title: Cauza T-114/13 P: Hotărârea Tribunalului din 23 septembrie 2015 – Cerafogli/BCE („Recurs — Personal al BCE — Plângere formulată pentru discriminare și hărțuire morală — Decizie a BCE de închidere a anchetei administrative deschise în urma plângerii — Refuzul accesului la elemente de probă în cursul procedurii administrative — Respingerea unei cereri care viza dispunerea prezentării de elemente de probă în cursul procedurii jurisdicționale — Dreptul la protecție jurisdicțională efectivă — Eroare de drept”)

text:
               23.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 389/28

         Hotărârea Tribunalului din 23 septembrie 2015 – Cerafogli/BCE
   (Cauza T-114/13 P) (1)

   ((„Recurs - Personal al BCE - Plângere formulată pentru discriminare și hărțuire morală - Decizie a BCE de închidere a anchetei administrative deschise în urma plângerii - Refuzul accesului la elemente de probă în cursul procedurii administrative - Respingerea unei cereri care viza dispunerea prezentării de elemente de probă în cursul procedurii jurisdicționale - Dreptul la protecție jurisdicțională efectivă - Eroare de drept”))
   (2015/C 389/29)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Maria Concetta Cerafogli (Roma, Italia) (reprezentant: L. Levi, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Banca Centrală Europeană (BCE) (reprezentanţi: F. Feyerbacher şi B. Ehlers, agenţi, asistaţi de B. Wägenbaur, avocat)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera a treia) din 12 decembrie 2012, Cerafogli/BCE (F-43/10, RecFP, EU:F:2012:184), prin care se solicită anularea acestei hotărâri

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Hotărârea Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera a treia) din 12 decembrie 2012, Cerafogli/BCE (F-43/10).

               2)

               Trimite cauza spre rejudecare Tribunalului Funcției Publice.

               3)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.

      (1)  JO C 114, 20.4.2013.


title: Cauza T-299/05: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 18 martie 2009 — Shanghai Excell M&E Enterprise și Shanghai Adeptech Precision/Consiliul [ Dumping — Importul anumitor balanțe electronice originare din China — Statut de întreprindere care funcționează în condiții de economie de piață — Articolul 2 alineatul (7) literele (a) și (c), articolul 2 alineatul (10) și articolul 11 alineatul (9) din Regulamentul (CE) nr. 384/96 ]

text:
               16.5.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 113/30

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 18 martie 2009 — Shanghai Excell M&E Enterprise și Shanghai Adeptech Precision/Consiliul
   (Cauza T-299/05) (1)

   („Dumping - Importul anumitor balanțe electronice originare din China - Statut de întreprindere care funcționează în condiții de economie de piață - Articolul 2 alineatul (7) literele (a) și (c), articolul 2 alineatul (10) și articolul 11 alineatul (9) din Regulamentul (CE) nr. 384/96”)
   2009/C 113/61
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Shanghai Excell M&E Enterprise Co. Ltd (Shanghai, China) și Shanghai Adeptech Precision Co. Ltd (Huaxin Town, China) (reprezentanți: R. MacLean, solicitor, și E. Gybels, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: J.-P. Hix, agent, asistat de G. Berrisch, avocat)

      Intervenientă în susținerea pârâtului: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: inițial K. Talabér-Ritz și E. Righini, ulterior H. van Vliet și K. Talabér-Ritz, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a articolelor 1 și 2 din Regulamentul (CE) nr. 692/2005 al Consiliului din 28 aprilie 2005 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 2605/2000 de instituire a unor taxe antidumping definitive la importurile de anumite balanțe electronice originare, printre altele, din Republica Populară Chineză (JO L 112, p. 1).

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Shanghai Excell M&E Enterprise Co. Ltd și Shanghai Adeptech Precision Co. Ltd suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Consiliu.

               3)

               Comisia suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 257, 15.10.2005.


title: Cauza C-428/17 P: Recurs introdus la 15 iulie 2017 de Meta Group Srl împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a noua) din 4 mai 2017 în cauza T-744/14, Meta Group/Comisia

text:
               4.9.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 293/25

         Recurs introdus la 15 iulie 2017 de Meta Group Srl împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a noua) din 4 mai 2017 în cauza T-744/14, Meta Group/Comisia
   (Cauza C-428/17 P)
   (2017/C 293/30)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurentă: Meta Group Srl (reprezentant: A. Formica, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

               —

               Anularea și/sau reformarea Hotărârii din 4 mai 2017, Meta Group/Comisia, T-744/14, ca fiind viciată de erori de drept și nefondată;

               —

               în consecință, constatarea neîndeplinirii de către Comisie a obligațiilor pecuniare care rezultă din contractele de subvenție FP5 6 și CIP în valoare totală de 566 377,63 euro, cu titlu de subvenții datorate și neplătite, precum și declararea caracterului ilegal al compensațiilor efectuate în legătură cu creanțele deținute de recurentă;

               —

               și, prin urmare, obligarea Comisiei la plata, în favoarea recurentei, a sumei menționate de 566 377,63 euro, precum și a dobânzilor moratorii și a reevaluării monetare;

               —

               precum și obligarea Comisiei la repararea prejudiciilor cauzate recurentei, în valoare totală de 815 000,00 de euro sau la o sumă mai mare pe care [Curtea] ar stabili-o la finalul prezentei proceduri, precum și a prejudiciului suplimentar care rezultă din nelegalitatea compensațiilor menționate.

      Motivele și principalele argumente

               I.

                  Aplicarea incorectă și/sau eronată a articolelor 1134 și 1135 din Codul civil belgian privind obligația de executare cu bună-credință a contractelor. Aplicarea incorectă și/sau eronată a articolelor 1156, 1157 și 1161 din Codul civil belgian privind interpretarea contractelor. Aplicarea incorectă și/sau eronată a principiilor dreptului Uniunii Europene privind forța obligatorie a contractelor, executarea și interpretarea cu bună-credință a contractelor și securitatea juridică.

               Prin respingerea celui de al treilea motiv al acțiunii, hotărârea atacată încalcă normele Codului civil belgian și ale dreptului Uniunii privind forța obligatorie a contractelor, întrucât nu recunoaște clauzei cuprinse la pagina 47 din Actul adițional la contractul Ecolink+ forța obligatorie între părți și întrucât nu admite că trimiterea cuprinsă în acesta la metodologia anexată la contract nu constituie o referire la metodologia propusă de META și transmisă Comisiei la 21 decembrie 2009.

               II.

                  Aplicarea incorectă și/sau eronată a articolelor II.20 din Ghidul FP6. Aplicarea incorectă și/sau eronată a articolului 179 TFUE privind programele comunitare. Aplicarea incorectă și/sau eronată a articolelor 1134, 1135, 1156, 1157 și 1161 din Codul civil belgian. Încălcarea principiului noncontradicției.

               Prin respingerea celui de al patrulea și al cincilea motiv ale acțiunii, hotărârea atacată a încălcat principiul noncontradicției, criteriile din Ghidul FP6 și normele Codului civil belgian în materie de executare cu bună-credință a contractelor, în special întrucât nu recunoaște forță obligatorie clauzelor din Ghidul FP6, care prevăd aplicarea strictă și fermă a acestora situației de fapt din litigiu, în special în ceea ce privește costurile pentru consultanții interni.

               III.

                  Încălcarea principiilor dreptului procedural al Uniunii privind dreptul la apărare și respectarea deplină a caracterului contradictoriu. Încălcarea articolului 64 din Regulamentul de procedură. Lipsa absolută de motivare cu privire la un aspect esențial al litigiului.

               Prin respingerea primelor două motive ale acțiunii, hotărârea atacată încalcă principiile dreptului Uniunii privind respectarea deplină a caracterului contradictoriu și dreptul la apărare, precum și articolul 64 din Regulamentul de procedură, întrucât omite să examineze argumentațiile juridice ale recurentei din observațiile la documentul numit „anexa E.4” prezentată de Comisie numai cu ocazia ședinței, primind fără observații susținerile părții opuse și motivând insuficient propria decizie.

               IV.

                  Aplicarea incorectă și/sau eronată a Ghidului privind aspectele financiare ale acțiunilor indirecte din PC6 și a clauzelor din Al șaptelea program-cadru. Eroare vădită de apreciere a unui element determinant al situației de fapt din litigiu.

               Prin respingerea primelor două motive ale acțiunii, hotărârea atacată încalcă în plus Ghidul financiar al celui de Al șaselea program și deformează situația de fapt din litigiu, calculând în mod eronat și înșelător numărul de ore consacrate contractului referitor la proiectul Bridge, și anume pornind de la ipoteza potrivit căreia asociatul prestator a lucrat în fiecare azi din lună opt ore consecutive numai pentru activitățile referitoare la contractul menționat.

               V.

                  Aplicarea incorectă și/sau eronată a articolelor 1134, 1135, 1156, 1157 și 1161 din Codul civil belgian. Încălcarea principiului dreptului Uniunii al încrederii legitime, în măsura în care este aplicabil și subiectului de drept privat implicat în raporturile contractuale cu un subiect de drept public.

               Prin respingerea celui de al șaselea motiv al acțiunii, hotărârea încalcă principiile de drept civil privind forța obligatorie a contractelor și principiul executării cu bună-credință a contractelor, întrucât nu recunoaște că conduita Comisiei, care a culminat cu semnarea actului adițional, a determinat nașterea unei încrederi legitime a reclamantei cu privire la acceptarea metodologiei propuse de aceasta din urmă.


title: Cauza C-507/10: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 21 decembrie 2011 (cererea de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunale di Firenze — Italia) — Procedură penală împotriva X (Cooperare polițienească și judiciară în materie penală — Decizia cadru 2001/220/JAI — Statutul victimelor în cadrul procedurilor penale — Protecția persoanelor vulnerabile — Audierea minorilor în calitate de martori — Procedură incidentă de administrare anticipată a probatoriului — Refuzul Ministerului Public de a solicita judecătorului delegat cu efectuarea anchetelor prealabile să efectueze o audiere)

text:
               18.2.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 49/13

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 21 decembrie 2011 (cererea de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunale di Firenze — Italia) — Procedură penală împotriva X
   (Cauza C-507/10) (1)

   (Cooperare polițienească și judiciară în materie penală - Decizia cadru 2001/220/JAI - Statutul victimelor în cadrul procedurilor penale - Protecția persoanelor vulnerabile - Audierea minorilor în calitate de martori - Procedură incidentă de administrare anticipată a probatoriului - Refuzul Ministerului Public de a solicita judecătorului delegat cu efectuarea anchetelor prealabile să efectueze o audiere)
   2012/C 49/20
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale di Firenze

      Părțile din acțiunea principală

   X

      cu participarea: Y

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Tribunale di Firenze — Interpretarea articolelor 2, 3 și 8 din Decizia cadru a Consiliului din 15 martie 2001 privind statutul victimelor în cadrul procedurilor penale (JO L 82, p. 1, Ediție specială 19/vol.03, p. 104) — Audierea minorilor ca martori — Audierea unui minor, victimă a unui abuz sexual — Mijloace de protecție care nu sunt obligatorii conform legislației naționale

      Dispozitivul

   Articolele 2 și 3 și articolul 8 alineatul (4) din Decizia cadru 2001/220/JAI a Consiliului din 15 martie 2001 privind statutul victimelor în cadrul procedurilor penale trebuie interpretate în sensul că nu se opun unor dispoziții naționale, precum cele ale articolului 392 alineatul 1 bis, ale articolului 398 alineatul 5 bis și ale articolului 394 din Codul de procedură penală, care, pe de o parte, nu prevăd obligația Ministerului Public de a solicita instanței sesizate să permită unei victime deosebit de vulnerabile să fie audiată și să dea o declarație de martor potrivit modalităților incidentului probatoriu în faza urmăririi penale din cadrul procesului penal și, pe de altă parte, nu permit victimei menționate să formuleze o acțiune în fața unei instanțe judecătorești împotriva deciziei Ministerului Public de respingere a cererii sale de a fi audiată și de a da o declarație de martor potrivit modalităților menționate.

      (1)  JO C 13, 15.1.2011.


title: Cauza F-56/10: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 10 iunie 2011 Hecq/Comisia (Funcție publică — Funcționari — Asigurări sociale — Suportare în proporție de 100 % a cheltuielilor medicale — Decizie implicită de respingere — Reclamație prematur formulată — Inadmisibilitate)

text:
               27.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/53

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 10 iunie 2011
   Hecq/Comisia
   (Cauza F-56/10) (1)

   (Funcție publică - Funcționari - Asigurări sociale - Suportare în proporție de 100 % a cheltuielilor medicale - Decizie implicită de respingere - Reclamație prematur formulată - Inadmisibilitate)
   2011/C 252/114
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: André Hecq (Chaumont-Gistoux, Belgia) (reprezentant: L. Vogel, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall și D. Martin, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei Comisiei prin care se refuză rambursarea integrală a anumitor cheltuieli medicale

      Dispozitivul

               1.

               Repinge acțiunea ca vădit inadmisibilă.

               2.

               Domnul Hecq suportă toate cheltuielile de judecată.

      (1)  JO C 246, 11.9.2010, p. 43.


title: Cauzele T-604/11 și T-292/12: Hotărârea Tribunalului din 4 februarie 2014 — Mega Brands/OAPI — Diset (MAGNEXT) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative MAGNEXT și a mărcii comunitare verbale MAGNEXT — Marcă națională verbală anterioară MAGNET 4 — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Similitudinea semnelor — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               15.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 78/8

         Hotărârea Tribunalului din 4 februarie 2014 — Mega Brands/OAPI — Diset (MAGNEXT)
   (Cauzele T-604/11 și T-292/12) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative MAGNEXT și a mărcii comunitare verbale MAGNEXT - Marcă națională verbală anterioară MAGNET 4 - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Similitudinea semnelor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2014/C 78/15
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Mega Brands International, Luxembourg, Zweigniederlassung Zug (Zug, Elveția) [reprezentanți: A. Nordemann, avocat (cauza T-604/11) și T. Boddien, avocat (cauza T-292/12)]

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: V. Melgar, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI: Diset, SA (Barcelona, Spania)

      Obiectul

   Două acțiuni formulate împotriva Deciziilor Camerei a patra de recurs a OAPI din 27 septembrie 2011 (cauza R 1695/2010-4) și din 24 aprilie 2012 (cauza R 1722/2011-4), privind două proceduri de opoziție între Diset, SA și Mega Brands International, Luxembourg, Zweigniederlassung Zug

      Dispozitivul

               1.

               Conexează cauzele T-604/11 și T-292/12 în vederea pronunțării prezentei hotărâri.

               2.

               Anulează Decizia Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 27 septembrie 2011 (cauza R 1695/2010-4) în cauza T-604/11.

               3.

               Respinge în rest acțiunea în cauza T-604/11.

               4.

               Respinge acțiunea în cauza T-292/12.

               5.

               În cauza T-604/11, OAPI suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile efectuate de Mega Brands International, Luxembourg, Zweigniederlassung Zug.

               6.

               În cauza T-292/12, Mega Brands International, Luxembourg, Zweigniederlassung Zug suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile efectuate de OAPI.

      (1)  JO C 32, 4.2.2012.


title: Cauza C-677/11: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 30 mai 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Conseil d'État — Franța) — Doux Élevage SNC, Coopérative agricole UKL-ARREE/Ministère de l'Agriculture, de l'alimentation, de la pêche, de la ruralité et de l'aménagement du territoire, Comité interprofessionnel de la dinde française (CIDEF) [Articolul 107 alineatul (1) TFUE — Ajutoare de stat — Noțiunea „resurse de stat” — Noțiunea „imputabilitate statului” — Organizații interprofesionale din sectorul agricol — Organizații recunoscute — Acțiuni comune decise de aceste organizații în interesul profesiei — Finanțare prin cotizații instituite în mod voluntar de respectivele organizații — Act administrativ prin care aceste cotizații devin obligatorii pentru toți profesioniștii din domeniul agricol respectiv]

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 225/21

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 30 mai 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Conseil d'État — Franța) — Doux Élevage SNC, Coopérative agricole UKL-ARREE/Ministère de l'Agriculture, de l'alimentation, de la pêche, de la ruralité et de l'aménagement du territoire, Comité interprofessionnel de la dinde française (CIDEF)
   (Cauza C-677/11) (1)

   (Articolul 107 alineatul (1) TFUE - Ajutoare de stat - Noțiunea „resurse de stat” - Noțiunea „imputabilitate statului” - Organizații interprofesionale din sectorul agricol - Organizații recunoscute - Acțiuni comune decise de aceste organizații în interesul profesiei - Finanțare prin cotizații instituite în mod voluntar de respectivele organizații - Act administrativ prin care aceste cotizații devin obligatorii pentru toți profesioniștii din domeniul agricol respectiv)
   2013/C 225/35
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Conseil d'État

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: Doux Élevage SNC, Coopérative agricole UKL-ARREE

      Pârâte: Ministère de l'Agriculture, de l'alimentation, de la pêche, de la ruralité et de l'aménagement du territoire, Comité interprofessionnel de la dinde française (CIDEF)

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Conseil d'État — Interpretarea articolului 107 TFUE în lumina Hotărârii din 15 iulie 2004, Pearle și alții (C-345/02) — Decizie a unei autorități naționale care extinde la toți profesioniștii dintr-un domeniu un acord care instituie o cotizație în cadrul organizației interprofesionale recunoscute de autoritatea menționată și care face cotizația obligatorie — Punere în aplicare de acțiuni de publicitate, promovare, de relații externe, de apărare a intereselor sectorului — Finanțarea de acțiuni contrare dreptului Uniunii — Noțiunea „ajutor”

      Dispozitivul

   Articolul 107 alineatul (1) TFUE trebuie interpretat în sensul că decizia unei autorități naționale prin care se extinde la toți profesioniștii dintr-un domeniu agricol un acord, precum acordul interprofesional în discuție în litigiul principal, prin care se instituie o cotizație în cadrul unei organizații interprofesionale recunoscute de autoritatea națională și care face ca aceasta să devină astfel obligatorie, pentru a permite punerea în aplicare a unor acțiuni de comunicare, de promovare, de relații externe, de asigurare a calității, de cercetare și de apărare a intereselor din cadrul sectorului vizat, nu reprezintă un element constitutiv al unui ajutor de stat.

      (1)  JO C 89, 24.3.2012.


title: Cauza C-357/12 P: Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 30 mai 2013 — Harald Wohlfahrt/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Ferrero SpA [Recurs — Marcă comunitară — Regulamentul (CE) nr. 40/94 — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) și articolul 43 alineatul (2) — Semnul verbal „Kindertraum” — Opoziția titularului mărcii naționale verbale anterioare Kinder]

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 225/48

         Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 30 mai 2013 — Harald Wohlfahrt/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Ferrero SpA
   (Cauza C-357/12 P) (1)

   (Recurs - Marcă comunitară - Regulamentul (CE) nr. 40/94 - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) și articolul 43 alineatul (2) - Semnul verbal „Kindertraum” - Opoziția titularului mărcii naționale verbale anterioare Kinder)
   2013/C 225/83
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurent: Harald Wohlfahrt (reprezentanți: M. Loschelder și V. Schoene, Rechtsanwälte)

      Celelalte părți din procedură: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: D. Walicka, agent), Ferrero SpA (reprezentanți: F. Jacobacci și L. Ghedina, avocați)

      Obiectul

   Recurs declarat împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 16 mai 2012, Wohlfahrt/OAPI — Ferrero (Kindertraum) (T-580/10), prin care Tribunalul a respins acțiunea formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 20 octombrie 2010 (cauza R 815/2009-4) referitoare la o procedură de opoziție între Ferrero SpA și domnul Harald Wohlfahrt — Înregistrarea semnului verbal „Kindertraum” pentru produse din clasele 16 și 28 — Risc de confuzie cu marca verbală anterioară „Kinder” — Încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) și a articolului 43 alineatul (2), precum și a articolului 75 prima teză din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, p. 1)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Îl obligă pe domnul Harald Wohlfahrt la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 287, 22.9.2012.


title: Cauza T-337/13: Acțiune introdusă la 19 iunie 2013 — CSF/Comisia

text:
               10.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 233/13

         Acțiune introdusă la 19 iunie 2013 — CSF/Comisia
   (Cauza T-337/13)
   2013/C 233/22
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: CSF Srl (Grumolo delle Abbadesse, Italia) (reprezentanți: R. Santoro, S. Armellini și R. Bugaro, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei 2013/173/UE a Comisiei, publicată la 10 aprilie 2013 și comunicată reclamantei la 16 aprilie 2013;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prezenta acțiune este îndreptată împotriva Deciziei 2013/173/UE a Comisiei din 8 aprilie 2013 privind măsura adoptată de Danemarca în conformitate cu articolul 11 din Directiva 2006/42/CE a Parlamentului European și a Consiliului de interzicere a unui tip de echipamente tehnice de terasare cu utilizare multiplă. Această decizie consideră că este justificată interdicția formulată de autoritățile daneze (JO L 101, p. 29).
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 5, a articolului 6 alineatul (1) și a articolelor 7 și 11 din Directiva 2006/42/CE sus-menționată, precum și a punctelor 1.1.2 și 3.4.4 din anexa I la directivă

                           —

                           În această privință se afirmă că decizia atacată este contrară dispozițiilor citate întrucât nu a ținut cont că în realitate echipamentele tehnice Multione S630 ale reclamantei prevăd în mod obligatoriu structura de protecție FOPS în toate cazurile în care trebuie să fie afectate pentru utilizări care expun operatorul la riscul căderii de obiecte sau de materiale.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului egalității de tratament

                           —

                           În această privință se afirmă că prevederea daneză pe care decizia atacată o consideră justificată a dispus măsuri de restrângere a circulației numai pentru echipamentele tehnice cu utilizare multiplă Multione S630, în timp ce în Danemarca sunt comercializate fără obligația de FOPS multe alte echipamente tehnice cu utilizare multiplă de același tip și afectate pentru aceleași utilizări ca și Multione S630.


title: Cauza F-120/12: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 25 iunie 2014 – Coutureau/Europol (Funcție publică — Personal al Europol — Convenția Europol — Statutul personalului Europol — Decizia 2009/371/JAI — Aplicarea RAA agenților Europol — Neprelungirea unui contract de agent temporar pe durată determinată — Refuzul acordării unui contract de agent temporar pe durată nedeterminată)

text:
               4.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 253/68

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 25 iunie 2014 – Coutureau/Europol
   (Cauza F-120/12) (1)

   ((Funcție publică - Personal al Europol - Convenția Europol - Statutul personalului Europol - Decizia 2009/371/JAI - Aplicarea RAA agenților Europol - Neprelungirea unui contract de agent temporar pe durată determinată - Refuzul acordării unui contract de agent temporar pe durată nedeterminată))
   2014/C 253/95
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Christèle Coutureau (Rijswijk, Țările de Jos) (reprezentant: J.-J. Ghosez, avocat)

      Pârât: Oficiul European de Poliție (reprezentanți: inițial D. Neumann și D. El Khoury, agenți, ulterior J. Arnould, D. Neumann și D. El Khoury, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei Europol de a nu prelungi pe o durată nedeterminată contractul de muncă al reclamantei și de obligare a Europol la plata diferenței dintre remunerația pe care ar fi putut să o primească în continuare la Europol și orice altă indemnizație pe care ar fi primit-o în mod efectiv

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Doamna Coutureau suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligată să suporte și cheltuielile de judecată efectuate de Oficiul European de Poliție.

      (1)  JO C 379, 8.8.2012, p.36.


title: Cauza T-487/11: Acțiune introdusă la 9 septembrie 2011 — Banco Privado Português, S.A. — și Massa insolvente do Banco Privado Português/Comisia

text:
               19.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 340/28

         Acțiune introdusă la 9 septembrie 2011 — Banco Privado Português, S.A. — și Massa insolvente do Banco Privado Português/Comisia
   (Cauza T-487/11)
   2011/C 340/57
   Limba de procedură: portugheza

      Părțile

      Reclamante: Banco Privado Português, S. A. — em liquidação («BPP») și massa insolvente do Banco Privado Português, S. A. — em liquidação («masa falimentului») (Lisabona) (reprezentanți: C. Fernandez, F. Pereira Coutinho, M. Esperança Pina, T. Mafalda Santos, R. Leandro Vasconcelos și A. Kéri, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei 2011/346/UE a Comisiei din 20 iulie 2010 privind ajutorul de stat C 33/09 (ex NN 57/09, CP 191/09) pus în aplicare de Portugalia sub forma unei garanții de stat în favoarea BPP (1).

               —

               în caz contrar, în subsidiar, anularea deciziei atacate în măsura în care declară că ajutorul de stat care decurge din garanție este ilegal și incompatibil în perioada cuprinsă între 5 decembrie 2008 și 5 iunie 2009;

               —

               în subsidiar, anularea deciziei atacate în măsura în care dispune recuperarea presupusului ajutor, în temeiul articolelor 2-4 din aceasta;

               —

               în caz contrar, în subsidiar, anularea deciziei atacate în măsura în care aceasta dispune recuperarea ajutorului pentru perioada cuprinsă între 5 decembrie 2008 și 5 iunie 2009;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă următoarele motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe nemotivare:

                           —

                           Comisia nu a explicat în ce măsură prestația garanției putea afecta schimburile dintre statele membre și, în consecință, denatura concurența. Metoda de calcul al cuantumului presupusului ajutor nu este explicată. Comisia nu a prezentat nicio motivare, sau cel puțin nicio motivare clară, și există o contradicție iremediabilă în legătură cu durata presupusului ajutor și, prin urmare, cu calculul cuantumului respectiv.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 107 alineatul (3) litera (b) TFUE:

                           —

                           Comisia nu a ținut seama de faptul că garanția de stat acordată BPP se justifică în temeiul articolului 107 alineatul (3) litera (b) TFUE, care se referă la ajutoarele destinate „să remedieze perturbări grave ale economiei unui stat membru”.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe o eroare vădită de apreciere a faptelor și pe încălcarea, în consecință, a articolului 107 alineatul (1) TFUE:

                           —

                           Comisia a realizat o calificare juridică eronată a faptelor și nu a luat în considerare, în particular, faptul că BPP nu se mai afla în activitate și că obiectul garanției era exclusiv acela de a acorda finanțarea necesară pentru a acoperi elementele pasivului anterioare datei acordării garanției. Garanția acordată nu a acordat niciun avantaj BPP, nu a afectat schimburile dintre statele membre, nu a denaturat concurența și nici nu putea să producă aceste efecte, astfel încât nu poate fi considerată incompatibilă cu piața internă.

               4.

               Al patrulea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 108 alineatul (2) TFUE:

                           —

                           Decizia atacată a dispus recuperarea presupusului ajutor, care nu este incompatibil cu piața internă, din motive pur procedurale. Metoda utilizată pentru calcularea cuantumului care trebuia recuperat nu a respectat principiile stabilite în liniile directoare ale Comisiei.

               5.

               Al cincilea motiv întemeiat pe încălcarea principiului bunei administrări:

                           —

                           Comisia a impus o condiție excesivă și lipsită de temei juridic, și anume obligația Republicii Portugheze de a notifica prelungirea garanției în aceleași termene ca și pentru notificările oficiale ale ajutoarelor noi.

               6.

               Al șaselea motiv întemeiat pe încălcarea principiilor securității juridice și protecției încrederii legitime:

                           —

                           Decizia atacată încalcă principiile securității juridice și protecției încrederii legitime în măsura în care dispune recuperarea presupusului ajutor.

               7.

               Al șaptelea motiv întemeiat pe încălcarea dreptului la un tratament echitabil:

                           —

                           Decizia atacată încalcă dreptul la un tratament echitabil în măsura în care prezentul caz a primit un tratament diferit de cel acordat în situații similare.

      (1)  JO 2011, L 159, p. 95.


title: Cauza C-123/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Oberster Gerichtshof (Austria) la 8 martie 2010 — Waltraud Brachner/Pensionsversicherungsanstalt

text:
               5.6.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/14

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Oberster Gerichtshof (Austria) la 8 martie 2010 — Waltraud Brachner/Pensionsversicherungsanstalt
   (Cauza C-123/10)
   2010/C 148/21
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Oberster Gerichtshof

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Waltraud Brachner

      Pârâtă: Pensionsversicherungsanstalt

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 4 din Directiva 79/7/CEE (1) trebuie interpretat în sensul că sistemul de ajustare anuală a pensiilor (apreciere) prevăzut de legislația privind asigurarea obligatorie de pensie se supune deopotrivă interdicției privind discriminarea, prevăzută la alineatul (1) al acestei dispoziții?

               2.

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare:
               Articolul 4 din Directiva 79/7/CEE trebuie interpretat în sensul că se opune unei dispoziții naționale privind ajustarea anuală a pensiilor care, în privința unui grup specific de pensionari ce primesc pensii minime, prevede o majorare potențial inferioară majorării aplicabile altor pensionari, în măsura în care această reglementare are efecte defavorabile pentru 25 % din pensionarii de sex masculin și pentru 57 % pentru pensionarii de sex feminin, fără un motiv obiectiv de justificare?

               3.

               În cazul unui răspuns afirmativ la a doua întrebare:
               Un tratament defavorabil aplicat pensionarilor de sex feminin în cadrul majorării anuale a pensiilor acestora poate fi justificat prin vârsta mai mică de pensionare și/sau prin faptul că primesc pensie o perioadă mai lungă și/sau prin faptul că baremul venitului minim prevăzut de dreptul social (baremul alocației compensatorii) a făcut obiectul unei majorări proporțional mai ridicată, atunci când dispozițiile privind acordarea venitului minim de drept social (alocația compensatorie) prevăd o imputare a altor venituri proprii ale pensionarului, precum și ale veniturilor soțului cu care locuiește împreună, în timp ce, în privința altor pensionari, pensiile sunt majorate fără imputarea veniturilor proprii ale pensionarului sau a veniturilor soțului acestuia?

      (1)  Directiva 79/7/CEE a Consiliului din 19 decembrie 1978 privind aplicarea treptată a principiului egalității de tratament între bărbați și femei în domeniul securității sociale (JO 1979, L 6, p. 24, Ediție specială, 05/vol. 1, p. 192).


title: Cauza C-328/06: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 22 noiembrie 2007 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Juzgado de lo Mercantil — Spania) — Alfredo Nieto Nuño/Leonci Monlleó Franquet (Mărci — Directiva 89/104/CEE — Articolul 4 alineatul (2) litera (d) — Mărci de notorietate în statul membru în înțelesul articolului 6 bis din Convenția de la Paris — Cunoașterea mărcii — Întindere geografică)

text:
               26.1.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/9

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 22 noiembrie 2007 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Juzgado de lo Mercantil — Spania) — Alfredo Nieto Nuño/Leonci Monlleó Franquet
   (Cauza C-328/06) (1)

   (Mărci - Directiva 89/104/CEE - Articolul 4 alineatul (2) litera (d) - Mărci „de notorietate’ în statul membru în înțelesul articolului 6 bis din Convenția de la Paris - Cunoașterea mărcii - Întindere geografică)
   (2008/C 22/17)
   Limba de procedură: spaniola
   Instanța de trimitere
   Juzgado de lo Mercantil
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Alfredo Nieto Nuño

      Pârât: Leonci Monlleó Franquet
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Juzgado de lo Mercantil — Interpretarea articolului 4 din Directiva 89/104/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1988 de apropiere a legislațiilor statelor membre cu privire la mărci (JO L 40, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 92) — Noțiunea „de notorietate” — Posibilitatea existenței unei cunoașteri și a unei utilizări restrânse la un teritoriu limitat precum cel al unei comunități autonome, al unei regiuni, al unui „ținut” sau al unui oraș în funcție de produsul sau serviciul vizat și de publicul destinatar al mărcii
   Dispozitivul
   Articolul 4 alineatul (2) litera (d) din Prima directivă 89/104/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1988 de apropiere a legislațiilor statelor membre cu privire la mărci trebuie interpretat în sensul că marca anterioară trebuie să fie de notorietate pe întreg teritoriul unui stat membru în care s-a făcut înregistrarea sau pe o parte substanțială a acestuia.

      (1)  JO C 237, 30.9.2006.


title: Cauza T-181/13: Acțiune introdusă la 29 martie 2013 — Sharif University of Technology/Consiliul

text:
               1.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 156/47

         Acțiune introdusă la 29 martie 2013 — Sharif University of Technology/Consiliul
   (Cauza T-181/13)
   2013/C 156/87
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Sharif University of Technology (Tehran, Iran) (reprezentant: M. Happold, Barrister)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea anexei la Decizia Consiliului 2012/829/CFSP din 21 decembrie 2012 (1), a anexei II la Decizia Consiliului/413/CFSP din 26 iulie 2010 (2), a anexei la Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1264/2012 al Consiliului din 21 decembrie 2012 (3) și a anexei IX la Regulamentul (UE) nr. 267/2012 al Consiliului din 23 martie 2012 (4), în măsura în care o privesc pe reclamantă; și

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe faptul că Decizia 2012/829/CFSP a Consiliului și Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1264/2012 al Consiliului au fost adoptate cu încălcarea dreptului la apărare al reclamantei și a dreptului acesteia la protecție jurisdicțională efectivă. Consiliul și-a încălcat obligația de motivare întrucât motivele pe care acesta le-a furnizat sunt insuficiente pentru ca reclamanta să înțeleagă temeiul potrivit căruia a făcut obiectul unor măsuri restrictive. Consiliul a încălcat dreptul la apărare al reclamantei întrucât nu i-a permis accesul la dosarul său aflat la Consiliu și întrucât ca urmare a respectivei omisiuni reclamanta nu a fost în măsură să își prezinte observațiile cu privire la dovezile furnizate pentru justificarea măsurilor care i-au fost impuse. Prin omisiunile Consiliului de motivare a deciziilor sale și de a permite reclamantei accesul la dosarul său s-a încălcat de asemenea dreptul reclamantei la protecție jurisdicțională efectivă.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe săvârșirea de către Consiliu a unor erori vădite de apreciere în ceea ce privește adoptarea de către acesta a unor măsuri restrictive împotriva reclamantei. Reclamanta respinge afirmațiile susținute împotriva sa și solicită Consiliului să facă dovada exactă a faptelor invocate.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe faptul că măsurile restrictive care i-au fost impuse îi încalcă dreptul la proprietate și sunt disproporționate. Desemnarea reclamantei nu a avut loc cu respectarea condițiilor prevăzute de lege. În plus, Consiliul nu a luat în considerare deloc faptul că reclamanta nu este o întreprindere comercială, ci o instituție de învățământ superior, și nici efectele desemnării sale nu numai pentru sine, ci și pentru studenții săi, pentru corpul didactic și pentru colaboratori.

      (1)  Decizia 2012/829/PESC a Consiliului din 21 decembrie 2012 de modificare a Deciziei 2010/413/PESC a Consiliului privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 356, p. 71),

      (2)  Decizia 2010/413/PESC a Consiliului din 26 iulie 2010 privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Poziției comune 2007/140/PESC (JO L 195, p. 39),

      (3)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1264/2012 al Consiliului din 21 decembrie 2012 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 267/2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 356, p. 55).

      (4)  Regulamentul (UE) nr. 267/2012 al Consiliului din 23 martie 2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Regulamentului (UE) nr. 961/2010 (JO L 88, p. 1).


title: Cauza T-452/10: Ordonanța Tribunalului din 6 septembrie 2011 — ClientEarth/Consiliul ( Acțiune în anulare — Reprezentare de către un avocat care nu are calitatea de terț — Inadmisibilitate vădită )

text:
               29.10.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 319/22

         Ordonanța Tribunalului din 6 septembrie 2011 — ClientEarth/Consiliul
   (Cauza T-452/10) (1)

   (Acțiune în anulare - Reprezentare de către un avocat care nu are calitatea de terț - Inadmisibilitate vădită)
   2011/C 319/47
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: ClientEarth (Londra, Regatul Unit) (reprezentanți: S. Hockman, QC, și P. Kirch, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: C. Fekete și B. Driessen, agenți)

      Interveniente în susținerea reclamantei: Regatul Danemarcei (reprezentanți: C. Vang și S. Juul Jørgensen, agenți), Republica Finlanda (reprezentanți: H. Leppo și M. Pere, agenți) și Regatul Suediei (reprezentanți: K. Petkovska, A. Falk, S. Johannesson și C. Meyer-Seitz, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei Consiliului din 26 iulie 2010 prin care se respinge cererea reclamantei de acordare a accesului integral la un aviz întocmit de Serviciul juridic al Consiliului (documentul nr. 6865/09) privind Proiectul de amendament al Parlamentului European la Propunerea Comisiei de regulament de modificare a Regulamentului (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea ca vădit inadmisibilă.

               2.

               Obligă ClientEarth să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Consiliul Uniunii Europene.

               3.

               Regatul Danemarcei, Republica Finlanda și Regatul Suediei suportă propriile cheltuieli de judecată

      (1)  JO C 328, 4.12.2010.


title: Cauza T-237/13: Acțiune introdusă la 23 aprilie 2013 — SCA Tissue France/Comisia

text:
               15.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/39

         Acțiune introdusă la 23 aprilie 2013 — SCA Tissue France/Comisia
   (Cauza T-237/13)
   2013/C 171/77
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: SCA Tissue France (Bois Colombes, Franța) (reprezentanți: J.-M. Leprêtre și N. Chahid-Nouraï, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea cu efect imediat, în temeiul articolului 263 TFUE, a Directivei 2013/2/UE a Comisiei din 7 februarie 2013 de modificare a anexei I la Directiva 94/62/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind ambalajele și deșeurile de ambalaje, în măsura în care aceasta adaugă rolele, tuburile și cilindrii, cu excepția celor de uz industrial, pe lista exemplelor de ambalaje;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă șase motive, care sunt în esență identice sau similare cu cele invocate în cauza T-202/13, Group’Hygiène/Comisia.


title: Cauza T-205/11: Acțiune introdusă la 7 aprilie 2011 — Germania/Comisia

text:
               25.6.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 186/28

         Acțiune introdusă la 7 aprilie 2011 — Germania/Comisia
   (Cauza T-205/11)
   2011/C 186/52
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Republica Federală Germania (reprezentanți: T. Henze și J. Möller, agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei C(2011) 275 final adoptate de Comisie la 26 ianuarie 2011 în procedura „Ajutorul de stat C 7/2010 referitor la reportul fiscal al pierderilor («Sanierungsklausel»)”;

               —

               cu titlu subsidiar: anularea parțială a Deciziei C(2011) 275 final adoptate de Comisie la 26 ianuarie 2011 în procedura „Ajutorul de stat C 7/2010 referitor la reportul fiscal al pierderilor («Sanierungsklausel»)”, în măsura în care Comisia a decis, la articolul 2, că ajutoarele individuale acordate sunt total incompatibile cu piața internă și trebuie să fie recuperate în integralitate, atât timp cât cuantumul lor depășește suma de 500 000 de euro;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă următoarele motive.

               —

               Motive invocate în susținerea cererii principale:

                           —

                           Primul motiv: încălcarea articolului 107 alineatul (1) TFUE — Lipsa selectivității ca urmare a faptului că clauza de redresare nu constituie o excepție de la sistemul de referință relevant

                           —

                           Guvernul german susține că clauza de redresare prevăzută la articolul 8c alineatul 1a din Legea germană referitoare la impozitul pe profit (Körperschaftssteuergesetz, denumită în continuare „KStG”) și prin care se urmărește să se permită întreprinderilor achiziționate de o altă întreprindere în vederea redresării lor să reporteze pierderile nu este selectivă. Potrivit guvernului german, această dispoziție nu constituie o schemă de ajutoare de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE, având în vedere că aceasta nu prevede nicio excepție de la sistemul de referință relevant.

                           —

                           Al doilea motiv: încălcarea articolului 107 alineatul (1) TFUE — Eroare vădită de apreciere a caracterului general al măsurii

                           —

                           Guvernul german apreciază că Comisia a apreciat în mod vădit eronat problema calificării clauzei de redresare prevăzute la articolul 8c alineatul 1a din KStG drept măsură generală, în măsura în care Comisia a aplicat o metodă de examinare inadecvată și a omis să examineze dacă respectiva clauză de redresare se întemeia, în cadrul unei aprecieri economice de ansamblu, pe date orizontale; potrivit guvernului german, de clauza de redresare beneficiază în mod transversal orice întreprindere situată pe teritoriul german, astfel încât această clauză poate să fie calificată drept măsură generală.

                           —

                           Al treilea motiv: încălcarea articolului 107 alineatul (1) TFUE — Lipsa selectivității având în vedere că Comisia a ignorat faptul că reglementarea în cauză era justificată de natura și de structura internă a sistemului fiscal german

                           —

                           Potrivit guvernului german, clauza de redresare prevăzută la articolul 8c alineatul 1a din KStG nu este selectivă și nu constituie, în consecință, o schemă de ajutoare de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE, având în vedere că aceasta este justificată de natura și de economia sistemului fiscal german.

               —

               Motiv invocat în susținerea cererii subsidiare

                           —

                           Încălcarea articolului 107 alineatul (3) TFUE coroborat cu cadrul temporar pentru măsurile de ajutor de stat de sprijinire a accesului la finanțare în contextul actualei crize financiare și economice

                           —

                           Comisia a aplicat eronat articolul 107 alineatul (3) TFUE coroborat cu Comunicarea privind „cadrul temporar pentru măsurile de ajutor de stat de sprijinire a accesului la finanțare în contextul actualei crize financiare și economice”, în măsura în care a considerat cuantumul de 500 000 de euro menționat la articolul 2 din decizie drept un prag de ajutoare ilicite, a cărui depășire determină restituirea integrală a ajutorului, și nu drept un cuantum de ajutor autorizat din care doar partea excedentară trebuie restituită.


title: Cauza T-18/10 R II: Ordonanța președintelui Tribunalului din 25 octombrie 2010 — Inuit Tapiriit Kanatami și alții/Parlamentul European și Consiliul [ Măsuri provizorii — Regulamentul (CE) nr. 1007/2009 — Comerț cu produse derivate din focă — Interdicție de import și de vânzare — Excepție în favoarea comunităților inuite — Altă cerere de suspendare a executării — Fapte noi — Lipsa urgenței ]

text:
               18.12.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 346/42

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 25 octombrie 2010 — Inuit Tapiriit Kanatami și alții/Parlamentul European și Consiliul
   (Cauza T-18/10 R II)
   (Măsuri provizorii - Regulamentul (CE) nr. 1007/2009 - Comerț cu produse derivate din focă - Interdicție de import și de vânzare - Excepție în favoarea comunităților inuite - Altă cerere de suspendare a executării - Fapte noi - Lipsa urgenței)
   2010/C 346/85
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamanți: Inuit Tapiriit Kanatami (Ottawa, Canada), Nativak Hunters and Trappers Association (Qikiqtarjuaq, Canada), Pangnirtung Hunters’ and Trappers’ Association (Pangnirtung, Canada), Jaypootie Moesesie (Qikiqtarjuaq), Allen Kooneeliusie (Qikiqtarjuaq), Toomasie Newkingnak (Qikiqtarjuaq), David Kuptana (Ulukhaktok, Canada), Karliin Aariak (Iqaluit, Canada), Canadian Seal Marketing Group (Québec, Canada), Ta Ma Su Seal Products (Cap-aux-Meules, Canada), Fur Institute of Canada (Ottawa), NuTan Furs, Inc. (Catalina, Canada), GC Rieber Skinn AS (Bergen, Norvegia), Inuit Circumpolar Conference Greenland (ICC) (Nuuk, Groenlanda, Danemarca), Johannes Egede (Nuuk), Kalaallit Nunaanni Aalisartut Piniartullu Kattuffiat (KNAPK) (Nuuk) (reprezentanți: J. Bouckaert și H. Viaene, avocați)

      Pârâți: Parlamentul European (reprezentanți: I. Anagnostopoulou și L. Visaggio, agenți) și Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Moore și K. Michoel, agenți)

      Interveniente în susținerea pârâților: Comisia Europeană (É. White, P. Oliver și K. Mifsud-Bonnici, agenți) și Regatul Țărilor de Jos (C. Wissels, Y. de Vries, J. Langer și M. Noort, agenți)

      Obiectul

   Cerere de suspendare a executării Regulamentului (CE) nr. 1007/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 septembrie 2009 privind comerțul cu produse derivate din focă (JO L 286, p. 36)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2.

               Revocă Ordonanța președintelui Tribunalului din 19 august 2010, Inuit Tapiriit Kanatami și alții/Parlamentul și Consiliul (T-18/10 R II, nepublicată în Repertoriu).

               3.

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza C-532/06: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 24 ianuarie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Symvoulio tis Epikrateias — Grecia) — Emm. G. Lianakis AE, Sima Anonymi Techniki Etaireia Meleton kai Epivlepseon, Nikolaos Vlachopoulos/Dimos Alexandroupolis, Planitiki AE, Aikaterini Georgoula, Dimitrios Vasios, N. Loukatos kai Synergates AE Meleton, Eratosthenis Meletitiki AE, A. Pantazis — Pan. Kyriopoulou kai syn/tes os Filon OE, Nikolaos Sideris (Directiva 92/50/CEE — Contracte de achiziții publice de servicii — Realizarea unui studiu privind cadastrarea, dezvoltarea urbană și actul de execuție pentru o zonă rezidențială — Criterii care pot fi reținute cu titlu de criterii calitative de selecție sau de criterii de atribuire — Oferta cea mai avantajoasă din punct de vedere economic — Respectarea criteriilor de atribuire stabilite în caietul de sarcini sau în anunțul de participare — Stabilirea ulterioară de coeficienți de ponderare și de subcriterii pentru criteriile de atribuire — Principiul egalității de tratament între operatorii economici și obligația de transparență)

text:
               8.3.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 64/11

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 24 ianuarie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Symvoulio tis Epikrateias — Grecia) — Emm. G. Lianakis AE, Sima Anonymi Techniki Etaireia Meleton kai Epivlepseon, Nikolaos Vlachopoulos/Dimos Alexandroupolis, Planitiki AE, Aikaterini Georgoula, Dimitrios Vasios, N. Loukatos kai Synergates AE Meleton, Eratosthenis Meletitiki AE, A. Pantazis — Pan. Kyriopoulou kai syn/tes os „Filon” OE, Nikolaos Sideris
   (Cauza C-532/06) (1)

   (Directiva 92/50/CEE - Contracte de achiziții publice de servicii - Realizarea unui studiu privind cadastrarea, dezvoltarea urbană și actul de execuție pentru o zonă rezidențială - Criterii care pot fi reținute cu titlu de „criterii calitative de selecție’ sau de „criterii de atribuire’ - Oferta cea mai avantajoasă din punct de vedere economic - Respectarea criteriilor de atribuire stabilite în caietul de sarcini sau în anunțul de participare - Stabilirea ulterioară de coeficienți de ponderare și de subcriterii pentru criteriile de atribuire - Principiul egalității de tratament între operatorii economici și obligația de transparență)
   (2008/C 64/15)
   Limba de procedură: greaca
   Instanța de trimitere
   Symvoulio tis Epikrateias
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Emm. G. Lianakis AE, Sima Anonymi Techniki Etaireia Meleton kai Epivlepseon, Nikolaos Vlachopoulos

      Pârâți: Dimos Alexandroupolis, Planitiki AE, Aikaterini Georgoula, Dimitrios Vasios, N. Loukatos kai Synergates AE Meleton, Eratosthenis Meletitiki AE, A. Pantazis — Pan. Kyriopoulou kai syn/tes os „Filon” OE, Nikolaos Sideris
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Symvoulio tis Epikrateias — Interpretarea articolului 36 din Directiva 92/50/CEE a Consiliului din 18 iunie 1992 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de servicii (JO L 209, p. 1, Ediție specială, 06/vol. 2, p. 50) — Criterii de atribuire a contractului — Stabilirea ex post, în cursul procedurii de atribuire, a ponderii specifice a fiecărui criteriu
   Dispozitivul
   Articolul 36 alineatul (2) din Directiva 92/50/CEE a Consiliului din 18 iunie 1992 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de servicii, astfel cum a fost modificată prin Directiva 97/52/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 octombrie 1997, interpretat în lumina principiului egalității de tratament între operatorii economici și a obligației de transparență ce decurge din acesta, se opune ca, în cadrul unei proceduri de atribuire, autoritatea contractantă să stabilească ulterior coeficienți de ponderare și subcriterii pentru criteriile de atribuire menționate în caietul de sarcini sau în anunțul de participare.

      (1)  JO C 56, 10.3.2007.


title: Cauza T-25/14: Acțiune introdusă la 9 ianuarie 2014 — Spania/Comisia

text:
               1.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 61/20

         Acțiune introdusă la 9 ianuarie 2014 — Spania/Comisia
   (Cauza T-25/14)
   2014/C 61/36
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamant: Regatul Spaniei (reprezentanți: M. García-Valdecasas Dorrego, Abogado del Estado)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Comisiei din 29 octombrie 2013 privind conformitatea ratelor unitare pentru 2014 aplicate zonelor tarifare în temeiul articolului 17 din Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 391/2013, în ceea ce privește stabilirea unei rate pentru Spania la nivelul de 71,69 euro (Spania continentală) și de 58,36 euro (Spania, Insulele Canare) și

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prezenta acțiune este formulată împotriva Deciziei Comisiei din 29 octombrie 2013 privind conformitatea ratelor unitare pentru 2014 aplicate zonelor tarifare în temeiul articolului 17 din Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 391/2003, în ceea ce privește stabilirea unei rate pentru Spania la nivelul de 71,69 euro (Spania continentală) și de 58,36 euro (Spania, Insulele Canare).
   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă următoarele motive.

               1.

               Încălcarea dispozițiilor coroborate ale articolului 2 primul paragraf din Regulamentul (UE) nr. 1191/2010 al Comisiei din 16 decembrie 2010 și ale articolului 11a din Regulamentul (CE) nr. 1794/2006 din 6 decembrie 2006 de stabilire a unei scheme comune de tarifare pentru serviciile de navigație aeriană, întrucât aceste dispoziții prevăd că prestatorii de servicii nu trebuie să suporte, pe durata primei perioade de referință 2012-2014, diferențele care nu depășesc +/-2 % din previziunile de trafic în statele membre ale căror reglementări naționale, deja existente la 8 iulie 2010, stabilesc o reducere a ratei unitare care depășește obiectivele stabilite la scara Uniunii.

               2.

               Încălcarea principiului ierarhiei normelor juridice, întrucât o decizie nu poate modifica un regulament al Uniunii și nici să decidă că o repartizare a riscului „ar trebui să se aplice” începând cu diferența de 0 % în loc de 2 %, deși regulamentul nu prevede în mod expres acest lucru.

               3.

               Un abuz de procedură, întrucât stabilirea ex novo a unui criteriu de repartizare a riscului în sistemul de tarifare nu ar fi respectat procedura prevăzută la articolul 5 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 549/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 10 martie 2004 de stabilire a cadrului pentru crearea cerului unic european, la care face trimitere articolul 15 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 550/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 10 martie 2004 privind prestarea de servicii de navigație aeriană în cerul unic european. Potrivit reclamantului, aceste articole dispun ca Comisia să adopte măsurile de punere în aplicare pentru a determina sistemul de tarifare, cu asistența Comitetului pentru cerul unic și, în plus, trebuie să se aplice procedura vizată la articolul 5 din Regulamentul (UE) nr. 182/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 februarie 2011 de stabilire a normelor și principiilor generale privind mecanismele de control de către statele membre al exercitării competențelor de executare de către Comisie.
               Cu titlu subsidiar, reclamantul susține de asemenea că Comisia nu a respectat obligația de motivare a actelor și articolul 16 din Regulamentul (CE) nr. 550/2004, întrucât nu a consultat în prealabil Comitetul pentru cerul unic cu privire la aspectul dacă poziția Spaniei este sau nu este conformă cu principiile și normele de tarifare.


title: Cauza T-675/13: Hotărârea Tribunalului din 15 septembrie 2016 – K Chimica/ECHA („REACH — Redevență datorată pentru înregistrarea unei substanțe — Reducere acordată microîntreprinderilor și întreprinderilor mici și mijlocii — Eroare în declarația referitoare la dimensiunea întreprinderii — Recomandarea 2003/361/CE — Decizie care impune o taxă administrativă — Stabilirea dimensiunii întreprinderii — Competența ECHA”)

text:
               24.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 392/23

         Hotărârea Tribunalului din 15 septembrie 2016 – K Chimica/ECHA
   (Cauza T-675/13) (1)

   ((„REACH - Redevență datorată pentru înregistrarea unei substanțe - Reducere acordată microîntreprinderilor și întreprinderilor mici și mijlocii - Eroare în declarația referitoare la dimensiunea întreprinderii - Recomandarea 2003/361/CE - Decizie care impune o taxă administrativă - Stabilirea dimensiunii întreprinderii - Competența ECHA”))
   (2016/C 392/26)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: K Chimica Srl (Mirano, Italia) (reprezentanți: R. Buizza și M. Rota, avocați)

      Pârâtă: Agenția Europeană pentru Produse Chimice (ECHA) (reprezentanți: inițial M. Heikkilä, A. Iber, E. Bigi, E. Maurage și J. P. Trnka, ulterior M. Heikkilä, E. Bigi, E. Maurage și J. P. Trnka, agenți, asistați de C. Garcia Molyneux, avocat)

      Obiectul

   În primul rând, cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și privind anularea Deciziei SME(2013) 3665 a ECHA din 15 octombrie 2013, prin care se constată că reclamanta nu a adus dovezile necesare pentru a beneficia de reducerea redevenței prevăzute pentru întreprinderile mici și prin care i s a impus o taxă administrativă, în al doilea rând, o cerere privind recunoașterea în favoarea reclamantei a statutului de întreprindere mică și aplicarea în privința acesteia a redevenței corespunzătoare și, în al treilea rând, o cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și având ca obiect anularea unor facturi emise de ECHA

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia SME(2013) 3665 a Agenției Europene pentru Produse Chimice (ECHA) din 15 octombrie 2013.

               2)

               Respinge în rest acțiunea.

               3)

               Obligă ECHA să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de K Chimica Srl.

      (1)  JO C 45, 15.2.2014.


title: Cauzele conexate C-92/09 și C-93/09: Hotărârea Curții (Marea cameră) din 9 noiembrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Verwaltungsgericht Wiesbaden — Germania) — Volker und Markus Schecke GbR (C-92/09), Hartmut Eifert (C-93/09)/Land Hessen (Protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal — Publicarea informațiilor referitoare la beneficiarii ajutoarelor agricole — Validitatea dispozițiilor de drept al Uniunii care prevăd această publicare și stabilesc modalitățile acesteia — Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene — Articolele 7 și 8 — Directiva 95/46/CE — Interpretarea articolelor 18 și 20)

text:
               15.1.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 13/6

         Hotărârea Curții (Marea cameră) din 9 noiembrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Verwaltungsgericht Wiesbaden — Germania) — Volker und Markus Schecke GbR (C-92/09), Hartmut Eifert (C-93/09)/Land Hessen
   (Cauzele conexate C-92/09 și C-93/09) (1)

   (Protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal - Publicarea informațiilor referitoare la beneficiarii ajutoarelor agricole - Validitatea dispozițiilor de drept al Uniunii care prevăd această publicare și stabilesc modalitățile acesteia - Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Articolele 7 și 8 - Directiva 95/46/CE - Interpretarea articolelor 18 și 20)
   2011/C 13/09
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Verwaltungsgericht Wiesbaden

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Volker und Markus Schecke GbR GbR (C-92/09), Hartmut Eifert (C-93/09)

      Pârât: Land Hessen

      În prezența: Bundesanstalt für Landwirtschaft und Ernährung

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Verwaltungsgericht Wiesbaden — Validitatea articolului 42 punctul 8b și a articolului 44a din Regulamentul (CE) nr. 1290/2005 al Consiliului din 21 iunie 2005 privind finanțarea politicii agricole comune (JO L 209, p. 1, Ediție specială, 14/vol. 1, p. 193), a Regulamentului Regulamentul (CE) nr. 259/2008 al Comisiei din 18 martie 2008 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1290/2005 al Consiliului în ceea ce privește publicarea informațiilor referitoare la beneficiarii fondurilor provenite din Fondul European de Garantare Agricolă (FEGA) și din Fondul European Agricol pentru Dezvoltare Rurală (FEADR) (JO L 76, p. 28) și a Directivei 2006/24/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 martie 2006 privind păstrarea datelor generate sau prelucrate în legătură cu furnizarea serviciilor de comunicații electronice accesibile publicului sau de rețele de comunicații publice și de modificare a Directivei 2002/58/CE (JO L 105, p. 54, Ediție specială, 13/vol. 53, p. 51) — Interpretarea articolului 7, a articolului 18 alineatul (2) a doua liniuță și a articolului 20 din Directiva 95/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 24 octombrie 1995 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și libera circulație a acestor date (JO L 281, p. 31, Ediție specială, 13/vol. 17, p. 10) — Prelucrare a datelor cu caracter personal ale beneficiarilor fondurilor agricole europene care constă în publicarea acestor date pe o pagină de internet dotată cu un instrument de căutare — Validitatea, în lumina dreptului la protecția datelor cu caracter personal, a dispozițiilor de drept comunitar care prevăd această publicare și care stabilesc modalitățile acesteia — Condițiile în care o astfel de publicare poate fi efectuată

      Dispozitivul

               1.

               Articolul 42 punctul 8b și articolul 44a din Regulamentul (CE) nr. 1290/2005 al Consiliului din 21 iunie 2005 privind finanțarea politicii agricole comune, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 1437/2007 al Consiliului din 26 noiembrie 2007, precum și Regulamentul (CE) nr. 259/2008 al Comisiei din 18 martie 2008 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului nr. 1290/2005 în ceea ce privește publicarea informațiilor referitoare la beneficiarii fondurilor provenite din Fondul european de garantare agricolă (FEGA) și din Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) sunt nevalide în măsura în care, în ceea ce privește persoanele fizice beneficiare ale ajutoarelor din FEGA și din FEADR, aceste dispoziții impun publicarea datelor cu caracter personal referitoare la fiecare beneficiar fără a face distincție în funcție de criterii relevante, precum perioadele în care acestea au primit astfel de ajutare, frecvența sau tipul și valoarea acestora.

               2.

               Nevaliditatea dispozițiilor de drept al Uniunii menționate la punctul 1 al acestui dispozitiv nu permite să se repună în discuție efectele publicării listelor beneficiarilor ajutoarelor din FEGA și din FEADR efectuate de autoritățile naționale, în temeiul dispozițiilor menționate, în perioada anterioară datei pronunțării prezentei hotărâri.

               3.

               Articolul 18 alineatul (2) a doua liniuță din Directiva 95/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 24 octombrie 1995 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și libera circulație a acestor date trebuie interpretat în sensul că nu supune funcționarul pentru protecția datelor cu caracter personal unei obligații de a ține registrul prevăzut de această dispoziție anterior efectuării unei prelucrări a datelor cu caracter personal, precum cea care rezultă din articolul 42 punctul 8b și din articolul 44a din Regulamentul nr. 1290/2005, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 1437/2007, precum și din Regulamentul nr. 259/2008.

               4.

               Articolul 20 din Directiva 95/46 trebuie interpretat în sensul că nu impune statelor membre obligația de a supune controlului prealabil prevăzut de această dispoziție publicarea informațiilor ce rezultă din articolul 42 punctul 8b și din articolul 44a din Regulamentul nr. 1290/2005, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 1437/2007, precum și din Regulamentul nr. 259/2008.

      (1)  JO C 129, 06.6.2009

      JO C 119, 16.5.2009.


title: Cauza T-43/08: Ordonanța Tribunalului din 11 mai 2010 — Shetland Islands Council/Comisia

text:
               3.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 179/57

         Ordonanța Tribunalului din 11 mai 2010 — Shetland Islands Council/Comisia
   (Cauza T-43/08) (1)

   2010/C 179/97

      Limba de procedură: engleza

   Președintele Camerei a treia a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 92, 12.4.2008.


title: Cauza T-200/11: Acțiune introdusă la 1 aprilie 2011 — El-Materi/Consiliul

text:
               28.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 160/23

         Acțiune introdusă la 1 aprilie 2011 — El-Materi/Consiliul
   (Cauza T-200/11)
   2011/C 160/38
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Fahd Mohamed Sakher Ben Mohamed El-Materi (Doha, Qatar) (reprezentanți: M. Lester, Barrister și G. Martin, Solicitor)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei de punere în aplicare 2011/79/PESC a Consiliului din 4 februarie 2011 privind punerea în aplicare a Deciziei 2011/72/PESC privind măsuri restrictive îndreptate împotriva anumitor persoane și entități având în vedere situația din Tunisia (JO L 31, p. 40), precum și a Regulamentului (UE) nr. 101/2011 al Consiliului din 4 februarie 2011 privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Tunisia (JO L 31, p. 1), în măsura în care se aplică reclamantului și

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe neîndeplinirea criteriului de includere a reclamantului în anexa la Decizia de punere în aplicare 2011/79/PESC, întrucât:

                           —

                           singurul temei admisibil pentru includerea reclamantului în anexa menționată presupune îndeplinirea criteriului prevăzut la articolul 1 din Decizia 2011/72/PESC (1) și anume dacă a fost o persoană „răspunzătoare de însușirea ilegală de fonduri ale statului tunisian” sau o persoană asociată acesteia, de vreme ce, astfel cum precizează considerentul (2), asemenea persoane „privează astfel populația Tunisiei de beneficiile dezvoltării durabile ale economiei și ale societății și subminează dezvoltarea democrației în această țară”.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe o încălcare de către Consiliu a dreptului la apărare și a dreptului la o protecție jurisdicțională efectivă ale reclamantului, întrucât:

                           —

                           măsurile restrictive nu prevăd nicio procedură de comunicare către reclamant a probelor pe care decizia de înghețare a activelor acestuia s-a întemeiat sau care să îi permită să facă observații utile asupra acestor probe;

                           —

                           motivele menționate în măsurile atacate conțin o afirmație generală, nesusținută și vagă despre o investigație judiciară;

                           —

                           Consiliul nu a oferit suficiente informații care să permită reclamantului să își exprime în mod efectiv punctele de vedere ca răspuns, ceea ce nu permite Curții să aprecieze temeinicia deciziei și a aprecierii Consiliului, și nici caracterul convingător al probelor pe care acestea sunt întemeiate.

               3.

               Al treilea motiv este întemeiat pe omisiunea Consiliului de a motiva corespunzător cerințelor legale aplicarea măsurile contestate reclamantului, cu încălcarea obligației pârâtului de a motiva în mod clar motivele specifice și concrete care să justifice decizia sa, inclusiv motivele individuale și specifice care l-au determinat să considere că reclamantul era răspunzător de însușirea ilegală de fonduri ale statului tunisian.

               4.

               Al patrulea motiv este întemeiat pe încălcarea de către Consiliu, fără justificare și în mod disproporționat, a dreptului de proprietate al reclamantului, precum și libertatea de a conduce activitatea sa comercială, întrucât:

                           —

                           măsurile de înghețare a activelor au efecte vădite și durabile asupra drepturilor sale fundamentale;

                           —

                           aplicarea acestora în cazul reclamantului nu se justifică și

                           —

                           Consiliul nu a demonstrat că o înghețare totală a activelor este mijlocul cel mai puțin oneros de atingere a unui asemenea obiectiv, și nici că prejudiciul foarte semnificativ cauzat reclamantului este justificat și proporțional.

               5.

               Al cincilea motiv întemeiat pe faptul că Consiliul a săvârșit o eroare vădită de apreciere atunci când a decis să aplice aceste măsuri restrictive reclamantului, întrucât nicio evaluare nu a fost efectuată de Consiliu în ceea ce privește reclamantul sau, dacă se presupune că o asemenea evaluare a fost efectuată, Consiliul a săvârșit o eroare conchizând că era justificat să se aplice măsurile restrictive reclamantului.

      (1)  Decizia 2011/72/PESC a Consiliului din 31 ianuarie 2011 privind măsuri restrictive îndreptate împotriva anumitor persoane și entități având în vedere situația din Tunisia (JO L 28, p. 62).


title: Cauza C-41/10: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 28 octombrie 2010 — Comisia Europeană/Regatul Belgiei [Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Asigurare generală directă, alta decât asigurarea de viață — Directivele 73/239/CEE și 92/49/CEE — Case de ajutor reciproc (mutualités) active pe piața asigurărilor de sănătate suplimentare — Transpunere incorectă sau incompletă]

text:
               18.12.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 346/21

         Hotărârea Curții (Camera a opta) din 28 octombrie 2010 — Comisia Europeană/Regatul Belgiei
   (Cauza C-41/10) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Asigurare generală directă, alta decât asigurarea de viață - Directivele 73/239/CEE și 92/49/CEE - Case de ajutor reciproc (mutualités) active pe piața asigurărilor de sănătate suplimentare - Transpunere incorectă sau incompletă)
   2010/C 346/34
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Rozet și N. Yerrell, agenți)

      Pârât: Regatul Belgiei (reprezentanți: M. Jacobs și L. Van den Broeck, agenți)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Transpunerea incorectă și incompletă a dispozițiilor articolelor 6, 8, 15, 16 și 17 din Directiva 73/239/CEE a Consiliului din 24 iulie 1973 de coordonare a actelor cu putere de lege și actelor administrative privind inițierea și exercitarea activității de asigurare generală directă (JO L 228, p. 3, Ediție specială, 06/vol. 1, p. 14), precum și a articolelor 20, 21 și 22 din Directiva 92/49/CEE a Consiliului din 18 iunie 1992 de coordonare a actelor cu putere de lege și actelor administrative privind asigurarea generală directă și de modificare a Directivelor 73/239/CEE și 88/357/CEE (a treia directivă privind „asigurarea generală”) (JO L 228, p. 1, Ediție specială, 06/vol. 2, p. 53)

      Dispozitivul

               1.

               Prin transpunerea incorectă și incompletă a Primei directive 73/239/CEE a Consiliului din 24 iulie 1973 de coordonare a actelor cu putere de lege și actelor administrative privind inițierea și exercitarea activității de asigurare generală directă, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2002/13/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 martie 2002, și a Directivei 92/49/CEE a Consiliului din 18 iunie 1992 de coordonare a actelor cu putere de lege și actelor administrative privind asigurarea generală directă și de modificare a Directivelor 73/239/CEE și 88/357/CEE (a treia directivă privind „asigurarea generală”), Regatul Belgiei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul în special al articolelor 6, 8, 15, 16 și 17 din Directiva 73/239, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2002/13, precum și în temeiul articolelor 20-22 din Directiva 92/49.

               2.

               Obligă Regatul Belgiei la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 80, 27.3.2010.


title: Cauza T-70/08: Acțiune introdusă la 12 februarie 2008 — Axis AB/OAPI — Etra Investigación y Desarollo (ETRAX)

text:
               26.4.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 107/31

         Acțiune introdusă la 12 februarie 2008 — Axis AB/OAPI — Etra Investigación y Desarollo (ETRAX)
   (Cauza T-70/08)
   (2008/C 107/52)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Axis AB (Lund, Suedia) (reprezentant: J. Norderyd, lawyer)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Etra Investigación y Desarollo SA (Valencia, Spania)
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei Camerei a doua de recurs din 27 noiembrie 2007 în cauza R 334/2007-2;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: reclamanta.

      Marca comunitară vizată: marca comunitară verbal „ETRAX” pentru produse și servicii din clasele 9 și 42 — cererea nr. 3 890 291

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: Etra Investigación y Desarollo SA

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca națională figurativă care conține elementul verbal „ETRA” și literele „I” și „D” însoțite de semnul „+” pentru produse și servicii din clasele 9 și 42

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția

      Decizia camerei de recurs: admite recursul și anulează decizia atacată

      Motivele invocate: încălcarea normei 49 din Regulamentul (CE) nr. 2868/95 al Comisiei (1) și a articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului.
   Reclamanta susține că, în mod eronat, camera de recurs a constatat că recursul formulat respectă dispozițiile normei 49 alineatul (1) din Regulamentul de aplicare, potrivit cărora camera de recurs respinge ca inadmisibil recursul care nu îndeplinește condițiile prevăzute la articolele 57, 58 și 59 și la norma 48 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul de aplicare. Totodată, reclamantul precizează că, întrucât deficiența lingvistică nu a fost remediată de către partea care a formulat opoziția înainte de expirarea termenului de introducere a recursului, mai precis,12 februarie 2007, camera de recurs ar fi încălcat norma 49 alineatul (1) și (2) din Regulamentul de aplicare.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 2868/95 al Comisiei din 13 decembrie 1995 de punere în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 40/94 al Consiliului privind marca comunitară.


title: Cauza T-126/15: Acțiune introdusă la 18 martie 2015 – El Corte Inglés/OAPI – Grup Supeco Maxor (Supeco)

text:
               11.5.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 155/34

         Acțiune introdusă la 18 martie 2015 – El Corte Inglés/OAPI – Grup Supeco Maxor (Supeco)
   (Cauza T-126/15)
   (2015/C 155/40)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: El Corte Inglés, SA (Madrid, Spania) (reprezentant: J. L. Rivas Zurdo, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Grup Supeco Maxor, SL (Madrid, Spania)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Titularul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: marca comunitară figurativă care cuprinde elementul verbal „Supeco” – cererea de înregistrare nr. 10 884 741

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de opoziție

      Decizia atacată: decizia Camerei a cincea de recurs a OAPI din 4 decembrie 2014 în cauza R 1112/2014-5

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Camerei a cincea de recurs a OAPI din 4 decembrie 2014 în cauza R 1112/2014-5 prin care, admițând în parte calea de atac formulată de solicitantă, se modifică decizia diviziei de opoziție admițând în parte opoziția B 2 0 54  040 și respingând în parte cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 10 884 741 „Supeco” (figurativă), și

               —

               obligarea părții sau a părților care se opun acestei acțiuni la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-269/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Hof van Cassatie (Belgia) la 8 iunie 2015 – Rijksdienst voor Pensioenen/Willem Hoogstad; cealaltă parte din procedură: Rijksinstituut voor ziekte- en invaliditeitsverzekering

text:
               7.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 294/26

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Hof van Cassatie (Belgia) la 8 iunie 2015 – Rijksdienst voor Pensioenen/Willem Hoogstad; cealaltă parte din procedură: Rijksinstituut voor ziekte- en invaliditeitsverzekering
   (Cauza C-269/15)
   (2015/C 294/32)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Hof van Cassatie

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Rijksdienst voor Pensioenen

      Pârât: Willem Hoogstad

      Cealaltă parte din procedură: Rijksinstituut voor ziekte- en invaliditeitsverzekering

      Întrebarea preliminară

   Articolul 13 alineatul (1) din Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 (1) al Consiliului din 14 iunie 1971 privind aplicarea regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați, cu lucrătorii care desfășoară activități independente și cu membrii familiilor acestora care se deplasează în cadrul Comunității trebuie interpretat în sensul că se opune prelevării unei contribuții – cum ar fi reținerea efectuată în temeiul articolului 191 alineatul 1 punctul 7 din Legea privind asigurarea obligatorie de sănătate și indemnizații, coordonată la 14 iulie 1994, precum și contribuția de solidaritate datorată în temeiul articolului 68 din Legea din 30 martie 1994 privind dispoziții în materie socială – din prestațiile regimurilor de pensii suplimentare din Belgia, care nu constituie legislație în sensul articolului 1 litera (j) primul paragraf din acest regulament, atunci când prestațiile menționate sunt datorate unei persoane îndreptățite care nu are reședința în Belgia și căreia, în conformitate cu articolul 13 alineatul (2) litera (f) din regulamentul menționat, i se aplică legislația privind securitatea socială din statul membru pe teritoriul căruia are reședința?

      (1)  JO L 149, p. 2, Ediție specială, 05/vol. 1, p. 26.


title: Cauza C-384/11: Ordonanța Curții (Camera a cincea) din 12 iulie 2012 (cerere de decizie preliminară formulată de Rechtbank van eerste aanleg te Brussel — Belgia) — Tate & Lyle Investments Ltd/Belgische Staat [Articolul 104 alineatul (3) primul paragraf din Regulamentul de procedură — Articolul 63 TFUE — Legislație fiscală — Distribuire de dividende — Reținere la sursă — Prevenirea sau atenuarea impozitării în lanț — Tratament diferențiat al societăților beneficiare rezidente și al societăților beneficiare nerezidente]

text:
               24.11.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 366/19

         Ordonanța Curții (Camera a cincea) din 12 iulie 2012 (cerere de decizie preliminară formulată de Rechtbank van eerste aanleg te Brussel — Belgia) — Tate & Lyle Investments Ltd/Belgische Staat
   (Cauza C-384/11) (1)

   (Articolul 104 alineatul (3) primul paragraf din Regulamentul de procedură - Articolul 63 TFUE - Legislație fiscală - Distribuire de dividende - Reținere la sursă - Prevenirea sau atenuarea impozitării în lanț - Tratament diferențiat al societăților beneficiare rezidente și al societăților beneficiare nerezidente)
   2012/C 366/32
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Rechtbank van eerste aanleg te Brussel

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Tate & Lyle Investments Ltd

      Pârât: Belgische Staat

      Cu participarea: Syral Belgium NV

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Rechtbank van eerste aanleg te Brussel — Interpretarea articolului 63 TFUE — Restricții privind libera circulație a capitalurilor — Legislație fiscală — Impozit pe profit — Impozitarea dividendelor — Reglementare națională care prevede reținerea la sursă a unei cote de 10 % din dividendele distribuite de societățile rezidente, precum și din veniturile asimilate — Posibilitate de deducere numai pentru societățile rezidente a cuantumului acestei rețineri din impozitul pe profit

      Dispozitivul

   Articolul 63 TFUE trebuie interpretat în sensul că se opune unei legislații a unui stat membru, precum cea în discuție în cauza principală, care supune unei rețineri la sursă dividendele distribuite de o societate rezidentă către societăți beneficiare rezidente și nerezidente care dețin o participație mai mică de 10 % la capitalul acesteia, dar a căror valoare de achiziție este de cel puțin 1,2 milioane de euro, și care prevede numai pentru societățile beneficiare rezidente un sistem care permite atenuarea impozitării în lanț. Atunci când un stat membru invocă o convenție de evitare a dublei impuneri încheiată cu alt stat membru, este de competența instanței naționale să stabilească dacă este necesar să se țină seama de această convenție în litigiul cu care este sesizată și, după caz, să verifice dacă aceasta permite neutralizarea efectelor restricției privind libera circulație a capitalurilor.

      (1)  JO C 282, 24.9.2011.


title: Numirea grefierului

text:
               20.11.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 317/4

         Numirea grefierului
   2010/C 317/08
   Prin scrisoarea din 11 iunie 2010, domnul Roger Grass, grefier al Curții de Justiție a Uniunii Europene, a solicitat ca mandatul său să înceteze începând cu data de 7 octombrie 2010.
   În cadrul reuniunii generale din 14 septembrie 2010, Curtea l-a numit în calitate de grefier pe domnul Alfredo Calot Escobar, în conformitate cu articolul 12 din Regulamentul de procedură, pentru perioada cuprinsă între 7 octombrie 2010 și 6 octombrie 2016.
   Domnul Calot Escobar a depus jurământul prevăzut la articolul 10 din Statutul Curții de Justiție a Uniunii Europene, în cadrul ședinței solemne din 6 octombrie 2010.


title: Cauza T-533/10: Acțiune introdusă la 24 noiembrie 2010 — DTS Distribuidora de Televisión Digital/Comisia

text:
               29.1.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 30/44

         Acțiune introdusă la 24 noiembrie 2010 — DTS Distribuidora de Televisión Digital/Comisia
   (Cauza T-533/10)
   ()
   2011/C 30/80
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: DTS Distribuidora de Televisión Digital, SA (Tres Cantos, Madrid, Spania) (reprezentanți: H. Brokelmann și M. Ganino, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei C(2010) 4925 final a Comisiei din 20 iulie 2010 și

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamanta în prezenta procedură, un operator de televiziune cu plată prin satelit, se opune Deciziei C(2010) 4925 final a Comisiei din 20 iulie 2010, „privind schema de ajutoare de stat C 38/2009 (ex NN 58/2009) pe care Spania intenționează să o pună în aplicare pentru Corporación de Radio y Televisión Española (RTVE)”, prin care schema menționată, în versiunea modificată prin Legea 8/2009 din 28 august 2009 privind finanțarea Corporación de Radio y Televisión Española, a fost declarată compatibilă cu piața comună fără a fi necesară examinarea mijloacelor de finanțare a acestuia.
   Potrivit reclamantei, Comisia nu putea autoriza schema de ajutoare în cauză fără a examina mijloacele de finanțare instituite prin legea menționată și, în concret, fără a examina impozitul de 1,5 % pe veniturile brute de operare ale prestatorilor de servicii de televiziune cu plată.
   În susținerea pretențiilor sale, reclamante invocă următoarele motive:

               —

               eroarea de drept constând în autorizarea de către Comisie a ajutorului care face obiectul litigiului fără a examina modul de finanțare a acestuia. În această privință, se afirmă că, potrivit unei jurisprudențe constante, examinarea unui ajutor nu poate fi separată de examinarea modului săude finanțare dacă acest mod face parte integrantă din ajutor, și că, în speță, impozitul de 1,5 % pe veniturile brute de operare ale prestatorilor de servicii de televiziune cu plată face parte integrantă din schema de ajutoare, motiv pentru care Comisia ar fi trebuit să îl analizeze împreună cu ajutorul;

               —

               încălcarea articolului 106 alineatul (2) TFUE prin autorizarea de către Comisie a unei scheme de ajutoare care nu respectă principiul proporționalității, întrucât impozitele care stau la baza finanțării acesteia implică o gravă denaturare a concurenței, contrară interesului comun, pe piața de achiziționare a conținutului programelor și în aval pe piața telespectatorilor;

               —

               încălcarea articolelor 49 și 63 TFUE. În opinia reclamantei, Comisia a încălcat aceste dispoziții în măsura în care modul de finanțare a ajutorului autorizat restrânge libertatea de stabilire și libera circulație a capitalurilor făcând mai puțin atractivă exercitarea acestor libertăți de către operatorii de televiziune cu plată și de către alți investitori stabiliți în alte state membre.


title: Cauza T-109/12: Acțiune introdusă la 7 martie 2012 — Spania/Comisia

text:
               28.4.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 126/23

         Acțiune introdusă la 7 martie 2012 — Spania/Comisia
   (Cauza T-109/12)
   2012/C 126/44
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamant: Regatul Spaniei (reprezentant: A. Rubio González)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei C(2011) 9992 a Comisiei din 22 decembrie 2011 privind reducerea contribuției financiare din Fondul de coeziune, acordate pentru următoarele proiecte: „Acțiuni de punere în aplicare în cadrul dezvoltării etapei a doua a planului director de gestionare a deșeurilor solide urbane în comunitatea autonomă Extremadura” (CCI nr. 2000.ES.16.C.PE.020); Emisare: „Bazinul mediu Getafe și bazinul inferior al Arroyo Culebro (bazinul râului Tajo-Asanare)” (CCI nr. 2002.ES.16.C.PE.002); „Reutilizarea apelor tratate pentru irigarea zonelor verzi în Santa Cruz de Tenerife” (CCI nr. 2003.ES.16.C.PE.003) și „Asistență tehnică pentru studiul și redactarea proiectului de aprovizionare cu apă în Mancomunidad de Algodor și de extindere a aprovizionării” (CCI nr. 2002.ES.16.C.PE.040);

               —

               obligarea instituției pârâte la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe încălcarea articolului 18 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1386/2002 al Comisiei din 29 iulie 2002 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1164/94 al Consiliului privind sistemele de gestionare și de control pentru asistența acordată din Fondul de coeziune și procedura de efectuare a corecțiilor financiare (1) întrucât au trecut mai mult de trei luni între data audierii și data emiterii deciziei.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea articolului H din Anexa II la Regulamentul nr. 1164/94 al Consiliului din 16 mai 1994 de creare a Fondului de coeziune (2), întrucât procedura prevăzută în acest regulament a fost inițiată fără să se fi efectuat verificările necesare.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea articolului H din Anexa II la Regulamentul nr. 1164/94 al Consiliului din 16 mai 1994 de creare a Fondului de coeziune, întrucât nu au existat constatări care să infirme declarațiile de încheiere a proiectelor.

               4.

               Al patrulea motiv întemeiat pe încălcarea articolului H din Anexa II la Regulamentul nr. 1164/94 al Consiliului din 16 mai 1994 de creare a Fondului de coeziune, întrucât nu s-a demonstrat existența unor neregularități.

               5.

               Al cincilea motiv întemeiat pe încălcarea principiului încrederii legitime, în legătură cu proiectul CCI nr. 2000.ES.16.C.PE.020, întrucât Comisia a utilizat, în privința acestuia, criterii cuprinse într-un document (Orientările privind corecțiile financiare referitoare la contractele de achiziții publice, prezentate statelor membre în cadrul reuniunii Comitetului de coordonare al fondurilor din 28 noiembrie 2007) care nu a fost făcut public în momentul în care autoritățile spaniole au prezentat documentele referitoare la sold, ci după 29 de luni.

      (1)  JO L 201, p. 5, Ediție specială, 14/vol. 1, p. 67.

      (2)  JO L 130, p. 3; modificat prin Regulamentul (CE) nr. 1264/19999 al Consiliului din 21 iunie 1999, JO L 161, p. 57.


title: Cauza C-234/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italia) la 14 mai 2012 — Sky Italia Srl/AGCOM

text:
               21.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 217/11

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italia) la 14 mai 2012 — Sky Italia Srl/AGCOM
   (Cauza C-234/12)
   2012/C 217/23
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Sky Italia Srl

      Pârâtă: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni (AGCOM)

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 4 din Directiva 2010/13/UE (1), principiul general al egalității și dispozițiile din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene în materie de liberă circulație a serviciilor, de drept de stabilire și de liberă circulație a capitalurilor trebuie interpretate în sensul că se opun reglementării de la articolul 38 alineatul 5 din Decretul legislativ nr. 177/2005, care prevede limite orare mai reduse ale timpului consacrat publicității pentru posturile de emisie cu plată față de cele stabilite pentru posturile de emisie cu acces liber?

               2.

               Articolul 11 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, interpretat în lumina articolului 10 din Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale și a jurisprudenței Curții Europene a Drepturilor Omului și în special principiul pluralismului informației se opun reglementării de la articolul 38 alineatul 5 din Decretul legislativ nr. 177/2005 care prevede limite orare mai reduse ale timpului consacrat publicității pentru posturile de emisie cu plată față de cele stabilite pentru posturile de emisie cu acces liber, introducând o denaturare a concurenței și favorizând crearea sau consolidarea unor poziții dominante pe piața publicității televizate?

      (1)  JO L 95, p. 1.