title: Cauza F-109/13: Acțiune introdusă la 4 noiembrie 2013 — ZZ/ENISA

text:
               18.1.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 15/21

         Acțiune introdusă la 4 noiembrie 2013 — ZZ/ENISA
   (Cauza F-109/13)
   2014/C 15/33
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentanți: L. Levi și A. Tymen, avocați)

      Pârâtă: Agenția Uniunii Europene pentru Securitatea Rețelelor Informatice și a Datelor (ENISA)

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei prin care s-a pus capăt contractului de angajare al reclamantei și, pe cale de consecință, obligarea pârâtei la reintegrarea sa în muncă și la plata prestațiilor pecuniare cu începere de la momentul în care s-a pus capăt efectiv contractului său până la reintegrarea în muncă, cu deducerea eventualelor venituri percepute în aceeași perioadă, la care să se adauge dobânzi calculate la rata stabilită de BCE plus 3 puncte procentuale, și, în sfârșit, obligarea pârâtei la repararea prejudiciului moral al reclamantei.

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei din 31 ianuarie 2013 prin care s-a pus capăt contractului de angajare a reclamantei;

               —

               anularea deciziei din 22 august 2013 de respingere a reclamației reclamantei;

               —

               pe cale de consecință, obligarea pârâtei să o reintegreze în muncă și să îi plătească prestațiile pecuniare cu începere de la momentul în care s-a pus capăt efectiv contractului său până la reintegrarea în muncă, cu deducerea eventualelor venituri percepute în aceeași perioadă, la care să se adauge dobânzi de întârziere calculate la rata stabilită de Banca Centrală Europeană, majorate cu 3 puncte procentuale;

               —

               repararea prejudiciului moral al reclamantei, evaluat ex æquo et bono la suma de 10 000 euro;

               —

               obligarea ENISA la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-106/08: Acțiune introdusă la 6 martie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Elenă

text:
               24.5.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 128/23

         Acțiune introdusă la 6 martie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Elenă
   (Cauza C-106/08)
   (2008/C 128/41)
   Limba de procedură: greaca
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: G. Zavvos și N. Yerrell)

      Pârâtă: Republica Elenă
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin neluarea tuturor măsurilor necesare pentru a garanta că toate vehiculele puse în circulație pentru prima oară ulterior datei de 1 mai 2006 sunt prevăzute cu aparatură de înregistrare în conformitate cu dispozițiile Anexei I B la Regulamentul (CEE) nr. 3821/85 și prin neemiterea de carduri de conducător auto corespunzătoare, Republica Elenă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 2 alineatul (1) litera (a) și al articolului 2 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 2135/98 al Consiliului, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) 561/2006 din 15 martie 2006;

               —

               obligarea Republicii Elene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Articolul 2 alineatul (2) din regulament prevede: „Statele membre adoptă măsurile necesare pentru a putea elibera cardurile de conducător auto până în a douăzeci și una zi de la data publicării Regulamentului (CE) nr. 561/2006”.
   Regulamentul 561/2006 a fost publicat în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene la 11 aprilie 2006, astfel încât obligația instalării tahografului digital pe toate vehiculele puse în circulație pentru prima oară în Uniunea Europeană a intrat în vigoare la 1 mai 2006.
   Republica Elenă a răspuns avizului motivat al Comisiei la 30 mai 2006 și a comunicat Comisiei că, ținând seama de toate eventualele întârzieri, în completarea procedurii, atribuirea cardurilor pentru tahograful digital conducătorilor auto va fi operativă la finele anului 2007.
   Comisia a concluzionat că Republica Elenă încă nu a adoptat astfel de măsuri sau, în orice caz, nu le-a comunicat Comisiei.
   Comisia solicită Curții obligarea Republicii Elene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-4/12: Acțiune introdusă la 3 ianuarie 2012 — Olive Line International/OAPI — Carapelli Firenze (Maestro de Oliva)

text:
               24.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 89/24

         Acțiune introdusă la 3 ianuarie 2012 — Olive Line International/OAPI — Carapelli Firenze (Maestro de Oliva)
   (Cauza T-4/12)
   2012/C 89/42
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Olive Line International, SL (Madrid, Spania) (reprezentant: M. Aznar Alonso, abogado)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Carapelli Firenze SpA [Tavarnelle Val di Pesa (Firenze), Italia]

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               admiterea prezentei acțiuni și declararea neconformității cu Regulamentul nr. 40/94 al Consiliului privind marca comunitară (în prezent Regulamentul nr. 207/2009) a Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 21 septembrie 2011 în cauza R 1612/2010-2 prin care, anulând decizia diviziei de opoziție nr. 1344995, admitea cererea de înregistrare ca marcă comunitară a înregistrării internaționale nr. 938.133 pentru o parte dintre produsele solicitate din clasele 29 și 30;

               —

               obligarea pârâtului și eventual a intervenientei la plata tuturor cheltuielilor de judecată aferente prezentei procedurii și a celor suportate în procedurile administrative a opoziției și a căii de atac.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta.

      Marca comunitară vizată: marca figurativă care cuprinde elemente verbale „Maestro de Oliva” pentru produse din clasele 29 și 30.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: Carapelli Firenze SPA.

      Marca sau semnul invocat: marca națională verbală „MAESTRO” pentru produse din clasele 29 și 30.

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția.

      Decizia camerei de recurs: admite calea de atac și respinge cererea de înregistrare pentru o parte dintre produsele solicitate.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 15 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 207/2009, întrucât utilizarea mărcii invocate în procedura opoziției presupune o modificare a conceptului original de marcă pe care îl prezintă respectiva marcă invocată în sprijinul opoziției, fiind afectat așadar caracterul distinctiv al mărcii „MAESTRO”, și încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009, întrucât nu ar exista un risc de confuzie între mărcile în conflict.


title: Cauza C-254/10 P: Ordonanța Curții din 3 martie 2011 — Centre de Coordination Carrefour SNC/Comisia Europeană (Recurs — Schemă de ajutoare în favoarea centrelor de coordonare stabilite în Belgia — Condiții de admisibilitate a unei acțiuni în anulare — Noțiunea „interes de a exercita acțiunea” — Autoritate de lucru judecat)

text:
               27.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/8

         Ordonanța Curții din 3 martie 2011 — Centre de Coordination Carrefour SNC/Comisia Europeană
   (Cauza C-254/10 P) (1)

   (Recurs - Schemă de ajutoare în favoarea centrelor de coordonare stabilite în Belgia - Condiții de admisibilitate a unei acțiuni în anulare - Noțiunea „interes de a exercita acțiunea” - Autoritate de lucru judecat)
   2011/C 252/14
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: Centre de Coordination Carrefour SNC (reprezentanți: X. Clarebout, C. Docclo și M. Pittie, avocați)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Urraca Caviedes și J.-P. Keppenne, agenți)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 18 martie 2010 — Centre de Coordination Carrefour/Comisia (T-94/08), prin care acesta a respins ca inadmisibilă acțiunea recurentei având ca obiect anularea Deciziei 2008/283/CE a Comisiei din 13 noiembrie 2007 privind sistemul de ajutor pus în aplicare de Belgia în favoarea centrelor de coordonare stabilite în Belgia și de modificare a Deciziei 2003/757/CE (JO 2008, L 90, p. 7) — Condiții de admisibilitate a unei acțiuni în anulare — Noțiunea de interes de a exercita acțiunea — Autoritate de lucru judecat

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Obligă Centre de Coordination Carrefour SNC la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 246, 11.9.2010.


title: Cauza T-42/17: Acțiune introdusă la 25 ianuarie 2017 – VR-Bank Rhein-Sieg/SRB

text:
               13.3.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 78/38

         Acțiune introdusă la 25 ianuarie 2017 – VR-Bank Rhein-Sieg/SRB
   (Cauza T-42/17)
   (2017/C 078/52)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: VR-Bank Rhein-Sieg eG (Siegburg, Germania) (reprezentanți: Rechtsanwälte H. Berger und K. Rübsamen)

      Pârât: Comitetul unic de rezoluție (SRB)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Comitetului unic de rezoluție din 15 aprilie 2016 de stabilire a contribuțiilor ex ante la Fondul unic de rezoluție pentru anul 2016 (SRB/ES/SRF/2016/06), precum și a Deciziei Comitetului unic de rezoluție din 20 mai 2016 de stabilire a ajustărilor contribuțiilor ex ante la Fondul unic de rezoluție pentru anul 2016 și de completare a Deciziei Comitetului unic de rezoluție din 15 aprilie 2016 de stabilire a contribuțiilor ex ante la Fondul unic de rezoluție pentru anul 2016 (SRB/ES/SRF/2016/13), în măsura în care deciziile atacate privesc contribuția reclamantei;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive care sunt, în esență, identice sau similare cu motivele invocate în cauza T-14/17, Landesbank Baden-Württemberg/SRB


title: Cauza C-345/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Supreme Court (Irlanda) la 24 iunie 2013 — Karen Millen Fashions Ltd/Dunnes Stores, Dunnes Stores (Limerick) Ltd

text:
               7.9.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 260/26

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Supreme Court (Irlanda) la 24 iunie 2013 — Karen Millen Fashions Ltd/Dunnes Stores, Dunnes Stores (Limerick) Ltd
   (Cauza C-345/13)
   2013/C 260/47
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   Supreme Court

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Karen Millen Fashions Ltd

      Pârâte: Dunnes Stores, Dunnes Stores (Limerick) Ltd

      Întrebările preliminare

               1.

               Atunci când se evaluează caracterul individual al unui desen sau model industrial pentru care se solicită protecția ca desen sau model industrial comunitar neînregistrat în sensul Regulamentului (CE) nr. 6/2002 al Consiliului din 12 decembrie 2001 privind desenele sau modelele industriale comunitare (1), impresia globală pe care acesta o produce asupra utilizatorului avizat, în sensul articolului 6 din acest regulament, trebuie analizată în funcție de aspectul dacă aceasta este diferită de impresia globală produsă asupra unui asemenea utilizator

                           (a)

                           de orice alt desen sau model individual care a fost făcut public anterior sau

                           (b)

                           de orice combinație de caracteristici cunoscute ale mai multor astfel de desene sau modele industriale anterioare?

               2.

               O instanță competentă în domeniul desenelor sau modelelor industriale comunitare este obligată să considere că un desen sau un model industrial comunitar neînregistrat este valabil în sensul articolului 85 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 6/2002 din 12 decembrie 2001 privind desenele sau modelele industriale comunitare dacă titularul desenului sau al modelului se limitează să indice prin ce anume desenul sau modelul său prezintă un caracter individual sau titularul menționat este obligat să demonstreze că desenul sau modelul are caracter individual în conformitate cu articolul 6 din acest regulament?

      (1)  JO L 3, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 33, p. 70.


title: Cauza C-262/08: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 10 iunie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Østre Landsret — Danemarca) — CopyGene A/S/Skatteministeriet [A șasea directivă TVA — Scutiri — Articolul 13 secțiunea A alineatul (1) litera (b) — Spitalizare și îngrijiri medicale — Activități conexe — Instituții recunoscute în mod corespunzător de natură similară spitalelor și centrelor de tratament medical sau de diagnostic — Bancă privată de celule stem — Servicii de prelevare, de transport, de analiză și de stocare de sânge din cordonul ombilical al noilor născuți — Eventuală aplicare autologă sau alogenă de celule stem]

text:
               14.8.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 221/3

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 10 iunie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Østre Landsret — Danemarca) — CopyGene A/S/Skatteministeriet
   (Cauza C-262/08) (1)

   (A șasea directivă TVA - Scutiri - Articolul 13 secțiunea A alineatul (1) litera (b) - Spitalizare și îngrijiri medicale - Activități conexe - Instituții recunoscute în mod corespunzător de natură similară spitalelor și centrelor de tratament medical sau de diagnostic - Bancă privată de celule stem - Servicii de prelevare, de transport, de analiză și de stocare de sânge din cordonul ombilical al noilor născuți - Eventuală aplicare autologă sau alogenă de celule stem)
   2010/C 221/04
   Limba de procedură: daneza

      Instanța de trimitere

   Østre Landsret

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: CopyGene A/S

      Pârât: Skatteministeriet

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Østre Landsret — Interpretarea articolului 13 punctul A alineatul (1) litera (b) din A șasea directiva 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoare adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1) devenit articolul 132 alineatul (1) litera (b) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347, p. 1, Ediție specială 09/vol. 3, p. 7) — Scutire pentru spitalizare și pentru îngrijiri medicale, precum și pentru activitățile strâns legate — Servicii de prelevare, de transport, de analiză și de stocare de sânge din cordonul ombilical al noilor născuți în vederea aplicării autogene de celule stem, care ar putea fi strâns legate de un eventual tratament spitalicesc viitor, furnizate de o bancă privată de celule stem

      Dispozitivul

               1.

               Noțiunea de activități „conexe”„spitaliz[ării] și îngrijiri[lor] medicale” în sensul articolului 13 secțiunea A alineatul (1) litera (b) din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare, trebuie interpretată în sensul că nu intră în domeniul său de aplicare activități precum cele în cauză în acțiunea principală, care constau în prelevarea, transportul, analizarea sângelui din cordonul ombilical, precum și în stocarea celulelor stem din acest sânge, în măsura în care îngrijirile medicale realizate într un mediu spitalicesc, cu care aceste activități nu prezintă decât o legătură eventuală, nu sunt nici efective, nici în curs de realizare și nici planificate.

               2.

               Atunci când prestațiile băncilor de celule stem precum cele în cauză în acțiunea principală sunt realizate de personal medical autorizat, deși astfel de bănci de celule stem, care sunt autorizate de autoritățile sanitare ale unui stat membru, în cadrul Directivei 2004/23/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind stabilirea standardelor de calitate și securitate pentru donarea, obținerea, controlul, prelucrarea, conservarea, stocarea și distribuirea țesuturilor și a celulelor umane, să manipuleze țesuturi și celule umane, nu beneficiază de niciun ajutor din partea sistemului public de securitate socială, iar remunerația care le este plătită nu face obiectul niciunei rambursări din partea acestui sistem, articolul 13 secțiunea A alineatul (1) litera (b) din A șasea directivă 77/388 nu se opune ca autoritățile naționale să considere că o persoană impozabilă precum CopyGene nu este o „altă instituție de natură similară [spitalelor, centrelor de tratament medical sau de diagnostic] […] recunoscută în mod corespunzător” în sensul articolului 13 secțiunea A alineatul (1) litera (b) din A șasea directivă. Totuși, această dispoziție nu poate fi interpretată nici în sensul că impune, în sine, autorităților competente să refuze să asimileze o bancă privată de celule stem unei instituții „recunoscut[e] în mod corespunzător” în scopul aplicării scutirii respective. Este de competența instanței de trimitere să verifice, în măsura în care este necesar, dacă refuzul recunoașterii în scopul aplicării scutirii prevăzute la articolul 13 secțiunea A alineatul (1) litera (b) din A șasea directivă 77/388 este conform cu dreptul Uniunii, în special cu principiul neutralității fiscale.

      (1)  JO C 209, 15.8.2008.


title: Cauza T-31/07 R: Ordonanța președintelui Tribunalului de Primă Instanță din  19 iulie 2007 — Du Pont de Nemours (France) și alții/Comisia Comunităților Europene ( Măsuri provizorii — Cerere de suspendare a executării — Directiva 91/414/CEE — Admisibilitate — Fumus boni juris — Urgență — Balanța intereselor )

text:
               22.9.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/11

         Ordonanța președintelui Tribunalului de Primă Instanță din 19 iulie 2007 — Du Pont de Nemours (France) și alții/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-31/07 R)
   („Măsuri provizorii - Cerere de suspendare a executării - Directiva 91/414/CEE - Admisibilitate - Fumus boni juris - Urgență - Balanța intereselor’)
   (2007/C 223/16)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamante: Du Pont de Nemours (France) SAS (Puteaux, Franța), Du Pont Portugal — Serviços, Sociedada Unipessoal Lda (Lisabona, Portugalia), Du Pont Ibérica SL (Barcelona, Spania), Du Pont de Nemours (Belgium) BVBA (Mechelen, Belgia), Du Pont de Nemours Italiana Srl (Milano, Italia), Du Pont De Nemours (Nederland) BV (Dordrecht, Țările de Jos), Du Pont de Nemours (Deutschland) GmbH (Bad Homburg vor der Höhe, Germania), DuPont CZ s.r.o. (Praga, Republica Cehă), DuPont Magyarország Kereskedelmi kft (Budaors, Ungaria), DuPont Poland sp. z o.o. (Varșovia, Polonia), DuPont Romania Srl (București, România), DuPont (UK) Ltd (Herts, Regatul Unit), Dy-Pont Agkro Ellas AE (Halandri, Grecia), DuPont International Operations SARL (Grand Saconnex, Elveția) și DuPont Solutions (France) SAS (Puteaux) (reprezentanți: D. Waelbroeck și N. Rampal, avocats)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: L. Parpala și B. Doherty, agenți)
   Obiectul
   Cerere prin care se urmărește suspendarea unor dispoziții din Directiva 2006/133/CE a Comisiei din 11 decembrie 2006 de modificare a Directivei 91/414/CEE a Consiliului în vederea înscrierii substanței active flusilazol (JO L 349, p. 27).
   Dispozitivul

               1)

               Suspendă până la pronunțarea hotărârii în acțiunea principală expirarea termenului de înscriere a flusilazolului în anexa I la Directiva 91/414/CEE a Consiliului din 15 iulie 1991 privind introducerea pe piață a produselor de uz fitosanitar, stabilit la data de 30 iunie 2008 prin anexa la Directiva 2006/133/CE a Comisiei din 11 decembrie 2006 de modificare a Directivei 91/414/CEE a Consiliului în vederea înscrierii substanței active flusilazol.

               2)

               Suspendă până la pronunțarea hotărârii în acțiunea principală data până la care statele membre modifică sau retrag, dacă este cazul, după evaluare, autorizația acordată produselor care conțin flusilazol, stabilită la 30 iunie 2008 prin articolul 3 alineatul (2) al doilea paragraf din Directiva 2006/133.

               3)

               Suspendă până la pronunțarea hotărârii în acțiunea principală restricția prevăzută în partea A din dispozițiile speciale ale anexei la Directiva 2006/133 care vizează tipurile de culturi pentru care statele membre pot autoriza utilizarea flusilazolului, și anume cerealele (altele decât orezul), porumbul, semințele de colză și sfecla de zahăr.

               4)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se va soluționa odată cu fondul.


title: Cauza T-420/16: Acțiune introdusă la 29 iulie 2016 – SJM Coordination Center/Comisia

text:
               26.9.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 350/23

         Acțiune introdusă la 29 iulie 2016 – SJM Coordination Center/Comisia
   (Cauza T-420/16)
   (2016/C 350/29)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: St. Jude Medical Coordination Center (SJM Coordination Center) (Zaventem, Belgia) (reprezentanți: F. Louis și J. Ylinen, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Comisiei din 11 ianuarie 2016 privind schema de ajutoare de stat referitoare la scutirea aplicabilă profitului excedentar SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN) pusă în aplicare de Regatul Belgiei;

               —

               cu titlu subsidiar, anularea deciziei atacate în măsura în care îl include pe reclamant printre beneficiarii pretinsei scheme de ajutoare;

               —

               cu titlu subsidiar, anularea deciziei atacate în măsura în care dispune recuperarea oricărui cuantum al pretinselor ajutoare de la reclamant;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamant.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă opt motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe necompetență
               Reclamantul susține că Comisia nu dispune de competența de a adopta decizia atacată și că decizia atacată încalcă principiul atribuirii care limitează competențele Uniunii.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea dreptului de a fi ascultat
               Reclamantul susține că pozițiile contradictorii adoptate de Comisie în decizia sa de inițiere a procedurii și în decizia atacată au încălcat dreptul de a fi ascultat al reclamantului.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe calificarea eronată drept schemă de ajutoare
               Reclamantul susține că decizia atacată ajunge în mod eronat la concluzia existenței unei scheme, că abordarea Comisiei încalcă datoria acesteia de a efectua o examinare cuprinzătoare, diligentă și imparțială a faptelor care fac obiectul investigației.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe insuficiența motivării
               Reclamantul susține că Comisia nu precizează în mod adecvat motivele pe care s-a întemeiat decizia atacată.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe constatarea eronată a selectivității în temeiul articolului 107 alineatul (1) TFUE
               Reclamantul susține că decizia atacată cuprinde erori cu privire la toate cele trei etape de stabilire a selectivității în numeroase moduri: (i) articolul 185 alineatul (2) litera (b) din Code des impôts sur les revenus 1992 sau CIR (Codul impozitului pe venit 1992) și regula profitului excedentar nu pot fi excluse din sistemul de referință, (ii) decizia obținută de reclamant nu derogă nici (a) de la principiul concurenței depline, nici (b) de la sistemul belgian al impozitului pe profit și (iii) pretinsa derogare ar fi justificată de necesitatea de a evita dubla impunere.

               6.

               Al șaselea motiv, întemeiat pe lipsa unui avantaj
               Reclamantul susține că decizia atacată nu analizează existența unui avantaj. Potrivit reclamantului, el nu a obținut un avantaj și orice prestație în favoarea acestuia este în conformitate cu principiul concurenței depline prevăzut la articolul 9 din Convenția-model OCDE pentru evitarea dublei impuneri, pe care articolul 185 alineatul (2) din CIR îl introduce în dreptul belgian.

               7.

               Al șaptelea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului egalității de tratament
               Reclamantul susține că decizia atacată încalcă principiul egalității de tratament întrucât (i) afirmă că principiul concurenței depline conferă administrațiilor fiscale dreptul să majoreze baza de impozitare a întreprinderilor multinaționale (IMN) și stabilește, în același timp, cerința unui risc concret de dublă impunere pentru a permite ajustări descendente și (ii) limitează analiza avantajului la nivelul entității IMN belgiene.

               8.

               Al optulea motiv, întemeiat pe încălcarea principiilor securității juridice și legalității
               Decizia atacată încalcă principiul securității juridice întrucât (i) se detașează de jurisprudență și de practica anterioară a însăși Comisiei și (ii) nu identifică pretinsul avantaj.

               9.

               Al nouălea motiv, întemeiat pe faptul că recuperarea are drept rezultat dubla impunere
               Reclamantul susține că în decizia atacată se presupune în mod eronat că nu poate exista nicio problemă de dublă impunere, care s-ar accentua dacă reclamantul ar fi obligat să plătească orice sumă în procesul de recuperare. Potrivit reclamantului, decizia atacată trebuie, prin urmare, să fie anulată, în măsura în care obligă Belgia să recupereze orice sumă de la reclamant.

               10.

               Al zecelea motiv, întemeiat pe faptul că recuperarea nu poate fi supusă puterii discreționare a Comisiei
               Reclamantul susține că decizia atacată pare să acorde Comisiei puterea discreționară de a respinge ajustările bazei de impozitare a contribuabilului în temeiul circumstanțelor de fapt reale la momentul în care s-a adoptat decizia fiscală.


title: Cauza C-169/07: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 10 martie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Verwaltungsgerichtshof — Austria) — Hartlauter Handelsgesellschaft mbH/Wiener Landesregierung, Oberösterreichische Landesregierung (Libertatea de stabilire — Securitate socială — Sistem național de sănătate finanțat de stat — Sistem de prestații în natură — Sistem de rambursare a cheltuielilor avansate de persoana asigurată — Autorizarea înființării unei policlinici private care asigură asistență medicală dentară ambulatorie — Criteriu de evaluare a necesităților care justifică înființarea unei instituții sanitare — Obiectiv care urmărește menținerea unui serviciu medical sau spitalicesc de calitate, echilibrat și accesibil tuturor — Obiectiv care urmărește prevenirea unui risc de atingere gravă a echilibrului financiar al sistemului de securitate socială — Coerență — Proporționalitate)

text:
               16.5.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 113/4

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 10 martie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Verwaltungsgerichtshof — Austria) — Hartlauter Handelsgesellschaft mbH/Wiener Landesregierung, Oberösterreichische Landesregierung
   (Cauza C-169/07) (1)

   (Libertatea de stabilire - Securitate socială - Sistem național de sănătate finanțat de stat - Sistem de prestații în natură - Sistem de rambursare a cheltuielilor avansate de persoana asigurată - Autorizarea înființării unei policlinici private care asigură asistență medicală dentară ambulatorie - Criteriu de evaluare a necesităților care justifică înființarea unei instituții sanitare - Obiectiv care urmărește menținerea unui serviciu medical sau spitalicesc de calitate, echilibrat și accesibil tuturor - Obiectiv care urmărește prevenirea unui risc de atingere gravă a echilibrului financiar al sistemului de securitate socială - Coerență - Proporționalitate)
   2009/C 113/07
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Verwaltungsgerichtshof

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Hartlauter Handelsgesellschaft mbH

      Pârâtă: Wiener Landesregierung, Oberösterreichische Landesregierung

      Obiectul

   Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare — Verwaltungsgerichtshof (Austria) — Interpretarea articolelor 43 CE și 48 CE — Autorizație acordată unei instituții sanitare private pentru furnizarea de îngrijiri medicale dentare în ambulatoriu — Autorizație supusă unei evaluări a necesităților pieței

      Dispozitivul

   Articolele 43 CE și 48 CE se opun unor dispoziții naționale precum cele din acțiunile principale, în temeiul cărora, pentru înființarea unei instituții sanitare private sub forma unei policlinici dentare autonome, este necesară o autorizație de înființare și potrivit cărora această autorizație trebuie refuzată în cazul în care nu există, ținând seama de asistența medicală oferită deja de medicii care au încheiat contracte cu casele de asigurări de sănătate, nicio necesitate care să justifice înființarea unei astfel de instituții, din moment ce aceste dispoziții nu supun unui astfel de regim și cabinetele de grup și nici nu se întemeiază pe o condiție care ar putea delimita suficient exercitarea de către autoritățile naționale a puterii lor de apreciere.

      (1)  JO C 155, 7.7.2007


title: Cauza F-25/13: Acțiune introdusă la 21 martie 2013 — ZZ/Comisia

text:
               1.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 156/55

         Acțiune introdusă la 21 martie 2013 — ZZ/Comisia
   (Cauza F-25/13)
   2013/C 156/103
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: L. Vogel, avocat)

      Pârâtă: Comisia

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziilor de transfer al drepturilor de pensie dobândite anterior intrării în serviciu la Comisie, pe baza propunerii recalculate a PMO

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei adoptate de AIPN la 11 decembrie 2012, prin care au fost respinse reclamațiile formulate de reclamantă la 16 august 2012 și la 28 august 2012 împotriva deciziilor PMO.4 din 21 mai 2012, 31 mai 2012 și 2 iulie 2012;

               —

               în măsura în care este necesar, anularea deciziilor menționate adoptate de PMO.4 la 21 mai 2012, la 31 mai 2012 și la 2 iulie 2012, împotriva cărora erau formulate reclamațiile reclamantei;

               —

               constatarea nelegalității și declararea inaplicabilității, în speță, a dispozițiilor generale de executare a articolelor 11 și 12 din anexa VII la Statut, în temeiul articolului 277 din Tratatul CE din 25 martie 1957, astfel cum au fost adoptate la 3 martie 2011, în special a articolului 9 din acestea;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată, în temeiul articolului 87 din Regulamentul de procedură, precum și a cheltuielilor necesare efectuate în legătură cu procedura, în special a cheltuielilor pentru alegerea domiciliului, a cheltuielilor de deplasare și de ședere, precum și a onorariilor avocaților în temeiul articolului 91 litera (b) din același regulament.


title: Cauza T-334/06: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 25 noiembrie 2008 — Comisia/Northumbrian Water

text:
               24.1.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 19/36

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 25 noiembrie 2008 — Comisia/Northumbrian Water
   (Cauza T-334/06) (1)

   (2009/C 19/69)

      Limba de procedură: engleza

   Președintele Camerei a patra a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 326, 30.12.2006.


title: Cauza C-21/12 P: Recurs introdus la 16 ianuarie 2012 de Abbott Laboratories împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 15 noiembrie 2011 în cauza T-363/10, Abbott Laboratories/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

text:
               31.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 98/13

         Recurs introdus la 16 ianuarie 2012 de Abbott Laboratories împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 15 noiembrie 2011 în cauza T-363/10, Abbott Laboratories/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   (Cauza C-21/12 P)
   2012/C 98/21
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: Abbott Laboratories (reprezentanți: R. Niebel și C. Steuer, avocați)

      Cealaltă parte în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile recurentei

               —

               Anularea Hotărârii Tribunalului Uniunii Europene din 15 noiembrie 2011 pronunțate în cauza T-363/10;

               —

               anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 9 iunie 2010 în cauza R 1560/2009-1 privind cererea de înregistrare ca marcă comunitară, nr. 008 448 251, referitoare la semnul verbal RESTORE;

               —

               obligarea Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) la plata cheltuielilor de judecată aferente procedurii.

      Motivele și principalele argumente

   Recursul împotriva hotărârii Tribunalului sus-menționate se întemeiază, în esență, pe următoarele:

               1.

               În primul rând, recurenta invocă faptul că Tribunalul a denaturat situația de fapt respectiv mijloacele de probă. Tribunalul a plecat în mod eronat de la premisa că este de notorietate generală faptul că termenul „restore” ar avea o semnificație medicală directă. În cadrul procedurii, singurul aspect necontestat ar fi faptul că „restore” trebuie tradus prin „a restabili”. Cu toate acestea, nu se poate identifica vreo legătură cu domeniul medical. Faptul că Tribunalul și-a întemeiat opinia pe extrasele din dicționare care i-au fost prezentate ar constitui o denaturare a mijloacelor de probă. Din extrase ar rezulta că „restore” nu are în sine nicio semnificație medicală, ci că este vorba de o noțiune cu sensuri multiple, care poate fi înțeleasă în mai multe moduri în funcție de context. Această semnificație nu poate fi considerată de notorietate generală și așadar un fapt care, în mod excepțional, nu trebuie să fie dovedit.

               2.

               În al doilea rând, recurenta invocă încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 207/2009. Tribunalul a săvârșit o eroare de drept calificând marca RESTORE ca fiind doar o indicație descriptivă. Aplicarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 207/2009 presupune ca semnul a cărui înregistrare se solicită să poată fi folosit în comerț „pentru a desemna”, printre altele, specia produselor. Potrivit jurisprudenței Curții, conținutul descriptiv trebuie să rezulte în mod „vădit” din semnul a cărui înregistrare se solicită și cuvântul însuși să aibă caracter descriptiv.
               Verbul „restore” nu ar fi în măsură în sine să furnizeze vreo indicație privind specia, calitatea sau destinația produselor cu privire la care se solicită înregistrarea mărcii. Verbul „restore” ar dobândi o funcție descriptivă doar în combinație cu unul sau mai multe substantive (de exemplu „restore one’s health”). În măsura în care se consideră că legătura cu domeniul medical rezultă din împrejurări, acest fapt este, potrivit jurisprudenței Curții, insuficient întrucât în acest caz ar fi necesar ca efortul de interpretare să fie transferat în sarcina publicului. Un sens care are legătură cu domeniul medical poate rezulta doar prin utilizarea unor cuvinte precum „health”, ceea ce lipsește însă în speță. În loc să examineze marca a cărei înregistrare se solicită, RESTORE, camera de recurs și Tribunalul ar fi examinat marca RESTORE SOMEONE’S HEALTH.

               3.

               În al treilea rând, recurenta invocă încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009. Camera de recurs a considerat, cu încălcarea criteriului juridic corespunzător, marca RESTORE ca fiind un semn lipsit de caracter distinctiv, și din acest motiv a refuzat în mod eronat înregistrarea a mărcii. În opinia recurentei, camera de recurs și Tribunalul ar fi negat de asemenea existența oricărui caracter distinctiv al mărcii solicitate RESTORE în considerarea acestei pretinse naturi descriptive. Aceasta a fost deja contestată în cadrul celui de al doilea motiv de recurs invocat.
               Nici „motivarea formulată în subsidiar” în legătură cu lipsa oricărui caracter distinctiv (punctele 52-54 din hotărâre) nu ar putea susține hotărârea. Aceste considerații reprezintă o repetiție tautologică a argumentului potrivit căruia o marcă descriptivă este întotdeauna lipsită de caracter distinctiv. Inexistența unui caracter descriptiv este susținută și de faptul că publicul nu așteaptă ca pe un produs medical să figureze o descriere a funcției acestuia, nici măcar sub forma unui singur cuvânt.

               4.

               În al patrulea rând, recurenta invocă încălcarea articolului 75 a doua teză din Regulamentul nr. 207/2009. Camera de recurs și-a întemeiat decizia, în esență, pe extrasele din dicționare, la care recurenta nu ar fi avut acces și cu privire la care, în consecință, nu ar fi fost ascultată. Din acest motiv, există o încălcare a dreptului de a fi ascultat întrucât, în temeiul jurisprudenței Curții o decizie se poate întemeia numai pe împrejurările cu privire la care părțile în proces și-au putut exprima o poziție. Potrivit jurisprudenței Curții, camera de recurs rămâne totuși obligată să comunice, în vederea formulării de observații, elementele de fapt pe care le-a reunit din oficiu și pe care dorește să își întemeieze decizia. În această privință, camera de recurs ar fi omis un aspect esențial în ceea ce privește desfășurarea procesului, și anume să prezinte extrasele din dicționare pe care le-a obținut, încălcând astfel dreptul de a fi ascultat.

               5.

               În al cincilea rând, recurenta invocă încălcarea principiului egalității de tratament. Camera de recurs nu a ținut cont, cu încălcarea jurisprudenței Curții, de înregistrările anterioare și, astfel, de propria practică în materie de înregistrări. Recurenta nu contestă că acest principiu este condiționat de respectarea legalității. Simpla referire la acest principiu nu este totuși suficientă pentru a eluda principiul egalității de tratament. Dimpotrivă, ar fi trebuit arătat în mod concret care este motivul pentru care trebuie să se plece de la premisa că înregistrările anterioare sunt, în sine, nelegale.


title: Cauza C-94/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Vestre Landsret (Danemarca) la 17 februarie 2010 — Danfoss A/S și Sauer-Danfoss ApS/Skatteministeriet

text:
               17.4.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 100/32

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Vestre Landsret (Danemarca) la 17 februarie 2010 — Danfoss A/S și Sauer-Danfoss ApS/Skatteministeriet
   (Cauza C-94/10)
   2010/C 100/47
   Limba de procedură: daneza

      Instanța de trimitere

   Vestre Landsret

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamante: Danfoss A/S și Sauer-Danfoss ApS

      Pârât: Skatteministeriet

      Întrebările preliminare

               1.

               Dreptul comunitar se opune ca un stat membru să respingă o cerere de rambursare formulată de o întreprindere asupra căreia a fost transferată o acciză contrară unei directive, atunci când această respingere — în împrejurări precum cele din cauza principală — are motivarea că nu este întreprinderea care a plătit statului taxa?

               2.

               Dreptul comunitar se opune ca un stat membru să respingă o cerere de despăgubire formulată de o întreprindere asupra căreia a fost transferată o acciză contrară unei directive, atunci când această respingere — în împrejurări precum cele din cauza principală — are motivarea invocată de statul membru (mai exact că întreprinderea nu este o parte afectată în mod direct și că nu există nicio legătură de cauzalitate între un eventual prejudiciu și comportamentul care stă la baza răspunderii?


title: Cauza C-77/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal d'instance de Quimper (Franța) la 14 februarie 2013 — CA Consumer Finance/Francine Crouan, născută Weber, Tual Crouan

text:
               27.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 123/12

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal d'instance de Quimper (Franța) la 14 februarie 2013 — CA Consumer Finance/Francine Crouan, născută Weber, Tual Crouan
   (Cauza C-77/13)
   2013/C 123/18
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Tribunal d'instance de Quimper

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: CA Consumer Finance

      Pârâți: Francine Crouan, născută Weber, Tual Crouan

      Întrebarea preliminară

   Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii (1) se opune unei interpretări a dreptului național prin care se recunoaște validitatea clauzelor care permit variația unilaterală a ratei dobânzii în contractele de credit lăsând la aprecierea creditorului, în lipsa prevederii unor motive întemeiate în contract, motivele de variație a ratei și modalitățile de calcul al acesteia atât timp cât aceste clauze sunt conforme cu un model reglementat și atât timp cât creditorul a respectat prevederile legale privind informarea împrumutatului în cursul executării contractului?

      (1)  JO L 95, p. 29, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 273.


title: Cauza T-257/14: Acțiune introdusă la 24 aprilie 2014 – Novomatic/OAPI – Berentzen Mally Marketing plus Services (BLACK JACK TM)

text:
               24.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 194/32

         Acțiune introdusă la 24 aprilie 2014 – Novomatic/OAPI – Berentzen Mally Marketing plus Services (BLACK JACK TM)
   (Cauza T-257/14)
   2014/C 194/41
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Novomatic AG (Gumpoldskirchen, Austria) (reprezentant: W. Mosing, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Berentzen Mally Marketing plus Services GmbH (Meerbusch, Germania)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Camerei de recurs a OAPI din 18 februarie 2014 în cauza R 329/2012-4, cu consecința că OAPI va fi ținută să respingă în tot opoziția ca urmare a lipsei de similitudine a produselor sau a semnelor sau ca urmare a lipsei riscului de confuzie și să autorizeze înregistrarea mărcii nr. 9 4 56  278, astfel cum s-a solicitat;

               —

               obligarea OAPI și – în cazul unei intervenții scrise – a oponentului la plata propriilor cheltuieli de judecată și a celor efectuate de reclamantă în cadrul procedurii căii de atac în fața OAPI și în cadrul prezentei proceduri.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta

      Marca comunitară vizată: marca figurativă care conține elementele verbale „BLACK JACK TM” pentru produse și servicii din clasele 9, 28 și 41 – cererea de înregistrare nr. 9 4 56  278

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: Berentzen Mally Marketing plus Services GmbH

      Marca sau semnul invocat: marca verbală și figurativă „BLACK TRACK” pentru produse și servicii din clasele 18, 25 și 28

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția

      Decizia camerei de recurs: anulează decizia diviziei de opoziție și respinge în parte cererea de înregistrare

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) și a articolului 75 din Regulamentul nr. 207/2009


title: Cauza T-224/07: Acțiune introdusă la 22 iunie 2007 — Imperial Chemical Industries/OAPI (LIGHT & SPACE)

text:
               25.8.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 199/42

         Acțiune introdusă la 22 iunie 2007 — Imperial Chemical Industries/OAPI (LIGHT & SPACE)
   (Cauza T-224/07)
   (2007/C 199/80)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Imperial Chemical Industries plc (Londra, Regatul Unit) (reprezentanți: S. Malynicz, Barrister și V. Chandler, Solicitor)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea deciziei Camerei întâi de recurs din 30 martie 2007 din cauza R 1631/2006-1;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: Marca verbală „LIGHT & SPACE” pentru produse din clasa 2 — cererea nr. 5 147 756.

      Decizia examinatorului: refuză cererea.

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94 al Consiliului întrucât camera de recurs a considerat marca respectivă ca fiind un slogan publicitar, o indicație a calității sau o incitare la cumpărare, fără să examineze dacă marca ar putea fi, de asemenea, o indicație de origine.
   Mai mult, camera de recurs a comis o eroare în examinarea mărcii în întregime, precum și a părților sale componente și a comis o eroare de drept solicitând ca marca să fie o combinație de cuvinte neobișnuite sau extraordinare în raport cu produsele în cauză, pentru a putea dobândi caracter distinctiv.
   În sfârșit, camera de recurs nu a evaluat caracterul distinctiv în raport cu produsele pentru care s-a solicitat înregistrarea.


title: Cauza C-47/07 P: Recurs introdus la data de 2 februarie 2007 de către Masdar (Regatul Unit) Ltd împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (camera a cincea) pronunțate la data de 16 noiembrie 2006 în cauza T-333/03, Masdar (Regatul Unit) Ltd/Comisia Comunităților Europene

text:
               14.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 82/20

         Recurs introdus la data de 2 februarie 2007 de către Masdar (Regatul Unit) Ltd împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (camera a cincea) pronunțate la data de 16 noiembrie 2006 în cauza T-333/03, Masdar (Regatul Unit) Ltd/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza C-47/07 P)
   (2007/C 82/37)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Recurentă: Masdar (Regatul Unit) Ltd (reprezentanți: A. Bentley și P. Green, Barristers)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile recurentei

               —

               anularea în întregime a hotărârii Tribunalului de Primă Instanță din 16 noiembrie 2006 în cauza T-333/03, MASDAR (Regatul Unit) Ltd./Comisia Comunităților Europene.

               —

               obligarea Comisiei la plata către recurentă a:

                           (i)

                           sumei de 448 947,78 EUR pretinsă de recurentă în cauza T-333/03 sau, în subsidiar, a sumei de 249 314,35 sau a oricărei alte sume pe care Curtea o consideră cuvenită precum și

                           (ii)

                           dobânda corespunzătoare sumei de la (i);

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată corespunzătoare recursului și acțiunii în fața Tribunalului de Primă Instanță.

         Motivele și principalele argumente
   Recurenta susține că hotărârea Tribunalului de Primă Instanță (TPI) trebuie anulată pentru următoarele motive:

               1.

               TPI a săvârșit o eroare de drept apreciind că recurenta nu și-a respectat îndeajuns obligațiile contractuale față de Helmico, drept pentru care TPI a respins pretențiile recurentei întemeiate pe îmbogățirea fără justă cauză și pe gestiunea de afaceri. Procedând astfel, TPI nu a luat în considerare dreptul recurentei de a denunța subcontractele începând cu data de 2 octombrie 1998.

               2.

               Indiferent dacă recurenta a acționat sau nu în baza unei obligații contractuale față de Helmico, TPI a săvârșit o eroare de drept neluând în considerare (i) poziția Comisiei, care nu a fost cea a unui contractant obișnuit, dat fiind că aceasta are atribuții de recuperare pe care le putea exercita conform Regulamentului financiar din 21 decembrie 1977 aplicabil bugetului general al Comunităților Europene (1) și (ii) felul în care aceste atribuții au fost exercitate de către Comisie.

               3.

               TPI a comis o eroare de drept apreciind că (i) nu se poate spune că recurenta a acționat în mod voluntar, (ii) Comisia a fost capabilă să deruleze ea însăși proiectul și că (iii) există condiția ca o persoană care revendică drepturi în baza gestiunii de afaceri trebuie să acționeze fără știința geratului.

               4.

               Concluziile TPI privind, pe de o parte, argumentele îmbogățirii fără justă cauză și gestiunii de afaceri și, pe de altă parte, argumentul încrederii legitime sunt neîntemeiate.

               5.

               Respingând acțiunea recurentei pe motiv de neglijență sau de răspundere pentru culpă, TPI a comis o greșeală apreciind că argumentele recurentei au fost insuficiente, dat fiind că fondul este relevant cu privire la faptele cauzei în circumstanțele speciale în care Comisia exercită atribuții de recuperare conform Regulamentului financiar.

               6.

               TPI a comis o greșeală apreciind că (i) nu au fost aduse dovezi în fața Tribunalului care să demonstreze că garanțiile pe care se baza recurenta au fost comunicate la ședința din 2 octombrie 1998 și că (ii) este foarte puțin probabil ca aceste garanții să fi fost comunicate.

               7.

               TPI a comis o eroare de drept apreciind că absența unei minute a Comisiei la ședința din 2 octombrie 1998 arată caracterul neoficial al acestei ședințe și, din această eroare, Tribunalul în mod greșit nu a luat în considerare posibilitatea Comisiei de a fi comunicat astfel de garanții prin alte mijloace. În plus, TPI a luat în considerare în mod eronat felul în care aceste garanții au fost transmise și, tot în mod eronat, nu a luat în considerare contextul real și anume acela în care Comisia se angajase doar la plata lucrărilor efectuate conform prevederilor contractuale stabilite corect și pentru care Comisia avea deja un buget.

      (1)  JO L 356, p. 1.


title: Cauza T-328/11: Hotărârea Tribunalului din 24 aprilie 2012 — Leifheit/OAPI (EcoPerfect) [ „Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale EcoPerfect — Motiv absolut de refuz — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               9.6.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 165/19

         Hotărârea Tribunalului din 24 aprilie 2012 — Leifheit/OAPI (EcoPerfect)
   (Cauza T-328/11) (1)

   (Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale EcoPerfect - Motiv absolut de refuz - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2012/C 165/33
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Leifheit AG (Nassau, Germania) (reprezentant: G. Hasselblatt, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: K. Klüpfel, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 31 martie 2011 (cazul R 1658/2010-1) privind o cerere de înregistrare a semnului verbal EcoPerfect ca marcă comunitară

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Leifheit AG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 269, 10.9.2011.


title: Cauza T-254/08: Acțiune introdusă la 26 iunie 2008 — Associazione Giullemanidallajuve/Comisia Comunităților Europene

text:
               30.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/53

         Acțiune introdusă la 26 iunie 2008 — Associazione Giullemanidallajuve/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-254/08)
   (2008/C 223/93)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Associazione Giullemanidallajuve (Garibaldi, Italia) (reprezentanți: L. Misson, G. Ernes și A. Kettels, avocats)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea abținerii de a acționa a Comisiei Comunităților Europene;

               —

               obligarea acesteia să își exercite competența și să răspundă la plângerea depusă de reclamantă în mai 2007;

               —

               formularea tuturor precizărilor necesare în acest scop.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamanta susține că Comisia nu și-ar fi îndeplinit obligația de a acționa prin aceea că nu a luat poziție, după ce i s-a solicitat acest lucru, față de plângerea depusă de reclamantă la Comisie în mai 2007 cu privire la pretinsele încălcări ale articolelor 81 CE și 82 CE săvârșite de Federazione Italiana Giuoco Calcio (FIGC), Comitato Olimpico Nazionale Italiano (CONI), Uniunea Asociațiilor Europene de Fotbal (UEFA) și Fédération Internationale de Football Association (FIFA).
   Reclamanta apreciază că scrisoarea care i-a fost adresată de Comisie în martie 2008 ca urmare a invitației de a acționa și prin care era informată că dosarul său era în lucru nu ar constitui o luare de poziție, în măsura în care prin scrisoare nu se ofereau răspunsuri privind fondul cererilor formulate de reclamantă.
   În plus, reclamanta susține că, în domeniul concurenței, o persoană care formulează o plângere are dreptul la studierea aprofundată a plângerii sale de către Comisie, precum și la o luare de poziție motivată.


title: Cauza T-291/10: Acțiune introdusă la 26 iunie 2010 — Martin/Comisia

text:
               28.8.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 234/51

         Acțiune introdusă la 26 iunie 2010 — Martin/Comisia
   (Cauza T-291/10)
   ()
   2010/C 234/90
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Anne Martin (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: U. O’Dwyer, solicitor)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantei

               —

               anularea deciziei implicite a Comisiei din 20 aprilie 2010 de respingere a cererii de confirmare a accesului la documente a reclamantei din 4 martie 2010;

               —

               obligarea Comisiei de a se conforma dispozițiilor Regulamentului (CE) nr. 1049/2001 (1) al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei, în cadrul termenului pe care Tribunalul îl va considera adecvat,

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin acțiunea formulată, reclamanta solicită, în temeiul articolului 263 TFUE, anularea deciziei implicite a Comisiei din 20 aprilie 2010, întrucât aceasta din urmă nu a răspuns până la termenul de 20 aprilie 2010 la cererea de confirmare a accesului la documente înaintată de reclamantă Secretariatului General al Comisiei, potrivit articolului 7 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1049/2001, prin care se confirmă cererea inițială de acces la documente din 22 decembrie 2009.
   În susținerea acțiunii sale, reclamanta invocă următoarele motive:
   Neadoptarea de către Comisie a unei decizii până la termenul de 20 aprilie 2010, impus de Regulamentul nr. 1049/2001, constituie o respingere implicită a cererii de confirmare a accesului la documente a reclamantei din 4 martie 2010 și încalcă articolul 8 alineatul (1) din regulamentul amintit și articolul 296 TFUE, întrucât respingerea nu a fost motivată în mod adecvat.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76).


title: Cauzele conexate C-483/09 și C-1/10: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 15 septembrie 2011 (cereri de pronunțare a unor hotărâri preliminare formulate de Audiencia provincial de Tarragona — Spania) — Proceduri penale împotriva Magatte Gueye și Valentín Salmerón Sánchez (Cooperare polițienească și judiciară în materie penală — Decizia cadru 2001/220/JAI — Statutul victimelor în cadrul procedurilor penale — Fapte penale săvârșite în cadrul familial — Obligația de a aplica o pedeapsă complementară de păstrare a unei anumite distanțe care îi interzice persoanei condamnate să se apropie de victima sa — Alegerea tipurilor de pedepse și a nivelului acestora — Compatibilitate cu articolele 2, 3 și 8 din decizia cadru menționată — Dispoziție națională care exclude medierea în materie penală — Compatibilitate cu articolul 10 din aceeași decizie cadru)

text:
               29.10.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 319/5

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 15 septembrie 2011 (cereri de pronunțare a unor hotărâri preliminare formulate de Audiencia provincial de Tarragona — Spania) — Proceduri penale împotriva Magatte Gueye și Valentín Salmerón Sánchez
   (Cauzele conexate C-483/09 și C-1/10) (1)

   (Cooperare polițienească și judiciară în materie penală - Decizia cadru 2001/220/JAI - Statutul victimelor în cadrul procedurilor penale - Fapte penale săvârșite în cadrul familial - Obligația de a aplica o pedeapsă complementară de păstrare a unei anumite distanțe care îi interzice persoanei condamnate să se apropie de victima sa - Alegerea tipurilor de pedepse și a nivelului acestora - Compatibilitate cu articolele 2, 3 și 8 din decizia cadru menționată - Dispoziție națională care exclude medierea în materie penală - Compatibilitate cu articolul 10 din aceeași decizie cadru)
   2011/C 319/06
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Audiencia provincial de Tarragona

      Părțile din acțiunea principală

               Magatte Gueye (C-483/09)
               cu participarea: X

               Valentín Salmerón Sánchez (C-1/10)
               cu participarea: Y

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Audiencia provincial de Tarragona — Interpretarea articolelor 2, 8 și 10 din Decizia cadru a Consiliului din 15 martie 2001 privind statutul victimelor în cadrul procedurilor penale (2001/220/JAI) (JO L 82, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 3, p. 104) — Respectarea și recunoașterea victimelor — Dreptul la protecție — Medierea penală în cadrul procedurii penale — Acord care a intervenit între victimă și autorul infracțiunii

      Dispozitivul

               1.

               Articolele 2, 3 și 8 din Decizia cadru 2001/220/JAI a Consiliului din 15 martie 2001 privind statutul victimelor în cadrul procedurilor penale trebuie interpretate în sensul că nu se opun posibilității ca o sancțiune constând în păstrarea obligatorie a unei anumite distanțe pentru o durată minimă, prevăzută de dreptul penal al unui stat membru cu titlu de pedeapsă complementară, să fie aplicată autorilor unor fapte de violență comise în cadrul familial, chiar dacă victimele acestora contestă aplicarea unei astfel de sancțiuni.

               2.

               Articolul 10 alineatul (1) din Decizia cadru 2001/220 trebuie interpretat în sensul că permite statelor membre, având în vedere caracteristicile specifice ale infracțiunilor comise în cadrul familial, să excludă folosirea medierii în toate procedurile penale referitoare la astfel de infracțiuni.

      (1)  JO C 37, 13.2.2010.

      JO C 63, 13.3.2010.


title: Cauza T-36/04: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 12 septembrie 2007 — API/Comisia Comunităților Europene ( Acces la documente — Memorii depuse de către Comisie în cadrul unor proceduri în fața Curții și a Tribunalului — Decizie prin care se refuză accesul )

text:
               20.10.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 247/25

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 12 septembrie 2007 — API/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-36/04) (1)

   („Acces la documente - Memorii depuse de către Comisie în cadrul unor proceduri în fața Curții și a Tribunalului - Decizie prin care se refuză accesul’)
   (2007/C 247/37)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Association de la presse internationale ASBL (API) (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: S. Völcker, F. Louis și J. Heithecker, avocats)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: C. Docksey și P. Aalto, agenți)
   Obiectul
   Cerere de anulare a deciziei Comisiei din 20 noiembrie 2003 de respingere a unei cereri introduse de reclamantă în scopul obținerii accesului la memoriile depuse de către Comisie în cadrul unor proceduri în fața Curții și a Tribunalului.
   Dispozitivul

               1)

               Anulează decizia Comisiei din 20 noiembrie 2003 în măsura în care aceasta a refuzat accesul la memoriile prezentate de către Comisie în fața Curții în cadrul cauzelor Comisia/Regatul Unit, C-466/98, Comisia/Danemarca, C-467/98, Comisia/Suedia, C-468/98, Comisia/Finlanda, C-469/98, Comisia/Belgia, C-471/98, Comisia/Luxemburg, C-472/98, Comisia/Austria, C-475/98, și Comisia/Germania, C-476/98, și în fața Tribunalului în cadrul cauzei Airtours/Comisia, T-342/99.

               2)

               Respinge celelalte capete de cerere.

               3)

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 71, 20.3.2004.


title: Cauza T-483/07: Acțiune introdusă la 22 decembrie 2007 — România/Comisia Comunităților Europene

text:
               23.2.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 51/56

         Acțiune introdusă la 22 decembrie 2007 — România/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-483/07)
   (2008/C 51/102)
   Limba de procedură: româna
   Părțile

      Reclamantă: România (reprezentanți: domnul Aurel Ciobanu-Dordea, agent, doamnele Emilia Gane și Dumitra Mereuță, consilieri)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei C(2007) 5240 final a Comisiei din 26 octombrie 2007 privind planul național de alocare de certificate de emisii de gaze cu efect de seră pentru anul 2007 notificat de România în temeiul Directivei 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Prin decizia contestată, Comisia a respins parțial planul național de alocare de certificate de emisii de gaze cu efect de seră pentru anul 2007 notificat de România în temeiul Directivei 2003/87/CE (1), reducând numărul total de certificate care urmează să fie alocat pentru schema comunitară cu 9,080765 milioane de tone CO2 echivalent anual și stabilind că nu se va depăși cantitatea anuală medie totală de 74,836235 milioane de tone a cotelor de emisie care pot fi alocate.
   În susținerea acțiunii sale, reclamanta invocă următoarele:

               —

               Comisia nu a respectat articolul 9 alineatele (1) și (3) și articolul 11 alineatul (1) din Directiva 2003/87/CE, întrucât a stabilit, cu titlu obligatoriu, pe baza unei metode proprii, cantitatea totală a cotelor de emisie care pot fi alocate de România, depășindu-și astfel competențele;

               —

               Comisia a aplicat o metodă lipsită de transparență pentru determinarea cantității totale a cotelor de emisie, încălcând astfel atât articolul 9 alineatul (3), cât și articolul 9 alineatul (1) din Directiva 2003/87/CE;

               —

               în contextul aplicării propriei metode, Comisia a încălcat principiul nediscriminării;

               —

               Comisia nu a respectat articolul 9 alineatul (3) din Directiva 2003/87/CE și articolul 253 CE, întrucât nu a motivat temeinic Decizia C(2007) 5240 final.

      (1)  Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 octombrie 2003 de stabilire a unui sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în cadrul Comunității și de modificare a Directivei 96/61/CE a Consiliului (JO L 275, 25.10.2003, p. 32, Ediție specială, 15/vol. 10, p. 78).


title: Cauza T-193/12: Hotărârea Tribunalului din 22 ianuarie 2015 – MIP Metro/OAPI – Holsten-Brauerei (H) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Înregistrare internațională care desemnează Comisia Europeană — Marca figurativă H — Marca națională figurativă anterioară H — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Lipsa motivării — Articolul 75 din Regulamentul nr. 207/2009” ]

text:
               9.3.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 81/15

         Hotărârea Tribunalului din 22 ianuarie 2015 – MIP Metro/OAPI – Holsten-Brauerei (H)
   (Cauza T-193/12) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Înregistrare internațională care desemnează Comisia Europeană - Marca figurativă H - Marca națională figurativă anterioară H - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Lipsa motivării - Articolul 75 din Regulamentul nr. 207/2009”])
   (2015/C 081/18)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG (Düsseldorf, Germania) (reprezentanți: J.-C. Plate și R. Kaase, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: D. Walicka, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Holsten-Brauerei AG (Hamburg, Germania) (reprezentanți: N. Hebeis și R. Douglas, avocați)

      Obiectul

   Acțiune împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 23 februarie 2012 (R 2340/2010-1), privind o procedură de opoziție între Holsten-Brauerei AG și MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 194, 30.6.2012.


title: Cauza C-282/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Hannover (Germania) la 18 mai 2017 – Werner Ansorge/TUIfly GmbH

text:
               24.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 239/38

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Hannover (Germania) la 18 mai 2017 – Werner Ansorge/TUIfly GmbH
   (Cauza C-282/17)
   (2017/C 239/48)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Amtsgericht Hannover

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Werner Ansorge

      Pârâtă: TUIfly GmbH

      Întrebările preliminare

               1)

               Absența pentru motive medicale a unei părți semnificative a personalului însărcinat cu efectuarea zborurilor operatorului efectiv de transport aerian, este o împrejurare excepțională în sensul articolului 5 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 (1)? În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare: care trebuie să fie ponderea persoanelor absente pentru a admite o asemenea împrejurare?

               2)

               În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare: absența spontană a unei părți semnificative a personalului însărcinat cu efectuarea zborurilor operatorului efectiv de transport aerian, motivată de o grevă neconformă cu legislația muncii și cu contractul colectiv de muncă („grevă spontană”) este o împrejurare excepțională în sensul articolului 5 alineatul (3) din Regulamentul nr. 261/2004? În cazul unui răspuns afirmativ la a doua întrebare: care trebuie să fie ponderea persoanelor absente pentru a admite o asemenea împrejurare?

               3)

               În cazul unui răspuns afirmativ prima sau la a doua întrebare: împrejurarea excepțională trebuie să fi existat cu privire la zborul anulat sau operatorul efectiv de transport aerian poate să elaboreze un nou plan de zbor pentru motive economice?

               4)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima sau la a doua ă întrebare: noțiunea de caracter evitabil se raportează la împrejurarea excepțională sau la consecințele producerii împrejurării excepționale?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 (JO L 46, p. 1, Ediție specială, 07/vol.12, p. 218)


title: Cauza T-377/07: Hotărârea Tribunalului din 13 decembrie 2011 — Evropaïki Dynamiki/Comisia ( „Contracte de achiziții publice de servicii — Procedură de cerere de ofertă — Prestarea de servicii informatice privind tehnologiile de interoperabilitate a conținutului pentru serviciile de eGuvernare europeană — Respingerea ofertei unui ofertant — Eroare vădită de apreciere — Obligația de motivare — Abuz de putere — Răspundere extracontractuală” )

text:
               4.2.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/17

         Hotărârea Tribunalului din 13 decembrie 2011 — Evropaïki Dynamiki/Comisia
   (Cauza T-377/07) (1)

   (Contracte de achiziții publice de servicii - Procedură de cerere de ofertă - Prestarea de servicii informatice privind tehnologiile de interoperabilitate a conținutului pentru serviciile de eGuvernare europeană - Respingerea ofertei unui ofertant - Eroare vădită de apreciere - Obligația de motivare - Abuz de putere - Răspundere extracontractuală)
   2012/C 32/31
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atena, Grecia) (reprezentant: N. Korogiannakis, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: E. Manhaeve, agent, asistat de J. Stuyck, avocat)

      Obiectul

   Pe de o parte, cerere de anulare a deciziei Comisiei din 13 iulie 2007 de respingere a ofertei prezentate de reclamantă în cadrul cererii de ofertă privind „tehnologiile de interoperabilitate a conținutului pentru serviciile de eGuvernare europeană” (JO S 128), precum și a deciziei de atribuire a contractului unui alt ofertant și, pe de altă parte, o cerere despăgubire

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE la suportarea propriilor cheltuieli de judecată, precum și a cheltuielilor de judecată efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 297, 8.12.2007.


title: Cauza F-104/11: Acțiune introdusă la 11 octombrie 2011 — ZZ/Comisia

text:
               28.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 25/68

      Acțiune introdusă la 11 octombrie 2011 — ZZ/Comisia
      (Cauza F-104/11)
      (2012/C 25/130)
      Limba de procedură: maghiara

         Părțile

         Reclamant: ZZ (reprezentant: P. Homoki, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Obiectul și descrierea litigiului

      Anularea deciziei EPSO de a relansa procedura concursului general EPSO/AD/65/06, precum și a deciziei comisiei de evaluare privind rezultatele concursului „EPSO/AD/56/06 — Administratori de gradul AD 5 de cetățenie maghiară” și cerere de despăgubire

         Concluziile reclamantului

                  —

                  Anularea deciziei EPSO din 5 ianuarie 2011 privind relansarea concursului în ceea ce îl privește pe reclamant;

                  —

                  anularea deciziei comisiei de evaluare a EPSO din 14 iulie 2011 privind rezultatele concursului „EPSO/AD/56/06 — Administratori de gradul AD 5 de cetățenie maghiară”;

                  —

                  obligarea pârâtei la compensarea echitabilă a dezavantajului rezultat pentru reclamant din actul anulat, prin acordarea unei despăgubiri pecuniare;

                  —

                  cu titlu subsidiar, obligarea pârâtei să stabilească un dialog cu reclamantul în vederea ajungerii la un acord prin care să se acorde acestuia o compensare echitabilă;

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-54/05: Hotărârea Curții (camera a doua) din data de 15 martie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Finlanda (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Articolele 28 CE și 30 CE — Importul unui vehicul înmatriculat în alt stat membru — Obligația de a obține un permis de transfer)

text:
               28.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/7

         Hotărârea Curții (camera a doua) din data de 15 martie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Finlanda
   (Cauza C-54/05) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Articolele 28 CE și 30 CE - Importul unui vehicul înmatriculat în alt stat membru - Obligația de a obține un permis de transfer)
   (2007/C 95/11)
   Limba de procedură: finlandeza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: M. van Beek și M. Huttunen, agenți)

      Pârâtă: Republica Finlanda (reprezentanți: T. Pynnä și A. Guimaraes-Purokoski, agenți)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolelor 28 și 30 CE — Importul, de către o persoană rezidentă în Finlanda, al unui vehicul deja înmatriculat în alt stat membru — Obligația de a obține, la punctul de frontieră, un permis de transfer cu o valabilitate obișnuită de 7 zile și de a subscrie o asigurare pentru vehicul
   Dispozitivul

               1)

               Prin impunerea unui permis de transfer pentru punerea în circulație a vehiculelor înmatriculate în mod legal și utilizate în alt stat membru, așa cum prevede Decretul nr. 1598/1995 privind înmatricularea vehiculelor [asetus ajoneuvojen rekisteröinnistä (1598/1995)] din 18 decembrie 1995, Republica Finlanda nu și-a îndeplinit obligațiile ce îi revin în temeiul articolelor 28 CE și 30 CE.

               2)

               Obligă Republica Finlanda la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 93, 16.4.2005.


title: Cauza T-313/09: Acțiune introdusă la 6 august 2009 — Onidol/Comisia

text:
               10.10.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 244/14

         Acțiune introdusă la 6 august 2009 — Onidol/Comisia
   (Cauza T-313/09)
   2009/C 244/23
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Organisation nationale interprofessionnelle des graines et fruits oléagineux (Onidol) (Paris, Franța) (reprezentanți: B. Le Bret și L. Olza Moreno, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin intermediul prezentei acțiuni, reclamanta solicită anularea Deciziei C(2008) 7846 final (1) a Comisiei din 10 decembrie 2008 prin care Comisia a considerat că schema-cadru de acțiuni susceptibile să fie efectuate de organizațiile interprofesionale agricole franceze, constând în ajutoare pentru asistență tehnică, pentru producerea și comercializarea de produse agricole de calitate, pentru cercetare și dezvoltare și pentru publicitate în favoarea producătorilor primari și a întreprinderilor care desfășoară activități de prelucrare și de comercializare de produse agricole, finanțată prin cotizații voluntare devenite obligatorii prin decret interministerial și care se percep de la membrii organizațiilor interprofesionale, constituie un ajutor de stat compatibil cu piața comună.
   Motivele și principalele argumente invocate de reclamantă sunt, în esență, identice sau similare cu cele invocate în cauza T-293/09, CNIEL/Comisia.

      (1)  JO 2009, C 116, p. 14.


title: Cauza C-474/07: Acțiune introdusă la 25 octombrie 2007 — Parlamentul European/Comisia Comunităților Europene

text:
               8.12.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 297/31

         Acțiune introdusă la 25 octombrie 2007 — Parlamentul European/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza C-474/07)
   (2007/C 297/51)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamant: Parlamentul European (reprezentanți: K. Bradley și U. Rosslein, agenți)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantului

               —

               anularea Regulamentului (CE) nr. 915/2007 al Comisiei din 31 iulie 2007 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 622/2003 de stabilire a măsurilor de aplicare a standardelor comune de bază privind siguranța aeriană (1);

               —

               obligarea Comisia Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   În calitate de colegiuitor împreună cu Consiliul, Parlamentul European a decis în 2002 că anumite măsuri de aplicare în materia siguranței aeriene nu se publică. Reclamantul susține că această regulă a fost aplicată incorect de către Comisie, prin omisiunea sistematică de a publica măsuri de aplicare care nu este necesar să fie secrete. La adoptarea Regulamentului nr. 915/2007, Comisia a interpretat greșit atribuțiile sale în conformitate cu Regulamentul nr. 2320/2002, a încălcat articolul 254 CE și principiul democrației, al transparenței și al publicității actelor legislative, a creat incertitudine juridică și nu a oferit o motivație adecvată.

      (1)  JO L 200, p. 3.


title: Cauza C-433/11: Ordonanța Curții (Camera a cincea) din 8 noiembrie 2012 (cerere de decizie preliminară formulată de Krajský súd v Prešove — Slovacia) — SKP k.s./Kveta Polhošová (Trimitere preliminară — Inexistența unor precizări suficiente cu privire la contextul factual și normativ din litigiul principal — Întrebări adresate într-un context care exclude un răspuns util — Inexistența unor precizări cu privire la motivele care justifică necesitatea unui răspuns la întrebările preliminare — Inadmisibilitate vădită)

text:
               13.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 108/4

         Ordonanța Curții (Camera a cincea) din 8 noiembrie 2012 (cerere de decizie preliminară formulată de Krajský súd v Prešove — Slovacia) — SKP k.s./Kveta Polhošová
   (Cauza C-433/11) (1)

   (Trimitere preliminară - Inexistența unor precizări suficiente cu privire la contextul factual și normativ din litigiul principal - Întrebări adresate într-un context care exclude un răspuns util - Inexistența unor precizări cu privire la motivele care justifică necesitatea unui răspuns la întrebările preliminare - Inadmisibilitate vădită)
   2013/C 108/06
   Limba de procedură: slovaca

      Instanța de trimitere

   Krajský súd v Prešove

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: SKP k.s.

      Pârâtă: Kveta Polhošová

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Krajský súd v Prešove — Interpretarea articolelor 5-9 din Directiva 2005/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 mai 2005 privind practicile comerciale neloiale ale întreprinderilor de pe piața internă față de consumatori și de modificare a Directivei 84/450/CEE a Consiliului, a Directivelor 97/7/CE, 98/27/CE și 2002/65/CE ale Parlamentului European și ale Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 2006/2004 al Parlamentului European și al Consiliului („Directiva privind practicile comerciale neloiale”) (JO L 149, p. 22, Ediție specială, 15/vol. 14, p. 260) și a articolului 6 alineatul (1) și a articolului 7 alineatul (1) din Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii (JO L 95, p. 29, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 273), precum și a articolului 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene — Noțiunea de practică comercială neloială — Contract de vânzare în rate a unui bun încheiat cu un consumator și care cuprinde o clauză abuzivă — Cesiune de către întreprindere a creanței care rezultă din contract unei societăți aflate în faliment, care determină imposibilitatea consumatorului de a recupera cheltuielile de judecată în cazul în care are câștig de cauză.

      Dispozitivul

   Cererea de decizie preliminară formulată de Krajský súd v Prešove (Slovacia) prin decizia din 10 august 2011 este vădit inadmisibilă.

      (1)  JO C 340, 19.11.2011.


title: Cauza C-574/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Spania) la 14 noiembrie 2016 – Grupo Norte Facility S.A./Angel Manuel Moreira Gómez

text:
               30.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 30/21

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Spania) la 14 noiembrie 2016 – Grupo Norte Facility S.A./Angel Manuel Moreira Gómez
   (Cauza C-574/16)
   (2017/C 030/26)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Tribunal Superior de Justicia de Galicia

      Părțile din procedura principală

      Apelantă: Grupo Norte Facility S.A.

      Intimat: Angel Manuel Moreira Gómez

      Întrebările preliminare

               1)

               În sensul principiului echivalenței între lucrătorii temporari și cei pe durată nedeterminată, trebuie considerate „situații comparabile” încetarea contractului de muncă pe baza unor „circumstanțe obiective” în temeiul articolului 49 alineatul 1 litera c) din ET [Estatuto de los Trabajadores (Statutul lucrătorilor), denumit în continuare „ET”] și cea bazată pe „motive obiective” în temeiul articolului 52 din ET și, prin urmare, diferența dintre valoarea indemnizațiilor acordate în cele două situații constituie un tratament diferențiat între lucrătorii temporari și cei pe durată nedeterminată, interzis de Directiva 1999/70/CE (1) a Consiliului din 28 iunie 1999 privind acordul cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP?

               2)

               În cazul unui răspuns afirmativ, trebuie să se considere că obiectivele de politică socială care au condus la crearea contractului de suplinire justifică, de asemenea, conform clauzei 4 punctul 1 din acordul cadrul menționat anterior, tratamentul diferențiat constând în acordarea unei indemnizații mai mici pentru încetarea raportului de muncă, atunci când angajatorul optează în mod liber pentru încheierea pe durată determinată a contractului de suplinire?

               3)

               În vederea asigurării efectului util al Directivei 1999/70/CE, în cazul în care se consideră că nu există un motiv rezonabil în sensul clauzei 4 punctul 1, trebuie să se interpreteze că tratamentul diferențiat existent în legislația spaniolă menționată între lucrătorii temporari și cei pe durată nedeterminată cu privire la indemnizația pentru încetarea contractului de muncă constituie una dintre formele de discriminare interzise de articolul 21 din cartă, fiind contrar principiilor egalității de tratament și nediscriminării, care fac parte dintre principiile generale ale dreptului Uniunii?

      (1)  JO 1999, L 175, p. 43, Ediţie specială, 05/vol. 5, p. 129.


title: Cauza T-573/08: Acțiune introdusă la 17 decembrie 2008 — TF1/Comisia

text:
               7.3.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 55/42

         Acțiune introdusă la 17 decembrie 2008 — TF1/Comisia
   (Cauza T-573/08)
   (2009/C 55/75)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Télévision française 1 SA (TF1) (reprezentanți: J.-P. Hordies și C. Smits, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei adoptate de Comisie la 16 iulie 2008, în cauza N 279/2008-Franța (Alocare de capital pentru France Télévisions);

               —

               obligarea Comisiei la inițierea procedurii oficiale de investigare a ajutorului, prevăzută la articolul 88 alineatul (2) CE;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamanta solicită anularea Deciziei C(2008) 3506 final a Comisiei, din 16 iulie 2008, prin care Comisia a considerat compatibil cu piața comună un ajutor sub forma unei alocări de capital de 150 de milioane de euro în beneficiul France Télévisions. În acest context, reclamanta solicită inițierea procedurii oficiale de investigare în temeiul articolului 88 alineatul (2) CE.
   În susținerea acțiunii sale, reclamanta invocă, cu privire fond, două motive:

               —

               primul este întemeiat pe constatarea că existau dificultăți serioase care ar fi obligat Comisia să inițieze procedura oficială de investigare prevăzută la articolul 88 alineatul (2) CE, aceste dificultăți serioase fiind demonstrate de i) faptul că decizia era viciată de inexactități materiale, ii) de caracterul insuficient al informației de care dispunea Comisia și iii) de durata anormal de scurtă, precum și de împrejurările etapei preliminare de investigare;

               —

               al doilea este întemeiat pe lipsa motivării, în măsura în care Comisia nu ar fi reunit toate informațiile necesare și/sau nu ar luat în considerare informațiile de care dispunea și în măsura în care raționamentul Comisiei de la punctul 23 din decizia atacată ar putea să se îndepărteze de luările de poziție anterioare fără ca totuși Comisia să fi precizat motivele pentru care se îndepărtează de acestea.


title: Cauza C-662/11: Acțiune introdusă la 22 decembrie 2011 — Comisia Europeană/Republica Cipru

text:
               10.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 73/18

         Acțiune introdusă la 22 decembrie 2011 — Comisia Europeană/Republica Cipru
   (Cauza C-662/11)
   2012/C 73/33
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: E. Montaguti și G. Zavvos)

      Pârâtă: Republica Cipru

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, întrucât nu a adoptat, până cel mai târziu la 1 mai 2009, actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a respecta dispozițiile articolului 24 coroborate cu cele ale anexei VII la Actul de aderare a Republicii Cipru referitoare la eliminarea restricțiilor prevăzute de legislația sa națională care privesc achiziționarea unei reședințe secundare de către cetățeni ai UE/SEE și, în orice caz, întrucât nu a comunicat Comisiei dispozițiile în cauză, Republica Cipru nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul actului menționat;

               —

               obligarea Republicii Cipru la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Comisia consideră că, având în vedere dispozițiile articolului 24 coroborate cu cele ale anexei VII la Actul de aderare a Republicii Cipru la Uniunea Europeană, autoritățile Republicii Cipru ar fi trebuit să asigure intrarea în vigoare, până cel mai târziu la 1 mai 2009, a actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru eliminarea restricțiilor prevăzute de legislația sa națională care privesc achiziționarea unei reședințe secundare de către cetățeni ai UE/SEE. Restricțiile în cauză constituie o încălcare directă a liberei circulații a capitalurilor, astfel cum este prevăzută la articolul 63 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene.
   Guvernul cipriot a transmis un proiect de lege privind modificarea restricțiilor în vigoare și susține că proiectul în cauză a fost supus aprobării Consiliului de miniștri pentru a fi examinat cât mai repede posibil și supus la vot în parlament.
   Comisia subliniază că încălcarea de către legislația națională a unui stat membru a libertăților consacrate de Tratat poate fi eliminată numai prin introducerea unor dispoziții care au aceeași forță juridică obligatorie. Prin urmare, faptul că la scrisoarea de răspuns a Republicii Cipru a fost anexat un simplu proiect de lege, lipsit de orice forță juridică, nu poate fi asimilat unui act obligatoriu de eliminare a restricțiilor în vigoare privind achiziționarea unei reședințe secundare de către cetățeni ai UE/SEE.
   Comisia consideră că, întrucât nu a adoptat actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a elimina restricțiile prevăzute de legislația sa națională care privesc achiziționarea unei reședințe secundare de către cetățeni ai UE/SEE și, în orice caz, întrucât nu le-a comunicat Comisiei, Republica Cipru nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin de a respecta articolul 24 din Actul privind condițiile de aderare a Republicii Cipru coroborat cu anexa VII la același act, care se referă la măsurile tranzitorii cu privire la Cipru.


title: Cauza T-506/09: Acțiune introdusă la 16 decembrie 2009 — Carlyle/OAPI — Mascha & Regner Consulting (THE CARLYLE)

text:
               27.2.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 51/37

         Acțiune introdusă la 16 decembrie 2009 — Carlyle/OAPI — Mascha & Regner Consulting (THE CARLYLE)
   (Cauza T-506/09)
   2010/C 51/71
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: The Carlyle, LLC (St. Louis, Statele Unite) (reprezentanți: E. Cornu, E. De Gryse și D. Moreau, lawyers)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Mascha & Regner Consulting KEG (Viena, Austria)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 8 octombrie 2009 în cauza R 240/2009-4 și

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de decădere: marca verbală „THE CARLYLE” pentru produse și servicii din clasele 3, 25 și 42.

      Titularul mărcii comunitare: reclamanta.

      Partea care solicită decăderea din drepturi a titularului mărcii comunitare: cealaltă parte în procedura care s a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Decizia diviziei de anulare: respinge în parte cererea de decădere.

      Decizia camerei de recurs: declară decăderea din drepturile asupra mărcii comunitare menționate.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 51 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului, întrucât camera de recurs a utilizat în mod greșit o interpretare prea restrictivă a noțiunii de utilizare serioasă. În plus, camera de recurs: (i) nu a luat în considerare în mod adecvat proba privind utilizarea prezentată de reclamantă în fața diviziei de anulare; (ii) nu a apreciat corect întinderea acestei probe și (iii) nu a efectuat o analiză globală cu privire la aceasta.


title: Cauza C-26/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugalia) la 18 ianuarie 2016 – Santogal M-Comércio e Reparação de Automóveis Lda/Autoridade Tributária e Aduaneira

text:
               18.4.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 136/9

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugalia) la 18 ianuarie 2016 – Santogal M-Comércio e Reparação de Automóveis Lda/Autoridade Tributária e Aduaneira
   (Cauza C-26/16)
   (2016/C 136/14)
   Limba de procedură: portugheza

      Instanța de trimitere

   Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD)

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Santogal M-Comércio e Reparação de Automóveis Lda

      Pârâtă: Autoridade Tributária e Aduaneira

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 138 [alineatul (2)] litera (a) din Directiva 2006/112/CE (1) a Consiliului din 28 noiembrie 2006 se opune unor norme de drept național [articolul 1 litera e) și articolul 14 litera (b) din Regimul TVA-ului în cadrul operațiunilor intracomunitare] care impun clientului, în scopul recunoașterii scutirii de TVA pentru livrarea cu titlu oneros a mijloacelor de transport noi, transportate de client de pe teritoriul național către alt stat membru, să fie stabilit sau domiciliat în acest stat membru?

               2)

               Articolul 138 [alineatul (2)] litera (a) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului se opune refuzului scutirii în statul membru de plecare a transportului, într-o situație în care mijlocul de transport achiziționat a fost transportat în Spania, unde a primit număr de înmatriculare în scopuri turistice cu caracter temporar, care este supus regimului fiscal prevăzut la articolele 8-11, 13 și 15 din Decretul regal spaniol nr. 1571/1993 din 10 septembrie 1993?

               3)

               Articolul 138 alineatul (2) litera (a) din Directiva 2006/112/CE se opune solicitării de plată a TVA-ului de către furnizorul mijlocului de transport nou, într-o situație în care nu s-a dovedit dacă regimul de înmatriculare în scopuri turistice a încetat sau nu a încetat într-unul dintre modurile prevăzute la articolele 11 și 15 din Decretul regal spaniol nr. 1571/1993 din 10 septembrie 1993 și nici dacă s-a plătit sau se va plăti TVA-ul în temeiul încetării regimului respectiv?

               4)

               Articolul 138 [alineatul (2)] litera (a) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului și principiile securității juridice, proporționalității și protecției încrederii legitime se opun solicitării de plată a TVA-ului de către furnizorul mijlocului de transport nou, care a fost expediat către alt stat membru, într-o situație în care:

                           —

                           clientul l-a informat pe furnizor, anterior expedierii, că are reședința în statul membru de destinație și i-a prezentat un document justificativ din care reiese că i s-a atribuit în statul respectiv un număr de identificare pentru străini și în care se indica o reședință în acest stat diferită de cea pe care clientul susținea că o are;

                           —

                           clientul a pus la dispoziția furnizorului documente justificative conform cărora mijlocul de transport achiziționat a fost supus inspecției tehnice în statul membru de destinație și i s-a atribuit un număr de înmatriculare în scopuri turistice în statul respectiv;

                           —

                           nu s-a dovedit că furnizorul a colaborat cu clientul în vederea evitării plății TVA-ului;

                           —

                           serviciile vamale nu au formulat nicio obiecție cu privire la anularea declarației vamale pentru vehicul pe baza documentelor de care dispunea furnizorul?

      (1)  JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7.