, atât în primă instanță, cât și în recurs;

               —

               obligarea tuturor celorlalte părți la recurs la suportarea propriilor cheltuieli de judecată;

         în subsidiar,

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului în cauza T-163/14;

               —

               trimiterea cauzei la Tribunal;

               —

               amânarea deciziei privind cheltuielile de judecată aferente procedurilor în primă instanță și în recurs până la pronunțarea hotărârii definitive de către Tribunal;

               —

               obligarea tuturor celorlalte părți la procedura de recurs să suporte propriile cheltuieli de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Tribunalul a săvârșit o eroare de drept atunci când a solicitat recurentelor să-și demonstreze interesul de a invoca primul și al doilea motiv; în orice caz, Tribunalul a săvârșit o eroare în cuantificarea faptelor, recurentele având un astfel de interes.


title: Cauza C-171/14 P: Recurs introdus la 7 aprilie 2014 de Eleonora Giulia Calvi împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a şasea) din 31 martie 2014 în cauza T-159/14, Eleonora Giulia Calvi/Curtea Europeană a Drepturilor Omului

text:
               12.1.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 7/12

         Recurs introdus la 7 aprilie 2014 de Eleonora Giulia Calvi împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a şasea) din 31 martie 2014 în cauza T-159/14, Eleonora Giulia Calvi/Curtea Europeană a Drepturilor Omului
   (Cauza C-171/14 P)
   (2015/C 007/16)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurentă: Eleonora Giulia Calvi (reprezentanți: M. Schirò şi G. Crespi, avocaţi)

      Cealaltă parte din procedură: Curtea Europeană a Drepturilor Omului
   Prin Ordonanța din 9 octombrie 2014, Curtea de Justiție (Camera a șasea) a respins recursul ca vădit nefondat.


title: Cauza T-279/10: Acțiune introdusă la 21 iunie 2010 — K-Mail Order/OAPI — IVKO (MEN’Z)

text:
               28.8.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 234/45

         Acțiune introdusă la 21 iunie 2010 — K-Mail Order/OAPI — IVKO (MEN’Z)
   (Cauza T-279/10)
   ()
   2010/C 234/81
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: K-Mail Order GmbH & Co. KG (Pforzheim, Germania) (reprezentant: Avocat T. Zeiher)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: IVKO Industrieprodukt-Vertriebskontakt GmbH (Baar-Wanderath, Germania)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 30 martie 2010 pronunțate în cauza R 746/2009-1;

               —

               admiterea opoziției formulate împotriva înregistrării mărcii comunitare contestate și, în subsidiar, trimiterea cauzei la Camera de recurs în vederea pronunțării unei alte decizii;

               —

               obligarea părții care cade în pretenții la plata cheltuielilor de judecată aferente procedurii.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: IVKO Industrieprodukt-Vertriebskontakt GmbH.

      Marca comunitară vizată: Marca figurativă MEN’Z pentru produse din clasele 9, 14 și 18.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: Reclamanta.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: Denumirea „WENZ”, utilizată în comerț în Germania pentru produse din clasele 14, 18 și 25.

      Decizia diviziei de opoziție: Respinge opoziția.

      Decizia camerei de recurs: Respinge recursul.

      Motivele invocate: Încălcarea articolului 8 alineatul (4) coroborat cu articolul 41 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 (1), precum și a articolului 76 alineatul (1), întrucât denumirea reclamantei are relevanță mai mare decât cea strict locală.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO 2009, L 78, p. 1).


title: Cauza T-358/17: Acțiune introdusă la 31 mai 2017 – Mubarak/Consiliul

text:
               24.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 239/71

         Acțiune introdusă la 31 mai 2017 – Mubarak/Consiliul
   (Cauza T-358/17)
   (2017/C 239/83)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Mohamed Hosni Elsayed Mubarak (Cairo, Egipt) (reprezentanți: B. Kennelly, QC, J. Pobjoy, barrister, G. Martin, M. Rushton și C. Enderby Smith, solicitors)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei (PESC) 2017/496 a Consiliului din 21 martie 2017 de modificare a Deciziei 2011/172/PESC privind măsuri restrictive îndreptate împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Egipt („decizia atacată”) (JO L 76, p. 22) și Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2017/491 al Consiliului din 21 martie 2017 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 270/2011 privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Egipt („regulamentul atacat”) (JO L 76, p. 10) în măsura în care i se aplică reclamantului;

               —

               constatarea faptului că articolul 1 alineatul (1) din Decizia 2011/172/PESC a Consiliului din 21 martie 2011 privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Egipt („decizia”) (JO L 76, p. 63) și articolul 2 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 270/2011 al Consiliului din 21 martie 2011 privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Egipt („regulamentul”) (JO L 76, p. 4) sunt inaplicabile în măsura în care se aplică reclamantului și, așadar, anularea Deciziei (PESC) 2016/411 în măsura în care se aplică reclamantului și

               —

               obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe faptul că articolul 1 alineatul (1) din decizie și articolul 2 alineatul (1) din regulament sunt nelegale întrucât a) sunt lipsite de temei juridic valabil și/sau b) încalcă principiul proporționalității.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea drepturilor de care reclamantul beneficiază în temeiul articolului 6 TUE coroborat cu articolele 2 și 3 TUE, precum și cu articolele 47 și 48 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, întrucât Consiliul a presupus că procedura judiciară în Egipt respecta drepturile fundamentale ale omului.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că Consiliul a săvârșit erori de apreciere considerând că criteriul care trebuie respectat pentru înscrierea reclamantului pe lista menționată la articolul 1 alineatul (1) din decizie și la articolul 2 alineatul (1) din regulament era îndeplinit.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că Consiliul a încălcat dreptul la apărare al reclamantului, dreptul la o bună administrare și dreptul la o protecție jurisdicțională efectivă. În special, Consiliul a omis să examineze în mod aprofundat și imparțial aspectul dacă motivele invocare, care se trebuiau să justifice noua desemnare, erau întemeiate în lumina declarației prealabile ale reclamantului.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe faptul că Consiliul a încălcat, în mod nejustificat și disproporționat, drepturile fundamentale ale reclamantului, inclusiv dreptul la protecția proprietății și dreptul la reputație. Efectele asupra reclamantului ale deciziei atacate și ale regulamentului atacat sunt considerabile, atât pentru bunuri, cât și pentru reputația sa la scară mondială. Consiliul nu a demonstrat că în cazul în care înghețarea activelor și a resurselor economice ale reclamantului urmărea un obiectiv legitim sau că era justificată de acesta și, a fortiori, că era proporțională cu un astfel de obiectiv.


title: Cauza T-87/11: Acțiune introdusă la 18 februarie 2011 — GRP Security/Curtea de Conturi

text:
               16.4.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 120/13

         Acțiune introdusă la 18 februarie 2011 — GRP Security/Curtea de Conturi
   (Cauza T-87/11)
   2011/C 120/33
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: GRP Security (Bertrange, Luxemburg) (reprezentant: G. Osch, avocat)

      Pârâtă: Curtea de Conturi a Uniunii Europene

      Concluziile reclamantei

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Încuviințarea susținerii de către reclamantă a motivelor dezvoltate în cadrul prezentei cereri introductive,

               —

               sub rezerva oricăror motive de fapt și de drept și propuneri de probe care urmează să fie prezentate și furnizate ulterior,

               —

               admiterea prezentei acțiuni în ceea ce privește forma,

               —

               pe fond, declararea acțiunii ca fiind justificată,

               —

               prin urmare, pe baza cauzelor menționate mai sus, anularea deciziilor atacate,

               —

               constatarea faptului că reclamanta își rezervă dreptul de a solicita repararea prejudiciului suferit ca urmare a comportamentului ilegal al Curții de Conturi,

               —

               obligarea Curții de Conturi la plata tuturor cheltuielilor de judecată,

               —

               recunoașterea în favoarea reclamantei a oricăror altor drepturi și mijloace procesuale și de apărare.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamanta solicită anularea deciziilor Curții de Conturi a Uniunii Europene cuprinzând, pe de o parte, sancțiunea administrativă a excluderii reclamantei de la contractele și subvențiile finanțate de la bugetul Uniunii pe o perioadă de trei luni și, pe de altă parte, rezilierea contractului-cadru de servicii nr. LOG/2026/10/2 intitulat „servicii diverse de securitate”.
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv este întemeiat pe încălcarea principiului proporționalității, a dreptului la apărare și a dreptului la un proces echitabil, în măsura în care reclamanta a acționat cu bună-credință, nefiind autoarea falsurilor și a falselor declarații făcute de unul dintre angajații săi și în măsura în care Curtea de Conturi ar fi putut solicita înlocuirea agentului în cauză în loc să rezilieze contractul.

               2.

               Al doilea motiv este întemeiat pe o eroare vădită de apreciere, în măsura în care Curtea de Conturi nu ar fi ținut seama de toate elementele dosarului.

               3.

               Al doilea motiv este întemeiat pe încălcarea articolelor 93, 94, și 96 din Regulamentul financiar, în măsura în care reclamanta nu a furnizat nicio informație eronată și nu s-a făcut vinovată de nicio falsă declarație cu ocazia procedurii de atribuire a contractului în cauză.


title: Cauzele conexate T-65/10, T-113/10 și T-138/10: Hotărârea Tribunalului din 26 februarie 2013 — Spania/Comisia [ „FEDR — Reducerea unei contribuții financiare — Programe operaționale care fac parte din obiectivul nr. 1 (1994-1999), «Andaluzia» și «Comunitatea Valencia» — Program operațional care face parte din obiectivul nr. 2 (1997-1999), «Țara bascilor» — Extrapolare” ]

text:
               13.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 108/20

         Hotărârea Tribunalului din 26 februarie 2013 — Spania/Comisia
   (Cauzele conexate T-65/10, T-113/10 și T-138/10) (1)

   (FEDR - Reducerea unei contribuții financiare - Programe operaționale care fac parte din obiectivul nr. 1 (1994-1999), «Andaluzia» și «Comunitatea Valencia» - Program operațional care face parte din obiectivul nr. 2 (1997-1999), «Țara bascilor» - Extrapolare)
   2013/C 108/54
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamant: Regatul Spaniei (reprezentanți: inițial J. Rodríguez Cárcamo, ulterior A. Rubio González, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Steiblytė și J. Baquero Cruz, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare formulată împotriva Deciziilor Comisiei C(2009) 9270 din 30 noiembrie 2009, C(2009) 10678 din 23 decembrie 2009 și C(2010) 337 din 28 ianuarie 2010 de reducere a contribuției Fondului european de dezvoltare regională (FEDR) acordate în temeiul programului operațional „Andaluzia”, care face parte din obiectivul nr. 1 (1994-1999) în temeiul Deciziei C(94) 3456 a Comisiei din 9 decembrie 1994, al programului operațional „Țara bascilor”, care face parte din obiectivul nr. 2 (1997-1999) în temeiul Deciziei C(1998) 121 a Comisiei din 5 februarie 1998, și, respectiv, al programului operațional „Comunitatea Valencia”, care face parte din obiectivul nr. 1 (1994-1999), în temeiul Deciziei C(1994) 3043/6 a Comisiei din 25 noiembrie 1994.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Regatul Spaniei la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 100, 17.4.2010.


title: Cauza T-254/12: Acțiune introdusă la 11 iunie 2012 — Kühne + Nagel International și alții/Comisia

text:
               28.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 227/31

         Acțiune introdusă la 11 iunie 2012 — Kühne + Nagel International și alții/Comisia
   (Cauza T-254/12)
   2012/C 227/52
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamante: Kühne + Nagel International AG (Schindellegi, Elveția), Kühne + Nagel Management AG (Schindellegi, Elveția), Kühne + Nagel Ltd (Uxbridge, Regatul Unit), Kühne + Nagel Ltd (Shanghai, China), Kühne + Nagel Ltd (Hong Kong, China) (reprezentanți: U. Denzel, C. Klöppner și C. von Köckritz, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               în temeiul articolului 263 al patrulea paragraf TFUE, anularea articolelor 1, 2 și 3 din Decizia C(2012) 1959 final a Comisiei din 28 martie 2012 în cazul COMP/39.462 — Servicii de expediere a mărfurilor, în măsura în care privește reclamantele;

               —

               cu titlu subsidiar: reducerea cuantumului amenzii aplicate reclamantelor prin articolul 2 din decizie;

               —

               în temeiul articolului 87 alineatul (2) din Regulamentul Tribunalului, obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamante.

      Motivele și principalele argumente

   Comisia a aplicat reclamantelor o amendă pentru motivul participării acestora la patru înțelegeri diferite în legătură cu suprataxele NES, AMS, CAF și PSS.
   În susținerea acțiunii, în legătură cu toate suprataxele, reclamantele invocă următoarele motive.

               —

               Aplicarea amenzii în sarcina reclamantelor este nelegală din cauza unei erori de apreciere. Pe de o parte, Comisia a stabilit în mod eronat cifra de afaceri aferentă încălcării, întrucât cifra de afaceri invocată de Comisie nu are nicio legătură, directă sau indirectă, cu încălcarea. Pe de altă parte, în mod eronat, Comisia nu a luat în considerare circumstanțele atenuante în privința reclamantelor.

               —

               Cuantumul amenzii aplicate încalcă principiul proporționalității și articolul 49 alineatul (3) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene. Amenzile aplicate de Comisie sunt vădit disproporționate, având în vedere caracterul specific al sectorului serviciilor de expediere a mărfurilor, și încalcă articolul 49 alineatul (3) din Carta drepturilor fundamentale.

               —

               A fost încălcat dreptul de apărare al reclamantelor, întrucât, prin scrisoarea din 30 noiembrie 2011, Comisia a respins cererea formulată în scris privind accesul la dosar (în dosarul cazului COMP/39.258), limitând, astfel, în mod nelegal dreptul de apărare al reclamantelor.

         În plus, în susținerea acțiunii, în legătură cu suprataxele NES și AMS, reclamantele invocă următoarele motive:

               —

               Nu este afectat comerțul dintre statele membre. Comisia a efectuat o interpretare juridică eronată, întrucât nu au fost reunite condițiile prevăzute la articolul 101 alineatul (1) TFUE (afectarea comerțului dintre statele membre).

               —

               Comisia a efectuat o interpretare eronată, considerând în mod greșit că avea competența de verificare a încălcărilor, în sensul articolului 101 alineatul (1) TFUE, săvârșite în domeniul transportului aerian. În orice caz, Comisia a săvârșit o eroare de drept prin faptul că nu a acordat o exceptare potrivit Regulamentului (CEE) nr. 3975/87 de stabilire a procedurii de aplicare a regulilor de concurență întreprinderilor din sectorul transportului aerian. Din punct de vedere legal, Comisia nu are competența să aplice amenzi ca urmare a unor încălcări ale articolului 101 alineatul (1) TFUE, întrucât înainte de 1 mai 2004 nu a existat un regulament de aplicare în domeniul transportului aerian, astfel încât transportul aerian dintre Uniune și țările terțe trebuie exceptat („Air Transport Exemption”).

               —

               Comisia a apreciat în mod eronat durata încălcării săvârșite de reclamante. Comisia a aplicat în mod eronat dispozițiile legale, iar decizia acesteia cu privire la data de începere în raport cu reclamantele nu a fost suficient de motivată. Reclamantele au fost implicate în faptele pertinente pentru înțelegerea privind suprataxa NES cel mai devreme începând cu 4 noiembrie 2002, iar în faptele pertinente pentru înțelegerea privind suprataxa AMS cel mai devreme începând cu 21 octombrie 2003.


title: Cauza T-134/16: Acțiune introdusă la 29 martie 2016 – Caisse régionale de crédit agricole mutuel Nord Midi-Pyrénées/BCE

text:
               17.5.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 175/31

         Acțiune introdusă la 29 martie 2016 – Caisse régionale de crédit agricole mutuel Nord Midi-Pyrénées/BCE
   (Cauza T-134/16)
   (2016/C 175/36)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Caisse régionale de crédit agricole mutuel Nord Midi-Pyrénées (Albi, Franța) (reprezentant: H. Savoie, avocat)

      Pârâtă: Banca Centrală Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Băncii Centrale Europene din 29 ianuarie 2016 (ECB/SSM/2016 – 969500TJ5KRTCJQWXH05/100) adoptată în temeiul articolului 4 alineatul (1) litera (e) din Regulamentul (UE) nr. 468/2014 al Băncii Centrale Europene şi în temeiul articolelor L. 511-13, L. 511-52, L. 511-58, L. 612-23-1 şi R. 612-29-3 din Codul monetar şi financiar francez.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive care sunt, în esenţă, identice sau similare cu cele invocate în cauza T-133/16, Caisse régionale de crédit agricole mutuel Alpes Provence/BCE.


title: Cauza T-351/06: Acțiune introdusă la data de 5 decembrie 2006 — Dura Vermeer Groep/Comisie

text:
               27.1.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 20/20

         Acțiune introdusă la data de 5 decembrie 2006 — Dura Vermeer Groep/Comisie
   (Cauza T-351/06)
   (2007/C 20/29)
   Limba de procedură: olandeza
   Părțile

      Reclamantă: Dura Vermeer Groep NV (reprezentant:MM. Slotboom, advocaat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea articolelor 1 litera d) și 2 litera d) din decizie, în măsura în care privește răspunderea societății Dura Vermeer Groep; și

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamanta contestă Decizia Comisiei din 13 septembrie 2006 referitoare la o procedură de aplicare a articolului 81 CE (cauza COMP/38.456 — Bitum — Țările de Jos), prin care reclamantei i s-a aplicat o amendă pentru încălcarea articolului 81 CE.
   În sprijinul cererii sale, reclamanta arată mai întâi că articolul 81 alineatul (1) CE și articolul 23 alineatul (2) din Regulamentul (CE) 1/2003 au fost încălcate de către Comisie. Din punctul de vedere al reclamantei, analiza Comisiei nu este corectă în ceea ce privește jurisprudența Curții de Justiție și a Tribunalului de Primă Instanță referitoare la răspunderea societății-mamă pentru o pretinsă neîndeplinire a obligațiilor de către filiale. Prin urmare, Comisia a impus reclamantei un test excesiv de strict. Mai mult decât atât, pretinde reclamanta, aprecierea făcută de Comisie asupra faptelor este eronată în ceea ce privește adevărata natură a relațiilor în cadrul concernului Dura Vermeer. Așadar, Comisia ar fi trebuit să nu declare că reclamanta a avut o influență determinantă asupra comportamentului societății Vermeer Infrastructuur BV.
   În al doilea rând, reclamanta pretinde că au fost încălcate principalele dispoziții procedurale ale articolului 253 CE și principiul obligației de a motiva.


title: Cauza C-331/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia — Sezione Terza (Italia) la 5 iulie 2010 — E.On Produzione SpA/Autorità per l'Energia Elettrica e il Gas

text:
               18.12.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 346/25

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia — Sezione Terza (Italia) la 5 iulie 2010 — E.On Produzione SpA/Autorità per l'Energia Elettrica e il Gas
   (Cauza C-331/10)
   ()
   2010/C 346/42
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia — Sezione Terza

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: E.On Produzione SpA

      Pârâtă: Autorità per l'Energia Elettrica e il Gas

      Întrebarea preliminară

   Articolele 23, 43, 49 și 56 din Tratat, precum și alineatele (2) și (6) ale articolului 11 și articolul 24 din Directiva 2003/54 (1) sunt contrare unei reglementări naționale care, în absența notificării Comisiei Europene, impune în mod permanent anumitor producători de energie electrică ce sunt, în anumite împrejurări, esențiali pentru satisfacerea necesarului cererii de servicii de dispecerizare să prezinte oferte pe piețele bursei de energie electrică potrivit unor programe stabilite în mod heteronom de operatorul rețelei și care sustrage plata acestor oferte liberei stabiliri a prețului de către producător, legându-l de parametri care nu sunt prestabiliți conform unor „proceduri transparente, nediscriminatorii și bazate pe regulile pieței”?

      (1)  JO L 176, p. 37, Ediție specială, 12/vol. 2, p. 61.


title: Cauza C-485/15: Ordonanța președintelui Curții din 15 decembrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Consiglio di Stato – Italia) – Aeroporto Valerio Catullo di Verona Villafranca SpA/Società per l'aeroporto civile di Bergamo-Orio al Serio SpA (SACBO SpA), Società Aeroporto Brescia e Montichiari SpA (Abem SpA) și alții

text:
               29.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 78/12

         Ordonanța președintelui Curții din 15 decembrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Consiglio di Stato – Italia) – Aeroporto Valerio Catullo di Verona Villafranca SpA/Società per l'aeroporto civile di Bergamo-Orio al Serio SpA (SACBO SpA), Società Aeroporto Brescia e Montichiari SpA (Abem SpA) și alții
   (Cauza C-485/15) (1)

   (2016/C 078/19)
   Limba de procedură: italiana
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 414, 14.12.2015.


title: Cauza T-298/13: Ordonanța Tribunalului din 11 noiembrie 2014 – LemonAid Beverages/OAPI – Pret a Manger (Europe) (Lemonaid) ( „Marcă comunitară — Procedură de declarare a nulității — Retragerea cererii de declarare a nulității — Nepronunțare asupra fondului” )

text:
               26.1.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 26/32

         Ordonanța Tribunalului din 11 noiembrie 2014 – LemonAid Beverages/OAPI – Pret a Manger (Europe) (Lemonaid)
   (Cauza T-298/13) (1)

   ((„Marcă comunitară - Procedură de declarare a nulității - Retragerea cererii de declarare a nulității - Nepronunțare asupra fondului”))
   (2015/C 026/40)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: LemonAid Beverages GmbH (Hamburg, Germania) (reprezentanți: U. Lüken și J. Natzel, avocați, și P. Brownlow, solicitor)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă în faţa Tribunalului: Pret a Manger (Europe) Ltd (Londra, Regatul Unit) (reprezentanți: A. Tsoutsanis, avocat, și S. Croxon, solicitor)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 13 martie 2013 (cauza R 276/2012-2), privind o procedură de declarare a nulității între Pret a Manger (Europe) Ltd și LemonAid Beverages GmbH.

      Dispozitivul

               1)

               Constată că nu mai este necesară pronunțarea asupra fondului.

               2)

               Reclamanta și intervenienta suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și fiecare câte jumătate din cheltuielile de judecată efectuate de pârât.

      (1)  JO C 215, 27.7.2013.


title: Cauza T-71/17: Acțiune introdusă la 26 ianuarie 2017 – France.com/EUIPO – Franța (FRANCE.com)

text:
               10.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/40

         Acțiune introdusă la 26 ianuarie 2017 – France.com/EUIPO – Franța (FRANCE.com)
   (Cauza T-71/17)
   (2017/C 112/56)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: France.com, Inc. (Coral gables, Florida, Statele Unite) (reprezentant: A. Bertrand, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Republica Franceză

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă care cuprinde elementele verbale „FRANCE.com” – cererea de înregistrare nr. 13 158 597

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 20 octombrie 2016 în cauza R 2452/2015-1

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               să adreseze Curții de Justiție următoarele întrebări preliminare: (i) În lumina articolului 8 alineatul (2) și a articolului 41 alineatul (1) din Regulamentul privind marca Uniunii Europene, precum și a normei 15 alineatul (2) litera (b) și a normei (17) din Regulamentul de punere în aplicare a Regulamentului privind marca Uniunii Europene, în cadrul unei proceduri de opoziţie, reclamantul, în calitate de pârât în procedura de opoziție, poate invoca drepturi anterioare, care ar putea constitui drepturi anterioare asupra mărcii anterioare utilizate, ca fiind un drept anterior în cadrul procedurii de opoziție? (ii) Statul francez are vreun drept de proprietate intelectuală anterior asupra termenului „France”, care nu este denumirea oficială a statului francez, ci desemnează doar o entitate geografică? (iii) În cazul unui răspuns negativ la întrebarea (ii), denumirea „France” ar trebui considerată un termen care aparține domeniului public și cu privire la care nimeni nu poate pretinde vreun drept de proprietate intelectuală? (iv) În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea (ii), faptul că până în prezent statul francez nu a pretins niciodată vreun drept asupra termenului „France”, mai puțin împotriva France.com, trebuie considerat ca fiind o discriminare a reclamantei?

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               respingerea opoziției formulate de statul francez împotriva înregistrării mărcii Uniunii Europene semi-figurative „France.com” solicitate de France.com Inc.;

               —

               respingerea acțiunii cu privire la restul motivelor;

               —

               obligarea EUIPO la plata propriilor cheltuieli de judecată și la plata cheltuielilor de judecată efectuate de France.com Inc. în cadrul procedurii în fața Curții;

               —

               obligarea EUIPO și a statului francez la plata, de către fiecare, a jumătate din cheltuielile de judecată efectuate în mod necesar de France.com Inc. în cadrul procedurii în fața camerei de recurs a EUIPO.

      Motivele invocate

               —

               Încălcarea articolului 8 alineatele (1) și (2) și a articolului 41 alineatul (1) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea normei 15 alineatul (2) litera (b) și a normei 17 din Regulamentul nr. 2868/95.


title: Cauza C-381/10: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 6 octombrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Unabhängiger Verwaltungssenat Wien — Austria) — Astrid Preissl KEG/Landeshauptmann von Wien [Politica industrială — Igiena produselor alimentare — Regulamentul (CE) nr. 852/2004 — Instalarea unei chiuvete în toaleta unui local care comercializează produse alimentare]

text:
               26.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 347/4

         Hotărârea Curții (Camera a opta) din 6 octombrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Unabhängiger Verwaltungssenat Wien — Austria) — Astrid Preissl KEG/Landeshauptmann von Wien
   (Cauza C-381/10) (1)

   (Politica industrială - Igiena produselor alimentare - Regulamentul (CE) nr. 852/2004 - Instalarea unei chiuvete în toaleta unui local care comercializează produse alimentare)
   2011/C 347/05
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Unabhängiger Verwaltungssenat Wien

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Astrid Preissl KEG

      Pârât: Landeshauptmann von Wien

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Unabhängiger Verwaltungssenat Wien — Interpretarea punctului 4 al capitolului 1 din anexa II la Regulamentul (CE) nr. 852/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 privind igiena produselor alimentare (JO L 139, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 44, p. 173) și, în special, a cuvântului „Handwaschbecken” (chiuvetă destinată spălării mâinilor), cuprins în versiunea germană a dispoziției menționate — Decizie administrativă a unui stat membru prin care se dispune instalarea unei chiuvete prevăzute cu echipament pentru spălarea și uscarea igienică a mîinilor în toaletele unei cafenele

      Dispozitivul

   Punctul 4 din capitolul I din anexa II la Regulamentul (CE) nr. 852/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 privind igiena produselor alimentare trebuie interpretat în sensul că această dispoziție nu implică faptul că o chiuvetă în sensul acesteia trebuie să fie destinată exclusiv spălării mâinilor și nici că robinetul și materialele pentru uscatul mâinilor trebuie să poată fi utilizate fără a fi necesar să fie atinse cu mâna.

      (1)  JO C 274, 9.10.2010.


title: Cauza C-50/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Rejonowy w Koninie (Polonia) la 28 ianuarie 2016 – Halina Grodecka

text:
               5.9.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 326/8

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Rejonowy w Koninie (Polonia) la 28 ianuarie 2016 – Halina Grodecka
   (Cauza C-50/16)
   (2016/C 326/15)
   Limba de procedură: polona

      Instanța de trimitere

   Sąd Rejonowy w Koninie

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Halina Grodecka cu participarea lui Józef Konieczki și alții
   Prin Ordonanţa din 2 iunie 2016, Curtea de Justiție a Uniunii Europene (Camera a zecea) a declarat că este în mod vădit necompetentă să răspundă la întrebarea adresată de Sąd Rejonowy w Koninie (Polonia).


title: Cauza F-43/05: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (camera a treia) din 23 ianuarie 2007 — Chassagne/Comisie (Funcționari — Remunerare — Cheltuieli de călătorie anuală — Dispoziții aplicabile funcționarilor originari dintr-un departament francez de peste mări — Articolul 8 din anexa VII a statutului modificat)

text:
               10.3.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 56/40

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (camera a treia) din 23 ianuarie 2007 — Chassagne/Comisie
   (Cauza F-43/05) (1)

   (Funcționari - Remunerare - Cheltuieli de călătorie anuală - Dispoziții aplicabile funcționarilor originari dintr-un departament francez de peste mări - Articolul 8 din anexa VII a statutului modificat)
   (2007/C 56/75)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: Olivier Chassagne (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: S. Rodrigues și Y. Minatchy, avocats)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: G. Berscheid și V. Joris, agenți)
   Obiectul cauzei
   Pe de o parte, constatarea ilegalității și, prin urmare, inaplicabilitatea față de reclamant a articolului 8 din anexa VII a noului statut, privind plata forfetară a cheltuielilor de călătorie și, pe de altă parte, o cerere în despăgubire
   Dispozitivul hotărârii

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 205, 20.8.2005, p. 27 (cauză înregistrată iniţial la Tribunalul de Primă Instanţă al Comunităţilor Europene cu numărul T-224/05 și transferată la Tribunalul Funcţiei Publice al Uniunii Europene prin ordonanţa din 15.12.2005).


title: Cauza T-488/09: Hotărârea Tribunalului din 12 mai 2011 — Jager & Polacek/OAPI (REDTUBE) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale REDTUBE — Marca națională anterioară neînregistrată Redtube — Neplată în termen a taxei de opoziție — Decizie care declară opoziția ca fiind considerată a nu fi fost formulată — Articolul 8 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 2869/95 — Protecția încrederii legitime — Norma 17 din Regulamentul (CE) nr. 2868/95 — Procedură ex parte — Articolul 8 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 216/96 — Norma 18 din Regulamentul nr. 2868/95 — Natura juridică a unei comunicări a OAPI prin care se face cunoscut faptul că o opoziție a fost considerată admisibilă — Regula paralelismului formelor și a actus contrarius — Articolul 80 din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               25.6.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 186/23

         Hotărârea Tribunalului din 12 mai 2011 — Jager & Polacek/OAPI (REDTUBE)
   (Cauza T-488/09) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale REDTUBE - Marca națională anterioară neînregistrată Redtube - Neplată în termen a taxei de opoziție - Decizie care declară opoziția ca fiind considerată a nu fi fost formulată - Articolul 8 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 2869/95 - Protecția încrederii legitime - Norma 17 din Regulamentul (CE) nr. 2868/95 - Procedură ex parte - Articolul 8 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 216/96 - Norma 18 din Regulamentul nr. 2868/95 - Natura juridică a unei comunicări a OAPI prin care se face cunoscut faptul că o opoziție a fost considerată admisibilă - Regula paralelismului formelor și a actus contrarius - Articolul 80 din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2011/C 186/43
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Jager & Polacek GmbH (Viena, Austria) (reprezentanți: A. Renck, V. von Bomhard și T. Dolde, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: G. Schneider, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 29 septembrie 2009 (cauza R 442/2009-4) privind o procedură de opoziție între Jager & Polacek GmbH și RT Mediasolutions s.r.o.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Jager & Polacek GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 37, 13.2.2010.


title: Cauza C-154/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 27 martie 2013 — Staatssecretaris van Financiën/X BV

text:
               22.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 178/3

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 27 martie 2013 — Staatssecretaris van Financiën/X BV
   (Cauza C-154/13)
   2013/C 178/05
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Hoge Raad der Nederlanden

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Staatssecretaris van Financiën

      Pârâtă: X BV

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 140 literele (a) și (b) din Directiva TVA (1) trebuie interpretat în sensul că scutirea de TVA pe care o prevede nu se aplică achiziției intracomunitare de proteze dentare? În cazul unui răspuns negativ, aplicarea scutirii de TVA este supusă condiției ca protezele dentare din străinătate să fie livrate de către un medic stomatolog sau un tehnician dentar și/ori către un medic stomatolog sau un tehnician dentar?

               2.

               În măsura în care scutirea de TVA prevăzută la articolul 140 literele (a) și (b) din Directiva TVA (fie în condițiile amintite la prima întrebare, fie în alte condiții) se aplică achiziției intracomunitare de proteze dentare, această excepție se aplică în țări, precum Țările de Jos, care s au conformat scutirii prevăzute la articolul 132 din Directiva TVA, și în cazul achiziției intracomunitare de proteze dentare care provin dintr un stat membru care a aplicat regimul derogatoriu și tranzitoriu prevăzut la articolul 370 din Directiva TVA?

      (1)  Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7).


title: Cauza C-319/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesverwaltungsgericht (Germania) la 30 mai 2017 – Nisreen Sharqawiși alții/Republica Federală Germania

text:
               18.9.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 309/24

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesverwaltungsgericht (Germania) la 30 mai 2017 – Nisreen Sharqawiși alții/Republica Federală Germania
   (Cauza C-319/17)
   (2017/C 309/30)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesverwaltungsgericht

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă, apelantă și recurentă: Nisreen Sharqawi, Yazan Fattayrji, prin Nisreen Sharqawi, reprezentant legal, Hosam Fattayrji, prin Nisreen Sharqawi, reprezentant legal.

      Pârâtă, intimată în apel și intimată în recurs: Republica Federală Germania

      Întrebările preliminare

               1)

               Dispoziția tranzitorie de la articolul 52 primul paragraf din Directiva 2013/32/UE (1) se opune aplicării unei prevederi naționale potrivit căreia, în vederea transpunerii abilitării extinse față de reglementarea anterioară de la articolul 33 alineatul (2) litera (a) din Directiva 2013/32/UE, o cerere de protecție internațională este inadmisibilă în cazul în care solicitantului i s-a acordat într-un alt stat membru protecție subsidiară, în măsura în care, în lipsa unei prevederi tranzitorii, reglementarea națională se aplică și în cererile depuse înainte de 20 iulie 2015?
               Dispoziția tranzitorie de la articolul 52 primul paragraf din Directiva 2013/32/UE permite statelor membre să transpună, cu efect retroactiv, abilitarea extinsă prevăzută la articolul 33 alineatul (2) litera (a) din Directiva 2013/32/UE, cu consecința că sunt inadmisibile și cererile de azil formulate înainte de transpunerea acestei abilitări extinse, dar care nu au soluționate definitiv la data transpunerii?

               2)

               Conferă articolul 33 din Directiva 2013/32/UE statelor membre un drept de alegere a temeiului pentru respingerea cererii de azil ca inadmisibilă, fie pentru că este competentă internațional o altă instanță (Regulamentul Dublin), fie pe baza articolului 33 alineatul (2) litera (a) din Directiva 2013/32/UE?

               3)

               În cazul unui răspuns afirmativ la a doua întrebare: dreptul Uniunii se opune ca un stat membru să respingă o cerere de protecție internațională din cauza acordării protecției subsidiare într-un alt stat membru ca inadmisibilă ca urmare a transpunerii abilitării de la articolul 33 alineatul (2) litera (a) din Directiva 2013/32/UE, dacă:

                           a)

                           solicitantul dorește consolidarea protecției subsidiare care i-a fost acordată într-un alt stat membru (acordarea statutului de refugiat) și procedura de azil din celălalt stat membru a prezentat și prezintă în continuare deficiențe sistemice; sau

                           b)

                           regimul protecției internaționale, mai precis condițiile de viață ale persoanelor care beneficiază de protecție subsidiară în celălalt stat membru care a acordat solicitantului protecție subsidiară:

                                       —

                                       încalcă articolul 4 din cartă, respectiv articolul 3 din CEDO; sau

                                       —

                                       nu îndeplinesc condițiile prevăzute la articolul 20 și următoarele din Directiva 2011/95/UE fără a încălca articolul 4 din cartă sau articolul 3 din CEDO?

               4)

               În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea 3b), acest lucru este valabil și atunci când persoanelor care beneficiază de protecție subsidiară nu li se acordă prestații necesare traiului sau li se acordă astfel de prestații într-o măsură mult mai mică față de cele acordate în alte state membre, fără a fi tratate în alte privințe diferit în raport cu resortisanții acestui stat membru?

               5)

               În cazul unui răspuns negativ la a doua întrebare:

                           a)

                           Se aplică Regulamentul Dublin III într-o procedură privind acordarea protecției internaționale în cazul în care cererea de azil a fost depusă înainte de 1 ianuarie 2014, însă cererea de reprimire după 1 ianuarie 2014, iar solicitantul dobândise anterior protecție subsidiară (în luna februarie 2013) în statul membru solicitat?

                           b)

                           Din dispozițiile Regulamentelor Dublin se poate deduce un transfer de competență implicit asupra statului membru care solicită reprimirea unui solicitant de azil în cazul în care statul membru solicitat a respins în termen cererea de reprimire formulată potrivit Regulamentului Dublin și a făcut trimitere în schimb la un acord de readmisie interstatal?

      (1)  Directiva 2013/32/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 iunie 2013 de stabilire a standardelor pentru primirea solicitanților de protecție internațională (JO 2013 L 180, p. 60).


title: Cauza C-191/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberster Gerichtshof (Austria) la 13 aprilie 2017 – Bundeskammer für Arbeiter und Angestellte/ING-DiBa Direktbank Austria Niederlassung der ING-DiBa AG

text:
               24.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 239/24

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberster Gerichtshof (Austria) la 13 aprilie 2017 – Bundeskammer für Arbeiter und Angestellte/ING-DiBa Direktbank Austria Niederlassung der ING-DiBa AG
   (Cauza C-191/17)
   (2017/C 239/29)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Oberster Gerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Bundeskammer für Arbeiter und Angestellte

      Pârâtă: ING-DiBa Direktbank Austria, o filială a ING-DiBa AG

      Întrebarea preliminară

   Articolul 4 punctul 14 din Directiva 2007/64/CE privind serviciile de plată în cadrul pieței interne (Directiva privind serviciile de plată) (1) trebuie interpretat în sensul că și un cont online de economii care permite clientului (pe baza unei scadențe zilnice și fără o intervenție specială din partea băncii), să efectueze plăți prin telebanking într-un cont de referință (un cont curent în Austria) deschis în numele său, precum și retrageri din acest cont intră sub incidența noțiunii „cont de plăți” (articolul 4 punctul 14) și astfel în domeniul de aplicare al directivei?

      (1)  Directiva 2007/64/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 noiembrie 2007 privind serviciile de plată în cadrul pieței interne, de modificare a Directivelor 97/7/CE, 2002/65/CE, 2005/60/CE și 2006/48/CE și de abrogare a Directivei 97/5/CE (JO L 319, p. 1).


title: Cauza C-544/12: Ordonanța președintelui Curții din 23 iulie 2013 — Comisia Europeană/Republica Polonă

text:
               23.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 344/53

         Ordonanța președintelui Curții din 23 iulie 2013 — Comisia Europeană/Republica Polonă
   (Cauza C-544/12) (1)

   2013/C 344/93
   Limba de procedură: polona
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 46, 16.2.2013.


title: Cauza T-393/11: Hotărârea Tribunalului din 14 mai 2013 — Masottina/OAPI — Bodegas Cooperativas de Alicante (CA’ MARINA) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale CA’ MARINA — Marcă comunitară verbală anterioară MARINA ALTA — Motiv relativ de refuz — Similitudinea semnelor — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               22.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 178/9

         Hotărârea Tribunalului din 14 mai 2013 — Masottina/OAPI — Bodegas Cooperativas de Alicante (CA’ MARINA)
   (Cauza T-393/11) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale CA’ MARINA - Marcă comunitară verbală anterioară MARINA ALTA - Motiv relativ de refuz - Similitudinea semnelor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2013/C 178/16
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Masottina SpA (Conegliano, Italia) (reprezentant: N. Schaeffer, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Bodegas Cooperativas de Alicante, Coop. V. (Petrel, Spania)

      Obiectul

   Acțiune în anulare formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 4 mai 2011 (cauza R 518/2010-1) privind o procedură de opoziție între Bodegas Cooperativas de Alicante, Coop. V. și Masottina SpA

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Masottina SpA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 282, 24.9.2011.


title: Cauza F-83/14: Acțiune introdusă la 20 august 2014 – ZZ/Comisia

text:
               12.1.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 7/47

         Acțiune introdusă la 20 august 2014 – ZZ/Comisia
   (Cauza F-83/14)
   (2015/C 007/54)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentanți: D. de Abreu Caldas, M. de Abreu Caldas şi J.-N. Louis)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei de a nu îl promova pe reclamant la gradul AST 10 în cadrul exercițiului de promovare 2013 al Comisiei Europene

      Concluziile reclamantului(ei)

               —

               anularea deciziei din 8 noiembrie 2013 prin care se stabilește lista funcționarilor promovați în cadrul exercițiului de promovare 2013;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-369/15: Hotărârea Tribunalului din 17 februarie 2017 – Hernández Zamora/EUIPO – Rosen Tantau (Paloma) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii verbale a Uniunii Europene Paloma — Marcă figurativă anterioară a Uniunii Europene Paloma — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               10.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/34

         Hotărârea Tribunalului din 17 februarie 2017 – Hernández Zamora/EUIPO – Rosen Tantau (Paloma)
   (Cauza T-369/15) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii verbale a Uniunii Europene Paloma - Marcă figurativă anterioară a Uniunii Europene Paloma - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2017/C 112/46)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Hernández Zamora, SA (Murcia, Spania) (reprezentanţi: J. L. Rivas Zurdo și I. Munilla Muñoz, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: E. Zaera Cuadrado, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Rosen Tantau KG (Uetersen, Germania) (reprezentanţi: R. Kunze și G. Würtenberger, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 21 aprilie 2015 (cauza R 1697/2014-2) privind o procedură de opoziție între Hernández Zamora și Rosen Tantau.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Hernández Zamora, SA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 320, 28.9.2015.


title: Cauza C-293/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de High Court of Ireland (Irlanda) la 11 iunie 2012 — Digital Rights Ireland Ltd/Minister for Communications, Marine and Natural Resources, Minister for Justice, Equality and Law Reform, Commissioner of the Garda Síochána, Irlanda și Attorney General

text:
               25.8.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 258/11

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de High Court of Ireland (Irlanda) la 11 iunie 2012 — Digital Rights Ireland Ltd/Minister for Communications, Marine and Natural Resources, Minister for Justice, Equality and Law Reform, Commissioner of the Garda Síochána, Irlanda și Attorney General
   (Cauza C-293/12)
   2012/C 258/18
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   High Court of Ireland

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Digital Rights Ireland Ltd

      Pârâți: Minister for Communications, Marine and Natural Resources, Minister for Justice, Equality and Law Reform, Commissioner of the Garda Síochána, Irlanda și Attorney General

      Întrebările preliminare

               1.

               Restricția privind drepturile reclamantei cu privire la utilizarea telefoniei mobile rezultată din cerințele prevăzute la articolele 3, 4 și 6 din Directiva 2006/24/CE (1) este incompatibilă cu articolul 5 alineatul (4) TUE prin faptul că este disproporționată, nu este necesară sau este inadecvată pentru îndeplinirea obiectivelor legitime:

                           (a)

                           de a asigura că datele sunt disponibile în vederea cercetării, depistării și urmăririi penale a infracțiunilor grave?
                           și/sau

                           (b)

                           de a asigura buna funcționare a pieței interne a Uniunii Europene?

               2.

               În special,

                           (i)

                           Directiva 2006/24/CE este compatibilă cu dreptul cetățenilor de liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre, prevăzut la articolul 21 TFUE?

                           (ii)

                           Directiva 2006/24/CE este compatibilă cu dreptul la respectarea vieții private prevăzut la articolul 7 din cartă și la articolul 8 din CEDO?

                           (iii)

                           Directiva 2006/24/CE este compatibilă cu dreptul la protecția datelor cu caracter personal prevăzut la articolul 8 din cartă?

                           (iv)

                           Directiva 2006/24/CE este compatibilă cu dreptul la libertatea de exprimare prevăzut la articolul 11 din cartă și la articolul 10 din CEDO?

                           (v)

                           Directiva 2006/24/CE este compatibilă cu dreptul la bună administrare prevăzut la articolul 41 din cartă?

               3.

               În ce măsură tratatele — și în special principiul cooperării loiale prevăzut la articolul 4 alineatul (3) din Tratatul privind Uniunea Europeană — impun unei instanțe naționale să cerceteze și să analizeze compatibilitatea măsurilor naționale de transpunere a Directivei 2006/24/CE cu drepturile prevăzute de cartă, inclusiv articolul 7 din aceasta (astfel cum este inspirat din articolul 8 din CEDO)?

      (1)  Directiva 2006/24/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 martie 2006 privind păstrarea datelor generate sau prelucrate în legătură cu furnizarea serviciilor de comunicații electronice accesibile publicului sau de rețele de comunicații publice și de modificare a Directivei 2002/58/CE (JO L 105, p. 54, Ediție specială, 13/vol. 53, p. 51).


title: Cauza C-526/06: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 13 decembrie 2007 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Hoge Raad der Nederlanden — Țările de Jos) — Staatssecretaris van Financiën/Road Air Logistics Customs BV (Codul Vamal Comunitar și Regulamentul de aplicare — Tranzit comunitar — Infracțiune — Dovada regularității operațiunii de tranzit sau a locului în care s-a săvârșit infracțiunea — Neacordarea termenului de trei luni pentru furnizarea acestei dovezi — Rambursarea drepturilor vamale — Noțiunea datorată legal )

text:
               23.2.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 51/24

         Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 13 decembrie 2007 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Hoge Raad der Nederlanden — Țările de Jos) — Staatssecretaris van Financiën/Road Air Logistics Customs BV
   (Cauza C-526/06) (1)

   (Codul Vamal Comunitar și Regulamentul de aplicare - Tranzit comunitar - Infracțiune - Dovada regularității operațiunii de tranzit sau a locului în care s-a săvârșit infracțiunea - Neacordarea termenului de trei luni pentru furnizarea acestei dovezi - Rambursarea drepturilor vamale - Noțiunea „datorată legal’)
   (2008/C 51/39)
   Limba de procedură: olandeza
   Instanța de trimitere
   Hoge Raad der Nederlanden
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Staatssecretaris van Financiën

      Pârâtă: Road Air Logistics Customs BV
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Hoge Raad der Nederlanden — Interpretarea articolului 236 din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului Vamal Comunitar (JO L 302, p. 1) și a articolului 379 din Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 al Comisiei din 2 iulie 1993 de stabilire a unor dispoziții de aplicare a Regulamentului nr. 2913/92 (CEE) al Consiliului (JO L 253, p. 1) — Rambursarea sau remiterea drepturilor vamale — Valoare care nu era datorată legal — Determinarea locului de naștere a unei datorii vamale
   Dispozitivul
   Articolul 236 alineatul (1) primul paragraf din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului Vamal Comunitar trebuie interpretat în sensul că, faptul că autoritățile vamale nu au determinat, conform articolului 379 din Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 al Comisiei din 2 iulie 1993 de stabilire a unor dispoziții de aplicare a Regulamentului nr. 2913/92, locul unde a luat naștere datoria vamală nu are drept consecință considerarea valorii drepturilor vamale ca nefiind datorată legal.
   Cu toate acestea, statul membru căruia îi aparține biroul de plecare poate întreprinde măsuri de recuperare a drepturilor de import numai dacă, în conformitate cu articolul 379 alineatul (2) din Regulamentul nr. 2454/93, i-a adus la cunoștință în prealabil principalului obligat că acesta are la dispoziție un termen de trei luni pentru a furniza dovada locului în care s-a săvârșit infracțiunea sau neregula și numai dacă această dovadă nu a fost furnizată în acest termen.

      (1)  JO C 42, 24.2.2007.


title: Cauza C-362/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal Judicial de Santa Maria da Feira (Portugalia) la 8 iulie 2011 — Serafim Gomes Oliveira/Lusitânia — Companhia de Seguros, SA

text:
               24.9.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/9

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal Judicial de Santa Maria da Feira (Portugalia) la 8 iulie 2011 — Serafim Gomes Oliveira/Lusitânia — Companhia de Seguros, SA
   (Cauza C-362/11)
   2011/C 282/17
   Limba de procedură: portugheza

      Instanța de trimitere

   Tribunal Judicial de Santa Maria da Feira

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Serafim Gomes Oliveira

      Pârâtă: Lusitânia — Companhia de Seguros, SA

      Întrebarea preliminară

   Este conformă cu dreptul Uniunii o dispoziție de drept național care impune o reducere a despăgubirii în funcție de culpa fiecăreia dintre persoanele implicate într-un accident produs în noiembrie 2006, între o bicicletă și un vehicul ușor de pasageri, cu asigurare obligatorie, chiar dacă acea culpă în conducerea bicicletei este mai mică de 20 % din total?