title: Cauza T-513/13: Acțiune introdusă la 23 septembrie 2013 — B. Braun Melsungen/OAPI (SafeSet)

text:
               16.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 336/28

         Acțiune introdusă la 23 septembrie 2013 — B. Braun Melsungen/OAPI (SafeSet)
   (Cauza T-513/13)
   2013/C 336/61
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: B. Braun Melsungen AG (Melsungen, Germania) (reprezentant: M.-C. Seiler, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate a Primei camere de recurs a OAPI din 27 iunie 2013;

               —

               modificarea deciziei atacate a Primei camere de recurs a OAPI din 27 iunie 2013 în sensul de a invalida decizia de respingere precedentă pronunțată de OAPI la 25 ianuarie 2012;

               —

               modificarea deciziei atacate a Primei camere de recurs a OAPI din 27 iunie 2013 în sensul de a permite continuarea procedurii de înregistrare;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate în procedura în fața camerei de recurs.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca verbală „SafeSet” pentru produse din clasa 10 — cerere de înregistrare a mărcii comunitare nr. 1 0549 368.

      Decizia examinatorului: respinge cererea.

      Decizia camerei de recurs: respinge acțiunea.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) și alineatul (2), precum și a articolelor 75 și 76 din Regulamentul (CE) nr. 207/2009.


title: Hotărârea Curții din 15 noiembrie 2013 în cauza E-9/13 – Autoritatea AELS de Supraveghere/Regatul Norvegiei (nerespectarea de către un stat SEE a obligațiilor care îi revin – Directiva 2010/48/UE a Comisiei din 5 iulie 2010 de adaptare la progresul tehnic a Directivei 2009/40/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind inspecția tehnică auto pentru autovehicule și remorcile acestora)

text:
               27.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 88/11

      HOTĂRÂREA CURȚII

   din 15 noiembrie 2013
   în cauza E-9/13
   Autoritatea AELS de Supraveghere/Regatul Norvegiei
   (nerespectarea de către un stat SEE a obligațiilor care îi revin – Directiva 2010/48/UE a Comisiei din 5 iulie 2010 de adaptare la progresul tehnic a Directivei 2009/40/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind inspecția tehnică auto pentru autovehicule și remorcile acestora)
   2014/C 88/08
   În cauza E-9/13, Autoritatea AELS de Supraveghere/Regatul Norvegiei – CERERE prin care se declară că, prin faptul că nu a adoptat sau notificat Autorității AELS de Supraveghere, fără întârziere, toate măsurile necesare pentru punerea în aplicare a actului menționat la punctul 16a din capitolul II din anexa XIII la Acordul privind Spațiul Economic European (Directiva 2010/48/UE a Comisiei din 5 iulie 2010 de adaptare la progresul tehnic a Directivei 2009/40/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind inspecția tehnică auto pentru autovehicule și remorcile acestora), astfel cum a fost adaptat prin Protocolul 1 la acord, în termenul prevăzut (ambele, cu excepția punctului 3 din anexa II la Directiva privind certificatele de inspecție tehnică, ce va fi pus în aplicare până la 31 decembrie 2013), Regatul Norvegiei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în conformitate cu actul menționat anterior și în temeiul articolului 7 din acord, Curtea, alcătuită din Carl Baudenbacher – președinte, Per Christiansen și Páll Hreinsson – judecător-raportor, judecători, a pronunțat, la 15 noiembrie 2013, o hotărâre a cărei parte dispozitivă este următoarea:
   Prin prezenta, Curtea:

               1.

               declară că prin faptul că nu a adoptat toate măsurile necesare pentru punerea în aplicare a actului menționat la punctul 16a din capitolul II din anexa XIII la Acordul privind Spațiul Economic European (Directiva 2010/48/UE a Comisiei din 5 iulie 2010 de adaptare la progresul tehnic a Directivei 2009/40/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind inspecția tehnică auto pentru autovehicule și remorcile acestora), astfel cum a fost adaptat prin Protocolul 1 la acord, în termenul prevăzut (ambele, cu excepția punctului 3 din anexa II la Directiva privind certificatele de inspecție tehnică, ce trebuie pus în aplicare până la 31 decembrie 2013), Regatul Norvegiei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul actului menționat anterior și al articolului 7 din Acordul privind SEE;

               2.

               obligă Regatul Norvegiei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-185/09: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 4 februarie 2010 — Comisia Europeană/Regatul Suediei (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 2006/24/CE — Comunicații electronice — Păstrarea datelor generate sau prelucrate în legătură cu furnizarea serviciilor de comunicații electronice — Netranspunere în termenul prevăzut)

text:
               27.3.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 80/6

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 4 februarie 2010 — Comisia Europeană/Regatul Suediei
   (Cauza C-185/09) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 2006/24/CE - Comunicații electronice - Păstrarea datelor generate sau prelucrate în legătură cu furnizarea serviciilor de comunicații electronice - Netranspunere în termenul prevăzut)
   2010/C 80/10
   Limba de procedură: suedeza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Balta și U. Jonsson, agenți)

      Pârât: Regatul Suediei (reprezentanți: A. Falk și A Engman, agenți)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Neadoptarea, în termenul prevăzut, a actelor necesare pentru a se conforma Directivei 2006/24/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 martie 2006 privind păstrarea datelor generate sau prelucrate în legătură cu furnizarea serviciilor de comunicații electronice accesibile publicului sau de rețele de comunicații publice și de modificare a Directivei 2002/58/CE (JO L 105, p. 54, Ediție specială, 13/vol.53, p. 51)

      Dispozitivul

               1.

               Prin neadoptarea, în termenul prevăzut, a actelor necesare pentru a se conforma Directivei 2006/24/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 martie 2006 privind păstrarea datelor generate sau prelucrate în legătură cu furnizarea serviciilor de comunicații electronice accesibile publicului sau de rețele de comunicații publice și de modificare a Directivei 2002/58/CE, Regatul Suediei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive.

               2.

               Obligă Regatul Suediei la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 180, 1.8.2009.


title: Cauza T-848/16: Acțiune introdusă la 1 decembrie 2016 – Deichmann/EUIPO – Vans (V)

text:
               6.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/41

         Acțiune introdusă la 1 decembrie 2016 – Deichmann/EUIPO – Vans (V)
   (Cauza T-848/16)
   (2017/C 038/55)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Deichmann SE (Essen, Germania) (reprezentant: C. Onken, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Vans, Inc. (Cypress, California, Statele Unite ale Americii)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă (Reprezentarea „V”) – înregistrarea nr. 10 345 403

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 20 septembrie 2016 în cauza R 2129/2015-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 15 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009 coroborat cu norma 19 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul nr. 2868/95;

               —

               încălcarea normei 19 alineatul (2) litera (a) punctul (ii) și alineatul (3) precum și a normei 20 alineatul (1) din Regulamentul nr. 2868/95;

               —

               încălcarea principiilor securității juridice, bunei administrări, egalității de tratament și neretroactivității.


title: Cauza C-92/07: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 29 aprilie 2010 — Comisia Europeană/Regatul Țărilor de Jos [Acordul de asociere CEE Turcia — Norme de «standstill» și de nediscriminare — Obligația de a achita taxe în scopul obținerii și al prelungirii unui permis de ședere — Proporționalitatea taxelor care trebuie achitate — Comparație cu taxele achitate de cetățenii Uniunii — Articolul 9 din Acordul de asociere — Articolul 41 alineatul (1) din Protocolul adițional — Articolul 10 alineatul (1) și articolul 13 din Decizia nr. 1/80 a Consiliului de asociere]

text:
               19.6.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/2

      Hotărârea Curții (Camera a doua) din 29 aprilie 2010 — Comisia Europeană/Regatul Țărilor de Jos
      (Cauza C-92/07) (1)

      (Acordul de asociere CEE Turcia - Norme de «standstill» și de nediscriminare - Obligația de a achita taxe în scopul obținerii și al prelungirii unui permis de ședere - Proporționalitatea taxelor care trebuie achitate - Comparație cu taxele achitate de cetățenii Uniunii - Articolul 9 din Acordul de asociere - Articolul 41 alineatul (1) din Protocolul adițional - Articolul 10 alineatul (1) și articolul 13 din Decizia nr. 1/80 a Consiliului de asociere)
      (2010/C 161/02)
      Limba de procedură: olandeza

         Părțile

         Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: P.J. Kuijper și S. Boelaert, agenți)

         Pârât: Regatul Țărilor de Jos (reprezentanți: H.G. Sevenster, C. Wissels și M. de Grave, agenți)

         Intervenientă în susținerea pârâtului: Republica Federală Germania (reprezentant: M. Lumma și J. Möller, agenți)

         Obiectul

      Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolului 9 din Acordul de asociere dintre Comunitatea Economică Europeană și Turcia, semnat la Ankara în data de 12 septembrie 1963, încheiat în numele Comunității prin Decizia 64/732/CEE a Consiliului din 23 decembrie 1963 (JO 1964, 217, p. 3685), a articolului 41 din Protocolul adițional aprobat și confirmat în numele Comunității prin Regulamentul (CEE) nr. 2760/72 al Consiliului din 19 decembrie 1972 (JO L 293, p. 1) și a articolului 10 alineatele (1) și (13) din Decizia nr. 1/80 din 19 septembrie 1980 cu privire la dezvoltarea asocierii — Taxe de timbru discriminatorii în ceea ce privește permisul de ședere

         Dispozitivul

                  1.

                  Prin instituirea și prin menținerea, pentru eliberarea unui permis de ședere, a unui regim care prevede taxe disproporționate în raport cu cele care sunt solicitate resortisanților statelor membre pentru eliberarea unor documente similare și prin aplicarea acestui regim resortisanților turci care au drept de ședere în Țările de Jos în temeiul:

                              —

                              Acordului de instituire a unei asocieri între Comunitatea Economică Europeană și Turcia, semnat la 12 septembrie 1963 la Ankara de Republica Turcia, pe de o parte, precum și de statele membre ale CEE și de Comunitate, pe de altă parte, și care a fost încheiat, aprobat și confirmat în numele acesteia din urmă prin Decizia 64/732/CEE a Consiliului din 23 decembrie 1963;

                              —

                              Protocolului adițional, semnat la 23 noiembrie 1970 la Bruxelles și încheiat, aprobat și confirmat în numele Comunității prin Regulamentul (CEE) nr. 2760/72 al Consiliului din 19 decembrie 1972, și

                              —

                              al Deciziei nr. 1/80, adoptată la 19 septembrie 1980 de Consiliul de asociere instituit prin acordul de asociere și alcătuit, pe de o parte, din membri ai guvernelor statelor membre, ai Consiliului Uniunii Europene, precum și ai Comisiei Comunităților Europene și, pe de altă parte, din membri ai guvernului turc,

                        Regatul Țărilor de Jos nu și a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 9 din acest acord de asociere, al articolului 41 din acest protocol adițional, precum și al articolului 10 alineatul (1) și al articolului 13 din Decizia nr. 1/80.

                  2.

                  Obligă Regatul Țărilor de Jos la plata cheltuielilor de judecată. Republica Federală Germania suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 95, 28.4.2007.


title: Cauza T-688/15 P: Recurs introdus la 28 noiembrie 2015 de Peter Schönberger împotriva Ordonanței Tribunalului Funcției Publice din 30 septembrie 2015 în cauza F-14/12 RENV, Schönberger/Curtea de Conturi

text:
               15.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 59/27

         Recurs introdus la 28 noiembrie 2015 de Peter Schönberger împotriva Ordonanței Tribunalului Funcției Publice din 30 septembrie 2015 în cauza F-14/12 RENV, Schönberger/Curtea de Conturi
   (Cauza T-688/15 P)
   (2016/C 059/29)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurent: Peter Schönberger (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentant: O. Mader, Rechtsanwalt)

      Cealaltă parte din procedură: Curtea de Conturi a Uniunii Europene

      Concluziile

   Recurentul solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               admiterea acțiunii formulate în primă instanță.

      Motivele și principalele argumente

   Prin intermediul recursului introdus, recurentul solicită anularea Ordonanței Tribunalului Funcției Publice din 30 septembrie 2015, Schönberger/Curtea de Conturi (cauza F-14/12 RENV, RepFP, EU:F:2015:112)
   În susținerea recursului, recurentul invocă șapte motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe greșita aplicare a articolului 81 din Regulamentul de procedură al Tribunalului Funcției Publice
               Recurentul susține că Tribunalul Funcției Publice (denumit în continuare, „TFP”) a săvârșit o eroare de drept la aplicarea articolului 81 din regulamentul său de procedură în ordonanța atacată și i-a încălcat astfel dreptul de a fi audiat și dreptul la un proces echitabil.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe înlocuirea motivării prin luarea în considerare a unor argumente prezentate în mod tardiv
               În opinia recurentului, TFP a săvârșit o eroare de drept înlocuind motivarea cu argumente care au fost prezentate tardiv de către pârât.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe denaturarea faptelor
               Potrivit recurentului, TFP a denaturat poziția Curții de Conturi, în măsura în care a reținut în ordonanța atacată că acesta ar fi constatat că, în urma comparării meritelor recurentului cu cele ale celorlalți funcționari promovabili, recurentul nu ar trebui promovat, deși Curtea de Conturi a explicat numai faptul că recurentul nu ar fi fost promovat în mod automat, în cazul în care ar fi avut mai multe locuri disponibile.

               4.

               Al patrulea motiv întemeiat pe greșita aplicare a criteriilor de promovare
               Recurentul susține de asemenea că, la aprecierea meritelor sale și săvârșind o eroare de drept, TFP a aplicat un criteriu de promovare care depășește criteriile Curții de Conturi și care este deosebit de strict, deoarece se impune dovedirea faptului că recurentul a fost cel mai merituos dintre cei 53 de funcționari promovabili.

               5.

               Al cincilea motiv întemeiat pe aprecierea comparativă eronată a gradului de responsabilitate
               Recurentul critică, în continuare, faptul că, la aprecierea comparativă a gradului de responsabilitate care îi revine, TFP nu a avut în vedere o bază factuală și că a acordat prioritate, în mod automat și eronat, șefilor de unitate.

               6.

               Al șaselea motiv întemeiat pe examinarea eronată a cotei de promovare aplicabile
               Recurentul arată în acest sens că problema cotei de promovare aplicabile privește fondul litigiului. Aceasta nu putea fi apreciată, așadar, în cadrul examinării admisibilității.

               7.

               Al șaptelea motiv întemeiat pe greșita aplicare a principiului egalității de tratament
               Recurentul susține în final că TFP a aplicat în mod eronat principiul egalității de tratament, fără respectare jurisprudenței constante, în măsura în care nu a recunoscut că acest principiu este încălcat atunci când instituțiilor își depășesc marja de apreciere și adoptă, pe baza arbitrară, măsuri care încalcă Statutul funcționarilor Uniunii Europene.


title: Cauza T-628/15: Acțiune introdusă la 11 noiembrie 2015 – Frame/OAPI – Bianca-Moden (BiancalunA)

text:
               11.1.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 7/33

         Acțiune introdusă la 11 noiembrie 2015 – Frame/OAPI – Bianca-Moden (BiancalunA)
   (Cauza T-628/15)
   (2016/C 007/45)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Frame Srl (San Giuseppe Vesuviano, Italia) (reprezentanți: M. Borghese, R. Giordano, E. Montelione, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Bianca-Moden GmbH & Co. KG (Ochtrup, Germania)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca comunitară figurativă care cuprinde elementul verbal „BiancalunA” – cererea de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 11 246 204

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a OAPI din 7 august 2015 în cauza R 2720/2014-5

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate și/sau

               —

               trimiterea cauzei la OAPI în vederea analizării în mod corespunzător a riscului de confuzie, luând în considerare rezultatele examinării dovezii utilizării prezentate de Bianca-Moden GmbH & Co. KG;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată efectuate atât în primă instanță, cât și în cadrul prezentei proceduri;

               —

               cu titlu subsidiar, reformarea deciziei atacate astfel încât să fie înregistrate următoarele produse din clasa 25: lenjerie de corp, pijamale, tricouri, slipuri, chiloți.

      Motivele invocate

               —

               Interpretarea eronată a Regulamentului nr. 207/2009 prin faptul că a fost luat în considerare un singur drept anterior;

               —

               Interpretarea eronată a Regulamentului nr. 207/2009 cu prilejul aprecierii riscului de confuzie între semnele comparate.


title: Cauza C-421/13: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 10 iulie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundespatentgericht – Germania) – Apple, Inc./Deutsches Patent- und Markenamt (Trimitere preliminară — Mărci — Directiva 2008/95/CE — Articolele 2 și 3 — Semne care pot constitui o marcă — Caracter distinctiv — Reprezentare, prin desen, a amenajării unui magazin de prezentare ( „flagship store” ) — Înregistrare ca marcă pentru „servicii” aferente produselor care sunt puse în vânzare într-un astfel de magazin)

text:
               15.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 315/20

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 10 iulie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundespatentgericht – Germania) – Apple, Inc./Deutsches Patent- und Markenamt
   (Cauza C-421/13) (1)

   ((Trimitere preliminară - Mărci - Directiva 2008/95/CE - Articolele 2 și 3 - Semne care pot constitui o marcă - Caracter distinctiv - Reprezentare, prin desen, a amenajării unui magazin de prezentare („flagship store”) - Înregistrare ca marcă pentru „servicii” aferente produselor care sunt puse în vânzare într-un astfel de magazin))
   2014/C 315/30
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundespatentgericht

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Apple, Inc.

      Pârât: Deutsches Patent- und Markenamt

      Dispozitivul

   Articolele 2 și 3 din Directiva 2008/95/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 octombrie 2008 de apropiere a legislațiilor statelor membre cu privire la mărci trebuie interpretate în sensul că reprezentarea printr-un simplu desen a amenajării unui spațiu de vânzare de produse, fără precizarea dimensiunilor și nici a proporțiilor, poate fi înregistrată ca marcă pentru servicii care constau în prestații referitoare la aceste produse, dar care nu fac parte integrantă din punerea lor în vânzare, cu condiția ca reprezentarea în cauză să fie capabilă să distingă serviciile autorului cererii de înregistrare de cele ale altor întreprinderi și ca niciunul dintre motivele de refuz prevăzute de directiva menționată să nu se opună.

      (1)  JO C 313, 26.10.2013.


title: Cauza T-411/12: Acțiune introdusă la 14 septembrie 2012 — Celtipharm/OAPI — Alliance Healthcare France (PHARMASTREET)

text:
               24.11.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 366/36

         Acțiune introdusă la 14 septembrie 2012 — Celtipharm/OAPI — Alliance Healthcare France (PHARMASTREET)
   (Cauza T-411/12)
   2012/C 366/73
   Limba în care a fost formulată acțiunea: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Celtipharm (Vannes, Franța) (reprezentanți: P. Greffe și C. Fendeleur, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Alliance Healthcare France SA (Gennevilliers, Franța)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei de rectificare (a Deciziei din 2 mai 2012) a Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 26 iunie 2012 în cauza R 767/2011-2.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: Alliance Healthcare France SA.

      Marca comunitară vizată: marca verbală „PHARMASTREET” pentru produse și servicii din clasele 3, 5 și 35 — cerere de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 8 658 445.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: reclamanta.

      Marca sau semnul invocat: marca verbală națională „PHARMASEE” pentru produse și servicii din clasele 9, 35, 38, 42 și 44.

      Decizia diviziei de opoziție: admite în parte opoziția.

      Decizia camerei de recurs: admite calea de atac și anulează decizia diviziei de opoziție.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-284/11: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 12 iulie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Varhoven administrativen sad — Bulgaria) — EMS-Bulgaria Transpot OOD/Direktor na Direktsia „Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto” Plovdiv (TVA — Directiva 2006/112/CE — Drept de deducere — Termen de decădere pentru exercitarea dreptului de deducere a TVA ului — Principiul efectivității — Refuzarea dreptului de deducere a TVA ului — Principiul neutralității fiscale)

text:
               22.9.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/14

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 12 iulie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Varhoven administrativen sad — Bulgaria) — EMS-Bulgaria Transpot OOD/Direktor na Direktsia „Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto” Plovdiv
   (Cauza C-284/11) (1)

   (TVA - Directiva 2006/112/CE - Drept de deducere - Termen de decădere pentru exercitarea dreptului de deducere a TVA ului - Principiul efectivității - Refuzarea dreptului de deducere a TVA ului - Principiul neutralității fiscale)
   2012/C 287/24
   Limba de procedură: bulgara

      Instanța de trimitere

   Varhoven administrativen sad

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: EMS-Bulgaria Transport OOD

      Pârâtă: Direktor na Direktsia „Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto” Plovdiv

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Varhoven administrativen sad — Interpretarea articolelor 179, 180 și 273 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7) și a principiului efectivității potrivit Hotărârii Curții în cauzele conexate C-95/07 și C-96/07, Ecotrade și alții — Dreptul la deducerea TVA-ului aplicat anterior — Legislație națională care condiționează exercitarea dreptului la deducerea diferenței de TVA de un termen de decădere de trei perioade fiscale ulterioare celei în cursul căreia a luat naștere dreptul la deducere — Refuzul dreptului la deducerea TVA-ului ca urmare a neexecutării obligației de înregistrare facultativă ca plătitor de TVA în calitate de cumpărător intracomunitar, și ca urmare a neexercitării dreptului la deducere în termen

      Dispozitivul

               1.

               Articolul 179 alineatul (1) și articolele 180 și 273 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie interpretate în sensul că nu se opun unui termen de decădere care încadrează exercitarea dreptului de deducere, precum cel din acțiunea principală, cu condiția ca acesta să nu facă excesiv de dificilă sau practic imposibilă exercitarea acestui drept. O astfel de apreciere este de competența instanței naționale, care poate în special să țină seama de intervenția ulterioară a unei prelungiri importante a termenului de decădere, precum și de durata procedurii de înregistrare în scopuri de taxă pe valoarea adăugată care trebuie realizată în același termen pentru ca dreptul de deducere menționat să poată fi exercitat.

               2.

               Principiul neutralității fiscale se opune unei sancțiuni care constă în refuzarea dreptului de deducere în cazul plății cu întârziere a taxei pe valoarea adăugată, însă nu se opune plății unor dobânzi de întârziere, cu condiția ca această sancțiune să respecte principiul proporționalității, aspect a cărui verificare este de competența instanței de trimitere.

      (1)  JO C 238, 13.8.2011.


title: Cauza T-434/10: Acțiune introdusă la 17 septembrie 2010 — Václav Hrbek trading as BODY-HF/OAPI — The Outdoor Group (ALPINE PRO SPORTSWEAR & EQUIPMENT)

text:
               4.12.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/33

         Acțiune introdusă la 17 septembrie 2010 — Václav Hrbek trading as BODY-HF/OAPI — The Outdoor Group (ALPINE PRO SPORTSWEAR & EQUIPMENT)
   (Cauza T-434/10)
   ()
   2010/C 328/57
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Václav Hrbek trading as BODY-HF (Praga, Republica Cehă) (reprezentant: C. Jäger, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: The Outdoor Group Ltd (Northampton, Regatul Unit)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 8 iulie 2010, în cauza R 1441/2009-2;

               —

               obligarea pârâtului să respingă opoziția nr. B1276692 și să admită în totalitate cererea de înregistrare nr. 5779351.

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată;

               —

               în cazul în care cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs intervine în prezenta cauză, obligarea acesteia la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate de reclamantă în procedurile din fața camerei de recurs și a diviziei de opoziție.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta.

      Marca comunitară vizată: marca figurativă „ALPINE PRO SPORTSWEAR & EQUIPMENT” pentru produse din clasele 18, 24, 25 și 28 — cererea de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 5779351.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca comunitară figurativă „alpine”, înregistrată sub numărul 2165017 pentru produse din clasele 18 și 25.

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția în parte.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: reclamanta consideră că decizia atacată încalcă articolul 65 alineatul (2) și articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului, întrucât camera de recurs a săvârșit un abuz de putere prin pronunțarea deciziei atacate, aceasta fiind lipsită de caracter obiectiv și de temei juridic, și a aplicat în mod eronat criteriile de determinare a unui risc de confuzie între marca anterioară și marca atacată.


title: Cauza C-471/13: Ordonanța președintelui Curții din 19 februarie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Amtsgericht Rüsselsheim – Germania) – Peter Link/Condor Flugdienst GmbH

text:
               16.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 184/24

         Ordonanța președintelui Curții din 19 februarie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Amtsgericht Rüsselsheim – Germania) – Peter Link/Condor Flugdienst GmbH
   (Cauza C-471/13) (1)

   2014/C 184/40
   Limba de procedură: germana
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 344, 23.11.2013.


title: Cauza C-645/11: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 11 aprilie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesgerichtshof — Germania) — Land Berlin/Ellen Mirjam Sapir, Michael J Busse, Mirjam M Birgansky, Gideon Rumney, Benjamin Ben-Zadok, Hedda Brown [Regulamentul (CE) nr. 44/2001 — Articolul 1 alineatul (1) și articolul 6 punctul 1 — Noțiunea „materie civilă și comercială” — Plată nedatorată efectuată de o entitate statală — Cerere de restituire a acestei plăți în cadrul unei acțiuni în justiție — Stabilirea instanței competente în caz de conexitate — Legătură strânsă între cereri — Pârât domiciliat într-un stat terț]

text:
               1.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 156/11

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 11 aprilie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesgerichtshof — Germania) — Land Berlin/Ellen Mirjam Sapir, Michael J Busse, Mirjam M Birgansky, Gideon Rumney, Benjamin Ben-Zadok, Hedda Brown
   (Cauza C-645/11) (1)

   (Regulamentul (CE) nr. 44/2001 - Articolul 1 alineatul (1) și articolul 6 punctul 1 - Noțiunea „materie civilă și comercială” - Plată nedatorată efectuată de o entitate statală - Cerere de restituire a acestei plăți în cadrul unei acțiuni în justiție - Stabilirea instanței competente în caz de conexitate - Legătură strânsă între cereri - Pârât domiciliat într-un stat terț)
   2013/C 156/16
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesgerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Land Berlin

      Pârâți: Ellen Mirjam Sapir, Michael J Busse, Mirjam M Birgansky, Gideon Rumney, Benjamin Ben-Zadok, Hedda Brown

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Bundesgerichtshof — Interpretarea articolului 1 alineatul (1) și a articolului 6 punctul 1 din Regulamentului (CE) nr. 44/2001 din 22 decembrie 2000 al Consiliului privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (JO 2001, L 12, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 3, p. 74) — Noțiunea „materie civilă și comercială” — Includerea sau neincluderea unei acțiuni în restituire pentru plata efectuată din eroare de către o entitate statală în cadrul unei proceduri administrative de reparare a unui prejudiciu cauzat de regimul nazist

      Dispozitivul

               1.

               Articolul 1 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială trebuie interpretat în sensul că noțiunea „materie civilă și comercială” include o acțiune în restituirea unei plăți nedatorate în cazul în care un organism public, căruia o autoritate instituită printr-o lege de reparare a prejudiciilor create ca urmare a persecuțiilor exercitate de un regim totalitar i-a impus să plătească unei persoane prejudiciate, cu titlu de reparație, o parte din suma obținută din vânzarea unui imobil, a virat acestei persoane, din eroare, întregul cuantum al prețului de vânzare și, ulterior, solicită în justiție restituirea plății nedatorate.

               2.

               Articolul 6 punctul 1 din Regulamentul nr. 44/2001 trebuie interpretat în sensul că există o legătură strânsă, în sensul acestei dispoziții, între cererile formulate împotriva mai multor pârâți domiciliați pe teritoriul altor state membre în cazul în care aceștia, în împrejurări precum cele din cauza principală, invocă drepturi la reparație suplimentare cu privire la care este necesar să se pronunțe o soluție unitară.

               3.

               Articolul 6 punctul 1 din Regulamentul nr. 44/2001 trebuie interpretat în sensul că nu se poate aplica unor pârâți care nu au domiciliul pe teritoriul unui stat membru atunci când aceștia sunt chemați în judecată în cadrul unei acțiuni formulate împotriva mai multor pârâți printre care se află și persoane cu domiciliul în Uniunea Europeană.

      (1)  JO C 80, 17.3.2012.


title: Cauza T-77/08: Acțiune introdusă la 18 februarie 2008 — Dow Chemical/Comisia Comunităților Europene

text:
               9.5.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 116/22

         Acțiune introdusă la 18 februarie 2008 — Dow Chemical/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-77/08)
   (2008/C 116/41)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: The Dow Chemical Company (Midland, Statele Unite ale Americii) (reprezentanți: D. Schroeder și T. Graf, lawyers)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei în măsura în care o privește pe reclamantă;

               —

               în subsidiar, reducerea substanțială a amenzii aplicate acesteia; și

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă în această cauză.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamanta solicită anularea în parte a Deciziei C (2007) 5910 final a Comisiei din 5 decembrie 2007 (cauza COMP/F/38.629 — Cauciuc cloropren) prin care Comisia a reținut că reclamanta, împreună cu alte întreprinderi, a încălcat articolul 81 CE și articolul 53 din Acordul privind Spațiul Economic European prin participarea la un singur și continuu acord și/sau practică concertată în sectorul cauciucului cloropren.
   În susținerea acțiunii, reclamanta arată că, întrucât a reținut că aceasta este răspunzătoare pentru încălcarea săvârșită de întreprinderea comună DuPont Dow Elastomers, Comisia a săvârșit erori vădite de apreciere a faptelor și erori de drept. Potrivit reclamantei, Comisia nu a demonstrat că reclamanta a avut o influență decisivă asupra DuPont Dow Elastomers. În plus, reclamanta afirmă că nu a format o unitate economică unică împreună cu DuPont Dow Elastomers.
   Mai mult, susține reclamanta, Comisia a săvârșit o eroare vădită de apreciere a faptelor, precum și o eroare de drept și nu a argumentat în mod corespunzător decizia adoptată:

               —

               prin utilizarea unui multiplicator pentru durată de 6,5 deși durata încălcării a fost de numai șase ani și o lună;

               —

               prin majorarea cu 10 % a amenzii care urma să fie aplicată reclamantei, pentru un efect suficient de descurajare; și

               —

               prin neacordarea în favoarea reclamantei a reducerii de clemență maxime disponibile de 30 %.


title: Cauza F-129/11: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 28 iunie 2012 — BH/Comisia

text:
               22.9.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/42

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 28 iunie 2012 — BH/Comisia
   (Cauza F-129/11) (1)

   2012/C 287/78
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei întâi a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 25, 28.1.12, p. 73.


title: Cauza F-113/10: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 15 februarie 2012 — AT/EACEA (Funcție publică — Agent temporar — Raport de evaluare — Caracter definitiv — Termen de introducere a acțiunii — Tardivitate — Reziliere anticipată a unui contract pe perioadă determinată pentru incompetență profesională — Control jurisdicțional — Eroare vădită de apreciere)

text:
               12.5.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/26

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 15 februarie 2012 — AT/EACEA
   (Cauza F-113/10) (1)

   (Funcție publică - Agent temporar - Raport de evaluare - Caracter definitiv - Termen de introducere a acțiunii - Tardivitate - Reziliere anticipată a unui contract pe perioadă determinată pentru incompetență profesională - Control jurisdicțional - Eroare vădită de apreciere)
   2012/C 138/52
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: AT (reprezentanți: S. Rodrigues și C. Bernard-Glanz, avocați)

      Pârâtă: EACEA (reprezentanți: F. Couplan și D. Homann, agenți, B. Wägenbaur, avocat)

      Obiectul

   Cerere, în primul rând, de anulare a raportului de evaluare a carierei reclamantului pentru perioda 1 iunie-31 decembrie 2008, în al doilea rând, de anulare a deciziei AAIC (Autoritatea abilitate să încheie contractele de muncă) de reziliere anticipată a contractului de muncă pe perioadă determinată al reclamantului și, în al treilea rând, cereri de reparare a prejudiciului suferit

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               AT suportă totalitatea cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 72, 5.3.2011, p. 35.


title: Cauza C-25/10: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 10 februarie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunal de première instance de Liège — Belgia) — Missionswerk Werner Heukelbach ev/État belge (Impozitare directă — Libera circulație a capitalurilor — Impozit pe succesiuni — Moștenire în favoarea unor organisme fără scop lucrativ — Refuzul aplicării unei cote reduse în cazul în care aceste organisme au sediul de funcționare în alt stat membru decât cel în care de cuius avea reședința sau lucra efectiv — Restricție — Justificare)

text:
               2.4.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 103/8

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 10 februarie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunal de première instance de Liège — Belgia) — Missionswerk Werner Heukelbach ev/État belge
   (Cauza C-25/10) (1)

   (Impozitare directă - Libera circulație a capitalurilor - Impozit pe succesiuni - Moștenire în favoarea unor organisme fără scop lucrativ - Refuzul aplicării unei cote reduse în cazul în care aceste organisme au sediul de funcționare în alt stat membru decât cel în care de cuius avea reședința sau lucra efectiv - Restricție - Justificare)
   2011/C 103/12
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Tribunal de première instance de Liège

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Missionswerk Werner Heukelbach ev

      Pârât: État belge

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Tribunal de première instance de Liège — Interpretarea articolelor 18, 45, 49 și 54 TFUE — Taxe asupra succesiunii — Refuzul aplicării ratei reduse care se aplică în cazul moștenirilor lăsate asociațiilor fără scop lucrativ și fundațiilor de utilitate publică dacă aceste asociații și fundații au sediul în alt stat membru decât cel în care de cujus a avut reședința sau a lucrat — Discriminare pe motive de cetățenie sau naționalitate — Restricție privind libertatea de stabilire

      Dispozitivul

   Articolul 63 TFUE se opune legislației unui stat membru care rezervă posibilitatea de a beneficia de cota redusă a taxelor asupra succesiunii organismelor fără scop lucrativ care au sediul de funcționare în acest stat membru sau în statul membru în care de cuius avea efectiv reședința sau în care avea locul de muncă la momentul decesului ori în care anterior a avut efectiv reședința sau locul de muncă.

      (1)  JO C 100, 17.4.2010


title: Cauza T-36/14: Acțiune introdusă la 15 ianuarie 2014 – St’art şi alţii/Comisia

text:
               5.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 135/42

         Acțiune introdusă la 15 ianuarie 2014 – St’art şi alţii/Comisia
   (Cauza T-36/14)
   2014/C 135/54
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamante: St’art – Fonds d’investissement dans les entreprises culturelles (Mons, Belgia), Stichting Cultuur – Ondernemen (Amsterdam, Ţările de Jos) şi Angel Capital Innovations Ltd (Londra, Regatul Unit) (reprezentanţi: L. Dehin şi C. Brüls, avocaţi)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               declararea cererii ca fiind admisibilă și întemeiată și, în consecință, anularea actelor atacate:

                           —

                           fie decizia cu data necunoscută a Comisiei Europene de a încheia proiectul „Factor SI.2.609157-2/G/ENT/CIP/11/C/N03C011” și a pune capăt, în consecință, alocării ajutorului acordat consorțiului format din reclamante;

                           —

                           fie decizia de confirmare a acesteia din 29 noiembrie 2013;

               —

               obligarea părții adverse la plata cheltuielilor aferente procedurii, inclusiv a celor cu avocații și cele de candidatură.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă două motive.

               1.

               Primul motiv se întemeiază pe o încălcare a obligației de motivare și pe o încălcare a dreptului la un tratament echitabil și a principiului general al executării cu bună-credință a convențiilor și a clauzelor contractuale, în măsura în care motivarea furnizată de Comisie ar fi inadecvată și nu ar fi îndeplinită niciuna dintre condițiile de reziliere a contractului. Reclamantele susțin că faptul că obiectivele care trebuiau atinse prin proiect au fost atinse pe alte căi lăsând astfel proiectul fără obiect nu este un motiv valabil pentru a rezilia contractul de subvenționare.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe un exces și pe un abuz de putere, precum și pe o încălcare a dreptului la bună administrare, a principiului contradictorialității și a principiului general „patere legem quam ipse fecisti”, întrucât Comisia nu a furnizat elemente care să permită, pe de o parte, să se cunoască dacă a examinat observațiile formulate de consorțiul din care fac parte reclamantele și, pe de altă parte, să se cunoască motivele pentru care ar fi respins aceste observații.


title: Cauza T-223/14: Acțiune introdusă la 9 aprilie 2014 – Ewald Dörken/OAPI – Schürmann (VENT ROLL)

text:
               16.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 184/35

         Acțiune introdusă la 9 aprilie 2014 – Ewald Dörken/OAPI – Schürmann (VENT ROLL)
   (Cauza T-223/14)
   2014/C 184/57
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamant: Ewald Dörken AG (Herdecke, Germania) (reprezentant: N. Grüger, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Wolfram Schürmann (Neuhausen, Elveția)

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 30 ianuarie 2014 în cauza R 2156/2012-4 și modificarea deciziei atacate în sensul respingerii în totalitate a cererii de constatare a nulității;

               —

               în subsidiar, anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 30 ianuarie 2014 în cauza R 2156/2012-4 în ceea ce privește următoarele produse din clasa 6: „Benzi metalice pentru construcții” și din clasa 7: „Benzi pentru substraturi” și modificarea deciziei atacate în sensul respingerii cererii de constatare a nulității în ceea ce privește aceste produse;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității:„VENT ROLL” pentru produse din clasele 6, 17 și 19 – marca comunitară nr. 3 817 491.

      Titularul mărcii comunitare: reclamantul.

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: Wolfram Schürmann.

      Motivarea cererii de declarare a nulității: existența unor motive absolute de refuz, în conformitate cu articolul 52 alineatul (1) litera (a) coroborat cu articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul nr. 207/2009, reaua credință, în conformitate cu articolul 52 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 cauza de nulitate referitoare la o marcă solicitată de agent fără consimțământul titularului, în conformitate cu articolul 53 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.

      Decizia diviziei de anulare: admite cererea de constatare a nulității.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate:

               —

               încălcarea articolului 52 alineatul (1) coroborat cu articolul 7 alineatul (1) litera (b) și cu articolul 7 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 52 alineatul (1) coroborat cu articolul 7 alineatul (1) litera (c) și cu articolul 7 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 76 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009 coroborat cu norma 40 alineatul (3) din Regulamentul nr. 2868/95;

               —

               încălcarea articolelor 76 și 78 din Regulamentul nr. 207/2009 și a normei 37 litera (b) punctul (iv) și a normei 57 din Regulamentul nr. 2868/95;

               —

               încălcarea articolului 76 alineatul (1) din Regulamentul nr. 207/2009 coroborat cu norma 37 litera (a) punctul (iii) din Regulamentul nr. 2868/95 și cu articolul 83 din Regulamentul nr. 2047/2009;

               —

               încălcarea articolului 76 alineatul (1) din Regulamentul nr. 207/2009 coroborat cu norma 37 litera (a) punctul (iii) și litera (b) punctul (i) din Regulamentul nr. 2868/95.


title: Cauza C-564/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesverwaltungsgericht la 2 decembrie 2010 — Bundesanstalt für Landwirtschaft und Ernährung/Pfeifer & Langen Kommanditgesellschaft

text:
               5.3.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 72/4

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesverwaltungsgericht la 2 decembrie 2010 — Bundesanstalt für Landwirtschaft und Ernährung/Pfeifer & Langen Kommanditgesellschaft
   (Cauza C-564/10)
   2011/C 72/06
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesverwaltungsgericht

      Părțile din acțiunea principală

      Recurent: Bundesanstalt für Landwirtschaft und Ernährung

      Intimată: Pfeifer & Langen Kommanditgesellschaft

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 3 din regulament (1) se aplică și prescripției creanțelor din dobânzi datorate în temeiul legislației naționale pe lângă restituirea avantajului obținut în mod nejustificat ca urmare a unei abateri?

         În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea 1:

               2.

               În comparația termenelor de prescripție prevăzută de articolul 3 alineatul (3) din regulament trebuie inclusă doar durata termenului de prescripție sau trebuie luate în calcul și dispozițiile naționale care amână începerea curgerii termenului până la finele anului calendaristic în care ia naștere creanța (în speță: din dobânzi), fără a mai fi necesare alte circumstanțe?

               3.

               Termenul de prescripție începe să curgă și în cazul creanțelor din dobânzi din momentul săvârșirii abaterii, respectiv din momentul încetării săvârșirii abaterii continue sau repetate, chiar dacă creanțele din dobânzi privesc numai intervale de timp ulterioare și, din acest motiv, iau naștere abia ulterior? În cazul unor abateri continue sau repetate, începutul curgerii termenului de prescripție se amână prin aplicarea articolului 3 alineatul (1) al doilea paragraf din regulament și în ceea ce privește creanțele din dobânzi până la momentul încetării săvârșirii abaterii?

               4.

               Când se încheie efectul de întrerupere a termenului al unei decizii a autorității competente, în temeiul articolului 3 alineatul (1) paragraful 3 teza a doua din regulament, prin care se stabilește în principiu creanța (în speță: din dobânzi) în litigiu?

      (1)  Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2988/95 al Consiliului din 18 decembrie 1995 privind protecția intereselor financiare ale Comunităților Europene (JO L 312, p. 1, Ediție specială, 01/vol. 1, p. 166).


title: Cauza C-254/05: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 7 iunie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Belgiei (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Articolele 28 CE și 30 CE — Restricții cantitative la import — Măsuri cu efect echivalent — Sisteme de detectare automată a incendiilor prin detector punctual — Cerința conformității cu un standard național — Procedură națională de atestare)

text:
               21.7.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 170/4

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 7 iunie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Belgiei
   (Cauza C-254/05) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Articolele 28 CE și 30 CE - Restricții cantitative la import - Măsuri cu efect echivalent - Sisteme de detectare automată a incendiilor prin detector punctual - Cerința conformității cu un standard național - Procedură națională de atestare)
   (2007/C 170/06)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentant: B. Stromsky, agent)

      Pârât: Regatul Belgiei (reprezentant: M. Wimmer, agent)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolului 28 CE — Reglementare națională care impune ca sistemele de detectare automată a incendiilor prin detector punctual fabricate sau comercializate legal în alt stat membru și care nu poartă marcajul CE să fie conforme cu standardul național, să fie supuse unei atestări de tip și, în acest cadru, să fie supuse unor teste și verificări deja efectuate într-un alt stat membru
   Dispozitivul

               1)

               Impunând ca sistemele de detectare automată a incendiilor prin detector punctual fabricate sau comercializate legal în alt stat membru și care nu poartă marcajul CE:

                           —

                           să fie conforme cu standardul belgian NBN S 21-100 referitor la proiectarea instalațiilor generalizate de detectare automată a incendiilor prin detector punctual, din luna septembrie 1986, așa cum a fost modificat prin addendumul nr. 2 din luna august 1996,

                           —

                           să fie supuse unei atestări de către BOSEC (Belgian Organisation for Security Certification), acest obstacol fiind agravat de costurile disproporționate pe care le presupune această atestare, și

                           —

                           să fie supuse unor teste și verificări cu ocazia acestei atestări, care, în esență, dublează controalele care au fost deja efectuate în cadrul altor proceduri dintr-un alt stat membru,

                     Regatul Belgiei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 28 CE.

               2)

               Obligă Regatul Belgiei la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 205, 20.8.2005.


title: Cauza T-714/15: Acțiune introdusă la 2 decembrie 2015 – Makhlouf/Consiliul

text:
               15.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 59/34

         Acțiune introdusă la 2 decembrie 2015 – Makhlouf/Consiliul
   (Cauza T-714/15)
   (2016/C 059/39)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Rami Makhlouf (Damasc, Siria) (reprezentant: E. Ruchat, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               declararea admisibilității și temeiniciei acțiunii reclamantului;

               —

               în consecință, obligarea Uniunii Europene la repararea întregului prejudiciu suferit de reclamant cu o sumă pe care Tribunalul o va stabili în echitate;

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă un singur motiv, întemeiat pe un prejudiciu moral pe care l-ar fi suferit, și anume atingerea adusă reputației sale. Între acest prejudiciu și măsurile luate de Consiliul Uniunii Europene ar exista o legătură de cauzalitate directă, iar răspunderea i-ar incumba acestuia din urmă.


title: Cauza C-132/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Varhoven administrativen sad (Bulgaria) la 1 martie 2016 – Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” – Sofia/„Iberdrola Inmobiliaria Real Estate Investments” EOOD

text:
               17.5.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 175/12

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Varhoven administrativen sad (Bulgaria) la 1 martie 2016 – Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” – Sofia/„Iberdrola Inmobiliaria Real Estate Investments” EOOD
   (Cauza C-132/16)
   (2016/C 175/13)
   Limba de procedură: bulgara

      Instanța de trimitere

   Varhoven administrativen sad

      Părțile din procedura principală

      Recurent: Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” – Sofia

      Intimată:„Iberdrola Inmobiliaria Real Estate Investments” EOOD

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 26 alineatul (1) litera (b), articolul 168 litera (a) și articolul 176 din Directiva 2006/112/CE (1) a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată se opun unei dispoziții de drept național precum articolul 70 alineatul (1) punctul 2 din Zakon za danak varhu dobavenata stoynost (Legea privind taxa pe valoarea adăugată), care restrânge dreptul de deducere a TVA-ului achitat în amonte pentru o prestare de servicii de construcții sau de reabilitare a unui bun imobiliar aflat în proprietatea unui terț, care servește atât destinatarului prestației, cât și terțului, doar pentru motivul că terțul obține cu titlu gratuit rezultatul acestor servicii, fără a ține seama de faptul că serviciile vor fi utilizate în cadrul activității economice a destinatarului – persoană impozabilă?

               2.

               Articolul 26 alineatul (1) litera (b), articolul 168 litera (a) și articolul 176 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată se opun unei practici fiscale care constă în refuzul recunoașterii dreptului de deducere a TVA-ului achitat în amonte pentru prestarea de servicii, în condițiile în care cheltuielile corespunzătoare acestor servicii sunt contabilizate ca cheltuieli generale ale persoanei impozabile, pentru motivul că au fost angajate pentru construirea sau reabilitarea unui bun imobiliar aflat în proprietatea altei persoane, fără a ține seama de faptul că acest bun imobiliar va fi deopotrivă utilizat de destinatarul prestării de servicii de construcții în cadrul activității sale economice?

      (1)  Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347, p. 1, Ediţie specială, 09/vol. 3, p. 7).


title: Cauza T-461/10: Acțiune introdusă la 27 septembrie 2010 — Boyle/Comisia

text:
               4.12.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/42

         Acțiune introdusă la 27 septembrie 2010 — Boyle/Comisia
   (Cauza T-461/10)
   ()
   2010/C 328/70
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Cathal Boyle (Killybegs, Irlanda) (reprezentanți: A. Collins SC, N. Travers, Barrister, și D. Barry, Solicitor)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea Deciziei Comisiei notificate cu numărul C(2010) 4751 din 13 iulie 2010 sub forma unei scrisori către Irlanda și care a fost notificată reclamantului la 16 iulie 2010, de respingere a unei cereri de capacitate de siguranță privind un nou trauler oceanic pentru a înlocui MFV Marie Dawn, și de înlocuire a deciziei privind cererea menționată cuprinsă în Decizia 2003/245 a Comisiei din 4 aprilie 2003 privind cererile primite de Comisie de extindere a obiectivelor celui de al patrulea Program de orientare plurianual (POP IV) în scopul îmbunătățirii siguranței, navigației maritime, igienei, calității produselor și condițiilor de muncă pentru navele cu o lungime totală mai mare de 12 metri (JO L 90, p. 48), care a fost anulată, în măsura în care îl privește pe reclamant, prin Hotărârea Tribunalului din 13 iunie 2006, Boyle și alții/Comisia (cauzele conexate T-218/03-T-240/03, Rec., p. II-1699), și

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin intermediul prezentei cereri, reclamantul solicită, în temeiul articolului 263 TFUE, anularea Deciziei Comisiei notificate cu numărul C(2010) 4751 din 13 iulie 2010 sub forma unei scrisori către Irlanda și care a fost notificată reclamantului la 16 iulie 2010 de respingerea a unei cereri de capacitate de siguranță privind un nou trauler oceanic pentru înlocuirea MFV Marie Dawn, și de înlocuire a deciziei privind cererea menționată cuprinsă în Decizia 2003/245 a Comisiei din 4 aprilie 2003 privind cererile primite de Comisie de extindere a obiectivelor celui de al patrulea Program de orientare plurianual (POP IV) în scopul îmbunătățirii siguranței, navigației maritime, igienei, calității produselor și condițiilor de muncă pentru navele cu o lungime totală mai mare de 12 metri (JO L 90, p. 48), care a fost anulată, în măsura în care îl privește pe reclamant, prin Hotărârea Tribunalului din 13 iunie 2006, Boyle și alții/Comisia (cauzele conexate T-218/03-T-240/03, Rec., p. II-1699).
   În susținerea cererii sale, reclamantul invocă următoarele motive:

               În primul rând, reclamantul susține că pârâta a acționat fără o bază legală. Articolul 4 alineatul (2) din Decizia 97/413/CE a Consiliului din 26 iunie 1997 privind obiectivele și modalitățile vizând restructurarea, în perioada cuprinsă între 1 ianuarie 1997 și 31 decembrie 2001, a sectorului pescuitului comunitar în vederea realizării unui echilibru durabil între resurse și exploatarea acestora (JO L 175, p. 27) continuă să constituie temeiul legal corespunzător al deciziei atacate și, astfel, Comisia nu a avut o bază legală pentru adoptarea valabilă a deciziei sub forma unei decizii ad hoc.

               În al doilea rând, reclamantul susține că Comisia a încălcat o normă fundamentală de procedură. Reclamantul susține că decizia atacată ar fi trebuit, în temeiul Deciziei 97/413/CE a Consiliului, să fie adoptată potrivit procedurii comitetului de gestionare și că, întrucât a ales să adopte decizia ad hoc, Comisia a acționat cu încălcarea unei norme fundamentale de procedură.

               În al treilea rând, reclamantul susține că prin interpretarea greșită a articolului 4 alineatul (2) din Decizia 97/413/CE a Consiliului, Comisia și-a depășit competența, în special prin faptul că s-a bazat pe criterii nerelevante și a ignorat definiția „efortului de pescuit” prevăzută de Decizia 97/413/CE și de legislația comunitară privind pescuitul aplicabilă la data depunerii cererii reclamantului pentru tonajul de siguranță în decembrie 2001.

               În plus, se susține că decizia atacată conține o serie de erori vădite în aprecierea cererii reclamantului pentru tonajul de siguranță. În special, reclamantul susține că decizia Comisiei de refuzare a cererii reclamantului din cauza volumului mai mare sub puntea principală a noii nave propuse, în comparație cu Marie Dawn, precum și presupunerea acesteia că efortul de pescuit al noii nave propuse este mai mare decât cel al navei Marie Dawn sunt vădit viciate.

               În sfârșit, reclamantul susține i-a fost încălcat de către Comisie dreptul său la un tratament egal. Se susține că respingerea de către Comisie a cererii sale din cauza volumului mai mare sub puntea principală a noii nave propuse constituie o mare diferență de tratament care conduce la o discriminare nepermisă împotriva sa în comparație cu abordarea complet diferită adoptată în privința soluționării unora dintre cererile de tonaj de siguranță suplimentar acceptate în Decizia 2003/245 a Comisiei, precum și în privința uneia dintre cererile respinse inițial prin decizia menționată, însă acceptată în Decizia Comisiei notificată cu numărul C(2010) 4765 din 13 iulie 2010.


title: Cauza C-181/11 P: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 12 iulie 2012 — Compañía Española de Tabaco en Rama, SA (Cetarsa)/Comisia Europeană (Recurs — Concurență — Înțelegeri — Piața spaniolă a achiziției și a primei procesări a tutunului brut — Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE — Stabilirea prețurilor și împărțirea pieței — Amenzi — Egalitate de tratament — Limită maximă de 10 % din cifra de afaceri — Cooperare — Denaturarea elementelor de probă — Eroare vădită de apreciere — Lipsa motivării)

text:
               22.9.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/13

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 12 iulie 2012 — Compañía Española de Tabaco en Rama, SA (Cetarsa)/Comisia Europeană
   (Cauza C-181/11 P) (1)

   (Recurs - Concurență - Înțelegeri - Piața spaniolă a achiziției și a primei procesări a tutunului brut - Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE - Stabilirea prețurilor și împărțirea pieței - Amenzi - Egalitate de tratament - Limită maximă de 10 % din cifra de afaceri - Cooperare - Denaturarea elementelor de probă - Eroare vădită de apreciere - Lipsa motivării)
   2012/C 287/22
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Recurentă: Compañía Española de Tabaco en Rama, SA (Cetarsa) (reprezentanți: M. Araujo Boyd, J. Buendía Sierra și Á. Givaja Sanz, avocați)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Castillo de la Torre, E. Gippini Fournier și L Malferrari, agenți)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 3 februarie 2011 — Cetarsa/Comisia (T-33/05), prin care Tribunalul a respins o cerere de anulare a Deciziei C(2004) 4030 final a Comisiei din 20 octombrie 2004 privind o procedură de aplicare a articolului 81 alineatul (1) [CE] (cazul COMP/C.38.238/B.2 — Tutun brut — Spania) și cerere reconvențională a Comisiei prin care se solicită majorarea cuantumului amenzii aplicate reclamantei

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul principal și pe cel incident.

               2.

               Obligă Compañía española de tabaco en rama SA (Cetarsa) la plata cheltuielilor aferente recursului principal.

               3.

               Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată aferente recursului incident.

      (1)  JO C 186, 25.6.2011.


title: Cauza C-262/13: Ordonanța președintelui Curții din 2 octombrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Amtsgericht Rüsselsheim — Germania) — Ekkehard Aleweld/Condor Flugdienst GmbH

text:
               21.12.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 377/10

         Ordonanța președintelui Curții din 2 octombrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Amtsgericht Rüsselsheim — Germania) — Ekkehard Aleweld/Condor Flugdienst GmbH
   (Cauza C-262/13) (1)

   2013/C 377/23
   Limba de procedură: germana
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 215, 27.7.2013.


title: Cauza T-528/11: Hotărârea Tribunalului din 16 ianuarie 2014 — Aloe Vera of America/OAPI — Detimos (FOREVER) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare figurative FOREVER — Marca națională figurativă anterioară 4 EVER — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Similitudinea semnelor — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Utilizarea serioasă a mărcii anterioare — Articolul 42 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 207/2009” ]

text:
               22.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 52/33

         Hotărârea Tribunalului din 16 ianuarie 2014 — Aloe Vera of America/OAPI — Detimos (FOREVER)
   (Cauza T-528/11) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare figurative FOREVER - Marca națională figurativă anterioară 4 EVER - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Similitudinea semnelor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Utilizarea serioasă a mărcii anterioare - Articolul 42 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 207/2009)
   2014/C 52/60
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Aloe Vera of America, Inc. (Dallas, Texas, Statele Unite) (reprezentanți: R. Niebel și F. Kerl, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: J. Crespo Carrillo, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Detimos — Gestão Imobiliária, SA (Carregado, Portugalia) (reprezentant: V. Caires Soares, avocat)

      Obiectul

   Acțiune introdusă împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 8 august 2011 (cauza R 742/2010-4), privind o procedură de opoziție între Diviril — Distribuidora de Viveres do Ribatejo, Lda, și Aloe Vera of America, Inc.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Aloe Vera of America, Inc. la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor pe care Detimos — Gestão Imobiliária, SA le-a efectuat în cursul procedurii care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI).

      (1)  JO C 362, 10.12.2011.


title: Cauza T-406/16: Acțiune introdusă la 22 iulie 2016 – Dogg Label/EUIPO – Chemoul (JAPRAG)

text:
               3.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 364/17

      Acțiune introdusă la 22 iulie 2016 – Dogg Label/EUIPO – Chemoul (JAPRAG)
      (Cauza T-406/16)
      (2016/C 364/14)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Dogg Label (Marsilia, Franța) (reprezentant: M. Angelier, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Patrick Chemoul (Paris, Franța)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Marca în litigiu: marca verbală a Uniunii Europene „JAPRAG” – marca Uniunii Europene nr. 8 820 301

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

         Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 13 mai 2016 în cauza R 2336/2015-2

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală să admită cererea de declarare a nulității formulată de societatea DOGG LABBEL;

                  —

                  declararea nulității mărcii comunitare „JAPRAG” nr. 8 820 301 pentru toate produsele din clasele 18 și 25, în temeiul articolului 53 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul privind marca Uniunii Europene coroborat cu articolul 8 alineatul (1) litera (b) din același regulament.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 53 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 207/2009;

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-283/08 P: Hotărârea Tribunalului din 7 iulie 2011 — Longinidis/Cedefop ( „Recurs — Funcție publică — Agenți temporari — Contract pe perioadă nedeterminată — Concediere — Motivare — Eroare vădită de apreciere — Dreptul la apărare” )

text:
               13.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 238/14

         Hotărârea Tribunalului din 7 iulie 2011 — Longinidis/Cedefop
   (Cauza T-283/08 P) (1)

   (Recurs - Funcție publică - Agenți temporari - Contract pe perioadă nedeterminată - Concediere - Motivare - Eroare vădită de apreciere - Dreptul la apărare)
   2011/C 238/20
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Recurent: Pavlos Longinidis (Salonic, Grecia) (reprezentanți: inițial P. Giatagantzidis și S. Stavropoulou, ulterior P. Giatagantzidis și K. Kyriazi, avocați)

      Cealaltă parte în proces: Centrul European pentru Dezvoltarea Formării Profesionale (Cedefop) (reprezentanți: M. Fuchs, agent, asistat de P. Anestis, avocat)

      Obiectul

   Recurs introdus împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera a doua) din 24 aprilie 2008, Longinidis/Cedefop (F-74/06, nepublicată încă în Repertoriu), prin care se urmărește anularea acestei hotărâri

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Domnul Pavlos Longinidis suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Centrul European pentru Dezvoltarea Formării Profesionale în prezenta procedură.

      (1)  JO C 272, 25.10.2008, rectificare în JO C 313, 6.12.2008.


title: Cauza C-464/08: Acțiune introdusă la 27 octombrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Estonia

text:
               20.12.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 327/20

         Acțiune introdusă la 27 octombrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Estonia
   (Cauza C-464/08)
   (2008/C 327/34)
   Limba de procedură: estona
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: K. Simonsson și K. Saaremäel-Stoilov)

      Pârâtă: Republica Estonia
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea că, prin faptul că nu a adoptat actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2005/65/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului (privind consolidarea securității portuare) sau, în orice caz, prin faptul că nu a comunicat Comisiei adoptarea actelor menționate, Republica Estonia nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive;

               —

               obligarea Republicii Estonia la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Termenul pentru transpunerea directivei în ordinea juridică națională a expirat la 15 iunie 2007.

      (1)  JO L 310, p. 28, Ediție specială, 07/vol. 15, p. 50.


title: Cauza T-493/12: Acțiune introdusă la 14 noiembrie 2012 — Sanofi/OAPI — GP Pharm (GEPRAL)

text:
               26.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 26/56

         Acțiune introdusă la 14 noiembrie 2012 — Sanofi/OAPI — GP Pharm (GEPRAL)
   (Cauza T-493/12)
   2013/C 26/113
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Sanofi (Paris, Franța) (reprezentant: C. Hertz-Eichenrode, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: GP Pharm, SA (Sant Quinti de Mediona, Spania)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 5 septembrie 2012 în cauza R 201/2012-2 și

               —

               obligarea OHMI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca comunitară vizată: marca verbală „GEPRAL”, pentru produse din clasa 5 — înregistrarea internațională nr. 1010832 în care este desemnată Uniunea Europeană

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: reclamanta

      Marca sau semnul invocat: înregistrarea internațională nr. 418607 cu efect în Austria a mărcii verbale „DELPRAL”, pentru produse din clasa 5

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția în totalitate

      Decizia camerei de recurs: admite calea de atac și admite continuarea înregistrării internaționale în totalitate

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul Consiliului nr. 207/2009


title: Cauza T-6/16: Acțiune introdusă la 7 ianuarie 2016 – Awg Allgemeine Warenvertriebs/OAPI – Takko (Southern Territory 23°48’25"S)

text:
               14.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 98/51

         Acțiune introdusă la 7 ianuarie 2016 – Awg Allgemeine Warenvertriebs/OAPI – Takko (Southern Territory 23o48’25"S)
   (Cauza T-6/16)
   (2016/C 098/66)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Awg Allgemeine Warenvertriebs GmbH (Köngen, Germania) (reprezentant: T. Sambuc, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Takko Holding GmbH (Telgte, Germania)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Titularul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca comunitară verbală „Southern Territory 23o48’25"S” – marca comunitară nr. 10 099 554

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de declarare a nulității

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a OAPI din 10 noiembrie 2015 în cauza R 735/2015-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               reformarea deciziei atacate prin respingerea cererii de declarare a nulității mărcii comunitare nr. 10 099 554 „Southern Territory 23o48’25"S”.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 53 alineatul (1) litera (a) coroborat cu articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-382/15: Acțiune introdusă la 15 iulie 2015 – Greenpeace Energy și alții/Comisia

text:
               12.10.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 337/22

         Acțiune introdusă la 15 iulie 2015 – Greenpeace Energy și alții/Comisia
   (Cauza T-382/15)
   (2015/C 337/23)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamante: Greenpeace Energy eG (Hamburg, Germania), oekostrom AG für Energieerzeugung und -handel (Viena, Austria), Stadtwerke Aalen GmbH (Aalen, Germania), Stadtwerke Bietigheim-Bissingen GmbH (Bietigheim-Bissingen, Germania), Stadtwerke Schwäbisch Hall GmbH (Schwäbisch Hall, Germania), Stadtwerke Tübingen GmbH (Tübingen, Germania), Stadtwerke Mühlacker GmbH (Mühlacker, Germania), Energieversorgung Filstal GmbH & Co KG (Göppingen, Germania), Stadtwerke Mainz AG (Mainz, Germania), Stadtwerke Bochum Holding GmbH (Bochum, Germania) (reprezentanți: D. Fouquet și J. Nysten, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               declararea acțiunii ca fiind admisibilă și întemeiată, în conformitate cu articolul 263 primul și al patrulea paragraf TFUE;

               —

               anularea Deciziei (UE) 2015/658 a Comisiei din 8 octombrie 2014 privind ajutorul de stat SA.34947 (2013/C) (ex 2013/N) pe care Regatul Unit intenționează să îl pună în aplicare pentru sprijin în favoarea centralei nucleare Hinkley Point C;

               —

               obligarea pârâtei la totalitatea cheltuielilor de judecată, inclusiv a onorariului de avocat și a cheltuielilor de călătorie.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă opt motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe aplicarea incorectă a articolului 107 alineatul (3) litera (c) TFUE ca urmare a presupunerii de către Comisie a existenței unui interes comun
               Reclamantele susțin că, în cadrul examinării efectuate, Comisia a confundat criteriile care trebuie respectate în temeiul literelor (b) și, respectiv, (c) ale articolului 107 alineatul (3) TFUE și a aplicat deci în mod incorect aceste dispoziții. Pe de altă parte, Comisia ar fi dedus existența unui interes comun în favoarea susținerii energiei nucleare, care nu ar exista însă în aceste condiții. Potrivit reclamantelor, Comisia a pornit de la principiul că există un interes comun în favoarea securității aprovizionării, interes care constituie, desigur, unul dintre obiectivele Uniunii în domeniul energiei, în conformitate cu articolul 194 TFUE, dar la care nu contribuie construirea și exploatarea centralei nucleare în cauză.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe aplicarea eronată a articolului 107 alineatul (3) litera (c) TFUE ca urmare a ca urmare a presupunerii de către Comisie a existenței unei disfuncționalități a pieței
               În acest context se afirmă că Comisia a săvârșit o eroare apreciind că pretinsa imposibilitate de a finanța centrala nucleară pe piețele financiare constituie o disfuncționalitate a pieței și, în același timp, neținând seama de faptul că alte centrale nucleare, printre care unele care utilizează aceeași tehnologie, nu recurg la ajutoare de stat comparabile. Reclamantele susțin de asemenea că Comisia a săvârșit o eroare atunci când a afirmat că o decizie politică poate constitui o disfuncționalitate a pieței.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe aplicarea eronată a articolului 107 alineatul (3) litera (c) TFUE, care a rezultat din calificarea eronată a măsurii notificate (contractul pe diferență) drept ajutor pentru investiții și din aplicarea unui criteriu de apreciere eronat
               În cadrul celui de al treilea motiv, reclamantele afirmă că atât ajutoarele de exploatare, cât și ajutoarele pentru investiții, precum și diferența dintre aceste două instrumente sunt definite cu suficientă claritate din punct de vedere juridic. Comisia ar fi săvârșit un abuz de putere atunci când s-a referit la ajutoare echivalente cu ajutoarele pentru investiții, instituind așadar o nouă categorie, și a aplicat, așadar, un criteriu de apreciere eronat.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe aplicarea eronată a articolului 107 alineatul (3) litera (c) TFUE, dat fiind că Comisia a apreciat că pachetul de măsuri constituie un instrument adecvat și are un efect de stimulare
               Reclamantele susțin că Comisia nu a examinat în mod corespunzător alternativele la construirea și exploatarea centralei nucleare prin raportare la pretinsul obiectiv al securității aprovizionării. În plus, în opinia acestora, Comisia ar fi examinat în mod superficial aspectul privind modul în care o întreprindere ar fi acționat în lipsa unui ajutor. În consecință, Comisie a examinat caracterul adecvat al ajutorului în mod eronat și incomplet.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe aplicarea eronată a articolului 107 alineatul (3) litera (c) TFUE, dat fiind că Comisia a subestimat denaturarea concurenței cauzată de ajutoare și a supraestimat efectele pozitive ale acestora
               Reclamantele critică, în plus, faptul că Comisia a săvârșit o eroare atunci când a apreciat că denaturarea concurenței are un impact neglijabil. Reclamantele adaugă că cercetările efectuate au demonstrat că efectul asupra prețurilor de piață este mai apreciabil decât presupune Comisia, astfel încât, în opinia acestora, nu s-au luat în considerare toate informațiile sau au fost interpretate în mod incorect.

               6.

               Al șaselea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 8 din Directiva 2009/72/CE (1) sau pe încălcarea Directivei 2004/17/CE (2) și a Directivei 2004/18/CE (3) ca urmare a autorizării de către Comisie a pachetului de măsuri fără a recurge la o cerere de ofertă sau la o procedură echivalentă.
               Reclamantele susțin printre altele că Comisia a considerat, în mod eronat și în contradicție cu practica sa decizională anterioară, că normele din materia contractelor de achiziții publice nu erau aplicabile în speță. În acest mod, Comisia a făcut o apreciere eronată a situației de fapt, săvârșind un abuz de putere, și nu a luat în considerare similitudinea cu numeroase alte proiecte. Comisia ar fi săvârșit de asemenea un abuz de putere atunci când a echivalat cererea de exprimare a interesului prezentată de guvernul britanic cu o procedură de cerere de ofertă.

               7.

               Al șaptelea motiv, întemeiat pe nerespectarea Codului bunei conduite administrative și a cerințelor sporite în materie de motivare, ca rezultat al unei acțiuni incoerente a Comisiei
               În cadrul acestui motiv, reclamantele susțin, în esență, că Comisia a acționat în mai multe rânduri în contradicție cu propria practică decizională, fără a invoca motive convingătoare în această privință.

               8.

               Al optulea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 296 al doilea paragraf TFUE, a articolului 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și a Codul bunei conduite administrative, ca rezultat al unei nerespectări cu caracter general a obligației de motivare.
               Potrivit reclamantelor, Comisia a descris în mod eronat metodologia ajutorului, considerând că era vorba despre un ajutor pentru investiții în loc de un ajutor de exploatare și confundând în general diferitele elemente. Comisia nu ar fi stabilit cuantumul total al ajutorului și nu ar fi apreciat în suficientă măsură eventualul cumul. Reclamantele consideră că motivele expuse în legătură cu existența unui interes comun sau a unei disfuncționalități a pieței și cu caracterul adecvat al ajutoarelor nu îndeplinesc în general cerințele care decurg din obligația de motivare.

      (1)  Directiva 2009/72/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 iulie 2009 privind normele comune pentru piața internă a energiei electrice și de abrogare a Directivei 2003/54/CE (JO L 211, p. 55).

      (2)  Directiva 2004/17/CΕ a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 de coordonare a procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții în sectoarele apei, energiei, transporturilor și serviciilor poștale (JO L 134, p.1, Ediție specială, 06/vol. 8, p. 3).

      (3)  Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii (JO L 134, p. 114, Ediție specială, 06/vol. 8, p. 116).


title: Cauza F-60/13: Acțiune introdusă la 26 aprilie 2013 — ZZ/Comisia

text:
               21.9.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 274/29

         Acțiune introdusă la 26 aprilie 2013 — ZZ/Comisia
   (Cauza F-60/13)
   2013/C 274/46
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: F. Frabetti, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei implicite de respingere a cererii formulate de reclamant în temeiul articolului 90 alineatul (1) din statut privind rectificarea înregistrărilor absențelor din motiv de boală din aplicația SysPer2

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei implicite de respingere a cererii nr. D/299/12 introduse de reclamant la 13 aprilie 2012 în ceea ce privește rectificarea înregistrărilor absențelor din motiv de boală din SysPer2, luând în considerare numai zilele lucrătoare, și aceasta începând cu 13 aprilie 2009 până la data cererii sale;

               —

               anularea deciziei explicite de respingere a cererii nr. D/299/12 introduse de reclamant la 13 aprilie 2012 în ceea ce privește deducerea a cinci de zile din perioada de concediu la care reclamantul avea dreptul pentru anul 2012;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-359/11: Acțiune introdusă la 7 iulie 2011 — Makhlouf/Consiliul

text:
               24.9.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/25

         Acțiune introdusă la 7 iulie 2011 — Makhlouf/Consiliul
   (Cauza T-359/11)
   2011/C 282/54
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Hafez Makhlouf (Damasc, Siria) (reprezentanți: P. Grollet și G. Karouni, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea Regulamentului (UE) nr. 442/2011 al Consiliului din 9 mai 2011 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria, în măsura în care îl privește pe reclamant;

               —

               anularea Deciziei 2011/273/PESC a Consiliului din 9 mai 2011 privind măsuri restrictive împotriva Siriei, în măsura în care îl privește pe reclamant;

               —

               anularea Deciziei de punere în aplicare 2011/302/PESC, prin care anexa la Decizia 2011/273/PESC a fost înlocuită cu textul care figura în anexa la Decizia din 23 mai, în măsura în care îl privește pe reclamant;

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată, în temeiul articolelor 87 și 91 din Regulamentul de procedură al Tribunalului.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă șase motive.

               1.

               Primul motiv se întemeiază pe încălcarea dreptului la apărare și a dreptului la un proces echitabil. Reclamantul susține că i-a fost încălcat dreptul la apărare, întrucât sancțiunile în cauză i-au fost aplicate fără ca în prealabil să fi fost ascultat, să fi avut posibilitatea de a se apăra, nici să fi avut cunoștință de elementele pe baza cărora au fost adoptate aceste măsuri.

               2.

               Al doilea motiv se întemeiază pe încălcarea obligației de motivare prevăzute la articolul 296 al doilea paragraf TFUE. Reclamantul impută Consiliului faptul că a adoptat măsuri restrictive în privința sa, fără să îi fi comunicat motivele, pentru a-i permite să își prezinte mijloacele de apărare. Reclamantul impută pârâtului faptul că s-a limitat la o formulare generală și stereotipă, fără să menționeze în mod precis elementele de fapt și de drept de care depinde justificarea legală a deciziei sale și considerentele care au dus la adoptarea acesteia.

               3.

               Al treilea motiv se întemeiază pe încălcarea garanției aferente dreptului la o protecție jurisdicțională efectivă. Reclamantul arată că nu numai că nu și-a putut exprima în mod util punctul de vedere în fața Consiliului, ci, în lipsa vreunei indicări în decizia atacată a motivelor specifice și concrete care să o justifice, nu a fost nici în măsură să se prevaleze de acțiunea formulată în fața Tribunalului.

               4.

               Al patrulea motiv se întemeiază pe încălcarea principiului general al proporționalității.

               5.

               Al cincilea motiv se întemeiază pe încălcarea dreptului de proprietate, în măsura în care măsurile restrictive, și mai exact măsura înghețării fondurilor, constituie o atingere disproporționată adusă dreptului fundamental al reclamantului de a dispune în mod liber de bunurile sale.

               6.

               Al șaselea motiv se întemeiază pe încălcarea dreptului la viață privată, în măsura în care măsurile de înghețare a fondurilor și de restrângere a libertății de circulație constituie de asemenea o atingere disproporționată adusă dreptului fundamental al reclamantului.


title: Cauza C-318/13: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 3 septembrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Korkein hallinto-oikeus – Finlanda) – procedura inițiată de X (Trimitere preliminară – Directiva 79/7/CEE – Egalitate de tratament între bărbaţi și femei în domeniul securităţii sociale – Asigurarea lucrătorilor în caz de accident – Cuantumul unei indemnizaţii forfetare pentru invaliditate permanentă – Calcul actuarial întemeiat pe speranţa medie de viaţă în funcție de sexul beneficiarului indemnizației respective – Încălcare suficient de gravă a dreptului Uniunii)

text:
               10.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 395/17

      Hotărârea Curții (Camera a doua) din 3 septembrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Korkein hallinto-oikeus – Finlanda) – procedura inițiată de X
      (Cauza C-318/13) (1)

      ((Trimitere preliminară - Directiva 79/7/CEE - Egalitate de tratament între bărbaţi și femei în domeniul securităţii sociale - Asigurarea lucrătorilor în caz de accident - Cuantumul unei indemnizaţii forfetare pentru invaliditate permanentă - Calcul actuarial întemeiat pe speranţa medie de viaţă în funcție de sexul beneficiarului indemnizației respective - Încălcare suficient de gravă a dreptului Uniunii))
      (2014/C 395/20)
      Limba de procedură: finlandeza

         Instanța de trimitere

      Korkein hallinto-oikeus

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: X

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 4 alineatul (1) din Directiva 79/7/CEE a Consiliului din 19 decembrie 1978 privind aplicarea treptată a principiului egalității de tratament între bărbați și femei în domeniul securității sociale trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale care prevede că, pentru calcularea unei prestaţii legale de securitate socială care urmează să se plătească în urma unui accident de muncă, se aplică drept criteriu actuarial diferenţa de speranţă de viaţă dintre bărbaţi și femei, în cazul în care prin aplicarea acestui criteriu despăgubirea unică ce urmează să se plătească în temeiul prestației menționate unui bărbat este mai redusă decât despăgubirea de care ar beneficia o femeie de aceeaşi vârstă, care se află într-o situaţie similară.

                  2)

                  Incumbă instanței de trimitere sarcina de a aprecia dacă sunt îndeplinite condițiile pentru angajarea răspunderii statului membru. De asemenea, în ceea ce privește problema dacă reglementarea națională în discuție în litigiul principal constituie o încălcare „suficient de gravă” a dreptului Uniunii, această instanță va trebui să țină seama printre altele de faptul că până în prezent Curtea nu s a pronunțat cu privire la legalitatea luării în considerare a unui criteriu întemeiat pe speranța medie de viață în funcție de sex pentru stabilirea unei prestații plătite în temeiul unui regim legal de securitate socială care intră în domeniul de aplicare al Directivei 79/7. Instanța de trimitere va trebui totodată să țină seama de posibilitatea acordată statelor membre de legiuitorul Uniunii, care s-a manifestat la articolul 5 alineatul (2) din Directiva 2004/113/CE a Consiliului din 13 decembrie 2004 de aplicare a principiului egalității de tratament între femei și bărbați privind accesul la bunuri și servicii și furnizarea de bunuri și servicii, precum și la articolul 9 alineatul (1) litera (h) din Directiva 2006/54/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 iulie 2006 privind punerea în aplicare a principiului egalității de șanse și al egalității de tratament între bărbați și femei în materie de încadrare în muncă și de muncă. Instanța menționată va trebui, în plus, să ia în considerare faptul că, la 1 martie 2011, Curtea a statuat (C-236/09, EU:C:2011:100) că prima dintre dispozițiile menționate este nevalidă, întrucât încalcă principiul egalității de tratament între bărbați și femei.

         (1)  JO C 233, 10.8.2013.


title: Cauza T-522/09: Ordonanța Tribunalului din 10 iunie 2011 — Gemmi Furs/OAPI — Lemmi-Fashion (GEMMI)

text:
               13.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 238/35

         Ordonanța Tribunalului din 10 iunie 2011 — Gemmi Furs/OAPI — Lemmi-Fashion (GEMMI)
   (Cauza T-522/09) (1)

   2011/C 238/61
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei a șasea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 51, 27.2.2010.


title: Cauza F-97/11: Acțiune introdusă la 3 octombrie 2011 — ZZ/Parlamentul European

text:
               26.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 347/47

         Acțiune introdusă la 3 octombrie 2011 — ZZ/Parlamentul European
   (Cauza F-97/11)
   2011/C 347/89
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentanți: P. Nelissen Grade și G. Leblanc, avocați)

      Pârât: Parlamentul European

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei Parlamentului European în ceea ce privește data de la care produce efecte schimbarea stării civile care trebuie luată în considerare pentru suprimarea alocației pentru locuință în urma hotărârii civile de pronunțare a divorțului reclamantului.

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei autorității împuternicite să facă numiri (AIPN) din 4 iulie 2011 de respingere în parte a reclamației reclamantului;

               —

               anularea deciziei AIPN din 21 ianuarie 2011, notificată prin aplicația de gestionare administrativă Streamline, de stabilire a datei de la care produce efecte schimbarea stării civile a reclamantului la data hotărârii de pronunțare a divorțului;

               —

               comunicarea către AIPN a efectelor pe care le determină anularea deciziilor atacate și în special data care trebuie luată în considerare ca dată de la care produce efecte hotărârea de pronunțare a divorțului între reclamantă și fosta sa soție, respectiv data transcrierii hotărârii care a avut loc la 26 aprilie 2011;

               —

               obligarea Parlamentului European la plata cheltuielilor de judecată.