title: Cauza C-682/15: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 16 mai 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour administrative – Luxemburg) – Berlioz Investment Fund S.A./Directeur de l'administration des Contributions directes [Trimitere preliminară — Directiva 2011/16/UE — Cooperare administrativă în domeniul fiscal — Articolul 1 alineatul (1) — Articolul 5 — Cerere de informații adresată unui terț — Refuz de a răspunde — Sancțiune — Noțiunea „relevanță previzibilă” a informațiilor solicitate — Control exercitat de autoritatea solicitată — Control exercitat de instanță — Întindere — Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene — Articolul 51 — Punere în aplicare a dreptului Uniunii — Articolul 47 — Dreptul la o cale de atac jurisdicțională efectivă — Accesul instanței și al terțului la cererea de informații adresată de autoritatea solicitantă]

text:
               24.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 239/8

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 16 mai 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour administrative – Luxemburg) – Berlioz Investment Fund S.A./Directeur de l'administration des Contributions directes
   (Cauza C-682/15) (1)

   ([Trimitere preliminară - Directiva 2011/16/UE - Cooperare administrativă în domeniul fiscal - Articolul 1 alineatul (1) - Articolul 5 - Cerere de informații adresată unui terț - Refuz de a răspunde - Sancțiune - Noțiunea „relevanță previzibilă” a informațiilor solicitate - Control exercitat de autoritatea solicitată - Control exercitat de instanță - Întindere - Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Articolul 51 - Punere în aplicare a dreptului Uniunii - Articolul 47 - Dreptul la o cale de atac jurisdicțională efectivă - Accesul instanței și al terțului la cererea de informații adresată de autoritatea solicitantă])
   (2017/C 239/10)
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour administrative

      Părțile din procedura principală

      Recurentă: Berlioz Investment Fund S.A.

      Intimată: Directeur de l'administration des Contributions directes

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 51 alineatul (1) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene trebuie interpretat în sensul că un stat membru pune în aplicare dreptul Uniunii, în sensul acestei dispoziții, și că, prin urmare, Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene este aplicabilă atunci când acesta prevede în legislația sa o sancțiune pecuniară în privința unui subiect de drept administrativ care refuză să furnizeze informații în cadrul unui schimb între autorități fiscale întemeiat în special pe dispozițiile Directivei 2011/16/UE a Consiliului din 15 februarie 2011 privind cooperarea administrativă în domeniul fiscal și de abrogare a Directivei 77/799/CEE.

               2)

               Articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene trebuie interpretat în sensul că un subiect de drept administrativ căruia i a fost aplicată o sancțiune pecuniară pentru nerespectarea unei decizii administrative prin care i se impune furnizarea de informații în cadrul unui schimb între administrații fiscale naționale în temeiul Directivei 2011/16 este îndrituit să conteste legalitatea acestei decizii.

               3)

               Articolul 1 alineatul (1) și articolul 5 din Directiva 2011/16 trebuie interpretate în sensul că „relevanța previzibilă” a informațiilor solicitate de un stat membru de la un alt stat membru constituie o condiție care trebuie îndeplinită de cererea de informații pentru a declanșa obligația statului membru solicitat de a da curs acestei cereri și reprezintă, în consecință, o condiție de legalitate a deciziei prin care se dispune furnizarea de informații adresate de acest stat membru unui subiect de drept administrativ și a măsurii sancționatorii aplicate acestuia din urmă pentru nerespectarea deciziei amintite.

               4)

               Articolul 1 alineatul (1) și articolul 5 din Directiva 2011/16 trebuie interpretate în sensul că verificarea realizată de autoritatea solicitată, sesizată cu o cerere de informații din partea autorității solicitante în temeiul acestei directive, nu se limitează la îndeplinirea condițiilor de formă ale cererii respective, ci trebuie să permită acestei autorități solicitate să se asigure că informațiile solicitate nu sunt lipsite de orice relevanță previzibilă având în vedere identitatea contribuabilului în discuție și a terțului care deține eventual informații, precum și nevoile anchetei fiscale în cauză. Aceleași dispoziții ale Directivei 2011/16 și articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene trebuie interpretate în sensul că, în cadrul unei acțiuni introduse de un subiect de drept administrativ împotriva unei măsuri sancționatorii care i a fost aplicată de autoritatea solicitată din cauza nerespectării unei decizii prin care se dispune furnizarea de informații, adoptată de aceasta ca urmare a unei cereri de informații adresate de autoritatea solicitantă în temeiul Directivei 2011/16, instanța națională dispune, pe lângă o competență de a modifica sancțiunea aplicată, de o competență de a controla legalitatea acestei decizii prin care se dispune furnizarea de informații. În ceea ce privește condiția de legalitate a deciziei menționate sub aspectul relevanței previzibile a informațiilor solicitate, controlul jurisdicțional se limitează la verificarea lipsei vădite a unei astfel de relevanțe.

               5)

               Articolul 47 al doilea paragraf din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene trebuie interpretat în sensul că, în cadrul exercitării controlului jurisdicțional de către o instanță a statului membru solicitat, această instanță trebuie să aibă acces la cererea de informații adresată de statul membru solicitant statului membru solicitat. Subiectul de drept administrativ vizat nu dispune, în schimb, de un drept de acces la ansamblul acestei cereri de informații, care își păstrează caracterul de document secret, în conformitate cu articolul 16 din Directiva 2011/16. Pentru a și putea susține pe deplin cauza cu privire la lipsa de relevanță previzibilă a informațiilor solicitate, este suficient, în principiu, să dispună de informațiile menționate la articolul 20 alineatul (2) din directiva amintită.

      (1)  JO C 78, 29.2.2016.


title: Cauzele conexate C-408/15 P și C-409/15 P: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 24 noiembrie 2016 – Ackermann Saatzucht GmbH & Co.KG și alții (C-408/15 P), ABZ Aardbeien Uit Zaad Holding BV și alții (C-409/15 P)/Parlamentul European, Consiliul Uniunii Europene [Recurs — Acțiune în anulare — Articolul 263 al patrulea paragraf TFUE — Drept la acțiune — Calitate procesuală activă — Act care vizează în mod individual persoane fizice sau juridice în temeiul „anumitor calități care le sunt specifice” — Regulamentul (UE) nr. 511/2014 — Măsurile de conformitate destinate utilizatorilor prevăzute în Protocolul de la Nagoya privind accesul la resursele genetice și împărțirea corectă și echitabilă a beneficiilor care rezultă din utilizarea acestora în Uniune — Regulamentul (CE) nr. 2100/94 — Limitarea efectelor protecției comunitare a soiurilor de plante — Scutirea amelioratorilor]

text:
               30.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 30/10

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 24 noiembrie 2016 – Ackermann Saatzucht GmbH & Co.KG și alții (C-408/15 P), ABZ Aardbeien Uit Zaad Holding BV și alții (C-409/15 P)/Parlamentul European, Consiliul Uniunii Europene
   (Cauzele conexate C-408/15 P și C-409/15 P) (1)

   ([Recurs - Acțiune în anulare - Articolul 263 al patrulea paragraf TFUE - Drept la acțiune - Calitate procesuală activă - Act care vizează în mod individual persoane fizice sau juridice în temeiul „anumitor calități care le sunt specifice” - Regulamentul (UE) nr. 511/2014 - Măsurile de conformitate destinate utilizatorilor prevăzute în Protocolul de la Nagoya privind accesul la resursele genetice și împărțirea corectă și echitabilă a beneficiilor care rezultă din utilizarea acestora în Uniune - Regulamentul (CE) nr. 2100/94 - Limitarea efectelor protecției comunitare a soiurilor de plante - Scutirea amelioratorilor])
   (2017/C 030/09)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurente: Ackermann Saatzucht GmbH & Co.KG, Böhm-Nordkartoffel Agrarproduktion GmbH & Co. OHG, Deutsche Saatveredelung AG, Ernst Benary, Samenzucht GmbH, Freiherr Von Moreau Saatzucht GmbH, Hybro Saatzucht GmbH & Co. KG, Klemm + Sohn GmbH & Co. KG, KWS Saat AG, Norddeutsche Pflanzenzucht Hans-Georg Lembke KG, Nordsaat Saatzuchts GmbH, Peter Franck-Oberaspach, P. H. Petersen Saatzucht Lundsgaard GmbH, Saatzucht Streng – Engelen GmbH & Co. KG, Saka Pflanzenzucht GmbH & Co. KG, Strube Research GmbH & Co. KG, Gartenbau und Spezialkulturen Westhoff GbR, W. von Borries-Eckendorf GmbH & Co. KG (C-408/15 P), ABZ Aardbeien Uit Zaad Holding BV, Agriom BV, Agrisemen BV, Anthura BV, Barenbrug Holding BV, De Bolster BV, Evanthia BV, Gebr. Vletter & Den Haan VOF, Hilverda Kooij BV, Holland-Select BV, Könst Breeding BV, Koninklijke Van Zanten BV, Kweek- en Researchbedrijf Agirco BV, Kwekerij de Wester-Bouwing BV, Limgroup BV, Ontwikkelingsmaatschappij Het Idee BV (C-409/15 P) (reprezentanți: P. de Jong, E. Bertolotto, K. Claeyé, P. Vlaemminck și B. Van Vooren, avocați)

      Celelalte părți din procedură: Parlamentul European (reprezentanți: L. Visaggio, J. Rodrigues și R. van de Westelaken, agenți), Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Simm și M. Moore, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursurile.

               2)

               Obligă Ackermann Saatzucht GmbH & Co. KG, Böhm-Nordkartoffel Agrarproduktion GmbH & Co. OHG, Deutsche Saatveredelung AG, Ernst Benary, Samenzucht GmbH, Freiherr Von Moreau Saatzucht GmbH, Hybro Saatzucht GmbH & Co. KG, Klemm + Sohn GmbH & Co. KG, KWS Saat AG, Norddeutsche Pflanzenzucht Hans-Georg Lembke KG, Nordsaat Saatzuchts GmbH, M. Peter Franck-Oberaspach, P. H. Petersen Saatzucht Lundsgaard GmbH, Saatzucht Streng – Engelen GmbH & Co. KG, Saka Pflanzenzucht GmbH & Co. KG, Strube Research GmbH & Co. KG, Gartenbau und Spezialkulturen Westhoff GbR, W. von Borries-Eckendorf GmbH & Co. KG, ABZ Aardbeien Uit Zaad Holding BV, Agriom BV, Agrisemen BV, Anthura BV, Barenbrug Holding BV, De Bolster BV, Evanthia BV, Gebr. Vletter & Den Haan VOF, Hilverda Kooij BV, Holland-Select BV, Könst Breeding BV, Koninklijke Van Zanten BV, Kweek- en Researchbedrijf Agirco BV, Kwekerij de Wester-Bouwing BV, Limgroup BV și Ontwikkelingsmaatschappij Het Idee BV la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 328, 5.10.2015.


title: Cauza T-21/09: Ordonanța Tribunalului din 29 noiembrie 2010 — Eurotel/OAPI — DVB Project (DVB)

text:
               29.1.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 30/57

         Ordonanța Tribunalului din 29 noiembrie 2010 — Eurotel/OAPI — DVB Project (DVB)
   (Cauza T-21/09) (1)

   ()
   2011/C 30/101
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei a cincea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 69, 21.3.2009.


title: Cauza T-367/17: Acțiune introdusă la 9 iunie 2017 – Linak/EUIPO – ChangZhou Kaidi Electrical (Forma unei elevatoare cu o coloană acționată electric)

text:
               31.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 249/45

         Acțiune introdusă la 9 iunie 2017 – Linak/EUIPO – ChangZhou Kaidi Electrical (Forma unei elevatoare cu o coloană acționată electric)
   (Cauza T-367/17)
   (2017/C 249/61)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Linak A/S (Nordborg, Danemarca) (reprezentanți: V. von Bomhard și J. Fuhrmann, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: ChangZhou Kaidi Electrical Co. Ltd (Changzhou, China)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul desenului sau modelului industrial în litigiu: reclamanta

      Desenul sau modelul industrial în litigiu: desenul comunitar „Forma unei elevatoare cu o coloană acționată electric” – desenul comunitar nr. 101 159-0001

      Decizia atacată: Decizia Camerei a treia de recurs a EUIPO din 21 martie 2017 în cauza R 1411/2015-3

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 6 din Regulamentul nr. 6/2002.


title: Cauza C-319/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Förvaltningsrätten i Falun (Suedia) la 27 iunie 2011 — Wides A/S/Skatteverket

text:
               10.9.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/29

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Förvaltningsrätten i Falun (Suedia) la 27 iunie 2011 — Wides A/S/Skatteverket
   (Cauza C-319/11)
   2011/C 269/55
   Limba de procedură: suedeza

      Instanța de trimitere

   Förvaltningsrätten i Falun

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Wides A/S

      Pârâtă: Skatteverket

      Întrebările preliminare

               1.

               Cum trebuie interpretată în cadrul unei aprecieri întemeiate pe dispozițiile relevante din dreptul Uniunii Europene expresia „sediu comercial fix de la care să fie efectuate operațiuni economice”? (1)

               2.

               O persoană impozabilă care are sediul activității sale economice într-un alt stat membru și a cărei activitate constă în principal în fabricarea și vânzarea de aparate de corecție auditivă trebuie considerată, în virtutea faptului că a desfășurat activitate de cercetare în audiologie într-un departament de cercetare situat în Suedia, ca având un sediu comercial fix în Suedia de la care să fi fost efectuate operațiuni economice în cazul în care acea persoană a achiziționat bunuri și servicii care au fost primite și utilizate la departamentul de cercetare în discuție situat în Suedia?

      (1)  Articolele 170 și 171 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7) și articolele 1 și 2 din A opta directivă a Consiliului din 6 decembrie 1979 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — Sisteme de restituire a taxei pe valoarea adăugată persoanelor impozabile care nu sunt stabilite pe teritoriul țării (JO L 331, p. 11, Ediție specială, 09/vol. 1, p. 34).


title: Cauza T-399/08: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 19 noiembrie 2009 — Clearwire Corporation/OAPI (CLEARWIFI) [ Marcă comunitară — Înregistrare internațională care desemnează Comunitatea Europeană — Marca verbală CLEARWIFI — Motiv absolut de refuz — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009] ]

text:
               16.1.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 11/26

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 19 noiembrie 2009 — Clearwire Corporation/OAPI (CLEARWIFI)
   (Cauza T-399/08) (1)

   („Marcă comunitară - Înregistrare internațională care desemnează Comunitatea Europeană - Marca verbală CLEARWIFI - Motiv absolut de refuz - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009]”)
   2010/C 11/50
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Clearwire Corporation (Kirkland, Washington, Statele Unite) (reprezentant: G. Konrad, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: J. Crespo Carrillo, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 30 iunie 2008 (cauza R 706/2008-1) privind înregistrarea internațională, care desemnează Comunitatea Europeană, a semnului CLEARWIFI.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Clearwire Corporation la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 301, 22.11.2008.


title: Cauza T-735/14: Acțiune introdusă la 24 octombrie 2014 – Gazprom Neft/Consiliul

text:
               15.12.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 448/35

         Acțiune introdusă la 24 octombrie 2014 – Gazprom Neft/Consiliul
   (Cauza T-735/14)
   (2014/C 448/44)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Gazprom Neft OAO (Sankt Petersburg, Rusia) (reprezentanți: L. Van den Hende și S. Cogman, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea articolului 4 din Decizia 2014/512/PESC a Consiliului din 31 iulie 2014;

               —

               anularea articolului 3 și a articolului 4 alineatele (3) și (4) din Regulamentul (UE) nr 833/2014 al Consiliului din 31 iulie 2014; și

               —

               obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă în prezenta procedură.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe încălcarea articolului 296 TFUE.

                           —

                           Reclamanta susține că decizia PESC atacată și regulamentul atacat nu sunt suficient motivate și, prin urmare, încalcă articolul 296 TFUE.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe caracterul inadecvat al temeiului juridic al dispozițiilor atacate.

                           —

                           Reclamanta susține că articolul 215 TFUE este un temei juridic inadecvat pentru dispozițiile atacate din regulamentul în litigiu, întrucât nu există suficiente legături între reclamantă și i) guvernul rus și ii) obiectivul aparent al sancțiunilor. Aceste principii ar trebui să reglementeze, de asemenea, utilizarea articolului 29 TUE ca temei juridic al măsurilor restrictive împotriva țărilor terțe.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea principiului proporționalității și a drepturilor fundamentale.

                           —

                           Reclamanta susține că dispozițiile atacate încalcă principiul proporționalității și drepturile fundamentale. Dispozițiile atacate constituie o atingere disproporționată adusă libertății de exercitare a unei activități economice și drepturilor de proprietate ale reclamantei, deoarece nu sunt adecvate pentru a atinge obiectivele lor (și, prin urmare, nu sunt necesare) și impun, în orice caz, constrângeri care depășesc substanțial orice eventual beneficiu.


title: Cauza T-437/15: Ordonanța Tribunalului din 11 martie 2016 – Eden Green Vivai Piante di Verdesca Giuseppe și alții/Comisia („Acțiune în anulare — Agricultură — Protecție împotriva organismelor dăunătoare plantelor — Măsuri privind evitarea introducerii și răspândirii în Uniune a bacteriei Xylella fastidiosa — Act normativ care presupune măsuri de executare — Lipsa afectării individuale — Inadmisibilitate”)

text:
               2.5.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 156/45

         Ordonanța Tribunalului din 11 martie 2016 – Eden Green Vivai Piante di Verdesca Giuseppe și alții/Comisia
   (Cauza T-437/15) (1)

   ((„Acțiune în anulare - Agricultură - Protecție împotriva organismelor dăunătoare plantelor - Măsuri privind evitarea introducerii și răspândirii în Uniune a bacteriei Xylella fastidiosa - Act normativ care presupune măsuri de executare - Lipsa afectării individuale - Inadmisibilitate”))
   (2016/C 156/61)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Eden Green Vivai Piante di Verdesca Giuseppe (Copertino, Italia) și celelalte 38 de reclamante ale căror nume figurează în anexa la ordonanță (reprezentant: G. Manelli, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: D. Bianchi și I. Galindo Martín, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei de punere în aplicare (UE) 2015/789 a Comisiei din 18 mai 2015 privind măsuri de prevenire a introducerii în Uniune și a răspândirii în interiorul acesteia a Xylella fastidiosa (Wells et al.) (JO L 125, p. 36) și, în special, a articolelor 6 și 9 din aceasta, coroborate cu anexa I la această decizie.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Eden Green Vivai Piante di Verdesca Giuseppe și celelalte 38 de reclamante ale căror nume figurează în anexă la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor aferente procedurii referitoare la măsurile provizorii.

      (1)  JO C 328, 5.10.2015.


title: Cauza T-215/14: Ordonanța Tribunalului din 30 noiembrie 2015 – Gmina Miasto Gdynia și Port Lotniczy Gdynia Kosakowo/Comisia („Acțiune în anulare — Înlocuirea actului atacat pe parcursul judecății — Adaptarea concluziilor — Acțiune paralelă împotriva noii decizii — Nepronunțare asupra fondului”)

text:
               1.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/53

         Ordonanța Tribunalului din 30 noiembrie 2015 – Gmina Miasto Gdynia și Port Lotniczy Gdynia Kosakowo/Comisia
   (Cauza T-215/14) (1)

   ((„Acțiune în anulare - Înlocuirea actului atacat pe parcursul judecății - Adaptarea concluziilor - Acțiune paralelă împotriva noii decizii - Nepronunțare asupra fondului”))
   (2016/C 038/69)
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamante: Gmina Miasto Gdynia (Gdynia, Polonia) (reprezentanți: T. Koncewicz și K. Gruszecka-Spychała, avocați) și Port Lotniczy Gdynia Kosakowo sp. z o.o. (Gdynia) (reprezentanți: inițial T. Koncewicz și K. Gruszecka-Spychała, ulterior P. Rosiak, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: D. Grespan, S. Noë și A. Stobiecka-Kuik, agenți)

      Intervenientă în susținerea reclamantelor: Republica Polonă (reprezentant: B. Majczyna, agent)

      Obiectul

   Inițial, cerere de anulare a Deciziei 2014/883/UE a Comisiei din 11 februarie 2014 privind măsura SA.35388 (13/C) (ex 13/NN și ex 12/N) – Polonia – Înființarea aeroportului Gdynia-Kosakowo (JO L 357, p. 51), precum și, ulterior, cerere de anulare a Deciziei (UE) 2015/1586 a Comisiei din 26 februarie 2015 privind măsura SA.35388 (13/C) (ex 13/NN și ex 12/N) – Polonia – Înființarea aeroportului Gdynia-Kosakowo (JO L 250, p. 165), care a înlocuit Decizia 2014/883

      Dispozitivul

               1)

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului acțiunii.

               2)

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Gmina Miasto Gdynia și Port Lotniczy Gdynia Kosakowo sp. Z o.o., în ceea ce privește procedura principală.

               3)

               Gmina Miasto Gdynia și Port Lotniczy Gdynia Kosakowo suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisie, în ceea ce privește procedura de măsuri provizorii.

               4)

               Republica Polonă suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 175, 10.6.2014.


title: Cauza T-197/13: Acțiune introdusă la 1 aprilie 2013 — (M.E.M.)/OAPI (MONACO)

text:
               1.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 156/51

         Acțiune introdusă la 1 aprilie 2013 — (M.E.M.)/OAPI (MONACO)
   (Cauza T-197/13)
   2013/C 156/93
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: MARQUES DE L'ÉTAT DE MONACO (M.E.M.) (Monaco, Monaco) (reprezentant: S. Arnaud, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale);

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: Înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană a mărcii verbale „MONACO” pentru produse și servicii din clasele 9, 12, 14, 16, 18, 25, 28, 35, 38, 39, 41 și 43 — Înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană nr. 1 069 254

      Decizia examinatorului: Respinge în parte cererea

      Decizia camerei de recurs: Respinge calea de atac

      Motivele invocate:

               —

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 5, a articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) și a articolului 7 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea dreptului în contextul interpretării caracterului distinctiv;

               —

               Al treilea motiv, întemeiat pe o eroare vădită de apreciere a caracterului distinctiv;

               —

               Al patrulea motiv, întemeiat pe o lipsă de motivare sau pe motivarea insuficientă ori pe motivarea contradictorie a respingerii cererii de înregistrare pentru produsele din clasa 9;

               —

               Al cincilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 75 din Regulamentul nr. 207/2009, precum și a articolului 296 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene și a articolului 6 din Convenția europeană a drepturilor omului, având în vedere motivarea insuficientă.


title: Cauza C-494/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Nejvyšší soud České republiky (Republica Cehă) la 21 septembrie 2015 – Tommy Hilfiger Licensing LLC și alții/DELTA CENTER a.s.

text:
               14.12.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 414/17

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Nejvyšší soud České republiky (Republica Cehă) la 21 septembrie 2015 – Tommy Hilfiger Licensing LLC și alții/DELTA CENTER a.s.
   (Cauza C-494/15)
   (2015/C 414/20)
   Limba de procedură: ceha

      Instanța de trimitere

   Nejvyšší soud České republiky

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: Tommy Hilfiger Licensing LLC, Urban Trends Trading B.V., RADO Uhren AG, Facton Kft., Lacoste S.A., Burberry Limited

      Pârâtă: DELTA CENTER a.s.

      Întrebările preliminare

               1)

               O persoană care închiriază spații într-o piaţă și care pune la dispoziția comercianților individuali tarabe și locuri pe care pot fi amplasate tarabe în vederea utilizării lor, este un intermediar ale cărui servicii sunt utilizate de un terț pentru a încălca un drept de proprietate intelectuală în sensul articolului 11 din Directiva 2004/48/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind respectarea drepturilor de proprietate intelectuală?

               2)

               Este posibil să se impună unei persoane care închiriază spații într-o piață și care pune la dispoziția comercianților individuali tarabe și locuri pe care pot fi amplasate tarabe în vederea utilizării lor, măsuri precum cele prevăzute la articolul 11 din Directiva 2004/48/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind respectarea drepturilor de proprietate intelectuală, în aceleași condiții ca cele formulate de Curtea de Justiție în Hotărârea din 12 iulie 2011 pronunțată în cauza C-324/09, L’Oréal și alții, cu privire la impunerea unor măsuri care trebuie să fie respectate de operatorii unei piețe online?

      (1)  JO L 157, p. 45, Ediție specială, 17/vol. 2, p. 56.


title: Cauza C-304/06 P: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 8 mai 2008 — Eurohypo AG/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (Recurs — Marcă comunitară — Regulamentul (CE) nr. 40/94 — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) — Marcă verbală EUROHYPO — Motiv absolut de respingere a înregistrării — Marcă lipsită de caracter distinctiv)

text:
               21.6.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 158/4

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 8 mai 2008 — Eurohypo AG/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   (Cauza C-304/06 P) (1)

   (Recurs - Marcă comunitară - Regulamentul (CE) nr. 40/94 - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) - Marcă verbală EUROHYPO - Motiv absolut de respingere a înregistrării - Marcă lipsită de caracter distinctiv)
   (2008/C 158/05)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Recurent: Eurohypo AG (reprezentanți: C. Rohnke și M. Kloth, Rechtsanwälte)

      Cealaltă parte în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: G. Schneider și J. Weberndörfer, agenți)
   Obiectul
   Recurs declarat împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a treia) din 3 mai 2006, Eurohypo/OAPI (T-439/04), prin care Tribunalul a respins acțiunea în anulare împotriva deciziei de respingere a cererii de înregistrare a mărcii verbale „EUROHYPO” pentru servicii din clasa 36 — Caracter distinctiv al unei mărci compuse exclusiv din semne sau indicații ce pot să servească pentru a desemna caracteristicile unui serviciu
   Dispozitivul

               1)

               Anulează hotărârea Tribunalului de Primă Instanță al Comunităților Europene din 3 mai 2006, Eurohypo/OAPI (EUROHYPO) (T-439/04), în măsura în care Tribunalul de Primă Instanță al Comunităților Europene s a pronunțat în sensul că articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 3288/94 al Consiliului din 22 decembrie 1994, nu a fost încălcat de către Camera a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) prin faptul că, prin decizia din 6 august 2004 (cauza R 829/2002-4), a refuzat înregistrarea ca marcă comunitară a sintagmei EUROHYPO pentru serviciile din clasa 36 în sensul Aranjamentului de la Nisa privind clasificarea internațională a produselor și serviciilor în vederea înregistrării mărcilor din 15 iunie 1957, astfel cum a fost revizuit și modificat, clasă care corespunde următoarei descrieri: „[a]faceri financiare, monetare, imobiliare; servicii financiare; finanțări […]”.

               2)

               Respinge acțiunea împotriva deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 6 august 2004 (cauza R 829/2002-4).

               3)

               Eurohypo AG este obligată la plata cheltuielilor de judecată efectuate la cele două instanțe.

      (1)  JO C 224, 16.9.2006.


title: Cauza C-375/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Cour constitutionnelle (Belgia) la 15 iulie 2011 — Belgacom SA, Mobistar SA, KPN Group Belgium SA/État belge

text:
               24.9.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/13

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Cour constitutionnelle (Belgia) la 15 iulie 2011 — Belgacom SA, Mobistar SA, KPN Group Belgium SA/État belge
   (Cauza C-375/11)
   2011/C 282/25
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour constitutionnelle

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamante: Belgacom SA, Mobistar SA, KPN Group Belgium SA

      Pârât: État belge

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolele 3, 12 și 13, astfel cum sunt acestea aplicabile în prezent, din Directiva 2002/20/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind autorizarea rețelelor și serviciilor de comunicații electronice (Directiva privind autorizarea) (1) permit statelor membre să impună operatorilor titulari de drepturi individuale de utilizare a unor frecvențe de telefonie mobilă pentru o perioadă de cincisprezece ani în cadrul unor autorizații de instalare și de exploatare pe teritoriul lor a unei rețele de telefonie mobilă, acordate potrivit regimului prevăzut de cadrul legal anterior, o redevență unică pentru reînnoirea drepturilor individuale ale acestora de utilizare a frecvențelor, al cărei cuantum, în funcție de numărul de frecvențe și de luni pentru care se acordă drepturile de utilizare, se calculează pe baza fostului drept de concesiune unică, care era legat de acordarea autorizațiilor menționate anterior, această redevență unică venind în completarea, pe de o parte, a unei redevențe anuale de punere la dispoziție a frecvențelor care urmărește înainte de toate să acopere costurile de punere la dispoziție a frecvențelor, valorizându-le în același timp în parte și pe acestea, cele două redevențe fiind motivate prin scopul de a favoriza utilizarea optimă a frecvențelor, și, pe de altă parte, în completarea unei redevențe care să acopere costurile de administrare a autorizației?

               2.

               Articolele 3, 12 și 13 din aceeași Directivă privind autorizarea permit statelor membre să impună operatorilor candidați la obținerea de noi drepturi de utilizare a unor frecvențe de telefonie mobilă plata unei redevențe unice al cărei cuantum este determinat prin licitație la momentul atribuirii frecvențelor, pentru a le valoriza pe acestea, redevența unică în cauză venind în completarea, pe de o parte, a unei redevențe anuale de punere la dispoziție a frecvențelor, care urmărește înainte de toate să acopere costurile de punere la dispoziție a frecvențelor, valorizându-le în același timp în parte pe acestea, cele două redevențe fiind motivate prin scopul de a favoriza utilizarea optimă a frecvențelor, și, pe de altă parte, în completarea unei redevențe anuale de administrare a autorizațiilor de instalare și de exploatare a unei rețele de telefonie mobilă, acordate potrivit regimului prevăzut de cadrul legal anterior?

               3.

               Articolul 14 alineatul (2) din aceeași Directivă privind autorizarea permite unui stat membru să impună operatorilor de telefonie mobilă, pentru o nouă perioadă de reînnoire a drepturilor individuale ale acestora de utilizare a frecvențelor de telefonie mobilă, la care unii dintre ei aveau deja dreptul, dar înainte de începutul acestei noi perioade, plata unei redevențe unice pentru reînnoirea drepturilor de utilizare a frecvențelor de care urmează să dispună aceștia la începutul noii perioade, motivată prin scopul de a favoriza utilizarea optimă a frecvențelor prin valorizarea acestora, și care să vină în completarea, pe de o parte, a unei redevențe anuale de punere la dispoziție a frecvențelor, care urmărește înainte de toate să acopere costurile de punere la dispoziție a frecvențelor, valorizându-le în același timp în parte pe acestea, cele două redevențe fiind motivate prin scopul de a favoriza utilizarea optimă a frecvențelor, și, pe de altă parte, în completarea unei redevențe anuale de administrare a autorizațiilor de instalare și de exploatare a unei rețele de telefonie mobilă, acordate potrivit regimului prevăzut de cadrul legal anterior?

               4.

               Articolul 14 alineatul (1) din aceeași Directivă privind autorizarea permite unui stat membru să adauge, ca o condiție pentru obținerea și reînnoirea drepturilor de utilizare a frecvențelor, o redevență unică stabilită prin licitație și neplafonată și care să vină în completarea, pe de o parte, a unei redevențe anuale de punere la dispoziție a frecvențelor, care urmărește înainte de toate să acopere costurile de punere la dispoziție a frecvențelor, valorizându-le în același timp în parte pe acestea, cele două redevențe fiind motivate prin scopul de a favoriza utilizarea optimă a frecvențelor, și, pe de altă parte, în completarea unei redevențe anuale de administrare a autorizațiilor de instalare și de exploatare a unei rețele de telefonie mobilă, acordate potrivit regimului prevăzut de cadrul legal anterior?

      (1)  JO L 108, p. 21, Ediție specială, 13/vol. 35, p. 183.


title: Cauza C-424/14: Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 30 septembrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Szekszárdi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Ungaria) – Jácint Gábor Balogh/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága (Trimitere preliminară — TVA — Directiva 2006/112/CE — Articolele 213 și 214 — Nedeclararea începerii unei activități — Scutire pentru întreprinderile mici — Sancțiune)

text:
               1.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/13

         Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 30 septembrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Szekszárdi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Ungaria) – Jácint Gábor Balogh/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága
   (Cauza C-424/14) (1)

   ((Trimitere preliminară - TVA - Directiva 2006/112/CE - Articolele 213 și 214 - Nedeclararea începerii unei activități - Scutire pentru întreprinderile mici - Sancțiune))
   (2016/C 038/17)
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Szekszárdi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Jácint Gábor Balogh

      Pârâtă: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 213 alineatul (1) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie interpretat în sensul că nu se opune unei legislații naționale care impune unei persoane impozabile să declare începerea unei activități economice atunci când veniturile din această activitate nu depășesc plafonul scutirii pentru întreprinderile mici și când persoana impozabilă nu intenționează să exercite o activitate impozabilă.

               2)

               Dreptul Uniunii trebuie interpretat în sensul că nu se opune ca o amendă administrativă să sancționeze nerespectarea de către o persoană impozabilă a obligației sale de a declara începerea unei activități economice atunci când veniturile din această activitate nu depășesc plafonul scutirii pentru întreprinderile mici. Este de competența instanței de trimitere să aprecieze dacă, în cauza principală, sancțiunea aplicată este conformă cu principiul proporționalității.

      (1)  JO C 439, 8.12.2014.


title: Cauza F-85/12: Acțiune introdusă la 3 august 2012 — ZZ/Comisia

text:
               29.9.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 295/35

         Acțiune introdusă la 3 august 2012 — ZZ/Comisia
   (Cauza F-85/12)
   2012/C 295/63
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentanți: D. Abreu Caldas, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal și S. Orlandi, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei de a efectua calculul sporului drepturilor de pensie dobândite anterior intrării în serviciu pe baza noilor DGA.

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei din 27 ianuarie 2012 de calculare a sporului drepturilor de pensie dobândite de reclamant anterior intrării în serviciu în cadrul Comisiei în temeiul articolului 11 alineatul (2) din Anexa VIII la Statut;

               —

               în măsura în care este necesar, anularea deciziei de respingere a reclamației acestuia din 2 mai 2012 formulate împotriva deciziei de stabilire a sporului drepturilor sale de pensie dobândite anterior intrării în serviciu în sistemul de pensii al Uniunii;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-93/15: Acțiune introdusă la 20 februarie 2015 – Navitar/OAPI – Elukuva (NaviTar)

text:
               20.4.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 127/35

         Acțiune introdusă la 20 februarie 2015 – Navitar/OAPI – Elukuva (NaviTar)
   (Cauza T-93/15)
   (2015/C 127/48)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Navitar, Inc. (Rochester, Statele Unite) (reprezentant: J. Mattes, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: MTÜ Elukuva (Talin, Estonia)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Titularul mărcii în litigiu: reclamanta.

      Marca în litigiu: marca comunitară verbală „NaviTar” – cererea de înregistrare nr. 11 147 246.

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de opoziție.

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a OAPI din 5 decembrie 2014 în cauza R 401/2014-4.

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs,

               —

               obligarea MTÜ Elukuva la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate de reclamantă în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs, în cazul în care MTÜ Elukuva intervine în prezenta cauză.

      Motivul invocat (Motivele invocate)

               —

               încălcarea articolului 41 alineatul (1) coroborat cu articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-553/09 P: Recurs introdus la 23 decembrie 2009 de BCS SpA împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a opta) pronunțate la 28 octombrie 2009 în cauza T-137/08 — BCS SpA/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

text:
               27.2.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 51/26

         Recurs introdus la 23 decembrie 2009 de BCS SpA împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a opta) pronunțate la 28 octombrie 2009 în cauza T-137/08 — BCS SpA/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   (Cauza C-553/09 P)
   2010/C 51/42
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: BCS SpA (reprezentanți: M. Franzosi, V. Jandoli, F. Santonocito, avocați)

      Celelalte părți în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Deere & Company

      Concluziile recurentei

               —

               Anularea deciziilor atacate;

               —

               declararea nulității mărcii comunitare nr. 289;

               —

               obligarea celorlalte părți la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Recurenta susține că hotărârea atacată este afectată de următoarele erori de drept:

               I.

               Tribunalul de Primă Instanță a interpretat greșit articolul 7 alineatul (1) litera (b) și articolul 7 alineatul (3) din RMC (1), afirmând că dobândirea caracterului distinctiv al unui semn nu depinde de utilizarea sa exclusivă anterioară și prezentă (în plus, utilizarea menționată nu a fost dovedită; în aceeași hotărâre se constată mai curând că această utilizare a fost infirmată în unele țări);

               II.

               Tribunalul de Primă Instanță a aplicat greșit criteriile stabilite în jurisprudența comunitară pentru apreciera dobândirii caracterului distinctiv, încălcând articolul 7 alineatul (3) din RMC.

         În ceea ce privește motivul I., lipsa utilizării exclusive în alte părți ale Comunității este dovedită prin declarațiile unor terți din Danemarca și din Irlanda. Întradevăr, lipsa unei asocieri univoce între combinația de culori verde și galben și marca Deere este incompatibilă cu recunoașterea dobândirii de către semn a unui caracter distinctiv în aceste țări.
   Referitor la motivul II., BCS contestă criteriile legale aplicate de Tribunal cu privire la proba unei semnificații secundare, deoarece sunt contrare principiilor stabilite de multă vreme în jurisprudența Curții de Justiție. Întradevăr, durata utilizării mărcii Deere, cotele de piață și volumul vânzărilor — luate separat — nu pot fi considerate ca elemente suficiente pentru a dovedi dobândirea unei semnificații secundare. În special, fiind elemente de probă de natură diferită, acestea nu pot compensa lipsa unui sondaj de opinie (sau o concluzie contrară rezultată din declarațiile terților).
   Tribunalul a procedat în mod greșit neluând în considerare proba directă a lipsei caracterului distinctiv al mărcii comunitare nr. 289 în Irlanda și în Danemarca.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO L 11, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 146), înlocuit cu Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (versiune codificată) (JO L 78, p. 1)


title: Cauza T-283/17: Acțiune introdusă la 15 mai 2017 – SH/Comisia

text:
               17.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 231/35

         Acțiune introdusă la 15 mai 2017 – SH/Comisia
   (Cauza T-283/17)
   (2017/C 231/44)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: SH (reprezentant: N. de Montigny, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:
   declararea acțiunii ca fiind admisibilă și fondată;
   în consecință,

               —

               constatarea nelegalității articolului 2 alineatul (2) al treilea paragraf din anexa VII la statutul funcționarilor;

               —

               anularea deciziei din 13 iulie 2016 a Oficiului de Administrare și Plată a Drepturilor Individuale (denumit în continuare „PMO”) și, în măsura în care este necesar, a deciziei de respingere explicită a reclamației din 3 februarie 2017;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă două motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe o excepție de nelegalitate invocată împotriva deciziei din 13 iulie 2016, din moment ce aceasta ar fi întemeiată pe aplicarea articolului 2 alineatul (2) al treilea paragraf din anexa VII la statutul funcționarilor care ar încălca interzicerea discriminării bazate pe naționalitate și/sau pe naștere, principiul egalității, dreptul la educație, protecția intereselor copiilor, principiul proporționalității și legitimității oricărei derogări de la drepturile consacrate de cartă.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe o eroare de drept și pe încălcarea principiului bunei administrări, în măsura în care decizia in 13 iulie 2016 ar fi întemeiată pe o prevedere nelegală a statutului.


title: Cauza C-117/15: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 31 mai 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Landgericht Köln – Germania) – Reha Training Gesellschaft für Sport- und Unfallrehabilitation mbH/Gesellschaft für musikalische Aufführungs- und mechanische Vervielfältigungsrechte eV (GEMA) [Trimitere preliminară — Proprietate intelectuală — Drept de autor și drepturi conexe — Directiva 2001/29/CE — Articolul 3 alineatul (1) — Directiva 2006/115/CE — Articolul 8 alineatul (2) — Noțiunea „comunicare publică” — Instalarea de televizoare de către operatorul unui centru de refacere pentru a permite pacienților să privească emisiuni televizate]

text:
               8.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/10

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 31 mai 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Landgericht Köln – Germania) – Reha Training Gesellschaft für Sport- und Unfallrehabilitation mbH/Gesellschaft für musikalische Aufführungs- und mechanische Vervielfältigungsrechte eV (GEMA)
   (Cauza C-117/15) (1)

   ([Trimitere preliminară - Proprietate intelectuală - Drept de autor și drepturi conexe - Directiva 2001/29/CE - Articolul 3 alineatul (1) - Directiva 2006/115/CE - Articolul 8 alineatul (2) - Noțiunea „comunicare publică” - Instalarea de televizoare de către operatorul unui centru de refacere pentru a permite pacienților să privească emisiuni televizate])
   (2016/C 287/13)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Landgericht Köln

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Reha Training Gesellschaft für Sport- und Unfallrehabilitation mbH

      Pârâtă: Gesellschaft für musikalische Aufführungs- und mechanische Vervielfältigungsrechte eV (GEMA)

      cu participarea: Gesellschaft zur Verwertung von Leistungsschutzrechten mbH (GVL)

      Dispozitivul

   Într-o cauză precum cea din litigiul principal, în care se susține că difuzarea de emisiuni televizate prin intermediul televizoarelor instalate de operatorul unui centru de refacere în spațiile sale afectează drepturile de autor și drepturile protejate ale unui număr mare de persoane interesate, în special compozitori, textieri și editori muzicali, dar și artiști interpreți sau executanți, producători de fonograme, autori de texte, cât și editorii acestora, se impune să se considere că o asemenea situație constituie o „comunicare publică” atât în raport cu articolul 3 alineatul (1) din Directiva 2001/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 mai 2001 privind armonizarea anumitor aspecte ale dreptului de autor și drepturilor conexe în societatea informațională, cât și cu articolul 8 alineatul (2) din Directiva 2006/115/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 decembrie 2006 privind dreptul de închiriere și de împrumut și anumite drepturi conexe dreptului de autor în domeniul proprietății intelectuale și în funcție de aceleași criterii. Pe de altă parte, aceste două dispoziții trebuie interpretate în sensul că o astfel de difuzare constituie un act de „comunicare publică”.

      (1)  JO C 198, 15.6.2015.


title: Cauzele conexate C-400/09 și C-207/10: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 28 iulie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Højesteret — Danemarca) — Orifarm A/S, Orifarm Supply A/S, Handelsselskabet af 5. januar 2002 A/S, aflată în lichidare, Ompakningsselskabet af 1. november 2005 A/S (C-400/09), Paranova Danmark A/S, Paranova Pack A/S (C-207/10)/Merck Sharp & Dohme Corporation (fostă Merck & Co.), Merck Sharp & Dohme BV, Merck Sharp & Dohme [Mărci — Directiva 89/104/CEE — Articolul 7 alineatul (2) — Produse farmaceutice — Import paralel — Reambalarea produsului care poartă marca — Ambalaj nou care îl indică drept autor al reambalării pe titularul autorizației de introducere pe piață, potrivit instrucțiunilor căruia produsul a fost reambalat — Reambalarea fizică efectuată de o întreprindere independentă]

text:
               8.10.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 298/2

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 28 iulie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Højesteret — Danemarca) — Orifarm A/S, Orifarm Supply A/S, Handelsselskabet af 5. januar 2002 A/S, aflată în lichidare, Ompakningsselskabet af 1. november 2005 A/S (C-400/09), Paranova Danmark A/S, Paranova Pack A/S (C-207/10)/Merck Sharp & Dohme Corporation (fostă Merck & Co.), Merck Sharp & Dohme BV, Merck Sharp & Dohme
   (Cauzele conexate C-400/09 și C-207/10) (1)

   (Mărci - Directiva 89/104/CEE - Articolul 7 alineatul (2) - Produse farmaceutice - Import paralel - Reambalarea produsului care poartă marca - Ambalaj nou care îl indică drept autor al reambalării pe titularul autorizației de introducere pe piață, potrivit instrucțiunilor căruia produsul a fost reambalat - Reambalarea fizică efectuată de o întreprindere independentă)
   2011/C 298/03
   Limba de procedură: daneza

      Instanța de trimitere

   Højesteret

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamante: Orifarm A/S, Orifarm Supply A/S, Handelsselskabet af 5. januar 2002 A/S, aflată în lichidare, Ompakningsselskabet af 1. november 2005 A/S (C-400/09), Paranova Danmark A/S, Paranova Pack A/S (C-207/10)

      Pârâte: Merck Sharp & Dohme Corporation (fostă Merck & Co.), Merck Sharp & Dohme BV, Merck Sharp & Dohme

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Højesteret — Interpretarea Hotărârii Curții MPA Pharma, pronunțate în cauza C 232/94, și a Hotărârii Curții Bristol Myers Squibb, pronunțate în cauza C 427/93, precum și a Primei directive 89/104/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1988 de apropiere a legislațiilor statelor membre cu privire la mărci (JO L 40, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 92) — Recondiționarea ambalajului unui produs farmaceutic care face obiectul unui import paralel — Importator paralel, titular al autorizației de introducere pe piață a unui medicament importat, care se prezintă, pe noul ambalaj, drept autorul recondiționării, în pofida faptului că achiziționarea medicamentului și recondiționarea ambalajului acestuia au fost efectiv realizate de o întreprindere independentă

      Dispozitivul

   Articolul 7 alineatul (2) din Prima directivă 89/104/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1988 de apropiere a legislațiilor statelor membre cu privire la mărci trebuie interpretat în sensul că nu permite titularului unei mărci aferente unui produs farmaceutic, care face obiectul unor importuri paralele, să se opună comercializării ulterioare a acestui produs reambalat numai ca urmare a faptului că pe noul ambalaj nu este menționată drept autor al reambalării întreprinderea care a reambalat efectiv produsul în cauză, pe baza unei comenzi, și care deține o autorizație pentru a efectua această operațiune, ci întreprinderea titulară a autorizației de introducere pe piață a produsului în cauză, potrivit instrucțiunilor căreia s-a efectuat reambalarea și care își asumă răspunderea pentru aceasta.

      (1)  JO C 312, 19.12.2009.

      JO C 179, 3.7.2010.


title: Cauza C-345/14: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 26 noiembrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Augstākā tiesa – Letonia) – SIA „Maxima Latvija”/Konkurences padome [Trimitere preliminară — Concurență — Articolul 101 alineatul (1) TFUE — Aplicarea unei reglementări naționale similare — Competența Curții — Noțiunea „acord având ca obiect restrângerea concurenței” — Contracte de închiriere comercială — Centre comerciale — Dreptul chiriașului de referință de a se opune închirierii de către locator a unor spații comerciale unor terți]

text:
               1.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/8

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 26 noiembrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Augstākā tiesa – Letonia) – SIA „Maxima Latvija”/Konkurences padome
   (Cauza C-345/14) (1)

   ([Trimitere preliminară - Concurență - Articolul 101 alineatul (1) TFUE - Aplicarea unei reglementări naționale similare - Competența Curții - Noțiunea „acord având ca obiect restrângerea concurenței” - Contracte de închiriere comercială - Centre comerciale - Dreptul chiriașului de referință de a se opune închirierii de către locator a unor spații comerciale unor terți])
   (2016/C 038/10)
   Limba de procedură: letona

      Instanța de trimitere

   Augstākā tiesa

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: SIA „Maxima Latvija”

      Pârât: Konkurences padome

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 101 alineatul (1) TFUE trebuie interpretat în sensul că simpla împrejurare că un contract de închiriere comercială a unui supermarket situat într-un centru comercial conține o clauză care acordă chiriașului dreptul de a se opune închirierii de către locator, în acest centru, a unor spații comerciale altor chiriași nu implică faptul că acest contract are ca obiect restrângerea concurenței în sensul dispoziției menționate.

               2)

               Se poate considera că constituie un acord având „ca efect” împiedicarea, restrângerea sau denaturarea concurenței, în sensul articolului 101 alineatul (1) TFUE, contractele de închiriere comercială precum cele în discuție în litigiul principal, în privința cărora reiese, la finalul unei analize aprofundate a contextului economic și juridic în care acestea se înscriu, precum și a particularităților pieței de referință în cauză, că contribuie în mod semnificativ la o eventuală împărțire a acestei piețe. Importanța contribuției fiecărui contract la această împărțire depinde, printre altele, de poziția părților contractante pe piața în cauză și de durata respectivului contract.

      (1)  JO C 329, 22.9.2014.


title: Cauza C-300/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana (Spania) la 30 mai 2013 — Ayuntamiento de Benferri/Consejería de Infraestructuras y Transporte, Iberdrola Distribución Eléctrica SAU

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 226/5

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana (Spania) la 30 mai 2013 — Ayuntamiento de Benferri/Consejería de Infraestructuras y Transporte, Iberdrola Distribución Eléctrica SAU
   (Cauza C-300/13)
   (2013/C 226/09)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana, Secția de contencios administrativ, Camera 1

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Ayuntamiento de Benferri

      Pârâte: Consejería de Infraestructuras y Transporte, Iberdrola Distribución Eléctrica SAU

      Întrebările preliminare

               1.

               Noțiunea „construirea cablurilor electrice suspendate cu o tensiune de minimum 220 kV și o lungime mai mare de 15 km”, care figurează la punctul 20 din anexa I la Directiva 85/337 (1), astfel cum a fost modificată prin Directiva 97/11 (2), trebuie interpretată în sensul că singurele instalații electrice la care se referă sunt cablurile electrice suspendate care ating aceste două praguri?

               2.

               Noțiunea „[…] transmiterea energiei electrice prin cabluri aeriene”, care figurează la punctul 3 litera (b) din anexa II la Directiva 85/337, astfel cum a fost modificată prin Directiva 97/11, trebuie interpretată în sensul că singurele instalații de transmitere a energiei electrice la care se referă sunt cablurile aeriene? În cazul unui răspuns negativ:

               3.

               Noțiunea „[…] transmiterea energiei electrice prin cabluri aeriene”, care figurează la punctul 3 litera (b) din anexa II la Directiva 85/337 […], trebuie interpretată în sensul că se referă la substațiile de transformare?

               4.

               Noțiunea „[…] transmiterea energiei electrice prin cabluri aeriene”, care figurează la punctul 3 litera (b) din anexa II la Directiva 85/337 […], trebuie interpretată în sensul că se referă la substațiile de transformare, chiar dacă construirea sau extinderea acestora se efectuează prin intermediul unui proiect care nu include construirea unui cablu aerian?

      (1)  Directiva 85/337/CEE a Consiliului din 27 iunie 1985 privind evaluarea efectelor anumitor proiecte publice și private asupra mediului (JO L 175, p. 40, Ediție specială, 15/vol. 1, p. 174).

      (2)  Directiva 97/11/CE a Consiliului din 3 martie 1997 de modificare a Directivei 85/337/CEE (JO L 73, p. 5, Ediție specială, 15/vol. 3, p. 254).


title: Cauza T-96/14: Hotărârea Tribunalului din 23 octombrie 2015 – Vimeo/OAPI – PT Comunicações (VIMEO) [„Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale VIMEO — Marca figurativă comunitară anterioară meo — Motiv relativ de refuz — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Lipsa coexistenței mărcilor — Risc de confuzie”]

text:
               14.12.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 414/27

         Hotărârea Tribunalului din 23 octombrie 2015 – Vimeo/OAPI – PT Comunicações (VIMEO)
   (Cauza T-96/14) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale VIMEO - Marca figurativă comunitară anterioară meo - Motiv relativ de refuz - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Lipsa coexistenței mărcilor - Risc de confuzie”])
   (2015/C 414/35)
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: Vimeo LLC (New York, Statele Unite) (reprezentanţi: A. Poulter și M. Macdonald, solicitors)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne (mărci, desene şi modele industriale) (reprezentanţi: P. Bullock și N. Bambara, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: PT Comunicações, SA (Lisabona, Portugalia)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 27 novembre 2013 (affaire R 1092/2013-2), privind o procedură de opoziție între PT Comunicações, SA și Vimeo LLC

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Vimeo LLC la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 135, 5.5.2014.


title: Cauza T-308/16: Acțiune introdusă la 13 iunie 2016 – Marsh/EUIPO (ClaimsExcellence)

text:
               8.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/27

         Acțiune introdusă la 13 iunie 2016 – Marsh/EUIPO (ClaimsExcellence)
   (Cauza T-308/16)
   (2016/C 287/33)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Marsh GmbH (Frankfurt am Main, Germania) (reprezentant: W. Riegger, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Marca în litigiu: marca verbală a Uniunii Europene „ClaimsExcellence” – cererea de înregistrare nr. 13 847462

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 8 aprilie 2016 în cauza R 2358/2015-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate în fața procedurii căii de atac în fața EUIPO.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-550/09: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 29 iunie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Oberlandesgericht Düsseldorf — Germania) — Procedură penală împotriva E, F [Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive specifice îndreptate împotriva anumitor persoane și entități în vederea combaterii terorismului — Poziția comună 2001/931/PESC — Regulamentul (CE) nr. 2580/2001 — Articolele 2 și 3 — Înscrierea unei organizații pe lista persoanelor, a grupurilor sau a entităților implicate în acte de terorism — Transmiterea de către membrii organizației către aceasta de fonduri care provin din activități de colectare de donații și din vânzarea de publicații]

text:
               28.8.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 234/15

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 29 iunie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Oberlandesgericht Düsseldorf — Germania) — Procedură penală împotriva E, F
   (Cauza C-550/09) (1)

   (Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive specifice îndreptate împotriva anumitor persoane și entități în vederea combaterii terorismului - Poziția comună 2001/931/PESC - Regulamentul (CE) nr. 2580/2001 - Articolele 2 și 3 - Înscrierea unei organizații pe lista persoanelor, a grupurilor sau a entităților implicate în acte de terorism - Transmiterea de către membrii organizației către aceasta de fonduri care provin din activități de colectare de donații și din vânzarea de publicații)
   2010/C 234/22
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Oberlandesgericht Düsseldorf

      Părțile din acțiunea principală

   E, F

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Oberlandesgericht Düsseldorf — Interpretarea articolelor 2 și 3 din Regulamentul (CE) nr. 2580/2001 al Consiliului din 27 decembrie 2001 privind măsuri restrictive specifice îndreptate împotriva anumitor persoane și entități în vederea combaterii terorismului (JO L 344, p. 70, Ediție specială, 18/vol. 1, p. 169) — Contestarea în fața instanței naționale a validității unei decizii a Consiliului de înscriere a unei organizații pe lista prevăzută la articolul 2 alineatul (3) din regulamentul menționat anterior, decizie care nu a fost atacată de organizația în cauză — Domeniul de aplicare al dispozițiilor regulamentului care prevăd interdicția de a pune resurse economice la dispoziția unei organizații care figurează pe lista respectivă — Transfer de resurse economice în interiorul organizației, efectuat de persoane care fac parte din aceasta

      Dispozitivul

               1.

               Înscrierea Devrimci Halk Kurtulus Partisi Cephesi (DHKP C) pe lista prevăzută la articolul 2 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 2580/2001 al Consiliului din 27 decembrie 2001 privind măsuri restrictive specifice îndreptate împotriva anumitor persoane și entități în vederea combaterii terorismului este nulă și, prin urmare, nu poate contribui la fundamentarea unei condamnări penale legate de o pretinsă încălcare a acestui regulament în ceea ce privește perioada anterioară datei de 29 iunie 2007.

               2.

               Articolul 2 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 2580/2001 trebuie interpretat în sensul că privește transmiterea în favoarea unei persoane juridice, a unui grup sau a unei entități care figurează pe lista prevăzută la articolul 2 alineatul (3) din acest regulament, de către un membru al acestei persoane juridice, al acestui grup sau al acestei entități, de fonduri, de alte active financiare sau de resurse economice colectate sau obținute de la persoane din afara acestora.

      (1)  JO C 148, 5.6.2010.


title: Cauza C-225/07: Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de Amtsgericht Landau/Isar (Germania) la 7 mai 2007 — Acțiune penală împotriva lui Rainer Günther Möginger

text:
               4.8.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 183/17

         Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de Amtsgericht Landau/Isar (Germania) la 7 mai 2007 — Acțiune penală împotriva lui Rainer Günther Möginger
   (Cauza C-225/07)
   (2007/C 183/28)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Amtsgericht Landau/Isar
   Partea din acțiunea principală
   Rainer Günther Möginger
   Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 1 alineatul (2), articolul 7 alineatul (1) litera (b), articolul 8 alineatele (2) și (4) și articolul 9 din Directiva 91/439/CEE a Consiliului din 29 iulie 1991 privind permisele de conducere (1), astfel cum a fost modificată de Directiva 97/26/CE a Consiliului din 2 iunie 1997 (denumită în continuare „directiva”), trebuie interpretate în sensul
               că un stat membru nu poate refuza recunoașterea permisului de conducere emis într-un alt stat membru nici în cazul în care, pe teritoriul primului stat membru, posesorului permisului de conducere i-a fost aplicată o măsură de retragere sau anulare a dreptului de conducere și în cazul în care aceasta este însoțită de o măsură de interzicere temporară pentru o nouă autorizare a dreptului de conducere în acest stat membru, al cărei termen nu a expirat înainte ca permisul de conducere să fi fost emis de celălalt stat membru?

               2)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare:
               Această directivă trebuie interpretată în sensul că principiul recunoașterii reciproce poate fi încălcat de instanțele și autoritățile primului stat membru, în cazul în care, într-un caz de speță, unui posesor al permisului de conducere îi este interzis, pe motiv de abuz de drept, să se prevaleze de dreptul de conducere dobândit într-un alt stat din Uniunea Europeană, în special atunci când, dintr-o apreciere de ansamblu a împrejurărilor obiective rezultă că, în ciuda respectării formale a cerințelor comunitare, obiectivul reglementării conținute în directivă nu a fost atins și atunci când există un element subiectiv sub forma intenției de a dobândi un asemenea avantaj prevăzut în legislația comunitară sub forma recunoașterii dreptului de conducere dobândit în celălalt stat membru al Uniunii Europene, prin crearea arbitrară a cerințelor cerute pentru obținerea sa,
               mai ales,

                           —

                           în cazul în care, potrivit informațiilor aflate la dispoziția primului stat membru, titularul permisului de conducere a avut la data emiterii permisului de conducere domiciliul stabil pe teritoriul acestui stat membru, iar nu pe teritoriul statului membru emitent al permisului de conducere, și

                           —

                           atunci când, potrivit informațiilor aflate la dispoziția primului stat membru, a reieșit că, pe baza unor împrejurări obiective și care pot fi controlate pe cale judecătorească, titularul dreptului de conducere nu a avut nicio posibilitate să dobândească în mod legal dreptul de conducere în primul stat membru.

      (1)  JO L 237, p. 1; JO ediţia specială în limba română, capitolul 7, volumul 2, p. 62.


title: Cauza T-207/15: Acțiune introdusă la 24 aprilie 2015 – National Iranian Tanker Company/Consiliul

text:
               27.7.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 245/32

         Acțiune introdusă la 24 aprilie 2015 – National Iranian Tanker Company/Consiliul
   (Cauza T-207/15)
   (2015/C 245/38)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: National Iranian Tanker Company (Teheran, Iran) (reprezentanți: T. de la Mare, QC, M. Lester și J. Pobjoy, barristers, și R. Chandrasekera, S. Ashley și C. Murphy, solicitors)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei (PESC) 2015/236 a Consiliului din 12 februarie 2015 de modificare a Deciziei 2010/413/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 39, p. 18) și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2015/230 al Consiliului din 12 februarie 2015 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 267/2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 39, p. 3) în măsura în care acestea o privesc pe reclamantă;

               —

               în subsidiar, declararea faptului că articolul 20 alineatul (1) litera (c) din Decizia 2010/413/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului, astfel cum a fost modificată, și articolul 23 alineatul (2) litera (d) din Regulamentul (UE) nr. 267/2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului, astfel cum a fost modificat, nu sunt aplicabile reclamantei întrucât sunt nelegale și

               —

               obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv este întemeiat pe faptul că, prin reincluderea reclamantei pe liste pe baza acelorași susțineri factuale ca cele pe care Tribunalul le-a respins prin Hotărârea din 3 iulie 2014, National Iranian Tanker Company/Consiliul (T-565/12, Rep., EU:T:2014:608, denumită în continuare „hotărârea NITC”), Consiliul a încălcat principiile autorității de lucru judecat, securității juridice, încrederii legitime și finalității și nu a respectat dreptul reclamantei la o cale de atac eficientă în sensul articolului 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

               2.

               Al doilea motiv este întemeiat pe nerespectarea de către Consiliu a criteriului privind includerea pe liste, potrivit căruia reclamanta trebuie să fi acordat sprijin financiar sau sprijin logistic guvernului Iranului. Tribunalul a respins susținerea privind sprijinul financiar prin Hotărârea NITC. Reclamanta nu acordă niciun beneficiu financiar guvernului Iranului, iar acesta nu obține niciun beneficiu financiar de la reclamantă, de la acționarii săi sau în alt mod. Astfel cum a statuat Tribunalul în Hotărârea NITC, un sprijin financiar indirect nu este suficient pentru ca acest criteriu să fie îndeplinit. Susținerea privind sprijinul logistic nu reprezintă decât o recaracterizare a susținerilor din cauza NITC. În orice caz, lipsește legătura de cauzalitate necesară între activitățile reclamantei și proliferarea nucleară, iar orice sprijin acordat de reclamantă este cel mult un sprijin logistic indirect.

               3.

               Al treilea motiv este întemeiat pe încălcarea de către Consiliu a dreptului la apărare al reclamantei, precum și a dreptului său la o bună administrare și la o cale de atac jurisdicțională efectivă. În special, Consiliul nu a (a) informat reclamanta cu privire la motivele reale ale reincluderii pe liste sau furnizat elementele de probă invocate împotriva sa și/sau (b) acordat reclamantei posibilitatea de a-și expune punctul de vedere cu privire la motivele reale și/sau probele invocate împotriva sa înainte de reincluderea pe liste.

               4.

               Al patrulea motiv este întemeiat pe încălcarea de către Consiliu, în mod nejustificat și disproporționat, a drepturilor fundamentale ale reclamantei, inclusiv a dreptului de proprietate, a libertății de a desfășura o activitate comercială, și a dreptului la reputație. Actele atacate au avut un impact semnificativ asupra reclamantei, atât cu privire la activitatea sa comercială, cât și reputația și fondul său de comerț în toată lumea. Includerea reclamantei pe liste ar putea avea un efect devastator asupra beneficiarilor fondului de pensii al acționarilor reclamantei, care sunt cu toții cetățeni iranieni nevinovați, iar mulți dintre ei sunt pensionari. Consiliul nu a dovedit că înghețarea fondurilor și a resurselor economice ale reclamantei are legătură cu un obiectiv legitim sau că este justificată de un astfel de obiectiv și nici, a fortiori, că măsura respectivă este proporțională în raport cu un asemenea obiectiv.

               5.

               Al cincilea motiv, invocat în sprijinul excepției de nelegalitate, este întemeiat pe faptul că, în cazul în care, contrar argumentelor invocate în cadrul celui de al doilea motiv, articolul 20 alineatul (1) litera (c) din Decizia 2010/413/PESC și articolul 23 alineatul (2) litera (d) din Regulamentul (UE) nr. 267/2012 sunt interpretate în sensul că se referă la (a) un sprijin financiar indirect și/sau (b) un sprijin logistic fără legătură cu proliferarea nucleară, aceste criterii ar fi nelegale și disproporționate în raport cu obiectivele Deciziei 2010/413 și ale Regulamentului nr. 267/2012. Întinderea și domeniul de aplicare arbitrare ale criteriilor care ar rezulta din această interpretare mai largă ar depăși limitele a ceea ce este adecvat și necesar pentru realizarea respectivelor obiective. Prin urmare, aceste obiective ar fi nelegale.


title: Cauza C-106/15 P: Recurs introdus la 4 martie 2015 de Tameio Pronoias Prosopikou Trapezis Kyprou împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera întâi) din 16 octombrie 2014 în cauza T-328/13, Tameio Pronoias Prosopikou Trapezis Kyprou/Comisia și Banca Centrală Europeană

text:
               1.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 178/3

         Recurs introdus la 4 martie 2015 de Tameio Pronoias Prosopikou Trapezis Kyprou împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera întâi) din 16 octombrie 2014 în cauza T-328/13, Tameio Pronoias Prosopikou Trapezis Kyprou/Comisia și Banca Centrală Europeană
   (Cauza C-106/15 P)
   (2015/C 178/03)
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Recurentă: Tameio Pronoias Prosopikou Trapezis Kyprou (reprezentanți: E. Efstathiou, K. Liasidou, K. Efstathiou, avocați)

      Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană și Banca Centrală Europeană

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curții:

               —

               anularea ordonanței atacate;

               —

               anularea concluziei Tribunalului de admitere a excepției de inadmisibilitate și, în special, a concluziei că „o declarație a Eurogrupului nu poate fi considerată […] un act destinat să producă efecte juridice față de terți” și, în consecință, față de reclamantă și că, prin declarația atacată, Eurogrupul „a efectuat, […] într-un mod foarte general, un rezumat al anumitor măsuri convenite pe plan politic cu Republica Cipru”;

               —

               anularea ordonanței atacate prin care a fost imputată Republicii Cipru reducerea valorii depozitelor, fără a se atribui vreun comportament, act sau decizie Eurogrupului, pârâților sau acestora din urmă în cadrul Eurogrupului;

               —

               anularea obligării recurentei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Recurenta invocă patru motive în susținerea recursului. În special:

               1.

               Ordonanța atacată este afectată de nemotivare și a fost pronunțată în temeiul unei interpretări eronate de fapt și de drept în legătură cu instituția care a adoptat în mod efectiv decizia cu privire la reducerea valorii depozitelor „bail in”.

               2.

               Ordonanța atacată a fost pronunțată cu încălcarea principiilor generale de drept, întrucât Tribunalul a interpretat în mod greșit faptul că, indiferent de tipul sau de forma pe care a îmbrăcat-o decizia atacată a Eurogrupului, aceasta din urmă era, în speță, un act atacabil cu acțiune în anulare.

               3.

               Ordonanța atacată este viciată, întrucât Tribunalul, în cadrul pronunțării ordonanței, nu examinase raportul juridic și factual dintre Comisia Europeană, Banca Centrală Europeană și Eurogrup, nici nu examinase faptul că, în temeiul principiului „legal causation” și al criteriului adevăratului autor, actele Eurogrupului constituiau acte ale Băncii Centrale Europene și ale Comisiei Europene, care ar fi trebuit să acționeze conform tratatului și protocoalelor Uniunii Europene, precum și în temeiul dreptului secundar și derivat.
               În consecință, Tribunalul nu a examinat substanța argumentelor și a litigiului recurentei, respingând astfel în mod eronat acțiunea în anulare.

               4.

               În cazul admiterii prezentului recurs, recurenta nu trebuie să fie obligată nici la plata cheltuielilor de judecată ale prezentei proceduri, nici la a celor efectuate în procedura în primă instanță.


title: Cauza C-487/14: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 26 noiembrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Ungaria) – SC Total Waste Recycling SRL/Országos Környezetvédelmi és Természetvédelmi Főfelügyelőség [Trimitere preliminară — Mediu — Deșeuri — Transferuri — Regulamentul (CE) nr. 1013/2006 — Transferuri în interiorul Uniunii Europene — Punct de intrare diferit de cel prevăzut în notificare și în acordul preliminar — Modificare semnificativă privind detaliile transferului deșeurilor — Transfer ilegal — Proporționalitatea amenzii administrative]

text:
               1.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/9

         Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 26 noiembrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Ungaria) – SC Total Waste Recycling SRL/Országos Környezetvédelmi és Természetvédelmi Főfelügyelőség
   (Cauza C-487/14) (1)

   ([Trimitere preliminară - Mediu - Deșeuri - Transferuri - Regulamentul (CE) nr. 1013/2006 - Transferuri în interiorul Uniunii Europene - Punct de intrare diferit de cel prevăzut în notificare și în acordul preliminar - Modificare semnificativă privind detaliile transferului deșeurilor - Transfer ilegal - Proporționalitatea amenzii administrative])
   (2016/C 038/11)
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: SC Total Waste Recycling SRL

      Pârât: Országos Környezetvédelmi és Természetvédelmi Főfelügyelőség

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 17 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1013/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 14 iunie 2006 privind transferurile de deșeuri, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 669/2008 al Comisiei din 15 iulie 2008, trebuie interpretat în sensul că transferul de deșeuri, precum cele prevăzute în anexa IV la acest regulament, în țara de tranzit printr-un punct de trecere a frontierei diferit de cel care este indicat în documentul de notificare și care a făcut obiectul unui acord al autorităților competente trebuie considerat ca fiind o modificare semnificativă privind detaliile și/sau condițiile transferului aprobat, astfel încât omisiunea de a informa autoritățile competente despre această modificare are drept consecință că transferul de deșeuri este ilegal, întrucât este „efectuat într-un mod nespecificat propriu-zis în notificare”, în sensul articolului 2 punctul 35 litera (d) din regulamentul menționat.

               2)

               Articolul 50 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1013/2006, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 669/2008, potrivit căruia sancțiunile aplicate de statele membre în cazul încălcării dispozițiilor acestui regulament trebuie să fie proporționale, trebuie interpretat în sensul că aplicarea unei amenzi care sancționează transferul de deșeuri, precum cele prevăzute în anexa IV la regulamentul menționat, în țara de tranzit printr-un punct de trecere a frontierei diferit de cel indicat în documentul de notificare aprobat de autoritățile competente, al cărei cuantum de bază corespunde celui al amenzii aplicate în cazul încălcării obligației de a obține o aprobare și de a efectua o notificare prealabilă scrisă, nu poate fi considerată proporțională decât dacă împrejurările care caracterizează încălcarea săvârșită permit să se constate că este vorba despre încălcări cu o gravitate echivalentă. Revine instanței naționale sarcina să verifice, luând în considerare toate împrejurările de fapt și de drept care caracterizează cauza cu care este sesizată și în special riscurile care pot fi cauzate prin încălcare în domeniul protecției mediului și a sănătății umane, dacă cuantumul sancțiunii nu depășește ceea ce este necesar pentru atingerea obiectivelor care constau în asigurarea unui nivel înalt de protecție a mediului și a sănătății umane.

      (1)  JO C 7, 12.1.2015.


title: Cauza T-427/09: Acțiune introdusă la 22 octombrie 2009 — centrotherm Clean Solutions/OAPI — Centrotherm Systemtechnik (CENTROTHERM)

text:
               19.12.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 312/39

         Acțiune introdusă la 22 octombrie 2009 — centrotherm Clean Solutions/OAPI — Centrotherm Systemtechnik (CENTROTHERM)
   (Cauza T-427/09)
   2009/C 312/65
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: centrotherm Clean Solutions GmbH & Co. KG (Blaubeuren, Germania) (reprezentant: O. Löffel, Rechtsanwalt)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Centrotherm Systemtechnik GmbH (Brilon, Germania)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei R 6/2008-4 a Camerei a patra de recurs a OAPI din 25 august 2009, în măsura în care aceasta a respins cererea de decădere din drepturile asupra mărcii în litigiu pentru următoarele produse:

                           —

                           Clasa 11 — Conducte de eșapament pentru încălzire, canale pentru conducerea gazelor spre coș, conducte pentru cazane de încălzire; aplice pentru lămpile cu gaz, piese mecanice pentru instalații de încălzire; piese mecanice pentru instalații de gaz, robinete pentru țevărie; exhaustoare pentru coșuri;

                           —

                           Clasa 17 — Racorduri pentru țevi, manșoane pentru țevi, armături pentru conducte, țevi, articolele menționate anterior nemetalice;

                           —

                           Clasa 19 — Țevi, canalizare, în special pentru construcție; țevi de derivație; țevi pentru coșuri;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a decăderii: marca verbală „CENTROTHERM”, înregistrată pentru produse și servicii care fac parte din clasele 11, 17, 19 și 42 (marca comunitară nr. 1 301 019).

      Titularul mărcii comunitare: Centrotherm Systemtechnik GmbH.

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: reclamanta.

      Decizia diviziei de anulare: declararea decăderii din drepturile asupra mărcii comunitare.

      Decizia camerei de recurs: anularea în parte a deciziei diviziei de anulare și declararea în parte a decăderii din drepturile asupra mărcii comunitare.

      Motivele invocate: încălcarea articolul 51 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 207/2009 (1), coroborat cu norma 40 alineatul (5) și cu norma 22 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 2868/95 (2), întrucât dovezile privind utilizarea prezentate de societatea titulară a mărcii au fost considerate suficiente pentru a concluziona că a existat o utilizare serioasă, în sensul articolului 15 din Regulamentul nr. 207/2009, a mărcii în cauză.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, p. 1).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 2868/95 al Comisiei din 13 decembrie 1995 de punere în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 40/94 al Consiliului privind marca comunitară (JO L 303, p. 1, ediție specială, 17/vol. 1, p. 189).


title: Cauza T-94/14: Acțiune introdusă la 11 februarie 2014 – EE/OAPI (Reprezentarea unui model colorat)

text:
               5.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 135/52

         Acțiune introdusă la 11 februarie 2014 – EE/OAPI (Reprezentarea unui model colorat)
   (Cauza T-94/14)
   2014/C 135/66
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: EE Ltd (Hatfield, Regatul Unit) (reprezentant: P. Brownlow, Solicitor)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 20 noiembrie 2013 în cauza R 495/2013-1.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca figurativă care reprezintă un motiv colorat pentru produse și servicii din clasele 7, 9, 16, 25, 28, 35-39, 41, 42 și 45 – cerere de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 11 177 631.

      Decizia examinatorului: constată că marca solicitată nu este eligibilă pentru înregistrare.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul privind marca comunitară.


title: Cauza T-25/13: Hotărârea Tribunalului din 27 februarie 2014 – Mäurer & Wirtz/OAPI – Sacra (4711 Aqua Mirabilis) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale 4711 Aqua Mirabilis — Marca comunitară verbală anterioară AQUA ADMIRABILIS — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Caracterul distinctiv al mărcii anterioare — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               14.4.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/30

         Hotărârea Tribunalului din 27 februarie 2014 – Mäurer & Wirtz/OAPI – Sacra (4711 Aqua Mirabilis)
   (Cauza T-25/13) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale 4711 Aqua Mirabilis - Marca comunitară verbală anterioară AQUA ADMIRABILIS - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Caracterul distinctiv al mărcii anterioare - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   2014/C 112/39
   Limba de procedură: germana

      Părţile

      Reclamantă: Mäurer & Wirtz GmbH & Co. KG (Stolberg, Germania) (reprezentanţi: T. Schulte-Beckhausen și S. Hühner, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne (mărci, desene şi modele industriale) (reprezentant: A. Pohlmann, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Sacra Srl (Veneția, Italia)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 13 noiembrie 2012 (cauza R 1601/2011-2) privind o procedură de opoziție între Sacra Srl și Mäurer & Wirtz GmbH & Co. KG

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Mäurer & Wirtz GmbH & Co. KG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 71, 9.3.2013.


title: Cauza T-490/07: Hotărârea Tribunalului din 17 decembrie 2009 — Notartel/OAPI — SAT.1 (R.U.N.) [ Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale R.U.N. — Mărci verbale anterioare comunitară și națională ran — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009] — Obligația de motivare — Articolul 73 din Regulamentul nr. 40/94 (devenit articolul 75 din Regulamentul nr. 207/2009) — Respingerea în parte a înregistrării ]

text:
               13.2.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 37/34

         Hotărârea Tribunalului din 17 decembrie 2009 — Notartel/OAPI — SAT.1 (R.U.N.)
   (Cauza T-490/07) (1)

   („Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale R.U.N. - Mărci verbale anterioare comunitară și națională ran - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009] - Obligația de motivare - Articolul 73 din Regulamentul nr. 40/94 (devenit articolul 75 din Regulamentul nr. 207/2009) - Respingerea în parte a înregistrării”)
   2010/C 37/45
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Notartel SpA — Società informatica del Notariato (Roma, Italia) (reprezentanți: M. Bosshard și M. Balestriero, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Sempio, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI: SAT.1 SatellitenFernsehen GmbH (Berlin, Germania)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 22 octombrie 2007 (cauza R 1267/2006–4) privind o procedură de opoziție între SAT.1 SatellitenFernsehen GmbH și Notartel SpA — Società informatica del Notariato.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Notartel SpA — Società informatica del Notariato la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 64, 8.3.2008.


title: Cauza C-532/03: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 18 decembrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Irlanda ( Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Contracte de achiziții publice — Articolele 43 CE și 49 CE — Servicii de transport de urgență cu ambulanța )

text:
               23.2.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 51/3

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 18 decembrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Irlanda
   (Cauza C-532/03) (1)

   („Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Contracte de achiziții publice - Articolele 43 CE și 49 CE - Servicii de transport de urgență cu ambulanța’)
   (2008/C 51/05)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: K. Wiedner, X. Lewis, agents, și J. Flynn QC)

      Pârâtă: Irlanda (reprezentanți: D. O'Hagan, agent, A. Collins SC, E. Regan SC, C. O'Toole, Barrister)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolelor 43 CE și 49 CE — Dispoziții privind prestarea unui serviciu de transport de urgență cu ambulanța — Obligație de publicitate prealabilă — Principiile transparenței, egalității și nediscriminării
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Comisia Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 85, 3.4.2004.


title: Cauza F-71/15: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 21 septembrie 2015 – De Simone/ECDC

text:
               3.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 363/49

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 21 septembrie 2015 – De Simone/ECDC
   (Cauza F-71/15) (1)

   (2015/C 363/59)
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei a treia a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 245, 27.7.2015, p. 50.


title: Cauza conexate C-22/08 și C-23/08: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 4 iunie 2009 (cereri de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulate de Sozialgericht Nürnberg — Germania) — Athanasios Vatsouras (C-22/08), Josif Koupatantze (C-23/08)/Arbeitsgemeinschaft (ARGE) Nürnberg 900 [Cetățenia europeană — Libera circulație a persoanelor — Articolele 12 CE și 39 CE — Directiva 2004/38/CE — Articolul 24 alineatul (2) — Aprecierea validității — Resortisanți ai unui stat membru — Activitate profesională în alt stat membru — Nivelul remunerației și durata activității — Menținerea statutului de lucrător — Dreptul de a beneficia de prestațiile acordate în favoarea persoanelor aflate în căutarea unui loc de muncă]

text:
               1.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 180/14

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 4 iunie 2009 (cereri de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulate de Sozialgericht Nürnberg — Germania) — Athanasios Vatsouras (C-22/08), Josif Koupatantze (C-23/08)/Arbeitsgemeinschaft (ARGE) Nürnberg 900
   (Cauza conexate C-22/08 și C-23/08) (1)

   (Cetățenia europeană - Libera circulație a persoanelor - Articolele 12 CE și 39 CE - Directiva 2004/38/CE - Articolul 24 alineatul (2) - Aprecierea validității - Resortisanți ai unui stat membru - Activitate profesională în alt stat membru - Nivelul remunerației și durata activității - Menținerea statutului de „lucrător” - Dreptul de a beneficia de prestațiile acordate în favoarea persoanelor aflate în căutarea unui loc de muncă)
   2009/C 180/22
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Sozialgericht Nürnberg

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Athanasios Vatsouras (C-22/08), Josif Koupatantze (C-23/08)

      Pârâtă: Arbeitsgemeinschaft (ARGE) Nürnberg 900

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Sozialgericht Nürnberg — Validitatea articolului 24 alineatul (2) din Directiva 2004/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora, de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 1612/68 și de abrogare a Directivelor 64/221/CEE, 68/360/CEE, 72/194/CEE, 73/148/CEE, 75/34/CEE, 75/35/CEE, 90/364/CEE, 90/365/CEE și 93/96/CEE (JO L 158, p. 77, Ediție specială, 05/vol. 7, p. 56) — Interpretarea articolelor 12 CE și 39 CE — Dreptul la acordarea prestațiilor de asistență socială al unui resortisant al altui stat membru care se află în șomaj și care a desfășurat anterior o activitate profesională minoră în respectivul stat membru — Reglementare națională care exclude resortisanții celorlalte state membre de la acordarea asistenței sociale în cazul depășirii duratei maxime a șederii avute în vedere de articolul 6 din Directiva 2004/38/CE și în lipsa oricărui alt drept de ședere

      Dispozitivul

               1)

               În ceea ce privește dreptul resortisanților statelor membre care sunt în căutarea unui loc de muncă în alt stat membru, examinarea primei întrebări nu a relevat niciun element de natură să afecteze validitatea articolului 24 alineatul (2) din Directiva 2004/38 a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora, de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 1612/68 și de abrogare a Directivelor 64/221/CEE, 68/360/CEE, 72/194/CEE, 73/148/CEE, 75/34/CEE, 75/35/CEE, 90/364/CEE, 90/365/CEE și 93/96/CEE.

               2)

               Articolul 12 CE nu se opune unei reglementări naționale care exclude resortisanții statelor membre de la beneficiul prestațiilor de asistență socială acordate resortisanților statelor terțe.

      (1)  JO C 107, 26.4.2008.