title: Cauza T-257/10: Acțiune introdusă la 4 iunie 2010 — Italia/Comisia

text:
               14.8.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 221/50

         Acțiune introdusă la 4 iunie 2010 — Italia/Comisia
   (Cauza T-257/10)
   ()
   2010/C 221/81
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Republica Italiană (reprezentant: P. Gentili, avvocato dello Stato)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei C(2010) 1711 final a Comisiei din 24 martie 2010 privind ajutorul de stat nr. C 4/2003 (ex NN 102/2002).

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Republica Italiană a formulat prezenta acțiune la Tribunalul Uniunii Europene împotriva Deciziei C(2010) 1711 final a Comisiei din 24 martie 2010 privind ajutorul de stat nr. C 4/2003 (ex NN 102/2002), notificată prin scrisoarea SG Greffe (2010) D/4224 din 25 martie 2010. Această decizie, adoptată ca urmare a Hotărârii pronunțate de Curte în cauza C-496/06 P Comisia/Italia și WAM, prin care a fost respins recursul declarat de Comisie împotriva hotărârii Tribunalului de admitere a acțiunilor introduse de Italia și de WAM împotriva Deciziei 2006/177/CE a Comisiei privind ajutorul de stat C 4/2003 (ex NN 102/2002) pus în aplicare de Italia în favoarea WAM, consideră incompatibile cu piața comună rata preferențială a dobânzii pentru creditul acordat WAM S.p.A. de statul italian potrivit Legii nr. 394/81 privind măsurile de susținere a exporturilor italiene între anii 1995 și 2000.
   În susținerea acțiunii, Republica Italiană invocă următoarele argumente:

               Primul motiv: încălcarea articolelor 4 și 5 din Regulamentul nr. 659/99/CE (1) și a principiului non bis in idem. În această privință, se arată că precedenta decizie a Comisiei, adoptată în anul 2004 cu privire la același ajutor, a fost anulată integral și cu efect retroactiv de către Tribunalul de Primă Instanță și de către Curtea de Justiție. Ca urmare, Comisia nu a mai adoptat nicio măsură cu privire la acest ajutor, ulterior deciziei de a deschide oficial procedura de investigare în luna ianuarie 2003. În plus, trebuie făcută aplicarea principiului, non bis in idem.

               Al doilea motiv: încălcarea articolului 108 alineatele (2) și (3) TFUE și a articolelor 4, 6, 7, 10, 13 și 20 din Regulamentul nr. 659/99. Republica Italiană consideră că nou-adoptata decizie cuprinde o analiză în întregime refăcută a ajutorului în discuție, astfel încât ar fi trebuit adoptată la finele unei proceduri oficiale de investigare în regim de contradictorialitate care să implice statul membru și părțile interesate.

               Al treilea motiv: încălcarea puterii de lucru judecat. Potrivit reclamantei, hotărârile pronunțate de Tribunal și de Curte cu privire la respectivul ajutor beneficiază de autoritatea de lucru judecat, întrucât ajutorul nu favorizează exportatorii, ci cheltuielile de intrare pe piețe terțe și întrucât simplele trimiteri la principiile generale referitoare la ajutoarele de stat care afectează direct piața internă nu sunt suficiente pentru a motiva o decizie care are drept obiect un ajutor cu incidență directă asupra unei piețe terțe, și care, în plus, privește sume minime. Or, în nou-adoptata decizie, Comisia face abstracție de puterea de lucru judecat, limitându-se să aplice principiile menționate.

               Al patrulea motiv: încălcarea principiului contradictorialițătii și a articolului 20 din Regulamentul nr. 659/99, lipsa probatoriului. În această privință, reclamanta precizează că noua decizie a fost adoptată utilizând ca punct de plecare un studiu universitar din anul 2009 privitor la întreprinderea beneficiară, pe care Comisia nu l-a transmis părților interesate și care nu a făcut obiectul niciunei discuții cu acestea anterior adoptării noii decizii.

               Al cincilea motiv: încălcarea articolului 107 alineatul (1) TFUE și a articolului 1 alineatul (1) litera (d) și a articolului 2 din Regulamentul nr. 1998/2006; încălcarea puterii de lucru judecat; cuprins contradictoriu. Republica Italiană consideră că ajutoarele în discuție intrau în domeniul de aplicare al Regulamentului nr. 1998/2006 privind aplicarea articolelor 87 și 88 din tratat ajutoarelor de minimis, în măsura în care nu depășeau 200 000 euro într-o perioadă de trei ani. Pentru acest motiv, acestea nu constituiau ajutoare de stat și nu ar fi trebuit să facă obiectul unei notificări. Regulamentul citat este aplicabil întrucât împrejurarea că acestea nu reprezentau ajutoare de stat a intrat sub puterea de lucru judecat.

               Al șaselea motiv: încălcarea articolului 107 alineatul (3) literele (c) și (d) TFUE și a articolului 4 alineatele (1) și (2) din Regulamentul nr. 70/2001. În orice caz, măsurile în discuție reprezentau ajutoare de stat compatibile în sensul articolului 107 alineatul (3) litera (c) TFUE, întrucât favorizau internaționalizarea întreprinderilor comunitare. S-a omis analizarea acestui fapt în cadrul deciziei.

               Al șaptelea motiv: încălcarea articolului 14 din Regulamentul nr. 659/99 și a principiului proporționalității. În orice caz, valoarea ajutorului ce trebuie recuperat potrivit calculelor Comisiei este excesivă: ajutorul efectiv rezultă din diferența între rata dobânzii de referință la data efectuării plăților în contul finanțării și nivelul ratei dobânzii preferențiale, iar nu din diferența între rata dobânzii de referință în vigoare la data (mult anterioară) a acordării finanțării și rata dobânzii preferențiale menționate.

         În plus, Republica Italiană invocă încălcarea obligației de motivare, precum și a celei de respectare a principiului încrederii legitime.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE (JO L 83, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 41).


title: Cauza T-299/13: Acțiune introdusă la 31 mai 2013 — El Corte Inglés/OAPI — Azzedine Alaïa (ALIA)

text:
               27.7.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 215/17

         Acțiune introdusă la 31 mai 2013 — El Corte Inglés/OAPI — Azzedine Alaïa (ALIA)
   (Cauza T-299/13)
   2013/C 215/24
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: El Corte Inglés, SA (Madrid, Spania) (reprezentanți: E. Seijo Veiguela și J. L. Rivas Zurdo, abogados)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Azzedine Alaïa (Paris, Franța)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 15 martie 2013 în cauza R 819/2012-2;

               —

               obligarea OAPI, precum și a lui Azzedine Alaïa la plata cheltuielilor de judecată ale prezentei proceduri.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta

      Marca comunitară vizată: marca verbală „ALIA” pentru produse din clasele 3, 14, 18 și 25 — Cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 3 788 999

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: Azzedine Alaïa

      Marca sau semnul invocat: marca verbală internațională „ALAÏA” și marca figurativă comunitară „ALAÏA PARIS” pentru produse și servicii din clasele, 16, 18, 20, 25 și 35, precum și marca anterioară neînregistrată „ALAÏA”

      Decizia diviziei de opoziție: admite în parte opoziția

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate:

               —

               încălcarea normei 20 alineatul 6 și a normei 50 alineatul 1 din Regulamentul nr. 2868/95

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul 1 litera b din Regulamentul nr. 207/2009


title: Cauza T-448/13: Hotărârea Tribunalului din 3 iunie 2015 – Bora Creations/OAPI – Beauté prestige international (essence) [„Marcă comunitară — Procedură de declarare a nulității — Marca comunitară verbală essence — Motive absolute de refuz — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               20.7.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 236/35

         Hotărârea Tribunalului din 3 iunie 2015 – Bora Creations/OAPI – Beauté prestige international (essence)
   (Cauza T-448/13) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de declarare a nulității - Marca comunitară verbală essence - Motive absolute de refuz - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2015/C 236/46)
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: Bora Creations, SL (Ceuta, Spania) (reprezentanţi: R. Lange, G. Hild şi C. Pape, avocaţi)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne (mărci, desene şi modele industriale) (reprezentant: L. Rampini, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Beauté prestige international (Paris, Franţa) (reprezentanţi: T. de Haan şi P. Péters, avocaţi)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a cincea de recurs a OAPI din 6 iunie 2013 (cauza R 1085/2012-5) privind o procedură de declarare a nulității între Beauté prestige international și Bora Creations, SL

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Bora Creations, SL la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 304, 19.10.2013.


title: Cauza C-452/09: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 19 mai 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Corte di Appello di Firenze — Italia) — Tonina Enza Iaia, Andrea Moggio, Ugo Vassalle/Ministero dell’Istruzione, dell’Università e della Ricerca, Ministero dell’Economia e delle Finanze, Università degli studi di Pisa (Directiva 82/76/CEE — Libertatea de stabilire și libera prestare a serviciilor — Medici — Dobândirea titlului oficial de calificare ca medic specialist — Remunerație pe durata formării profesionale — Prescripție de cinci ani a dreptului la plata remunerațiilor periodice)

text:
               9.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 204/8

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 19 mai 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Corte di Appello di Firenze — Italia) — Tonina Enza Iaia, Andrea Moggio, Ugo Vassalle/Ministero dell’Istruzione, dell’Università e della Ricerca, Ministero dell’Economia e delle Finanze, Università degli studi di Pisa
   (Cauza C-452/09) (1)

   (Directiva 82/76/CEE - Libertatea de stabilire și libera prestare a serviciilor - Medici - Dobândirea titlului oficial de calificare ca medic specialist - Remunerație pe durata formării profesionale - Prescripție de cinci ani a dreptului la plata remunerațiilor periodice)
   2011/C 204/15
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Corte di Appello di Firenze

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Tonina Enza Iaia, Andrea Moggio, Ugo Vassalle

      Pârâți: Ministero dell’Istruzione, dell’Università e della Ricerca, Ministero dell’Economia e delle Finanze, Università degli studi di Pisa

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Corte di Appello di Firenze — Interpretarea Directivei 82/76/CEE a Consiliului din 26 ianuarie 1982 de modificare a Directivei 75/362/CEE privind recunoașterea reciprocă a diplomelor, a certificatelor și a altor titluri oficiale de calificare în medicină, inclusiv măsurile destinate să faciliteze exercitarea efectivă a dreptului de stabilire și a liberei prestări a serviciilor, precum și a Directivei 75/363/CEE privind coordonarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative privind activitățile medicilor (JO L 43, p. 21) — Formarea medicilor specialiști — Dreptul la o remunerare corespunzătoare pe durata formării — Efect direct în lipsa transpunerii directivei — Posibilitatea unui stat de a invoca excepția prescripției de cinci sau de zece ani a dreptului născut din directiva menționată, pentru perioada anterioară primei legi de transpunere

      Dispozitivul

   Dreptul Uniunii trebuie interpretat în sensul că nu se opune ca un stat membru să invoce scurgerea unui termen de prescripție rezonabil împotriva unei acțiuni în justiție formulate de un particular cu scopul de a proteja drepturi conferite de o directivă, chiar în cazul în care statul membru nu ar fi transpus-o în mod corect, cu condiția ca, prin comportamentul său, acesta să nu fi stat la originea caracterului tardiv al acțiunii. Constatarea de către Curte a încălcării dreptului Uniunii nu are incidență asupra momentului de începere a termenului de prescripție, în cazul în care nu există nicio îndoială cu privire la încălcarea menționată.

      (1)  JO C 24, 30.1.2010.


title: Cauza T-156/04: Hotărârea Tribunalului din 15 decembrie 2009 — EDF/Comisia ( Ajutoare de stat — Ajutoare acordate de autoritățile franceze în favoarea EDF — Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața comună și se dispune recuperarea acestuia — Drepturi procedurale ale beneficiarului ajutorului — Afectarea schimburilor comerciale dintre statele membre — Criteriul investitorului privat )

text:
               13.2.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 37/32

         Hotărârea Tribunalului din 15 decembrie 2009 — EDF/Comisia
   (Cauza T-156/04) (1)

   („Ajutoare de stat - Ajutoare acordate de autoritățile franceze în favoarea EDF - Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața comună și se dispune recuperarea acestuia - Drepturi procedurale ale beneficiarului ajutorului - Afectarea schimburilor comerciale dintre statele membre - Criteriul investitorului privat”)
   2010/C 37/41
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Électricité de France (EDF) (Paris, Franța) (reprezentant: M. Debroux, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Buendía Sierra și C. Giolito, agenți)

      Intervenientă în susținerea reclamantei: Republica Franceză (reprezentanți: G. de Bergues și A.-L. Vendrolini, agenți)

      Intervenientă în susținerea pârâtei: Iberdrola, SA (Bilbao, Spania) (reprezentanți: J. Ruiz Calzado și É. Barbier de La Serre, avocați)

      Obiectul

   Cerere de anulare a articolelor 3 și 4 din Decizia Comisiei privind măsuri de ajutor în favoarea EDF și a sectorului industriei energiei electrice și a gazelor (C 68/2002, N 504/2003 și C 25/2003), adoptată la 16 decembrie 2003

      Dispozitivul

               1.

               Anulează articolele 3 și 4 din Decizia Comisiei privind măsuri de ajutor în favoarea EDF și a sectorului industriei energiei electrice și a gazelor (C 68/2002, N 504/2003 și C 25/2003), adoptată la 16 decembrie 2003.

               2.

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Électricité de France (EDF).

               3.

               Republica Franceză suportă propriile cheltuieli de judecată.

               4.

               Iberdrola, SA suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 179, 10.7.2004.


title: Cauza T-455/11: Hotărârea Tribunalului din 14 noiembrie 2013 — Europol/Kalmár ( „Recurs — Funcție publică — Personalul Europol — Contract pe durată determinată — Concediere — Obligație de motivare — Dreptul la apărare — Despăgubire pecuniară” )

text:
               21.12.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 377/12

         Hotărârea Tribunalului din 14 noiembrie 2013 — Europol/Kalmár
   (Cauza T-455/11) (1)

   (Recurs - Funcție publică - Personalul Europol - Contract pe durată determinată - Concediere - Obligație de motivare - Dreptul la apărare - Despăgubire pecuniară)
   2013/C 377/27
   Limba de procedură: olandeza

      Părțile

      Recurent: Oficiul European de Poliție (Europol) (reprezentanți: D. Neumann, D. El Khoury și J. Arnould, agenți, asistați de D. Waelbroeck și E. Antypas, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Andreas Kalmár (Viena, Austria) (reprezentant: D. Coppens, avocat)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera a doua) din 26 mai 2002, Kalmár/Europol (F-83/09, nepublicată încă în Repertoriu), prin care se urmărește anularea în parte a acestei hotărâri.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Oficiul European de Poliție (Europol) suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de domnul Andreas Kalmár în cadrul prezentei proceduri.

      (1)  JO C 290, 1.10.2011.


title: Cauza T-96/13: Hotărârea Tribunalului din 28 octombrie 2015 – Rot Front/OAPI – Rakhat (Маска) [„Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative Маcка — Marcă națională figurativă anterioară neînregistrată Маcка — Motiv relativ de refuz — Articolul 8 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Aplicarea dreptului național de către OAPI”]

text:
               21.12.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 429/15

         Hotărârea Tribunalului din 28 octombrie 2015 – Rot Front/OAPI – Rakhat (Маска)
   (Cauza T-96/13) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative Маcка - Marcă națională figurativă anterioară neînregistrată Маcка - Motiv relativ de refuz - Articolul 8 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Aplicarea dreptului național de către OAPI”])
   (2015/C 429/20)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Rot Front OAO (Moscova, Rusia) (reprezentanți: inițial B. Térauda, ulterior O. Spuhler și M. Geitz, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: D. Walicka, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Rakhat AO (Almaty, Kazahstan)

      Obiectul

   Acțiune introdusă împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 28 noiembrie 2012 (cauza R 893/2012-2), privind o procedură de opoziție între Rot Front OAO și Rakhat AO.

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 28 noiembrie 2012 (cauza R 893/2012-2).

               2)

               OAPI suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Rot Front OAO.

      (1)  JO C 123, 27.4.2013.


title: Cauza C-100/16 P: Recurs introdus la 18 februarie 2016 de Ellinikos Chrysos AE Metalleion kai Viomichanias Chrysou împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 9 decembrie 2015 în cauzele conexate T-233/11, Republica Elenă/Comisia și T-262/11, Ellinikos Chrysos AE Metalleion kai Viomichanias Chrysou/Comisia Europeană

text:
               17.5.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 175/8

         Recurs introdus la 18 februarie 2016 de Ellinikos Chrysos AE Metalleion kai Viomichanias Chrysou împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 9 decembrie 2015 în cauzele conexate T-233/11, Republica Elenă/Comisia și T-262/11, Ellinikos Chrysos AE Metalleion kai Viomichanias Chrysou/Comisia Europeană
   (Cauza C-100/16 P)
   (2016/C 175/08)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Ellinikos Chrysos AE Metalleion kai Viomichanias Chrysou (reprezentanți: V. Christianos, I. Soufleros, dikigoroi)

      Celelalte părți din procedură: Republica Elenă, Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

               —

               Anularea Hotărârii Tribunalului din 9 decembrie 2015 în cauzele conexate T-233/11 și T-262/11 și trimiterea cauzei spre rejudecare Tribunalului,

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

               1.

               Hotărârea recurată a stabilit că toate condițiile prevăzute la articolul 107 alineatul (1) TFUE sunt îndeplinite în ceea ce privește două măsuri de ajutoare de stat; prima măsură de ajutor de stat privește vânzarea Cassandra Mines către recurentă la un preț inferior valorii sale de piață. A doua măsură privește scutirea de impozite în raport cu valoarea terenului minelor.

               2.

               Recurenta invocă trei motive de recurs, două referitoare la prima măsură de ajutor de stat și unul referitor la a doua măsură. Mai precis:

                           —

                              Referitor la prima măsură de ajutor de stat: recurenta susține că evaluarea din cadrul hotărârii recurate cu privire la existența unui avantaj este afectată de erori de drept, de o eroare de raționament și de o neregularitate procedurală în raport cu valoarea minelor.

                           —

                              Referitor la prima măsură de ajutor de stat: recurenta susține că evaluarea din cadrul hotărârii recurate cu privire la existența unui avantaj este afectată de erori de drept, eroare de raționament și neregularitate procedurală în raport cu valoarea terenului.

                           —

                              Referitor la a doua măsură de ajutor de stat: recurenta susține că evaluarea din cadrul hotărârii recurate cu privire la existența unui avantaj este afectată de o eroare de drept.


title: Cauza T-334/14: Hotărârea Tribunalului din 29 octombrie 2015 – Roca Sanitario/OAPI – Villeroy & Boch (Robinet cu comandă unică) [„Desen sau model industrial comunitar — Procedură de declarare a nulității — Desen sau model industrial comunitar înregistrat care reprezintă un robinet cu comandă unică — Desen sau model industrial comunitar anterior — Motiv de nulitate — Caracter individual — Utilizator avizat — Gradul de libertate al autorului — Saturarea stadiului tehnicii — Impresie globală diferită — Articolul 6 și articolul 25 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 6/2002”]

text:
               21.12.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 429/22

         Hotărârea Tribunalului din 29 octombrie 2015 – Roca Sanitario/OAPI – Villeroy & Boch (Robinet cu comandă unică)
   (Cauza T-334/14) (1)

   ([„Desen sau model industrial comunitar - Procedură de declarare a nulității - Desen sau model industrial comunitar înregistrat care reprezintă un robinet cu comandă unică - Desen sau model industrial comunitar anterior - Motiv de nulitate - Caracter individual - Utilizator avizat - Gradul de libertate al autorului - Saturarea stadiului tehnicii - Impresie globală diferită - Articolul 6 și articolul 25 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 6/2002”])
   (2015/C 429/28)
   Limba de procedură: spaniola

      Părţile

      Reclamantă: Roca Sanitario, SA (Barcelona, Spania) (reprezentant: R. Guerras Mazón, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne (mărci, desene şi modele industriale) (reprezentant: J. Crespo Carrillo, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI: Villeroy & Boch AG (Mettlach, Germania)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a treia de recurs a OAPI din 21 februarie 2014 (cauza R 812/2012-3) privind o procedură de declarare a nulității între Villeroy & Boch AG și Roca Sanitario, SA

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Roca Sanitario, SA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 261, 11.8.2014.


title: Cauza F-15/06: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 23 septembrie 2008 — Abba și alții/Parlamentul European

text:
               22.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/67

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 23 septembrie 2008 — Abba și alții/Parlamentul European
   (Cauza F-15/06) (1)

   (2008/C 301/134)

      Limba de procedură: franceza

   Președintele Camerei întâi a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 96, 22.4.2006, p. 37.


title: Cauza T-377/13: Acțiune introdusă la 17 iulie 2013 — ultra air/OAPI — Donaldson Filtration Deutschland (ultra.air ultrafilter)

text:
               7.9.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 260/49

         Acțiune introdusă la 17 iulie 2013 — ultra air/OAPI — Donaldson Filtration Deutschland (ultra.air ultrafilter)
   (Cauza T-377/13)
   2013/C 260/87
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: ultra air GmbH (Hilden, Germania) (reprezentant: C. König, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Donaldson Filtration Deutschland GmbH (Haan, Germania)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 6 mai 2013 în cauza R 1100/2011-4;

               —

               obligarea Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) și a societății Donaldson Filtration Deutschland GmbH, în măsura în care se va constitui intervenientă, la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: marca verbală „ultra.air ultrafilter” pentru produse și servicii din clasele 7, 9, 11, 37 și 42 — marca comunitară nr. 7 480 585

      Titularul mărcii comunitare: reclamanta

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: Donaldson Filtration Deutschland GmbH

      Motivarea cererii de declarare a nulității: cauza de nulitate absolută prevăzută la articolul 52 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 207/2009

      Decizia diviziei de anulare: respinge cererea de declarare a nulității

      Decizia camerei de recurs: admite calea de atac și declară nulă marca comunitară

      Motivele invocate:

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 75 a doua teză din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 75 prima teză din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-426/15 P: Recurs introdus la 3 august 2015 de Diputación Foral de Bizkaia împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 19 mai 2015 în cauza T-397/12, Diputación Foral de Bizkaia/Comisia

text:
               12.10.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 337/10

         Recurs introdus la 3 august 2015 de Diputación Foral de Bizkaia împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 19 mai 2015 în cauza T-397/12, Diputación Foral de Bizkaia/Comisia
   (Cauza C-426/15 P)
   (2015/C 337/12)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Recurentă: Diputación Foral de Bizkaia (reprezentant: I. Sáenz-Cortabarría Fernández, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

               —

               Anularea hotărârii atacate;

               —

               admiterea cererii prezentate în primă instanță;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate procedurile desfășurate în primă instanță și în recurs.

      Motivele și principalele argumente

   Primul motiv: săvârșirea unei erori de drept în interpretarea și în aplicarea articolului 108 alineatul (3) prima teză TFUE (obligația de notificare prealabilă) și, în concret, a termenului „a institui” care figurează în cuprinsul respectivei dispoziții în coroborare cu termenul „a acorda” care figurează la articolul 107 alineatul (1) TFUE, prin faptul că Tribunalul confirmă constatarea Comisiei (articolul 2 din decizia atacată (1)) în sensul că ajutorul notificat preconizat în acordurile în cauză este ilegal, întrucât a fost instituit la 15 decembrie 2006 cu încălcarea obligației de notificare prealabilă. Săvârșirea unei erori de drept prin neaplicarea principiului din dreptului Uniunii în materia ajutoarelor de stat potrivit căruia orice apreciere în vederea stabilirii momentului în care se consideră „instituit” un ajutor de stat trebuie realizată în lumina ordinii juridice naționale aplicabile în cazul examinat. Săvârșirea unei erori de drept prin aplicarea necorespunzătoare a noțiunii „ajutor ilegal” stabilite la articolul 1 litera (f) din Regulamentul nr. 659/1999 (2). Încălcarea principiului legalității.
   Al doilea motiv: săvârșirea unei erori de drept de către Tribunal prin constatarea existenței unui „ajutor ilegal” în Acordul privind terenurile pe baza stipulării unui termen de 12 luni. Săvârșirea unei erori de drept prin neaplicarea în mod nejustificat a principiului din dreptului Uniunii în materia ajutoarelor de stat potrivit căruia orice apreciere în vederea stabilirii momentului în care se consideră „instituit” un ajutor de stat trebuie realizată în lumina ordinii juridice naționale aplicabile în cazul examinat.
   Al treilea motiv: săvârșirea unei erori de drept prin faptul că Tribunalul nu a considerat că, prin adoptarea deciziei atacate, Comisia a încălcat principiul general al bunei administrări. Săvârșirea unei erori de drept întrucât nu s-a constatat încălcarea drepturilor și garanțiilor procedurale ale Diputación în calitate de parte interesată în procedura prevăzută la articolul 108 TFUE alineatul (2). Săvârșirea unei erori de drept întrucât s-a considerat implicit că documentul Comisiei din 15 aprilie 2010 oferă un răspuns satisfăcător cerințelor derivate din principiul general menționat. Denaturarea unor elemente de probă esențiale. Încălcarea dreptului fundamental la un proces echitabil. Imposibilitatea de a se apăra.

      (1)  Decizia C(2012)4194 final a Comisiei din 27 iunie 2012 referitoare la ajutorul de stat SA. 28356 (C 37/2009) (ex N 226/2009).

      (2)  Regulamentul nr. (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului [108 TFUE] (JO L 83, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 41).


title: Cauza T-754/16: Acțiune introdusă la 2 noiembrie 2016 – Oakley/EUIPO – Xuebo Ye (Reprezentarea conturului unei elipse)

text:
               16.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 14/40

         Acțiune introdusă la 2 noiembrie 2016 – Oakley/EUIPO – Xuebo Ye (Reprezentarea conturului unei elipse)
   (Cauza T-754/16)
   (2017/C 014/49)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Oakley, Inc. (Foothill Ranch, California, Statele Unite) (reprezentanți: E. Ochoa Santamaría și V. Rodríguez Pombo, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Xuebo Ye (Wenzhou, China)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: marca figurativă a Uniunii Europene (Reprezentarea conturului unei elipse) – Cerere de înregistrare nr. 13 088 191

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 31 august 2016 în cauza R 2608/2015-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               declararea admisibilității acțiunii, în temeiul tuturor documentelor și al copiilor;

               —

               declararea admisibilității probelor prezentate;

               —

               admiterea acțiunii, anularea și constatarea caducității deciziei atacate, precum și refuzarea înregistrării mărcii Uniunii Europene nr. 13 088 191 prin aplicarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) și a articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) și a articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-65/10: Acțiune introdusă la 11 februarie 2010 — Spania/Comisia

text:
               17.4.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 100/59

         Acțiune introdusă la 11 februarie 2010 — Spania/Comisia
   (Cauza T-65/10)
   2010/C 100/87
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamant: Regatul Spaniei (reprezentant: J. Rodríguez Cárcamo)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea Deciziei C(2009) 9270 final a Comisiei din 30 noiembrie 2009 de reducere a ajutorului acordat de Fondul european de dezvoltare regională (FEDR) programului operațional Andaluzia, obiectivul 1 (1994-1999), în Spania, în temeiul Deciziei C(1994) 3456 din 9 decembrie 1994, FEDR 94.11.09.001, și

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin prezenta acțiune, Regatul Spaniei atacă decizia citată anterior. Statul reclamant invocă următoarele motive în susținerea acțiunii sale:

               —

               încălcarea articolului 24 din Regulamentul (CEE) nr. 4253/88 al Consiliului din 19 decembrie 1988 (1), din cauza utilizării unei metode de extrapolare în decizia atacată, din moment ce acest articol nu prevede posibilitatea de a extrapola neregularitățile constatate în acțiuni concrete la totalitatea acțiunilor cuprinse în programele operaționale finanțate de FEDR. Corecția aplicată de Comisie în decizia atacată este lipsită de temei juridic, în măsura în care Orientările Comisiei din 15 octombrie 2007 privind corecțiile financiare nete în cadrul aplicării articolului 24 din Regulamentul (CEE) nr. 4253/88 al Consiliului nu sunt susceptibile să producă efecte juridice în statele membre, potrivit Hotărârii din 6 aprilie 2000, Spania/Comisia, C-443/97 (2), și în măsura în care articolul 24 din Regulamentul (CEE) nr. 4253/88 al Consiliului din 19 decembrie 1988 privește numai reducerea ajutoarelor pentru care examinarea a confirmat existența unei neregularități, principiu care este încălcat prin aplicarea de corecții prin extrapolare.

               —

               În subsidiar, încălcarea articolului 24 din Regulamentul (CEE) nr. 4253/88 al Consiliului din 19 decembrie 1988, coroborat cu actualul articol 4 alineatul (3) din TUE (principiul cooperării loiale), pentru aplicarea corecției prin extrapolare fără să fi constatat insuficiența în sistemele de gestiune, de control sau de audit, în ceea ce privește contractele modificate, organele de gestiune care au aplicat legislația spaniolă, care nu a fost declarată contrară dreptului Uniunii Europene de către Curte. Regatul Spaniei consideră că respectarea de către autoritățile de gestiune a dreptului național, deși poate determina constatarea de către Comisie a existenței de neregularități sau de încălcări concrete ale dreptului Uniunii Europene, nu poate justifica o extrapolare pentru ineficacitate a sistemului de gestiune, în măsura în care legea pe care o aplică aceste organe nu a fost declarată contrară dreptului Uniunii Europene de către Curte, și în măsura în care Comisia nu a introdus în fața acesteia din urmă o acțiune în constatarea neîndeplinirii obligațiilor împotriva statului membru în temeiul articolului 258 din TFUE.

               —

               În subsidiar, încălcarea articolului 24 din Regulamentul (CEE) nr. 4253/88 al Consiliului din 19 decembrie 1988, pentru lipsa reprezentativității eșantionului utilizat pentru aplicarea corecției financiare prin extrapolare. Comisia a constituit eșantionul pentru aplicarea extrapolării cu un număr foarte redus de proiecte (37 din 5319), fără a lua în considerare toate axele programului operațional, incluzând cheltuieli retrase în prealabil de autoritățile spaniole, pornind de la cheltuielile declarate și nu de la ajutorul acordat și prin aplicarea unui program informatic care oferea un nivel de încredere în acesta mai mic de 85 %. Regatul Spaniei consideră prin urmare că eșantionul nu întrunește condițiile de reprezentativitate necesare pentru a servi drept bază pentru o extrapolare.

               —

               Prescripția acțiunilor în temeiul articolului 3 din Regulamentul nr. 2988 al Consiliului din 18 decembrie 1995 (3). În sfârșit, potrivit Regatului Spaniei, comunicarea existenței unor neregularități către autoritățile spaniole (care a avut loc în octombrie 2004, fiind vorba în marea parte a cazurilor de neregularități săvârșite în cursul anilor 1997, 1998 și 1999) trebuie să constituie punctul de plecare al prescripției lor, prin aplicarea termenului de patru ani prevăzut la articolul 3 din Regulamentul 2988/95.

      (1)  Regulamentul (CEE) nr. 4253/88 al Consiliului din 19 decembrie 1988 de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 2052/88 privind coordonarea între intervențiile diferitelor fonduri structurale, pe de o parte, și între acestea și cele ale Băncii Europene de Investiții și ale altor instrumente financiare existente, pe de altă parte (JO L 374, 31.12.1988, p. 1-14).

      (2)  Rec. 2000, p. I-2415.

      (3)  Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2988/95 al Consiliului din 18 decembrie 1995 privind protecția intereselor financiare ale Comunităților Europene (JO L 312, 23.12.1995, p. 1-4, Ediție specială, 01/vol. 1, p. 166).


title: Cauza T-412/08: Hotărârea Tribunalului din 15 decembrie 2009 — Trubion Pharmaceuticals/OAPI — Merck (TRUBION) [ Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale TRUBION — Marca comunitară figurativă anterioară TriBion Harmonis — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009] ]

text:
               13.2.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 37/35

         Hotărârea Tribunalului din 15 decembrie 2009 — Trubion Pharmaceuticals/OAPI — Merck (TRUBION)
   (Cauza T-412/08) (1)

   („Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale TRUBION - Marca comunitară figurativă anterioară TriBion Harmonis - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009]”)
   2010/C 37/46
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Trubion Pharmaceuticals, Inc. (Seattle, Washington, Statele Unite) (reprezentant: C. Hertz-Eichenrode, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Merck KGaA (Darmstadt, Germania) (reprezentanți: inițial M. Best și R. Freitag, ulterior M. Best și U. Pfleghar, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 3 iulie 2008 (cauza R 1605/2007-2) privind o procedură de opoziție între Trubion Pharmaceuticals, Inc. și Merck KGaA

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Trubion Pharmaceuticals, Inc. la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 301, 22.11.2008


title: Cauza C-420/16 P: Recurs formulat la 28 iulie 2016 de Balázs-Árpád Izsák și Attila Dabis împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) din 10 mai 2016 în cauza T-529/13, Balázs-Árpád Izsák și Attila Dabis/Comisia Europeană

text:
               24.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 392/8

         Recurs formulat la 28 iulie 2016 de Balázs-Árpád Izsák și Attila Dabis împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) din 10 mai 2016 în cauza T-529/13, Balázs-Árpád Izsák și Attila Dabis/Comisia Europeană
   (Cauza C-420/16 P)
   (2016/C 392/11)
   Limba de procedură: maghiara

      Părțile

      Recurenți: Balázs-Árpád Izsák și Attila Dabis (reprezentant: D. Sobor, avocat)

      Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană, Ungaria, Republica Elenă, România și Republica Slovacă

      Concluziile recurenților

   Recurenții solicită Curții

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului din 10 mai 2016 în cauza T-529/13 și, în temeiul articolului 61 din Statutul Curții de Justiție a Uniunii Europene,

                           —

                           cu titlu principal, anularea Deciziei C(2013) 4975 final a Comisiei din 25 iulie 2013 privind respingerea înregistrării propunerii de inițiativă cetățenească în litigiu, a cărei anulare este solicitată de recurenți și soluționarea pe fond a litigiului;

                           —

                           cu titlu subsidiar, în cazul în care Curtea ar aprecia că cauza nu este în stare de judecată pe fond, trimiterea acesteia spre rejudecare la Tribunal și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului formulat, recurenții invocă următoarele motive:

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 47 din cartă și a articolului 92 alineatul (1) din Regulamentul de procedură al Tribunalului, în special în cerea ce privește obligația de informare a părților în legătură cu sarcina probei, întrucât, potrivit recurenților, anterior pronunțării hotărârii, Tribunalul nu a înștiințat părțile că aprecia că trebuia făcută dovada faptului că punerea în aplicare a politicii de coeziune a Uniunii, atât de către Uniune, cât și de statele membre, amenința caracteristicile specifice ale regiunilor cu minoritate națională și că caracteristicile etnice, culturale, religioase sau lingvistice specifice ale regiunilor cu minoritate națională puteau fi considerate drept un handicap demografic grav și permanent, în sensul articolului 174 al treilea paragraf TFUE.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 11 alineatul (4) TUE și a articolului 4 alineatul (2) litera (b) din Regulamentul privind inițiativa cetățenească europeană (1), întrucât, potrivit recurenților, inițiativa cetățenească europeană în litigiu respecta dispozițiile articolului 11 alineatul (4) TFUE, deoarece organizatorii au prezentat-o în legătură cu o chestiune pentru care consideră că este necesar un act juridic al Uniunii în vederea aplicării tratatelor și că Comisia dispunea de o competență care îi permitea să prezinte o propunere adecvată. De asemenea, recurenții susțin că Comisia nu poate refuza înregistrarea propunerii de inițiativă cetățenească ca urmare a lipsei sale de competență în materie decât dacă această lipsă de competență este vădită.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 4 alineatul (2) litera (c) TFUE și a articolului 174 TFUE, întrucât articolul 174 al treilea paragraf TFUE enumeră cu titlu de exemplu cazurile în care o regiune poate fi considerată ca suferind de handicapuri naturale sau demografice grave și permanente și trebuie, cu acest titlu, să i se acorde o „atenție deosebită” în cadrul politicii de coeziune a Uniunii.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 7 TFUE, a articolului 167 TFUE, a articolului 3 alineatul (3) TUE și a articolului 22 din cartă, precum și a dispozițiilor tratatelor referitoare la interzicerea discriminării, întrucât inițiativa cetățenească europeană în litigiu ar favoriza corelarea politicilor și a acțiunilor Uniunii prevăzută la articolul 7 TFUE prin promovarea unui demers prin care politica de coeziune să ia în considerare diversitatea culturală și a durabilitatea sa.

      (1)  Regulamentul (UE) nr. 211/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 februarie 2011 privind inițiativa cetățenească (JO L 65, p. 1)


title: Cauza C-330/09: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 25 februarie 2010 — Comisia Europeană/Republica Austria (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 2006/43/CE — Dreptul societăților — Auditul legal al conturilor anuale și al conturilor consolidate — Netranspunere în termenul prevăzut)

text:
               17.4.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 100/10

         Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 25 februarie 2010 — Comisia Europeană/Republica Austria
   (Cauza C-330/09) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 2006/43/CE - Dreptul societăților - Auditul legal al conturilor anuale și al conturilor consolidate - Netranspunere în termenul prevăzut)
   2010/C 100/14
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Braun și M. Adam, agenți)

      Pârâtă: Republica Austria (reprezentant: C. Pesendorfer, agent)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Neadoptarea sau necomunicarea, în termenul prevăzut, a dispozițiilor necesare pentru a se conforma Directivei 2006/43/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 17 mai 2006 privind auditul legal al conturilor anuale și al conturilor consolidate, de modificare a Directivelor 78/660/CEE și 83/349/CEE ale Consiliului și de abrogare a Directivei 84/253/CEE a Consiliului (JO L 157, p. 87, Ediție specială, 17/vol. 2, p. 122)

      Dispozitivul

               1.

               Prin neadoptarea, în termenul prevăzut, a tuturor măsurilor cu putere de lege și a măsurilor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2006/43/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 17 mai 2006 privind auditul legal al conturilor anuale și al conturilor consolidate, de modificare a Directivelor 78/660/CEE și 83/349/CEE ale Consiliului și de abrogare a Directivei 84/253/CEE a Consiliului, Republica Austria nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul directivei menționate.

               2.

               Obligă Republica Austria la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 233, 26.9.2009.


title: Cauza C-269/14: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 21 mai 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Korkein hallinto-oikeus – Finlanda) – Kansaneläkelaitos [Trimitere preliminară — Contracte de achiziții publice — Directiva 2004/18/CE — Articolul 1 alineatul (4) — Concesionare a serviciilor — Noțiune — Ansamblu contractual dintre o autoritate de securitate socială și societăți de taxi care prevăd o procedură electronică de compensare directă a costurilor de transport ale asiguraților și un sistem de rezervare a mijloacelor de transport]

text:
               20.7.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 236/18

         Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 21 mai 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Korkein hallinto-oikeus – Finlanda) – Kansaneläkelaitos
   (Cauza C-269/14) (1)

   ([Trimitere preliminară - Contracte de achiziții publice - Directiva 2004/18/CE - Articolul 1 alineatul (4) - Concesionare a serviciilor - Noțiune - Ansamblu contractual dintre o autoritate de securitate socială și societăți de taxi care prevăd o procedură electronică de compensare directă a costurilor de transport ale asiguraților și un sistem de rezervare a mijloacelor de transport])
   (2015/C 236/24)
   Limba de procedură: finlandeza

      Instanța de trimitere

   Korkein hallinto-oikeus

      Partea din procedura principală

   Kansaneläkelaitos

      Dispozitivul

   Articolul 1 alineatul (4) din Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și al Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii trebuie interpretat în sensul că un ansamblu contractual precum cel în discuție în litigiul principal poate fi considerat ca reprezentând o „concesionare a serviciilor” în sensul acestei dispoziții, cu condiția ca autoritatea contractantă să fi transferat integral sau o parte semnificativă a riscului de exploatare economică aferent, ceea ce revine instanței de trimitere să verifice ținând cont de toate caracteristicile inerente operațiunilor avute în vedere de acest ansamblu contractual.

      (1)  JO C 261, 11.8.2014.


title: Cauza C-297/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Amtsgerichts Laufen (Germania) la 18 iunie 2012 — Procedură penală împotriva Gjoko Filev și Adnan Osmani

text:
               18.8.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 250/10

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Amtsgerichts Laufen (Germania) la 18 iunie 2012 — Procedură penală împotriva Gjoko Filev și Adnan Osmani
   (Cauza C-297/12)
   2012/C 250/19
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Amtsgericht Laufen

      Părțile din acțiunea principală

   Gjoko Filev, Adnan Osmani

      Cealaltă parte: Staatsanwaltschaft Traunstein

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 11 alineatul (2) din Directiva 2008/115/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 2008 (1) trebuie interpretat în sensul că se opune ca statele membre să sancționeze penal orice încălcare a măsurilor de expulzare, respectiv de returnare dispuse prin acte administrative, în cazul în care la momentul reintrării în țară măsura de expulzare sau de returnare este mai veche de 5 ani?

               2.

               Articolul 11 alineatul (2) din Directiva [2008/115] trebuie interpretat în sensul că se opune ca Republica Federală Germania să sancționeze penal orice încălcare a măsurilor de expulzare, respectiv de returnare dispuse prin acte administrative, care anterior intrării în vigoare a legii germane de transpunere din 22 noiembrie 2011 erau mai vechi de 5 ani?

               3.

               Este conformă cu dreptul Uniunii în sensul articolului 11 alineatul (2) din Directiva [2008/115] o reglementare adoptată de un stat membru care prevede că, în principiu, măsurile de expulzare și de returnare au o durată nelimitată, cu excepția cazului în care persoana vizată depune o cerere de stabilire a unui termen. Corespunde o astfel de prevedere considerentului (4) al directivei menționate, în sensul unei politici bine gestionate în domeniul migrației prin stabilirea unor dispoziții legale clare, transparente și echitabile?

               4.

               Directiva [2008/115] trebuie interpretată în sensul că se opune ca statele membre să prevadă că deciziile de punere sub urmărire pot fi întemeiate pe măsuri de expulzare sau de returnare care în perioada în care nu era transpusă directiva erau mai vechi de 5 ani sau mai mult, în cazul în care măsura de expulzare sau de returnare avea la bază o condamnare penală?

      (1)  Directiva 2008/115/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 2008 privind standardele și procedurile comune aplicabile în statele membre pentru returnarea resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală (JO L 348, p. 98).


title: Cauza C-60/13: Acțiune introdusă la 4 februarie 2013 — Comisia Europeană/Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord

text:
               18.5.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 141/11

         Acțiune introdusă la 4 februarie 2013 — Comisia Europeană/Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord
   (Cauza C-60/13)
   2013/C 141/19
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Caeiros, L. Flynn, agenți)

      Pârâte: Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord

      Concluziile reclamantei

               —

               Declararea faptului că, prin refuzul de a pune la dispoziție suma de 20 061 462,11 £ în legătură cu taxele vamale la importurile de usturoi proaspăt vizate de informații tarifare obligatorii eronate, Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 4 alineatul (3) TUE, al articolului 8 din Decizia 2000/597/CE, Euratom (1), precum și al articolelor 2, 6, 9, 10 și 11 din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1150/2000 (2),

               —

               obligarea Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Comisia susține prin cererea formulată că autoritățile din Regatul Unit au cauzat o pierdere în ceea ce privește resursele proprii tradiționale prin eliberarea fără diligență a unor documente privind informații tarifare obligatorii, ce a permis efectuarea de importuri de usturoi proaspăt din China peste cotă. Comisia consideră că, atunci când există o eroare administrativă și, prin urmare, nu sunt stabilite în mod nelegal resursele proprii, EU trebuie creditat cu o valoare reprezentând echivalentul pierderilor de resurse proprii. În mod corelativ, autoritățile din Regatul Unit ar fi trebuit să pună la dispoziția Comisiei suma totală a taxelor vamale în cauză, estimate la 20 061 462,11 £, precum și dobânzi de întârziere, potrivit articolului 11 din Regulamentul nr. 1150/2000.

      (1)  Decizia 2000/597/CE, Euratom a Consiliului din 29 septembrie 2000 privind sistemul de resurse proprii al Comunităților Europene (JO L 253, p.42, Ediție specială, 01/vol. 2, p. 206).

      (2)  Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1150/2000 al Consiliului din 22 mai 2000 privind punerea în aplicare a Deciziei 94/728/CE, Euratom referitoare la sistemul resurselor proprii ale Comunităților (JO L 130, p. 1, Ediție specială, 01/vol. 2, p. 184).


title: Cauza C-216/14: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 15 octombrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Amtsgericht Laufen – Germania) – Procedură penală împotriva lui Gavril Covaci (Trimitere preliminară — Cooperare judiciară în materie penală — Directiva 2010/64/UE — Dreptul la interpretare și la traducere în cadrul procedurilor penale — Limba în care se desfășoară procedura — Ordonanță penală privind obligarea la plata unei amenzi — Posibilitatea formulării unei opoziții într-o altă limbă decât cea a procedurii — Directiva 2012/13/UE — Dreptul la informare în cadrul procedurilor penale — Dreptul de a fi informat cu privire la acuzare — Notificarea unei ordonanțe penale — Modalități — Desemnare obligatorie a unui mandatar de către persoana suspectată — Termen de opoziție care curge de la data notificării mandatarului)

text:
               7.12.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 406/7

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 15 octombrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Amtsgericht Laufen – Germania) – Procedură penală împotriva lui Gavril Covaci
   (Cauza C-216/14) (1)

   ((Trimitere preliminară - Cooperare judiciară în materie penală - Directiva 2010/64/UE - Dreptul la interpretare și la traducere în cadrul procedurilor penale - Limba în care se desfășoară procedura - Ordonanță penală privind obligarea la plata unei amenzi - Posibilitatea formulării unei opoziții într-o altă limbă decât cea a procedurii - Directiva 2012/13/UE - Dreptul la informare în cadrul procedurilor penale - Dreptul de a fi informat cu privire la acuzare - Notificarea unei ordonanțe penale - Modalități - Desemnare obligatorie a unui mandatar de către persoana suspectată - Termen de opoziție care curge de la data notificării mandatarului))
   (2015/C 406/06)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Amtsgericht Laufen

      Partea din procedura penală principală

   Gavril Covaci

      Dispozitivul

               1)

               Articolele 1-3 din Directiva 2010/64/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 20 octombrie 2010 privind dreptul la interpretare și traducere în cadrul procedurilor penale trebuie interpretate în sensul că nu se opun unei legislații naționale, precum cea în discuție în litigiul principal, care, în cadrul unei proceduri penale, nu permite persoanei care face obiectul unei ordonanțe penale să formuleze o opoziție în scris împotriva acestei ordonanțe într-o altă limbă decât cea în care se desfășoară procedura, deși această persoană nu stăpânește această din urmă limbă, cu condiția ca autoritățile competente să nu considere, conform articolului 3 alineatul (3) din această directivă, că, având în vedere procedura în cauză și împrejurările speței, o asemenea opoziție constituie un document esențial.

               2)

               Articolul 2, articolul 3 alineatul (1) litera (c) și articolul 6 alineatele (1) și (3) din Directiva 2012/13/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 mai 2012 privind dreptul la informare în cadrul procedurilor penale trebuie interpretate în sensul că nu se opun unei legislații a unui stat membru, precum cea în discuție în litigiul principal, care, în cadrul unei proceduri penale, impune persoanei acuzate care nu are reședința în acest stat membru să desemneze un mandatar în vederea notificării unei ordonanțe penale care o privește, cu condiția ca această persoană să beneficieze în mod efectiv de integralitatea termenului acordat pentru a formula o opoziție împotriva ordonanței menționate.

      (1)  JO C 253, 4.8.2014.


title: Cauza T-421/15: Acțiune introdusă la 29 iulie 2015 – Systran/Comisia

text:
               12.10.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 337/29

         Acțiune introdusă la 29 iulie 2015 – Systran/Comisia
   (Cauza T-421/15)
   (2015/C 337/30)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Systran SA (Paris, Franţa) (reprezentanţi: J. Hoss, E. Omes şi P. Hoffmann, avocaţi)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               conexarea prezentei cauze la cauza T-481/13;

               —

               anularea deciziei din 25 iunie 2015 adoptate de Comisia Europeană, respectiv Uniunea Europeană;

               —

               obligarea Comisiei Europene și a Uniunii Europene la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin intermediul prezentei acțiuni, reclamanta solicită anularea deciziei Comisiei prin care aceasta a procedat, ca urmare a Hotărârii Curții de Justiție din 18 aprilie 2013, Comisia/Systran și Systran Luxembourg (C-103/11 P, Rep., EU:C:2013:245), la recuperarea dobânzilor compensatorii majorate cu dobânzi de întârziere începând cu data de 19 august 2013 cu privire la suma pe care Comisia o plătise reclamantei cu titlu de daune interese ca urmare a Hotărârii Tribunalului din 16 decembrie 2010, Systran și Systran Luxembourg/Comisia (T-19/07, Rep., EU:T:2010:526), anulată prin hotărârea Curții.
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive care sunt în esență identice sau similare cu cele invocate în cadrul cauzei T-481/13, Systran/Comisia (1).

      (1)  JO 2013, C 336, p. 27.


title: Cauza C-558/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal da Relação do Porto (Portugalia) la 2 noiembrie 2015 – Alberto José Vieira Azevedo și alții/CED Portugal Unipessoal, Lda, Instituto de Seguros de Portugal – Fundo de Garantia Automóvel

text:
               18.1.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/20

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal da Relação do Porto (Portugalia) la 2 noiembrie 2015 – Alberto José Vieira Azevedo și alții/CED Portugal Unipessoal, Lda, Instituto de Seguros de Portugal – Fundo de Garantia Automóvel
   (Cauza C-558/15)
   (2016/C 016/26)
   Limba de procedură: portugheza

      Instanța de trimitere

   Tribunal da Relação do Porto

      Părțile din procedura principală

      Apelanți: Alberto José Vieira Azevedo, Maria da Conceição Ferreira da Silva, Carlos Manuel Ferreira Alves, Rui Dinis Ferreira Alves, Vítor José Ferreira Alves

      Intimați: CED Portugal Unipessoal, Lda, Instituto de Seguros de Portugal – Fundo de Garantia Automóvel

      Intervenient: Instituto de Seguros de Portugal – Fundo de Acidentes de Trabalho

      Întrebările preliminare

               1)

               Considerentul (16a) și articolul 4 din A patra directivă privind asigurarea auto (Directiva 2000/26/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 16 mai 2000, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2005/14/CE (2) a Parlamentului European și a Consiliului din 11 mai 2005), având în vedere în întregime alineatele (4), (5) și (8) ale articolului 4 (transpuse în dreptul portughez prin articolul 43 din Decretul-lege nr. 522/85 din 31 decembrie [1985], astfel cum a fost modificat prin Decretul-lege nr. 72-A/2003 din 14 aprilie [2003]), permite acționarea în justiție a reprezentantului unei societăţi de asigurări care nu își desfășoară activitatea în țara în care s-a intentat o acțiune în justiție pentru despăgubiri aferente unui accident rutier în temeiul unei asigurări obligatorii de răspundere civilă pentru autovehicule care a fost încheiată într-un alt stat membru al Uniunii Europene?

               2)

               În cazul unui răspuns afirmativ, acționarea în justiție menţionată este condiționată de clauzele concrete ale contractului de reprezentare care îl leagă pe reprezentantul menționat de societatea de asigurări?

      (1)  Directiva 2000/26/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 mai 2000 privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la asigurarea de răspundere civilă auto și de modificare a Directivelor 73/239/CEE și 88/357/CEE ale Consiliului (a patra directivă privind asigurarea auto) (JO L 181, p. 65, Ediție specială, 06/vol. 4, p. 3).

      (2)  Directiva 2005/14/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 mai 2005 de modificare a directivelor 72/166/CEE, 84/5/CEE, 88/357/CEE și 90/232/CEE și a Directivei 2000/26/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind asigurarea de răspundere civilă auto (JO L 149, p. 14, Ediție specială, 6/vol. 7, p. 212).


title: Cauza C-381/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Unabhängiger Verwaltungssenat Wien (Austria) la 29 iulie 2010 — Astrid Preissl KEG

text:
               9.10.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 274/12

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Unabhängiger Verwaltungssenat Wien (Austria) la 29 iulie 2010 — Astrid Preissl KEG
   (Cauza C-381/10)
   ()
   2010/C 274/18
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Unabhängiger Verwaltungssenat Wien

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Astrid Preissl KEG

      Pârât: Landeshauptmann von Wien

      Întrebările preliminare

               1.

               Cerința cuprinsă la punctul 4 din capitolul I din anexa II la Regulamentul (CE) nr. 852/2004 (1) potrivit căreia „[t]rebuie să existe un număr suficient de chiuvete [și] [a]ceste chiuvete trebuie să dispună de apă curentă rece și caldă” trebuie interpretată în sensul că prin noțiunea „Handwaschbecken” [„chiuvete”] utilizată în versiunea în limba germană trebuie înțeleasă orice instalație pentru spălarea mâinilor (care dispune de apă caldă curentă) sau prin noțiunea „Handwaschbecken” trebuie înțeleasă numai o chiuvetă care este destinată exclusiv spălării mâinilor?

               2.

               Potrivit căror criterii trebuie să se stabilească dacă sunt respectate cerințele standardizate privind igiena cuprinse la punctul 4 din capitolul I din anexa II la Regulamentul (CE) nr. 852/2004, astfel cum acestea sunt exprimate prin termenii „trebuie să dispună […] și de materiale pentru spălatul și uscatul igienic al mâinilor”? Este posibil ca această dispoziție din anexă să fie interpretată în sensul că un aparat pentru uscatul mâinilor, respectiv un robinet, se conformează cerințelor de la punctul 4 din capitolul I din anexa II la Regulamentul (CE) nr. 852/2004, numai atunci când poate fi folosit fără a fi nevoie să fie atins cu mâna?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 852/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 privind igiena produselor alimentare (JO L 139, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 44, p. 173).


title: Cauza C-115/07: Acțiune introdusă la data de 27 februarie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Cehă

text:
               28.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/29

         Acțiune introdusă la data de 27 februarie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Cehă
   (Cauza C-115/07)
   (2007/C 95/54)
   Limba de procedură: ceha
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: B. Stromsky și M. Šimerdová, în calitate de agenți)

      Pârâtă: Republica Cehă
   Concluziile reclamantei

               —

               constatarea faptului că, prin neadoptarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2007/27/EC (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 de modificare a Directivei 2001/83/CE de instituire a unui cod comunitar cu privire la medicamentele de uz uman, sau în orice caz prin necomunicarea acestora Comisiei, Republica Cehă nu și-a îndeplinit obligațiile ce îi revin în temeiul articolului 3 din această directivă;

               —

               obligarea Republicii Cehe la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Termenul pentru transpunerea directivei în dreptul național a expirat la data de 30 octombrie 2005.

      (1)  JO 2004 L 136, p. 34.


title: Cauza T-789/14: Acțiune introdusă la 28 noiembrie 2014 – Staatliche Porzellan-Manufaktur Meissen/OAPI – Meissen Keramik (MEISSEN)

text:
               20.4.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 127/29

         Acțiune introdusă la 28 noiembrie 2014 – Staatliche Porzellan-Manufaktur Meissen/OAPI – Meissen Keramik (MEISSEN)
   (Cauza T-789/14)
   (2015/C 127/41)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamant: Staatliche Porzellan-Manufaktur Meissen GmbH (Meißen, Germania) (reprezentanți: O. Spuhler și M. Geitz, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Meissen Keramik GmbH (Meißen, Germania)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Titularul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: marca comunitară figurativă care cuprinde elementul verbal „MEISSEN” – Cerere de înregistrare nr. 9 413 527

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a OAPI din 29 septembrie 2014 în cauzele R 1182/2013-4 și R 1245/2013-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 15 alineatul (1) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-115/14: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 17 noiembrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberlandesgericht Koblenz – Germania) – RegioPost GmbH & Co. KG/Stadt Landau in der Pfalz [Trimitere preliminară — Articolul 56 TFUE — Libera prestare a serviciilor — Restricții — Directiva 96/71/CE — Articolul 3 alineatul (1) — Directiva 2004/18/CE — Articolul 26 — Achiziții publice — Servicii poștale — Reglementare a unei entități regionale a unui stat membru care impune ofertanților și subcontractanților lor să se angajeze să plătească un salariu minim personalului care execută prestațiile care fac obiectul unui contract de achiziții publice]

text:
               18.1.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/6

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 17 noiembrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberlandesgericht Koblenz – Germania) – RegioPost GmbH & Co. KG/Stadt Landau in der Pfalz
   (Cauza C-115/14) (1)

   ([Trimitere preliminară - Articolul 56 TFUE - Libera prestare a serviciilor - Restricții - Directiva 96/71/CE - Articolul 3 alineatul (1) - Directiva 2004/18/CE - Articolul 26 - Achiziții publice - Servicii poștale - Reglementare a unei entități regionale a unui stat membru care impune ofertanților și subcontractanților lor să se angajeze să plătească un salariu minim personalului care execută prestațiile care fac obiectul unui contract de achiziții publice])
   (2016/C 016/06)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Oberlandesgericht Koblenz

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: RegioPost GmbH & Co. KG

      Pârâtă: Stadt Landau in der Pfalz

      cu participarea: PostCon Deutschland GmbH, Deutsche Post AG

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 26 din Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii, astfel cum a fost modificată prin Regulamentul (UE) nr. 1251/2011 al Comisiei din 30 noiembrie 2011, trebuie interpretat în sensul că nu se opune unei legislații a unei entități regionale a unui stat membru, precum cea în discuție în litigiul principal, care îi obligă pe ofertanți și pe subcontractanții lor să se angajeze, printr-o declarație scrisă care trebuie să fie atașată la oferta lor, să plătească personalului care va fi desemnat să execute prestațiile care fac obiectul contractului de achiziții publice respectiv un salariu minim stabilit de această legislație.

               2)

               Articolul 26 din Directiva 2004/18, astfel cum a fost modificată prin Regulamentul nr. 1251/2011, trebuie interpretat în sensul că nu se opune unei legislații a unei entități regionale a unui stat membru, precum cea în discuție în litigiul principal, care prevede excluderea de la participarea la o procedură de atribuire a unui contract de achiziții publice a ofertanților și a subcontractanților lor care refuză să se angajeze, printr-o declarație scrisă care trebuie să fie atașată la oferta lor, să plătească personalului care va fi desemnat să execute prestațiile care fac obiectul contractului de achiziții publice respectiv un salariu minim stabilit de această legislație.

      (1)  JO C 175, 10.6.2014.


title: Cauza C-29/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 19 ianuarie 2017 – Novartis Farma SpA/Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA)

text:
               19.6.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 195/9

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 19 ianuarie 2017 – Novartis Farma SpA/Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA)
   (Cauza C-29/17)
   (2017/C 195/13)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Consiglio di Stato

      Părțile din procedura principală

      Apelantă: Novartis Farma SpA

      Intimată: Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA)

      Întrebările preliminare

               1)

               Dispozițiile Directivei 2001/83/CE (1), cu modificările ulterioare, în special articolele 5 și 6 din aceasta, inclusiv în raport cu considerentul (2) al acestei directive, se opun aplicării unei legi naționale (articolul 1 alineatul 4 bis din decretul lege citat în repetate rânduri) care, pentru urmărirea unor obiective de reducere a cheltuielilor, stimulează, prin includerea în lista medicamentelor rambursabile de către serviciul național de sănătate, utilizarea unui medicament în afara indicațiilor terapeutice autorizate în privința tuturor pacienților, independent de orice apreciere a nevoilor terapeutice ale fiecărui pacient și în pofida existenței și a disponibilității pe piață a unor medicamente autorizate pentru indicația terapeutică specifică?

               2)

               Articolul 3 punctul 1 din Directiva 2001/83/CE (referitor la formulele magistrale) se poate aplica în cazul în care prepararea produsului farmaceutic, deși efectuată în farmacie după o prescripție medicală pentru un anumit pacient, este totuși realizată în serie, în mod identic și repetat, fără a se ține seama de nevoile specifice ale fiecărui pacient, cu furnizarea produsului către unitatea spitalicească, iar nu către pacient (având în vedere că medicamentul este inclus în clasa H-OSP), și cu utilizare inclusiv în cadrul unei alte structuri decât cea în care a fost efectuată prepararea?

               3)

               Dispozițiile Regulamentului (CE) nr. 726/2004 (2), cu modificările ulterioare, în special articolele 3, 25 și 26, precum și anexa, care atribuie Agenției Europene pentru Medicamente (EMA) competența exclusivă de a evalua calitatea, siguranța și eficiența medicamentelor având ca indicație terapeutică tratamentul unor afecțiuni oncologice, atât în cadrul procedurii de acordare a autorizației de introducere pe piață (procedura centralizată obligatorie), cât și în scopul monitorizării și al coordonării acțiunilor de farmacovigilență ulterioare introducerii medicamentului pe piață, se opun aplicării unei legi naționale care rezervă autorității naționale de reglementare (AIFA) competența de a adopta decizii cu privire la siguranța medicamentelor, legate de utilizarea acestora off-label, a căror autorizare intră în competența exclusivă a Comisiei Europene, având în vedere evaluările tehnico-științifice efectuate de Agenția Europeană pentru Medicamente (EMA)?

               4)

               Dispozițiile Directivei 89/105/CEE (3), cu modificările ulterioare, în special articolul 1 alineatul (3), se opun aplicării unei legi naționale care permite statului membru, în cadrul deciziilor acestuia în ceea ce privește rambursabilitatea cheltuielilor medicale suportate de persoana asistată, să prevadă rambursabilitatea unui medicament utilizat în afara indicațiilor terapeutice precizate în autorizația de introducere pe piață acordată de Comisia Europeană sau de o agenție europeană specializată în urma unei proceduri centralizate de evaluare, fără a fi îndeplinite cerințele prevăzute la articolele 3 și 5 din Directiva 2001/83/CE?

      (1)  Directiva 2001/83/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 noiembrie 2001 de instituire a unui cod comunitar cu privire la medicamentele de uz uman (JO 2001, L 311, p. 67, Ediție specială, 13/vol. 33, p. 3).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 726/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 31 martie 2004 de stabilire a procedurilor comunitare privind autorizarea și supravegherea medicamentelor de uz uman și veterinar și de instituire a unei Agenții Europene pentru Medicamente (JO 2004, L 136, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 44, p. 83).

      (3)  Directiva 89/105/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1988 privind transparența măsurilor care reglementează stabilirea prețurilor medicamentelor de uz uman și includerea acestora în domeniul de aplicare al sistemelor naționale de asigurări de sănătate (JO 1989, L 40, p. 8, Ediție specială, 05/vol. 2, p. 84).


title: Cauza T-113/14: Acțiune introdusă la 17 februarie 2014 – Oleaginosa Moreno Hermanos/Consiliul

text:
               14.4.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/56

         Acțiune introdusă la 17 februarie 2014 – Oleaginosa Moreno Hermanos/Consiliul
   (Cauza T-113/14)
   2014/C 112/73
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Oleaginosa Moreno Hermanos SACIFI y A (Bahia Blanca, Argentina) (reprezentanți: J.-F. Bellis și R. Luff, lawyer)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 1194/2013 al Consiliului din 19 noiembrie 2013 de impunere a unei taxe antidumping definitive și de percepere definitivă a taxei provizorii impuse asupra importurilor de biomotorină originară din Argentina și Indonezia (JO L 315, p. 2), în măsura în care i se aplică reclamantei și

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe împrejurarea că instituțiile au săvârșit o eroare vădită în aprecierea faptelor atunci când au concluzionat că a existat o distorsiune a prețurilor boabelor de soia și uleiului de soia care justifica aplicarea articolului 2 alineatul (5) al doilea paragraf din Regulamentul antidumping de bază (1).

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că articolul 2 alineatul (5) al doilea paragraf din Regulamentul antidumping de bază, astfel cum a fost interpretat de instituții în prezenta cauză, nu poate fi aplicat importurilor dintr-un stat membru al OMC întrucât este incompatibil cu Acordul antidumping al OMC.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că evaluarea prejudiciului nu ia în considerare factori care întrerup legătura de cauzalitate dintre prejudiciul pretins și importurile despre care se susține că fac obiectul unui dumping, contrar articolului 3 alineatul (7) din Regulamentul antidumping de bază.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 al Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind protecţia împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea ţărilor care nu sunt membre ale Comunităţii Europene (JO L 343, p. 51).


title: Cauza T-409/14: Acțiune introdusă la 2 iunie 2014 – Marcuccio/Curtea de Justiție

text:
               28.7.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 245/30

         Acțiune introdusă la 2 iunie 2014 – Marcuccio/Curtea de Justiție
   (Cauza T-409/14)
   2014/C 245/42
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamant: Luigi Marcuccio (Tricase, Italia) (reprezentant: G. Cipressa, avocat)

      Pârâtă: Curtea de Justiție a Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei, indiferent de forma acesteia, prin care pârâta a respins cererea din 22 ianuarie 2014 transmisă Curții de Justiție de către reclamant;

               —

               obligarea pârâtei la plata către reclamant a sumei de 25 000 de euro sau a unei sume într-un cuantum inferior sau superior pe care Tribunalul l-ar aprecia just și echitabil, cu titlu de reparație pentru prejudiciul suferit de reclamant ca urmare a duratei nerezonabile a procedurii jurisdicționale inițiate de acesta sau cu titlu de despăgubiri pentru durata nerezonabilă a procedurii respective

               —

               obligarea pârâtei la plata tuturor cheltuielilor de judecată, a drepturilor și onorariilor aferente prezentei acțiuni.

      Motivele și principalele argumente

   Prezenta acțiune are ca obiect daunele pe care reclamantul pretinde că le-a suferit ca urmare a duratei pretins excesive a procedurii în cauza T-236/02, Marcuccio/Comisia.
   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă două motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe lipsa absolută a motivării, precum și pe lipsa absolută a cercetării judecătorești și pe încălcarea obligației de bună administrare.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea legii și pe eroarea vădită de apreciere.


title: Cauza T-397/09: Acțiune formulată la 6 octombrie 2009 — Prinz von Hannover Herzog zu Braunschweig und Lüneburg/OAPI (marcă figurativă reprezentând un blazon)

text:
               5.12.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 297/29

         Acțiune formulată la 6 octombrie 2009 — Prinz von Hannover Herzog zu Braunschweig und Lüneburg/OAPI (marcă figurativă reprezentând un blazon)
   (Cauza T-397/09)
   2009/C 297/42
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamant: Ernst August Prinz von Hannover Herzog zu Braunschweig und Lüneburg (Hannover, Germania) (reprezentanți: R. Stötzel și J. Hilger, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 23 iulie 2009 (procedură de recurs R 1361/2008-1) și admiterea cererii de înregistrare a mărcii comunitare nr. 5 627 245 pentru publicarea în Buletinul mărcilor comunitare;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca figurativă în culori reprezentând un blazon pentru produse și servicii din clasele 16, 25, 28, 32, 33, 35, 39, 41 și 43 (cererea de înregistrare nr. 5 627 245)

      Decizia examinatorului: respinge cererea de înregistrare

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (h) din Regulamentul nr. 207/2009 (1), marca propusă pentru înregistrare nefiind nici identică stemei de stat invocate, nici imitația sa heraldică.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, p. 1).


title: Cauza T-301/15: Hotărârea Tribunalului din 31 mai 2016 – Jochen Schweizer/EUIPO (Du bist, was du erlebst.) [„Marcă a Uniunii Europene — Cererea de înregistrare a mărcii verbale a Uniunii Europene Du bist, was du erlebst. — Motiv absolut de refuz — Marcă constituită dintr-un slogan publicitar — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               11.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 251/29

         Hotărârea Tribunalului din 31 mai 2016 – Jochen Schweizer/EUIPO (Du bist, was du erlebst.)
   (Cauza T-301/15) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Cererea de înregistrare a mărcii verbale a Uniunii Europene Du bist, was du erlebst. - Motiv absolut de refuz - Marcă constituită dintr-un slogan publicitar - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2016/C 251/33)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Jochen Schweizer GmbH (München, Germania) (reprezentant: A. González Hähnlein, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) (reprezentanți: R. Pethke și M. Fischer, agenți)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a treia de recurs a EUIPO din 9 aprilie 2015 (cauza R 3114/2014-4), în legătură cu o cerere de înregistrare a semnului verbal Du bist, was du erlebst, ca marcă a Uniunii Europene.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Jochen Schweizer GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 270, 17.8.2015.


title: Cauza T-484/10 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 17 februarie 2011 — Gas Natural Fenosa SDG/Comisia ( „Măsuri provizorii — Ajutoare de stat — Compensarea costurilor suplimentare de producție ale anumitor centrale electrice rezultând din obligația de serviciu public de a produce anumite volume de electricitate pe bază de cărbune de proveniență națională și înființarea unui «mecanism de apel cu prioritate» în favoarea acestora — Decizie de a nu ridica obiecții — Cerere de suspendare a executării — Fumus boni juris — Lipsa urgenței — Evaluare comparativă a intereselor” )

text:
               21.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 152/22

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 17 februarie 2011 — Gas Natural Fenosa SDG/Comisia
   (Cauza T-484/10 R)
   (Măsuri provizorii - Ajutoare de stat - Compensarea costurilor suplimentare de producție ale anumitor centrale electrice rezultând din obligația de serviciu public de a produce anumite volume de electricitate pe bază de cărbune de proveniență națională și înființarea unui «mecanism de apel cu prioritate» în favoarea acestora - Decizie de a nu ridica obiecții - Cerere de suspendare a executării - Fumus boni juris - Lipsa urgenței - Evaluare comparativă a intereselor)
   2011/C 152/40
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Gas Natural Fenosa SDG, SA (Madrid, Spania) (reprezentanți: F. González Díaz și F. Salerno, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: É. Gippini Fournier și C. Urraca Caviedes, agenți)

      Intervenient în susținerea pârâtei: Regatul Spaniei (reprezentant: J. M. Rodríguez Cárcamo, agent)

      Obiectul

   Cerere de măsuri provizorii prin care se urmărește, în esență, dispunerea suspendării executării deciziei C(2010) 4499 a Comisiei din 29 septembrie 2010 privind ajutorul de stat N 178/2010, notificat de Regatul Spaniei sub forma unei compensații pentru obligația de serviciu public asociate unui mecanism de apel prioritar în favoarea centralelor de producție de energie electrică care utilizează cărbune de proveniență națională

      Dispozitivul

               1.

               Respinge cererea de intervenție formulată de Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de A Coruña.

               2.

               Admite cererile de intervenție în susținerea concluziilor Comisiei Europene formulate de E.ON Generación, SL, de Hidroeléctrica del Cantábrico, SA, și de Federación Nacional de Empresarios de Minas de Carbón.

               3.

               Revocă Ordonanța președintelui Tribunalului din 3 noiembrie 2010, Gas Natural Fenosa SDG/Comisia (T-484/10 R, nepublicată în Repertoriu).

               4.

               Se va stabili un termen în care Gas Natural Fenosa SDG, Comisia și Regatul Spaniei să poată solicita ca anumite elemente confidențiale din dosar, precum și din prezenta ordonanță să fie excluse din comunicarea către părți menționată la punctul 2 din acest dispozitiv și să prezinte, în vederea acestei comunicări, o versiune neconfidențială a înscrisurilor din dosar și a prezentei ordonanțe.

               5.

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza T-46/13: Hotărârea Tribunalului din 21 ianuarie 2015 – Sabores de Navarra/OAPI – Frutas Solano (KIT, EL SABOR DE NAVARRA) („Marcă comunitară – Procedură de declarare a nulității – Marca comunitară verbală KIT, EL SABOR DE NAVARRA – Marca comunitară figurativă anterioară Sabores de Navarra La Sabiduría del Sabor – Motiv relativ de refuz – Risc de confuzie – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) și articolul 53 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 – Utilizare serioasă a mărcii anterioare – Articolul 15 și articolul 57 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009 – Formă care diferă prin elemente care alterează caracterul distinctiv”)

text:
               2.3.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 73/24

      Hotărârea Tribunalului din 21 ianuarie 2015 – Sabores de Navarra/OAPI – Frutas Solano (KIT, EL SABOR DE NAVARRA)
      (Cauza T-46/13) (1)

      („Marcă comunitară - Procedură de declarare a nulității - Marca comunitară verbală KIT, EL SABOR DE NAVARRA - Marca comunitară figurativă anterioară Sabores de Navarra La Sabiduría del Sabor - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) și articolul 53 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Utilizare serioasă a mărcii anterioare - Articolul 15 și articolul 57 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009 - Formă care diferă prin elemente care alterează caracterul distinctiv”)
      (2015/C 073/31)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Reclamantă: Sabores de Navarra, AIE (Pampelune, Spania) (reprezentanți: J. Calderón Chavero, O. González Fernández și L. Estropa Navarro, avocați)

         Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: J. García Murillo și J. Crespo Carrillo, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Frutas Solano, SA (Calahorra, Spania) (reprezentant: E. Manresa Medina, avocat)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 7 noiembrie 2012 (cauzele conexate R 2542/2011-2 și R 2550/2011-2), privind o procedură de declarare a nulității între Sabores de Navarra, AIE și Frutas Solano, SA

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Sabores de Navarra, AIE la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 86, 23.3.2013.


title: Cauza C-303/07: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 18 iunie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Korkein hallinto-oikeus — Finlanda) — procedură inițiată de Aberdeen Property Fininvest Alpha Oy (Libertatea de stabilire — Directiva 90/435/CEE — Impozit pe profit — Distribuire de dividende — Taxă reținută la sursă aplicată asupra dividendelor plătite unor alte societăți nerezidente decât societățile în sensul directivei menționate — Scutirea dividendelor plătite unor societăți rezidente)

text:
               1.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 180/5

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 18 iunie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Korkein hallinto-oikeus — Finlanda) — procedură inițiată de Aberdeen Property Fininvest Alpha Oy
   (Cauza C-303/07) (1)

   (Libertatea de stabilire - Directiva 90/435/CEE - Impozit pe profit - Distribuire de dividende - Taxă reținută la sursă aplicată asupra dividendelor plătite unor alte societăți nerezidente decât societățile în sensul directivei menționate - Scutirea dividendelor plătite unor societăți rezidente)
   2009/C 180/07
   Limba de procedură: finlandeza

      Instanța de trimitere

   Korkein hallinto-oikeus

      Partea din acțiunea principală

   Aberdeen Property Fininvest Alpha Oy

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Korkein hallinto-oikeus — Interpretarea articolelor 43 CE, 48 CE, 56 CE și 58 CE și a articolului 2 litera (a) din Directiva 90/435/CEE a Consiliului din 23 iulie 1990 privind regimul fiscal comun care se aplică societăților-mamă și filialelor acestora din diferite state membre (JO L 225, p. 6, Ediție specială, 09/vol. 1, p. 97) — Taxă reținută la sursă pe dividendele distribuite unei societăți-mamă stabilite într-un alt stat membru, dar scutire în ceea ce privește dividendele distribuite unei societăți-mamă stabilite pe teritoriul național — Contribuabil care nu este prevăzut în directiva privind societățile-mamă și filialele — Convenție fiscală — Obstacol în calea libertăților fundamentale — Situație comparabilă

      Dispozitivul

   Articolele 43 CE și 48 CE trebuie interpretate în sensul că se opun legislației unui stat membru care scutește de taxa reținută la sursă dividendele distribuite de o filială rezidentă a acestui stat unei societăți pe acțiuni stabilite în același stat, dar care supune acestei taxe reținute la sursă dividendele similare plătite unei societăți-mamă de tipul unei societăți de investiții cu capital variabil (SICAV) rezidente a unui alt stat membru, care are o formă juridică necunoscută în dreptul primului stat și care nu figurează în lista societăților prevăzute la articolul 2 litera (a) din Directiva 90/435/CEE a Consiliului din 23 iulie 1990 privind regimul fiscal comun care se aplică societăților-mamă și filialelor acestora din diferite state membre, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2003/123/CE a Consiliului din 22 decembrie 2003, și care este scutită de impozitul pe venit în temeiul legislației celuilalt stat membru.

      (1)  JO C 211, 8.9.2007.


title: Cauza T-617/15: Hotărârea Tribunalului din 29 noiembrie 2016 – Chic Investments/EUIPO (eSMOKING WORLD) [„Marcă a Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative eSMOKING WORLD — Motive absolute de refuz — Caracter descriptiv — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Obligația de motivare”]

text:
               23.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/29

         Hotărârea Tribunalului din 29 noiembrie 2016 – Chic Investments/EUIPO (eSMOKING WORLD)
   (Cauza T-617/15) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative eSMOKING WORLD - Motive absolute de refuz - Caracter descriptiv - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Obligația de motivare”])
   (2017/C 022/38)
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamantă: Chic Investments sp. z o.o. (Poznań, Polonia) (reprezentant: K. Jarosiński, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) (reprezentant: D. Walicka, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 25 iunie 2015 (R 3227/2014-5) privind o cerere de înregistrare a semnului figurativ eSMOKING WORLD ca marcă a Uniunii Europene

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Chic Investments sp. z o.o. la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 16, 18.1.2016.


title: Cauza C-611/12 P: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 14 octombrie 2014 – Jean-François Giordano/Comisia Europeană (Recurs — Politica comună în domeniul pescuitului — Cote de pescuit — Măsuri de urgență adoptate de către Comisie — Răspundere extracontractuală a Uniunii — Articolul 340 al doilea paragraf TFUE — Condiții — Prejudiciu real și cert — Dreptul subiectiv de a pescui)

text:
               22.12.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 462/3

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 14 octombrie 2014 – Jean-François Giordano/Comisia Europeană
   (Cauza C-611/12 P) (1)

   ((Recurs - Politica comună în domeniul pescuitului - Cote de pescuit - Măsuri de urgență adoptate de către Comisie - Răspundere extracontractuală a Uniunii - Articolul 340 al doilea paragraf TFUE - Condiții - Prejudiciu real și cert - Dreptul subiectiv de a pescui))
   (2014/C 462/04)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurent: Jean-François Giordano (reprezentanți: D. Rigeade și A. Scheuer, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Bouquet și D. Nardi, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Hotărârea Tribunalului Uniunii Europene Giordano/Comisia (T-114/11, EU:T:2012:585).

               2)

               Respinge acțiunea în despăgubire introdusă de domnul Jean-François Giordano în cauza T-114/11.

               3)

               Domnul Jean-François Giordano și Comisia suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 71, 9.3.2013.