title: Cauza C-609/19: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 10 iunie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal d'instance de Lagny-sur-Marne – Franța) – BNP Paribas Personal Finance SA/VE [Trimitere preliminară – Protecția consumatorilor – Directiva 93/13/CEE – Clauze abuzive în contractele încheiate cu consumatorii – Contract de împrumut ipotecar exprimat în monedă străină (franc elvețian) – Articolul 4 alineatul (2) – Obiectul principal al contractului – Clauze care expun împrumutatul la un risc de schimb valutar – Cerințe de inteligibilitate și de transparență – Articolul 3 alineatul (1) – Dezechilibru semnificativ – Articolul 5 – Redactare clară și inteligibilă a unei clauze contractuale]

text:
               26.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 297/7

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 10 iunie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal d'instance de Lagny-sur-Marne – Franța) – BNP Paribas Personal Finance SA/VE
      (Cauza C-609/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Protecția consumatorilor - Directiva 93/13/CEE - Clauze abuzive în contractele încheiate cu consumatorii - Contract de împrumut ipotecar exprimat în monedă străină (franc elvețian) - Articolul 4 alineatul (2) - Obiectul principal al contractului - Clauze care expun împrumutatul la un risc de schimb valutar - Cerințe de inteligibilitate și de transparență - Articolul 3 alineatul (1) - Dezechilibru semnificativ - Articolul 5 - Redactare clară și inteligibilă a unei clauze contractuale)
      (2021/C 297/05)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Tribunal d'instance de Lagny-sur-Marne

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: BNP Paribas Personal Finance SA

         Pârât: VE

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 4 alineatul (2) din Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii trebuie interpretat în sensul că clauzele contractului de împrumut care stipulează că rambursările în rate fixe sunt deduse cu prioritate din dobânzi și care prevăd prelungirea duratei acestui contract și majorarea cuantumului ratelor lunare pentru plata soldului împrumutului intră sub incidența acestei dispoziții în cazul în care aceste clauze stabilesc un element esențial care caracterizează contractul menționat.

                  2)

                  Articolul 4 alineatul (2) din Directiva 93/13 trebuie interpretat în sensul că, în cadrul unui contract de împrumut exprimat în monedă străină, cerința de transparență a clauzelor acestui contract, care stipulează că plățile în rate fixe sunt deduse cu prioritate din dobânzi și care prevăd prelungirea duratei contractului menționat și majorarea cuantumului ratelor lunare pentru plata soldului împrumutului, este îndeplinită în cazul în care profesionistul a furnizat consumatorului informații suficiente și exacte care îi permit unui consumator mediu, normal informat și suficient de atent și de avizat să înțeleagă funcționarea concretă a mecanismului financiar în discuție și să evalueze astfel riscul consecințelor economice negative, potențial semnificative, ale unor astfel de clauze asupra obligațiilor sale financiare pe toată durata acestui contract.

                  3)

                  Articolul 3 alineatul (1) din Directiva 93/13 trebuie interpretat în sensul că clauzele unui contract de împrumut care stipulează că plățile în rate fixe sunt deduse cu prioritate din dobânzi și care prevăd prelungirea duratei acestui contract și majorarea cuantumului ratelor lunare pentru plata soldului împrumutului, care poate crește în mod semnificativ ca urmare a variațiilor parității dintre moneda de calcul și moneda de plată, pot crea un dezechilibru semnificativ între drepturile și obligațiile părților care decurg din contractul menționat, în detrimentul consumatorului, din moment ce profesionistul nu se putea aștepta în mod rezonabil, respectând cerința de transparență față de consumator, ca acesta din urmă să accepte, în urma unei negocieri individuale, un risc disproporționat de schimb valutar care rezultă din astfel de clauze.

         (1)  JO C 348, 14.10.2019.


title: Cauzele conexate C-776/19 – C-782/19: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 10 iunie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal de grande instance de Paris – Franța) – VB, WA (C-776/19), XZ, YY (C-777/19), ZX (C-778/19), DY, EX (C-781/19), AV (C-779/19), BW, CX (C-780/19), FA (C-782/19)/BNP Paribas Personal Finance SA, Procureur de la République [Trimitere preliminară – Protecția consumatorilor – Directiva 93/13/CEE – Clauze abuzive în contractele încheiate cu consumatorii – Contracte de împrumut ipotecar exprimate în monedă străină (franc elvețian) – Prescripție – Articolul 4 alineatul (2) – Obiectul principal al contractului – Clauze care expun împrumutatul la un risc de schimb valutar – Cerințe de inteligibilitate și de transparență – Sarcina probei – Articolul 3 alineatul (1) – Dezechilibru semnificativ – Articolul 5 – Redactare clară și inteligibilă a unei clauze contractuale – Principiul efectivității]

text:
               26.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 297/8

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 10 iunie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal de grande instance de Paris – Franța) – VB, WA (C-776/19), XZ, YY (C-777/19), ZX (C-778/19), DY, EX (C-781/19), AV (C-779/19), BW, CX (C-780/19), FA (C-782/19)/BNP Paribas Personal Finance SA, Procureur de la République
      (Cauzele conexate C-776/19 – C-782/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Protecția consumatorilor - Directiva 93/13/CEE - Clauze abuzive în contractele încheiate cu consumatorii - Contracte de împrumut ipotecar exprimate în monedă străină (franc elvețian) - Prescripție - Articolul 4 alineatul (2) - Obiectul principal al contractului - Clauze care expun împrumutatul la un risc de schimb valutar - Cerințe de inteligibilitate și de transparență - Sarcina probei - Articolul 3 alineatul (1) - Dezechilibru semnificativ - Articolul 5 - Redactare clară și inteligibilă a unei clauze contractuale - Principiul efectivității)
      (2021/C 297/06)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Tribunal de grande instance de Paris

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: VB, WA (C-776/19), XZ, YY (C-777/19), ZX (C-778/19), DY, EX (C-781/19), AV (C-779/19), BW, CX (C-780/19), FA (C-782/19)

         Pârâți: BNP Paribas Personal Finance SA, Procureur de la République

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 6 alineatul (1) și articolul 7 alineatul (1) din Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii, citite în lumina principiului efectivității, trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări naționale care supune formularea unei cereri de către un consumator:

                              —

                              în vederea constatării caracterului abuziv al unei clauze care figurează într-un contract încheiat între un profesionist și acest consumator unui termen de prescripție;

                              —

                              în vederea restituirii unor plăți nedatorate, efectuate în temeiul unor asemenea clauze abuzive, unui termen de prescripție de cinci ani, din moment ce acest termen începe să curgă la data acceptării ofertei de împrumut astfel încât consumatorul a putut să nu aibă cunoștință, la momentul respectiv, de toate drepturile sale care decurg din această directivă.

                  2)

                  Articolul 4 alineatul (2) din Directiva 93/13 trebuie interpretat în sensul că clauzele contractului de împrumut care prevăd că moneda străină este moneda de calcul și că euro este moneda de plată și care au ca efect plasarea riscului de schimb valutar în sarcina împrumutatului intră sub incidența acestei dispoziții în cazul în care aceste clauze stabilesc un element esențial care caracterizează contractul menționat.

                  3)

                  Articolul 4 alineatul (2) din Directiva 93/13 trebuie interpretat în sensul că, în cadrul unui contract de împrumut exprimat în monedă străină, cerința de transparență a clauzelor acestui contract care prevăd că moneda străină este moneda de calcul și că euro este moneda de plată și care au ca efect plasarea riscului de schimb valutar în sarcina împrumutatului este îndeplinită în cazul în care profesionistul a furnizat consumatorului informații suficiente și exacte care îi permit unui consumator mediu, normal informat și suficient de atent și de avizat să înțeleagă funcționarea concretă a mecanismului financiar în discuție și să evalueze astfel riscul consecințelor economice negative, potențial semnificative, ale unor astfel de clauze asupra obligațiilor sale financiare pe toată durata acestui contract.

                  4)

                  Directiva 93/13 trebuie interpretată în sensul că se opune ca sarcina probei caracterului clar și inteligibil al unei clauze contractuale, în sensul articolului 4 alineatul (2) din această directivă, să revină consumatorului.

                  5)

                  Articolul 3 alineatul (1) din Directiva 93/13 trebuie interpretat în sensul că clauzele unui contract de împrumut care prevăd că moneda străină este moneda de calcul și că euro este moneda de plată și care au ca efect plasarea riscului de schimb valutar, fără ca acesta să fie plafonat, în sarcina împrumutatului pot crea un dezechilibru semnificativ între drepturile și obligațiile părților care decurg din contractul menționat, în detrimentul consumatorului, din moment ce profesionistul nu se putea aștepta în mod rezonabil, respectând cerința de transparență față de consumator, ca acesta din urmă să accepte, în urma unei negocieri individuale, un risc disproporționat de schimb valutar care rezultă din astfel de clauze.

         (1)  JO C 19, 20.1.2020.


title: Cauza C-901/19: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 10 iunie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg – Germania) – CF, DN/Bundesrepublik Deutschland [Trimitere preliminară – Politica comună în domeniul dreptului de azil și al protecției subsidiare – Directiva 2011/95/UE – Condițiile de acordare a protecției subsidiare – Articolul 15 litera (c) – Noțiunea de „amenințări grave și individuale” la adresa vieții sau a persoanei unui civil ca urmare a violenței generalizate în caz de conflict armat intern sau internațional – Reglementare națională care prevede cerința unui număr minim de victime civile (moarte și rănite) în regiunea în cauză]

text:
               26.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 297/9

      Hotărârea Curții (Camera a treia) din 10 iunie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg – Germania) – CF, DN/Bundesrepublik Deutschland
      (Cauza C-901/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Politica comună în domeniul dreptului de azil și al protecției subsidiare - Directiva 2011/95/UE - Condițiile de acordare a protecției subsidiare - Articolul 15 litera (c) - Noțiunea de „amenințări grave și individuale” la adresa vieții sau a persoanei unui civil ca urmare a violenței generalizate în caz de conflict armat intern sau internațional - Reglementare națională care prevede cerința unui număr minim de victime civile (moarte și rănite) în regiunea în cauză)
      (2021/C 297/07)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți și apelanți: CF, DN

         Pârâtă și intimată: Bundesrepublik Deutschland

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 15 litera (c) din Directiva 2011/95/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 decembrie 2011 privind standardele referitoare la condițiile pe care trebuie să le îndeplinească resortisanții țărilor terțe sau apatrizii pentru a putea beneficia de protecție internațională, la un statut uniform pentru refugiați sau pentru persoanele eligibile pentru obținerea de protecție subsidiară și la conținutul protecției acordate trebuie interpretat în sensul că se opune interpretării unei reglementări naționale potrivit căreia, în cazul în care un civil nu este vizat în mod specific ca urmare a unor elemente proprii situației sale personale, constatarea existenței unor amenințări grave și individuale împotriva vieții sau a persoanei acestui civil ca urmare a „unei violențe generalizate în cazul unui conflict armat”, în sensul acestei dispoziții, este subordonată condiției ca raportul dintre numărul de victime din zona în cauză și numărul total de persoane care compun populația din această zonă să atingă un anumit prag.

                  2)

                  Articolul 15 litera (c) din Directiva 2011/95 trebuie interpretat în sensul că, pentru a stabili existența unor „amenințări grave și individuale”, în sensul acestei dispoziții, este necesară o luare în considerare globală a tuturor împrejurărilor speței, în special a celor care caracterizează situația țării de origine a solicitantului.

         (1)  JO C 87, 16.3.2020.


title: Cauza C-921/19: Hotărârea Curții (10 iunie 2021) din 10 iunie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Rechtbank Den Haag, zittingsplaats 's-Hertogenbosch – Țările de Jos) – LH/Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid [Trimitere preliminară – Controale la frontiere, azil și imigrare – Politica privind azilul – Proceduri comune de acordare și de retragere a protecției internaționale – Directiva 2013/32/UE – Articolul 40 alineatul (2) – Cerere ulterioară – Elemente sau date noi – Noțiune – Documente a căror autenticitate nu poate fi stabilită sau a căror sursă nu poate fi verificată în mod obiectiv – Directiva 2011/95/UE – Articolul 4 alineatele (1) și (2) – Aprecierea elementelor de probă – Obligația de cooperare a statului membru în cauză]

text:
               26.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 297/10

      Hotărârea Curții (10 iunie 2021) din 10 iunie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Rechtbank Den Haag, zittingsplaats 's-Hertogenbosch – Țările de Jos) – LH/Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid
      (Cauza C-921/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Controale la frontiere, azil și imigrare - Politica privind azilul - Proceduri comune de acordare și de retragere a protecției internaționale - Directiva 2013/32/UE - Articolul 40 alineatul (2) - Cerere ulterioară - Elemente sau date noi - Noțiune - Documente a căror autenticitate nu poate fi stabilită sau a căror sursă nu poate fi verificată în mod obiectiv - Directiva 2011/95/UE - Articolul 4 alineatele (1) și (2) - Aprecierea elementelor de probă - Obligația de cooperare a statului membru în cauză)
      (2021/C 297/08)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Rechtbank Den Haag, zittingsplaats 's-Hertogenbosch

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: LH

         Pârât: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 40 alineatul (2) din Directiva 2013/32/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 iunie 2013 privind procedurile comune de acordare și retragere a protecției internaționale coroborat cu articolul 4 alineatul (2) din Directiva 2011/95/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 decembrie 2011 privind standardele referitoare la condițiile pe care trebuie să le îndeplinească resortisanții țărilor terțe sau apatrizii pentru a putea beneficia de protecție internațională, la un statut uniform pentru refugiați sau pentru persoanele eligibile pentru obținerea de protecție subsidiară și la conținutul protecției acordate trebuie interpretat în sensul că se opune unei legislații naționale în temeiul căreia orice document prezentat de un solicitant de protecție internațională în susținerea unei cereri ulterioare este considerat în mod automat ca nefiind un „element sau dată nouă” în sensul acestei dispoziții atunci când autenticitatea acestui document nu poate fi stabilită sau când sursa unui astfel de document nu poate fi verificată în mod obiectiv.

                  2)

                  Articolul 40 din Directiva 2013/32 coroborat cu articolul 4 alineatele (1) și (2) din Directiva 2011/95 trebuie interpretat în sensul, pe de o parte, că aprecierea elementelor de probă prezentate în susținerea unei cereri de protecție internațională nu poate varia după cum este vorba despre o primă cerere sau despre o cerere ulterioară și, pe de altă parte, că un stat membru este obligat să coopereze cu un solicitant în vederea evaluării elementelor relevante ale cererii sale ulterioare atunci când acesta prezintă în susținerea cererii menționate documente a căror autenticitate nu poate fi stabilită.

         (1)  JO C 103, 30.3.2020.


title: Cauza C-65/20: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 10 iunie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberster Gerichtshof – Austria) – VI/KRONE – Verlag Gesellschaft mbH & Co KG (Trimitere preliminară – Protecția consumatorilor – Răspunderea pentru produsele cu defect – Directiva 85/374/CEE – Articolul 2 – Noțiunea de „produs cu defect” – Exemplar al unui cotidian tipărit care conține un sfat inexact privind sănătatea – Excludere din domeniul de aplicare)

text:
               26.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 297/12

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 10 iunie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberster Gerichtshof – Austria) – VI/KRONE – Verlag Gesellschaft mbH & Co KG
      (Cauza C-65/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Protecția consumatorilor - Răspunderea pentru produsele cu defect - Directiva 85/374/CEE - Articolul 2 - Noțiunea de „produs cu defect” - Exemplar al unui cotidian tipărit care conține un sfat inexact privind sănătatea - Excludere din domeniul de aplicare)
      (2021/C 297/10)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Oberster Gerichtshof

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: VI

         Pârâtă: KRONE – Verlag Gesellschaft mbH & Co KG

         Dispozitivul

      Articolul 2 din Directiva 85/374/CEE a Consiliului din 25 iulie 1985 de apropiere a actelor cu putere de lege și a actelor administrative ale statelor membre cu privire la răspunderea pentru produsele cu defect, astfel cum a fost modificată prin Directiva 1999/34/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 10 mai 1999, citit în lumina articolului 1 și a articolului 6 din această directivă, astfel cum a fost modificată de Directiva 1999/34, trebuie interpretat în sensul că nu constituie un „produs cu defect”, conform acestor dispoziții, un exemplar al unui cotidian tipărit care, tratând un subiect paramedical, emite un sfat inexact privind sănătatea referitor la utilizarea unei plante, a cărui respectare a cauzat un prejudiciu sănătății unui cititor al acestui cotidian.

         (1)  JO C 209, 22.6.2020.


title: Cauza C-923/19: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 10 iunie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Supremo – Spania) – Van Ameyde España SA/GES, Seguros y Reaseguros SA [Trimitere preliminară – Asigurare obligatorie de răspundere civilă auto – Directiva 2009/103/CE – Articolul 1 punctele 1 și 2 – Articolul 3 primul, al doilea și ultimul paragraf – Noțiunea de „vehicul” – Obligația de acoperire a prejudiciilor materiale – Domeniu de aplicare – Accident de circulație care implică un vehicul articulat ale cărui elemente fac obiectul unor asigurări obligatorii distincte – Prejudicii cauzate semiremorcii de tracto-camionul la care aceasta era cuplată atunci când a avut loc acest accident – Interpretare a reglementării naționale care exclude acoperirea acestor prejudicii de asigurarea obligatorie de răspundere civilă auto pentru acest cap tractor]

text:
               26.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 297/11

      Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 10 iunie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Supremo – Spania) – Van Ameyde España SA/GES, Seguros y Reaseguros SA
      (Cauza C-923/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Asigurare obligatorie de răspundere civilă auto - Directiva 2009/103/CE - Articolul 1 punctele 1 și 2 - Articolul 3 primul, al doilea și ultimul paragraf - Noțiunea de „vehicul” - Obligația de acoperire a prejudiciilor materiale - Domeniu de aplicare - Accident de circulație care implică un vehicul articulat ale cărui elemente fac obiectul unor asigurări obligatorii distincte - Prejudicii cauzate semiremorcii de tracto-camionul la care aceasta era cuplată atunci când a avut loc acest accident - Interpretare a reglementării naționale care exclude acoperirea acestor prejudicii de asigurarea obligatorie de răspundere civilă auto pentru acest cap tractor)
      (2021/C 297/09)
      Limba de procedură: spaniola

         Instanța de trimitere

      Tribunal Supremo

         Părțile din procedura principală

         Pârâtă-recurentă: Van Ameyde España SA

         Reclamantă-intimată: GES, Seguros y Reaseguros SA

         Dispozitivul

      Articolul 3 primul, al doilea și ultimul paragraf din Directiva 2009/103/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 septembrie 2009 privind asigurarea de răspundere civilă auto și controlul obligației de asigurare a acestei răspunderi coroborat cu articolul 1 punctele 1 și 2 din aceasta trebuie interpretat în sensul că nu se opune unei interpretări a reglementării naționale care exclude de la acoperire și, așadar, de la despăgubire prin asigurarea obligatorie de răspundere civilă auto a unui cap tractor prejudiciile materiale cauzate de acesta semiremorcii care era cuplată la el atunci când a avut loc accidentul.

         (1)  JO C 103, 30.3.2020.


title: Cauza C-94/20: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 10 iunie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Landesgericht Linz – Austria) – Land Oberösterreich/KV (Trimitere preliminară – Directiva 2003/109/CE – Statutul resortisanților țărilor terțe care sunt rezidenți pe termen lung – Articolul 11 – Dreptul la egalitate de tratament în ceea ce privește securitatea socială, asistența socială și protecția socială – Derogare de la principiul egalității de tratament în ceea ce privește asistența socială și protecția socială – Noțiunea de „indemnizații de bază” – Directiva 2000/43/CE – Principiul egalității de tratament între persoane, fără deosebire de rasă și de origine etnică – Articolul 2 – Conceptul de discriminare – Articolul 21 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene – Reglementare a unui stat membru care condiționează acordarea unui ajutor pentru locuință resortisanților țărilor terțe care sunt rezidenți pe termen lung de dovada, într-un mod stabilit de această reglementare, a faptului că au cunoștințe de bază în limba statului membru respectiv)

text:
               26.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 297/12

      Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 10 iunie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Landesgericht Linz – Austria) – Land Oberösterreich/KV
      (Cauza C-94/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Directiva 2003/109/CE - Statutul resortisanților țărilor terțe care sunt rezidenți pe termen lung - Articolul 11 - Dreptul la egalitate de tratament în ceea ce privește securitatea socială, asistența socială și protecția socială - Derogare de la principiul egalității de tratament în ceea ce privește asistența socială și protecția socială - Noțiunea de „indemnizații de bază” - Directiva 2000/43/CE - Principiul egalității de tratament între persoane, fără deosebire de rasă și de origine etnică - Articolul 2 - Conceptul de discriminare - Articolul 21 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Reglementare a unui stat membru care condiționează acordarea unui ajutor pentru locuință resortisanților țărilor terțe care sunt rezidenți pe termen lung de dovada, într-un mod stabilit de această reglementare, a faptului că au cunoștințe de bază în limba statului membru respectiv)
      (2021/C 297/11)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Landesgericht Linz

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: Land Oberösterreich

         Pârât: KV

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 11 alineatul (1) litera (d) din Directiva 2003/109/CE a Consiliului din 25 noiembrie 2003 privind statutul resortisanților țărilor terțe care sunt rezidenți pe termen lung trebuie interpretat în sensul că se opune, chiar și atunci când s-a utilizat posibilitatea de a aplica derogarea prevăzută la articolul 11 alineatul (4) din această directivă, unei reglementări a unui stat membru în temeiul căreia, în ceea ce îi privește pe resortisanții țărilor terțe care sunt rezidenți pe termen lung, acordarea unui ajutor pentru locuință este subordonată condiției ca aceștia să facă dovada, într-un mod determinat de această reglementare, a faptului că au cunoștințe de bază în limba acestui stat membru, dacă acest ajutor pentru locuință constituie o „indemnizație de bază”, în sensul acestei din urmă dispoziții, aspect a cărui apreciere este de competența instanței de trimitere.

                  2)

                  Nu intră în domeniul de aplicare al Directivei 2000/43/CE a Consiliului din 29 iunie 2000 de punere în aplicare a principiului egalității de tratament între persoane, fără deosebire de rasă sau origine etnică, o reglementare a unui stat membru care se aplică tuturor resortisanților țărilor terțe fără deosebire și în temeiul căreia, în ceea ce îi privește pe resortisanții țărilor terțe care sunt rezidenți pe termen lung, acordarea unui ajutor pentru locuință este subordonată condiției ca aceștia să facă dovada, într-un mod determinat de această reglementare, a faptului că au cunoștințe de bază în limba acestui stat membru.

                  3)

                  Atunci când s-a utilizat posibilitatea de a aplica derogarea prevăzută la articolul 11 alineatul (4) din Directiva 2003/109, articolul 21 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene nu are vocația de a se aplica în prezența unei reglementări a unui stat membru în temeiul căreia, în ceea ce îi privește pe resortisanții țărilor terțe care sunt rezidenți pe termen lung, acordarea unui ajutor pentru locuință este subordonată condiției ca aceștia să facă dovada, într-un mod determinat de această reglementare, a faptului că au cunoștințe de bază în limba acestui stat membru, dacă acest ajutor pentru locuință nu constituie o „indemnizație de bază” în sensul articolului 11 alineatul (4). Dacă ajutorul pentru locuință menționat constituie o astfel de indemnizație de bază, articolul 21 din Carta drepturilor fundamentale, întrucât interzice orice discriminare întemeiată pe originea etnică, nu se opune unei astfel de reglementări.

         (1)  JO C 201, 15.6.2020.


title: Cauza C-192/20: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 10 iunie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Prima banka Slovensko a.s. – Slovacia) – Prima banka Slovensko a.s./HD [Trimitere preliminară – Protecția consumatorilor – Directiva 93/13/CEE – Clauze abuzive în contractele încheiate cu consumatorii – Domeniu de aplicare – Articolul 1 alineatul (2) – Acte cu putere de lege naționale obligatorii – Scadență anticipată a termenului contractului de împrumut – Cumulare a dobânzilor de împrumut și a dobânzilor moratorii]

text:
               26.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 297/13

      Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 10 iunie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Prima banka Slovensko a.s. – Slovacia) – Prima banka Slovensko a.s./HD
      (Cauza C-192/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Protecția consumatorilor - Directiva 93/13/CEE - Clauze abuzive în contractele încheiate cu consumatorii - Domeniu de aplicare - Articolul 1 alineatul (2) - Acte cu putere de lege naționale obligatorii - Scadență anticipată a termenului contractului de împrumut - Cumulare a dobânzilor de împrumut și a dobânzilor moratorii)
      (2021/C 297/12)
      Limba de procedură: slovaca

         Instanța de trimitere

      Prima banka Slovensko a.s.

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Prima banka Slovensko a.s.

         Pârât: HD

         Dispozitivul

      Sub rezerva verificărilor pe care trebuie să le efectueze instanța de trimitere, Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii trebuie interpretată în sensul că nu este aplicabilă unor dispoziții naționale în temeiul cărora consumatorul care a încheiat cu un profesionist un contract de împrumut nu poate fi ținut, în temeiul clauzelor acestui contract, în caz de scadență anticipată a termenului împrumutului, să plătească profesionistului dobânzile obișnuite pentru perioada cuprinsă între declararea acestei scadențe și rambursarea efectivă a capitalului împrumutat dacă plata dobânzilor moratorii și a celorlalte penalități contractuale datorate în temeiul contractului menționat permite despăgubirea prejudiciului real suferit de profesionist.

         (1)  JO C 329, 5.10.2020.


title: Cauza C-303/20: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 10 iunie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Sąd Rejonowy w Opatowie – Polonia) – Ultimo Portfolio Investment (Luxembourg) S.A./KM (Trimitere preliminară – Contracte de credit pentru consumatori – Directiva 2008/48/CE – Risc de îndatorare excesivă – Articolul 8 – Obligația verificării de către creditor a bonității consumatorului – Articolul 23 – Caracterul efectiv, proporțional și descurajator al sancțiunii în cazul încălcării acestei obligații)

text:
               26.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 297/14

      Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 10 iunie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Sąd Rejonowy w Opatowie – Polonia) – Ultimo Portfolio Investment (Luxembourg) S.A./KM
      (Cauza C-303/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Contracte de credit pentru consumatori - Directiva 2008/48/CE - Risc de îndatorare excesivă - Articolul 8 - Obligația verificării de către creditor a bonității consumatorului - Articolul 23 - Caracterul efectiv, proporțional și descurajator al sancțiunii în cazul încălcării acestei obligații)
      (2021/C 297/13)
      Limba de procedură: polona

         Instanța de trimitere

      Sąd Rejonowy w Opatowie

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Ultimo Portfolio Investment (Luxembourg) S.A.

         Pârâtă: KM

         Dispozitivul

      Articolul 23 din Directiva 2008/48/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2008 privind contractele de credit pentru consumatori și de abrogare a Directivei 87/102/CEE a Consiliului trebuie interpretat în sensul că examinarea caracterului efectiv, proporțional și descurajator al sancțiunilor prevăzute de această dispoziție printre altele în cazul nerespectării obligației, prevăzută la articolul 8 din această directivă, de examinare a bonității consumatorului trebuie efectuată ținând seama, potrivit articolului 288 al treilea paragraf TFUE, nu numai de dispoziția adoptată în mod specific, în dreptul național, pentru transpunerea directivei menționate, ci și de ansamblul dispozițiilor acestui drept, interpretându-le, în măsura posibilului, în lumina textului și a obiectivelor aceleiași directive, astfel încât respectivele sancțiuni să îndeplinească cerințele stabilite la articolul 23 din aceasta.

         (1)  JO C 329, 5.10.2020.


title: Cauza C-48/21 P: Recurs introdus la 28 ianuarie 2021 de Topcart GmbH împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 18 noiembrie 2020 în cauza T-377/19, Topcart GmbH/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală

text:
               26.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 297/15

      Recurs introdus la 28 ianuarie 2021 de Topcart GmbH împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 18 noiembrie 2020 în cauza T-377/19, Topcart GmbH/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală
      (Cauza C-48/21 P)
      (2021/C 297/15)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Recurentă: Topcart GmbH (reprezentant: M. Hoffmann, avocat)

         Celelalte părți din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală, Carl International
      Prin Ordonanța din 12 mai 2021, Curtea de Justiție a Uniunii Europene (Camera de admitere în principiu a recursurilor) nu a admis în principiu recursul și a obligat recurenta la suportarea propriilor cheltuieli de judecată.


title: Cauza C-49/21 P: Recurs introdus la 28 ianuarie 2021 de Topcart GmbH împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 18 noiembrie 2020 în cauza T-378/19, Topcart GmbH/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală

text:
               26.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 297/15

      Recurs introdus la 28 ianuarie 2021 de Topcart GmbH împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 18 noiembrie 2020 în cauza T-378/19, Topcart GmbH/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală
      (Cauza C-49/21 P)
      (2021/C 297/16)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Recurentă: Topcart GmbH (reprezentant: M. Hoffmann, avocat)

         Celelalte părți din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală, Carl International
      Prin Ordonanța din 12 mai 2021, Curtea de Justiție a Uniunii Europene (Camera de admitere în principiu a recursurilor) nu a admis în principiu recursul și a obligat recurenta la suportarea propriilor cheltuieli de judecată.


title: Cauza C-143/21 P: Recurs introdus la 2 martie 2021 de Production Christian Gallimard împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a noua) din 16 decembrie 2020 în cauza T-863/19, Production Christian Gallimard/EUIPO – Éditions Gallimard

text:
               26.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 297/15

      Recurs introdus la 2 martie 2021 de Production Christian Gallimard împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a noua) din 16 decembrie 2020 în cauza T-863/19, Production Christian Gallimard/EUIPO – Éditions Gallimard
      (Cauza C-143/21 P)
      (2021/C 297/17)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Recurentă: Production Christian Gallimard (reprezentant: L. Dreyfuss-Bechmann, avocat)

         Celelalte părți din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală, Éditions Gallimard la nouvelle revue française éditions de la nouvelle revue française SA
      Prin Ordonanța din 5 mai 2021, Curtea (Camera de admitere în principiu a recursurilor) a decis ca recursul să nu fie admis în principiu și a dispus ca Production Christian Gallimard să suporte propriile cheltuieli de judecată.


title: Cauza C-209/21 P: Recurs introdus la 1 aprilie 2021 de Ryanair DAC împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a zecea extinsă) din 17 februarie 2021 în cauza T-238/20, Ryanair/Comisia

text:
               26.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 297/16

      Recurs introdus la 1 aprilie 2021 de Ryanair DAC împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a zecea extinsă) din 17 februarie 2021 în cauza T-238/20, Ryanair/Comisia
      (Cauza C-209/21 P)
      (2021/C 297/18)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: Ryanair DAC (reprezentanți: E. Vahida și F. C. Laprévote, avocați, S. Rating, abogado, I.-G. Metaxas-Maranghidis, dikigoros, și V. Blanc, avocată)

         Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană, Republica Franceză, Regatul Suediei

         Concluziile

      Recurenta solicită Curții:

                  —

                  anularea hotărârii atacate;

                  —

                  anularea, în temeiul articolelor 263 și 264 TFUE, a Deciziei C(2020) 2366 final a Comisiei din 11 aprilie 2020 privind ajutorul de stat SA.56812 (2020/N) – Suedia – COVID-19: schemă de garanții pentru împrumuturi în favoarea companiilor aeriene; și

                  —

                  obligarea Comisiei la plata propriilor cheltuieli de judecată, precum și a celor efectuate de Ryanair, și obligarea intervenienților în primă instanță și în prezentul recurs (dacă este cazul) la plata propriilor cheltuieli de judecată;

            cu titlu subsidiar:

                  —

                  anularea hotărârii atacate;

                  —

                  trimiterea cauzei spre rejudecare Tribunalului,

                  —

                  soluționarea odată cu fondul a cererii privind cheltuielile de judecată aferente procedurii în primă instanță și celei de recurs.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea recursului formulat, recurenta invocă cinci motive.
      În primul rând, Tribunalul a încălcat dreptul Uniunii atunci când a respins critica formulată de recurentă întemeiată pe încălcarea nejustificată a principiului nediscriminării.
      În al doilea rând, Tribunalul a săvârșit o eroare de drept și a denaturat faptele în ceea ce privește critica formulată de recurentă privind libera circulație a serviciilor.
      În al treilea rând, Tribunalul a săvârșit o eroare de drept atunci când a respins aplicarea evaluării comparative.
      În al patrulea rând, Tribunalul a săvârșit o eroare de drept și a denaturat faptele în ceea ce privește lipsa motivării de către Comisie.
      În al cincilea rând, Tribunalul a săvârșit o eroare de drept și a denaturat faptele în ceea ce privește neinițierea procedurii oficiale de investigare de către Comisie.


title: Cauza C-210/21 P: Recurs introdus la 2 aprilie 2021 de Ryanair DAC împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a zecea) din 17 februarie 2021 în cauza T-259/20, Ryanair/Comisia

text:
               26.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 297/17

      Recurs introdus la 2 aprilie 2021 de Ryanair DAC împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a zecea) din 17 februarie 2021 în cauza T-259/20, Ryanair/Comisia
      (Cauza C-210/21 P)
      (2021/C 297/19)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: Ryanair DAC (reprezentanți: E. Vahida și F. C. Laprévote, avocați, S. Rating, abogado, I.-G. Metaxas-Maranghidis, dikigoros, și V. Blanc, avocată)

         Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană, Republica Franceză

         Concluziile

      Recurenta solicită Curții:

                  —

                  anularea hotărârii atacate;

                  —

                  anularea, în temeiul articolelor 263 și 264 TFUE, a Deciziei C(2020) 2097 final a Comisiei din 31 martie 2020 privind ajutorul de stat SA.56765 (2020/N) – Franța – COVID-19 – Moratoriu privind plata taxelor aeronautice în favoarea întreprinderilor de transport public aerian; și

                  —

                  obligarea Comisiei la plata propriilor cheltuieli de judecată, precum și a celor efectuate de Ryanair, și obligarea intervenienților în primă instanță și în prezentul recurs (dacă este cazul) la plata propriilor cheltuieli de judecată;

            cu titlu subsidiar:

                  —

                  anularea hotărârii atacate;

                  —

                  trimiterea cauzei spre rejudecare Tribunalului,

                  —

                  soluționarea odată cu fondul a cererii privind cheltuielile de judecată aferente procedurii în primă instanță și celei de recurs.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea recursului formulat, recurenta invocă cinci motive.
      În primul rând, Tribunalul a încălcat dreptul Uniunii atunci când a respins critica formulată de recurentă întemeiată pe încălcarea nejustificată a principiului nediscriminării.
      În al doilea rând, Tribunalul a săvârșit o eroare de drept și a denaturat faptele în ceea ce privește critica formulată de recurentă privind libera circulație a serviciilor.
      În al treilea rând, Tribunalul a săvârșit o eroare de drept în evaluarea caracterului proporțional al ajutorului de stat în raport cu întinderea prejudiciului în temeiul articolului 107 alineatul (2) litera (b) TFUE.
      În al patrulea rând, Tribunalul a săvârșit o eroare de drept și a denaturat faptele în ceea ce privește lipsa motivării de către Comisie.
      În al cincilea rând, Tribunalul a săvârșit o eroare de drept și a denaturat faptele în ceea ce privește neinițierea procedurii oficiale de investigare de către Comisie.


title: Cauza C-232/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgerichts Ravensburg (Germania) la 12 aprilie 2021 – CR, AY, ML, BQ/Volkswagen Bank GmbH, Audi Bank

text:
               26.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 297/18

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgerichts Ravensburg (Germania) la 12 aprilie 2021 – CR, AY, ML, BQ/Volkswagen Bank GmbH, Audi Bank
      (Cauza C-232/21)
      (2021/C 297/20)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Landgericht Ravensburg

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: CR, AY, ML, BQ

         Pârâte: Volkswagen Bank GmbH, Audi Bank

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Cu privire la prezumția de legalitate prevăzută la articolul 247 secțiunea 6 alineatul (2) a treia teză și la articolul 247 secțiunea 12 alineatul (1) a treia teză din Legea de punere în aplicare a Codului civil (denumită în continuare „EGBGB”)

                              a)

                              Articolul 247 secțiunea 6 alineatul (2) a treia teză și articolul 247 secțiunea 12 alineatul (1) a treia teză din EGBGB, în măsura în care declară clauze contractuale contrare cerințelor articolului 10 alineatul (2) litera (p) din Directiva 2008/48/CE (1) ca îndeplinind cerințele prevăzute la articolul 247 secțiunea 6 alineatul (2) prima și a doua teză și la articolul 247 secțiunea 12 alineatul (1) a doua teză punctul 2 litera (b) din EGBGB, sunt incompatibile cu articolul 10 alineatul (2) litera (p) din Directiva 2008/48 și cu articolul 14 alineatul (1) din această directivă?
                              În cazul unui răspuns afirmativ:

                              b)

                              Din dreptul Uniunii, în special din articolul 10 alineatul (2) litera (p) și din articolul 14 alineatul (1) din Directiva 2008/48, rezultă că articolul 247 secțiunea 6 alineatul (2) a treia teză și articolul 247 secțiunea 12 alineatul (1) a treia teză din EGBGB nu sunt aplicabile în măsura în care declară clauze contractuale contrare cerințelor articolului 10 alineatul (2) litera (p) din Directiva 2008/48 ca îndeplinind cerințele prevăzute la articolul 247 secțiunea 6 alineatul (2) prima și a doua teză din EGBGB și la articolul 247 secțiunea 12 alineatul (1) a doua teză punctul 2 litera (b) din EGBGB?

                        Independent de răspunsul dat la întrebările II. 1.a) și 1.b):

                  2)

                  Cu privire la informațiile obligatorii în conformitate cu articolul 10 alineatul (2) din Directiva 2008/48

                              a)

                              Articolul 10 alineatul (2) litera (p) din Directiva 2008/48 trebuie interpretat în sensul că cuantumul dobânzii plătibile pe zi, care trebuie menționat în contractul de credit, trebuie să poată fi calculat pe baza ratei dobânzii aferente creditului, indicate în contract?

                              b)

                              Cu privire la articolul 10 alineatul (2) litera (r) din Directiva 2008/48:

                                          aa)

                                          Această reglementare trebuie interpretată în sensul că informațiile cuprinse în contractul de credit referitoare la compensația datorată în cazul rambursării anticipate a împrumutului trebuie să fie suficient de precise pentru a permite consumatorului să calculeze, cel puțin cu aproximație, cuantumul compensației datorate?
                                          [în cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea de la litera aa)]

                                          bb)

                                          Articolul 10 alineatul (2) litera (r) și articolul 14 alineatul (1) a doua teză din Directiva 2008/48 se opun unei reglementări naționale potrivit căreia, în cazul unor informații incomplete în sensul articolului 10 alineatul (2) litera (r) din Directiva 2008/48, termenul de retragere începe totuși să curgă la data încheierii contractului, fiind eliminat doar dreptul creditorului la compensație pentru rambursarea anticipată a creditului?

                                    În cazul unui răspuns afirmativ la cel puțin una dintre întrebările II. 2a) sau 2b):

                              c)

                              Articolul 14 alineatul (1) a doua teză litera (b) din Directiva 2008/48 trebuie interpretat în sensul că termenul de retragere începe să curgă numai atunci când informațiile prevăzute la articolul 10 alineatul (2) din această directivă au fost comunicate integral și exact?
                              În cazul unui răspuns negativ:

                              d)

                              Care sunt criteriile determinante pentru a declanșa curgerea termenului de retragere în pofida unor informații incomplete sau incorecte?

                        În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea II. 1a) și/sau la una dintre întrebările II. 2a) sau 2b):

                  3)

                  În ceea ce privește decăderea din dreptul de retragere prevăzut la articolul 14 alineatul (1) prima teză din Directiva 2008/48:

                              a)

                              Dreptul de retragere prevăzut la articolul 14 alineatul (1) prima teză din Directiva 2008/48 este supus decăderii?
                              În cazul unui răspuns afirmativ:

                              b)

                              Decăderea constituie o limitare în timp a dreptului de retragere, care trebuie reglementată printr-o lege adoptată de parlament?
                              În cazul unui răspuns negativ:

                              c)

                              O decădere implică, din punct de vedere subiectiv, faptul că consumatorul a avut cunoștință despre menținerea dreptului său de retragere sau, cel puțin, este răspunzător pentru necunoașterea acesteia în sensul unei neglijențe grave? Situația este aceeași în ceea ce privește contractele încetate?
                              În cazul unui răspuns negativ:

                              d)

                              Posibilitatea creditorului de a transmite ulterior persoanei creditate informațiile prevăzute la articolul 14 alineatul (1) a doua teză litera b) din Directiva 2008/48, declanșând astfel curgerea termenului de retragere, se opune aplicării cu bună-credință a normelor de decădere? Situația este aceeași în ceea ce privește contractele încetate?
                              În cazul unui răspuns negativ:

                              e)

                              Acest lucru este compatibil cu principiile consacrate ale dreptului internațional care sunt obligatorii pentru instanța germană în temeiul Legii fundamentale?
                              În cazul unui răspuns afirmativ:

                              f)

                              Cum ar trebui să soluționeze practicienii din domeniul dreptului german un conflict între cerințele imperative ale dreptului internațional și cerințele Curții de Justiție a Uniunii Europene?

                  4)

                  În ceea ce privește exercitarea abuzivă a dreptului de retragere al consumatorului prevăzut la articolul 14 alineatul (1) prima teză din Directiva 2008/48:

                              a)

                              Exercitarea dreptului de retragere prevăzut la articolul 14 alineatul (1) prima teză din Directiva 2008/48 poate constitui un abuz de drept?
                              În cazul unui răspuns afirmativ:

                              b)

                              Admiterea unei exercitări abuzive a dreptului de retragere constituie o limitare în timp a dreptului de retragere, care trebuie reglementată printr-o lege adoptată de parlament?
                              În cazul unui răspuns negativ:

                              c)

                              Admiterea unei exercitări abuzive a dreptului de retragere implică, din punct de vedere subiectiv, faptul că consumatorul a avut cunoștință despre menținerea dreptului său de retragere sau, cel puțin, că este răspunzător pentru necunoașterea sa în sensul unei neglijențe grave? Situația este aceeași în ceea ce privește contractele încetate?
                              În cazul unui răspuns negativ:

                              d)

                              Potrivit principiului bunei credințe, posibilitatea creditorului de a transmite ulterior persoanei creditate informațiile prevăzute la articolul 14 alineatul (1) a doua teză litera (b) din Directiva 2008/48, declanșând astfel curgerea termenului de retragere, se opune admiterii unei exercitări abuzive a dreptului de retragere? Situația este aceeași în ceea ce privește contractele încetate?
                              În cazul unui răspuns negativ:

                              e)

                              Acest lucru este compatibil cu principiile consacrate ale dreptului internațional care sunt obligatorii pentru instanța germană în temeiul Legii fundamentale?
                              În cazul unui răspuns afirmativ:

                              f)

                              Cum trebuie să soluționeze practicienii din domeniul dreptului german un conflict între cerințele imperative ale dreptului internațional și cerințele Curții de Justiție a Uniunii Europene?

                        Independent de răspunsul dat la întrebările II. 1) – II. 4) formulate anterior:

                  5)

                              a)

                              Este compatibilă cu dreptul Uniunii situația în care, în temeiul dreptului național, în cadrul unui contract de credit legat de un contract de vânzare-cumpărare, după exercitarea validă a dreptului de retragere al consumatorului în conformitate cu articolul 14 alineatul (1) prima teză din Directiva 2008/48:

                                          aa)

                                          dreptul consumatorului la rambursarea de către creditor a ratelor împrumutului plătite devine exigibil numai atunci când, la rândul său, a restituit creditorului bunul cumpărat sau a făcut dovada faptului că a expediat bunul creditorului?

                                          bb)

                                          o acțiune a consumatorului având ca obiect rambursarea de către creditor a ratelor împrumutului plătite după restituirea obiectului vânzării trebuie respinsă ca nefondată în cazul în care creditorul nu a fost pus în întârziere în ceea ce privește acceptarea obiectului vânzării?

                                    În cazul unui răspuns negativ:

                              b)

                              Din dreptul Uniunii rezultă că reglementările naționale descrise la literele a) aa) și/sau a) bb) sunt inaplicabile?

                        Independent de răspunsul dat la întrebările II. 1) – II. 5) formulate anterior:

                  6)

                  Articolul 348a alineatul (2) punctul 1 din Codul de procedură civilă, în măsura în care această dispoziție se referă de asemenea la adoptarea de ordonanțe de trimitere în temeiul articolului 267 al doilea paragraf TFUE, este incompatibil cu competența instanțelor naționale de a formula cereri de decizie preliminară în temeiul articolului 267 al doilea paragraf TFUE și, prin urmare, nu trebuie aplicat în ceea ce privește adoptarea de ordonanțe de trimitere?

         (1)  Directiva 2008/48/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2008 privind contractele de credit pentru consumatori și de abrogare a Directivei 87/102/CEE a Consiliului (JO 2008, L 133, p. 66).


title: Cauza C-234/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Cour constitutionnelle (Belgia) la 12 aprilie 2021 – Défense Active des Amateurs d’Armes ASBL, NG, WL/Conseil des ministres

text:
               26.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 297/20

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Cour constitutionnelle (Belgia) la 12 aprilie 2021 – Défense Active des Amateurs d’Armes ASBL, NG, WL/Conseil des ministres
      (Cauza C-234/21)
      (2021/C 297/21)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Cour constitutionnelle

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: Défense Active des Amateurs d’Armes ASBL, NG, WL

         Pârât: Conseil des ministres

         Întrebarea preliminară

      Articolul 7 alineatul (4a) din Directiva 91/477/CEE (1) coroborat cu secțiunea II categoria A punctele 6-9 din anexa I la aceeași directivă încalcă articolul 17 alineatul (1) și articolele 20 și 21 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și principiul protecției încrederii legitime, în măsura în care nu autorizează statele membre să prevadă un regim tranzitoriu pentru armele de foc încadrate în categoria A9 care au fost achiziționate în mod legal și înregistrate înainte de 13 iunie 2017, însă le permite să prevadă un regim tranzitoriu pentru armele de foc vizate în categoriile A6-A8 care au fost achiziționate în mod legal și înregistrate înainte de 13 iunie 2017?

         (1)  Directiva Consiliului din 18 iunie 1991 privind controlul achiziționării și deținerii de arme (JO 1991, L 256, p. 51, Ediție specială, 13/vol. 10, p. 233).


title: Cauza C-237/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberlandesgericht München (Germania) la 13 aprilie 2021 – S.M.

text:
               26.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 297/21

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberlandesgericht München (Germania) la 13 aprilie 2021 – S.M.
      (Cauza C-237/21)
      (2021/C 297/22)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Oberlandesgericht München

         Părțile din procedura principală

         Persoana urmărită: S.M.

         Cealaltă parte: Generalstaatsanwaltschaft München

         Întrebarea preliminară

      Principiile enunțate în Hotărârea din 13 noiembrie 2018, Raugevicius (C-247/17, EU:C:2018:898), privind aplicarea articolelor 18 și 21 TFUE, impun ca o cerere întemeiată pe Convenția europeană de extrădare din 13 decembrie 1957, adresată de un stat terț în legătură cu extrădarea unui cetățean al Uniunii în vederea executării unei pedepse să fie respinsă chiar și în cazul în care statul membru solicitat este obligat în temeiul tratatelor internaționale, potrivit acestei convenții, să extrădeze cetățeanul Uniunii, întrucât a definit noțiunea de „resortisant” prevăzută la articolul 6 alineatul 1 litera b) din convenție în sensul că vizează numai resortisanții proprii, iar nu și pe ceilalți cetățeni ai Uniunii?


title: Cauza C-249/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Bottrop (Germania) la 21 aprilie 2021 – Fuhrmann-2-GmbH/B.

text:
               26.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 297/21

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Bottrop (Germania) la 21 aprilie 2021 – Fuhrmann-2-GmbH/B.
      (Cauza C-249/21)
      (2021/C 297/23)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Amtsgericht Bottrop

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Fuhrmann-2-GmbH

         Pârât: B.

         Întrebarea preliminară

      Articolul 8 alineatul (2) al doilea paragraf din Directiva 2011/83/UE (1) trebuie interpretat în sensul că, pentru a răspunde la întrebarea dacă un buton sau o funcție similară, a căror activare face parte dintr-un proces de efectuare a unei comenzi în cadrul unui contract la distanță care urmează să fie încheiat prin mijloace electronice, în sensul prevăzut de primul paragraf al acestei dispoziții, și care nu sunt etichetate cu mențiunea „comandă ce implică o obligație de plată”, sunt etichetate cu o formulare neambiguă corespunzătoare care să indice că a face comanda implică obligația de a plăti comerciantului, se ia în considerare exclusiv etichetarea butonului sau a funcției corespunzătoare?

         (1)  Directiva 2011/83/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 25 octombrie 2011 privind drepturile consumatorilor, de modificare a Directivei 93/13/CEE a Consiliului și a Directivei 1999/44/CE a Parlamentului European și a Consiliului și de abrogare a Directivei 85/577/CEE a Consiliului și a Directivei 97/7/CE a Parlamentului European și a Consiliului (JO 2011, L 304, p. 64).


title: Cauza C-258/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesarbeitsgericht (Germania) la 22 aprilie 2021 – Coca-Cola European Partners Deutschland GmbH/R.G.

text:
               26.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 297/22

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesarbeitsgericht (Germania) la 22 aprilie 2021 – Coca-Cola European Partners Deutschland GmbH/R.G.
      (Cauza C-258/21)
      (2021/C 297/25)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Bundesarbeitsgericht

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Coca-Cola European Partners Deutschland GmbH

         Pârâtă: R.G.

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Un regim prevăzut de un contract colectiv de muncă pune în aplicare Directiva 2003/88/CE (1) privind timpul de lucru în sensul articolului 51 alineatul (1) prima teză din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene atunci când regimul prevăzut de contractul colectiv de muncă stipulează o compensație mai ridicată pentru munca de noapte cu caracter neregulat decât pentru munca de noapte cu caracter regulat?

                  2)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare:
                  Este compatibil cu articolul 20 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene un regim prevăzut de un contract colectiv de muncă care stipulează o compensație mai ridicată pentru munca de noapte cu caracter neregulat decât pentru munca de noapte cu caracter regulat, în cazul în care prin aceasta se urmărește ca, pe lângă atingerile aduse sănătății prin munca de noapte, să se compenseze inconvenientele cauzate de posibilitatea redusă de planificare a muncii de noapte cu caracter neregulat?

         (1)  Directiva 2003/88/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 4 noiembrie 2003 privind anumite aspecte ale organizării timpului de lucru (JO 2003, L 299, p. 9, Ediție specială, 05/vol. 7, p. 3).


title: Cauza C-257/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesarbeitsgericht (Germania) la 22 aprilie 2021 – Coca-Cola European Partners Deutschland GmbH/L.B.

text:
               26.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 297/22

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesarbeitsgericht (Germania) la 22 aprilie 2021 – Coca-Cola European Partners Deutschland GmbH/L.B.
      (Cauza C-257/21)
      (2021/C 297/24)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Bundesarbeitsgericht

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Coca-Cola European Partners Deutschland GmbH

         Pârât: L.B.

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Un regim prevăzut de un contract colectiv de muncă pune în aplicare Directiva 2003/88/CE (1) privind timpul de lucru în sensul articolului 51 alineatul (1) prima teză din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene atunci când regimul prevăzut de contractul colectiv de muncă stipulează o compensație mai ridicată pentru munca de noapte cu caracter neregulat decât pentru munca de noapte cu caracter regulat?

                  2)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare:Este compatibil cu articolul 20 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene un regim prevăzut de un contract colectiv de muncă care stipulează o compensație mai ridicată pentru munca de noapte cu caracter neregulat decât pentru munca de noapte cu caracter regulat, în cazul în care prin aceasta se urmărește ca, pe lângă atingerile aduse sănătății prin munca de noapte, să se compenseze inconvenientele cauzate de posibilitatea redusă de planificare a muncii de noapte cu caracter neregulat?

         (1)  Directiva 2003/88/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 4 noiembrie 2003 privind anumite aspecte ale organizării timpului de lucru (JO 2003, L 299, p. 9, Ediție specială, 05/vol. 7, p. 3).


title: Cauza C-294/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg (Luxemburg) la 10 mai 2021 – État du Grand-duché de Luxembourg, Administration de l'enregistrement, des domaines et de la TVA/Navitours SARL

text:
               26.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 297/23

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg (Luxemburg) la 10 mai 2021 – État du Grand-duché de Luxembourg, Administration de l'enregistrement, des domaines et de la TVA/Navitours SARL
      (Cauza C-294/21)
      (2021/C 297/26)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg

         Părțile din procedura principală

         Recurente: État du Grand-duché de Luxembourg, Administration de l'enregistrement, des domaines et de la TVA

         Intimată: Navitours SARL

         Întrebările preliminare

      Articolul 2 punctul 1 din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri – sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (1), care prevede că „[s]unt supuse taxei pe valoarea adăugată: 1. livrările de bunuri și prestările de servicii efectuate cu titlu oneros pe teritoriul țării de către o persoană impozabilă care acționează ca atare”
      și/sau articolul 9 alineatul (2) litera (b) din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri – sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare, care prevede că „locul de prestare a serviciilor de transport este locul unde are loc transportul, în funcție de distanțele parcurse”
      și/sau articolul 9 alineatul (2) litera (b) din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului se aplică și fac să fie supuse TVA ului în Luxemburg prestările de servicii de transport de persoane efectuate de un prestator stabilit în Luxemburg, atunci când aceste prestații sunt efectuate în interiorul unui condominiu, astfel cum este definit acest condominiu, prin Tratatul dintre Marele Ducat al Luxemburgului și Republica Federală Germania privind traseul frontierei comune dintre cele două state și prin schimbul de scrisori semnat la Luxemburg la 19 decembrie 1984, ca fiind un teritoriu comun sub suveranitatea comună a Marelui Ducat al Luxemburgului și a Republicii Federale Germania, și cu privire la care nu există, în materia colectării TVA-ului aferent prestărilor de servicii de transport, un acord între cele două state, astfel cum prevede articolul 5 alineatul (1) din Tratatul din 19 decembrie 1984 dintre Marele Ducat al Luxemburgului și Republica Federală Germania privind traseul frontierei comune dintre cele două state, potrivit căruia „[s]tatele contractante reglementează aspectele privind dreptul aplicabil pe teritoriul comun aflat sub suveranitate comună printr-un acord adițional”?

         (1)  JO 1977, L 145, p. 1.


title: Cauza C-304/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 12 mai 2021 – VT/Ministero dell’Interno, Ministero dell’Interno – Dipartimento della Pubblica Sicurezza – Direzione centrale per le risorse umane

text:
               26.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 297/24

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 12 mai 2021 – VT/Ministero dell’Interno, Ministero dell’Interno – Dipartimento della Pubblica Sicurezza – Direzione centrale per le risorse umane
      (Cauza C-304/21)
      (2021/C 297/27)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Consiglio di Stato

         Părțile din procedura principală

         Apelant: VT

         Intimați: Ministero dell’Interno, Ministero dell’Interno – Dipartimento della Pubblica Sicurezza – Direzione centrale per le risorse umane

         Întrebarea preliminară

      Directiva 2000/78/CE (1) a Consiliului din 27 noiembrie 2000, articolul 3 TUE, articolul 10 TFUE și articolul 21 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene trebuie interpretate în sensul că se opun reglementării naționale cuprinse în Decretul legislativ nr. 334/2000, cu modificările și completările ulterioare, și în izvoarele de rang secundar adoptate de Ministerul de Interne, care prevede o limită de vârstă de 30 de ani pentru participarea la o selecție pentru ocuparea unor posturi de comisar în cadrul carierei de funcționari ai Poliției Naționale?

         (1)  Directiva 2000/78/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă (JO 2000, L 303, p. 16, Ediție specială, 05/vol. 6, p. 7).


title: Cauza C-315/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale di Milano (Italia) la 17 mai 2021 – PP/Ministero dell’Interno, Dipartimento per le Libertà civili e l'Immigrazione – Unità Dublino

text:
               26.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 297/24

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale di Milano (Italia) la 17 mai 2021 – PP/Ministero dell’Interno, Dipartimento per le Libertà civili e l'Immigrazione – Unità Dublino
      (Cauza C-315/21)
      (2021/C 297/28)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Tribunale di Milano

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: PP

         Pârât: Ministero dell’Interno, Dipartimento per le Libertà civili e l'Immigrazione – Unità Dublino

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolele 4 și 5 din Regulamentul (UE) 604/2013 (1) trebuie interpretate în sensul că încălcarea lor determină în mod automat nelegalitatea măsurii atacate în sensul articolului 27 din Regulamentul (UE) 604/2013, indiferent de consecințele concrete ale încălcării menționate asupra conținutului deciziei și asupra determinării statului membru responsabil?

                  2)

                  Articolul 27 din Regulamentul (UE) 604/2013, coroborat cu articolul 18 alineatul (1) litera (a) sau cu articolul 18 alineatul (2) literele (b), (c) și (d) și cu articolul 20 alineatul (5) din Regulamentul Dublin III, trebuie interpretat în sensul identificării unor obiecte ale căii de atac diferite între ele, a unor critici diferite care urmează a fi invocate în cadrul căii de atac jurisdicționale și a unor tipuri diferite de încălcare a obligațiilor de informare și de interviu individual în temeiul articolelor 4 și 5 din Regulamentul (UE) 604/2013?
                  În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea 2): articolele 4 și 5 din Regulamentul (UE) 604/2013 trebuie interpretate în sensul că garanțiile de informare prevăzute de aceste articole sunt se aplică numai în situația prevăzută la articolul 18 alineatul (1) litera (a), iar nu și în procedura de reprimire sau trebuie interpretate în sensul că, în această ultimă procedură, se aplică cel puțin obligațiile de informare legate de încetarea responsabilității prevăzută la articolul 19 sau de deficiențele sistemice ale procedurii de azil și ale condițiilor de primire a solicitanților care duc la un risc de tratament inuman sau degradant în sensul articolului 4 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, menționate la articolul 3 alineatul (2)?

                  3)

                  Articolul 3 alineatul (2) trebuie interpretat în sensul că printre „deficiențele sistemice ale procedurii de azil” se numără și eventualele consecințe ale deciziilor de respingere a cererii de protecție internațională deja definitive, adoptate de instanța statului membru care efectuează reprimirea, dacă instanța sesizată în temeiul articolului 27 din Regulamentul (UE) 604/2013 consideră că există un risc concret pentru solicitant să fie supus unui tratament inuman și degradant în cazul repatrierii în țara de origine de către statul membru, luând în considerare inclusiv existența unui conflict armat generalizat în sensul articolului 15 litera (c) din Directiva 2011/95 (2)?

         (1)  Regulamentul (UE) nr. 604/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 26 iunie 2013 de stabilire a criteriilor și mecanismelor de determinare a statului membru responsabil de examinarea unei cereri de protecție internațională prezentate într-unul dintre statele membre de către un resortisant al unei țări terțe sau de către un apatrid (reformare) (JO 2013, L 180, p. 31.).

         (2)  Directiva 2011/95/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 decembrie 2011 privind standardele referitoare la condițiile pe care trebuie să le îndeplinească resortisanții țărilor terțe sau apatrizii pentru a putea beneficia de protecție internațională, la un statut uniform pentru refugiați sau pentru persoanele eligibile pentru obținerea de protecție subsidiară și la conținutul protecției acordate (reformare) (JO 2011, L 337, p. 9).


title: Cauza C-317/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal d'arrondissement (Luxemburg) la 21 mai 2021 – G-Finance SARL, DV/Luxembourg Business Registers

text:
               26.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 297/25

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal d'arrondissement (Luxemburg) la 21 mai 2021 – G-Finance SARL, DV/Luxembourg Business Registers
      (Cauza C-317/21)
      (2021/C 297/29)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Tribunal d'arrondissement

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: G-Finance SARL, DV

         Pârât: Luxembourg Business Registers

         Întrebările preliminare

      Dispozițiile Directivei (UE) 2018/843 a Parlamentului European și a Consiliului din 30 mai 2018 de modificare a Directivei (UE) 2015/849 privind prevenirea utilizării sistemului financiar în scopul spălării banilor sau finanțării terorismului, precum și de modificare a Directivelor 2009/138/CE și 2013/36/UE (1), în special articolul 1 punctul 15 litera (c) din aceasta, care modifică articolul 30 alineatul (5) din Directiva (UE) 2015/849 a Parlamentului European și a Consiliului din 20 mai 2015 privind prevenirea utilizării sistemului financiar în scopul spălării banilor sau finanțării terorismului, astfel cum a fost modificată prin Directiva (UE) 2018/843, în măsura în care acordă un drept de acces la informațiile privind beneficiarii reali ai entităților corporative și ai altor entități juridice „oricărui membru al publicului larg”,
      sunt nevalide întrucât:

                  a)

                  încalcă principiul proporționalității, astfel cum este consacrat, printre altele, la articolul 5 alineatul (4) TUE? și/sau

                  b)

                  încalcă articolul 16 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (libertatea de a desfășura o activitate comercială)? și/sau

                  c)

                  încalcă articolul 20 (egalitatea în fața legii) și articolul 21 (nediscriminarea) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene? și/sau

                  d)

                  încalcă principiul general de drept european privind protecția secretului comercial?

         (1)  JO 2018, L 156, p. 43.


title: Cauza C-318/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Administratīvā apgabaltiesa (Letonia) la 21 mai 2021 – SIA „STOCKHOLM SCHOOL OF ECONOMICS IN RIGA”/Latvijas Zinātnes padome

text:
               26.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 297/26

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Administratīvā apgabaltiesa (Letonia) la 21 mai 2021 – SIA „STOCKHOLM SCHOOL OF ECONOMICS IN RIGA”/Latvijas Zinātnes padome
      (Cauza C-318/21)
      (2021/C 297/30)
      Limba de procedură: letona

         Instanța de trimitere

      Administratīvā apgabaltiesa

         Părțile din procedura principală

         Apelantă: SIA „STOCKHOLM SCHOOL OF ECONOMICS IN RIGA”

         Intimată: Latvijas Zinātnes padome

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 2 punctul 83 din Regulamentul (UE) nr. 651/2014 al Comisiei din 17 iunie 2014 de declarare a anumitor categorii de ajutoare compatibile cu piața internă în aplicarea articolelor 107 și 108 din tratat (1) trebuie interpretat în sensul că o entitate (cum ar fi universitățile sau institutele de cercetare, agențiile de transfer de tehnologie, intermediarii pentru inovare, entitățile de colaborare fizice sau virtuale orientate spre cercetare) ale cărei obiective includ efectuarea în mod independent de cercetare fundamentală, de cercetare industrială sau de dezvoltare experimentală sau diseminarea la scară largă a rezultatelor unor astfel de activități prin predare, publicare sau transfer de cunoștințe, dar a cărei finanțare proprie constă în cea mai mare parte din venituri provenite din activități economice, poate fi considerată o organizație de cercetare și diseminare a cunoștințelor?

                  2)

                  Este justificată aplicarea condiției privind proporția finanțării (venituri și cheltuieli) care provine din activități economice și din activități fără caracter economic pentru a stabili dacă entitatea îndeplinește condiția prevăzută la articolul 2 punctul 83 din Regulamentul (UE) nr. 651/2014 din 17 iunie 2014 de declarare a anumitor categorii de ajutoare compatibile cu piața internă în aplicarea articolelor 107 și 108 din tratat, care se referă la faptul că obiectivul principal al activităților entității trebuie să fie de a efectua în mod independent cercetare fundamentală, cercetare industrială sau dezvoltare experimentală sau de a disemina la scară largă rezultatele unor astfel de activități prin predare, publicare sau transfer de cunoștințe?

                  3)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la cea de a doua întrebare preliminară, care trebuie să fie ponderea finanțării din activitățile economice și din cele fără caracter economic pentru a stabili dacă obiectivul principal al entității este de a efectua în mod independent cercetare fundamentală, cercetare industrială sau dezvoltare experimentală sau de a disemina pe scară largă rezultatele unor astfel de activități prin predare, publicare sau transfer de cunoștințe?

                  4)

                  Norma prevăzută la articolul 2 punctul 83 din Regulamentul nr. 651/2014 al Comisiei din 17 iunie 2014 de declarare a anumitor categorii de ajutoare compatibile cu piața internă în aplicarea articolelor 107 și 108 din tratat, conform căreia întreprinderile care pot exercita o influență decisivă asupra entității care propune proiectul, de exemplu, în calitate de acționari sau asociați ai acesteia, nu pot beneficia de acces preferențial la rezultatele generate de entitatea respectivă, astfel încât asociații sau acționarii săi pot fi fie persoane fizice sau juridice cu scop lucrativ (inclusiv furnizarea de servicii educaționale cu titlu oneros), fie persoane constituite fără scop lucrativ (de exemplu, o asociație sau o fundație)?

         (1)  JO 2014, L 187, p. 1.


title: Cauza C-328/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale di Trieste (Italia) la 26 mai 2021 – GE/Ministero dell’Interno, Dipartimento per le Libertà civili e l'Immigrazione – Unità Dublino

text:
               26.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 297/27

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale di Trieste (Italia) la 26 mai 2021 – GE/Ministero dell’Interno, Dipartimento per le Libertà civili e l'Immigrazione – Unità Dublino
      (Cauza C-328/21)
      (2021/C 297/31)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Tribunale di Trieste

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: GE

         Pârât: Ministero dell’Interno, Dipartimento per le Libertà civili e l'Immigrazione – Unità Dublino

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 27 din Regulamentul (UE) nr. 604/2013 (1) trebuie interpretat

                              —

                              în sensul că lipsa înmânării broșurii informative prevăzute la articolul 4 alineatele (2) și (3) din Regulamentul (UE) nr. 604/2013 unei persoane care îndeplinește condițiile descrise la articolul 23 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 604/2013 determină, în sine, nulitatea, care nu poate fi acoperită, a măsurii de transfer (și, eventual, inclusiv responsabilitatea de a examina cererea de protecție internațională de către statul membru în care persoana a depus o nouă cerere)

                              —

                              sau în sensul că reclamantul are obligația să dovedească în justiție că, dacă broșura i-ar fi fost înmânată, procedura ar fi avut un rezultat diferit?

                  2)

                  Articolul 27 din Regulamentul (UE) nr. 604/2013 al Uniunii Europene trebuie interpretat

                              —

                              în sensul că lipsa înmânării broșurii informative prevăzute la articolul 29 din Regulamentul (UE) nr. 603/2013 unei persoane care îndeplinește condițiile descrise la articolul 24 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 604/2013, determină, în sine, nulitatea, care nu poate fi acoperită, a măsurii de transfer (și, eventual, inclusiv oferirea necesară, pe cale de consecință, a posibilității de a depune o nouă cerere de protecție internațională)

                              —

                              sau în sensul că reclamantul are obligația să dovedească în justiție că, dacă broșura i-ar fi fost înmânată, procedura ar fi avut un rezultat diferit?

         (1)  Regulamentul (UE) nr. 604/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 26 iunie 2013 de stabilire a criteriilor și mecanismelor de determinare a statului membru responsabil de examinarea unei cereri de protecție internațională prezentate într-unul dintre statele membre de către un resortisant al unei țări terțe sau de către un apatrid (reformare) (JO 2013, L 180, p. 31.).


title: Cauza T-137/16 RENV: Hotărârea Tribunalului din 9 iunie 2021 – Uniwersytet Wrocławski/REA [„Clauză compromisorie – Al șaptelea program-cadru pentru activități de cercetare, de dezvoltare tehnologică și demonstrative (2007-2013) – Costuri eligibile – Rambursarea sumelor plătite”]

text:
               26.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 297/28

      Hotărârea Tribunalului din 9 iunie 2021 – Uniwersytet Wrocławski/REA
      (Cauza T-137/16 RENV) (1)

      („Clauză compromisorie - Al șaptelea program-cadru pentru activități de cercetare, de dezvoltare tehnologică și demonstrative (2007-2013) - Costuri eligibile - Rambursarea sumelor plătite”)
      (2021/C 297/32)
      Limba de procedură: polona

         Părțile

         Reclamantă: Uniwersytet Wrocławski (Wrocław, Polonia) (reprezentanți: A. Krawczyk-Giehsmann și K. Szarek, avocate)

         Pârâtă: Agenția Executivă Europeană pentru Cercetare (reprezentanți: S. Payan-Lagrou și V. Canetti, agenți, asistate de M. Le Berre și G. Materna, avocați)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 272 TFUE având ca obiect, pe de o parte, anularea deciziilor REA, acționând ca urmare a delegării de către Comisia Europeană, privind rezilierea acordului de grant pentru proiectul Cossar (nr. 252908) și obligarea reclamantei la rambursarea sumelor de 36 508,37 euro și de 58 031,38 euro, precum și la plata de daune interese în cuantum de 5 803,14 euro și, pe de altă parte, restituirea de către REA a sumelor a sumelor corespunzătoare împreună cu dobânzile calculate din ziua efectuării plății până la data restituirii

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Uniwersytet Wrocławski la plata cheltuielilor de judecată aferente, pe de o parte, procedurilor desfășurate în fața Tribunalului și, pe de altă parte, procedurii de recurs în fața Curții.

         (1)  JO C 200, 6.6.2016.


title: Cauza T-781/16: Hotărârea Tribunalului din 9 iunie 2021 – Puma și alții/Comisia („Dumping – Importuri de încălțăminte cu fețe din piele originare din China și din Vietnam – Punerea în aplicare a hotărârii Curții în cauzele conexate C-659/13 și C-34/14 – Reinstituirea unei taxe antidumping definitive și perceperea definitivă a taxei provizorii – Reluarea procedurii care a precedat regulamentele declarate nevalide – Statutul de întreprindere care evoluează într-o economie de piață – Tratament individual – Analiză documentară – Absența unei cereri de clarificări și a unei vizite la fața locului – Nerestituirea taxelor antidumping – Temei juridic – Securitate juridică – Încredere legitimă – Neretroactivitate – Proporționalitate – Abuz de putere – Nediscriminare – Practică decizională anterioară”)

text:
               26.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 297/28

      Hotărârea Tribunalului din 9 iunie 2021 – Puma și alții/Comisia
      (Cauza T-781/16) (1)

      („Dumping - Importuri de încălțăminte cu fețe din piele originare din China și din Vietnam - Punerea în aplicare a hotărârii Curții în cauzele conexate C-659/13 și C-34/14 - Reinstituirea unei taxe antidumping definitive și perceperea definitivă a taxei provizorii - Reluarea procedurii care a precedat regulamentele declarate nevalide - Statutul de întreprindere care evoluează într-o economie de piață - Tratament individual - Analiză documentară - Absența unei cereri de clarificări și a unei vizite la fața locului - Nerestituirea taxelor antidumping - Temei juridic - Securitate juridică - Încredere legitimă - Neretroactivitate - Proporționalitate - Abuz de putere - Nediscriminare - Practică decizională anterioară”)
      (2021/C 297/33)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Puma SE (Herzogenaurach, Germania) și ceilalți 8 reclamanți ale căror nume figurează în anexa la hotărâre (reprezentanți: E. Vermulst și J. Cornelis, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Armati și T. Maxian Rusche, agenți)

         Obiectul

      Cerere formulată în temeiul articolului 263 TFUE și prin care se solicită anularea, în primul rând, a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2016/1395 al Comisiei din 18 august 2016 de reinstituire a unei taxe antidumping definitive și de percepere definitivă a taxei provizorii instituite la importurile de anumite tipuri de încălțăminte cu fețe din piele originare din Republica Populară Chineză și produse de Buckinghan Shoe Mfg Co., Ltd., Buildyet Shoes Mfg., DongGuan Elegant Top Shoes Co. Ltd, Dongguan Stella Footwear Co Ltd, Dongguan Taiway Sports Goods Limited, Foshan City Nanhai Qun Rui Footwear Co., Jianle Footwear Industrial, Sihui Kingo Rubber Shoes Factory, Synfort Shoes Co. Ltd., Taicang Kotoni Shoes Co. Ltd., Wei Hao Shoe Co. Ltd., Wei Hua Shoe Co. Ltd., Win Profile Industries Ltd, și de punere în aplicare a hotărârii Curții de Justiție în cauzele conexate C-659/13 și C-34/14 (JO 2016, L 225, p. 52), în al doilea rând, a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2016/1647 al Comisiei din 13 septembrie 2016 de reinstituire a unei taxe antidumping definitive și de percepere definitivă a taxei provizorii instituite asupra importurilor de anumite tipuri de încălțăminte cu fețe din piele originare din Vietnam și produse de Best Royal Co., Ltd, Lac Cuong Footwear Co., Ltd, Lac Ty Co., Ltd, Saoviet Joint Stock Company (Megastar Joint Stock Company), VMC Royal Co., Ltd, Freetrend Industrial Ltd. și societatea sa afiliată Freetrend Industrial A (Vietnam) Co., Ltd, Fulgent Sun Footwear Co., Ltd., General Shoes Ltd., Golden Star Co., Ltd., Golden Top Company Co., Ltd., Kingmaker Footwear Co., Ltd, Tripos Enterprise Inc., Vietnam Shoe Majesty Co., Ltd., și de punere în aplicare a hotărârii Curții de Justiție în cauzele conexate C-659/13 și C-34/14 (JO 2016, L 245, p. 16) și, în al treilea rând, a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2016/1731 al Comisiei din 28 septembrie 2016 de reinstituire a unei taxe antidumping definitive și de percepere definitivă a taxei provizorii instituite asupra importurilor de anumite tipuri de încălțăminte cu fețe din piele originare din Republica Populară Chineză și Vietnam și produse de General Footwear Ltd (China), Diamond Vietnam Co. Ltd și Ty Hung Footgearmex/Footwear Co. Ltd și de punere în aplicare a hotărârii Curții de Justiție în cauzele conexate C-659/13 și C-34/14 (JO 2016, L 262, p. 4).

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Puma SE și ceilalți reclamanți ale căror nume figurează în anexă sunt obligați la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 14, 16.1.2017.


title: Cauza T-202/17: Hotărârea Tribunalului din 9 iunie 2021 – Calhau Correia de Paiva/Comisia [„Regim lingvistic – Concursul EPSO/AD/293/14 pentru recrutarea de administratori în domeniile dreptului concurenței, finanțării întreprinderii, economiei financiare, economiei industriei și macroeconomiei (AD 7) – Neînscriere în lista de rezervă – Excepție de nelegalitate – Limitarea alegerii celei de a doua limbi a concursului la limba engleză, la limba franceză sau la limba germană – Regulamentul nr. 1 – Articolul 1d alineatul (1) din statut – Discriminare bazată pe limbă – Justificare – Interesul serviciului”]

text:
               26.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 297/29

      Hotărârea Tribunalului din 9 iunie 2021 – Calhau Correia de Paiva/Comisia
      (Cauza T-202/17) (1)

      („Regim lingvistic - Concursul EPSO/AD/293/14 pentru recrutarea de administratori în domeniile dreptului concurenței, finanțării întreprinderii, economiei financiare, economiei industriei și macroeconomiei (AD 7) - Neînscriere în lista de rezervă - Excepție de nelegalitate - Limitarea alegerii celei de a doua limbi a concursului la limba engleză, la limba franceză sau la limba germană - Regulamentul nr. 1 - Articolul 1d alineatul (1) din statut - Discriminare bazată pe limbă - Justificare - Interesul serviciului”)
      (2021/C 297/34)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Ana Calhau Correia de Paiva (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: V. Villante, G. Pandey și D. Rovetta, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Radu Bouyon, I. Melo Sampaio și L. Vernier, agents)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE prin care se solicită anularea, în primul rând, a deciziei din 9 noiembrie 2015 a comisiei de evaluare din cadrul concursului EPSO/AD/293/14 – Administratori (AD 7) în domeniile dreptului concurenței, finanțării întreprinderii, economiei financiare, economiei industriei și macroeconomiei de a nu înscrie numele reclamantei în lista de rezervă constituită la finalul procedurii de selecție, în al doilea rând, a deciziei din 23 iunie 2016 privind reexaminarea acestei prime decizii, în al treilea rând, a deciziei din 22 decembrie 2016 privind respingerea reclamației introduse de reclamantă împotriva primei decizii și, în al patrulea rând, a listei de rezervă constituite la finalizarea procedurii de selecție sus menționate, în măsura în care aceasta privește domeniul dreptului concurenței

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează decizia din 23 iunie 2016 a comisiei de evaluare din cadrul concursului general EPSO/AD/293/14, transmisă de Oficiul European pentru Selecția Personalului (EPSO), de respingere a cererii de reexaminare formulate de doamna Ana Calhau Correia de Paiva în urma excluderii sale, printr o decizie din 9 noiembrie 2015, din lista de rezervă a concursului.

                  2)

                  Respinge în rest acțiunea.

                  3)

                  Doamna Calhau Correia de Paiva suportă o treime din propriile cheltuieli de judecată.

                  4)

                  Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată și două treimi din cheltuielile de judecată efectuate de doamna Calhau Correia de Paiva.

         (1)  JO C 195, 19.6.2017.


title: Cauza T-132/18: Hotărârea Tribunalului din 9 iunie 2021 – Roland/Comisia [„Dumping – Importuri de încălțăminte cu fețe din piele originare din China și din Vietnam – Punerea în aplicare a hotărârii Curții în cauzele conexate C-659/13 și C-34/14 – Reinstituirea unei taxe antidumping definitive și perceperea definitivă a taxei provizorii – Reluarea procedurii care a precedat regulamentele declarate nevalide – Statutul de întreprindere care evoluează într-o economie de piață – Tratament individual – Analiză documentară – Absența unei cereri de clarificări și a unei vizite la fața locului – Nerestituirea taxelor antidumping – Temei juridic – Securitate juridică – Încredere legitimă – Neretroactivitate – Proporționalitate – Nediscriminare – Articolul 1 din Regulamentul (CE) nr. 384/96 [devenit articolul 1 din Regulamentul (UE) 2016/1036] – Practică decizională anterioară – Competența autorităților și a instanțelor naționale”]

text:
               26.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 297/30

      Hotărârea Tribunalului din 9 iunie 2021 – Roland/Comisia
      (Cauza T-132/18) (1)

      („Dumping - Importuri de încălțăminte cu fețe din piele originare din China și din Vietnam - Punerea în aplicare a hotărârii Curții în cauzele conexate C-659/13 și C-34/14 - Reinstituirea unei taxe antidumping definitive și perceperea definitivă a taxei provizorii - Reluarea procedurii care a precedat regulamentele declarate nevalide - Statutul de întreprindere care evoluează într-o economie de piață - Tratament individual - Analiză documentară - Absența unei cereri de clarificări și a unei vizite la fața locului - Nerestituirea taxelor antidumping - Temei juridic - Securitate juridică - Încredere legitimă - Neretroactivitate - Proporționalitate - Nediscriminare - Articolul 1 din Regulamentul (CE) nr. 384/96 [devenit articolul 1 din Regulamentul (UE) 2016/1036] - Practică decizională anterioară - Competența autorităților și a instanțelor naționale”)
      (2021/C 297/35)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: Roland SE (Essen, Germania) (reprezentanți: S. De Knop, A. Willems și B. Natens, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Armati și T. Maxian Rusche, agenți)

         Obiectul

      Cerere formulată în temeiul articolului 263 TFUE și prin care se urmărește anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2017/2232 al Comisiei din 4 decembrie 2017 de reinstituire a unei taxe antidumping definitive și de percepere definitivă a taxei provizorii instituite asupra importurilor de anumite tipuri de încălțăminte cu fețe din piele originare din Republica Populară Chineză și Vietnam și produse de anumiți producători-exportatori din Republica Populară Chineză și Vietnam și de punere în aplicare a hotărârii Curții de Justiție în cauzele conexate C-659/13 și C-34/14 (JO 2017, L 319, p. 30).

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Roland SE la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 152, 30.4.2018.


title: Cauza T-47/19: Hotărârea Tribunalului din 9 iunie 2021 – Dansk Erhverv/Comisia („Ajutoare de stat – Vânzarea de băuturi în doze în magazine frontaliere din Germania către rezidenții străini – Scutire de garanție cu condiția consumării în afara teritoriului german a băuturilor achiziționate – Plângere – Decizie a Comisiei de a nu ridica obiecții – Acțiune în anulare – Calitate procesuală activă – Admisibilitate – Condiția deschiderii unei proceduri oficiale de investigare – Eroare de drept – Dificultăți serioase – Noțiunea de «ajutor de stat» – Resurse de stat – Neaplicarea unei amenzi”)

text:
               26.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 297/31

      Hotărârea Tribunalului din 9 iunie 2021 – Dansk Erhverv/Comisia
      (Cauza T-47/19) (1)

      („Ajutoare de stat - Vânzarea de băuturi în doze în magazine frontaliere din Germania către rezidenții străini - Scutire de garanție cu condiția consumării în afara teritoriului german a băuturilor achiziționate - Plângere - Decizie a Comisiei de a nu ridica obiecții - Acțiune în anulare - Calitate procesuală activă - Admisibilitate - Condiția deschiderii unei proceduri oficiale de investigare - Eroare de drept - Dificultăți serioase - Noțiunea de «ajutor de stat» - Resurse de stat - Neaplicarea unei amenzi”)
      (2021/C 297/36)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: Dansk Erhverv (Copenhaga, Danemarca) (reprezentanți: T. Mygind și H. Peytz, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: B. Stromsky și T. Maxian Rusche, agenți)

         Intervenientă în susținerea reclamantului: Danmarks Naturfredningsforening (Copenhaga) (reprezentanți: T. Mygind și H. Peytz, avocați)

         Interveniente în susținerea pârâtei: Republica Federală Germania (reprezentanți: J. Möller, R. Kanitz, S. Heimerl și S. Costanzo, agenți), Interessengemeinschaft der Grenzhändler (IGG) (Flensburg, Germania) (reprezentanți: M. Bauer și F. von Hammerstein, avocați)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE, prin care se urmărește anularea Deciziei C(2018) 6315 final a Comisiei din 4 octombrie 2018 privind ajutorul de stat SA.44865 (2016/FC) – Germania – Presupus ajutor în favoarea unor magazine de băuturi situate la frontiera germană

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Decizia C(2018) 6315 final a Comisiei din 4 octombrie 2018 privind ajutorul de stat SA.44865 (2016/FC) – Germania – Presupus ajutor în favoarea unor magazine de băuturi situate la frontiera germană.

                  2)

                  Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Dansk Erhverv și de Danmarks Naturfredningsforening.

                  3)

                  Republica Federală Germania și Interessengemeinschaft der Grenzhändler (IGG) suportă, fiecare, propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 103, 18.3.2019.