title: Cauza T-192/07: Acțiune introdusă la 4 iunie 2007 — Comité de défense de la viticulture charentaise/Comisia Comunităților Europene

text:
               21.7.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 170/36

         Acțiune introdusă la 4 iunie 2007 — Comité de défense de la viticulture charentaise/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-192/07)
   (2007/C 170/69)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: Comité de défense de la viticulture charentaise (Sainte-Sévère, Franța) (reprezentant: C.-E. Gudin, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantului

               —

               anularea deciziei Comisiei nr. SG-Grefa (2007) D/202076 din 3 aprilie 2007 adresată reprezentantului reclamantului și, pe cale de consecință, declararea ca nul a actului atacat în prezenta acțiune;

               —

               declararea ca nulă și neavenită a întregii decizii a Comisiei prin care aceasta respinge plângerea reclamantului.

         Motivele și principalele argumente
   Prin decizia din 3 aprilie 2007, Comisia a decis să nu dea curs plângerii reclamantului privind pretinsa încălcare a articolului 81 CE de către Institut National des Appellations d'Origine (INAO) din Franța și pretinsa încălcare a articolelor 81 CE și 82 CE de către marilor comercianți de rachiu de coniac (cauza COMP/38863/B2 — MODEF). Prin prezenta acțiune, reclamantul solicită anularea deciziei menționate.
   În susținerea acțiunii sale, reclamantul invocă trei motive.
   Primul motiv se întemeiază pe o pretinsă necompetență a membrului Comisiei care a semnat actul atacat, atunci când a semnat acest act „pentru Comisie”.
   În al doilea rând, reclamantul arată că decizia nu ar suficient motivată deoarece, în scrisoarea de respingere a plângerii, Comisia nu ar răspunde la toate elementele prezentate de reclamant.
   Prin cel de al treilea motiv, reclamantul susține că plângerea nu ar fi fost examinată cu suficientă seriozitate de către Comisie.


title: Cauza T-170/17 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 18 mai 2017 – RW/Comisia („Măsuri provizorii — Funcție publică — Funcționari — Trimitere în concediu și pensionare — Vârsta de pensionare — Articolul 42c din statut — Cerere de suspendare a executării — Fumus boni juris — Urgență — Evaluare comparativă a intereselor”)

text:
               17.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 231/26

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 18 mai 2017 – RW/Comisia
   (Cauza T-170/17 R)
   ((„Măsuri provizorii - Funcție publică - Funcționari - Trimitere în concediu și pensionare - Vârsta de pensionare - Articolul 42c din statut - Cerere de suspendare a executării - Fumus boni juris - Urgență - Evaluare comparativă a intereselor”))
   (2017/C 231/33)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: RW (reprezentanți: S. Orlandi și T. Martin, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Berscheid și A.-C. Simon, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolele 278 și 279 TFUE și având ca obiect suspendarea executării deciziei Comisiei din 2 martie 2017 de trimitere a reclamantului în concediu în interesul serviciului și de pensionare din oficiu începând de la 1 iunie 2017.

      Dispozitivul

               1)

               Suspendă executarea deciziei Comisiei Europene din 2 martie 2017 prin care RW a fost trimis în concediu în interesul serviciului și pensionat din oficiu începând de la 1 iunie 2017.

               2)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza T-781/14: Hotărârea Tribunalului din 28 ianuarie 2016 – TVR Automotive/OAPI – Cardoni (TVR ENGINEERING) [„Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative TVR ENGINEERING — Marca comunitară figurativă anterioară TVR — Motiv relativ de refuz — Lipsa unei similitudini între semne — Lipsa unui risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               14.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 98/43

         Hotărârea Tribunalului din 28 ianuarie 2016 – TVR Automotive/OAPI – Cardoni (TVR ENGINEERING)
   (Cauza T-781/14) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative TVR ENGINEERING - Marca comunitară figurativă anterioară TVR - Motiv relativ de refuz - Lipsa unei similitudini între semne - Lipsa unui risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2016/C 098/56)
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: TVR Automotive Ltd (Whiteley, Regatul Unit) (reprezentanţi: A. von Mühlendahl și H. Hartwig, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne (mărci, desene şi modele industriale) (reprezentant: J. Crespo Carrillo, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Fabio Cardoni (Milano, Italia)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 8 septembrie 2014 (cauza R 2532/2013-4), privind o procedură de opoziție între TVR Automotive Ltd și Fabio Cardoni

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă TVR Automotive Ltd la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 26, 26.1.2015.


title: Cauza C-44/09: Ordonanța președintelui Camerei a opta a Curții din 12 noiembrie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Elenă

text:
               13.3.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/44

         Ordonanța președintelui Camerei a opta a Curții din 12 noiembrie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Elenă
   (Cauza C-44/09) (1)

   2010/C 63/71

      Limba de procedură: greaca

   Președintele Camerei a opta a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 69, 21.3.2009.


title: Cauza C-376/16 P: Recurs introdus la 7 iulie 2016 de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 27 aprilie 2016 în cauza T-556/11, European Dynamics Luxembourg SA, European Dynamics Belgium SA, Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală

text:
               31.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 402/14

         Recurs introdus la 7 iulie 2016 de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 27 aprilie 2016 în cauza T-556/11, European Dynamics Luxembourg SA, European Dynamics Belgium SA, Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală
   (Cauza C-376/16 P)
   (2016/C 402/17)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurent: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: N. Bambara, Agent, P. Wytinck, B. Hoorelbeke, avocați)

      Celelalte părți din procedură: European Dynamics Luxembourg SA, European Dynamics Belgium SA, Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE

      Concluziile recurentului

   Recurentul solicită Curții:

               —

               cu titlu principal:

                           —

                           anularea în totalitate a hotărârii atacate a Tribunalului,

                           —

                           respingerea acțiunii în anularea deciziei în litigiu și a cererii de despăgubiri formulate de reclamantele în primă instanță;

               —

               cu titlu subsidiar, anularea în totalitate a hotărârii atacate a Tribunalului și trimiterea cauzei spre rejudecare Tribunalului;

               —

               cu titlu mai subsidiar, anularea hotărârii atacate a Tribunalului în măsura în care obligă EUIPO la plata unor despăgubiri în favoarea European Dynamics Luxembourg pentru pierderea șansei de a i se atribui contractul-cadru și trimiterea cauzei spre rejudecare Tribunalului;

               —

               obligarea reclamantelor în primă instanță la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

               1.

               Recursul se întemeiază pe patru motive principale, și anume: 1) Tribunalul a săvârșit o eroare de drept în interpretarea și aplicarea principiilor egalității de șanse și transparenței și în orice caz a denaturat faptele, 2) Tribunalul a săvârșit o eroare de drept în interpretarea și aplicarea criteriilor în materie de erori vădite de apreciere și în anumite cazuri a denaturat faptele, 3) Tribunalul a săvârșit o eroare de drept în aplicarea articolului 100 alineatul (2) din Regulamentul financiar general coroborat cu al doilea paragraf al articolului 296 TFUE și 4) Tribunalul a săvârșit o eroare de drept acordând despăgubiri în temeiul pierderii unei șanse.

               2.

               Prin intermediul primului motiv, recurentul pretinde că Tribunalul s-a pronunțat ultra petita cu încălcarea articolului 21 din Statutul Curții de Justiție, precum și a articolului 76 alineatul (1) și a articolului 84 alineatul (1) din Regulamentul de procedură al Tribunalului sau, cu titlu subsidiar, că a săvârșit o eroare de drept prin faptul că a statuat că o încălcare a principiilor egalității de șanse și diligenței puteau conduce la anularea deciziei în litigiu, susținând că decizia în litigiu ar trebui să fie anulată în măsura în care EUIPO nu a solicitat și nici nu a obținut extrase din cazierele judiciare ale Siemens SA și Siemens SL care să demonstreze lipsa oricărei cauze de excludere prevăzute la articolele 93 și 94 din Regulamentul financiar. Prin intermediul celui de al doilea aspect al primului motiv, recurentul arată de asemenea că Tribunalul a denaturat faptele reținând că EUIPO nu a solicitat și nici nu a prezentat nicio probă în conformitate cu articolul 134b din Normele de aplicare, suficientă pentru a demonstra lipsa unor cauze de excludere în privința Siemens SL, având în vedere că dosarul cauzei conține un extras din „registro mercantil”, care este un document echivalent unui extras din cazierul judiciar în sensul articolului 134b din Normele de aplicare.

               3.

               Prin intermediul celui de al doilea motiv, recurentul susține că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept prin faptul că nu a examinat dacă erorile vădite de apreciere stabilite săvârșite de comitetul de evaluare în aprecierea ofertei European Dynamics’ ar fi putut avea un impact asupra rezultatului final al deciziei de atribuire în litigiu. Recurentul arată că Tribunalul este chemat să analizeze dacă erorile vădite de apreciere stabilite ar conduce la un rezultat diferit al procedurii de atribuire prin examinarea aspectului dacă acestea au un efect asupra punctajului acordat pentru un anumit criteriu în cazul în care există mai multe alte motive (care nu sunt afectate de o eroare vădită de apreciere) care susțin în egală măsură punctajele acordate. În plus, recurentul arată că în numeroase rânduri Tribunalul a denaturat faptele, a aplicat criterii greșite pentru a stabili erori vădite de apreciere, limitându-se să substituie aprecierea faptelor realizată de EUIPO cu propria apreciere, sau a săvârșit o eroare de drept reținând că o motivare insuficientă poate fi considerată drept o probă a unei erori vădite de apreciere.

               4.

               Prin intermediul celui de al treilea motiv, recurentul pretinde că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept impunând ca motivarea deciziei să precizeze modul în care fiecare comentariu (negativ) a influențat punctele acordate pentru fiecare subcriteriu și subpunct și a aplicat, ca atare, un criteriu mai strict referitor la obligația de motivare decât cel care decurge din jurisprudența constantă a Curții de Justiție. Astfel, Tribunalul a săvârșit o eroare de drept prin faptul că a anulat decizia în litigiu pentru încălcarea articolului 100 alineatul (2) din Regulamentul financiar general coroborat cu articolul 296 TFUE.

               5.

               Prin intermediul celui de al patrulea motiv, recurentul pretinde că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept prin acordarea de despăgubiri primei reclamante în primă instanță, având în vedere că nu a fost demonstrată una dintre condițiile cumulative ale răspunderii extracontractuale a instituțiilor Uniunii (și anume existența unui comportament ilicit). Cu titlu subsidiar, recurentul susține că, chiar dacă recursul EUIPO nu ar trebui admis decât în ceea ce privește primul motiv, hotărârea atacată ar trebui totuși anulată în măsura în care impune obligația de a plăti despăgubiri, întrucât, în prezenta cauză, nu este demonstrată existența unei legături cauzale între comportamentul ilicit subzistent (eroarea vădită de apreciere și nemotivarea) și prejudiciul pretins. Cu titlu subsidiar, recurentul a arătat că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept prin acordarea de despăgubiri în temeiul pierderii unei șanse, având în vedere că un astfel de temei pentru acordarea de despăgubiri nu poate fi considerat un principiu general comun legislațiilor statelor membre și a încălcat astfel prevederea explicită a articolului 340 TFUE.


title: Cauza C-189/07: Acțiune introdusă la 3 aprilie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Spaniei

text:
               9.6.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/10

         Acțiune introdusă la 3 aprilie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Spaniei
   (Cauza C-189/07)
   (2007/C 129/17)
   Limba de procedură: spaniola
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: P. Oliver și F. Jimeno Fernández, agenți)

      Pârât: Regatul Spaniei
   Concluziile reclamantei

               —

               constatarea faptului că:
               prin abținerea de la finalizarea în mod satisfăcător a controlului, inspecției și supravegherii, în teritoriul propriu și în apele maritime aflate sub suveranitatea sau jurisdicția sa, a exercitării pescuitului, inclusiv a activităților de debarcare și comercializare a speciilor supuse prevederilor privind dimensiunile minime în temeiul Regulamentelor (CE) nr. 850/98 (1) și 2406/96 (2); și
               prin nedepunerea de eforturi suficiente pentru adoptarea tuturor măsurilor adecvate împotriva celor responsabili de încălcări ale legislației comunitare, în principal prin intermediul deschiderii unei proceduri administrative sau penale și prin aplicarea unor sancțiuni disuasive acestor responsabili,
               Regatul Spaniei nu și-a îndeplinit obligațiile ce îi revin în temeiul articolului 2 alineatul (1) și al articolului 31 alineatele (1) și (2) din Regulamentul (CEE) nr. 2847/93 (3).

               —

               obligarea Regatului Spaniei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Cadrul normativ aplicabil solicită statelor membre:

               —

               punerea în aplicare a unui sistem eficace de control, inspecție și supraveghere a activităților de debarcare și comercializare a speciilor supuse prevederilor privind dimensiunile minime.

               —

               aplicarea de măsuri sancționatorii disuasive celor responsabili de încălcări ale legislației comunitare.

               —

               punerea efectiv în executare a sancțiunilor ce s-ar putea impune acestor responsabili în scopul evitării îmbogățirii fără justă cauză derivate dintr-o activitate ilegală.

         În prezenta cauză s-a constatat pe bună dreptate că Spania nu a îndeplinit obligațiile pe care legislația comunitară i le impune în materia controlului și sancționării încălcărilor în domeniul pescuitului. Această neîndeplinire a fost dovedită nu numai prin intermediul concluziilor la care au ajuns inspectorii comunitari, ci și prin declarația pârâtului însuși.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 850/98 al Consiliului din 30 martie 1998 pentru conservarea resurselor de pescuit prin măsuri tehnice de protecție a puietului de organisme marine (JO L 125, p. 1).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 2406/96 al Consiliului din 26 noiembrie 1996 privind stabilirea standardelor comune de piață pentru anumite produse pescărești (JO L 334, p. 1).

      (3)  Regulamentul (CE) nr. 2847/93 al Consiliului din 12 octombrie 1993 de instituire a unui sistem de control aplicabil politicii comune din domeniul pescuitului.


title: Cauza T-145/12: Hotărârea Tribunalului din 25 aprilie 2013 — Bayerische Motoren Werke/OAPI (ECO PRO) [ „Marcă comunitară — Înregistrare internațională care desemnează Comunitatea Europeană — Marca verbală ECO PRO — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               8.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 164/16

         Hotărârea Tribunalului din 25 aprilie 2013 — Bayerische Motoren Werke/OAPI (ECO PRO)
   (Cauza T-145/12) (1)

   (Marcă comunitară - Înregistrare internațională care desemnează Comunitatea Europeană - Marca verbală ECO PRO - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2013/C 164/30
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Bayerische Motoren Werke AG (Munchen, Germania) (reprezentant: C. Onken, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: P. Bullock, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 18 ianuarie 2012 (cauza R 1418/2011-4) privind înregistrarea internațională care desemnează Comunitatea Europeană, a semnului verbal ECO PRO

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Bayerische Motoren Werke AG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 165, 9.6.2012.


title: Cauza C-543/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Cour constitutionnelle (Belgia) la 27 noiembrie 2014 – Ordre des barreaux francophones et germanophone și alții/Conseil des ministres

text:
               9.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 46/24

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Cour constitutionnelle (Belgia) la 27 noiembrie 2014 – Ordre des barreaux francophones et germanophone și alții/Conseil des ministres
   (Cauza C-543/14)
   (2015/C 046/31)
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour constitutionnelle

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Ordre des barreaux francophones et germanophone și alții,
   Vlaams Netwerk van Verenigingen waar armen het woord nemen ASBL și alții,
   Jimmy Tessens și alții,
   Orde van Vlaamse Balies,
   Ordre des avocats du barreau d’Arlon și alții

      Pârât: Conseil des ministres

      Întrebările preliminare

               1)

                           a)

                           Prin faptul că serviciile prestate de avocați sunt supuse la plata TVA-ului, fără a ține seama, având în vedere dreptul la asistența unui avocat și principiul egalității armelor, de împrejurarea că justițiabilul care nu beneficiază de asistență juridică este sau nu este supus la plata TVA-ului, Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (1) este compatibilă cu articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene coroborat cu articolul 14 din Pactul internațional cu privire la drepturile civile și politice și cu articolul 6 din Convenția europeană a drepturilor omului, în măsura în care acest articol recunoaște oricărei persoane dreptul la un proces echitabil, posibilitatea de a fi consiliată, apărată și reprezentată și dreptul la o asistență juridică pentru cei care nu dispun de resurse suficiente, atunci când aceasta este necesară pentru a-i asigura accesul efectiv la justiție?

                           b)

                           Pentru aceleași motive, Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 este compatibilă cu articolul 9 alineatele (4) și (5) din Convenția privind accesul la informație, participarea publicului la luarea deciziei și accesul la justiție în probleme de mediu, semnată la Aarhus la 25 iunie 1998, în măsura în care aceste dispoziții prevăd un drept de acces la justiție fără ca aceste proceduri să coste foarte mult și prin „stabilirea unui mecanism de asistență pentru a elimina sau a reduce obstacolele financiare ori de altă natură privind accesul la justiție”?

                           c)

                           Serviciile furnizate de avocați în cadrul unui sistem național de asistență juridică pot fi incluse în categoria serviciilor prevăzute la articolul 132 alineatul (1) litera (g) din Directiva 2006/112/CE, citată anterior, care sunt direct legate de ajutorul social și securitatea socială, sau pot fi scutite în temeiul unei alte dispoziții din directivă? În cazul unui răspuns negativ la această întrebare, Directiva 2006/112/CE, interpretată în sensul că nu permite scutirea de TVA a serviciilor prestate de avocați în favoarea justițiabililor care beneficiază de asistență juridică în cadrul unui sistem național de asistență juridică, este compatibilă cu articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene coroborat cu articolul 14 din Pactul internațional cu privire la drepturile civile și politice și cu articolul 6 din Convenția europeană a drepturilor omului?

               2)

               În cazul unui răspuns negativ la întrebările menționate la punctul 1, articolul 98 din Directiva 2006/112/CE, în măsura în care nu prevede posibilitatea de a aplica o cotă redusă de TVA pentru serviciile prestate de avocați, eventual după cum justițiabilul care nu beneficiază de asistență juridică este sau nu este supus la plata TVA-ului, este compatibil cu articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene coroborat cu articolul 14 din Pactul internațional cu privire la drepturile civile și politice și cu articolul 6 din Convenția europeană a drepturilor omului, în măsura în care acest articol recunoaște oricărei persoane dreptul la un proces echitabil, posibilitatea de a fi consiliată, apărată și reprezentată și dreptul la asistență juridică pentru cei care nu dispun de resurse suficiente, atunci când aceasta este necesară pentru a-i asigura accesul efectiv la justiție?

               3)

               În cazul unui răspuns negativ la întrebările menționate la punctul 1, articolul 132 din Directiva 2006/112/CE este compatibil cu principiul egalității și nediscriminării prevăzut la articolele 20 și 21 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și cu articolul 9 din Tratatul privind Uniunea Europeană coroborat cu articolul 47 din această cartă, în măsura în care nu prevede, printre activitățile de interes general, scutirea de TVA în favoarea prestațiilor avocaților, în condițiile în care alte prestări de servicii sunt scutite ca activități de interes general, de exemplu prestațiile efectuate de serviciile poștale publice, diferite prestații medicale sau prestații legate de învățământ, sport sau cultură, iar această diferență de tratament între serviciile prestate de avocați și serviciile scutite de articolul 132 din directivă dă naștere la îndoieli suficiente din moment ce serviciile prestate de avocați contribuie la respectarea anumitor drepturi fundamentale?

               4)

                           a)

                           În cazul unui răspuns negativ la întrebările menționate la punctele 1 și 3, articolul 371 din Directiva 2001/112/CE poate fi interpretat, în conformitate cu articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, în sensul că permite unui stat membru al Uniunii să mențină parțial scutirea serviciilor prestate de avocați atunci când aceste prestații sunt efectuate în favoarea justițiabililor care nu sunt supuși la plata TVA-ului?

                           b)

                           Articolul 371 din Directiva 2006/112/CE poate fi interpretat de asemenea, în conformitate cu articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, în sensul că permite unui stat membru al Uniunii să mențină parțial scutirea serviciilor prestate de avocați atunci când aceste prestații sunt efectuate în favoarea justițiabililor care beneficiază de asistență juridică în cadrul unui sistem național de asistență juridică?

      (1)  JO L 347, p. 1, Ediţie specială, 09/vol. 3, p. 7.


title: Cauza T-154/09: Hotărârea Tribunalului din 17 mai 2013 — MRI/Comisia ( „Concurență — Înțelegeri — Piața europeană a conductelor marine — Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 81 CE și a articolului 53 din Acordul privind SEE — Stabilirea prețurilor, împărțirea pieței și schimburi de informații sensibile din punct de vedere comercial — Noțiunea de încălcare continuă sau repetată — Prescripție — Obligația de motivare — Egalitate de tratament — Încredere legitimă — Amenzi — Gravitatea și durata încălcării — Circumstanțe atenuante — Cooperare” )

text:
               29.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 189/17

         Hotărârea Tribunalului din 17 mai 2013 — MRI/Comisia
   (Cauza T-154/09) (1)

   (Concurență - Înțelegeri - Piața europeană a conductelor marine - Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 81 CE și a articolului 53 din Acordul privind SEE - Stabilirea prețurilor, împărțirea pieței și schimburi de informații sensibile din punct de vedere comercial - Noțiunea de încălcare continuă sau repetată - Prescripție - Obligația de motivare - Egalitate de tratament - Încredere legitimă - Amenzi - Gravitatea și durata încălcării - Circumstanțe atenuante - Cooperare)
   2013/C 189/31
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Manuli Rubber Industries SpA (MRI) (Milano, Italia) (reprezentanți: L. Radicati di Brozolo, M. Pappalardo și E. Marasà, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: V. Di Bucci, S. Noë și L. Prete, agenți)

      Obiectul

   Cu titlu principal, o cerere de anulare în parte a Deciziei C(2009) 428 final a Comisiei din 28 ianuarie 2009 privind o procedură de aplicare a articolului 81 [CE] și a articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/39406 — Conducte marine), în măsura în care această decizie privește reclamanta, și, în subsidiar, o cerere de anulare sau de reducere substanțială a amenzii care i-a fost aplicată prin decizia menționată

      Dispozitivul

               1.

               Anulează articolul 2 litera (f) din Decizia C(2009) 428 final a Comisiei din 28 ianuarie 2009 privind o procedură de aplicare a articolului 81 [CE] și a articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/39406 — Conducte marine).

               2.

               Stabilește cuantumul amenzii aplicate MRI la 4 900 000 de euro.

               3.

               Respinge în rest acțiunea.

               4.

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 141, 20.6.2009.


title: Cauza C-495/08: Acțiune introdusă la 14 noiembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord

text:
               7.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/17

         Acțiune introdusă la 14 noiembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord
   (Cauza C-495/08)
   (2009/C 32/27)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: P. Oliver și J.-B. Laignelot, agenți)

      Pârât: Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord
   Concluziile reclamantei

               1.

               Constatarea faptului că,
               neprevăzând că deciziile individuale de a nu efectua o evaluare a efectelor asupra mediului în temeiul articolului 4 alineatul (2) din Directiva 85/337/CEE (1) a Consiliului, astfel cum a fost modificată, trebuie să aibă la bază o motivare suficientă și
               neimpunând obligația ca solicitările formulate în cadrul „ROMP” în Țara Galilor înainte de 15 noiembrie 2000 să îndeplinească cerințele directivei,
               Regatul Unit nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul directivei;

               2.

               obligarea Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Legislația în vigoare în Regatul Unit nu impune obligația de motivare decât în cazul în care este considerată necesară o evaluare a efectelor asupra mediului (denumită în continuare „EEM”). Dacă, pentru orice motiv, autoritatea competentă în materie de planificare sau ministrul ajung la concluzia că nu este necesară o EEM, nu există nicio prevedere legislativă care să impună oferirea de motive în susținerea acestei concluzii. Comisia arată că deciziile individuale, adoptate de statele membre, de a nu efectua o evaluare în temeiul articolului 4 alineatele (2)-(4) din directivă trebuie să aibă la bază o motivare suficientă.
   Pe de altă parte, Regatul Unit nu a adoptat în Țara Galilor prevederi legislative care să impună obligația ca solicitările de revizuire a Planului de Extracție a Mineralelor (denumit „ROMP”) să îndeplinească cerințele directivei.

      (1)  Directiva 85/337/CEE a Consiliului privind evaluarea efectelor anumitor proiecte publice și private asupra mediului, JO L 175, p. 4, Ediție specială, 15/vol. 1, p. 174.


title: Cauza T-285/16: Ordonanța Tribunalului din 15 mai 2017 – Dominator International/EUIPO (DREAMLINE) [„Marcă a Uniunii Europene — Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană — Marca verbală DREAMLINE — Motive absolute de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 207/2009 — Articolul 7 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009 — Acțiune în parte vădit inadmisibilă și în parte vădit nefondată — Articolul 126 din Regulamentul de procedură”]

text:
               17.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 231/24

         Ordonanța Tribunalului din 15 mai 2017 – Dominator International/EUIPO (DREAMLINE)
   (Cauza T-285/16) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană - Marca verbală DREAMLINE - Motive absolute de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 207/2009 - Articolul 7 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009 - Acțiune în parte vădit inadmisibilă și în parte vădit nefondată - Articolul 126 din Regulamentul de procedură”])
   (2017/C 231/30)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Dominator International GmbH (Viena, Austria) (reprezentant: N. Gugerbauer, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: A. Schifko, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 4 martie 2016 (cauza R 1669/2015-2) privind înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană a mărcii verbale DREAMLINE

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Dominator International GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 260, 18.7.2016.


title: Cauza T-385/10 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 7 decembrie 2010 — ArcelorMittal Wire France și alții/Comisia ( „Măsuri provizorii — Concurență — Decizie a Comisiei de aplicare a unei amenzi — Garanție bancară — Cerere de suspendare a executării — Prejudiciu financiar — Absența unor circumstanțe excepționale — Absența urgenței” )

text:
               19.2.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 55/24

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 7 decembrie 2010 — ArcelorMittal Wire France și alții/Comisia
   (Cauza T-385/10 R)
   (Măsuri provizorii - Concurență - Decizie a Comisiei de aplicare a unei amenzi - Garanție bancară - Cerere de suspendare a executării - Prejudiciu financiar - Absența unor circumstanțe excepționale - Absența urgenței)
   2011/C 55/43
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamante: ArcelorMittal Wire France și alții (Bourg-en-Bresse, Franța); ArcelorMittal Fontaine (Fontaine-l'Évêque, Belgia) și ArcelorMittal Verderio Srl (Verderio Inferiore, Italia) (reprezentanți: H. Calvet, O. Billard și M. Pittie, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Giolito, L. Parpala și V. Bottka, agenți)

      Obiectul

   Cerere de suspendare a executării articolului 2 din Decizia C(2010) 4387 final a Comisiei din 30 iunie 2010 privind o procedură de aplicare a articolului 101 [TFUE] și a articolului 53 din Acordul SEE (cazul COMP/38.344 — Oțel pentru precomprimare), astfel cum a fost modificată prin Decizia C(2010) 6676 final a Comisiei din 30 septembrie 2010

      Dispozitivul

               1.

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2.

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza C-352/13: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 21 mai 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Landgericht Dortmund – Germania) – Cartel Damage Claims (CDC) Hydrogen Peroxide SA/Akzo Nobel NV, Solvay SA/NV, Kemira Oyj, FMC Foret, SA [Trimitere preliminară — Spațiul de libertate, securitate și justiție — Competență judiciară în materie civilă și comercială — Regulamentul (CE) nr. 44/2001 — Competențe speciale — Articolul 6 punctul 1 — Acțiune formulată împotriva mai multor pârâți care au domiciliul în diferite state membre și care au participat la o înțelegere declarată contrară articolului 81 CE și articolului 53 din Acordul privind Spațiul Economic European, pentru a obține obligarea în solidar a acestora la plata de daune interese și furnizarea de informații — Competența instanței sesizate în privința copârâților — Desistare față de pârâtul cu domiciliul în statul membru în care se află instanța sesizată — Competența în materie delictuală sau cvasidelictuală — Articolul 5 punctul 3 — Clauze atributive de competență — Articolul 23 — Punerea în aplicare eficace a interdicției privind înțelegerile]

text:
               20.7.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 236/3

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 21 mai 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Landgericht Dortmund – Germania) – Cartel Damage Claims (CDC) Hydrogen Peroxide SA/Akzo Nobel NV, Solvay SA/NV, Kemira Oyj, FMC Foret, SA
   (Cauza C-352/13) (1)

   ([Trimitere preliminară - Spațiul de libertate, securitate și justiție - Competență judiciară în materie civilă și comercială - Regulamentul (CE) nr. 44/2001 - Competențe speciale - Articolul 6 punctul 1 - Acțiune formulată împotriva mai multor pârâți care au domiciliul în diferite state membre și care au participat la o înțelegere declarată contrară articolului 81 CE și articolului 53 din Acordul privind Spațiul Economic European, pentru a obține obligarea în solidar a acestora la plata de daune interese și furnizarea de informații - Competența instanței sesizate în privința copârâților - Desistare față de pârâtul cu domiciliul în statul membru în care se află instanța sesizată - Competența în materie delictuală sau cvasidelictuală - Articolul 5 punctul 3 - Clauze atributive de competență - Articolul 23 - Punerea în aplicare eficace a interdicției privind înțelegerile])
   (2015/C 236/04)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Landgericht Dortmund

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Cartel Damage Claims (CDC) Hydrogen Peroxide SA

      Pârâte: Akzo Nobel NV, Solvay SA/NV, Kemira Oyj, FMC Foret, SA

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 6 punctul 1 din Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială trebuie interpretat în sensul că norma de concentrare a competențelor în cazul pluralității de pârâți pe care această dispoziție o stabilește se poate aplica în privința unei acțiuni prin care se solicită obligarea în solidar la daune interese și la furnizarea de informații, în acest context, a unor întreprinderi care au participat în mod diferit, pe plan geografic și temporal, la o încălcare unică și continuă a interdicției privind înțelegerile prevăzute de dreptul Uniunii, constatată printr-o decizie a Comisiei Europene, și aceasta chiar atunci când reclamantul s-a desistat de acțiunea sa față de singurul copârât care are domiciliul în statul membru în care se află sediul instanței sesizate, cu excepția situației în care se stabilește existența unei coluziuni între reclamant și respectivul copârât pentru a crea sau a menține, în mod artificial, condițiile de aplicare a dispoziției menționate la data introducerii acestei acțiuni.

               2)

               Articolul 5 punctul 3 din Regulamentul nr. 44/2001 trebuie interpretat în sensul că, atunci când se solicită în justiție daune interese unor pârâți cu sediul în diferite state membre ca urmare a unei încălcări unice și continue la care pârâții au participat în mai multe state membre la date și în locuri diferite, această încălcare a articolului 101 TFUE și a articolului 53 din Acordul privind Spațiul Economic European din 2 mai 1992 fiind constatată de Comisia Europeană, fapta prejudiciabilă s-a produs în privința fiecărei pretinse victime, luată în considerare în mod individual, fiecare dintre acestea putând, în temeiul respectivului articol 5 punctul 3, să aleagă să introducă propria acțiune fie în fața instanței de la locul unde a fost încheiată în mod definitiv înțelegerea în cauză sau, după caz, de la locul unde a fost încheiat un acord specific și identificabil ca reprezentând, singur, evenimentul cauzator al prejudiciului pretins, fie în fața instanței de la locul unde se află propriul sediul social.

               3)

               Articolul 23 alineatul (1) din Regulamentul nr. 44/2001 trebuie interpretat în sensul că permite, în cazul în care se solicită în justiție daune interese ca urmare a unei încălcări a articolului 101 TFUE și a articolului 53 din Acordul privind Spațiul Economic European din 2 mai 1992, să se ia în considerare clauzele atributive de competență cuprinse în contractele de livrare, chiar dacă o astfel de luare în considerare are ca efect derogarea de la normele de competență internațională prevăzute la articolul 5 punctul 3 și/sau la articolul 6 punctul 1 din regulamentul menționat, cu condiția ca aceste clauze să se refere la diferendele privind răspunderea ce rezultă dintr-o încălcare a dreptului concurenței.

      (1)  JO C 298, 12.10.2013.


title: Cauza T-500/17: Acțiune introdusă la 7 august 2017 – Hubei Xinyegang Special Tube/Comisia

text:
               25.9.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 318/25

         Acțiune introdusă la 7 august 2017 – Hubei Xinyegang Special Tube/Comisia
   (Cauza T-500/17)
   (2017/C 318/32)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Hubei Xinyegang Special Tube Co. Ltd (Huangshi, China) (reprezentanți: E. Vermulst și J. Cornelis, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2017/804 al Comisiei din 11 mai 2017 de instituire a unei taxe antidumping definitive asupra importurilor de anumite țevi și tuburi fără sudură din fier (cu excepția fontei) sau din oțel (cu excepția celui inoxidabil), cu secțiune transversală circulară, cu un diametru exterior mai mare de 406,4 mm, originare din Republica Populară Chineză (JO 2017 L 121, p. 3) cel puțin în ceea ce o privește pe reclamantă; și

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată ale reclamantei.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe încălcarea de către Comisie a articolului 3 alineatele (2) și (3) din Regulamentul de bază (1), precum și a articolelor 3.1 și 3.2 din Acordul antidumping al OMC, la stabilirea subcotării prețului. Potrivit reclamantei, Comisia s-a limitat doar la efectuarea unei comparații matematice între prețurile anului 2015 fără efectuarea unei evaluări dinamice a evoluției și a tendințelor prețurilor în relația dintre prețurile importurilor și prețurile interne. Reclamanta susține că Comisia nici nu a stabilit subcotarea prețului produsului în ansamblu.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea de către Comisie a articolului 3 alineatul (6) din Regulamentul de bază (articolul 3.5 din Acordul antidumping al OMC) prin întemeierea analizei raportului de cauzalitate pe o determinare nelegală a subcotării.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe faptul că prin stabilirea unei legături cauzale între importurile care fac obiectul unui dumping și prejudiciul suferit de industria din Uniune, Comisia a săvârșit o eroare vădită atunci când a constatat că (1) a existat o corelație între importurile care fac obiectul unui dumping și prejudiciul suferit de industria din Uniune; (2) că alți factori (scăderea rezultatelor la export și a cererii și o creștere a importurilor din alte țări) nu rup, în mod individual sau împreună această legătură de cauzalitate.

               4.

               Al patrulea motiv întemeiat pe faptul că Comisia și-a încălcat obligația de diligență și de bună administrare întrucât a refuzat să realizeze analize ale prejudiciului și de cauzalitate pe segmente, nereușind astfel să garanteze faptul că constatările sale cu privire la prejudiciu și la legătura de cauzalitate nu au fost denaturate.

      (1)  Regulamentul (UE) 2016/1036 al Parlamentului European și al Consiliului din 6 iunie 2016 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Uniunii Europene (JO 2016 L 176, p. 21).


title: Cauza C-109/12: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 3 octombrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Korkein hallinto-oikeus — Finlanda) — Laboratoires Lyocentre/Lääkealan turvallisuus- ja kehittämiskeskus, Sosiaali- ja terveysalan lupa- ja valvontavirasto (Trimitere preliminară — Apropierea legislațiilor — Dispozitive medicale — Directiva 93/42/CEE — Medicamente de uz uman — Directiva 2001/83/CE — Dreptul autorității naționale competente de a clasifica drept medicament de uz uman un produs comercializat în alt stat membru drept dispozitiv medical care poată marcajul CE — Procedură aplicabilă)

text:
               23.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 344/22

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 3 octombrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Korkein hallinto-oikeus — Finlanda) — Laboratoires Lyocentre/Lääkealan turvallisuus- ja kehittämiskeskus, Sosiaali- ja terveysalan lupa- ja valvontavirasto
   (Cauza C-109/12) (1)

   (Trimitere preliminară - Apropierea legislațiilor - Dispozitive medicale - Directiva 93/42/CEE - Medicamente de uz uman - Directiva 2001/83/CE - Dreptul autorității naționale competente de a clasifica drept medicament de uz uman un produs comercializat în alt stat membru drept dispozitiv medical care poată marcajul CE - Procedură aplicabilă)
   2013/C 344/37
   Limba de procedură: finlandeza

      Instanța de trimitere

   Korkein hallinto-oikeus

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Laboratoires Lyocentre

      Pârâte: Lääkealan turvallisuus- ja kehittämiskeskus, Sosiaali- ja terveysalan lupa- ja valvontavirasto

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Korkein hallinto oikeus — Interpretarea Directivei 93/42/CEE a Consiliului din 14 iunie 1993 privind dispozitivele medicale (JO L 169, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 11, p. 244) și a Directivei 2001/83/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 noiembrie 2001 de instituire a unui cod comunitar cu privire la medicamentele de uz uman (JO L 311, p. 67, Ediție specială, 13/vol. 33, p. 3), astfel cum a fost modificată prin Directiva 2004/27/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 de modificare a Directivei 2001/83/CE de instituire a unui cod comunitar cu privire la medicamentele de uz uman (JO L 136, p. 34, Ediție specială, 13/vol. 44, p. 116) — Preparat vaginal care conține bacterii lactice vii — Dreptul autorității naționale competente de a califica un preparat comercializat într un alt stat membru ca dispozitiv medical prevăzut cu marcajul CE, în sensul Directivei 93/42, ca medicament în sensul Directivei 2001/83, pe baza efectelor sale farmacologice, imunologice sau metabolice — Procedura aplicabilă

      Dispozitivul

               1.

               O clasificare a unui produs, într un stat membru, drept dispozitiv medical care poartă marcajul CE în temeiul Directivei 93/42/CEE a Consiliului din 14 iunie 1993 privind dispozitivele medicale, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2007/47/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 septembrie 2007, nu se opune ca autoritățile competente ale altui stat membru să clasifice același produs drept medicament în sensul articolului 1 punctul 2 litera (b) din Directiva 2001/83/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 noiembrie 2001 de instituire a unui cod comunitar cu privire la medicamentele de uz uman, astfel cum a fost modificată prin Regulamentul (CE) nr. 1901/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 12 decembrie 2006, în temeiul acțiunii sale farmacologice, imunologice sau metabolice.

               2.

               Autoritățile competente dintr un stat membru, în vederea clasificării drept medicament în temeiul Directivei 2001/83, astfel cum a fost modificată prin Regulamentul nr. 1901/2006, a unui produs deja clasificat într un alt stat membru drept dispozitiv medical care poartă marcajul CE în temeiul Directivei 93/42, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2007/47, trebuie, anterior aplicării procedurii de clasificare prevăzute de Directiva 2001/83, astfel cum a fost modificată prin Regulamentul nr. 1901/2006, să aplice procedura prevăzută la articolul 18 din Directiva 93/42, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2007/47, și, dacă este necesar, pe cea prevăzută la articolul 8 din Directiva 93/42 menționată.

               3.

               În cadrul aceluiași stat membru, un produs care, deși nu este identic cu alt produs clasificat drept medicament, are totuși în comun cu acesta același component și același mod de acțiune nu poate, în principiu, să fie comercializat drept dispozitiv medical în temeiul Directivei 93/42, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2007/47, cu excepția cazului în care altă caracteristică proprie unui astfel de produs, relevantă din punctul de vedere al articolului 1 alineatul (2) litera (a) din Directiva 93/42 menționată, impune calificarea și comercializarea acestuia ca dispozitiv medical, aspect care trebuie verificat de instanța de trimitere.

      (1)  JO C 133, 5.5.2012.


title: Cauza T-7/15: Acțiune introdusă la 8 ianuarie 2015 – Leopard/OAPI – Smart Market (LEOPARD true racing)

text:
               9.3.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 81/24

         Acțiune introdusă la 8 ianuarie 2015 – Leopard/OAPI – Smart Market (LEOPARD true racing)
   (Cauza T-7/15)
   (2015/C 081/31)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Leopard SA (Howald, Luxemburg) (reprezentant: P. Lê Dai, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Smart Market, SLU (Alcantarilla, Spania)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca comunitară figurativă care cuprinde elementele verbale „LEOPARD true racing” – cererea de înregistrare nr. 10 139 202

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a OAPI din 02/10/2014 în cauza R 1866/2013-1

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea în parte a deciziei atacate;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-117/14: Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 5 februarie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado de lo Social n° 23 de Madrid – Spania) – Grima Janet Nisttahuz Poclava/Jose María Ariza Toledano (Trimitere preliminară – Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene – Acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP – Reglementare națională care prevede un contract de muncă pe durată nedeterminată cu o perioadă de probă de un an – Punerea în aplicare a dreptului Uniunii – Lipsă – Necompetența Curții)

text:
               30.3.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 107/13

      Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 5 februarie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado de lo Social no 23 de Madrid – Spania) – Grima Janet Nisttahuz Poclava/Jose María Ariza Toledano
      (Cauza C-117/14) (1)

      ((Trimitere preliminară - Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP - Reglementare națională care prevede un contract de muncă pe durată nedeterminată cu o perioadă de probă de un an - Punerea în aplicare a dreptului Uniunii - Lipsă - Necompetența Curții))
      (2015/C 107/17)
      Limba de procedură: spaniola

         Instanța de trimitere

      Juzgado de lo Social no 23 de Madrid

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Grima Janet Nisttahuz Poclava

         Pârât: Jose María Ariza Toledano

         Dispozitivul

      Curtea de Justiție a Uniunii Europene nu este competentă să răspundă la întrebările adresate cu titlu preliminar de Juzgado de lo Social no 23 de Madrid (Spania) prin decizia din 4 martie 2014.

         (1)  JO C 151, 19.5.2014.


title: Cauza C-72/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesverwaltungsgericht Leipzig (Germania) la 13 februarie 2012 — Gemeinde Altrip și alții/Land Rheinland-Pfalz

text:
               5.5.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 133/15

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesverwaltungsgericht Leipzig (Germania) la 13 februarie 2012 — Gemeinde Altrip și alții/Land Rheinland-Pfalz
   (Cauza C-72/12)
   2012/C 133/28
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesverwaltungsgericht Leipzig

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Gemeinde Altrip, Gebrüder Hört GbR, Willi Schneider

      Pârât: Land Rheinland-Pfalz

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 6 alineatul (1) din Directiva 2003/35/CE (1) trebuie interpretat în sensul că statele membre aveau obligația să prevadă că dispozițiile de drept național adoptate în vederea transpunerii articolului 10a din Directiva 85/337/CEE (2) se aplică procedurilor administrative de autorizare inițiate anterior datei de 25 iunie 2005, dar în cadrul cărora autorizațiile au fost acordate numai după această dată?

               2.

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare:
               Articolul 10a din Directiva 85/337/CEE, astfel cum a fost modificat prin Directiva 2003/35/CE, trebuie interpretat în sensul că statele membre aveau obligația de a extinde aplicabilitatea dispozițiilor naționale adoptate în vederea transpunerii articolului 10a din Directiva 85/337/CEE și referitoare la contestarea legalității procedurii de adoptare a unei decizii, și la ipoteza în care evaluarea efectelor asupra mediului a fost realizată, însă prezintă neregularități?

               3.

               În cazul unui răspuns afirmativ la a doua întrebare:
               Articolul 10a din Directiva 85/337/CEE trebuie interpretat în sensul că, în cazurile în care procedura de drept administrativ a unui stat membru prevede, astfel cum permite articolul 10a alineatul (1) litera (b) din Directiva 85/337/CEE, principiul că membrii publicului interesat au acces la o cale de atac în fața unei instanțe judiciare numai cu condiția de a pretinde încălcarea unui drept,

                           a)

                           o acțiune judiciară de contestare a legalității procedurii de adoptare a unei decizii în privința cărora se aplică dispozițiile Directivei privind participarea publicului poate fi admisă și poate determina anularea deciziei numai atunci când, în circumstanțele speței, există posibilitatea concretă ca, în lipsa viciului de procedură, decizia atacată să fi fost diferită, precum și atunci când viciul de procedură afectează totodată poziția juridică materială a reclamantului, sau în sensul că

                           b)

                           în cadrul acțiunii judiciare de contestare a legalității procedurii de adoptare a deciziilor în privința cărora se aplică dispozițiile Directivei privind participarea publicului trebuie să se acorde mai multă importanță viciilor de procedură?

                     În cazul în care răspunsul la întrebarea anterioară este cel de la litera b):
               Ce condiții de fond trebuie să îndeplinească viciile de procedură pentru a fi reținute în favoarea reclamantului în cadrul acțiunii judiciare de contestare a legalității procedurii de adoptare a unei decizii?

      (1)  Directiva 2003/35/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 mai 2003 de instituire a participării publicului la elaborarea anumitor planuri și programe privind mediul și de modificare a Directivelor 85/337/CEE și 96/61/CE ale Consiliului în ceea ce privește participarea publicului și accesul la justiție (JO L 156, p. 17, Ediție specială, 15/vol. 10, p. 8)

      (2)  2Directiva 85/337/CEE Consiliului din 27 iunie 1985 privind evaluarea efectelor anumitor proiecte publice și private asupra mediului (JO L 175, p. 40, Ediție specială, 15/vol. 01, p. 174)


title: Cauza T-722/13: Ordonanța Tribunalului din 17 iulie 2014 – The Directv Group/OAPI – Bolloré (DIRECTV) ( „Marcă comunitară — Cerere de decădere — Retragerea cererii de decădere — Nepronunţare asupra fondului” )

text:
               13.10.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 361/8

         Ordonanța Tribunalului din 17 iulie 2014 – The Directv Group/OAPI – Bolloré (DIRECTV)
   (Cauza T-722/13) (1)

   ((„Marcă comunitară - Cerere de decădere - Retragerea cererii de decădere - Nepronunţare asupra fondului”))
   2014/C 361/09
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: The Directv Group, Inc. (El Segundo, Statele Unite) (reprezentant: F. Valentin, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă în faţa Tribunalului: Bolloré (Ergué Gabéric, Franța) (reprezentant: S. Legrand, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 25 octombrie 2013 (cauza R 1960/2012-2) privind o procedură de opoziție între Bolloré și The Directv Group, Inc.

      Dispozitivul

               1)

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2)

               Obligă reclamanta să suporte cheltuielile de judecată, inclusiv cheltuielile de judecată efectuate de pârât și de intervenientă.

      (1)  JO C 112, 14.4.2014.


title: Cauza C-82/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 19 februarie 2013 — Società cooperativa Madonna dei Miracoli/Regione Abruzzo, Ministero delle Politiche Agricole e Forestali

text:
               25.5.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 147/8

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 19 februarie 2013 — Società cooperativa Madonna dei Miracoli/Regione Abruzzo, Ministero delle Politiche Agricole e Forestali
   (Cauza C-82/13)
   2013/C 147/15
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Consiglio di Stato

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Società cooperativa Madonna dei Miracoli

      Pârâte: Regione Abruzzo, Ministero delle Politiche Agricole e Forestali

      Întrebările preliminare

               1.

               Este adevărat că Comisia Europeană a retras acordarea contribuției comunitare și ce act a fost adoptat în acest scop?
               Cu titlu subsidiar:

               2.

               ce valoare juridică trebuie acordată inacțiunii Comisiei, care nu a fost urmată de plata contribuției comunitare?

               3.

               inacțiunea Comisiei Europene, care nu a procedat la lichidarea contribuției comunitare, se opune aplicării articolului 42 litera (a) din Legea regională nr. 31/82 din Abruzzo, în temeiul căruia a fost acordată apelantei contribuția regională accesorie contribuției comunitare și, așadar, se opune plății contribuției regionale?
               În orice caz:

               4.

               care sunt obligațiile aflate în sarcina statului membru italian, în cazul în care inacțiunea Comisiei Europene continuă?


title: Cauza C-316/06: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 11 septembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Irlanda (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Mediu — Directiva 91/271/CEE — Poluare și activități prejudiciabile — Tratarea apelor urbane reziduale)

text:
               8.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 285/5

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 11 septembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Irlanda
   (Cauza C-316/06) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Mediu - Directiva 91/271/CEE - Poluare și activități prejudiciabile - Tratarea apelor urbane reziduale)
   (2008/C 285/07)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: S. Pardo Quintillán și D. Lawunmi, agenți)

      Pârâtă: Irlanda (reprezentant: D. O'Hagan, agent)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolului 4 alineatele (1) și (3) din Directiva 91/271/CEE a Consiliului din 21 mai 1991 privind tratarea apelor urbane reziduale (JO L 135, p. 40, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 43) — Lipsa asigurării faptului ca apele urbane reziduale provenind din mai multe localități să facă obiectul unei tratări secundare sau unei tratări echivalente înainte de a intra în sistemele de colectare (localitățile Bray, Howth, Letterkenny, Shanganagh, Sligo și Tramore County)
   Dispozitivul

               1)

               Prin faptul că nu a vegheat, pe de o parte, ca apele urbane reziduale provenind din localitățile denumite IE22, Bray, IE31, Howth, IE34, Letterkenny, IE40, Shanganagh, IE41, Sligo, și IE45, Tramore County Waterford, care intră în sistemele de colectare, înainte de a fi evacuate, să facă obiectul unei tratări secundare sau unei tratări echivalente, la data scadentă de 31 decembrie 2000 cel târziu și, pe de altă parte, ca evacuările respective să respecte, cel târziu la data scadentă menționată, condițiile din anexa I punctul B din Directiva nr. 91/271/CEE a Consiliului din 21 mai 1991 privind tratarea apelor urbane reziduale, Irlanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi reveneau în temeiul articolului 4 alineatele (1) și (3) din această directivă.

               2)

               Obligă Irlanda la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 224, 16.9.2006.


title: Cauza C-3/12: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 13 iunie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Conseil d'État — Franța) — Syndicat OP 84/Établissement national des produits de l’agriculture et de la mer (FranceAgrimer), succesor în drepturi al Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l’horticulture (VINIFLHOR), la rândul său succesor în drepturi al Office national interprofessionnel des fruits, des légumes et de l’horticulture (ONIFLHOR) (Agricultură — Fondul european de orientare și garantare agricolă — Noțiunea „perioadă de control” — Posibilitate de extindere de către un stat membru a perioadei de control în cazul unei imposibilități materiale de a efectua controlul în termenul stabilit — Rambursarea ajutoarelor primite — Sancțiuni)

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 225/23

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 13 iunie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Conseil d'État — Franța) — Syndicat OP 84/Établissement national des produits de l’agriculture et de la mer (FranceAgrimer), succesor în drepturi al Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l’horticulture (VINIFLHOR), la rândul său succesor în drepturi al Office national interprofessionnel des fruits, des légumes et de l’horticulture (ONIFLHOR)
   (Cauza C-3/12) (1)

   (Agricultură - Fondul european de orientare și garantare agricolă - Noțiunea „perioadă de control” - Posibilitate de extindere de către un stat membru a perioadei de control în cazul unei imposibilități materiale de a efectua controlul în termenul stabilit - Rambursarea ajutoarelor primite - Sancțiuni)
   2013/C 225/37
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Conseil d'État

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Syndicat OP 84

      Pârât: Établissement national des produits de l’agriculture et de la mer (FranceAgrimer), succesor în drepturi al Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l’horticulture (VINIFLHOR), la rândul său succesor în drepturi al Office national interprofessionnel des fruits, des légumes et de l’horticulture (ONIFLHOR)

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Conseil d'État — Interpretarea articolului 2 alineatul (4) din Regulamentul (CEE) nr. 4045/89 al Consiliului din 21 decembrie 1989 privind controalele efectuate de către statele membre cu privire la operațiunile care fac parte din sistemul de finanțare prin Fondul European de Orientare și Garantare Agricolă, secțiunea «Garantare» și de abrogare a Directivei 77/435/CEE (JO L 388, p.18, Ediție specială, 03/vol. 7, p. 196) — Noțiunea «perioadă de control» — Posibilitatea de prelungire, de către un stat membru, a perioadei de control în cazul imposibilității materiale de a efectua controlul ca urmare a comportamentului beneficiarului ajutoarelor — Restituirea ajutoarelor primite — Sancțiuni

      Dispozitivul

   Articolul 2 alineatul (4) primul paragraf din Regulamentul (CEE) nr. 4045/89 al Consiliului din 21 decembrie 1989 privind controalele efectuate de către statele membre cu privire la operațiunile care fac parte din sistemul de finanțare prin Fondul european de orientare și garantare agricolă, secțiunea „Garantare”, și de abrogare a Directivei 77/435/CEE, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 3094/94 al Consiliului din 12 decembrie 1994, trebuie interpretat în sensul că administrația poate, dacă este necesar, să continue operațiunile de control, anunțate în cursul perioadei de control cuprinse între data de 1 iulie a unui an și data de 30 iunie a anului următor, în afara perioadei respective fără ca procedura să fie afectată, din această cauză, de o neregulă pe care operatorul controlat ar putea să o invoce împotriva deciziei prin care se stabilesc consecințele care decurg din rezultatele acestui control.

      (1)  JO C 89, 24.3.2012.


title: Cauza T-639/14: Ordonanța Tribunalului din 9 februarie 2016 – DEI/Comisia („Ajutoare de stat — Plângeri — Decizii de respingere — Aprecierea preliminară a Comisiei — Decizia finală — Retragerea actului atacat — Nepronunțare asupra fondului”)

text:
               4.4.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 118/32

         Ordonanța Tribunalului din 9 februarie 2016 – DEI/Comisia
   (Cauza T-639/14) (1)

   ((„Ajutoare de stat - Plângeri - Decizii de respingere - Aprecierea preliminară a Comisiei - Decizia finală - Retragerea actului atacat - Nepronunțare asupra fondului”))
   (2016/C 118/36)
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI) (Atena, Grecia) (reprezentanţi: E. Bourtzalas, D. Waelbroeck, A. Oikonomou, C. Synodinos şi E. Salaka, avocaţi)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Bouchagiar şi É. Gippini Fournier, agenţi)

      Obiectul

   Cerere de anulare a scrisorii Comisiei COMP/E3/ON/AB/ark *2014/61460 din 12 iunie 2014 în care Comisia a respins plângerile reclamantei în materia ajutoarelor de stat.

      Dispozitivul

               1)

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2)

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra cererii în intervenție formulate de Alouminion tis Ellados AE.

               3)

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 395, 10.11. 2014.


title: Cauza T-80/14: Hotărârea Tribunalului din 15 septembrie 2016 – PT Musim Mas/Consiliul [„Dumping — Importuri de biomotorină originară din Indonezia — Percepere definitivă a taxei antidumping provizorii — Taxă antidumping definitivă — Dreptul la apărare — Articolul 2 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 — Valoare normală — Costuri de producție”]

text:
               31.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 402/28

         Hotărârea Tribunalului din 15 septembrie 2016 – PT Musim Mas/Consiliul
   (Cauza T-80/14) (1)

   ([„Dumping - Importuri de biomotorină originară din Indonezia - Percepere definitivă a taxei antidumping provizorii - Taxă antidumping definitivă - Dreptul la apărare - Articolul 2 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 - Valoare normală - Costuri de producție”])
   (2016/C 402/30)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: PT Perindustrian dan Perdagangan Musim Semi Mas (PT Musim Mas) (Medan, Indonezia) (reprezentanți: J. García Gallardo Gil Fournier, A. Verdegay Mena, avocați și C. Humpe, solicitor)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: inițial S. Boelaert, ulterior H. Marcos Fraile, agenți, asistați de R. Bierwagen și de C. Hipp, avocați)

      Interveniente în susținerea pârâtului: Comisia Europeană (reprezentanți: J. F. Brakeland, M. França și A. Stobiecka-Kuik, agenți) și European Biodiesel Board (EBB) (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: O. Prost și M. S. Dibling, avocați)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea în parte a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 1194/2013 al Consiliului din 19 noiembrie 2013 de impunere a unei taxe antidumping definitive și de percepere definitivă a taxei provizorii impuse asupra importurilor de biomotorină originară din Argentina și Indonezia (JO 2013, L 315, p. 2)

      Dispozitivul

               1)

               Anulează articolele 1 și 2 din Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1194/2013 al Consiliului din 19 noiembrie 2013 de impunere a unei taxe antidumping definitive și de percepere definitivă a taxei provizorii impuse asupra importurilor de biomotorină originară din Argentina și Indonezia, în măsura în care vizează PT Perindustrian dan Perdagangan Musim Semi Mas (PT Musim Mas).

               2)

               Consiliul Uniunii Europene suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de PT Musim Mas.

               3)

               Comisia Europeană și European Biodiesel Board (EBB) suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 102, 7.4.2014.


title: Cauza T-413/13: Hotărârea Tribunalului din 19 martie 2015 – City Cycle Industries/Consiliul [„Dumping — Importuri de biciclete expediate din Indonezia, Malaysia, Sri Lanka și Tunisia — Extindere la aceste importuri a taxei antidumping definitive impuse asupra importurilor de biciclete originare din China — Circumvenție — Lipsa cooperării — Articolul 13 din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 — Obligația de motivare — Eroare de apreciere — Egalitate de tratament — Acces la dosar”]

text:
               4.5.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 146/38

         Hotărârea Tribunalului din 19 martie 2015 – City Cycle Industries/Consiliul
   (Cauza T-413/13) (1)

   ([„Dumping - Importuri de biciclete expediate din Indonezia, Malaysia, Sri Lanka și Tunisia - Extindere la aceste importuri a taxei antidumping definitive impuse asupra importurilor de biciclete originare din China - Circumvenție - Lipsa cooperării - Articolul 13 din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 - Obligația de motivare - Eroare de apreciere - Egalitate de tratament - Acces la dosar”])
   (2015/C 146/52)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: City Cycle Industries (Colombo, Sri Lanka) (reprezentanți: T. Müller Ibold și F.-C. Laprévote, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: S. Boelaert, agent, asistat de R. Bierwagen și de C. Hipp, avocați)

      Interveniente în susținerea pârâtului: Comisia Europeană (reprezentanți: J.-F. Brakeland și M. França, agenți) și Maxcom Ltd (Plovdiv, Bulgaria) (reprezentanți: L. Ruessmann, avocat, și J. Beck, solicitor)

      Obiectul

   Cerere de anulare în parte a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 501/2013 al Consiliului din 29 mai 2013 de extindere a taxei antidumping definitive impuse prin Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 990/2011 asupra importurilor de biciclete originare din Republica Populară Chineză la importurile de biciclete expediate din Indonezia, Malaysia, Sri Lanka și Tunisia, indiferent dacă acestea sunt sau nu declarate ca fiind originare din Indonezia, Malaysia, Sri Lanka și Tunisia (JO L 153, p. 1)

      Dispozitivul

               1)

               Anulează articolul 1 alineatele (1) și (3) din Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 501/2013 al Consiliului din 29 mai 2013 de extindere a taxei antidumping definitive impuse prin Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 990/2011 asupra importurilor de biciclete originare din Republica Populară Chineză la importurile de biciclete expediate din Indonezia, Malaysia, Sri Lanka și Tunisia, indiferent dacă acestea sunt sau nu declarate ca fiind originare din Indonezia, Malaysia, Sri Lanka și Tunisia, în măsura în care privește City Cycle Industries.

               2)

               Consiliul Uniunii Europene suportă cheltuielile de judecată efectuate de City Cycle Industries, precum și pe cele proprii.

               3)

               Comisia Europeană și Maxcom Ltd suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 274, 21.9.2013.


title: Cauza C-322/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Court of Appeal (Civil Division) (England & Wales) la 5 iulie 2010 — Medeva BV/Comptroller-General of Patents

text:
               11.9.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 246/28

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Court of Appeal (Civil Division) (England & Wales) la 5 iulie 2010 — Medeva BV/Comptroller-General of Patents
   (Cauza C-322/10)
   ()
   2010/C 246/48
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   Court of Appeal (Civil Division) (England & Wales)

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Medeva BV

      Pârât: Comptroller-General of Patents

      Întrebările preliminare

               1.

               Regulamentul 469/2009 (1) (regulamentul) recunoaște printre celelalte obiective menționate în considerente, necesitatea acordării unui CSP de către fiecare stat membru al Comunității titularilor de brevete naționale sau comunitare în aceleași condiții, după cum se arată la considerentele (7) și (8). În lipsa unei armonizării a dreptului brevetelor la nivel comunitar, care este sensul formulării „produsul este protejat de un brevet de bază în vigoare”de la articolul 3 litera (a) din Regulament, și care sunt criteriile pentru a stabili acest lucru?

               2.

               În cazuri similare cu cel de față care privesc medicamente ce conțin mai multe principii active, există, în temeiul articolului 3 litera (a) din Regulament, criterii suplimentare sau diferite pentru a se stabili dacă „produsul este protejat de un brevet de bază în vigoare” sau nu este protejat, iar în cazul unui răspuns afirmativ, care sunt aceste criterii suplimentare sau diferite?

               3.

               În cazuri similare cu cel de față care privesc vaccinuri împotriva mai multor boli, există, în temeiul articolului 3 litera (a) din Regulament criterii suplimentare sau diferite pentru a se stabili dacă „produsul este protejat de un brevet de bază în vigoare” sau nu este protejat, iar în cazul unui răspuns afirmativ, care sunt aceste criterii suplimentare sau diferite?

               4.

               Este un vaccin împotriva mai multor boli care conține antigeni multipli „protejat de un brevet de bază”, în sensul articolului 3 litera (a), dacă unul dintre antigeni este „protejat de brevetul de bază în vigoare”?

               5.

               Este un vaccin împotriva mai multor boli care conține antigeni multipli „protejat de un brevet de bază”, în sensul articolului 3 litera (a), dacă toți antigenii folosiți împotriva unei boli sunt „protejați de brevetul de bază în vigoare”

               6.

               Regulamentul CSP și, în special articolul 3 litera (b) din acesta, permite acordarea unui certificat suplimentar de protecție pentru un singur principiu activ sau pentru o combinație de principii active în cazul în care:

                           (a)

                           un brevet de bază în vigoare protejează unicul principiu activ sau combinația de principii active, în sensul articolului 3 litera (a) din Regulamentul SPC; și

                           (b)

                           un medicament care conține unicul principiu activ sau combinația de principii active împreună cu unul sau cu mai multe alte principii active face obiectul unei autorizații valabile acordate în conformitate cu Directiva 2001/83/CE (2) sau cu Directiva 2001/82/CE (3), ce reprezintă prima autorizație de introducere pe piață, prin care se introduce pe piață unicul principiu activ sau combinația de principii active?

      (1)  Regulamentului (CE) nr. 469/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 6 mai 2009 privind certificatul suplimentar de protecție pentru medicamente (versiune codificată) (Text cu relevanță pentru SEE), JO L 152, p. 1.

      (2)  Directiva 2001/83/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 noiembrie 2001 de instituire a unui cod comunitar cu privire la medicamentele de uz uman, JO L 311, p. 67, Ediție specială, 13/vol. 33, p. 3.

      (3)  Directiva 2001/82/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 noiembrie 2001 de instituire a unui cod comunitar cu privire la produsele medicamentoase veterinare, JO L 311, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 33, p. 200.


title: Cauza T-302/11: Acțiune introdusă la 10 iunie 2011 — HeidelbergCement/Comisia

text:
               13.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 238/28

         Acțiune introdusă la 10 iunie 2011 — HeidelbergCement/Comisia
   (Cauza T-302/11)
   2011/C 238/49
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: HeidelbergCement AG (Heidelberg, Germania) (reprezentanți: U. Denzel și T. Holzmüller, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea articolelor 1 și 2 din Decizia Comisiei din 30 martie 2011 în cazul COMP/39520 — ciment și produse conexe potrivit articolului 263 al patrulea paragraf TFUE, în măsura în care o privesc pe reclamantă

               —

               obligarea Comisiei, conform articolului 87 alineatul (2) din Regulamentul de procedură al Tribunalului, la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv: încălcarea articolului 18 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 (1)

               Decizia atacată încalcă articolul 18 alineatul (3) din Regulamentul nr. 1/2003 întrucât nu specifică suficient obiectul investigației și solicită informații comerciale care nu ar fi „necesare” în sensul articolului 18 din Regulamentul nr. 1/2003 pentru a clarifica faptele imputate

                           —

                           Reclamantei nu i s-a comunicat nici în decizia atacată, nici în altă parte în cadrul procedurii comportamentul concret care i se impută. Decizia încalcă așadar obligația, prevăzută la articolului 18 alineatul (3) din Regulamentul nr. 1/2003, de a indica scopul investigației. Potrivit jurisprudenței constante a instanțelor Uniunii, faptele imputate trebuiau indicate în decizie cu suficientă precizie pentru ca destinatarii și instanțele să poată aprecia necesitatea informațiilor solicitate în vederea administrării probelor.

                           —

                           Decizia solicită din nou un mare volum de informații care ar fi fost deja transmise Comisiei ca răspuns la cereri de informații precedente. Informațiile aflate deja la dispoziția Comisiei nu ar fi „necesare” în sensul articolului 18 alineatul (3) din Regulamentul nr. 1/2003.

                           —

                           Nu se poate deduce o legătură între informațiile solicitate și „bănuiala” Comisiei. Aceasta ar abuza de competențele sale în temeiul articolului 18 alineatul (3) din Regulamentul nr. 1/2003 pentru a conduce o investigație generală asupra reclamantei („fishing expedition”). Pentru astfel de investigații pe piață, Comisia ar avea la dispoziție instrumentul prevăzut la articolul 17 din Regulamentul nr. 1/2003.

                           —

                           Comisia și-ar depăși competențele în temeiul articolului 18 alineatul (3) din Regulamentul nr. 1/2003 întrucât constrânge reclamanta în decizia atacată să analizeze și să evalueze informațiile solicitate.

               2.

               Al doilea motiv: încălcarea principiului proporționalității
               Întinderea informațiilor solicitate, alegerea mijloacelor și termenul scurt stabilit ar încălca principiului proporționalității.

                           —

                           Colectarea și pregătirea informațiilor solicitate în forma cerută ar fi excesive pentru reclamantă. Această sarcină ar fi disproporționată în raport cu caracterul general al informațiilor solicitate și cu scopul investigației.

                           —

                           Stabilirea termenului de 12 săptămâni pentru răspuns și refuzul Comisiei de a-l prelungi ar fi disproporționate. Ar fi imposibil pentru reclamantă din punct de vedere obiectiv să respecte acest termen.

               3.

               Al treilea motiv: încălcarea obligației de motivare prevăzute la articolul 296 al doilea paragraf TFUE
               Decizia atacată ar încălca și cerințele articolului 296 al doilea paragraf TFUE cu privire la motivarea corectă a unui act juridic întrucât nu ar permite să se deducă motivele Comisiei care o determină să solicite atâtea informații, să acționeze în aplicarea articolului 18 alineatul (3) din Regulamentul nr. 1/2003 și presiunea importantă de timp în cadrul procedurii.

                           —

                           Decizia atacată nu precizează ce fapt concret examinează Comisia sau motivul pentru care aceasta ar avea nevoie de informații deosebit de detaliate și de voluminoase.

                           —

                           Comisia nu ar motiva de ce, contrar cererilor de informații precedente, consideră că este adecvată și necesară o acțiune în temeiul articolului 18 alineatul (3) din Regulamentul nr. 1/2003.

                           —

                           Comisia nu ar motiva suficient de ce acordă un termen atât de scurt pentru răspuns și de ce refuză să îl prelungească.

               4.

               Al patrulea motiv: încălcarea principiului preciziei
               Decizia atacată și formularul trimis cu aceasta ar încălca cerințele principiului general al preciziei întrucât aceste documente sunt neclare, nedefinite și contradictorii cu privire la multe puncte și nu conțin indicații clare de comportament la adresa reclamantei. Aceasta nu ar putea recunoaște fără nicio îndoială ceea ce trebuie să facă pentru a îndepărta riscul sancțiunii. Comisia nu ar fi răspuns sau nu ar fi răspuns suficient numeroaselor cereri de precizie ale reclamantei.

               5.

               Al cincilea motiv: încălcarea dreptului la apărare al reclamantei
               Decizia atacată ar încălca dreptul la apărare al reclamantei garantat de articolul 6 din Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului și libertăților fundamentale (CEDO) și de articolul 48 alineatul (2) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, obligând reclamanta să participe activ la evaluarea informațiilor comerciale care ar ține de fapt de obligația Comisiei de administrare a probelor.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (JO 2003 L 1, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 167)


title: Cauza C-445/11 P: Recurs introdus la 31 august 2011 de Bavaria NV împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea extinsă) pronunțate la 16 iunie 2011 în cauza T-235/07, Bavaria NV/Comisia Europeană

text:
               19.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 340/8

         Recurs introdus la 31 august 2011 de Bavaria NV împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea extinsă) pronunțate la 16 iunie 2011 în cauza T-235/07, Bavaria NV/Comisia Europeană
   (Cauza C-445/11 P)
   2011/C 340/14
   Limba de procedură: olandeza

      Părțile

      Recurentă: Bavaria NV (reprezentanți: O.W. Brouwer, P.W. Schepens și N. Al-Ani, avocați)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curții:

               —

               anularea punctelor 202-212, 252-255, 288, 289, 292-295, 306, 307 și 335 din Hotărârea Tribunalului din 16 iunie 2011;

               —

               trimiterea cauzei spre rejudecare la Tribunal sau anularea (în tot sau în parte) a deciziei atacate (1);

               —

               obligarea Comisiei la suportarea cheltuielilor de judecată din procedura în fața Tribunalului și în fața Curții.

      Motivele și principalele argumente

         În primul rând
      , recurenta consideră că Tribunalul a interpretat în mod greșit dreptul Uniunii, în special articolul 101 alineatul (1) TFUE, a încălcat principiul securității juridice și a motivat în mod incoerent stabilirea datei de începere a încălcării. Întâlnirea din 27 februarie 1996 nu ar face parte din încălcare și nu ar putea constitui în niciun caz începutul unei serii de întâlniri care ar fi urmărit un scop anticoncurențial. În măsura în care Tribunalul a considerat că simplul fapt că întâlnirea din 27 februarie 1996 a fost numită „întâlnirea Catherijne” demonstrează că întâlnirea menționată ar fi avut un scop anticoncurențial, acesta a contrazis decizia atacată și a depășit limitele competenței sale. Metoda utilizată de Tribunal pentru constatarea unei serii de întâlniri cu scop anticoncurențial nu poate fi aplicată pentru stabilirea datei de începere a încălcării. În plus, Tribunalul a săvârșit o eroare de motivare, prin faptul că a constatat că o singură declarație a InBev ar putea fi suficientă pentru stabilirea existenței unei încălcări.

         În al doilea rând
      , recurenta arată că Tribunalul a interpretat și a aplicat în mod eronat principiul egalității (și a oferit o motivare insuficientă), prin faptul că a constatat că decizia atacată nu putea fi comparată cu cazuri anterioare din același sector, și în special cu decizia Comisiei în cazul 2003/569 (2) — Interbrew și Alken-Maes. În plus, nu exista nicio justificare obiectivă pentru a trata în mod diferit întreprinderile în cauză în cazurile menționate.

         În al treilea rând
      , Tribunalul a încălcat principiul egalității de tratament și principiul neretroactivității sancțiunilor, precum și principiile legalității și proporționalității, întrucât nu a redus amenda aplicată recurentei, din motivul (acceptării) aplicării unei politici în domeniul amenzilor care a devenit mai strictă în anul 2005, într-o situație în care aplicarea menționată a urmat unei proceduri administrative a cărei durată excesivă a fost recunoscută de Tribunal și care a rezultat exclusiv din inerția Comisiei.

         În al patrulea rând
      , Tribunalul a interpretat și a aplicat în mod eronat principiul proporționalității, întrucât a acceptat faptul că Comisia a calculat cuantumul de plecare al amenzii pe baza cifrei de afaceri a recurentei, care includea accizele, ceea ce a condus la supraestimarea impactului real al recurentei asupra concurenței și la stabilirea unui nivel prea ridicat al cuantumului de plecare al amenzii aplicate acesteia.

         În al cincilea rând
      , Tribunalul a interpretat în mod eronat dreptul la apărare și dreptul la o bună administrare, întrucât a considerat că reclamantei nu trebuia să i se acorde accesul la răspunsul InBev la obiecțiuni. Recurenta a furnizat indicii suficiente cu privire la faptul că acest document conținea elemente dezincriminatoare.

      (1)  Decizia C(2007) 1697 a Comisiei din 18 aprilie 2007 privind o procedură de aplicare a articolului 81 [CE] (cazul COMP/B/37.766 — Piața olandeză a berii).

      (2)  Decizia 2003/569/CE a Comisiei din 5 decembrie 2001 privind o procedură de aplicare a articolului 81 din Tratatul CE (cazul IV/37.614/F3 PO/Interbrew și Alken-Maes) (JO 2003, L 200, p. 1)


title: Cauza T-383/12: Hotărârea Tribunalului din 16 ianuarie 2014 — Ferienhäuser zum See/OAPI — Sunparks Groep (Sun Park Holidays) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative Sun Park Holidays — Marcă comunitară figurativă anterioară Sunparks Holiday Parks — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Similitudinea semnelor — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               22.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 52/35

         Hotărârea Tribunalului din 16 ianuarie 2014 — Ferienhäuser zum See/OAPI — Sunparks Groep (Sun Park Holidays)
   (Cauza T-383/12) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative Sun Park Holidays - Marcă comunitară figurativă anterioară Sunparks Holiday Parks - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Similitudinea semnelor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2014/C 52/65
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Ferienhäuser zum See GmbH (Marienmünster, Germania) (reprezentanți: M. Boden și I. Höfener, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Pohlmann, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Sunparks Groep NV (Den Haan, Belgia)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 25 iunie 2012 (cauza R 1928/2011-4) privind o procedură de opoziție între Sunparks Groep NV și Ferienhäuser zum See GmbH

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă reclamanta la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 355, 17.11.2012.


title: Cauza T-369/17: Acțiune introdusă la 13 iunie 2017 – Winkler/Comisia

text:
               31.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 249/46

         Acțiune introdusă la 13 iunie 2017 – Winkler/Comisia
   (Cauza T-369/17)
   (2017/C 249/63)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamant: Bernd Winkler (Grange, Irlanda) (reprezentant: A. Kässens, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei pârâtei de soluționare a reclamației din 13 martie 2017 și obligarea pârâtei să adopte o deciziei privind calculul valorii capitalului la data înregistrării cererii reclamantului, mai precis la 14 septembrie 2011;

               —

               în subsidiar, obligarea pârâtei la plata de despăgubiri în cuantum de 19 920,39 euro în contul de pensii al reclamantului.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv: încălcarea principiilor duratei rezonabile a procedurii, securității juridice, procedurii echitabile și încălcarea obligațiilor de informare și de consultare

               2.

               Al doilea motiv: încălcarea principiilor egalității de tratament, nediscriminării și a principiului proporționalității

               3.

               Al treilea motiv: încălcarea încrederii legitime


title: Cauzele conexate T-108/07 și T-354/08: Hotărârea Tribunalului din 11 iulie 2013 — Spira/Comisia ( „Concurență — Înțelegeri și abuz de poziție dominantă — Piața diamantelor brute — Sistem de distribuție SOC — Decizie de respingere a unei plângeri — Lipsa interesului comunitar — Drepturi procedurale ale autorului plângerii — Acces la documente — Obligații în ceea ce privește investigarea unei plângeri — Efecte de excludere de pe piață — Eroare vădită de apreciere” )

text:
               31.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/27

         Hotărârea Tribunalului din 11 iulie 2013 — Spira/Comisia
   (Cauzele conexate T-108/07 și T-354/08) (1)

   (Concurență - Înțelegeri și abuz de poziție dominantă - Piața diamantelor brute - Sistem de distribuție SOC - Decizie de respingere a unei plângeri - Lipsa interesului comunitar - Drepturi procedurale ale autorului plângerii - Acces la documente - Obligații în ceea ce privește investigarea unei plângeri - Efecte de excludere de pe piață - Eroare vădită de apreciere)
   2013/C 252/42
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Diamanthandel A. Spira BVBA (Antwerpen, Belgia) (reprezentanți: Y. van Gerven, F. Louis, A. Vallery și J. Bourgeois, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial F. Castillo de la Torre, R. Sauer și J. Bourke, ulterior F. Castillo de la Torre și R. Sauer, agenți, asistați, în cauza T-108/07, inițial de S. Drakakakis, avocat, și de T. Soames, solicitor, ulterior de T. Soames și, în cauza T-354/08, de T. Soames)

      Interveniente în susținerea pârâtei: De Beers (Luxemburg, Luxemburg) și De Beers UK Ltd, fostă The Diamond Trading Co. Ltd (Londra, Regatul Unit) (reprezentanți: inițial W. Allan, S. Horwitz, solicitors, și J. Ysewyn, avocat, ulterior W. Allan, J. Ysewyn și N. Gràcia Malfeito, solicitor, și în final N. Gràcia Malfeito, B. van de Walle de Ghelcke, J. Marchandise, avocați, și P. Riedel, solicitor)

      Obiectul

   Cereri de anulare a Deciziilor Comisiei din 26 ianuarie 2007 (cazul COMP/38.826/B-2 — Spira/De Beers/DTC Supplier of Choice) și din 5 iunie 2008 (cazul COMP/38.826/E-2 — De Beers/DTC Supplier of Choice) de respingere a plângerii depuse de către reclamantă împotriva intervenientelor pentru încălcarea articolelor 81 și 82 CE pe piața diamantelor brute, rezultată din utilizarea de către acestea a acordurilor de distribuție cunoscute sub numele de „Supplier of Choice” (SOC)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunile.

               2.

               Diamanthandel A. Spira BVBA suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană.

               3.

               De Beers și De Beers UK Ltd suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 129, 9.6.2007.


title: Cauza F-121/13: Acțiune introdusă la 16 decembrie 2013 — ZZ/Comisia

text:
               22.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 52/53

         Acțiune introdusă la 16 decembrie 2013 — ZZ/Comisia
   (Cauza F-121/13)
   2014/C 52/104
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentanți: D. de Abreu Caldas și J.-N. Louis, avocați)

      Pârâtă: Comisia

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziilor referitoare la transferul drepturilor de pensie ale reclamantului în sistemul de pensii al instituțiilor Uniunii care aplică noile DGA a articolelor 11 și 12 din anexa VIII la Statutul funcționarilor

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei din 15 aprilie 2013 privind calculul sporului de drepturi de pensie dobândite de acesta anterior angajării în muncă în cadrul Comisiei;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-403/09 PPU: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 23 decembrie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Višje sodišče v Mariboru — Republica Slovenia) — Jasna Detiček/Maurizio Sgueglia [Cooperare judiciară în materie civilă — Materia matrimonială și materia răspunderii părintești — Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 — Măsuri provizorii cu privire la încredințare — Hotărâre executorie într un stat membru — Deplasare ilicită a copilului — Alt stat membru — Altă instanță — Încredințare a copilului celuilalt părinte — Competență — Procedură preliminară de urgență]

text:
               13.3.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/16

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 23 decembrie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Višje sodišče v Mariboru — Republica Slovenia) — Jasna Detiček/Maurizio Sgueglia
   (Cauza C-403/09 PPU) (1)

   (Cooperare judiciară în materie civilă - Materia matrimonială și materia răspunderii părintești - Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 - Măsuri provizorii cu privire la încredințare - Hotărâre executorie într un stat membru - Deplasare ilicită a copilului - Alt stat membru - Altă instanță - Încredințare a copilului celuilalt părinte - Competență - Procedură preliminară de urgență)
   2010/C 63/24
   Limba de procedură: slovena

      Instanța de trimitere

   Višje sodišče v Mariboru

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Jasna Detiček

      Pârât: Maurizio Sgueglia

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare Interpretarea articolului 20 din Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 al Consiliului din 27 noiembrie 2003 privind competența, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești în materie matrimonială și în materia răspunderii părintești, de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1347/2000 (JO L 338, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 6, p. 183) — Măsuri provizorii și asigurătorii — Competența unei instanțe dintr-un stat membru A de a se pronunța în mod provizoriu asupra unei cereri de reîncredințare a minorului, instanța competentă pentru soluționarea cauzei pe fond — instanța care soluționează cererea de divorț — fiind într-un stat membru B

      Dispozitivul

   Articolul 20 din Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 al Consiliului din 27 noiembrie 2003 privind competența, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești în materie matrimonială și în materia răspunderii părintești, de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1347/2000 trebuie să fie interpretat în sensul că, în circumstanțe precum cele din cauza principală, nu permite unei instanțe dintr un stat membru să adopte o măsură provizorie în materia răspunderii părintești prin care un copil care se află pe teritoriul acestui stat membru să fie încredințat unuia dintre părinți în cazul în care o instanță dintr un alt stat membru, competentă în temeiul regulamentului menționat pentru soluționarea pe fond a cauzei privind încredințarea copilului, a pronunțat deja o hotărâre prin care copilul a fost încredințat provizoriu celuilalt părinte, iar hotărârea respectivă a fost declarată executorie pe teritoriul primului stat membru.

      (1)  JO C 312, 19.12.2009.