title: Cauzele conexate T-427/16-T-429/16: Hotărârea Tribunalului din 29 iunie 2017 – Martín Osete/EUIPO – Rey (AN IDEAL WIFE ȘI ALTELE) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de decădere — Mărcile Uniunii Europene verbale AN IDEAL WIFE, AN IDEAL LOVER și AN IDEAL HUSBAND — Lipsa utilizării serioase a mărcilor — Articolul 51 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Lipsa unui motiv întemeiat pentru neutilizare”]

text:
               21.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 277/42

         Hotărârea Tribunalului din 29 iunie 2017 – Martín Osete/EUIPO – Rey (AN IDEAL WIFE ȘI ALTELE)
   (Cauzele conexate T-427/16-T-429/16) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de decădere - Mărcile Uniunii Europene verbale AN IDEAL WIFE, AN IDEAL LOVER și AN IDEAL HUSBAND - Lipsa utilizării serioase a mărcilor - Articolul 51 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Lipsa unui motiv întemeiat pentru neutilizare”])
   (2017/C 277/62)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Isabel Martín Osete (Paris, Franța) (reprezentant: V. Wellens, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: D. Gája, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Danielle Rey (Toulouse, Franța) (reprezentanţi: P. Wallaert și J. Cockain-Barere, avocați)

      Obiectul

   Acțiuni formulate împotriva deciziilor Camerei a doua de recurs a EUIPO din 21 aprilie 2016 (cauzele R 1528/2015-2, R 1527/2015-2 și R 1526/2015-2), privind proceduri de decădere desfășurate între doamna Rey și doamna Martín Osete

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunile.

               2)

               O obligă pe doamna Isabel Martín Osete la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 343, 19.9.2016.


title: Cauza C-205/16 P: Recurs introdus la 11 aprilie 2016 de SolarWorld AG împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a cincea) din 1 februarie 2016 în cauza T-142/14, SolarWorld AG și alții/Consiliul Uniunii Europene

text:
               27.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 232/6

         Recurs introdus la 11 aprilie 2016 de SolarWorld AG împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a cincea) din 1 februarie 2016 în cauza T-142/14, SolarWorld AG și alții/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-205/16 P)
   (2016/C 232/07)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: SolarWorld AG (reprezentanți: L. Ruessmann, avocat, J. Beck, Solicitor)

      Celelalte părți din procedură: Brandoni solare SpA, Solaria Energia y Medio Ambiente, SA, Consiliul Uniunii Europene, Comisia Europeană, China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products (CCCME)

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curții:

               —

               constatarea faptului că recursul este admisibil și fondat;

               —

               anularea Ordonanței Tribunalului în cauza T-142/14;

               —

               pronunțarea pe fond și anularea articolului 2 din Regulamentul 1239/2013, sau trimiterea cauzei Tribunalului spre rejudecare, astfel încât acesta din urmă să statueze cu privire la fondul acțiunii în anulare; și

               —

               obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Tribunalul a săvârșit o eroare de drept prin faptul că a constatat că articolul 2 din Regulamentul nr. 1239/2013 (1) este indisociabil de restul acestui regulament. Modificarea formei măsurilor nu schimbă domeniul de aplicare al regulamentului care le impune. Domeniul de aplicare al drepturilor compensatorii acoperă ansamblul importurilor de la producători cu privire la care s-a constatat că fost implicați în subvenționare prejudiciabilă, și obiectivul acestora, indiferent de formă, este să fie adecvate pentru a înlătura prejudiciul suferit de producătorii Uniunii Europene. Acest domeniu de aplicare nu este modificat prin anularea articolului 2.
   Ordonanța atacată încalcă dreptul recurentei în temeiul articolului 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, în sensul că acesta neagă industriei Uniunii o cale de atac jurisdicțională în materie de protecție comercială împotriva unor măsuri definitive care nu respectă cerințele regulamentului de bază. În plus, ordonanța atacată încalcă dreptul recurentei în temeiul articolului 20 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene prin plasarea producătorilor-exportatori într-o poziție mai favorabilă decât industria Uniunii, având în vedere că jurisprudența le recunoaște dreptul la o cale de atac.

      (1)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1239/2013 al Consiliului din 2 decembrie 2013 de instituire a unei taxe compensatorii definitive la importurile de module fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin și componentele lor cheie (și anume celule) originare sau expediate din Republica Populară Chineză (JO 2013, L 325, p. 66)


title: Cauza C-633/15: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 13 iulie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de First-tier Tribunal (Tax Chamber) – Regatul Unit) – London Borough of Ealing/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs [Trimitere preliminară — Fiscalitate — Taxa pe valoarea adăugată (TVA) — Directiva 2006/112/CE — Scutiri pentru prestările de servicii strâns legate de sport — Articolul 133 — Excluderea scutirii în cazul unui risc de denaturări ale concurenței în dezavantajul întreprinderilor comerciale supuse TVA-ului — Prestări de servicii efectuate de organisme de drept public fără scop lucrativ]

text:
               4.9.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 293/3

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 13 iulie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de First-tier Tribunal (Tax Chamber) – Regatul Unit) – London Borough of Ealing/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs
   (Cauza C-633/15) (1)

   ([Trimitere preliminară - Fiscalitate - Taxa pe valoarea adăugată (TVA) - Directiva 2006/112/CE - Scutiri pentru prestările de servicii strâns legate de sport - Articolul 133 - Excluderea scutirii în cazul unui risc de denaturări ale concurenței în dezavantajul întreprinderilor comerciale supuse TVA-ului - Prestări de servicii efectuate de organisme de drept public fără scop lucrativ])
   (2017/C 293/03)
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   First-tier Tribunal (Tax Chamber)

      Părțile din procedura principală

      Recurent: London Borough of Ealing

      Intimați: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 133 al doilea paragraf din Directiva 2006/112 a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie interpretat în sensul că nu se opune reglementării unui stat membru care condiționează acordarea scutirii de taxa pe valoarea adăugată (TVA) organismelor de drept public care efectuează prestări de servicii strâns legate de sport sau de educația fizică, în sensul articolului 132 alineatul (1) litera (m) din directiva menționată, de respectarea cerinței prevăzute la articolul 133 primul paragraf litera (d) din această directivă, în timp ce, pe de o parte, la 1 ianuarie 1989, acest stat membru nu supunea TVA-ului aceste prestări de servicii și, pe de altă parte, prestările de servicii în cauză nu au fost scutite de TVA înainte ca respectarea cerinței respective să fi fost impusă.

               2)

               Articolul 133 al doilea paragraf din Directiva 2006/112 trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale precum cea în discuție în litigiul principal, în măsura în care aceasta condiționează de respectarea cerinței prevăzute la articolul 133 primul paragraf litera (d) din această directivă acordarea scutirii de TVA organismelor de drept public care efectuează prestări de servicii strâns legate de sport sau de educația fizică, în temeiul articolului 132 alineatul (1) litera (m) din directiva menționată, fără să aplice această condiție și organismelor fără scop lucrativ altele decât cele de drept public care efectuează astfel de prestări de servicii.

      (1)  JO C 59, 15.2.2016.


title: Cauza T-204/14: Acțiune introdusă la 28 martie 2014 – Victor International/OAPI – Ovejero Jiménez și Becerra Guibert (VICTOR)

text:
               28.7.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 245/14

         Acțiune introdusă la 28 martie 2014 – Victor International/OAPI – Ovejero Jiménez și Becerra Guibert (VICTOR)
   (Cauza T-204/14)
   2014/C 245/20
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Victor International GmbH (Elmshorn, Germania) (reprezentanți: R. Kaase și J. Plate, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Celelalte părți din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Gregorio Ovejero Jiménez și María Luisa Cristina Becerra Guibert (Alicante, Spania)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 22 ianuarie 2014 în cauza R 2208/2012-2 în măsura în care admite opoziția;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată;

               —

               obligarea intervenientului la plata cheltuielilor efectuate în procedura în fața OAPI.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta.

      Marca comunitară vizată: marca verbală „VICTOR” pentru produse și servicii din clasele 25, 28 și 35 – cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 8 409 963.

      Titularii mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: Gregorio Ovejero Jiménez și María Luisa Cristina Becerra Guibert.

      Marca sau semnul invocat: mai multe mărci figurative naționale care conțin elementul verbal „Victoria” pentru produse și servicii din clasele 25 și 35.

      Decizia diviziei de opoziție: admite în parte opoziția.

      Decizia camerei de recurs: anulează în parte decizia atacată.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 15 alineatul (1) din Regulamentul nr. 207/2009 coroborat cu articolul 42 alineatele (2) și (4) din Regulamentul nr. 207/2009 și cu Norma 22 alineatele (3) și (4) din Regulamentul nr. 2868/95; încălcarea articolului 15 alineatul (1) litera (a) coroborat cu articolul 42 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 207/2009 și încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza F-125/13: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 18 februarie 2016 – Sesma Merino/OAPI

text:
               29.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 111/45

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 18 februarie 2016 – Sesma Merino/OAPI
   (Cauza F-125/13) (1)

   (2016/C 111/57)
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei întâi a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 129, 28.4.2014, p. 37..


title: Cauza T-287/15: Hotărârea Tribunalului din 28 iunie 2017 – Tayto Group/EUIPO – MIP Metro (real) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de decădere — Marca Uniunii Europene figurativă real — Utilizare serioasă — Formă care diferă prin elemente care nu modifică caracterul distinctiv — Articolul 15 alineatul (1) al doilea paragraf litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Utilizarea mărcii de către un terț — Articolul 15 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009 — Dovada utilizării serioase — Articolul 15 alineatul (1) și articolul 51 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 207/2009 — Obligația de motivare”]

text:
               21.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 277/34

         Hotărârea Tribunalului din 28 iunie 2017 – Tayto Group/EUIPO – MIP Metro (real)
   (Cauza T-287/15) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de decădere - Marca Uniunii Europene figurativă real - Utilizare serioasă - Formă care diferă prin elemente care nu modifică caracterul distinctiv - Articolul 15 alineatul (1) al doilea paragraf litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Utilizarea mărcii de către un terț - Articolul 15 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009 - Dovada utilizării serioase - Articolul 15 alineatul (1) și articolul 51 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 207/2009 - Obligația de motivare”])
   (2017/C 277/50)
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: Tayto Group Ltd (Corby, Regatul Unit) (reprezentanţi: G. Würtenberger și R. Kunze, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: D. Gája, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG (Düsseldorf, Germania) (reprezentanţi: J.-C. Plate și R. Kaase, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 16 martie 2015 (cauza R 2285/2013-4), privind o procedură de decădere între Tayto Group și MIP Metro Group Intellectual Property

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Tayto Group Ltd la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 279, 24.8.2015.


title: Cauza T-588/13: Acțiune introdusă la 7 noiembrie 2013 — Deutsche Rockwool Mineralwoll/OAPI — A. Weber (JETROC)

text:
               25.1.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 24/28

         Acțiune introdusă la 7 noiembrie 2013 — Deutsche Rockwool Mineralwoll/OAPI — A. Weber (JETROC)
   (Cauza T-588/13)
   2014/C 24/51
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Deutsche Rockwool Mineralwoll GmbH & Co. OHG Gladbeck, Germania) (reprezentant: J. Krenzel, lawyer)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs:: A. Weber SA (Rouhling, Franța)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 28 august 2013 pronunțată în cauza R 257/2013-2

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: marca verbală „JETROC” pentru produse din clasele 1, 17 și 19 — marca internațională înregistrată sub nr. 940 180 desemnând Uniunea Europeană

      Titularul mărcii comunitare: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: reclamanta

      Motivarea cererii de declarare a nulității: risc de confuzie potrivit articolului 53 alineatul (1) litera (a) coroborat cu articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul privind marca comunitară (RMC)

      Decizia diviziei de anulare: respinge cererea de declarare a nulității.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din RMC.


title: Cauza T-387/13: Acțiune introdusă la 26 iulie 2013 — Federación Nacional de Cafeteros de Colombia/OAPI — Hautrive (COLOMBIANO HOUSE)

text:
               21.9.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 274/21

         Acțiune introdusă la 26 iulie 2013 — Federación Nacional de Cafeteros de Colombia/OAPI — Hautrive (COLOMBIANO HOUSE)
   (Cauza T-387/13)
   2013/C 274/35
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Federación Nacional de Cafeteros de Colombia (Bogotá, Columbia) (reprezentanți: A. Pomares Caballero și M. Pomares Caballero, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Nadine Helene Jeanne Hautrive (Chatou, Franța)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               modificarea deciziei Camerei a cincea de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 17 mai 2013 adoptate în cauza R 757/2012-5 și constatarea faptului că sunt îndeplinite în speță condițiile de aplicare a motivului relativ de refuz prevăzut la articolul 8 alineatul (4) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               în subsidiar, anularea deciziei atacate;

               —

               în orice caz, obligarea OAPI la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: Nadine Helene Jeanne Hautrive.

      Marca comunitară vizată: marca figurativă care conține elementele verbale „COLOMBIANO HOUSE” pentru produse și servicii din clasele 16, 25 și 43 — cererea de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 9 225 798.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: reclamanta.

      Marca sau semnul invocat: indicația geografică protejată care conține elementele verbale „Café de Colombia”.

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate:

               —

               încălcarea articolului 14 din Regulamentul nr. 510/2006;

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (4) din Regulamentul nr. 207/2009 coroborat cu articolul 13 din Regulamentul nr. 510/2006;

               —

               încălcarea cerințelor procedurale ca urmare a lipsei motivării.


title: Cauze conexate C-473/13 și C-514/13: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 17 iulie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesgerichtshof, Landgericht München I – Germania) – Adala Bero/Regierungspräsidium Kassel (C-473/13), Ettayebi Bouzalmate/Kreisverwaltung Kleve (C-514/13) [Spațiul de libertate, securitate și justiție — Directiva 2008/115/CE — Standarde și proceduri comune aplicabile în statele membre pentru returnarea resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală — Articolul 16 alineatul (1) — Luare în custodie publică în scopul îndepărtării — Luarea în custodie publică într-un penitenciar — Imposibilitatea cazării resortisanții țărilor terțe într-un centru specializat de cazare — Lipsa unui asemenea centru în landul în care resortisantul unei țări terțe este luat în custodie public]

text:
               15.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 315/22

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 17 iulie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesgerichtshof, Landgericht München I – Germania) – Adala Bero/Regierungspräsidium Kassel (C-473/13), Ettayebi Bouzalmate/Kreisverwaltung Kleve (C-514/13)
   (Cauze conexate C-473/13 și C-514/13) (1)

   ([Spațiul de libertate, securitate și justiție - Directiva 2008/115/CE - Standarde și proceduri comune aplicabile în statele membre pentru returnarea resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală - Articolul 16 alineatul (1) - Luare în custodie publică în scopul îndepărtării - Luarea în custodie publică într-un penitenciar - Imposibilitatea cazării resortisanții țărilor terțe într-un centru specializat de cazare - Lipsa unui asemenea centru în landul în care resortisantul unei țări terțe este luat în custodie public])
   2014/C 315/33
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesgerichtshof, Landgericht München I

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: Adala Bero (C-473/13), Ettayebi Bouzalmate (C-514/13)

      Pârâte: Regierungspräsidium Kassel (C-473/13), Kreisverwaltung Kleve (C-514/13)

      Dispozitivul

   Articolul 16 alineatul (1) din Directiva 2008/115/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 2008 privind standardele și procedurile comune aplicabile în statele membre pentru returnarea resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală trebuie interpretat în sensul că un stat membru are obligația de a pune în executare, în general, într-un centru specializat de cazare din acest stat măsura luării în custodie publică în scopul îndepărtării resortisanților unor țări terțe aflați în situație de ședere ilegală, chiar și atunci când statul membru respectiv are o structură federală, iar statul federat competent să decidă și să procedeze la executarea unei astfel de măsuri în temeiul dreptului național nu dispune de un asemenea centru de cazare.

      (1)  JO C 336, 16.11.2013.

      JO C 367, 14.12.2013.


title: Cauza T-408/15: Acțiune introdusă la 24 iulie 2015 – Globo Comunicação e Participações/OAPI (sunetele „PLIM PLIM”)

text:
               28.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 320/36

         Acțiune introdusă la 24 iulie 2015 – Globo Comunicação e Participações/OAPI (sunetele „PLIM PLIM”)
   (Cauza T-408/15)
   (2015/C 320/53)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Globo Comunicação e Participações S.A. (Rio de Janeiro, Brazilia) (reprezentant: E. Gaspar, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Marca în litigiu: marca comunitară sonoră „PLIM PLIM” – cererea de înregistrare nr. 12 826 368.

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a OAPI din 18 mai 2015 în cauza R 2945/2014-5.

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               constatarea faptului că marca comunitară nr. 12 826 368 este valabilă pentru a desemna clasele 9, 38 și 41;

               —

               anularea în parte a deciziei atacate, în măsura în care prin aceasta s-a respins cererea de înregistrare a unei mărci comunitare;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-173/07: Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de Oberlandesgericht Frankfurt am Main (Germania) la 2 aprilie 2007 — Emirates Airlines Direktion für Deutschland/Diether Schenkel

text:
               7.7.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 155/9

         Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de Oberlandesgericht Frankfurt am Main (Germania) la 2 aprilie 2007 — Emirates Airlines Direktion für Deutschland/Diether Schenkel
   (Cauza C-173/07)
   (2007/C 155/16)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Oberlandesgericht Frankfurt am Main
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Emirates Airlines Direktion für Deutschland

      Pârât: Diether Schenkel
   Întrebarea preliminară
   Dispoziția articolului 3 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 (1) trebuie interpretată în sensul că un „zbor” include în orice situație zborul de la locul de decolare la destinație și înapoi, atunci când zborul de plecare și cel de retur au fost rezervate în același timp?

      (1)  JO L 46, p. 1.


title: Cauza C-443/10: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 6 octombrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunal administratif de Limoges — Franța) — Philippe Bonnarde/Agence de Services et de Paiement (Libera circulație a mărfurilor — Restricții cantitative — Măsuri cu efect echivalent — Importul, efectuat de o persoană care are reședința într-un stat membru, al unui vehicul deja înmatriculat în alt stat membru — Bonus ecologic — Condiții — Certificat de înmatriculare care atestă natura de vehicul demonstrativ)

text:
               26.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 347/6

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 6 octombrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunal administratif de Limoges — Franța) — Philippe Bonnarde/Agence de Services et de Paiement
   (Cauza C-443/10) (1)

   (Libera circulație a mărfurilor - Restricții cantitative - Măsuri cu efect echivalent - Importul, efectuat de o persoană care are reședința într-un stat membru, al unui vehicul deja înmatriculat în alt stat membru - Bonus ecologic - Condiții - Certificat de înmatriculare care atestă natura de vehicul demonstrativ)
   2011/C 347/08
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Tribunal administratif de Limoges

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Philippe Bonnarde

      Pârâtă: Agence de Services et de Paiement

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Tribunal administratif de Limoges — Interpretarea Directivei 1999/37/CE a Consiliului din 29 aprilie 1999 privind documentele de înmatriculare pentru vehicule (JO L 138, p. 57, Ediție specială, 07/vol. 7, p. 74), modificată prin Directiva 2003/127/CE din 23 decembrie 2003 (JO 2004, L 10, p. 29, Ediție specială, 07/vol. 12, p. 189) — Importul, efectuat de o persoană care are reședința în Franța, a unui vehicul deja înmatriculat în alt stat membru — Reglementare națională care condiționează acordarea unei prime de mediu de prezentarea unui certificat care să ateste natura de vehicul demonstrativ — Restricții cantitative — Măsuri cu efect echivalent

      Dispozitivul

   Articolele 34 TFUE și 36 TFUE se opun unei reglementări dintr-un stat membru prin care se impune, pentru acordarea ajutorului numit „bonus ecologic — Grenelle pentru mediu” la înmatricularea în statul membru în cauză a unor autovehicule demonstrative importate, ca pe primul certificat de înmatriculare al unor astfel de vehicule să fie înscrisă mențiunea „vehicul demonstrativ”.

      (1)  JO C 317, 20.11.2010.


title: Cauza C-220/11: Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 1 martie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Nejvyšší správní soud — Republica Cehă) — Star Coaches s.r.o./Finanční ředitelství pro hlavní město Prahu [Articolul 104 alineatul (3) primul paragraf din Regulamentul de procedură — Directiva TVA — Regim special de taxare a agențiilor de turism — Prestarea, în beneficiul unor agenții de turism, a unui serviciu de transport cu autocarul, cu excluderea oricărui alt serviciu]

text:
               4.8.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 235/4

         Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 1 martie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Nejvyšší správní soud — Republica Cehă) — Star Coaches s.r.o./Finanční ředitelství pro hlavní město Prahu
   (Cauza C-220/11) (1)

   (Articolul 104 alineatul (3) primul paragraf din Regulamentul de procedură - Directiva TVA - Regim special de taxare a agențiilor de turism - Prestarea, în beneficiul unor agenții de turism, a unui serviciu de transport cu autocarul, cu excluderea oricărui alt serviciu)
   2012/C 235/05
   Limba de procedură: ceha

      Instanța de trimitere

   Nejvyšší správní soud

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Star Coaches s.r.o.

      Pârâtă: Finanční ředitelství pro hlavní město Prahu

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Nejvyšší správní soud — Interpretarea articolului 306 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347, p. 1, Ediție specială 09/vol. 3, p. 7) — Aplicarea regimului special al agențiilor de turism unui operator economic care, fără a fi o agenție de turism, furnizează agențiilor de turism un serviciu de transport cu autobuzul cu excluderea altor servicii de călătorie

      Dispozitivul

   O societate de transport care efectuează doar transportul de persoane, prestând agențiilor de turism servicii de transport cu autocarul, și care nu mai prestează niciun alt fel de serviciu, precum cazarea, activitatea de ghid turistic sau de consiliere, nu realizează operațiuni care intră în regimul special pentru agențiile de turism prevăzut la articolul 306 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată.

      (1)  JO C 219, 23.7.2011.


title: Cauza T-491/07 RENV: Hotărârea Tribunalului din 30 iunie 2016 – CB/Comisia („Concurență — Decizie a unei asocieri de întreprinderi — Piața emiterii cardurilor de plată în Franța — Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE — Măsuri tarifare aplicabile «noilor operatori pe piață» — Taxă de adeziune și mecanisme numite de «reglementare a funcției de achiziție» și al «membrilor latenți care devin activi» — Piața relevantă — Restrângere a concurenței prin efect — Articolul 81 alineatul (3) CE — Erori vădite de apreciere — Principiul bunei administrări — Proporționalitate — Securitate juridică”)

text:
               22.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 305/22

         Hotărârea Tribunalului din 30 iunie 2016 – CB/Comisia
   (Cauza T-491/07 RENV) (1)

   ((„Concurență - Decizie a unei asocieri de întreprinderi - Piața emiterii cardurilor de plată în Franța - Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE - Măsuri tarifare aplicabile «noilor operatori pe piață» - Taxă de adeziune și mecanisme numite de «reglementare a funcției de achiziție» și al «membrilor latenți care devin activi» - Piața relevantă - Restrângere a concurenței prin efect - Articolul 81 alineatul (3) CE - Erori vădite de apreciere - Principiul bunei administrări - Proporționalitate - Securitate juridică”))
   (2016/C 305/30)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Groupement des cartes bancaires (CB) (Paris, Franța) (reprezentanți: F. Pradelles și J. Ruiz Calzado, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: V. Bottka și B. Mongin, agenți)

      Interveniente în susținerea reclamantei: BNP Paribas (Paris) (reprezentanți: O. de Juvigny și J. Caminati, avocați), BPCE, fostă Caisse Nationale des Caisses d’Epargne et de Prévoyance (CNCEP) (Paris) (reprezentanți: A. Choffel și S. Hautbourg, avocați) și Société générale (Paris) (reprezentanți: P. Guibert și P. Patat, avocați)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și prin care se urmărește anularea Deciziei C(2007) 5060 final a Comisiei din 17 octombrie 2007 privind o procedură de aplicare a articolului 81 [CE] (COMP/D1/38606 – Groupement des cartes bancaires „CB”)

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia C(2007) 5060 final a Comisiei din 17 octombrie 2007 privind o procedură de aplicare a articolului 81 [CE] (COMP/D1/38606 – Groupement des cartes bancaires „CB”) în măsura în care Comisia Europeană a somat Groupement, la articolul 2, „să se abțină, pe viitor, de la orice măsură sau [de la] orice comportament având un obiect identic sau similar”.

               2)

               Respinge în rest acțiunea.

               3)

               Groupement des cartes bancaires (CB) și Comisia suportă propriile cheltuieli de judecată, inclusiv pe cele aferente procedurii în fața Curții.

               4)

               BNP Paribas, BPCE și Société générale suportă propriile cheltuieli de judecată, inclusiv pe cele aferente procedurii în fața Curții.

      (1)  JO C 64, 8.3.2008.


               25.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 118/36

         Cerere pentru un aviz consultativ al Curții de Justiție a AELS, înaintată la data de 6 decembrie 2012 de Hæstiréttur Íslands în cauza Jan Anfinn Wahl/statul islandez
   (Cauza E-15/12)
   2013/C 118/11
   Printr-o scrisoare din 6 decembrie 2012, înregistrată de grefa Curții de Justiție la data de 6 decembrie 2012, s-a înaintat o cerere Curții de Justiție a AELS de către Hæstiréttur Íslands (Curtea Supremă din Islanda), vizând emiterea unui aviz consultativ în cauza Jan Anfinn Wahl/statul islandez cu privire la următoarele chestiuni:

               1.

               Referitor la articolul 7 din Acordul privind Spațiul Economic European, au statele membre care sunt părți la acord libertatea de a alege forma și mijloacele de punere în aplicare, în momentul transpunerii în propriul lor sistem juridic, a dispozițiilor Directivei 2004/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora?

               2.

               Oare ar trebui ca articolul 27 alineatul (1) din Directiva 2004/38/CE să fie interpretat în sensul că simplul fapt că autoritățile competente dintr-un stat membru al Spațiului Economic European consideră, pe baza unei evaluări a riscurilor, că o organizație din care face parte individul în chestiune are legături cu criminalitatea organizată, iar evaluarea riscurilor este bazată pe premisa că acolo unde asemenea organizații au reușit să își stabilească sediul, acest lucru a atras după sine creșterea cazurilor de infracționalitate și criminalitate organizată, este suficient pentru a considera că un cetățean al Uniunii reprezintă o amenințare pentru ordinea și siguranța publică a statului respectiv?

               3.

               Pentru a răspunde la întrebarea a doua, este important dacă un stat membru a scos sau nu în afara legii organizația din care individul în chestiune face parte și dacă apartenența la o asemenea organizație e interzisă în statul respectiv?

               4.

               Considerând că un stat membru al Spațiului Economic European, care este parte la Acordul privind Spațiul Economic European, a definit în legislația sa națională ca fiind pasibil de pedeapsă orice comportament care constă în complotarea cu o altă persoană în scopul comiterii unei fapte care face parte din activitățile unei organizații criminale, poate fi acest lucru considerat ca un motiv suficient pentru a considera că sunt amenințate ordinea și siguranța publică în temeiul articolului 27 alineatul (1) din Directiva 2004/38/CE sau se consideră că o asemenea legislație are rolul de prevenție generală în temeiul articolului 27 alineatul (2) din aceeași directivă? Această întrebare se bazează pe faptul că, în sensul definit de legislația internă a țării respective, „criminalitatea organizată” se referă la asocierea a trei sau mai multe persoane, care au ca scop principal, din motive de câștig, prin mijloace directe sau indirecte, comiterea intenționată a unei infracțiuni, sau la situația în care o parte considerabilă a activităților acestora presupune săvârșirea unei asemenea fapte.

               5.

               Ar trebui oare ca articolul 27 alineatul (2) din Directiva 2004/38/CE să fie interpretat în sensul că, pentru a putea pune în aplicare măsurile prevăzute la articolul 27 alineatul (1) din aceeași directivă împotriva unui individ anume, statul membru trebuie să invoce posibilitatea ca individul în cauză să intenționeze să se implice în activități care includ sau exclud anumite fapte, astfel încât conduita persoanei în cauză să poată fi considerată ca o amenințare reală, prezentă și suficient de gravă la adresa unui interes fundamental al societății?


title: Cauza C-422/14: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 11 noiembrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado de lo Social n° 33 de Barcelona – Spania) – Cristian Pujante Rivera/Gestora Clubs Dir SL, Fondo de Garantía Salarial [Trimitere preliminară — Politica socială — Concedieri colective — Directiva 98/59/CE — Articolul 1 alineatul (1) primul paragraf litera (a) — Noțiunea „lucrători angajați în mod normal” în cadrul unității în cauză — Articolul 1 alineatul (1) al doilea paragraf — Noțiunile „concediere” și „încetare a contractului de muncă asimilată concedierilor” — Modalități de calcul al numărului de lucrători concediați]

text:
               18.1.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/12

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 11 noiembrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado de lo Social no 33 de Barcelona – Spania) – Cristian Pujante Rivera/Gestora Clubs Dir SL, Fondo de Garantía Salarial
   (Cauza C-422/14) (1)

   ([Trimitere preliminară - Politica socială - Concedieri colective - Directiva 98/59/CE - Articolul 1 alineatul (1) primul paragraf litera (a) - Noțiunea „lucrători angajați în mod normal” în cadrul unității în cauză - Articolul 1 alineatul (1) al doilea paragraf - Noțiunile „concediere” și „încetare a contractului de muncă asimilată concedierilor” - Modalități de calcul al numărului de lucrători concediați])
   (2016/C 016/13)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Juzgado de lo Social no 33 de Barcelona

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Cristian Pujante Rivera

      Pârâţi: Gestora Clubs Dir SL, Fondo de Garantía Salarial

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 1 alineatul (1) primul paragraf litera (a) din Directiva 98/59/CE a Consiliului din 20 iulie 1998 privind apropierea legislațiilor statelor membre cu privire la concedierile colective trebuie interpretat în sensul că lucrătorii care beneficiază de un contract încheiat pe o perioadă limitată sau pentru sarcini specifice trebuie considerați ca făcând parte dintre lucrătorilor angajați „în mod normal”, în sensul acestei dispoziții, în cadrul unității în cauză.

               2)

               Pentru a se constata existența unei „concedieri colective”, în sensul articolului 1 alineatul (1) primul paragraf litera (a) din Directiva 98/59, care atrage aplicarea acesteia din urmă, condiția „existenței a cel puțin cinci concedieri”, care figurează la al doilea paragraf al respectivei dispoziții, trebuie interpretată în sensul că nu vizează încetările unui contract de muncă asimilate unei concedieri, ci doar concedierile în sens strict.

               3)

               Directiva 98/59 trebuie interpretată în sensul că faptul că un angajator efectuează, în mod unilateral și în detrimentul lucrătorului, o modificare substanțială a elementelor esențiale ale contractului său de muncă pentru motive care nu au legătură cu persoana acestui lucrător intră sub incidența noțiunii „concediere”, prevăzută la articolul 1 alineatul (1) primul paragraf litera (a) din respectiva directivă.

      (1)  JO C 421, 24.11.2014.


title: Cauza T-301/04: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 9 septembrie 2009 — Clearstream/Comisia ( Concurență — Abuz de poziție dominantă — Servicii financiare — Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 82 CE — Refuz de a furniza servicii transfrontaliere de compensare și decontare — Prețuri discriminatorii — Piața relevantă — Imputabilitatea comportamentului ilicit )

text:
               24.10.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 256/21

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 9 septembrie 2009 — Clearstream/Comisia
   (Cauza T-301/04) (1)

   („Concurență - Abuz de poziție dominantă - Servicii financiare - Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 82 CE - Refuz de a furniza servicii transfrontaliere de compensare și decontare - Prețuri discriminatorii - Piața relevantă - Imputabilitatea comportamentului ilicit”)
   2009/C 256/35
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamante: Clearstream Banking AG (Frankfurt am Main, Germania) și Clearstream International SA (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentanți: H. Satzky și B. Maassen, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: inițial T. Christoforou, A. Nijenhuis și M. Schneider, ulterior A. Nijenhuis și R. Sauer, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei C (2004) 1958 final a Comisiei din 2 iunie 2004 privind o procedură în temeiul articolului 82 [CE] [cazul COMP/38.096 — Clearstream (compensare și decontare)]

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Clearstream Banking AG și Clearstream International SA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 262, 23.10.2004.


title: Cauza C-428/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) la 16 august 2011 — Purely Creative Ltd și alții/Office of Fair Trading

text:
               22.10.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 311/25

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) la 16 august 2011 — Purely Creative Ltd și alții/Office of Fair Trading
   (Cauza C-428/11)
   2011/C 311/42
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Purely Creative Ltd, Strike Lucky Games Ltd, Winners Club Ltd, McIntyre & Dodd Marketing Ltd, Dodd Marketing Ltd, Adrian Williams, Wendy Ruck, Catherine Cummings, Peter Henry

      Pârât: Office of Fair Trading

      Întrebările preliminare

               1.

               Practica interzisă prevăzută la punctul 31 din anexa 1 la Directiva 2005/29/CE (1) interzice comercianților să informeze consumatorii că au câștigat un premiu sau un avantaj similar, în condițiile în care consumatorul este de fapt invitat să suporte un cost, inclusiv un cost de minimis, pentru a pretinde atribuirea premiului sau a avantajului similar?

               2.

               Atunci când comerciantul oferă consumatorului mai multe metode posibile pentru a pretinde premiul sau avantajul similar, punctul 31 din anexa 1 este încălcat dacă acțiunea pe care ar trebui să o întreprindă prin orice fel de metodă este condiționată de suportarea de către consumator a unui cost, inclusiv a unui cost de minimis?

               3.

               În ipoteza în care punctul 31 din anexa 1 nu este încălcat atunci când metoda utilizată pentru a pretinde premiul implică doar suportarea unui cost de minimis, care este modul în care judecătorul național stabilește dacă un astfel de cost este de minimis? În special, un astfel de cost trebuie să fie necesar în totalitate:

                           (a)

                           pentru ca organizatorul promoției să identifice consumatorul ca fiind câștigătorul premiului și/sau

                           (b)

                           pentru ca respectivul consumatorul să intre în posesia premiului și/sau

                           (c)

                           pentru ca respectivul consumator să beneficieze de experiența prezentată drept premiu?

               4.

               Utilizarea termenilor „falsa impresie” din cuprinsul punctului 31 impune vreo cerință suplimentară față de cerința de a plăti o sumă de bani sau de a suporta un cost pentru a pretinde premiul pentru ca instanța națională să ajungă la concluzia că dispozițiile punctul 31 au fost încălcate?

               5.

               În ipoteza unui răspuns afirmativ, care este modul în care instanța națională stabilește dacă o astfel de „falsă impresie” a fost creată? În special, pentru a hotărî dacă o „falsă impresie” a fost creată, instanța națională trebuie să ia în considerare valoarea relativă a premiului prin comparație cu costul suportat pentru a pretinde atribuirea acestuia? În ipoteza unui răspus afirmativ, „valoarea relativă” trebuie să fie apreciată având în vedere:

                           (a)

                           costul unitar suportat de organizatorul promoției pentru a achiziționa premiul sau

                           (b)

                           costul unitar suportat de organizatorul promoției pentru a oferi premiul consumatorului sau

                           (c)

                           valoarea pe care consumatorul ar putea să o atribuie premiului în funcție de evaluarea „valorii de piață” a unui produs similar la cumpărare?

      (1)  Directiva 2005/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 mai 2005 privind practicile comerciale neloiale ale întreprinderilor de pe piața internă față de consumatori și de modificare a Directivei 84/450/CEE a Consiliului, a Directivelor 97/7/CE, 98/27/CE și 2002/65/CE ale Parlamentului European și ale Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 2006/2004 al Parlamentului European și al Consiliului („Directiva privind practicile comerciale neloiale”) (JO L 149, p. 22, Ediție specială, 15/vol. 14, p. 260)


title: Cauzele conectate C-659/13 și C-34/14: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 4 februarie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de First-tier Tribunal (Tax Chamber), Finanzgericht München – Germania, Regatul Unit) – C & J Clark International Ltd/Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs (C-659/13), Puma SE/Hauptzollamt Nürnberg (C-34/14) (Trimitere preliminară — Admisibilitate — Dumping — Importuri de încălțăminte cu fețe din piele originare din China și din Vietnam — Validitatea Regulamentului (CE) nr. 1472/2006 și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 1294/2009 — Acordul antidumping al OMC — Regulamentul (CE) nr. 384/96 — Articolul 2 alineatul (7) — Stabilirea existenței dumpingului — Importuri care provin din țări care nu au economie de piață — Cereri de obținere a statutului de societate care funcționează în condițiile unei economii de piață — Termen — Articolul 9 alineatele (5) și (6) — Cereri de tratament individual — Articolul 17 — Eșantionare — Articolul 3 alineatele (1), (5) și (6), articolul 4 alineatul (1) și articolul 5 alineatul (4) — Cooperarea industriei Uniunii — Articolul 3 alineatele (2) și (7) — Stabilirea existenței unui prejudiciu — Alți factori cunoscuți — Codul vamal comunitar — Articolul 236 alineatele (1) și (2) — Rambursarea unor taxe nedatorate legal — Termen — Caz fortuit sau caz de forță majoră — Nevaliditatea unui regulament de instituire a unor taxe antidumping)

text:
               21.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 106/2

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 4 februarie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de First-tier Tribunal (Tax Chamber), Finanzgericht München – Germania, Regatul Unit) – C & J Clark International Ltd/Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs (C-659/13), Puma SE/Hauptzollamt Nürnberg (C-34/14)
   (Cauzele conectate C-659/13 și C-34/14) (1)

   ((Trimitere preliminară - Admisibilitate - Dumping - Importuri de încălțăminte cu fețe din piele originare din China și din Vietnam - Validitatea Regulamentului (CE) nr. 1472/2006 și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 1294/2009 - Acordul antidumping al OMC - Regulamentul (CE) nr. 384/96 - Articolul 2 alineatul (7) - Stabilirea existenței dumpingului - Importuri care provin din țări care nu au economie de piață - Cereri de obținere a statutului de societate care funcționează în condițiile unei economii de piață - Termen - Articolul 9 alineatele (5) și (6) - Cereri de tratament individual - Articolul 17 - Eșantionare - Articolul 3 alineatele (1), (5) și (6), articolul 4 alineatul (1) și articolul 5 alineatul (4) - Cooperarea industriei Uniunii - Articolul 3 alineatele (2) și (7) - Stabilirea existenței unui prejudiciu - Alți factori cunoscuți - Codul vamal comunitar - Articolul 236 alineatele (1) și (2) - Rambursarea unor taxe nedatorate legal - Termen - Caz fortuit sau caz de forță majoră - Nevaliditatea unui regulament de instituire a unor taxe antidumping))
   (2016/C 106/02)
   Limba de procedură: engleza și germana

      Instanța de trimitere

   First-tier Tribunal (Tax Chamber), Finanzgericht München

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: C & J Clark International Ltd (C-659/13), Puma SE (C-34/14)

      Pârâte: Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs (C-659/13), Hauptzollamt Nürnberg (C-34/14)

      Dispozitivul

               1)

               Regulamentul (CE) nr. 1472/2006 al Consiliului din 5 octombrie 2006 de instituire a unui drept antidumping definitiv și de percepere definitivă a dreptului provizoriu instituit asupra importurilor de anumite tipuri de încălțăminte cu fețe din piele originare din Republica Populară Chineză și din Vietnam este lipsit de validitate în măsura în care încalcă articolul 2 alineatul (7) litera (b) și articolul 9 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 384/96 al Consiliului din 22 decembrie 1995 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 461/2004 al Consiliului din 8 martie 2004.
               Examinarea întrebărilor preliminare nu a evidențiat niciun element de natură să afecteze validitatea Regulamentului nr. 1472/2006 în raport cu articolul 296 TFUE, precum și cu articolul 2 alineatul (7) litera (c), cu articolul 3 alineatele (1), (2) și (5)-(7), cu articolul 4 alineatul (1), cu articolul 5 alineatul (4), cu articolul 9 alineatul (6) sau cu articolul 17 din Regulamentul nr. 384/96, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 461/2004, luate în considerare în mod izolat în cazul unora dintre aceste articole sau dispoziții și împreună în cazul altora.

               2)

               Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1294/2009 al Consiliului din 22 decembrie 2009 de instituire a unei taxe antidumping definitive la importurile de anumite tipuri de încălțăminte cu fețe din piele originare din Vietnam și din Republica Populară Chineză, astfel cum a fost extinsă la importurile de anumite tipuri de încălțăminte cu fețe din piele expediate din RAS Macao, indiferent dacă acestea sunt declarate ca originare din RAS Macao sau nu, în urma unei reexaminări în perspectiva expirării măsurilor, în temeiul articolului 11 alineatul (2) din Regulamentul nr. 384/96, este lipsit de validitate în aceeași măsură precum Regulamentul nr. 1472/2006.

               3)

               Într-o situație precum cea în discuție în cauzele principale, instanțele statelor membre nu se pot întemeia pe hotărârile în care instanța Uniunii a anulat un regulament prin care s au instituit taxe antidumping în măsura în care acesta viza anumiți producători exportatori avuți în vedere prin acest regulament pentru a considera că taxele impuse cu privire la produsele altor producători exportatori vizați de regulamentul menționat și care se află în aceeași situație precum producătorii exportatori cu privire la care a fost anulat un astfel de regulament nu sunt datorate legal în sensul articolului 236 alineatul (1) din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului vamal comunitar. Întrucât un asemenea regulament nu a fost revocat de instituția care l a adoptat, nu a fost anulat de instanța Uniunii sau nu a fost declarat ca fiind lipsit de validitate de Curte în măsura în care impune taxe asupra produselor acestor alți producători exportatori, taxele menționate rămân legal datorate, în sensul acestei dispoziții.

               4)

               Articolul 236 alineatul (2) din Regulamentul nr. 2913/92 trebuie interpretat în sensul că împrejurarea că un regulament care instituie taxe antidumping este declarat în întregime sau în parte lipsit de validitate de către instanța Uniunii Europene nu constituie un caz fortuit sau de forță majoră în sensul acestei dispoziții.

      (1)  JO C 71, 8.3.2014.


title: Cauza T-199/14: Acțiune introdusă la 28 martie 2014 – Vanbreda Risk & Benefits/Comisia

text:
               26.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 159/36

         Acțiune introdusă la 28 martie 2014 – Vanbreda Risk & Benefits/Comisia
   (Cauza T-199/14)
   2014/C 159/49
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Vanbreda Risk & Benefits (Anvers, Belgia) (reprezentanți: P. Teerlinck și P. de Bandt, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Comisiei Europene din 30 ianuarie 2014 [Ares(2014)221245] prin care Comisia a decis să nu rețină oferta depusă de VANBREDA RISK & BENEFITS SA pentru lotul 1 al contractului 2013/S 155 269617 (cererea de ofertă nr. OIB.DR.2/PO/2013/062/591) și să atribuie contractul societății Marsh SA;

               —

               obligarea la depunerea documentelor menționate în capitolul III (măsuri de organizare a procedurii) din prezenta cerere introductivă;

               —

               constatarea răspunderii extracontractuale a Comisiei și obligarea acesteia la plata către reclamantă a sumei de 1 000 000 de euro cu titlu de despăgubiri pentru pierderea șansei de a câștiga contractul, pentru pierderea de referințe și pentru prejudiciul moral suferit;

               —

               în orice caz, obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată în prezenta procedură.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă un motiv unic, întemeiat pe nelegalitatea atribuirii de către Comisie a contractului unei societăți care nu ar fi atașat la oferta sa, contrar caietului de sarcini, un Acord/Procură de angajare a răspunderii pentru executarea în solidar a contractului de către toți asigurătorii care fac parte din consorțiu.
   Motivul este împărțit pe trei aspecte, referitoare la faptul că Comisia:

               —

               ar fi încălcat principiul egalității ofertanților, articolul 111 alineatul (5) și articolul 113 alineatul (1) din Regulamentul financiar (1), precum și articolul 146 alineatele (1) și (2), articolul 149 alineatul (1) și articolul 158 alineatele (1) și (3) din Regulamentul de aplicare (2) și dispozițiile caietului de sarcini, prin declararea ofertei depuse de Marsh ca fiind conformă, deși aceasta nu conținea Acordul/Procura semnată în mod legal de toți asiguratorii care fac parte din consorțiu, potrivit dispozițiilor caietului de sarcini;

               —

               ar fi încălcat principiul egalității de tratament a ofertanților, precum și articolul 112 alineatul (1) din Regulamentul financiar și articolul 160 din Regulamentul de aplicare, prin faptul că a permis ca Marsh să își modifice oferta după data-limită de depunere a ofertelor;

               —

               ar fi încălcat principiul transparenței, coroborat cu articolul 102 alineatul (1) din Regulamentul financiar prin faptul că a refuzat să ofere un răspuns precis la întrebarea adresată de reclamantă pentru a afla dacă Acordul/Procura fusese semnată de toți asigurătorii care participă la consorțiul reprezentat de Marsh și dacă acest document fusese anexat la oferta depusă de Marsh.

      (1)  Regulamentul (UE, Euratom) nr.o966/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 25 octombrie 2012 privind normele financiare aplicabile bugetului general al Uniunii și de abrogare a Regulamentului (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului (JO L 298, p. 1).

      (2)  Regulamentul delegat (UE) nr.o1268/2012 al Comisiei din 29 octombrie 2012 privind normele de aplicare a Regulamentului (UE, Euratom) nr. 966/2012 al Parlamentului European și al Consiliului privind normele financiare aplicabile bugetului general al Uniunii (JO L 362, p. 1).


title: Cauza T-287/16: Hotărârea Tribunalului din 20 iulie 2017 – Belgia/Comisia („FEGA și FEADR — Cheltuieli excluse de la finanțare — Cheltuieli efectuate de Belgia — Restituire la export — Lipsa recuperării rezultată din neglijențe imputabile unei agenții a statului membru — Neepuizarea tuturor căilor de atac posibile — Proporționalitate”)

text:
               4.9.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 293/30

         Hotărârea Tribunalului din 20 iulie 2017 – Belgia/Comisia
   (Cauza T-287/16) (1)

   ((„FEGA și FEADR - Cheltuieli excluse de la finanțare - Cheltuieli efectuate de Belgia - Restituire la export - Lipsa recuperării rezultată din neglijențe imputabile unei agenții a statului membru - Neepuizarea tuturor căilor de atac posibile - Proporționalitate”))
   (2017/C 293/34)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Regatul Belgiei (reprezentanți: inițial J.-C. Halleux și M. Jacobs, ulterior M. Jacobs, L. Van den Broeck și J. Van Holm, agenți, asistați de É. Grégoire și J. Mariani, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Bouquet și P. Ondrůšek, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263TFUE prin care se solicită anularea Deciziei de punere în aplicare (UE) 2016/417 a Comisiei din 17 martie 2016 de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre din Fondul european de garantare agricolă (FEGA) și din Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) (JO 2016, L 75, p. 16) în măsura în care aceasta exclude de la respectiva finanțare în privința Regatului Belgiei suma de 9 601 619,00 euro.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Regatul Belgiei la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 270, 25.7.2016.


title: Cauza T-55/14: Hotărârea Tribunalului din 14 iulie 2015 – Genossenschaftskellerei Rosswag-Mühlhausen/OAPI (Lembergerland) [„Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale Lembergerland — Motiv absolut de refuz — Marcă de vin care cuprinde indicații geografice — Articolul 7 alineatul (1) litera (j) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               14.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 302/51

         Hotărârea Tribunalului din 14 iulie 2015 – Genossenschaftskellerei Rosswag-Mühlhausen/OAPI (Lembergerland)
   (Cauza T-55/14) (1)

   ([„Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale Lembergerland - Motiv absolut de refuz - Marcă de vin care cuprinde indicații geografice - Articolul 7 alineatul (1) litera (j) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2015/C 302/65)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Genossenschaftskellerei Rosswag-Mühlhausen eG (Vaihingen-sur-l’Enz, Germania) (reprezentant: H. Steffan, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Poch, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 14 noiembrie 2013 (cauza R 566/2013-1), privind o cerere de înregistrare a semnului verbal Lembergerland ca marcă comunitară.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Genossenschaftskellerei Rosswag-Mühlhausen eG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 78, 15.3.2014.


title: Cauza T-549/11: Ordonanța Tribunalului din 26 noiembrie 2012 — MIP Metro/OAPI — Real Seguros (real,- BIO) ( „Marcă comunitară — Procedura de opoziție — Decăderea din drepturile asupra mărcilor naționale anterioare — Nepronunțare asupra fondului” )

text:
               26.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 26/47

         Ordonanța Tribunalului din 26 noiembrie 2012 — MIP Metro/OAPI — Real Seguros (real,- BIO)
   (Cauza T-549/11) (1)

   (Marcă comunitară - Procedura de opoziție - Decăderea din drepturile asupra mărcilor naționale anterioare - Nepronunțare asupra fondului)
   2013/C 26/94
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG (Düsseldorf, Germania) (reprezentanți: J.-C. Plate și R. Kaase, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă în fața Tribunalului: Real Seguros, SA (Porto, Portugalia)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 17 august 2011 (cauza R 115/2011-4), privind o procedură de opoziție între Real Seguros, SA și MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG

      Dispozitivul

               1.

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2.

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată efectuate în fața Tribunalului.

      (1)  JO C 6, 7.1.2012.


title: Cauza C-255/11: Ordonanța președintelui Curții din 30 noiembrie 2012 (cerere de decizie preliminară formulată de Amtsgericht Geldern — Germania) — Nadine Büsch, Björn Siever/Ryanair Ltd

text:
               2.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/15

         Ordonanța președintelui Curții din 30 noiembrie 2012 (cerere de decizie preliminară formulată de Amtsgericht Geldern — Germania) — Nadine Büsch, Björn Siever/Ryanair Ltd
   (Cauza C-255/11) (1)

   2013/C 63/26
   Limba de procedură: germana
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 226, 30.7.2011.


title: Cauza F-17/12: Acțiune introdusă la 8 februarie 2012 — ZZ/Comisia

text:
               12.5.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/33

         Acțiune introdusă la 8 februarie 2012 — ZZ/Comisia
   (Cauza F-17/12)
   2012/C 138/77
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: G. Cipressa, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europenă

      Obiectul și descrierea litigiului

   Cerere de obligare a Comisiei la repararea prejudiciului pe care reclamantul apreciază că l-a suferit din cauza duratei excesive a procedurii de recunoaștere a gravității bolii de care suferă

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei Comisiei, oricare ar fi forma acesteia, de respingere a cererii din 23 noiembrie 2010 prezentate de reclamant autorității împuternicite să facă numiri (AIPN) a Comisiei;

               —

               anularea notei din 24 ianuarie 2011 emisă de Comisie, având referința „Ares(2011)74616 — 24.01.2011” în dreapta sus;

               —

               în măsura necesară, anularea deciziei, oricare ar fi forma sa, de respingere a reclamației introduse de reclamant împotriva notei din 24 ianuarie 2011;

               —

               în măsura necesară, anularea notei din 23 septembrie 2011, având referința „Ares(2010)1010393 — 23.09.2011” în dreapta sus;

               —

               în măsura necesară, constatarea faptului că procedura ulterioară cererii reclamantului de a beneficia de rambursarea cheltuielilor medicale în proporție de 100 % în temeiul articolului 72 din statut a durat mai mult de cinci ani;

               —

               în măsura necesară, declararea faptului că durata procedurii în cauză nu a fost rezonabilă;

               —

               în consecință, obligarea Comisiei la repararea prejudiciului pe care reclamantul l-a suferit deja în mod injust din cauza duratei nerezonabile a procedurii în cauză, prin plata sumei de 10 000 de euro sau a oricărei sume mai mari sau mai mici pe care Tribunalul o va considera justă și echitabilă;

               —

               obligarea Comisiei la plata către reclamant, începând din ziua următoare zilei în care cererea din 23 noiembrie 2010 a fost primită de Comisie și până la plata efectivă a celor 10 000 de euro, a dobânzilor pentru această sumă, la rata de 10 % pe an cu capitalizare anuală;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-129/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 18 martie 2013 — Kamino International Logistics BV/Staatssecretaris van Financiën

text:
               15.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/11

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 18 martie 2013 — Kamino International Logistics BV/Staatssecretaris van Financiën
   (Cauza C-129/13)
   2013/C 171/22
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Hoge Raad der Nederlanden

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Kamino International Logistics BV

      Pârât: Staatssecretaris van Financiën

      Întrebările preliminare

               1.

               Principiul de drept al Uniunii privind respectarea dreptului la apărare de către administrație poate fi aplicat în mod direct de instanța națională?

               2.

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare:

                           (a)

                           principiul de drept al Uniunii privind respectarea dreptului la apărare de către administrație trebuie interpretat în sensul că este încălcat în cazul în care destinatarul unei decizii preconizate nu a fost ascultat înainte ca administrația să adopte în privința sa o măsură care îl lezează, însă i s-a oferit ulterior posibilitatea de a fi ascultat în cadrul unei proceduri administrative succesive (de contestație) care precede formularea unei acțiuni în fața instanței naționale?

                           (b)

                           consecințele juridice ale încălcării de către administrație a principiului de drept al Uniunii privind respectarea dreptului la apărare se stabilesc în conformitate cu legislația națională?

               3.

               În cazul unui răspuns negativ la întrebarea 2 litera b): care sunt împrejurările pe care instanța națională le poate lua în considerare la stabilirea consecințelor juridice și în special poate aceasta să țină seama de aspectul dacă se poate considera că, fără încălcarea de către administrație a principiului de drept al Uniunii privind respectarea dreptului la apărare, procedura ar fi avut un rezultat diferit?


title: Cauza C-41/11: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 28 februarie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Conseil d'État — Belgia) — Inter-Environnement Wallonie ASBL, Terre wallonne ASBL/Région wallonne (Protecția mediului — Directiva 2001/42/CE — Articolele 2 și 3 — Evaluarea efectelor anumitor planuri și programe asupra mediului — Protecția apelor împotriva poluării cu nitrați proveniți din surse agricole — Plan sau program — Lipsa unei evaluări ecologice prealabile — Anularea unui plan sau a unui program — Posibilitatea de a menține efectele planului sau ale programului — Condiții)

text:
               21.4.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 118/6

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 28 februarie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Conseil d'État — Belgia) — Inter-Environnement Wallonie ASBL, Terre wallonne ASBL/Région wallonne
   (Cauza C-41/11) (1)

   (Protecția mediului - Directiva 2001/42/CE - Articolele 2 și 3 - Evaluarea efectelor anumitor planuri și programe asupra mediului - Protecția apelor împotriva poluării cu nitrați proveniți din surse agricole - Plan sau program - Lipsa unei evaluări ecologice prealabile - Anularea unui plan sau a unui program - Posibilitatea de a menține efectele planului sau ale programului - Condiții)
   2012/C 118/09
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Conseil d'État

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamante: Inter-Environnement Wallonie ASBL, Terre wallonne ASBL

      Pârâtă: Région wallonne

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Conseil d'État (Belgia) — Evaluarea efectelor anumitor planuri și programe asupra mediului — Protecția apelor împotriva poluării cu nitrați proveniți din surse agricole — Anularea unei norme naționale considerate contrară Directivei 2001/42/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 27 iunie 2001 privind evaluarea efectelor anumitor planuri și programe asupra mediului (JO L 197, p. 30, Ediție specială, 15/vol. 7, p. 135) — Posibilitatea de a menține, o scurtă perioadă, efectele acestei norme

      Dispozitivul

   În cazul în care o instanță națională este sesizată, în temeiul dreptului său național, cu o acțiune prin care se urmărește anularea unui act național care constituie un „plan” sau un „program” în sensul Directivei 2001/42/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 27 iunie 2001 privind evaluarea efectelor anumitor planuri și programe asupra mediului și în care constată că un astfel de „plan” sau de „program” a fost adoptat cu încălcarea obligației prevăzute de această directivă de a efectua o evaluare ecologică prealabilă, instanța în cauză este obligată să adopte toate măsurile generale sau speciale prevăzute de dreptul său național pentru a remedia omiterea unei astfel de evaluări, inclusiv eventuala suspendare sau anulare a „planului” sau a „programului” atacat. Cu toate acestea, având în vedere împrejurările specifice ale acțiunii principale, instanța de trimitere va putea fi în mod excepțional autorizată să facă uz de dispoziția sa națională care îi permite să mențină anumite efecte ale unui act național anulat, în măsura în care:

               —

               acest act național constituie o măsură de transpunere corectă a Directivei 91/676/CEE a Consiliului din 12 decembrie 1991 privind protecția apelor împotriva poluării cu nitrați proveniți din surse agricole;

               —

               adoptarea și intrarea în vigoare a noului act național care conține programul de acțiune în sensul articolului 5 din această directivă nu permite evitarea efectelor negative asupra mediului care decurg din anularea actului atacat;

               —

               anularea acestui act atacat ar avea drept consecință crearea unui vid juridic în ceea ce privește transpunerea Directivei 91/676 care ar fi mai dăunător pentru mediu în sensul că această anulare s-ar manifesta printr-o protecție mai redusă a apelor împotriva poluării cu nitrați proveniți din surse agricole și ar contraveni astfel chiar obiectivului esențial al acestei directive și

               —

               o menținere excepțională a efectelor unui astfel de act nu acoperă decât perioada strict necesară pentru adoptarea măsurilor care să permită remedierea neregularității constatate.

      (1)  JO C 113, 9.4.2011.


title: Cauza C-486/15 P: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 30 noiembrie 2016 – Comisia Europeană/Republica Franceză, Orange, Republica Federală Germania (Recurs — Ajutoare de stat — Măsuri financiare în favoarea France Télécom — Ofertă de împrumut din partea acționarilor — Declarații publice ale reprezentanților statului francez — Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața comună — Noțiunea „ajutor” — Noțiunea „avantaj economic” — Criteriul investitorului privat avizat — Obligația de motivare a Tribunalului — Limitele controlului jurisdicțional — Denaturarea deciziei în litigiu)

text:
               30.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 30/12

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 30 noiembrie 2016 – Comisia Europeană/Republica Franceză, Orange, Republica Federală Germania
   (Cauza C-486/15 P) (1)

   ((Recurs - Ajutoare de stat - Măsuri financiare în favoarea France Télécom - Ofertă de împrumut din partea acționarilor - Declarații publice ale reprezentanților statului francez - Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața comună - Noțiunea „ajutor” - Noțiunea „avantaj economic” - Criteriul investitorului privat avizat - Obligația de motivare a Tribunalului - Limitele controlului jurisdicțional - Denaturarea deciziei în litigiu))
   (2017/C 030/12)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Giolito, B. Stromsky, D. Grespan și T. Maxian Rusche, agenți)

      Celelalte părți din procedură: Republica Franceză (reprezentanți: G. de Bergues, D. Colas și J. Bousin, agenți), Orange, fostă France Télécom (reprezentanți: S. Hautbourg și S. Cochard-Quesson, avocați), Republica Federală Germania

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 381, 16.11.2015.


title: Cauza C-139/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Finanzgericht Baden-Württemberg (Germania) la 24 martie 2014 – Mineralquelle Zurzach AG/Hauptzollamt Singen

text:
               24.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 194/12

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Finanzgericht Baden-Württemberg (Germania) la 24 martie 2014 – Mineralquelle Zurzach AG/Hauptzollamt Singen
   (Cauza C-139/14)
   2014/C 194/14
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Finanzgericht Baden-Württemberg (Germania)

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Mineralquelle Zurzach AG

      Pârât: Hauptzollamt Singen

      Întrebările preliminare

               1)

               O băutură nealcoolică formată preponderent din apă, dar care conține și 12 % sucuri de fructe și, printre altele, zahăr și un amestec de vitamine care depășește în mod semnificativ conținutul de vitamine al sucurilor de fructe naturale aferent procentului de suc, trebuie clasificată la subpoziția 2202 10 00 din Nomenclatura combinată?

               2)

               În cazul în care răspunsul la prima întrebare este negativ:
               O astfel de băutură reprezintă un suc de fructe diluat cu apă cu numărul de cod 2202 90 10 11 din Tariful integrat al Comunităților (TARIC)?

               3)

               În cazul în care răspunsul la primele două întrebări este negativ:
               Un astfel de produs reprezintă o marfă cu numărul de cod 2202 90 10 19 din TARIC?


title: Cauza T-351/07: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 17 decembrie 2008 — Somm/OAPI (Adăpost care ține umbră) ( Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare tridimensionale — Adăpost care ține umbră — Motive absolute de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 — Lipsa caracterului distinctiv dobândit prin utilizare — Articolul 7 alineatul (3) din Regulamentul nr. 40/94 )

text:
               7.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/32

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 17 decembrie 2008 — Somm/OAPI (Adăpost care ține umbră)
   (Cauza T-351/07) (1)

   („Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare tridimensionale - Adăpost care ține umbră - Motive absolute de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 - Lipsa caracterului distinctiv dobândit prin utilizare - Articolul 7 alineatul (3) din Regulamentul nr. 40/94’)
   (2009/C 32/61)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamantă: Somm Srl (San Mauro Torinese, Italia) (reprezentant: M. Ferro, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: O. Montalto și P. Bullock, agenți)
   Obiectul
   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 28 iunie 2007 (cauza R 1653/2006-1) privind o cerere de înregistrare a unui semn tridimensional reprezentând un adăpost care ține umbră ca marcă comunitară.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Somm Srl la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 283, 24.11.2007.


title: Cauza T-38/17: Ordonanța Tribunalului din 17 iulie 2017 – DQ și alții/Parlamentul

text:
               4.9.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 293/40

         Ordonanța Tribunalului din 17 iulie 2017 – DQ și alții/Parlamentul
   (Cauza T-38/17) (1)

   (2017/C 293/52)
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei întâi a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 104, 3.4.2017.


title: Cauza T-637/11 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 25 ianuarie 2012 — Euris Consult/Parlamentul European ( „Măsuri provizorii — Contract de achiziții publice de servicii — Procedură de cerere de ofertă — Servicii de traducere în malteză — Respingerea ofertei unui ofertant — Modalități de comunicare — Cerere de suspendare a executării — Pierderea unei șanse — Lipsa unui prejudiciu grav și ireparabil — Lipsa urgenței” )

text:
               17.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 80/19

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 25 ianuarie 2012 — Euris Consult/Parlamentul European
   (Cauza T-637/11 R)
   (Măsuri provizorii - Contract de achiziții publice de servicii - Procedură de cerere de ofertă - Servicii de traducere în malteză - Respingerea ofertei unui ofertant - Modalități de comunicare - Cerere de suspendare a executării - Pierderea unei șanse - Lipsa unui prejudiciu grav și ireparabil - Lipsa urgenței)
   2012/C 80/33
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Euris Consult Ltd (Floriana, Malta) (reprezentant: F. Moyse, avocat)

      Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: L. Darie și F. Poilvache, agenți)

      Obiectul

   Cerere de suspendare a executării deciziei Parlamentului European din 18 octombrie 2011, adoptate în cadrul procedurii de cerere de ofertă (MT/2011/EU) referitoare la furnizarea de servicii de traducere în limba malteză (JO S 56-090372) și prin care s-a respins la deschidere oferta depusă de reclamantă

      Dispozitivul

               1.

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2.

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza T-14/12: Ordonanța Tribunalului din 19 aprilie 2016 – Elliniko Kazino Parnithas/Comisia („Ajutoare de stat — Anularea actului atacat — Dispariția obiectului litigiului — Lipsa necesității de a se pronunța”)

text:
               27.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 232/21

         Ordonanța Tribunalului din 19 aprilie 2016 – Elliniko Kazino Parnithas/Comisia
   (Cauza T-14/12) (1)

   ((„Ajutoare de stat - Anularea actului atacat - Dispariția obiectului litigiului - Lipsa necesității de a se pronunța”))
   (2016/C 232/28)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Elliniko Kazino Parnithas AE (Maroussi, Grecia) (reprezentanți: N. Niejahr, avocat, F. Carlin, barrister, Q. Azau, F. Spyropoulos, I. Dryllerakis, K. Spyropoulos, A. Komninos, K. Struckmann, avocați și M. Powell, solicitor)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: D. Triantafyllou, H. van Vliet și P.-J. Loewenthal, agenți)

      Intervenientă în susținerea pârâtei: Koinopraxia Touristiki Loutrakiou AE OTA – Loutraki AE – Klab Otel Loutraki Kazino Touristikes kai Xenodocheiakes Epicheiriseis AE (Loutraki, Grecia) (reprezentant: S. Pappas, avocat)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei 2011/716/UE a Comisiei din 24 mai 2011 privind ajutorul de stat acordat de Grecia în favoarea anumitor cazinouri grecești [măsura de ajutor de stat C 16/10 (ex NN 22/10, ex CP 318/09)] (JO L 285, p. 25)

      Dispozitivul

               1)

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2)

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată și pe cele efectuate de Elliniko Kazino Parnithas AE.

               3)

               Koinopraxia Touristiki Loutrakiou AE OTA – Loutraki AE – Klab Otel Loutraki Kazino Touristikes kai Xenodocheiakes Epicheiriseis AE suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 65, 3.3.2012


title: Cauza T-214/16: Acțiune introdusă la 3 mai 2016 - SATA/EUIPO (4600)

text:
               27.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 232/31

         Acțiune introdusă la 3 mai 2016 - SATA/EUIPO (4600)
   (Cauza T-214/16)
   (2016/C 232/40)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: SATA GmbH & Co. KG (Kornwestheim, Germania) (reprezentant: M. Simon, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene „4600” – cererea de înregistrare nr. 13 965 595.

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 24 februarie 2016 în cauza R 1942/2015-4.

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate în ceea ce priveşte respingerea cererii de înregistrare a unei mărci a Uniunii Europene nr. 13 965 595;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea obligaţiei fundamentale prevăzute la articolul 75 din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) şi (c) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea principiilor generale ale egalităţii de tratament şi bunei administrări.


title: Cauza C-383/10: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 6 iunie 2013 — Comisia Europeană/Regatul Belgiei (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Articolele 56 TFUE și 63 TFUE — Articolele 36 și 40 de Acordul privind SEE — Legislație fiscală — Scutire fiscală aplicabilă numai dobânzilor plătite de băncile rezidente, cu excluderea celor plătite de băncile stabilite în străinătate)

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 225/2

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 6 iunie 2013 — Comisia Europeană/Regatul Belgiei
   (Cauza C-383/10) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Articolele 56 TFUE și 63 TFUE - Articolele 36 și 40 de Acordul privind SEE - Legislație fiscală - Scutire fiscală aplicabilă numai dobânzilor plătite de băncile rezidente, cu excluderea celor plătite de băncile stabilite în străinătate)
   2013/C 225/02
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: R. Lyal și F. Dintilhac, agenți)

      Pârât: Regatul Belgiei (reprezentanți: J.-C. Halleux și M. Jacobs, agenți)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolelor 56 TFUE și 63 TFUE — Încălcarea articolelor 36 și 40 din Acordul privind Spațiul Economic European — Restricții privind libera prestare a serviciilor și libera circulație a capitalurilor — Dispoziții naționale ce stabilesc o scutire de impozit aplicabilă numai dobânzilor plătite de băncile belgiene, cu excluderea celor plătite de băncile nerezidente — Impozitare discriminatorie

      Dispozitivul

               1.

               Prin introducerea și prin menținerea unui regim ce stabilește o impozitare discriminatorie a dobânzilor plătite de băncile nerezidente, care rezultă din aplicarea unei scutiri fiscale numai dobânzilor plătite de băncile rezidente, Regatul Belgiei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 56 TFUE și al articolului 36 din Acordul privind Spațiul Economic European din 2 mai 1992.

               2.

               Obligă Regatul Belgiei la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 274, 9.10.2010.


title: Cauza C-99/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Sąd Najwyższy (Republica Polonă) la 11 martie 2009 — Polska Telefonia Cyfrowa Sp. z.o.o./Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej

text:
               6.6.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/6

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Sąd Najwyższy (Republica Polonă) la 11 martie 2009 — Polska Telefonia Cyfrowa Sp. z.o.o./Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej
   (Cauza C-99/09)
   2009/C 129/10
   Limba de procedură: polona

      Instanța de trimitere

   Sąd Najwyższy

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Polska Telefonia Cyfrowa Sp. z.o.o.

      Pârât: Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej

      Întrebarea preliminară

   Articolul 30 alineatul (2) din Directiva 2002/22/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind serviciul universal și drepturile utilizatorilor cu privire la rețelele și serviciile electronice de comunicații (directiva privind serviciul universal) (1) trebuie interpretată în sensul că autoritatea națională de reglementare, responsabilă să asigure ca taxele plătibile de abonați să nu aibă un efect negativ în privința utilizării serviciului suplimentar de transferabilitate a numărului, are obligația să ia în considerare costurile suportate de operatorii de telefonie mobilă pentru furnizarea acestui serviciu?

      (1)  JO L 108, p. 51, Ediție specială, 13/vol. 35, p. 213.


title: Cauza C-142/16: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 26 aprilie 2017 – Comisia Europeană/Republica Federală Germania (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Mediu — Directiva 92/43/CEE — Articolul 6 alineatul (3) — Conservarea habitatelor naturale — Construirea centralei pe cărbune din Moorburg (Germania) — Zone Natura 2000 pe culoarul fluviului Elba, în amontele centralei pe cărbune — Evaluarea efectelor unui plan sau ale unui proiect asupra unui sit protejat)

text:
               19.6.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 195/5

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 26 aprilie 2017 – Comisia Europeană/Republica Federală Germania
   (Cauza C-142/16) (1)

   ((Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Mediu - Directiva 92/43/CEE - Articolul 6 alineatul (3) - Conservarea habitatelor naturale - Construirea centralei pe cărbune din Moorburg (Germania) - Zone Natura 2000 pe culoarul fluviului Elba, în amontele centralei pe cărbune - Evaluarea efectelor unui plan sau ale unui proiect asupra unui sit protejat))
   (2017/C 195/06)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Hermes și E. Manhaeve, agenți)

      Pârâtă: Republica Federală Germania (reprezentanți: T. Henze și J. Möller, agenți, asistați de W. Ewer, Rechtsanwalt)

      Dispozitivul

               1)

               Prin faptul că nu a efectuat, la autorizarea construirii centralei pe cărbune din Moorburg, de lângă Hamburg (Germania), o evaluare corectă și completă a efectelor, Republica Federală Germania nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 6 alineatul (3) din Directiva 92/43/CEE a Consiliului din 21 mai 1992 privind conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică.

               2)

               Respinge în rest acțiunea.

               3)

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 165, 10.5.2016.


title: Cauza C-3/08: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 1 octombrie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunal du travail de Nivelles — Belgia) — Ketty Leyman/Institut national d'assurance maladie-invalidité (INAMI) [Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Regimuri de securitate socială — Prestații de invaliditate — Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 — Articolul 40 alineatul (3) — Regimuri de indemnizare distincte în funcție de statele membre — Dezavantaje pentru lucrătorii migranți — Contribuții pentru care nu se va beneficia de prestații]

text:
               21.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/7

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 1 octombrie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunal du travail de Nivelles — Belgia) — Ketty Leyman/Institut national d'assurance maladie-invalidité (INAMI)
   (Cauza C-3/08) (1)

   (Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare - Regimuri de securitate socială - Prestații de invaliditate - Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 - Articolul 40 alineatul (3) - Regimuri de indemnizare distincte în funcție de statele membre - Dezavantaje pentru lucrătorii migranți - Contribuții pentru care nu se va beneficia de prestații)
   2009/C 282/11
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Tribunal du travail de Nivelles

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Ketty Leyman

      Pârât: Institut national d'assurance maladie-invalidité (INAMI)

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Tribunal du travail de Nivelles (Belgia) — Validitatea, în raport cu articolul 18 CE, a Regulamentului (CEE) nr. 1408/71 al Consiliului din 14 iunie 1971 privind aplicarea regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați, cu lucrătorii care desfășoară activități independente și cu membrii familiilor acestora care se deplasează în cadrul Comunității (JO L 149, p. 2, Ediție specială, 05/vol. 1, p. 26), astfel cum a fost modificat — Prestații de invaliditate — Obstacol în calea exercitării dreptului la liberă circulație, care rezultă din existența unor regimuri de indemnizație diferite

      Dispozitivul

   Articolul 39 CE trebuie interpretat în sensul că se opune ca autoritățile competente ale unui stat membru să aplice o legislație națională care, conform articolului 40 alineatul (3) litera (b) din Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 al Consiliului din 14 iunie 1971 de aplicare a regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați, cu lucrătorii care desfășoară activități independente și cu membrii familiilor acestora care se deplasează în cadrul Comunității, în versiunea modificată și actualizată prin Regulamentul (CE) nr. 118/97 al Consiliului din 2 decembrie 1996, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 647/2005 al Parlamentului European și al Consiliului din 13 aprilie 2005, condiționează dobândirea dreptului la prestații de invaliditate de scurgerea unei perioade de un an de incapacitate primară, în cazul în care o asemenea aplicare are drept consecință faptul că un lucrător migrant a plătit în cadrul regimului de securitate socială al acestui stat membru contribuții pentru care nu va beneficia de prestații și este astfel dezavantajat în raport cu un lucrător care nu emigrează.

      (1)  JO C 79, 29.3.2008.


title: Cauza C-549/12 P: Recurs introdus la 29 noiembrie 2012 de Republica Federală Germania împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 19 septembrie 2012 în cauza T-265/08, Republica Federală Germania/Comisia Europeană

text:
               16.2.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 46/15

         Recurs introdus la 29 noiembrie 2012 de Republica Federală Germania împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 19 septembrie 2012 în cauza T-265/08, Republica Federală Germania/Comisia Europeană
   (Cauza C-549/12 P)
   2013/C 46/29
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: Republica Federală Germania (reprezentanți: T. Henze, Bevollmächtigter, U. Karpenstein și C. Johann, avocați)

      Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană, Regatul Spaniei, Republica Franceză, Regatul Țărilor de Jos

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curții:

               —

               anularea, pe de o parte, a Hotărârii Tribunalului Uniunii Europene din 19 septembrie 2012 în cauza T-265/08, Republica Federală Germnania, Regatul Spaniei (intervenient), Republica Franceză (intervenientă) și Regatul Țărilor de Jos (intervenient) împotriva Comisiei Europene privind anularea Deciziei C(2008) 1690 final a Comisiei din 30 aprilie 2008 privind reducerea contribuției financiare din Fondul European de Dezvoltare Regională (FEDR) acordate programului operațional în regiunea obiectiv nr. 1 a landului Turingia (Germania) (1994-1999), în conformitate cu Decizia C(94) 1939/5 a Comisiei din 5 august 1994
                     și
                  , pe de altă parte, a Deciziei C(2008) 1690 final a Comisiei din 30 aprilie 2008 privind reducerea contribuției financiare din Fondul European de Dezvoltare Regională (FEDR) acordate programului operațional în regiunea obiectiv nr. 1 a landului Turingia (Germania) (1994-1999), în conformitate cu Decizia C(94) 1939/5 a Comisiei din 5 august 1994,

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prezentul recurs privește Hotărârea Tribunalului Uniunii Europene din 19 septembrie 2012 în cauza T-265/08, Republica Federală Germnania, Regatul Spaniei (intervenient), Republica Franceză (intervenientă) și Regatul Țărilor de Jos (intervenient) împotriva Comisiei Europene privind anularea Deciziei C(2008) 1690 final a Comisiei din 30 aprilie 2008 privind reducerea contribuției financiare din Fondul European de Dezvoltare Regională (FEDR) acordate programului operațional în regiunea obiectiv nr. 1 a landului Turingia (Germania) (1994-1999), în conformitate cu Decizia C(94) 1939/5 a Comisiei din 5 august 1994.
   În susținerea recursului, recurenta invocă două motive:

               Tribunalul a încălcat articolul 24 alineatul (2) din Regulamentul (CEE) nr. 4253/88 (1) al Consiliului din 19 decembrie 1988 coroborat cu articolul 1 din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2988/95 (2) al Consiliului din 18 decembrie 1995 și principiul competențelor atribuite [articolul 5 alineatul (2) TUE, articolul 7 TFUE, ex articolul 5 CE], întrucât a săvârșit o eroare de drept atunci când a admis că pot constitui „abateri” care autorizează Comisia să efectueze corecții financiare chiar și erorile administrative ale autorităților naționale (primul aspect al primului motiv de recurs). Chiar dacă o corecție financiară cauzată de erori administrative s-ar circumscrie principiului menționat, hotărârea atacată ar trebui anulată deoarece Tribunal a recunoscut, săvârșind astfel o eroare de drept, că încălcările dreptului național și erorile care nu aveau efect asupra bugetului Uniunii pot constitui „abateri” care justifică corecții financiare (al doilea aspect al primului motiv).

               De asemenea, Tribunalul a încălcat articolul 24 alineatul (2) din Regulamentul nr. 4253/88 coroborat cu principiul competențelor atribuite [articolul 5 alineatul (2) TUE, articolul 7 TFUE] prin faptul că a autorizat Comisia să efectueze corecții financiare extrapolate, săvârșind astfel o eroare de drept (primul aspect al celui de al doilea motiv de recurs). Or, chiar dacă ar exista în principiu un drept la extrapolare, Tribunalul ar fi săvârșit o eroare de drept confirmând modurile în care a fost pus în aplicare în speță. Pe de o parte, nu s-a stabilit oricum existența niciunui prejudiciu adus bugetului Uniunii raportat la o parte a proiectelor contestate. Pe de altă parte, Comisia nu ar fi trebuit să califice o parte din erorile reproșate ca fiind sistemice (al doilea aspect al celui de al doilea motiv de recurs).

      (1)  Regulamentul (CEE) nr. 4253/88 al Consiliului din 19 decembrie 1988 de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 2052/88 privind coordonarea colaborării între diferite fonduri structurale, pe de o parte, și între acestea și cele ale Băncii Europene de Investiții și ale altor instrumente financiare existente, pe de altă parte (JO L 374, p. 1).

      (2)  Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2988/95 al Consiliului din 18 decembrie 1995 privind protecția intereselor financiare ale Comunităților Europene (JO L 312, p. 1, Ediție specială, 01/vol. 1, p. 166).


title: Cauza C-474/15 P: Recurs introdus la 23 iulie 2015 de Harper Hygienics S.A. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 13 mai 2015 în cauza T-363/13, Harper Hygienics S.A./Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală – Clinique Laboratories (CLEANIC natural beauty)

text:
               5.9.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 326/6

         Recurs introdus la 23 iulie 2015 de Harper Hygienics S.A. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 13 mai 2015 în cauza T-363/13, Harper Hygienics S.A./Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală – Clinique Laboratories (CLEANIC natural beauty)
   (Cauza C-474/15 P)
   (2016/C 326/08)
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Recurentă: Harper Hygienics S.A. (reprezentant: D. Rzążewska, avocat)

      Celelalte părți din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală, Clinique Laboratories, LLC
   Prin Ordonanța din 7 aprilie 2016, Curtea (Camera a zecea) a respins recursul, în parte ca fiind inadmisibil și în rest ca fiind nefondat.