title: Cauza T-369/06: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 9 septembrie 2009 — Holland Malt/Comisia ( Ajutoare de stat — Producție de malț — Ajutor pentru investiții — Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața comună — Atingere adusă concurenței — Afectarea schimburilor comerciale dintre statele membre — Obligația de motivare — Liniile directoare privind ajutoarele de stat în sectorul agricol )

text:
               24.10.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 256/23

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 9 septembrie 2009 — Holland Malt/Comisia
   (Cauza T-369/06) (1)

   („Ajutoare de stat - Producție de malț - Ajutor pentru investiții - Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața comună - Atingere adusă concurenței - Afectarea schimburilor comerciale dintre statele membre - Obligația de motivare - Liniile directoare privind ajutoarele de stat în sectorul agricol”)
   2009/C 256/40
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Holland Malt BV (Lieshout, Țările de Jos) (reprezentanți: inițial O. Brouwer și D. Mes, ulterior O. Brouwer, A. Stoffer și P. Schepens, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: T. Scharf și A. Stobiecka-Kuik, agenți)

      Intervenient în susținerea reclamantei: Regatul Țărilor de Jos (reprezentanți: C. Wissels, M. de Grave, C. ten Dam și Y. de Vries, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei 2007/59/CE a Comisiei din 26 septembrie 2006 privind ajutorul de stat acordat de Țările de Jos în favoarea Holland Malt BV (JO L 32, p. 76)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Holland Malt BV suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Comisie.

               3.

               Regatul Țărilor de Jos suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 42, 24.2.2007.


title: Cauza C-242/16: Ordonanța președintelui Camerei a doua a Curții din 14 februarie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Supremo Tribunal de Justiça – Portugalia) – José Rui Garrett Pontes Pedroso/Netjets Management Limited

text:
               24.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/13

         Ordonanța președintelui Camerei a doua a Curții din 14 februarie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Supremo Tribunal de Justiça – Portugalia) – José Rui Garrett Pontes Pedroso/Netjets Management Limited
   (Cauza C-242/16) (1)

   (2017/C 129/20)
   Limba de procedură: portugheza
   Președintele Curții a doua a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 251, 11.7.2016.


title: Cauza F-78/12: Acțiune introdusă la 25 iulie 2012 — ZZ/Consiliul

text:
               29.9.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 295/34

         Acțiune introdusă la 25 iulie 2012 — ZZ/Consiliul
   (Cauza F-78/12)
   2012/C 295/59
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: ZZ (reprezentant: M. Velardo, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei Consiliului de neincludere a reclamantei pe lista funcționarilor promovabili pentru anul 2011

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei din 12 septembrie 2011 a Secretariatului General al Consiliului, precum și a Deciziei AIPN din 18 aprilie 2012 de neincludere a reclamantei pe lista funcționarilor promovabili;

               —

               obligarea Consiliului la repararea prejudiciilor materiale și morale evaluate provizoriu la 40 000 de euro, care vor fi stabilite mai exact în cursul procedurii, precum și la plata dobânzilor compensatorii și moratorii la rata de 6,75 %;

               —

               obligarea Consiliul la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-199/08: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 10 septembrie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Oberster Gerichtshof — Austria) — Dr. Erhard Eschig/UNIQA Sachversicherung AG [Asigurare de protecție juridică — Directiva 87/344/CEE — Articolul 4 alineatul (1) — Libera alegere a unui avocat de către asigurat — Limitare contractuală — Pluralitate de asigurați prejudiciați ca urmare a aceluiași eveniment — Alegerea reprezentantului legal de către asigurător]

text:
               7.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 267/19

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 10 septembrie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Oberster Gerichtshof — Austria) — Dr. Erhard Eschig/UNIQA Sachversicherung AG
   (Cauza C-199/08) (1)

   (Asigurare de protecție juridică - Directiva 87/344/CEE - Articolul 4 alineatul (1) - Libera alegere a unui avocat de către asigurat - Limitare contractuală - Pluralitate de asigurați prejudiciați ca urmare a aceluiași eveniment - Alegerea reprezentantului legal de către asigurător)
   2009/C 267/32
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Oberster Gerichtshof

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Dr. Erhard Eschig

      Pârâtă: UNIQA Sachversicherung AG

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Oberster Gerichtshof (Austria) — Interpretarea articolului 4 alineatul (1) din Directiva 87/344/CEE a Consiliului din 22 iunie 1987 de coordonare a actelor cu putere de lege și a actelor administrative privind asigurarea de protecție juridică (JO L 185, p. 77, Ediție specială, 06/vol. 1, p. 186) — Clauză cuprinsă în condițiile generale de asigurare ale unui asigurător de protecție juridică, prin care asigurătorul este abilitat să aleagă un reprezentant legal în cazul producerii riscurilor asigurate în care un număr considerabil de asigurați este prejudiciat ca urmare a aceluiași eveniment și prin care, în consecință, se limitează dreptul asiguratului individual de a-și alege liber un avocat (așa-numita „clauză a prejudiciului colectiv”)

      Dispozitivul

   Articolul 4 alineatul (1) litera (a) din Directiva 87/344/CEE a Consiliului din 22 iunie 1987 de coordonare a actelor cu putere de lege și a actelor administrative privind asigurarea de protecție juridică trebuie interpretat în sensul că asigurătorul de protecție juridică nu își poate rezerva dreptul de alege el însuși, atunci când un număr mare de asigurați sunt prejudiciați ca urmare a aceluiași eveniment, reprezentantul legal al tuturor asiguraților în cauză.

      (1)  JO C 197, 2.8.2008.


title: Cauza C-555/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado Contencioso-Administrativo n ° 6 de Murcia (Spania) la 3 decembrie 2014 – IOS Finance EFC S.A./Servicio Murciano de Salud

text:
               16.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 56/10

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado Contencioso-Administrativo no 6 de Murcia (Spania) la 3 decembrie 2014 – IOS Finance EFC S.A./Servicio Murciano de Salud
   (Cauza C-555/14)
   (2015/C 056/12)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Juzgado Contencioso-Administrativo no 6 de Murcia

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: IOS Finance EFC S.A.

      Pârât: Servicio Murciano de Salud

      Întrebările preliminare

   Având în vedere dispozițiile articolului 4 alineatul (1), ale articolului 6, ale articolului 7 alineatele (2) și (3) din Directiva 2011/7/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 februarie 2011 privind combaterea întârzierii în efectuarea plăților în tranzacțiile comerciale (1):

               1)

               Articolul 7 alineatul (2) din directivă trebuie interpretat în sensul că un stat membru nu poate condiționa recuperarea datoriei principale de renunțarea la dobânzile de întârziere?

               2)

               Articolul 7 alineatul (3) din directivă trebuie interpretat în sensul că un stat membru nu poate condiționa recuperarea datoriei principale de renunțarea la cheltuielile de recuperare?

               3)

               În cazul unui răspuns afirmativ la cele două întrebări, un debitor care are calitatea de putere adjudecătoare poate invoca autonomia de voință a părților pentru a eluda obligația sa de plată a dobânzilor de întârziere și a cheltuielilor de recuperare?

      (1)  JO L 48, p. 1.


title: Hotărârea Curții din 20 septembrie 2011 în cauza E-5/11 – Autoritatea AELS de Supraveghere/Regatul Norvegiei [Nerespectarea de către o parte contractantă a obligațiilor sale – Regulamentul (CE) nr. 1406/2002 al Parlamentului European și al Consiliului din 27 iunie 2002 de instituire a unei Agenții Europene pentru Siguranță Maritimă – Regulamentul (CE) nr. 1891/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2006 privind finanțarea multianuală a acțiunilor Agenției Europene pentru Siguranța Maritimă în domeniul combaterii poluării cauzate de nave, de modificare a Regulamentului (CE) nr. 1406/2002]

text:
               22.12.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 374/15

         HOTĂRÂREA CURȚII
   din 20 septembrie 2011
   în cauza E-5/11
   Autoritatea AELS de Supraveghere/Regatul Norvegiei
   [Nerespectarea de către o parte contractantă a obligațiilor sale – Regulamentul (CE) nr. 1406/2002 al Parlamentului European și al Consiliului din 27 iunie 2002 de instituire a unei Agenții Europene pentru Siguranță Maritimă – Regulamentul (CE) nr. 1891/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2006 privind finanțarea multianuală a acțiunilor Agenției Europene pentru Siguranța Maritimă în domeniul combaterii poluării cauzate de nave, de modificare a Regulamentului (CE) nr. 1406/2002]
   2011/C 374/10
   În cauza E-5/11, Autoritatea AELS de Supraveghere/Regatul Norvegiei – CERERE de declarare a faptului că, prin neadoptarea măsurilor necesare pentru a face ca: (a) actul menționat la punctul 56o din capitolul V din anexa XIII la Acordul privind Spațiul Economic European [Regulamentul (CE) nr. 1406/2002 al Parlamentului European și al Consiliului din 27 iunie 2002 de instituire a unei Agenții Europene pentru Siguranță Maritimă], astfel cum a fost adaptat la Acordul privind SEE prin Protocolul 1 la acesta; și (b) actul menționat la punctul 56oa din capitolul V din anexa XIII la Acordul privind Spațiul Economic European [Regulamentul (CE) nr. 1891/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2006 privind finanțarea multianuală a acțiunilor Agenției Europene pentru Siguranța Maritimă în domeniul combaterii poluării cauzate de nave, de modificare a Regulamentului (CE) nr. 1406/2002], astfel cum a fost adaptat la Acordul privind SEE prin Protocolul 1 la acesta, să fie parte din ordinea sa juridică internă în termenul prevăzut, Regatul Norvegiei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 7 din Acordul privind SEE, Curtea, alcătuită din judecătorii Carl Baudenbacher, președinte, Per Christiansen și Páll Hreinsson (judecător-raportor), a pronunțat o hotărâre în data de 20 septembrie 2011, al cărei dispozitiv prevede următoarele:
   Prin prezenta, Curtea:

               1.

               Declară că, prin neadoptarea măsurilor necesare pentru a face ca: (a) actul menționat la punctul 56o din capitolul V din anexa XIII la Acordul privind Spațiul Economic European [Regulamentul (CE) nr. 1406/2002 al Parlamentului European și al Consiliului din 27 iunie 2002 de instituire a unei Agenții Europene pentru Siguranță Maritimă], astfel cum a fost adaptat la Acordul privind SEE prin Protocolul 1 la acesta; și (b) actul menționat la punctul 56oa din capitolul V din anexa XIII la Acordul privind Spațiul Economic European [Regulamentul (CE) nr. 1891/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2006 privind finanțarea multianuală a acțiunilor Agenției Europene pentru Siguranța Maritimă în domeniul combaterii poluării cauzate de nave, de modificare a Regulamentului (CE) nr. 1406/2002], astfel cum a fost adaptat la Acordul privind SEE prin Protocolul 1 la acesta, să fie parte din ordinea sa juridică internă în termenul prevăzut, Regatul Norvegiei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în conformitate cu articolul 7 din Acordul privind SEE.

               2.

               Dispune ca Regatul Norvegiei să suporte cheltuielile de judecată.


title: Cauza T-368/13: Hotărârea Tribunalului din 10 februarie 2015 – Boehringer Ingelheim International/OAPI – Lehning entreprise (ANGIPAX) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale ANGIPAX — Marca comunitară verbală anterioară ANTISTAX — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               23.3.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 96/16

         Hotărârea Tribunalului din 10 februarie 2015 – Boehringer Ingelheim International/OAPI – Lehning entreprise (ANGIPAX)
   (Cauza T-368/13) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale ANGIPAX - Marca comunitară verbală anterioară ANTISTAX - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2015/C 096/19)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Boehringer Ingelheim International GmbH (Ingelheim am Rhein, Germania) (reprezentanți: inițial V. von Bomhard și D. Slopek, avocați, ulterior V. von Bomhard)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: S. Pétrequin și J. Crespo Carrillo, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Lehning entreprise SARL (Sainte-Barbe, Franța) (reprezentant: P. Demoly, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a OAPI din 29 aprilie 2013 (cazul R 571/2012-5) privind o procedură de opoziție între Boehringer Ingelheim International GmbH și Lehning entreprise SARL

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Boehringer Ingelheim International GmbH la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a cheltuielilor indispensabile efectuate de Lehning entreprise SARL pentru buna desfășurare a procedurii în fața Camerei de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI).

      (1)  JO C 260, 7.9.2013.


title: Cauza T-383/03: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 17 noiembrie 2008 — Hynix Semiconductor/Consiliul

text:
               10.1.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 6/42

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 17 noiembrie 2008 — Hynix Semiconductor/Consiliul
   (Cauza T-383/03) (1)

   (2009/C 6/83)

      Limba de procedură: engleza

   Președintele Camerei a șasea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 21, 24.1.2004.


title: Cauza C-277/12: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 24 octombrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Augstākās tiesas Senāts — Letonia) — Vitālijs Drozdovs/AAS „Baltikums” [Asigurare obligatorie de răspundere civilă pentru pagubele produse de autovehicule — Directiva 72/166/CEE — Articolul 3 alineatul (1) — Directiva 90/232/CEE — Articolul 1 — Accident rutier — Decesul părinților solicitantului minor — Drept la despăgubire al copilului — Prejudiciu moral — Despăgubire — Acoperire prin asigurarea obligatorie]

text:
               14.12.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 367/17

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 24 octombrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Augstākās tiesas Senāts — Letonia) — Vitālijs Drozdovs/AAS „Baltikums”
   (Cauza C-277/12) (1)

   (Asigurare obligatorie de răspundere civilă pentru pagubele produse de autovehicule - Directiva 72/166/CEE - Articolul 3 alineatul (1) - Directiva 90/232/CEE - Articolul 1 - Accident rutier - Decesul părinților solicitantului minor - Drept la despăgubire al copilului - Prejudiciu moral - Despăgubire - Acoperire prin asigurarea obligatorie)
   2013/C 367/28
   Limba de procedură: letona

      Instanța de trimitere

   Augstākās tiesas Senāts

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Vitālijs Drozdovs

      Pârâtă: AAS „Baltikums”

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Augstakas tiesas Senats — Interpretarea articolului 3 din Prima directivă 72/166/CEE a Consiliului din 24 aprilie 1972 privind apropierea legislațiilor statelor membre cu privire la asigurarea de răspundere civilă auto și introducerea obligației de asigurare a acestei răspunderi (JO L 103, p. 1, Ediție specială, 06/vol. 1, p. 10) precum și a articolelor 1 și 2 din A doua directivă 84/5/CEE a Consiliului din 30 decembrie 1983 privind apropierea legislațiilor statelor membre privind asigurarea de răspundere civilă pentru pagubele produse de autovehicule (JO 1984 L 8, p. 17, Ediție specială, 06/vol. 1, p. 104) — Asigurare de răspundere civilă auto — Stabilirea prejudiciilor acoperite în mod obligatoriu de asigurarea de răspundere civilă auto — Posibilitate de a include prejudiciul moral în despăgubirea obligatorie pentru prejudiciul corporal — Reglementare națională care prevede un cuantum al despăgubirii pentru dureri și suferințe psihologice net inferior cuantumului stabilit de directivele pentru despăgubirea prejudiciilor corporale

      Dispozitivul

               1.

               Articolul 3 alineatul (1) din Directiva 72/166/CEE a Consiliului din 24 aprilie 1972 privind apropierea legislațiilor statelor membre cu privire la asigurarea de răspundere civilă auto și introducerea obligației de asigurare a acestei răspunderi și articolul 1 alineatele (1) și (2) din A doua directivă 84/5/CEE a Consiliului din 30 decembrie 1983 privind apropierea legislațiilor statelor membre privind asigurarea de răspundere civilă pentru pagubele produse de autovehicule trebuie interpretate în sensul că asigurarea obligatorie de răspundere civilă pentru pagubele produse de autovehicule trebuie să acopere despăgubirea pentru prejudiciile morale suferite de persoanele apropiate victimelor decedate într-un accident rutier, în măsura în care această despăgubire este prevăzută în temeiul răspunderii civile a asiguratului de dreptul național aplicabil litigiului principal.

               2.

               Articolul 3 alineatul (1) din Directiva 72/166 și articolul 1 alineatele (1) și (2) din A doua directivă 84/5 trebuie interpretate în sensul că se opun unor dispoziții naționale potrivit cărora asigurarea obligatorie de răspundere civilă pentru pagubele produse de autovehicule nu acoperă despăgubirea pentru prejudiciul moral datorată, potrivit dreptului național al răspunderii civile, ca urmare a decesului unor membri ai familiei apropiate într un accident rutier decât până la concurența unei valori maxime inferioare celor stabilite la articolul 1 alineatul (2) din A doua directivă 84/5.

      (1)  JO C 235, 4.8.2012.


title: Cauza C-522/15 P: Recurs introdus la 28 septembrie 2015 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 15 iulie 2015 în cauzele conexate T-389/10 și T-419/10

text:
               7.12.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 406/26

         Recurs introdus la 28 septembrie 2015 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 15 iulie 2015 în cauzele conexate T-389/10 și T-419/10
   (Cauza C-522/15 P)
   (2015/C 406/26)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: P. Rossi și V. Bottka, agenți)

      Celelalte părți din procedură: Siderurgica Latina Martin SpA (SLM), Ori Martin SA

      Concluziile recurentei

   Comisia solicită Curții:

               (i)

               anularea hotărârii atacate în măsura în care reduce cuantumul de bază al amenzii aplicate SLM, stabilind că decizia atacată nu ținuse seama de faptul că, pentru o parte a încălcării, SLM nu a participat la aspectul extern al Club Italia;

               (ii)

               anularea hotărârii atacate în măsura în care reduce cuantumul amenzii aplicate SLM la 1,956 milioane de euro și suprimă amenda aplicată SLM în solidar cu Ori Martin;

               (iii)

               în cadrul exercitării competenței sale de fond, recalcularea cuantumului amenzii care trebuie aplicată, în conformitate cu cererea Comisiei;

               (iv)

               obligarea reclamantelor din primă instanță la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

               (i)

               Tribunalul a denaturat faptele considerând în mod eronat că cuantumul de bază al amenzii aplicate SLM în decizia atacată era de 19,8 milioane de euro, iar nu de 15,965 milioane de euro, astfel cum s-a stabilit în a doua decizie modificativă, din care 14 milioane de euro în solidar cu Ori Martin.

               (ii)

               Tribunalul a săvârșit o eroare de drept referitoare la aplicarea normelor în materia răspunderii solidare pentru amenzi și la calculul plafonului de 10 %, întrucât a stabilit cuantumul final al amenzii aplicate SLM la 1,956 milioane de euro în temeiul limitei legale de 10 % din cifra de afaceri totală a SLM în cursul anului de referință stabilită la articolul 23 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (1). În speță, hotărârea ar fi trebuit să indice că SLM era obligată nu numai la plata a 1,956 milioane de euro cu titlu individual, ci și la plata a 13,3 milioane de euro suplimentare în solidar cu Ori Martin. Astfel, calculul plafoanelor trebuia efectuat diferit pentru SLM considerată în mod individual în ceea ce privește perioada din participarea sa la încălcare în care nu era deținută de Ori Martin (plafon calculat după cifra de afaceri mondială a SLM) și pentru SLM considerată în solidar cu Ori Martin în privința perioadei în care filiala era deținută de societatea-mamă (plafon calculat după cifra de afaceri mondială a Ori Martin, care nu a fost atins în speță).

      (1)  JO L 1, 4.1.2003, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 167.


title: Cauza T-141/12: Acțiune introdusă la 26 martie 2012 — Pro-Duo/OAPI — El Corte Inglés (GO!)

text:
               9.6.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 165/26

         Acțiune introdusă la 26 martie 2012 — Pro-Duo/OAPI — El Corte Inglés (GO!)
   (Cauza T-141/12)
   2012/C 165/46
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Pro-Duo (Gent, Belgia) (reprezentant: T. Alkin, Barrister)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: El Corte Inglés, SA (Madrid, Spania)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Suspendarea procedurii până la finalizarea procedurii de anulare nr. 5011 C;

               —

               anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 19 ianuarie 2012 adoptate în cauza R 1373/2011-4, în măsura în care aceasta a refuzat să suspende procedura până la finalizarea procedurii de anulare, sau anularea deciziei în întregime și

               —

               obligarea persoanei care a formulat opoziția la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: Reclamanta

      Marca comunitară vizată: Marca figurativă reprezentată în culorile negru, alb și gri „GO!” pentru produse din clasa 3 — cererea de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 8859712

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca sau semnul invocat: Înregistrarea mărcii comunitare nr. 6070981 a mărcii figurative „GO GLORIA ORTIZ” pentru produse din clasa 3

      Decizia diviziei de opoziție: Admite opoziția

      Decizia camerei de recurs: Respinge calea de atac

      Motivele invocate: Camera de recurs a OAPI a săvârșit o eroare de drept prin faptul că nu a suspendat procedura; pe de altă parte, încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului, întrucât camera de recurs a stabilit în mod greșit că exista un risc de confuzie între cele două mărci.


title: Cauzele conexate T-289/11, T-290/11 și T-521/11: Hotărârea Tribunalului din 6 septembrie 2013 — Deutsche Bahn și alții/Comisia ( „Concurență — Procedură administrativă — Decizie prin care se dispune o inspecție — Competențele de inspecție ale Comisiei — Dreptul la apărare — Proporționalitate — Obligația de motivare” )

text:
               19.10.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 304/15

         Hotărârea Tribunalului din 6 septembrie 2013 — Deutsche Bahn și alții/Comisia
   (Cauzele conexate T-289/11, T-290/11 și T-521/11) (1)

   (Concurență - Procedură administrativă - Decizie prin care se dispune o inspecție - Competențele de inspecție ale Comisiei - Dreptul la apărare - Proporționalitate - Obligația de motivare)
   2013/C 304/25
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamante: Deutsche Bahn AG (Berlin, Germania), DB Mobility Logistics AG (Berlin), DB Energie GmbH (Frankfurt pe Main, Germania), DB Netz AG (Frankfurt pe Main), DB Schenker Rail GmbH (Mainz, Germania), DB Schenker Rail Deutschland AG (Mainz), Deutsche Umschlaggesellschaft Schiene-Straße mbH (DUSS) (Bodenheim, Germania) (reprezentanți: W. Deselaers, O. Mross și J. Brückner, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Malferrari, N. von Lingen și R. Sauer, agenți)

      Interveniente în susținerea pârâtei: Regatul Spaniei (reprezentanți: inițial, în cauzele T-289/11 și T-290/11, M. Muñoz Pérez, ulterior, în cauzele T-289/11, T-290/11 și T-521/11, S. Centeno Huerta, abogados del Estado), Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Simm și F. Florindo Gijón, agenți) și Autoritatea de Supraveghere AELS (reprezentanți: X. A. Lewis, M. Schneider și M. Moustakali, agenți)

      Obiectul

   Cereri de anulare ale Deciziilor C(2011) 1774 din 14 martie 2011, C(2011) 2365 din 30 martie 2011 și C(2011) 5230 din 14 iulie 2011 ale Comisiei prin care se dispun inspecții conform articolului 20 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului la Deutsche Bahn AG, precum și la toate filialele acesteia (cazurile COMP/39.678 și COMP/39.731)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunile.

               2.

               Deutsche Bahn AG, DB Mobility Logistics AG, DB Energie GmbH, DB Netz AG, DB Schenker Rail GmbH, DB Schenker Rail Deutschland AG și Deutsche Umschlaggesellschaft Schiene Straße (DUSS) mbH suportă cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană, precum și propriile cheltuieli de judecată.

               3.

               Consiliul Uniunii Europene, Autoritatea de Supraveghere AELS și Regatul Spaniei suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 238, 13.8.2011.


title: Cauza T-461/12: Hotărârea Tribunalului din 9 septembrie 2014 – Hansestadt Lübeck/Comisia [ „Ajutoare de stat — Taxe de aeroport — Aeroportul din Lübeck — Decizie de deschidere a procedurii prevăzute la articolul 108 alineatul (2) TFUE — Articolul 107 alineatul (1) TFUE — Eroare vădită de apreciere — Articolul 10 din Regulamentul (CE) nr. 659/1999” ]

text:
               20.10.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 372/15

         Hotărârea Tribunalului din 9 septembrie 2014 – Hansestadt Lübeck/Comisia
   (Cauza T-461/12) (1)

   ([„Ajutoare de stat - Taxe de aeroport - Aeroportul din Lübeck - Decizie de deschidere a procedurii prevăzute la articolul 108 alineatul (2) TFUE - Articolul 107 alineatul (1) TFUE - Eroare vădită de apreciere - Articolul 10 din Regulamentul (CE) nr. 659/1999”])
   2014/C 372/19
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamant: Hansestadt Lübeck (Germania), succesor în drepturi al Flughafen Lübeck GmbH, (reprezentanți: M. Núñez Müller, J. Dammann de Chapto și T. Becker, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: T. Maxian Rusche și R. Sauer, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare în parte a Deciziei C(2012) 1012 final a Comisiei din 22 februarie 2012 privind ajutoarele de stat SA.27585 și SA.31149 (2012/C) (ex NN/2012, ex CP 31/2009 și CP 162/2010) – Germania, în măsura în care această decizie privește regulamentul referitor la taxele pentru aeroportul din Lübeck (Germania) adoptat în anul 2006.

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia C(2012) 1012 final a Comisiei din 22 februarie 2012 privind ajutoarele de stat SA.27585 și SA.31149 (2012/C) (ex NN/2012, ex CP 31/2009 și CP 162/2010) – Germania, în măsura în care această decizie privește regulamentul referitor la taxele pentru aeroportul din Lübeck adoptat în anul 2006.

               2)

               Respinge în rest acțiunea.

               3)

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și jumătate din cheltuielile de judecată efectuate de Hansestadt Lübeck.

      (1)  JO C 379, 8.12.2012.


title: Cauza T-453/13: Hotărârea Tribunalului din 12 februarie 2015 – Klaes/OAPI – Klaes Kunststoffe (Klaes) [„Marcă comunitară – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale Klaes – Marcă comunitară figurativă anterioară Klaes – Motiv relativ de refuz – Risc de confuzie – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               30.3.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 107/26

      Hotărârea Tribunalului din 12 februarie 2015 – Klaes/OAPI – Klaes Kunststoffe (Klaes)
      (Cauza T-453/13) (1)

      ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale Klaes - Marcă comunitară figurativă anterioară Klaes - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
      (2015/C 107/35)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Horst Klaes GmbH & Co. KG (Bad Neuenahr-Ahrweiler, Germania) (reprezentant: B. Dix, avocat)

         Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Pohlmann, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Klaes Kunststoffe GmbH (Neuenrade, Germania) (reprezentanți: inițial J. Schneider, ulterior S. Schweyer, avocați)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 6 iunie 2013 (cauza R 1206/2012-1), privind o procedură de opoziție între Horst Klaes GmbH & Co. KG și Klaes Kunststoffe GmbH

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Horst Klaes GmbH & Co. KG suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI).

                  3)

                  Klaes Kunststoffe GmbH suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 313, 26.10.2013.


title: Cauza T-387/12: Hotărârea Tribunalului din 5 februarie 2015 – Italia/Comisia ( „FEOGA — Secțiunea «Garantare»  — FEGA și FEADR — Cheltuieli excluse de la finanțare — Fructe și legume — Sectorul prelucrării roșiilor — Ajutoare acordate organizațiilor de producători — Cheltuieli efectuate de Italia — Articolul 7 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 1258/1999 — Articolul 31 din Regulamentul (CE) nr. 1290/2005 — Corecţie forfetară” )

text:
               23.3.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 96/11

         Hotărârea Tribunalului din 5 februarie 2015 – Italia/Comisia
   (Cauza T-387/12) (1)

   ((„FEOGA - Secțiunea «Garantare» - FEGA și FEADR - Cheltuieli excluse de la finanțare - Fructe și legume - Sectorul prelucrării roșiilor - Ajutoare acordate organizațiilor de producători - Cheltuieli efectuate de Italia - Articolul 7 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 1258/1999 - Articolul 31 din Regulamentul (CE) nr. 1290/2005 - Corecţie forfetară”))
   (2015/C 096/13)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Republica Italia (reprezentanți: G. Palmieri, agent, asistat de S. Fiorentino, avvocato dello Stato)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanţi: P. Rossi şi D. Bianchi, agenţi)

      Obiectul

   Cerere de anulare în parte a Deciziei de punere în aplicare 2012/336/UE a Comisiei din 22 iunie 2012 de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli contractate de statele membre în cadrul secțiunii Garantare a Fondului european de orientare și garantare agricolă (FEOGA), în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și în cadrul Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) (JO L 165, p. 83)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Republica Italiană la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 319, 20.10.2012.


title: Cauza T-410/03: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 18 iunie 2008 — Hoechst/Comisia Comunităților Europene ( Concurență — Înțelegeri — Piața sorbaților — Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE — Calculul cuantumului amenzilor — Obligația de motivare — Gravitatea și durata încălcării — Circumstanțe agravante — Principiul non bis in idem — Cooperare pe parcursul procedurii administrative — Acces la dosar — Durata procedurii )

text:
               2.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 197/19

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 18 iunie 2008 — Hoechst/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-410/03) (1)

   („Concurență - Înțelegeri - Piața sorbaților - Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE - Calculul cuantumului amenzilor - Obligația de motivare - Gravitatea și durata încălcării - Circumstanțe agravante - Principiul non bis in idem - Cooperare pe parcursul procedurii administrative - Acces la dosar - Durata procedurii’)
   (2008/C 197/31)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: Hoechst GmbH, anterior Hoechst AG (Frankfurt pe Main, Germania) (reprezentanți: inițial M. Klusmann și V. Turner, ulterior M. Klusmann, V. Turner și M. Rüba, și în cele din urmă M. Klusmann și V. Turner, avocats)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: inițial W. Mölls, O. Beynet și K. Mojzesowicz, ulterior W. Mölls și K. Mojzesowicz, agenți, asistați de A. Böhlke, avocat)
   Obiectul
   Cerere de anulare, în ceea ce o privește pe reclamantă, a Deciziei 2005/493/CE a Comisiei din 1 octombrie 2003 privind o procedură de aplicare a articolului 81 CE și a articolului 53 din Acordul privind SEE împotriva societăților Chisso Corporation, Daicel Chemical Industries Ltd, Hoechst AG, The Nippon Synthetic Chemical Industry Co. Ltd și Ueno Fine Chemicals Industry Ltd (cauza COMP/E-1/37.370 — Sorbați) (rezumat în JO 2005, L 182, p. 20), sau, în subsidiar, reducerea cuantumului amenzii aplicate reclamantei la un nivel adecvat.
   Dispozitivul

               1)

               Stabilește cuantumul amenzii aplicate societății Hoechst GmbH la 74,25 milioane de euro.

               2)

               Respinge celelalte capete de cerere.

               3)

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 59, 6.3.2004.


title: Cauza C-136/08 P: Recurs introdus la 3 aprilie 2008 de Japan Tobacco, Inc. împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a cincea) pronunțate la 30 ianuarie 2008 în cauza T-128/06, Japan Tobacco, Inc./Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) — Torrefacção Camelo

text:
               15.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/18

         Recurs introdus la 3 aprilie 2008 de Japan Tobacco, Inc. împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a cincea) pronunțate la 30 ianuarie 2008 în cauza T-128/06, Japan Tobacco, Inc./Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) — Torrefacção Camelo
   (Cauza C-136/08 P)
   (2008/C 209/26)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Recurentă: Japan Tobacco, Inc. (reprezentanți: A. Ortiz López, abogada, S. Ferrandis González, abogado și E. Ochoa Santamaría, abogada)

      Celelalte părți în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Torrefacção Camelo Lda

   Concluziile recurentei

               —

               Anularea Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță al Comunităților Europene din 30 ianuarie 2008 din cauza T-128/06 și pronunțarea unei hotărâri de modificare a deciziei amintite în sensul declarării necesității de a aplica interdicția din articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul privind marca comunitară (1) în prezenta cauză, și, prin urmare, în considerarea argumentelor prezentate de Japan Tobacco, să se dispună respingerea cererii de înregistrare a mărcii comunitare nr. 1 469 121;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Prin recursul formulat, recurenta susține că Tribunalul a încălcat Regulamentul privind marca comunitară și, în special dispozițiile articolului 8 alineatul (5) din regulament. Într-adevăr, în ciuda faptului că Tribunalul ar fi recunoscut notorietatea mărcii anterioare, similitudinea dintre mărci și legătura dintre produsele pe care le desemnează mărcile, acesta ar fi solicitat proba reală, efectivă și actuală a atingerii aduse mărcii anterioare, deși articolul citat anterior impunea, în privința recurentei, un simplu risc de atingere adus acestei mărci, de obținere a unui profit necuvenit din caracterul distinctiv sau riscul unui prejudiciu adus acesteia.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO 1994, L 11, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 146).


title: Cauza C-345/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal administratif de Montreuil (Franța) la 4 iulie 2011 — Continental Small Company Series of the DFA Investment Trust Co./Ministre du budget, des comptes publics, de la fonction publique et de la réforme de l'État

text:
               10.9.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/35

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal administratif de Montreuil (Franța) la 4 iulie 2011 — Continental Small Company Series of the DFA Investment Trust Co./Ministre du budget, des comptes publics, de la fonction publique et de la réforme de l'État
   (Cauza C-345/11)
   2011/C 269/71
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Tribunal administratif de Montreuil

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Continental Small Company Series of the DFA Investment Trust Co.

      Pârât: Ministre du budget, des comptes publics, de la fonction publique et de la réforme de l'État

      Întrebările preliminare

               1.

               Trebuie luată în considerare situația deținătorilor de titluri de participare, împreună cu cea a organismelor de plasament colectiv în valori mobiliare (OPCVM)?

               2.

               Într-o astfel de ipoteză, în ce condiții reținerea la sursă în litigiu ar putea fi considerată conformă cu principiul liberei circulații a capitalurilor?


title: Cauza F-3/06: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (camera întâi) din 16 ianuarie 2007 — Frankin și alții/Comisie (Funcționari — Obligația de asistență ce incumbă administrației — Refuz — Transferul drepturilor de pensie dobândite în Belgia)

text:
               24.2.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 42/47

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (camera întâi) din 16 ianuarie 2007 — Frankin și alții/Comisie
   (Cauza F-3/06) (1)

   (Funcționari - Obligația de asistență ce incumbă administrației - Refuz - Transferul drepturilor de pensie dobândite în Belgia)
   (2007/C 42/83)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamanți: Jacques Frankin (Sorée, Belgia) și alții (reprezentanți: G. Bouneou și F. Frabetti, avocats)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: L. Lozano Palacios și D. Martin, agenți)
   Obiectul cauzei
   Pe de o parte, anularea deciziei Comisiei de respingere a cererilor de asistență introduse de reclamanți în cadrul transferului drepturilor de pensie dobândite în Belgia și, pe de altă parte, o cerere de daune-interese
   Dispozitivul hotărârii

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Fiecare dintre părți va suporta propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 74 din 25.3.2006, p. 33.


title: Cauza T-358/07: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 28 aprilie 2008 — PubliCare Marketing Communications/OAPI (Publicare) ( Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii verbale comunitare Publicare — Termen de introducere a acțiunii — Caz fortuit — Eroare scuzabilă — Inadmisibilitate vădită )

text:
               21.6.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 158/17

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 28 aprilie 2008 — PubliCare Marketing Communications/OAPI (Publicare)
   (Cauza T-358/07) (1)

   („Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii verbale comunitare Publicare - Termen de introducere a acțiunii - Caz fortuit - Eroare scuzabilă - Inadmisibilitate vădită’)
   (2008/C 158/27)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: PubliCare Marketing Communications GmbH (Frankfurt am Main, Germania) (reprezentant: B. Mohr, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   Obiectul
   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 27 iunie 2007 (cauza R 157/2007-4) privind o cerere de înregistrare a semnului verbal Publicare ca marcă comunitară.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               PubliCare Marketing Communications GmbH suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 283, 24.11.2007.


title: Cauza C-43/06: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 24 mai 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Portugheză (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 85/384/CEE — Arhitecți — Recunoașterea reciprocă a diplomelor, certificatelor și a altor titluri oficiale de calificare — Necesitatea de a promova un test de admitere în ordinul arhitecților)

text:
               7.7.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 155/4

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 24 mai 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Portugheză
   (Cauza C-43/06) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 85/384/CEE - Arhitecți - Recunoașterea reciprocă a diplomelor, certificatelor și a altor titluri oficiale de calificare - Necesitatea de a promova un test de admitere în ordinul arhitecților)
   (2007/C 155/06)
   Limba de procedură: portugheza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: H. Støvlbæk și P. Guerra e Andrade, agenți)

      Pârâtă: Republica Portugheză (reprezentant: L. Fernandes, agent)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolelor 2 și 10 din Directiva 85/384/CEE a Consiliului din 10 iunie 1985 privind recunoașterea reciprocă a diplomelor, certificatelor și a altor titluri oficiale de calificare în domeniul arhitecturii, inclusiv a măsurilor destinate să faciliteze exercitarea efectivă a dreptului de stabilire și a libertății de a presta servicii (JO L 223, p. 15) — Cerința, pentru exercitarea profesiei de arhitect, a unui examen de admitere în ordinul arhitecților din statul de primire pentru arhitecții din alte state membre neînscriși în ordinul național respectiv
   Dispozitivul

               1)

               Impunând titularilor calificărilor profesionale în domeniul arhitecturii acordate de alte state membre să prezinte o dovadă privind admiterea în Ordinul arhitecților portughezi, dacă aceștia nu erau înscriși în ordinul arhitecților din alt stat membru, Republica Portugheză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 2 și 10 din Directiva 85/384/CEE a Consiliului din 10 iunie 1985 privind recunoașterea reciprocă a diplomelor, certificatelor și a altor titluri oficiale de calificare în domeniul arhitecturii, inclusiv a măsurilor destinate să faciliteze exercitarea efectivă a dreptului de stabilire și a libertății de a presta servicii, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2001/19/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 14 mai 2001.

               2)

               Obligă Republica Portugheză la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 86, 8.4.2006.


title: Cauza T-292/16: Acțiune introdusă la 7 iunie 2016 – Kaane American International Tobacco/EUIPO – Global Tobacco (GOLD MONT ORIGINAL Super Slims)

text:
               1.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 279/36

         Acțiune introdusă la 7 iunie 2016 – Kaane American International Tobacco/EUIPO – Global Tobacco (GOLD MONT ORIGINAL Super Slims)
   (Cauza T-292/16)
   (2016/C 279/51)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Kaane American International Tobacco Co. Ltd. (Jebel Ali, Emiratele Arabe Unite) (reprezentanți: G. Hinarejos Mulliez, I. Valdelomar Serrano, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Global Tobacco FZCO (Dubai, Emiratele Arabe Unite)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă care cuprinde elementele verbale „GOLD MONT ORIGINAL Super Slims” – marca Uniunii Europene nr. 11 361 714

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 8 aprilie 2016 în cauza R 2492/2014-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               admiterea prezentei acțiuni;

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               declararea suspendării căii de atac R 2492/2014-4 până când decizia pronunțată în cauza paralelă R 1857/2015-4 (atacată în prezent la Tribunal) rămâne definitivă;

               —

               obligarea EUIPO (camera de recurs) sau în subsidiar a celeilalte părți din procedură să suporte cheltuielile de judecată aferente prezentei proceduri.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea principiilor egalității în fața legii și imparțialității.


title: Cauza C-11/08: Ordonanța președintelui Curții din 3 octombrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Malta

text:
               10.1.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 6/18

         Ordonanța președintelui Curții din 3 octombrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Malta
   (Cauza C-11/08) (1)

   (2009/C 6/33)

      Limba de procedură: engleza

   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 51, 23.2.2008.


title: Cauza C-279/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Hannover (Germania) la 6 iunie 2014 – Catharina Smets, Franciscus Vereijken/TUIfly GmbH

text:
               8.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 303/18

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Hannover (Germania) la 6 iunie 2014 – Catharina Smets, Franciscus Vereijken/TUIfly GmbH
   (Cauza C-279/14)
   2014/C 303/23
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Landgericht Hannover

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Catharina Smets, Franciscus Vereijken

      Pârâtă: TUIfly GmbH

      Întrebările preliminare

               1)

               Regulamentul nr. 261/2004 (1), având în vedere considerentul (15), trebuie interpretat în sensul că producerea unei circumstanţe extraordinare care determină operatorul de transport aerian, după producerea acesteia, să devieze în mod deliberat zboruri şi să recupereze mai întâi zborurile afectate direct de circumstanţa extraordinară poate justifica o întârziere în sensul articolului 5 din regulament şi exonera operatorul de transport aerian de obligaţia de compensare în temeiul articolului 5 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 261/2004 faţă de pasagerul al cărui zbor este efectuat abia după înlăturarea circumstanţei menţionate şi după ce toate zborurile au putut fi recuperate?

               2)

               În acest context, articolul 5 alineatul (3) din Regulamentul nr. 261/2004 trebuie interpretat în sensul că operatorul de transport aerian care efectuează zboruri în sistem de rotaţie a luat toate măsurile posibile şi prin urmare este exonerat de obligaţia sa de compensare în cazul în care transportă mai întâi pasageri al căror zbor este deja întârziat în mod considerabil ca urmare directă a unei circumstanţe extraordinare cu aparatele utilizate în principiu în cadrul rotaţiei?

               3)

               Ţinând seama de considerentul (15), trebuie să se considere că numai avionul afectat în mod direct de grevă poate fi vizat de circumstanţe extraordinare care pot privi unul sau mai multe zboruri sau sfera se extinde la mai multe avioane?

               4)

               În cadrul măsurilor posibile prevăzute la articolul 5 alineatul (3) din Regulamentul nr. 261/2004, se permite companiei aeriene să utilizeze avioane neafectate în vederea minimizării consecinţelor grevei pentru pasagerii direct afectaţi, repartizând astfel consecinţele unei greve asupra mai multor avioane şi pasageri?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 (JO L 46, p. 1, Ediţie specială, 07/vol. 12, p. 218).


title: Cauza T-44/06: Hotărârea Tribunalului din 7 iulie 2010 — Comisia/Hellenic Ventures și alții ( „Clauză compromisorie — Acțiune pentru crearea și dezvoltarea unor fonduri de capital de lansare — Rezilierea contractului — Acțiune introdusă împotriva asociaților unei societăți — Inadmisibilitate — Restituirea sumelor avansate — Dobânzi” )

text:
               14.8.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 221/34

         Hotărârea Tribunalului din 7 iulie 2010 — Comisia/Hellenic Ventures și alții
   (Cauza T-44/06) (1)

   (Clauză compromisorie - Acțiune pentru crearea și dezvoltarea unor fonduri de capital de lansare - Rezilierea contractului - Acțiune introdusă împotriva asociaților unei societăți - Inadmisibilitate - Restituirea sumelor avansate - Dobânzi)
   2010/C 221/53
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: M. Patakia, agent, asistat de S. Chatzigiannis, avocat)

      Pârâți: Hellenic Ventures — Elliniki Etaireia Epicheirimatikis Protovoulias AE (Atena, Grecia); Konstantinos Katsigiannis (Atena); Panagiotis Chronopoulos (Atena); și Nikolaos Poulakos (Atena) (reprezentatnți: V. Christianos și V. Vlassi, avocați)

      Obiectul

   Acțiune introdusă în temeiul articolului 238 CE, prin care Comisia solicită obligarea pârâților la restituirea unui avans vărsat în executarea contractului „Seed Fund 601”, încheiat între Comisie și societatea pârâtă.

      Dispozitivul

               1.

               Obligă Hellenic Ventures — Elliniki Etaireia Epicheirimatikis Protovoulias AE la plata către Comisia Europeană a sumei de 70 000 de euro, majorată cu dobânzi de întârziere calculate la nivelul dobânzii legale belgiene începând de la 25 aprilie 1999 și până placa completă a datoriei.

               2.

               Respinge celelalte capete de cerere.

               3.

               Obligă Helenic Ventures la plata cheltuielilor de judecată, cu excepția celor efectuate de domnii Konstantinos Katsigiannis, Panagiotis Chronopoulos și Nikolaos Poulakos.

               4.

               Obligă Comisia la plata cheltuielilor de judecată efectuate de domnii Katsigiannis, Chronopoulos și Poulakos.

      (1)  JO C 86, 8.4.2006.


title: Cauza C-122/12 P: Recurs introdus la 5 martie 2012 de Bernhard Rintisch împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 16 decembrie 2011 în cauza T-152/09, Bernhard Rintisch/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

text:
               9.6.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 165/10

         Recurs introdus la 5 martie 2012 de Bernhard Rintisch împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 16 decembrie 2011 în cauza T-152/09, Bernhard Rintisch/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)
   (Cauza C-122/12 P)
   2012/C 165/17
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurent: Bernhard Rintisch (reprezentant: A. Dreyer, Rechtsanwalt)

      Celelalte părți în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI), Valfleuri Pâtes alimentaires SA

      Concluziile recurentului

   Recurentul solicită Curții:

               —

               anularea Hotărârii Camerei a șaptea a Tribunalului din 16 decembrie 2011 în cauza T-152/09;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului, recurentul invocă încălcarea de către Tribunal a articolului 74 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului (1) [în prezent articolul 76 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 (2)] și abuzul de putere. În opinia recurentului, Tribunalul a interpretat eronat articolul 74 alineatul (2) din Regulamentul nr. 40/94 atunci când a statuat că Camera de recurs a decis în mod justificat să nu ia în considerare înscrisurile și probele prezentate de recurent. Tribunalul ar fi statuat în mod neîntemeiat că Camera menționată a refuzat în mod justificat să își exercite puterea de apreciere atunci când a hotărât să nu ia în considerare a înscrisurile sus-menționate.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO L 11, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 146).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, p. 1).


title: Cauza C-382/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Centrale Raad van Beroep (Țările de jos) la 4 iulie 2013 — C.E. Franzen și alții/Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank (Svb)

text:
               21.9.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 274/8

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Centrale Raad van Beroep (Țările de jos) la 4 iulie 2013 — C.E. Franzen și alții/Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank (Svb)
   (Cauza C-382/13)
   2013/C 274/14
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Centrale Raad van Beroep

      Părțile din procedura principală

      Recurenți: C. E. Franzen, H. D. Giesen, F. van den Berg

      Intimată: Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank (Svb)

      Întrebările preliminare

               1a.

               Articolul 13 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 (1) trebuie interpretat în sensul că rezidenții unui stat membru care intră în domeniul de aplicare al acestui regulament și care în temeiul unui contract de muncă la solicitare desfășoară o activitate salariată pe teritoriul altui stat membru numai două sau trei zile pe lună, sunt supuși, pentru acest motiv, legislației privind asigurările sociale din statul de angajare?

               1b.

               În măsura în care răspunsul la întrebarea 1a este afirmativ: în acest caz, rezidenții menționați sunt supuși legislației privind asigurările sociale a statului de angajare atât în zilele în care își desfășoară activitatea, cât și în zilele în care nu desfășoară nicio activitate și, în cazul unui răspuns afirmativ, care este perioada în care se mai aplică legislația menționată după ultimele activități desfășurate efectiv?

               2.

               Articolul 13 alineatul (2) litera (a) coroborat cu articolul 13 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1408/71 se opune faptului că un lucrător migrant care este supus legislației privind asigurările sociale a statului de angajare este considerat în statul de reședință, în temeiul unei dispoziții naționale a statului de reședință, ca fiind asigurat conform AOW [Algemene Ouderdomswet, Legea privind sistemul general al asigurării pentru limită de vârstă]?

               3a.

               Dreptul Uniunii, în special dispozițiile privind libertatea de circulație a lucrătorilor și/sau a cetățenilor Uniunii, trebuie interpretat în sensul că în împrejurări precum cele din speță acesta se opune aplicării unei prevederi naționale precum articolul 6a din AOW și/sau AKW [Algemene Kinderbijslagwet, Legea generală privind alocațiile pentru copii], conform căreia un lucrător migrant cu reședința în Țările de Jos este exclus de la asigurarea conform AOW și/sau AKW pentru motivul că este supus exclusiv dispozițiilor germane privind asigurările sociale, și anume chiar și în cazul în care, în calitate de „geringfügig Beschäftigte” [persoană care desfășoară o activitate profesională minoră], acesta este exclus în Germania de la „Altersrente” [pensia pentru limită de vârstă] și nu are dreptul la „Kindergeld” [alocația pentru copii]?

               3b.

               Pentru a răspunde la întrebarea 3a, mai este important aspectul că exista posibilitatea de a încheia o asigurare voluntară conform AOW sau de a solicita Svb încheierea unui acord în sensul articolului 17 din Regulamentul nr. 1408/71?

      (1)  Regulamentul Consiliului din 14 iunie 1971 privind aplicarea regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați și cu familiile acestora care se deplasează în cadrul Comunității (JO L 149, p. 2, Ediție specială, 05/vol. 1, p. 26).


title: Cauza T-572/11: Acțiune introdusă la 4 noiembrie 2011 — Hassan/Consiliul

text:
               28.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 25/54

      Acțiune introdusă la 4 noiembrie 2011 — Hassan/Consiliul
      (Cauza T-572/11)
      (2012/C 25/106)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Samir Hassan (Damasc, Siria) (reprezentanți: E. Morgan de Rivery și E. Lagathu, avocați)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea, în temeiul articolului 263 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE):

                              —

                              a Deciziei de punere în aplicare 2011/515/PESC a Consiliului din 23 august 2011 privind punerea în aplicare a Deciziei 2011/273/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei, în măsura în care aceasta îl adaugă pe domnul Samir Hassan pe lista care figurează în anexa la Decizia 2011/273/PESC a Consiliului din 9 mai 2011 privind măsuri restrictive împotriva Siriei, menționată anterior;

                              —

                              a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 843/2011 al Consiliului din 23 august 2011 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 442/2011 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria, în măsura în care acesta îl adaugă pe domnul Samir Hassan pe lista care figurează în anexa II la Regulamentul (UE) nr. 442/2011 al Consiliului din 9 mai 2011 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria;

                  —

                  repararea, în temeiul articolelor 268 și 340 TFUE, a prejudiciului cauzat domnului Hassan prin adoptarea împotriva sa a măsurilor restrictive sus-menționate, și, cu acest titlu:

                              —

                              recunoașterea răspunderii extracontractuale a Consiliului Uniunii Europene pentru prejudiciul material suferit și viitor și pentru prejudiciul moral;

                              —

                              acordarea unei sume de 250 000 de euro pe lună domnului Hassan, începând cu 1 septembrie 2011, în vederea reparării prejudiciului material suferit;

                              —

                              acordarea sumei simbolice de un (1) euro domnului Hassan, pentru prejudiciul material suferit, și

                              —

                              obligarea Consiliului Uniunii Europene la repararea prejudiciului material viitor;

                  —

                  în orice caz, obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă șapte motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe o eroare vădită a Consiliului în aprecierea faptelor și pe o eroare de drept care rezultă din aceasta.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea obligației de motivare, a dreptului la apărare și a dreptului la o protecție jurisdicțională efectivă.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea dreptului de proprietate și a principiului proporționalității.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea prezumției de nevinovăție a reclamantului.

                  5.

                  Al cincilea motiv, întemeiat pe încălcarea de către Consiliu a propriilor orientări referitoare la aplicarea și la evaluarea măsurilor restrictive în cadrul politicii externe și de securitate comune.

                  6.

                  Al șaselea motiv, întemeiat pe un abuz de putere săvârșit de Consiliu.

                  7.

                  Al șaptelea motiv, întemeiat pe repararea prejudiciului cauzat de măsurile nelegale adoptate de Consiliu.


title: Cauza T-221/07: Acțiune introdusă la 26 iunie 2007 — Republica Ungară/Comisia Comunităților Europene

text:
               25.8.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 199/41

         Acțiune introdusă la 26 iunie 2007 — Republica Ungară/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-221/07)
   (2007/C 199/77)
   Limba de procedură: maghiara
   Părțile

      Reclamantă: Republica Ungară (reprezentant: J. Fazekas, agent)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea de către Tribunalul de Primă Instanță al Comunităților Europene a Deciziei [C(2007) 1689 final] a Comisiei din 16 aprilie 2007 privind planul național de alocare a drepturilor de emisie de gaze cu efect de seră notificat de Ungaria conform Directivei 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului.

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamanta a atacat Decizia Comisiei din 16 aprilie 2007 privind planul național de alocare a drepturilor de emisie de gaze cu efect de seră notificat de Ungaria conform Directivei 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului (1). Potrivit deciziei atacate, planul național de alocare al Ungariei nu îndeplinește anumite criterii prevăzute în anexa III la Directiva 2003/87.
   În motivarea recursului, reclamanta susține că Directiva 2003/87 și în special articolul 9 alineatul (3) nu acordă Comisiei posibilitatea de a stabili singură cantitatea totală de drepturi de emisie pe care o pot aloca statele membre, fără a lua deloc în considerare planurile de alocare elaborate și notificate de către statele membre conform articolului 9 alineatul (1) și articolului 11 alineatul (2) din directiva menționată, nici cantitatea totală de drepturi de emise care pot fi alocate, ce este stabilită de statele membre în planurile respective.
   În situația în care Tribunalul de Primă Instanță ar considera că Directiva 2003/87 atribuie Comisiei această posibilitate, reclamanta susține că această instituție a săvârșit o eroare manifestă de apreciere în ceea ce privește evaluarea cantității totale de drepturi de emisie care pot fi alocate, inclusă în planul național de alocare. Ungaria afirmă că, în aprecierea sa, Comisia nu a luat în considerare, pe de o parte, datele și calculele conținute în planul de alocare, încălcând principiul proporționalității și, pe de altă parte, a folosit datele manifest incorect și calcule inadecvate care au condus în mod necesar la o stabilire greșită a cantității totale.
   Reclamanta mai susține că, în cursul procedurii, pârâta a încălcat principiul cooperării loiale, în măsura în care, pe de o parte, a stabilit metoda de calcul și datele utilizate pentru a determina cantitatea totală de drepturi de emisie care pot fi alocate, fără a se consulta în mod permanent și în detaliu cu statele membre (între acestea, Ungaria) și, pe de altă parte, nu a luat în considerare informația suplimentară furnizată de reclamantă și pe care însăși pârâta a solicitat-o în cursul procedurii.
   În sfârșit, reclamanta afirmă că obligația de motivare nu a fost îndeplinită în mod suficient de către Comisie având în vedere că, în primul rând, aceasta nu a motivat corespunzător faptul că nu a luat în considerare planul de alocare notificat de Ungaria, nici datele, nici calculele care sunt incluse în acesta. În al doilea rând, nici nu a motivat corespunzător corectitudinea datelor și calculelor utilizate de această instituție și, în al treilea rând, nu a motivat deloc faptul că nu a luat în considerare informația suplimentară furnizată de Ungaria și pe care însăși Comisia a solicitat-o în cursul procedurii.

      (1)  Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 octombrie 2003 de stabilire a unui sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în cadrul Comunității și de modificare a Directivei 96/61/CE a Consiliului (JO L 275, p. 32).


title: Cauza C-208/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Verwaltungsgerichtshof (Austria) la 10 iunie 2009 — Ilonka Sayn-Wittgenstein

text:
               15.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 193/12

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Verwaltungsgerichtshof (Austria) la 10 iunie 2009 — Ilonka Sayn-Wittgenstein
   (Cauza C-208/09)
   2009/C 193/15
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Verwaltungsgerichtshof

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Ilonka Sayn-Wittgenstein

      Pârât: Landeshauptmann von Wien

      Întrebarea preliminară

   Articolul 18 CE se opune unei dispoziții conform căreia autoritățile competente ale unui stat membru refuză recunoașterea numelui, stabilit în alt stat membru, al unui copil adoptat (adult), în cazul în care numele conține un titlu de noblețe care nu este permis în acest stat membru (inclusiv în temeiul dreptului constituțional)?


title: Cauza C-161/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per la Puglia (Italia) la 29 martie 2013 — Idrodinamica Spurgo Velox și alții/Acquedotto Pugliese SpA

text:
               29.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 189/3

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per la Puglia (Italia) la 29 martie 2013 — Idrodinamica Spurgo Velox și alții/Acquedotto Pugliese SpA
   (Cauza C-161/13)
   2013/C 189/04
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale Amministrativo Regionale per la Puglia

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Idrodinamica Spurgo Velox și alții

      Pârâtă: Acquedotto Pugliese SpA

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolele 1, 2a, 2c și 2f din Directiva 1992/13/CEE (1) trebuie să fie interpretate în sensul că termenul de introducere a acțiunii prin care se urmărește să se stabilească încălcarea reglementărilor privind atribuirea contractelor de achiziții publice începe să curgă de la data la care reclamantul a luat cunoștință sau ar fi trebuit, în condiții normale de diligență, să cunoască existența încălcării?

               2.

               Articolele 1, 2a, 2c și 2f din Directiva 1992/13/CEE se opun dispozițiilor naționale de procedură sau practicilor interpretative […] care permit instanței să declare inadmisibilă o acțiune prin care se urmărește să se stabilească încălcarea legislației privind atribuirea contractelor de achiziții publice în cazul în care reclamantul, din cauza comportamentului autorității contractante, a luat cunoștință de încălcare după comunicarea formală a datelor deciziei de atribuire definitivă?

      (1)  Directiva 92/13/CEE a Consiliului din 25 februarie 1992 privind coordonarea actelor cu putere de lege și actelor administrative referitoare la aplicarea normelor comunitare cu privire la procedurile de achiziții publice ale entităților care desfășoară activități în sectoarele apei, energiei, transporturilor și telecomunicațiilor (JO L 76, p. 14, Ediție specială, 06/vol. 2, p. 43).


title: Cauza C-327/08: Acțiune introdusă la 17 iulie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Franceză

text:
               8.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 285/15

         Acțiune introdusă la 17 iulie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Franceză
   (Cauza C-327/08)
   (2008/C 285/26)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: G. Rozet și D. Kukovec, agenți)

      Pârâtă: Republica Franceză
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că,
               prin adoptarea și menținerea în vigoare a articolului 44-1 din Decretul nr. 2005-1308 din 20 octombrie 2005, a articolului 46-1 din Decretul nr. 2005-1742 din 30 decembrie 2005 și a articolului 80-1-1 din Decretul nr. 2006-975 din 1 august 2006, în măsura în care aceste dispoziții prevăd posibilitatea autorităților contractante și/sau a entităților contractante de a reduce termenul rezonabil care trebuie respectat între notificarea ofertanților și semnarea contractului fără nicio limită de timp și fără nicio condiție obiectivă stabilită în prealabil în reglementarea națională,
               și
               prin adoptarea și menținerea în vigoare a articolului 1441-1 din noul Cod de procedură civilă, astfel cum a fost modificat prin Decretul nr. 2005-1308 din 20 octombrie 2005, în măsura în care această dispoziție prevede un termen de zece zile pentru răspunsul autorității contractante și/sau al entității contractante în cauză, interzicând orice măsură provizorie precontractuală înainte de răspunsul menționat și fără ca acest termen să suspende termenul care trebuie respectat între notificarea ofertanților și semnarea contractului de achiziții,
               Republica Franceză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul Directivei 89/665/CEE (1) și a Directivei 92/13/CEE (2), astfel cum au fost interpretate de Curtea de Justiție în Hotărârea „Alcatel” (C-81/98) și în Hotărârea „Comisia/Austria” (C-212/02), și în special al articolului 2 alineatul (1) din Directiva 89/665/CEE și al articolului 2 alineatul (1) din Directiva 92/13/CEE;

               —

               obligarea Republicii Franceze la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Comisia invocă două motive în susținerea acțiunii sale.
   Prin cel dintâi motiv, Comisia reproșează pârâtei faptul că a permis autorităților contractante, în cazuri de urgență, să reducă la mai puțin de 10 zile termenul minim care trebuie respectat între notificarea deciziei de atribuire a contractului tuturor ofertanților și semnarea contractului de achiziții. Pe de o parte, într-adevăr, urgența despre care se vorbește în legislația franceză ar fi lăsată la aprecierea discreționară a autorității contractante, fără să fie impusă nicio condiție obiectivă. Pe de altă parte, în această legislație nu ar exista nicio garanție că numărul de zile de reducere a termenului este adus la cunoștința ofertanților, ceea ce ar putea avea drept consecință ca respectivii ofertanți să introducă o acțiune precontractuală împotriva unei decizii de atribuire a contractului într-un stadiu în care contractul privind achiziția a fost deja semnat. O asemenea situație ar fi în mod clar contrară obiectivului urmărit de Directivele 89/665/CEE și 92/13/CEE, susținut de jurisprudența Curții, constând din crearea de acțiuni eficace și rapide având ca obiect deciziile ilegale ale autorității contractante, într-un stadiu în care încălcările pot încă să fie corectate.
   Prin cel de al doilea motiv, Comisia reproșează pe de altă parte pârâtei nerespectarea efectului util al acelorași directive prin prevederea, în reglementarea franceză, a unei etape prealabile de punere în întârziere obligatorie a autorității contractante, nesuspensivă a termenului care trebuie respectat între notificarea deciziei de atribuire a contractului și semnarea contractului de achiziții. În măsura în care, într-adevăr, introducerea unei acțiuni de către un ofertant eliminat ar fi exclusă în termenul de răspuns la punerea în întârziere, egal cu 10 zile, un răspuns dat de autoritatea contractantă la expirarea acestui termen ar lipsi ofertantul eliminat de orice posibilitate efectivă de a introduce o acțiune, întrucât la această dată contractul ar fi fost semnat.

      (1)  Directiva 89/665/CE a Consiliului din 21 decembrie 1989 privind coordonarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative privind aplicarea procedurilor care vizează căile de atac față de atribuirea contractelor de achiziții publice de produse și a contractelor publice de lucrări (JO L 395, p. 33, Ediție specială, 06/vol. 1, p. 237), astfel cum a fost modificată prin Directiva 92/50/CEE a Consiliului din 18 iunie 1992 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de servicii (JO L 209, p. 1, Ediție specială, 06/vol. 2, p. 50).

      (2)  Directiva 92/13/CEE a Consiliului din 25 februarie 1992 privind coordonarea actelor cu putere de lege și actelor administrative referitoare la aplicarea normelor comunitare cu privire la procedurile de achiziții publice ale entităților care desfășoară activități în sectoarele apei, energiei, transporturilor și telecomunicațiilor (JO L 76, p. 14, Ediție specială, 06/vol. 2, p. 43).


title: Cauza C-225/08 P: Recurs introdus la 23 mai 2008 de Nuova Agricast Srl împotriva Ordonanței Tribunalului de Primă Instanță (Camera a cincea) pronunțate la 12 martie 2008 în cauza T-443/07, Nuova Agricast Srl/Comisia Comunităților Europene

text:
               7.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 267/24

         Recurs introdus la 23 mai 2008 de Nuova Agricast Srl împotriva Ordonanței Tribunalului de Primă Instanță (Camera a cincea) pronunțate la 12 martie 2008 în cauza T-443/07, Nuova Agricast Srl/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza C-225/08 P)
   2009/C 267/41
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurentă: Nuova Agricast Srl (reprezentant: M. A. Calabrese, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene
   Curtea de Justiție (Camera a opta) a respins recursul prin Ordonanța din 29 iunie 2009.


title: Cauza C-372/07: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 2 octombrie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Supreme Court — Irlanda) — Nicole Hassett/South Eastern Health Board, Cheryl Doherty/North Western Health Board (Competență judiciară — Regulamentul (CE) nr. 44/2001 — Articolul 22 punctul 2 — Litigii privind validitatea deciziilor organelor societăților — Competența exclusivă a instanțelor din statul în care este situat sediul — Sindicatul profesional al medicilor)

text:
               22.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/10

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 2 octombrie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Supreme Court — Irlanda) — Nicole Hassett/South Eastern Health Board, Cheryl Doherty/North Western Health Board
   (Cauza C-372/07) (1)

   (Competență judiciară - Regulamentul (CE) nr. 44/2001 - Articolul 22 punctul 2 - Litigii privind validitatea deciziilor organelor societăților - Competența exclusivă a instanțelor din statul în care este situat sediul - Sindicatul profesional al medicilor)
   (2008/C 301/19)
   Limba de procedură: engleza
   Instanța de trimitere
   Supreme Court
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamante: Nicole Hassett, Cheryl Doherty

      Pârâte: South Eastern Health Board, North Western Health Board

      În prezența: Raymond Howard, Medical Defence Union Ltd, MDU Services Ltd, Brian Davidson, Medical Defence Union Ltd, MDU Services Ltd
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Supreme Court — Interpretarea articolului 22 punctul 2 din Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (JO L 12, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 3, p. 74) — Sindicat profesional al medicilor, constituit sub forma unei societăți în temeiul dreptului unui stat membru, care acordă asistență și garanție membrilor săi care își exercită activitatea în acest stat membru și într-un alt stat membru — Acordare de asistență/garanție în funcție de o decizie adoptată de consiliul de administrație al acestei societăți în temeiul unei puteri discreționare absolute — Contestare a unei decizii prin care se refuză acordarea asistenței sau a despăgubirii unui medic care își exercită activitatea într-un alt stat membru — Competența exclusivă, în temeiul articolului 22 punctul 2 din regulament, a instanțelor statului membru în care are sediul societatea
   Dispozitivul
   Articolul 22 punctul 2 din Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială trebuie interpretat în sensul că, în temeiul acestei dispoziții, o acțiune precum cea în discuție în acțiunea principală, în cadrul căreia o parte invocă faptul că printr-o decizie adoptată de organul unei societăți i-au fost încălcate drepturile pe care această parte pretinde că le are în temeiul statutelor acestei societăți, nu privește validitatea deciziilor organelor unei societăți.

      (1)  JO C 283, 24.11.2007.


title: Cauza C-497/12: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 2 iulie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia – Italia) – Davide Gullotta, Farmacia di Gullotta Davide & C. Sas/Ministero della Salute, Azienda Sanitaria Provinciale di Catania (Trimitere preliminară — Articolele 49 TFUE, 102 TFUE și 106 TFUE — Libertatea de stabilire — Principiul nediscriminării — Abuz de poziție dominantă — Articolul 15 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene — Inadmisibilitate)

text:
               7.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 294/2

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 2 iulie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia – Italia) – Davide Gullotta, Farmacia di Gullotta Davide & C. Sas/Ministero della Salute, Azienda Sanitaria Provinciale di Catania
   (Cauza C-497/12) (1)

   ((Trimitere preliminară - Articolele 49 TFUE, 102 TFUE și 106 TFUE - Libertatea de stabilire - Principiul nediscriminării - Abuz de poziție dominantă - Articolul 15 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Inadmisibilitate))
   (2015/C 294/02)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Davide Gullotta, Farmacia di Gullotta Davide & C. Sas

      Pârâți: Ministero della Salute, Azienda Sanitaria Provinciale di Catania

      Dispozitivul

   Întrebările adresate în cadrul cererii de decizie preliminară formulate de Tribunale amministrativo regionale per la Sicilia (Italia) prin decizia din 9 octombrie 2012 și menținute de această instanță sunt inadmisibile.

      (1)  JO C 26, 26.1.2013.


title: Cauza C-241/16 P: Recurs introdus la 26 aprilie 2016 de Darko Graf împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 26 februarie 2016 în cauza T-507/14, Vedran Vidmar și Darko Graf/Comisia Europeană

text:
               11.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 251/14

         Recurs introdus la 26 aprilie 2016 de Darko Graf împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 26 februarie 2016 în cauza T-507/14, Vedran Vidmar și Darko Graf/Comisia Europeană
   (Cauza C-241/16 P)
   (2016/C 251/16)
   Limba de procedură: croata

      Părțile

      Recurent: Darko Graf (reprezentant: L. Duvnjak, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile recurentului

   Recurentul solicită Curții:

               —

               anularea în totalitate a Hotărârii Tribunalului din 26 februarie 2016 în cauza T-507/14 și admiterea concluziilor formulate de recurent în procedura în primă instanță în cererea sa introductivă din 1 iulie 2014 și obligarea Comisiei Europene la plata tuturor cheltuielilor de judecată efectuate de recurent în cadrul prezentei proceduri;

               —

               cu titlu subsidiar, anularea în totalitate a Hotărârii Tribunalului din 26 februarie 2016 în cauza T-507/14 și trimiterea cauzei spre rejudecare la Tribunal, precum și obligarea Comisiei Europene la plata tuturor cheltuielilor de judecată efectuate de recurent în cadrul prezentei proceduri.

      Motivele și principalele argumente

   Recurentul contestă următoarele pasaje din hotărârea atacată:

               —

               punctul 40, în care se constată că comportamentul nelegal activ al unei instituții a Uniunii Europene este doar unul dintre elementele necesare pentru angajarea răspunderii extracontractuale pentru daune interese a Uniunii Europene, întrucât această constatare a Tribunalului este contrară articolului 340 al doilea paragraf din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene și jurisprudenței Curții de Justiție a Uniunii Europene (Hotărârea Curții de Justiție a Uniunii Europene din 19 mai 1992, Mulder/Consiliul și Comisia, cauzele conexate C-104/89 și C-37/90);

               —

               punctul 47, în care, contrar dispozițiilor articolului 36 și ale anexei VII la Actul de aderare a Republicii Croația (denumită în continuare „RC”) la Uniunea Europeană (denumită în continuare „Uniunea”), angajamentele pe care, pe parcursul negocierilor de aderare la Uniune, RC și le-a asumat față de Uniune sunt denumite în mod eronat „principii”, întrucât în prezenta cauză nu este vorba de vreun principiu, ci de 11 angajamente concrete convenite de RC cu Uniunea și care au intrat în vigoare la 9 decembrie 2011;

               —

               punctele 48-52, dat fiind că articolul 36 și anexa VII punctul 1 la Actul de aderare a RC la Uniune au intrat în vigoare la 9 decembrie 2011, în timp ce erau în vigoare și aplicabile, de la 15 decembrie 2010, strategia de reformă judiciară a Republicii Croația pentru perioada 2011-2015, și, de la 20 mai 2010, Planul de acțiune revizuit al Guvernului Republicii Croația pentru reforma judiciară, și, în consecință, după abrogarea unor astfel de acte juridice de către RC, care fusese în prealabil autorizată în mod expres de Comisie la punctul 3 din Raportul complet de monitorizare a RC din 10 octombrie 2012 în care i se solicită RC să adopte o nouă legislație în materie de executare a deciziilor judecătorești, în mod contrar principiilor generale de drept ale protecției încrederii legitime și securității juridice, întrucât față de recurent abrogarea actelor juridice menționate a avut un efect retroactiv evident, dat fiind că după 9 decembrie 2012 RC nu a adoptat nicio strategie nouă de reformă judiciară, ci doar o strategie de dezvoltare a sistemului judiciar pentru perioada 2013-2018, și, prin urmare, ultima strategie de reformă judiciară adoptată de către Republica Croația era, în realitate, cea care era în vigoare la 9 decembrie 2011 (a se vedea Hotărârea Curții de Justiție din 30 ianuarie 1974, Louwage/Comisia, 148/73, punctele 12 și 28, Hotărârea Tribunalului din 17 decembrie 1998, Embassy Limousines & Services/Parlamentul, T-203/96, punctele 74-88, și Hotărârea Curții de Justiție din 14 mai 1975, CNTA/Comisia, 74/74, punctele 41-44), trebuind să se precizeze că Tribunalul recunoaște pertinența solicitării de daune interese formulată în cererea introductivă prin constatarea la punctul 53 din hotărârea atacată că „nu trebuie să se deducă că autoritățile croate […] ar putea să modifice în mod liber strategia de reformă judiciară 2011-2015 și planul de acțiune din 2010. Având în vedere dispozițiile Actului de aderare și, în particular, articolul 36 și anexa VII, respectivele autorități erau obligate să respecte nu numai angajamentul nr. 1, ci și toate celelalte angajamente prevăzute în anexa menționată”;

               —

               punctele 54-57 și 59-63, referitoare la încălcarea obligației Comisiei Europene, în temeiul articolului 36 din Actul de aderare a RC la Uniune, de garantare a îndeplinirii obligației RC în conformitate cu anexa VII punctul 3 la Actul de aderare, de îmbunătățire în continuare a eficienței sistemului judiciar, dat fiind că din anexele la cererea introductivă reiese în mod clar că Comisia a introdus în tabelele sale de monitorizare aferente perioadei cuprinse între 1 septembrie 2012 și 28 februarie 2013 informații eronate provenind de la Ministerului Justiției al RC referitoare la reducerea numărului litigiilor și al procedurilor de executare aflate pe rolul instanțelor municipale și comerciale, fără efectuarea vreunui control tehnic sau aritmetic în ceea ce privește analiza sa, manifestând astfel o lipsă de diligență flagrantă având în vedere importanța elaborării tabelelor menționate;

               —

               punctul 68, întrucât Comisia, prin încălcarea obligației sale, care decurge din articolul 36 primul și al doilea paragraf din Actul de aderare a RC la Uniune, de garantare a respectării angajamentului RC de instituire a serviciului croat al executorilor judecătorești la 1 ianuarie 2012, și-a încălcat de asemenea obligația prevăzută la articolul 17 TUE de a asigura punerea în aplicare a Tratatului de aderare a RC la Uniune, care este unul dintre tratatele de bază ale Uniunii;

               —

               punctele 69-82, întrucât, în niciun caz, nu erau necesare acțiuni ulterioare concordante și exprese ale Comisiei care să îl determine pe recurent să nutrească o încredere legitimă după 9 decembrie 2012, având în vedere că încrederea legitimă a recurentului a luat naștere anterior acestei date.


title: Cauza T-41/14: Hotărârea Tribunalului din 28 ianuarie 2015 – Argo Development and Manufacturing/OAPI – Clapbanner (Reprezentarea unor articole publicitare) ( „Desen sau model comunitar — Procedură de declarare a nulităţii — Desen sau model comunitar înregistrat care reprezintă un articol publicitar — Desene sau modele comunitare anterioare — Motive de nulitate — Noutate — Caracter individual — Utilizator avizat — Gradul de libertate a creatorului — Impresie globală diferită — Articolele 4, 5 şi 6 şi articolul 25 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 6/2002” )

text:
               16.3.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 89/23

         Hotărârea Tribunalului din 28 ianuarie 2015 – Argo Development and Manufacturing/OAPI – Clapbanner (Reprezentarea unor articole publicitare)
   (Cauza T-41/14) (1)

   ((„Desen sau model comunitar - Procedură de declarare a nulităţii - Desen sau model comunitar înregistrat care reprezintă un articol publicitar - Desene sau modele comunitare anterioare - Motive de nulitate - Noutate - Caracter individual - Utilizator avizat - Gradul de libertate a creatorului - Impresie globală diferită - Articolele 4, 5 şi 6 şi articolul 25 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 6/2002”))
   (2015/C 089/26)
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: Argo Development and Manufacturing Ltd (Ra’anana, Israel) (reprezentant: B. Brisset, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne (mărci, desene şi modele industriale) (reprezentanţi: iniţial A. Pohlmann, ulterior S. Hanne, agenţi)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI: Clapbanner Ltd (Londra, Regatul Unit)

      Obiectul

   Acţiune formulată împotriva deciziei Camerei a treia de recurs a OAPI din 22 octombrie 2013 (cauza R 981/2012-3) privind o procedură de declarare a nulităţii între Argo Development and Manufacturing Ltd şi Clapbanner Ltd

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acţiunea.

               2)

               Obligă Argo Development and Manufacturing Ltd la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 129, 28.4.2014.