title: Cauza C-568/18 P: Recurs introdus la 11 septembrie 2018 de Rogesa Roheisengesellschaft Saar mbH împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 11 iulie 2018 în cauza T-643/13, Rogesa Roheisengesellschaft Saar mbH/Comisia Europeană

text:
               14.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/29

      Recurs introdus la 11 septembrie 2018 de Rogesa Roheisengesellschaft Saar mbH împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 11 iulie 2018 în cauza T-643/13, Rogesa Roheisengesellschaft Saar mbH/Comisia Europeană
      (Cauza C-568/18 P)
      (2019/C 16/36)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Recurentă: Rogesa Roheisengesellschaft Saar mbH (reprezentanți: S. Altenschmidt, D. Jacob, Rechtsanwälte)

         Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

         Concluziile recurentei

      Recurenta solicită Curții:

                  —

                  anularea Hotărârii Tribunalului din 11 iulie 2018 în cauza T-643/13;

                  —

                  anularea deciziei Comisiei din 15 septembrie 2013 cu referința GestDem nr. 2013/1504;

                  —

                  cu titlu subsidiar, anularea Hotărârii Tribunalului și trimiterea cauzei la Tribunal.

         Motivele și principalele argumente

      Recurenta invocă următoarele motive:

                  1.

                  Tribunalul nu a îndeplinit cerințele prevăzute de Regulamentul (CE) nr. 1367/2006 (1) pentru a refuza accesul la informații privind mediul. Acesta ar fi interpretat în mod extensiv motivul de refuz vizat la articolul 4 alineatul (2) prima liniuță din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 (2) coroborat cu articolul 6 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1367/2006, în lumina dispozițiilor Convenției de la Aarhus. Tribunalul pornește în mod eronat de la principiul că informațiile privind eficienței privind emisiile de carbon ale unei instalații industriale sunt informații comerciale sensibile.

                  2.

                  Tribunalul a ignorat existența informațiilor de mediu privind emisiile, încălcând articolul 6 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1367/2006 și articolul 4 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001.

                  3.

                  Pe de altă parte, Tribunalul nu ar fi ținut seama suficient de interesul public superior al accesului la informațiile de mediu în cauză pe care recurenta le-a invocat.

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 1367/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 6 septembrie 2006 privind aplicarea, pentru instituțiile și organismele comunitare, a dispozițiilor Convenției de la Aarhus privind accesul la informație, participarea publicului la luarea deciziilor și accesul la justiție în domeniul mediului (JO 2006, L 264, p. 13, Ediție specială, 15/vol. 17, p. 126).

         (2)  Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO 2001, L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76).


title: Cauza C-33/17: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 13 noiembrie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Bezirksgericht Bleiburg/Okrajno Sodišče Pliberk – Austria) – Čepelnik d.o.o./Michael Vavti (Trimitere preliminară – Articolul 56 TFUE – Libera prestare a serviciilor – Restricții – Servicii în cadrul pieței interne – Directiva 2006/123/CE – Legislația muncii – Detașare a unor lucrători în vederea efectuării unor lucrări de construcții – Declarare a lucrătorilor – Păstrarea și traducerea fișelor de salariu – Sistarea plăților – Plata unei garanții de către destinatarul serviciilor – Garanție pentru o eventuală amendă aplicată prestatorului de servicii)

text:
               14.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/7

      Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 13 noiembrie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Bezirksgericht Bleiburg/Okrajno Sodišče Pliberk – Austria) – Čepelnik d.o.o./Michael Vavti
      (Cauza C-33/17) (1)

      ((Trimitere preliminară - Articolul 56 TFUE - Libera prestare a serviciilor - Restricții - Servicii în cadrul pieței interne - Directiva 2006/123/CE - Legislația muncii - Detașare a unor lucrători în vederea efectuării unor lucrări de construcții - Declarare a lucrătorilor - Păstrarea și traducerea fișelor de salariu - Sistarea plăților - Plata unei garanții de către destinatarul serviciilor - Garanție pentru o eventuală amendă aplicată prestatorului de servicii))
      (2019/C 16/07)
      Limba de procedură: germana și slovena

         Instanța de trimitere

      Bezirksgericht Bleiburg/Okrajno Sodišče Pliberk

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Čepelnik d.o.o.

         Pârât: Michael Vavti

         Dispozitivul

      Articolul 56 TFUE trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări a unui stat membru precum cea în discuție în litigiul principal, potrivit căreia autoritățile competente pot să impună unui beneficiar stabilit în acest stat membru să sisteze plățile către cocontractantul său stabilit într-un alt stat membru sau chiar să plătească o garanție într-un cuantum echivalent cu prețul lucrării încă neplătit, pentru a garanta plata eventualei amenzi care ar putea fi aplicată acestui cocontractant în cazul unei încălcări dovedite a legislației muncii din primul stat membru.

         (1)  JO C 86, 20.3.2017.


title: Cauza C-93/17: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 14 noiembrie 2018 – Comisia Europeană/Republica Elenă [Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru – Ajutoare de stat – Ajutoare declarate ilegale și incompatibile cu piața internă – Obligație de recuperare – Hotărâre a Curții prin care se constată neîndeplinirea obligațiilor – Întreprindere care exercită atât activități civile, cât și activități militare – Neexecutare – Interese esențiale ale securității unui stat membru – Articolul 346 alineatul (1) litera (b) TFUE – Sancțiuni financiare – Penalitate cu titlu cominatoriu – Sumă forfetară – Capacitate de plată – Factor „n” – Factori care stau la baza evaluării capacității de plată – Produs intern brut – Ponderarea voturilor statului membru în cadrul Consiliului Uniunii Europene – Nouă regulă de vot în cadrul Consiliului]

text:
               14.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/8

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 14 noiembrie 2018 – Comisia Europeană/Republica Elenă
      (Cauza C-93/17) (1)

      ([Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Ajutoare de stat - Ajutoare declarate ilegale și incompatibile cu piața internă - Obligație de recuperare - Hotărâre a Curții prin care se constată neîndeplinirea obligațiilor - Întreprindere care exercită atât activități civile, cât și activități militare - Neexecutare - Interese esențiale ale securității unui stat membru - Articolul 346 alineatul (1) litera (b) TFUE - Sancțiuni financiare - Penalitate cu titlu cominatoriu - Sumă forfetară - Capacitate de plată - Factor „n” - Factori care stau la baza evaluării capacității de plată - Produs intern brut - Ponderarea voturilor statului membru în cadrul Consiliului Uniunii Europene - Nouă regulă de vot în cadrul Consiliului])
      (2019/C 16/09)
      Limba de procedură: greaca

         Părțile

         Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Bouchagiar și B. Stromsky, agenți)

         Pârâtă: Republica Elenă (reprezentanți: K. Boskovits și A. Samoni-Rantou, agenți)

         Dispozitivul

                  1)

                  Prin neadoptarea, la data la care a expirat termenul acordat în scrisoarea de punere în întârziere emisă la 27 noiembrie 2014 de Comisia Europeană, a tuturor măsurilor pe care le impune executarea Hotărârii din 28 iunie 2012, Comisia/Grecia (C-485/10, nepublicată, EU:C:2012:395) Republica Elenă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 260 alineatul (1) TFUE.

                  2)

                  Obligă Republica Elenă la plata către Comisia Europeană a unei penalități cu titlu cominatoriu în cuantum de 7 294 000 de euro pentru fiecare perioadă de șase luni începând de la data pronunțării prezentei hotărâri până la data executării Hotărârii din 28 iunie 2012, Comisia/Grecia (C-485/10, nepublicată, EU:C:2012:395).

                  3)

                  Obligă Republica Elenă la plata către Comisia Europeană a unei sume forfetare de 10 000 000 de euro.

                  4)

                  Obligă Republica Elenă la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 129, 24.4.2017.


title: Cauza T-645/18: Acțiune introdusă la 23 octombrie 2018 – Bilbaína de Alquitranes/Comisia

text:
               14.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/53

      Acțiune introdusă la 23 octombrie 2018 – Bilbaína de Alquitranes/Comisia
      (Cauza T-645/18)
      (2019/C 16/64)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Bilbaína de Alquitranes, SA (Luchana-Baracaldo, Vizcaya, Spania) (reprezentanți: K. Van Maldegem, M. Grunchard, R. Crespi și S. Saez Moreno, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  Declararea admisibilității și temeiniciei acţiunii;

                  —

                  despăgubirea reclamantei pentru prejudiciul cauzat de pârâtă;

                  —

                  obligarea pârâtei la despăgubirea reclamantei pentru prejudiciile suferite de aceasta ca urmare directă a adoptării Regulamentului (UE) nr. 944/2013 al Comisiei din 2 octombrie 2013 de modificare, în vederea adaptării la progresul tehnic și științific, a Regulamentului (CE) nr. 1272/2008 al Parlamentului European și al Consiliului privind clasificarea, etichetarea și ambalarea substanțelor și a amestecurilor (JO 2013, L 261, p. 5), în măsura în care a clasificat substanța „smoală, gudron de huilă, temp. Înaltă” ca Aquatic Acute 1 (H400) și Aquatic Chronic 1 (H410), evaluată la un cuantum total de 488 871,30 euro sau la orice alt cuantum stabilit de reclamantă în cursul procedurii sau de Tribunal;

                  —

                  cu titlu subsidiar, stabilirea prin hotărâre interlocutorie a obligației pârâtei de a repara pierderea suferită și obligarea părților la prezentarea către Tribunal, în termen rezonabil de la data hotărârii, a cifrelor privind cuantumul compensației convenite între părți sau, în lipsa unui acord, obligarea părților să prezinte Tribunalului în aceeași perioadă pretenţiile lor însoțite de cifre detaliate în susținerea acestora;

                  —

                  obligarea pârâtei la plata către reclamantă de dobânzi compensatorii la rata dobânzilor de întârziere, de la data pierderii suferite (și anume fie de la data intrării în vigoare a clasificării nelegale, fie de data materializării prejudiciului);

                  —

                  obligarea pârâtei la plata de dobânzi de întârziere de 8 % sau la orice altă rată corespunzătoare stabilită de Tribunal, calculate pe baza cuantumului de plată de la data hotărârii Tribunalului până la plata efectivă și

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă un motiv, întemeiat pe prejudiciul care i-ar fi fost cauzat prin adoptarea și intrarea în vigoare a Regulamentului (UE) nr. 944/2013 al Comisiei (1) prin care substanța „smoală, gudron de huilă, temp. Înaltă” a fost clasificată ca substanța Aquatic Acute 1 (H400) și Aquatic Chronic 1 (H410). La 22 noiembrie 2017, Curtea a respins recursul Comisiei Europene formulat împotriva hotărârii Tribunalului de anulare în parte a Regulamentului (UE) nr. 944/2013, în măsura în care a clasificat substanța „smoală, gudron de huilă, temp. Înaltă” ca Aquatic Acute 1 (H400) și Aquatic Chronic 1 (H410), din cauza unei erori manifeste de apreciere. Reclamanta a efectuat cheltuieli pentru a aplica clasificarea nelegală. Pârâta ar fi responsabilă pentru acele cheltuieli conform articolelor 268 și 340 TFUE, întrucât comportamentul pârâtei este nelegal prin aceea că constituie o încălcare suficient de gravă a dreptului, prejudiciul cauzat este real și cert și există o legătură directă de cauzalitate între comportamentul pârâtei și prejudiciul invocat.

         (1)  Regulamentul (UE) nr. 944/2013 al Comisiei din 2 octombrie 2013 de modificare, în vederea adaptării la progresul tehnic și științific, a Regulamentului (CE) nr. 1272/2008 al Parlamentului European și al Consiliului privind clasificarea, etichetarea și ambalarea substanțelor și a amestecurilor (JO L 261, 3.10.2013, p. 5).


title: Cauza T-486/17: Hotărârea Tribunalului din 14 noiembrie 2018 – Foodterapia/ EUIPO – Sperlari (DIETOX) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative DIETOX – Marcă a Uniunii Europene figurativă anterioară Dietor – Motiv relativ de refuz – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul ((1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]

text:
               14.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/43

      Hotărârea Tribunalului din 14 noiembrie 2018 – Foodterapia/ EUIPO – Sperlari (DIETOX)
      (Cauza T-486/17) (1)

      ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative DIETOX - Marcă a Uniunii Europene figurativă anterioară Dietor - Motiv relativ de refuz - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul ((1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”])
      (2019/C 16/52)
      Limba de procedură: engleza

         Părţile

         Reclamantă: Foodterapia, SL (Barcelona, Spania) (reprezentanţi: J. C. Erdozain López, J. Galán López și H. Téllez Robledo, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Sperlari Srl, fostă Cloetta Italia Srl (Cremona, Italia) (reprezentanţi: P. Pozzi și G. Ghisletti, avocați)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 12 mai 2017 (cauza R 1611/2016-5), referitoare la o procedură de opoziție între Cloetta Italia și Foodterapia

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Foodterapia, SL suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe ce efectuate de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) și de Sperlari Srl, inclusiv cheltuielile necesare efectuate de predecesorul în drepturi al acesteia din urmă în fața Camerei de recurs a EUIPO.

         (1)  JO C 318, 25.9.2017.


title: Cauza C-484/17: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 7 noiembrie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Raad van State – Țările de Jos) – K/Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie (Trimitere preliminară – Directiva 2003/86/CE – Dreptul la reîntregirea familiei – Articolul 15 – Refuzul acordării unui permis de ședere autonom – Reglementare națională care prevede o obligație de a promova un examen de integrare civică)

text:
               14.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/22

      Hotărârea Curții (Camera a treia) din 7 noiembrie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Raad van State – Țările de Jos) – K/Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie
      (Cauza C-484/17) (1)

      ((Trimitere preliminară - Directiva 2003/86/CE - Dreptul la reîntregirea familiei - Articolul 15 - Refuzul acordării unui permis de ședere autonom - Reglementare națională care prevede o obligație de a promova un examen de integrare civică))
      (2019/C 16/26)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Raad van State

         Părțile din procedura principală

         Apelantă: K

         Intimat: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

         Dispozitivul

      Articolul 15 alineatele (1) și (4) din Directiva 2003/86/CE a Consiliului din 22 septembrie 2003 privind dreptul la reîntregirea familiei nu se opune unei reglementări naționale precum cea în discuție în litigiul principal, care permite să se respingă o cerere de permis de ședere autonom formulată de un resortisant al unei țări terțe care a avut reședința mai mult de cinci ani pe teritoriul unui stat membru în scopul reîntregirii familiei pentru motivul că acesta nu a demonstrat promovarea unui examen de integrare civică privind limba și societatea acestui stat membru, cu condiția ca modalitățile concrete ale obligației de a promova acest examen să nu depășească ceea ce este necesar pentru atingerea obiectivului privind facilitarea integrării resortisanților țărilor terțe, aspect a cărui verificare este de competența instanței de trimitere.

         (1)  JO C 374, 6.11.2017.


title: Cauza C-171/17: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 7 noiembrie 2018 – Comisia Europeană/Ungaria (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru – Directiva 2006/123/CE – Articolele 15-17 – Articolul 49 TFUE – Libertatea de stabilire – Articolul 56 TFUE – Libera prestare a serviciilor – Sistem național de plată mobilă – Monopol)

text:
               14.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/9

      Hotărârea Curții (Camera a patra) din 7 noiembrie 2018 – Comisia Europeană/Ungaria
      (Cauza C-171/17) (1)

      ((Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 2006/123/CE - Articolele 15-17 - Articolul 49 TFUE - Libertatea de stabilire - Articolul 56 TFUE - Libera prestare a serviciilor - Sistem național de plată mobilă - Monopol))
      (2019/C 16/10)
      Limba de procedură: maghiara

         Părțile

         Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: V. Bottka și H. Tserepa-Lacombe, agenți)

         Pârâtă: Ungaria (reprezentanți: M.Z. Fehér și G. Koós, agenți)

         Dispozitivul

                  1)

                  Prin introducerea și prin menținerea în vigoare a sistemului național de plată mobilă reglementat de nemzeti mobil fizetési rendszerről szóló 2011. évi CC. törvény (Legea nr. CC din 2011 privind sistemul național de plată mobilă) și de 356/2012. (XII. 13.) Korm. rendelet a nemzeti mobil fizetési rendszerről szóló törvény végrehajtásáról (Decretul guvernamental nr. 356/2012 de punere în aplicare a Legii privind sistemul național de plată mobilă), Ungaria nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 15 alineatul (2) litera (d) din Directiva 2006/123/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 decembrie 2006 privind serviciile în cadrul pieței interne, și al articolului 56 TFUE.

                  2)

                  Respinge în rest acțiunea.

                  3)

                  Comisia Europeană și Ungaria suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 231, 17.7.2017.


title: Cauza T-140/18: Hotărârea Tribunalului din 15 noiembrie 2018 – LMP Lichttechnik/EUIPO (LITECRAFT) [„Marcă a Uniunii Europene – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale LITECRAFT – Motiv absolut de refuz – Caracter descriptiv – Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001”]

text:
               14.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/44

      Hotărârea Tribunalului din 15 noiembrie 2018 – LMP Lichttechnik/EUIPO (LITECRAFT)
      (Cauza T-140/18) (1)

      ([„Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale LITECRAFT - Motiv absolut de refuz - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001”])
      (2019/C 16/54)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: LMP Lichttechnik Vertriebs GmbH (Ibbenbüren, Germania) (reprezentant: R. Plegge, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: W. Schramek și D. Hanf, agenți)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 8 ianuarie 2018 (cauza R 699/2017-2), privind o cerere de înregistrare a semnului verbal LITECRAFT ca marcă a Uniunii Europene

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă LMP Lichttechnik Vertriebs GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 161, 7.5.2018.


title: Cauza T-316/14: Hotărârea Tribunalului din 15 noiembrie 2018 – PKK/Consiliul („Politica externă și de securitate comună – Măsuri restrictive împotriva PKK în vederea combaterii terorismului – Înghețarea fondurilor – Competența Consiliului – Posibilitatea ca o autoritate a unui stat terț să fie calificată drept autoritate competentă în sensul Poziției comune 2001/931/PESC – Baza factuală a deciziilor de înghețare a fondurilor – Referire la acte de terorism – Control jurisdicțional – Obligația de motivare – Excepție de nelegalitate”)

text:
               14.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/33

      Hotărârea Tribunalului din 15 noiembrie 2018 – PKK/Consiliul
      (Cauza T-316/14) (1)

      ((„Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive împotriva PKK în vederea combaterii terorismului - Înghețarea fondurilor - Competența Consiliului - Posibilitatea ca o autoritate a unui stat terț să fie calificată drept autoritate competentă în sensul Poziției comune 2001/931/PESC - Baza factuală a deciziilor de înghețare a fondurilor - Referire la acte de terorism - Control jurisdicțional - Obligația de motivare - Excepție de nelegalitate”))
      (2019/C 16/42)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: Kurdistan Workers’ Party (PKK) (reprezentanți: A. van Eik, T. Buruma și M. Wijngaarden, avocați)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: inițial F. Naert și G. Étienne, ulterior F. Naert și H. Marcos Fraile, agenți)

         Interveniente în susținerea pârâtului: Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentanți: inițial C. Brodie și V. Kaye, ulterior C. Brodie și S. Brandon, ulterior C. Brodie, C. Crane și R. Fadoju, ulterior C. Brodie, R. Fadoju și P. Nevill și, în sfârșit, R. Fadoju, agenți), Comisia Europeană (reprezentanți: inițial F. Castillo de la Torre și D. Gauci, ulterior D. Gauci și J. Norris-Usher și T. Ramopoulos și, în sfârșit, J. Norris-Usher, T. Ramopoulos și R. Tricot, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care s-a solicitat, inițial, anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 125/2014 al Consiliului din 10 februarie 2014 privind punerea în aplicare a articolului 2 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 2580/2001 privind măsuri restrictive specifice îndreptate împotriva anumitor persoane și entități în vederea combaterii terorismului și de abrogare a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 714/2013 (JO 2014, L 40, p. 9), în măsura în care acest act îl privește pe reclamant, precum și, ulterior, anularea altor acte consecutive, în măsura în care acestea îl privesc pe reclamant

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 125/2014 al Consiliului din 10 februarie 2014 privind punerea în aplicare a articolului 2 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 2580/2001 privind măsuri restrictive specifice îndreptate împotriva anumitor persoane și entități în vederea combaterii terorismului și de abrogare a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 714/2013, în măsura în care privește Kurdistan Workers’ Party (PKK).

                  2)

                  Anulează Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 790/2014 al Consiliului din 22 iulie 2014 privind punerea în aplicare a articolului 2 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 2580/2001 privind măsuri restrictive specifice îndreptate împotriva anumitor persoane și entități în vederea combaterii terorismului și de abrogare a Regulamentului de punere în aplicare nr. 125/2014, în măsura în care privește PKK.

                  3)

                  Anulează Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2015/513 al Consiliului din 26 martie 2015 privind punerea în aplicare a articolului 2 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 2580/2001 privind măsuri restrictive specifice îndreptate împotriva anumitor persoane și entități în vederea combaterii terorismului și de abrogare a Regulamentului de punere în aplicare nr. 790/2014, în măsura în care privește PKK.

                  4)

                  Anulează Decizia (PESC) 2015/521 a Consiliului din 26 martie 2015 de actualizare și de modificare a listei persoanelor, grupurilor și entităților care fac obiectul articolelor 2, 3 și 4 din Poziția comună 2001/931/PESC privind aplicarea de măsuri specifice pentru combaterea terorismului și de abrogare a Deciziei 2014/483/PESC, în măsura în care privește PKK.

                  5)

                  Anulează Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2015/1325 al Consiliului din 31 iulie 2015 privind punerea în aplicare a articolului 2 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 2580/2001 privind măsuri restrictive specifice îndreptate împotriva anumitor persoane și entități în vederea combaterii terorismului și de abrogare a Regulamentului de punere în aplicare 2015/513, în măsura în care privește PKK.

                  6)

                  Anulează Decizia (PESC) 2015/1334 a Consiliului din 31 iulie 2015 de actualizare a listei persoanelor, grupurilor și entităților care fac obiectul articolelor 2, 3 și 4 din Poziția comună 2001/931/PESC privind aplicarea de măsuri specifice pentru combaterea terorismului și de abrogare a Deciziei 2015/521, în măsura în care privește PKK.

                  7)

                  Anulează Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2015/2425 al Consiliului din 21 decembrie 2015 privind punerea în aplicare a articolului 2 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 2580/2001 privind măsuri restrictive specifice îndreptate împotriva anumitor persoane și entități în vederea combaterii terorismului și de abrogare a Regulamentului de punere în aplicare 2015/1325, în măsura în care privește PKK.

                  8)

                  Anulează Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2016/1127 al Consiliului din 12 iulie 2016 privind punerea în aplicare a articolului 2 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 2580/2001 privind măsuri restrictive specifice îndreptate împotriva anumitor persoane și entități în vederea combaterii terorismului și de abrogare a Regulamentului de punere în aplicare 2015/2425, în măsura în care privește PKK.

                  9)

                  Anulează Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2017/150 al Consiliului din 27 ianuarie 2017 privind punerea în aplicare a articolului 2 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 2580/2001 privind măsuri restrictive specifice îndreptate împotriva anumitor persoane și entități în vederea combaterii terorismului și de abrogare a Regulamentului de punere în aplicare 2016/1127, în măsura în care privește PKK.

                  10)

                  Anulează Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2017/1420 al Consiliului din 4 august 2017 privind punerea în aplicare a articolului 2 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 2580/2001 privind măsuri restrictive specifice îndreptate împotriva anumitor persoane și entități în vederea combaterii terorismului, și de abrogare a Regulamentului de punere în aplicare 2017/150, în măsura în care privește PKK.

                  11)

                  Anulează Decizia (PESC) 2017/1426 a Consiliului din 4 august 2017 de actualizare a listei persoanelor, grupurilor și entităților cărora li se aplică articolele 2, 3 și 4 din Poziția comună 2001/931/PESC privind aplicarea de măsuri specifice pentru combaterea terorismului, și de abrogare a Deciziei (PESC) 2017/154, în măsura în care îl privește pe reclamant.

                  12)

                  În rest, respinge cererea referitoare la declararea inaplicabilității în privința reclamantului a Regulamentului (CE) nr. 2580/2001 al Consiliului din 27 decembrie 2001 privind măsuri restrictive specifice îndreptate împotriva anumitor persoane și entități în vederea combaterii terorismului.

                  13)

                  Consiliul Uniunii Europene suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de PKK.

                  14)

                  Comisia Europeană și Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 245, 28.7.2014.


title: Cauza T-647/18: Acțiune introdusă la 29 octombrie 2018 – ZQ/Comisia

text:
               14.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/54

      Acțiune introdusă la 29 octombrie 2018 – ZQ/Comisia
      (Cauza T-647/18)
      (2019/C 16/65)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Reclamant: ZQ (reprezentant: C. Cortese, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziilor atacate, în special,

                              a)

                              anularea deciziei AIPN din 15 decembrie 2017, înregistrată în ARES la 18 decembrie 2017, sub numărul HR.E.2/AS/Ares (2017), având ca obiect „Request for assistance D/374/17” („Cerere de asistență D/374/17”) și privind respingerea cererii de asistență în cauză;

                              b)

                              anularea, în măsura în care este necesar, a deciziei din 19 iulie 2018 a AIPN prin care se respinge reclamația prezentată de reclamant, având referința N. R/187/18, HR.E.2/Ares (2018);

                              c)

                              obligarea Comisiei la repararea prejudiciului suferit de reclamant în urma numeroaselor nelegalități a căror expresie este decizia atacată sau de care aceasta este strâns legată, prejudiciu cuantificat la suma de 1 000 000 de euro;

            În plus

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Reclamantul în speță contestă refuzul Comisiei de a admite cererea sa de asistență privind hărțuirea căreia i-ar fi fost victimă ca urmare a orientării sale sexuale.
      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă trei motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe o eroare vădită de evaluare.

                              —

                              În această privință, reclamantul arată că, din punct de vedere general, eroarea vădită de evaluare rezultă în mod clar din părtinirea exprimată în decizia însăși, potrivit căreia afirmațiile reclamantului nu ar fi credibile deoarece s-ar referi la o perioadă foarte lungă care s-ar fi scurs fără ca reclamantul să prezinte un denunț formal.

                              —

                              Existența unei părtiniri ar fi, de asemenea, unica explicație a faptului că AIPN a înlăturat din cadrul deciziei atacate un ansamblu de fapte denunțate, care nu au făcut obiectul niciunei evaluări.

                              —

                              Susținerile reclamantului referitoare la hărțuirea pe care pretinde că a suferit-o ar fi fost clasate în grabă ca episoade normale de organizare defectuoasă sau de conflict natural în cadrul muncii

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe o încălcare a dreptului.
                  Reclamantul arată în această privință:

                              a)

                              aplicarea unei noțiuni eronate a hărțuirii, care implică intenția de a prejudicia (animus nocendi) din partea autorului său;

                              b)

                              aplicarea unui standard de probă care nu corespunde celui impus de dreptul aplicabil (principiul probei), ci care implică, în schimb, proba dincolo de orice îndoială rezonabilă a existenței faptelor și a calificării juridice univoce a acestora;

                              c)

                              aplicarea unui standard de probă vădit eronat în ceea ce privește evaluarea credibilității denunțurilor în raport cu timpul scurs;

                              d)

                              încălcarea obligației de a efectua o anchetă din oficiu în prezența unor susțineri credibile.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe nemotivare sau pe caracterul neadecvat al motivării.

                              —

                              Reclamantul arată în această privință că decizia atacată, chiar dacă se dorește luarea în considerare cu titlu complementar motivațiile conținute în decizia de respingere a reclamației, este într-o mare măsură lipsită de o motivare adecvată.

            În ceea ce privește concluziile referitoare la repararea prejudiciului, reclamantul arată că toate condițiile impuse pe fond de jurisprudență ar fi îndeplinite în speță.


title: Cauza C-215/17: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 14 noiembrie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Vrhovno sodišče Republike Slovenije – Slovenia) – Nova Kreditna Banka Maribor d.d./Republika Slovenija [Trimitere preliminară – Apropierea legislațiilor – Reutilizarea informațiilor din sectorul public – Directiva 2003/98/CE – Articolul 1 alineatul (2) litera (c) a treia liniuță – Cerințe prudențiale pentru instituțiile de credit și societățile de investiții – Regulamentul (UE) nr. 575/2013 – Informații care trebuie publicate de către instituțiile de credit și societățile de investiții – Articolul 432 alineatul (2) – Excepții de la obligația de publicare – Informații comerciale considerate sensibile sau confidențiale – Aplicabilitate – Instituții de credit deținute majoritar de stat – Reglementare națională care prevede caracterul public al anumitor informații comerciale deținute de instituțiile menționate]

text:
               14.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/10

      Hotărârea Curții (Camera a patra) din 14 noiembrie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Vrhovno sodišče Republike Slovenije – Slovenia) – Nova Kreditna Banka Maribor d.d./Republika Slovenija
      (Cauza C-215/17) (1)

      ([Trimitere preliminară - Apropierea legislațiilor - Reutilizarea informațiilor din sectorul public - Directiva 2003/98/CE - Articolul 1 alineatul (2) litera (c) a treia liniuță - Cerințe prudențiale pentru instituțiile de credit și societățile de investiții - Regulamentul (UE) nr. 575/2013 - Informații care trebuie publicate de către instituțiile de credit și societățile de investiții - Articolul 432 alineatul (2) - Excepții de la obligația de publicare - Informații comerciale considerate sensibile sau confidențiale - Aplicabilitate - Instituții de credit deținute majoritar de stat - Reglementare națională care prevede caracterul public al anumitor informații comerciale deținute de instituțiile menționate])
      (2019/C 16/11)
      Limba de procedură: slovena

         Instanța de trimitere

      Vrhovno sodišče Republike Slovenije

         Părțile din procedura principală

         Recurentă: Nova Kreditna Banka Maribor d.d.

         Intimată: Republika Slovenija

         Dispozitivul

      Articolul 1 alineatul (2) litera (c) a treia liniuță din Directiva 2003/98/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 17 noiembrie 2003 privind reutilizarea informațiilor din sectorul public și articolul 432 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 26 iunie 2013 privind cerințele prudențiale pentru instituțiile de credit și societățile de investiții și de modificare a Regulamentului (UE) nr. 648/2012 trebuie interpretate în sensul că nu se aplică unei reglementări naționale, precum cea în discuție în litigiul principal, care impune unei bănci care s-a aflat sub influența dominantă a unei persoane de drept public să divulge date referitoare la contractele de consultanță, de servicii avocațiale, de drepturi de autor și de alte servicii cu caracter intelectual pe care le-a încheiat în perioada în care s-a aflat sub această influență dominantă, fără a fi admisă nicio excepție în temeiul protecției secretului de afaceri al acestei bănci, și, în consecință, nu se opun unei asemenea reglementări naționale.

         (1)  JO C 213, 3.7.2017.


title: Cauza T-650/18: Acțiune introdusă la 29 octombrie 2018 – Reaktor Group/EUIPO (REAKTOR)

text:
               14.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/56

      Acțiune introdusă la 29 octombrie 2018 – Reaktor Group/EUIPO (REAKTOR)
      (Cauza T-650/18)
      (2019/C 16/67)
      Limba de procedură: finlandeza

         Părțile

         Reclamantă: Reaktor Group Oy (Helsinki, Finlanda) (reprezentant: L. Laaksonen, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală REAKTOR – cererea de înregistrare nr. 13 752 522

         Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 27 august 2018 în cauza R 2626/2017-2

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 27 august 2018 în cauza R 2626/2017-2, în măsura în aceasta a respins cererea de înregistrare nr. 13752522 a mărcii Uniunii Europene verbale REAKTOR pentru produse și servicii din clasele 9, 41 și 42 în temeiul articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul 2017/1001, și admiterea în tot a cererii de publicare și de înregistrare a mărcii REAKTOR pentru toate produsele și serviciile declarate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată efectuate în procedura în fața Tribunalului și în procedura în fața camerei de recurs (inclusiv cheltuielile de reprezentare).

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul 2017/1001.


title: Cauza C-502/17: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 8 noiembrie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Vestre Landsret – Danemarca) – C&D Foods Acquisition ApS/Skatteministeriet [Trimitere preliminară – Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (TVA) – Proiect de cesiune de acțiuni ale unei subfiliale – Cheltuieli legate de prestări de servicii achiziționate în scopul acestei cesiuni – Cesiune nerealizată – Cerere de deducere a taxei achitate în amonte – Domeniu de aplicare al TVA-ului]

text:
               14.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/23

      Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 8 noiembrie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Vestre Landsret – Danemarca) – C&D Foods Acquisition ApS/Skatteministeriet
      (Cauza C-502/17) (1)

      ([Trimitere preliminară - Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (TVA) - Proiect de cesiune de acțiuni ale unei subfiliale - Cheltuieli legate de prestări de servicii achiziționate în scopul acestei cesiuni - Cesiune nerealizată - Cerere de deducere a taxei achitate în amonte - Domeniu de aplicare al TVA-ului])
      (2019/C 16/28)
      Limba de procedură: daneza

         Instanța de trimitere

      Vestre Landsret

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: C&D Foods Acquisition ApS

         Pârât: Skatteministeriet

         Dispozitivul

      Articolele 2 și 9, precum și 168 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie interpretate în sensul că o operațiune de cesiune de acțiuni preconizată, dar nerealizată, precum cea în discuție în litigiul principal, care nu își poate găsi cauza exclusivă directă în activitatea economică taxabilă a societății în cauză sau care nu constituie prelungirea directă, permanentă și necesară a acestei activități economice nu intră în domeniul de aplicare al taxei pe valoarea adăugată.

         (1)  JO C 347, 16.10.2016.


title: Cauza T-665/18: Acțiune introdusă la 12 noiembrie 2018 – Soundio/EUIPO – E-Plus Mobilfunk (Vibble)

text:
               14.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/57

      Acțiune introdusă la 12 noiembrie 2018 – Soundio/EUIPO – E-Plus Mobilfunk (Vibble)
      (Cauza T-665/18)
      (2019/C 16/68)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Soundio A/S (Drammen, Norvegia) (reprezentanți: N. Köster și J. Albers, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: E-Plus Mobilfunk GmbH (Düsseldorf, Germania)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta în fața Tribunalului

         Marca în litigiu: înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană a mărcii Vibble – înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană nr. 1 290 194

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 4 septembrie 2018 în cauza R 721/2018-5

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivul invocat

                  —

                  Încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza C-238/17: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 14 noiembrie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Vilniaus miesto apylinkės teismas – Lituania) – UAB „Renerga”/AB „Energijos skirstymo operatorius”, AB „Lietuvos energijos gamyba” [Trimitere preliminară – Directiva 2009/72/CE – Articolul 3 alineatele (2), (6) și (15) și articolul 36 litera (f) – Piața internă a energiei electrice – Caracter ipotetic al întrebărilor preliminare – Inadmisibilitatea cererii de decizie preliminară]

text:
               14.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/10

      Hotărârea Curții (Camera a treia) din 14 noiembrie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Vilniaus miesto apylinkės teismas – Lituania) – UAB „Renerga”/AB „Energijos skirstymo operatorius”, AB „Lietuvos energijos gamyba”
      (Cauza C-238/17) (1)

      ([Trimitere preliminară - Directiva 2009/72/CE - Articolul 3 alineatele (2), (6) și (15) și articolul 36 litera (f) - Piața internă a energiei electrice - Caracter ipotetic al întrebărilor preliminare - Inadmisibilitatea cererii de decizie preliminară])
      (2019/C 16/12)
      Limba de procedură: lituaniana

         Instanța de trimitere

      Vilniaus miesto apylinkės teismas

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: UAB „Renerga”

         Pârâte: AB „Energijos skirstymo operatorius”, AB „Lietuvos energijos gamyba”

         cu participarea: UAB „BALTPOOL”, Lietuvos Respublikos Vyriausybė, Achema AB, Achemos Grupė UAB

         Dispozitivul

      Cererea de decizie preliminară formulată de Vilniaus miesto apylinkės teismas (Tribunalul Districtual din orașul Vilnius, Lituania) prin decizia din 11 aprilie 2017 este inadmisibilă.

         (1)  JO C 231, 17.7.2017.


title: Cauza T-667/18: Acțiune introdusă la 9 noiembrie 2018 – Pinto Teixeira/SEAE

text:
               14.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/58

      Acțiune introdusă la 9 noiembrie 2018 – Pinto Teixeira/SEAE
      (Cauza T-667/18)
      (2019/C 16/69)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: José Manuel Pinto Teixeira (Oeiras, Portugalia) (reprezentanți: S. Orlandi și T. Martin, avocați)

         Pârât: Serviciul European de Acțiune Externă

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:
      să declare și să hotărască:

                  —

                  anularea deciziei din 21 februarie 2018 prin care AIPN a refuzat să autorizeze exercitarea de către acesta a unei activități exterioare în temeiul articolului 16 din statut;

                  —

                  obligarea SEAE la plata cheltuielilor de judecată, precum și la plata sumei de 10 000 de euro pentru prejudiciul moral suferit.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă două motive.

                  1.

                  Primul motiv este întemeiat pe încălcarea articolului 16 din Statutul funcționarilor Uniunii Europene, în măsura în care decizia atacată ar fi fost adoptată după expirarea termenului de 30 de zile lucrătoare începând de la data primirii notificării intenției de a exercita o activitate profesională după încetarea raporturilor de muncă ale reclamantului.

                  2.

                  Al doilea motiv este întemeiat pe erori vădite de apreciere care ar determina nelegalitatea deciziei atacate, activitatea vizată neavând în mod vădit legătură cu cea pe care acesta a exercitat-o în decursul ultimilor trei ani de activitate și nefiind în mod vădit nici incompatibilă cu interesele SEAE.


title: Cauza C-247/17: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 13 noiembrie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Korkein oikeus – Finlanda) – procedură privind extrădarea lui Denis Raugevicius (Trimitere preliminară – Cetățenia Uniunii Europene – Articolele 18 și 21 TFUE – Cerere adresată unui stat membru de o țară terță prin care se solicită extrădarea unui cetățean al Uniunii, resortisant al altui stat membru, care și-a exercitat dreptul la liberă circulație în primul stat membru – Cerere formulată în vederea executării unei pedepse privative de libertate, iar nu în vederea urmăririi penale – Interdicția extrădării aplicată numai resortisanților naționali – Restricție privind libera circulație – Justificare întemeiată pe prevenirea impunității – Proporționalitate)

text:
               14.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/11

      Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 13 noiembrie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Korkein oikeus – Finlanda) – procedură privind extrădarea lui Denis Raugevicius
      (Cauza C-247/17) (1)

      ((Trimitere preliminară - Cetățenia Uniunii Europene - Articolele 18 și 21 TFUE - Cerere adresată unui stat membru de o țară terță prin care se solicită extrădarea unui cetățean al Uniunii, resortisant al altui stat membru, care și-a exercitat dreptul la liberă circulație în primul stat membru - Cerere formulată în vederea executării unei pedepse privative de libertate, iar nu în vederea urmăririi penale - Interdicția extrădării aplicată numai resortisanților naționali - Restricție privind libera circulație - Justificare întemeiată pe prevenirea impunității - Proporționalitate))
      (2019/C 16/13)
      Limba de procedură: finlandeza

         Instanța de trimitere

      Korkein oikeus

         Părtea din procedura principală

      Denis Raugevicius

         Dispozitivul

      Articolele 18 și 21 TFUE trebuie interpretate în sensul că, în prezența unei cereri de extrădare, formulată de o țară terță, a unui cetățean al Uniunii Europene care și-a exercitat dreptul de liberă circulație, nu în scopul urmăririi penale, ci al executării unei pedepse privative de libertate, statul membru solicitat, a cărui legislație națională interzice extrădarea propriilor resortisanți în afara Uniunii în vederea executării unei pedepse și prevede posibilitatea ca o astfel de pedeapsă pronunțată în străinătate să fie executată pe teritoriul său, este obligat să asigure acestui cetățean al Uniunii, din moment ce el are reședința permanentă pe teritoriul său, un tratament identic cu cel rezervat propriilor resortisanți în materie de extrădare.

         (1)  JO C 239, 24.7.2017.


title: Cauza T-671/18: Acțiune introdusă la 15 noiembrie 2018 – ZU/Comisia

text:
               14.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/58

      Acțiune introdusă la 15 noiembrie 2018 – ZU/Comisia
      (Cauza T-671/18)
      (2019/C 16/70)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: ZU (reprezentant: C. Bernard-Glanz, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei din 12 octombrie 2018 prin care șeful Unității de gestiune a carierei și a mobilității din cadrul Direcției HR.B a Direcției Generale Resurse Umane și Securitate (DG HR) a Comisiei, a retransferat reclamantul Direcției Generale OLAF;

                  —

                  anularea deciziei din 29 octombrie 2018 prin care șeful Unității Account Management Centre 4 din cadrul Direcției HR.AMC a DG HR a Comisiei a stabilit cu titlu provizoriu data intrării sale în funcție la 1 decembrie 2018;

                  —

                  anularea, de asemenea, în măsura în care este necesar, a deciziei autorității de numire, care urmează să fie adoptată, de respingere a plângerii depuse de reclamant;

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă cinci motive.

                  1.

                  Primul motiv întemeiat pe lipsa de transparență a procedurii de transfer, pe încălcarea articolului 25 din Statutul funcționarilor și pe nemotivare, pe încălcarea dreptului la apărare al reclamantei în ceea ce privește transferul pus în aplicare și încălcarea articolului 41 din Carta Drepturilor Fundamentale a Uniunii Europene și a dreptului de a fi ascultat.

                  2.

                  Al doilea motiv întemeiat pe o eroare vădită de apreciere a interesului serviciului și pe încălcarea principiului bunei administrări.

                  3.

                  Al treilea motiv întemeiat pe omiterea unor elemente esențiale care se opun transferului imediat al reclamantului către OLAF, pe încălcarea principiului bunei administrări și pe nerespectarea protecției avertizorilor în temeiul articolului 22a din Statutul funcționarilor.

                  4.

                  Al patrulea motiv întemeiat pe încălcarea datoriei de solicitudine.

                  5.

                  Al cincilea motiv întemeiat pe abuzul de putere.


title: Cauza C-257/17: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 7 noiembrie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Raad van State – Țările de Jos) – C, A/Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie (Trimitere preliminară – Competența Curții – Directiva 2003/86/CE – Dreptul la reîntregirea familiei – Articolul 15 – Refuzul acordării unui permis de ședere autonom – Reglementare națională care prevede o obligație de a promova un examen de integrare civică)

text:
               14.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/12

      Hotărârea Curții (Camera a treia) din 7 noiembrie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Raad van State – Țările de Jos) – C, A/Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie
      (Cauza C-257/17) (1)

      ((Trimitere preliminară - Competența Curții - Directiva 2003/86/CE - Dreptul la reîntregirea familiei - Articolul 15 - Refuzul acordării unui permis de ședere autonom - Reglementare națională care prevede o obligație de a promova un examen de integrare civică))
      (2019/C 16/14)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Raad van State

         Părțile din procedura principală

         Apelanți: C, A

         Intimat: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

         Dispozitivul

                  1)

                  Curtea este competentă, în temeiul articolului 267 TFUE, să interpreteze articolul 15 din Directiva 2003/86/CE a Consiliului din 22 septembrie 2003 privind dreptul la reîntregirea familiei în situații precum cele în discuție în litigiile principale, în care instanța de trimitere este chemată să se pronunțe cu privire la acordarea unui permis de ședere autonom unui resortisant al unei țări terțe, membru de familie al unui cetățean al Uniunii Europene care nu și-a exercitat dreptul la liberă circulație, atunci când această dispoziție a devenit aplicabilă în astfel de situații, în mod direct și necondiționat, prin intermediul dreptului național.

                  2)

                  Articolul 15 alineatele (1) și (4) din Directiva 2003/86 nu se opune unei reglementări naționale care permite să se respingă o cerere de permis de ședere autonom formulată de un resortisant al unei țări terțe care a avut reședința mai mult de cinci ani pe teritoriul unui stat membru în scopul reîntregirii familiei pentru motivul că acesta nu a demonstrat promovarea unui examen de integrare civică privind limba și societatea acestui stat membru, cu condiția ca modalitățile concrete ale obligației de a promova acest examen să nu depășească ceea ce este necesar pentru atingerea obiectivului privind facilitarea integrării resortisanților țărilor terțe.

                  3)

                  Articolul 15 alineatele (1) și (4) din Directiva 2003/86 nu se opune unei reglementări naționale care prevede că permisul de ședere autonom poate fi eliberat numai de la data introducerii cererii aferente.

         (1)  JO C 269, 14.8.2017.


title: Cauza T-271/10 OST: Ordonanța Tribunalului din 17 septembrie 2018 – H/Consiliul („Procedură – Omisiune de pronunţare asupra cheltuielilor de judecată”)

text:
               14.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/45

      Ordonanța Tribunalului din 17 septembrie 2018 – H/Consiliul
      (Cauza T-271/10 OST) (1)

      ((„Procedură - Omisiune de pronunţare asupra cheltuielilor de judecată”))
      (2019/C 16/55)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: H (reprezentant: M. Velardo, avocat)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: A. Vitro și F. Naert, agenți)

         Obiectul

      Cerere având ca obiect remedierea unei omisiuni de pronunţare asupra cheltuielilor de judecată în Hotărârea din 11 aprilie 2018, H/Consiliul (T-271/10 RENV, EU:T:2018:180).

         Dispozitivul

                  1)

                  Punctul 174 din Hotărârea din 11 aprilie 2018, H/Consiliul (T-271/10 RENV, EU:T:2018:180), are următorul cuprins:
                  „Potrivit articolului 134 alineatul (1) din Regulamentul de procedură, partea care cade în pretenții este obligată, la cerere, la plata cheltuielilor de judecată. Totuşi, potrivit articolului 133 din Regulamentul de procedură, interpretat în coroborare cu articolul 219 din acelaşi regulament, în hotărârea prin care se finalizează judecata se dispune atât asupra cheltuielilor de judecată privitoare la procedurile desfășurate în fața Tribunalului, cât și asupra celor privitoare la procedura de recurs. În plus, potrivit articolului 134 alineatul (3) din regulamentul menţionat, fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată în cazul în care părțile cad fiecare în pretenții cu privire la unul sau mai multe capete de cerere. Totuși, în cazul în care împrejurările cauzei justifică acest lucru, Tribunalul poate decide ca, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, o parte să suporte o fracțiune din cheltuielile de judecată efectuate de cealaltă parte. În împrejurările speţei, trebuie să se decidă, pe de o parte, ca Consiliul să suporte cheltuielile de judecată efectuate, de reclamantă şi de el însuşi, până la pronunţarea hotărârii în recurs, numai în măsura în care acestea privesc aspectul admisibilităţii acţiunii şi, pe de altă parte, ca reclamanta să suporte toate celelalte cheltuieli de judecată efectuate, de Consiliu şi de ea însăşi, atât înainte cât şi după pronunţarea respectivă”.

                  2)

                  Punctul 2 din dispozitivul Hotărârii din 11 aprilie 2018, H/Consiliul (T-271/10 RENV, EU:T:2018:180) are următorul cuprins:
                  „Consiliul suportă propriile cheltuieli de judecată și cheltuielile de judecată efectuate de H până la pronunţarea Hotărârii din 19 iulie 2016, H/Consiliul şi Comisia (C-455/14 P, EU:C:2016:569), numai în măsura în care acestea privesc aspectul admisibilităţii acţiunii. H suportă toate celelalte cheltuieli de judecată efectuate, de Consiliu şi de ea însăşi, atât înainte cât şi după pronunţarea respectivă”.

                  3)

                  H şi Consiliul suportă propriile cheltuieli de judecată aferente prezentei cereri.

         (1)  JO C 221, 14.8.2010.


title: Cauza T-621/17 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 12 octombrie 2018 – Taminco/EFSA [„Măsuri provizorii – Produse fitosanitare – Regulamentul (CE) nr. 1107/2009 – Publicarea concluziilor examinării efectuate de EFSA cu privire la reexaminarea aprobării substanței active tiram – Cerere de aplicare a regimului de confidențialitate cu privire la anumite fragmente – Refuzul de a aplica regimul de confidențialitate – Cerere de măsuri provizorii – Lipsa urgenței”]

text:
               14.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/46

      Ordonanța președintelui Tribunalului din 12 octombrie 2018 – Taminco/EFSA
      (Cauza T-621/17 R)
      ([„Măsuri provizorii - Produse fitosanitare - Regulamentul (CE) nr. 1107/2009 - Publicarea concluziilor examinării efectuate de EFSA cu privire la reexaminarea aprobării substanței active tiram - Cerere de aplicare a regimului de confidențialitate cu privire la anumite fragmente - Refuzul de a aplica regimul de confidențialitate - Cerere de măsuri provizorii - Lipsa urgenței”])
      (2019/C 16/56)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Taminco BVBA (Gent, Belgia) (reprezentanți: C. Mereu și M. Grunchard, avocați)

         Pârâtă: Autoritatea Europeană pentru Siguranța Alimentară (reprezentanți: D. Detken și S. Gabbi, agenți, asistați de R. van der Hout și C. Wagner, avocați)

         Intervenientă în susținerea pârâtei: Comisia Europeană (reprezentanţi: G. Koleva și I. Naglis, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolele 278 TFUE și 279 TFUE, prin care se solicită suspendarea executării deciziei EFSA din 18 iulie 2017 de respingere a cererilor de aplicare a regimului de confidențialitate formulate în cadrul cererii de reînnoire a aprobării substanței active tiram

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge cererea de măsuri provizorii.

                  2)

                  Revocă ordonanța din 19 septembrie 2017 dată în cauza T-621/17 R.

                  3)

                  Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza T-347/18 R II: Ordonanța președintelui Tribunalului din 25 octombrie 2018 – Laboratoire Pareva/Comisia [„Măsuri provizorii – Regulamentul (UE) nr. 528/2012 – Produse biocide – Substanţa activă PHMB (1415; 4.7) – Refuz al aprobării – Cerere de măsuri provizorii – Cerere nouă – Lipsa unor fapte noi – Inadmisibilitate”]

text:
               4.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/72

      Ordonanța președintelui Tribunalului din 25 octombrie 2018 – Laboratoire Pareva/Comisia
      (Cauza T-347/18 R II)
      ([„Măsuri provizorii - Regulamentul (UE) nr. 528/2012 - Produse biocide - Substanţa activă PHMB (1415; 4.7) - Refuz al aprobării - Cerere de măsuri provizorii - Cerere nouă - Lipsa unor fapte noi - Inadmisibilitate”])
      (2019/C 44/95)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Laboratoire Pareva (Saint-Martin-de-Crau, Franța) (reprezentanți: K. Van Maldegem și S. Englebert, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: R. Lindenthal și K. Mifsud-Bonnici, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolele 278 şi 279 TFUE având ca obiect, pe de o parte, suspendarea executării Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2018/613 al Comisiei din 20 aprilie 2018 de aprobare a PHMB (1415; 4.7) ca substanță activă existentă destinată utilizării în produsele biocide aparținând tipurilor de produs 2 și 4 (JO 2018, L 102, p. 1, rectificare în JO 2019, L 6, p. 13) şi, pe de altă parte, adoptarea oricărei alte măsuri provizorii adecvate

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge cererea de măsuri provizorii.

                  2)

                  Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza C-422/17: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 19 decembrie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Naczelny Sąd Administracyjny – Polonia) – Szef Krajowej Administracji Skarbowej/Skarpa Travel sp. z o.o. [Trimitere preliminară – Armonizarea legislațiilor fiscale – Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (TVA) – Directiva 2006/112/CE – Faptul generator al taxei – Regimul special pentru agențiile de turism – Articolele 65 și 308 – Marjă realizată de o agenție de turism – Stabilirea marjei – Plăți în avans efectuate înainte de prestarea de servicii de turism de către agenția de turism – Costul efectiv suportat de agenția de turism]

text:
               18.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 65/12

      Hotărârea Curții (Camera a patra) din 19 decembrie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Naczelny Sąd Administracyjny – Polonia) – Szef Krajowej Administracji Skarbowej/Skarpa Travel sp. z o.o.
      (Cauza C-422/17) (1)

      ([Trimitere preliminară - Armonizarea legislațiilor fiscale - Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (TVA) - Directiva 2006/112/CE - Faptul generator al taxei - Regimul special pentru agențiile de turism - Articolele 65 și 308 - Marjă realizată de o agenție de turism - Stabilirea marjei - Plăți în avans efectuate înainte de prestarea de servicii de turism de către agenția de turism - Costul efectiv suportat de agenția de turism])
      (2019/C 65/14)
      Limba de procedură: polona

         Instanța de trimitere

      Naczelny Sąd Administracyjny

         Părțile din procedura principală

         Recurent: Szef Krajowej Administracji Skarbowej

         Intimată: Skarpa Travel sp. z o.o.

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolele 65 și 306-310 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2010/45/UE a Consiliului din 13 iulie 2010, trebuie interpretate în sensul că, în cazul în care o agenție de turism căreia i se aplică regimul special prevăzut la aceste articole 306-310 încasează un avans din plata pentru serviciile turistice pe care aceasta le va presta clientului, taxa pe valoarea adăugată (TVA) este exigibilă, în conformitate cu articolul 65 menționat, din momentul încasării acestui avans, cu condiția ca în acel moment serviciile turistice care vor fi prestate să fie determinate cu precizie.

                  2)

                  Articolul 308 din Directiva 2006/112, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2010/45, trebuie interpretat în sensul că marja agenției de turism – și, în consecință, baza sa de impozitare – este constituită prin diferența dintre valoarea totală, fără taxa pe valoarea adăugată (TVA), ce este achitată de client și costul efectiv suportat în amonte de agenția de turism pentru livrarea de bunuri sau prestarea de servicii asigurate de alte persoane impozabile, în cazul în care operațiunile respective sunt direct în beneficiul clientului. Atunci când valoarea plății în avans corespunde prețului total al serviciului turistic sau unei părți semnificative a acestuia, iar agenția nu a suportat încă niciun cost efectiv sau a suportat doar o parte limitată a costului total individual al acestui serviciu ori atunci când costul efectiv individual al călătoriei, suportat de agenție, nu poate fi stabilit în momentul plății avansului, marja de profit poate fi stabilită pe baza unei estimări a costului efectiv pe care agenția va trebui să îl suporte în final. În vederea unei asemenea estimări, agenția trebuie să ia în considerare, dacă este cazul, costurile pe care le-a suportat deja în mod efectiv în momentul încasării avansului. În vederea calculării marjei, din prețul total al călătoriei se scade costul efectiv total estimat, iar baza de impozitare pentru TVA-ul care trebuie plătit cu ocazia încasării avansului este obținută prin înmulțirea sumei acestui avans cu procentul reprezentat de marja de profit previzibilă stabilită în acest mod în prețul total al călătoriei.

         (1)  JO C 357, 23.10.2017.


title: Cauza T-655/17: Acțiune introdusă la 25 septembrie 2017 – Inditex/EUIPO – Ansell (ZARA TANZANIA ADVENTURES)

text:
               27.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 402/47

         Acțiune introdusă la 25 septembrie 2017 – Inditex/EUIPO – Ansell (ZARA TANZANIA ADVENTURES)
   (Cauza T-655/17)
   (2017/C 402/62)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Industria de Diseño Textil, SA (Arteixo, Spania) (reprezentanți: G. Marín Raigal, G. Macías Bonilla, P. López Ronda, E. Armero Lavie, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Zainab Ansell (Moshi, Tanzania) și Roger Ansell (Moshi)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă care cuprinde elementele verbale „ZARA TANZANIA ADVENTURES” — cererea de înregistrare nr. 8320591

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 5 iulie 2017 în cauzele conexate R 2330/2011-2 și R 2369/2011-2

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea în parte a Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 5 iulie 2017 în cauzele conexate R 2330/2011-2 și R 2369/2011-2, în special în măsura în care permite înregistrarea mărcii Uniunii nr. 8320591 pentru serviciile contestate din clasele 39 și 43;

               —

               obligarea pârâtului (EUIPO) și a intervenientului plata cheltuielilor de judecată aferente acțiunii, și obligarea intervenientului la plata cheltuielilor aferente procedurii în fața camerei de opoziție și în fața Camerei a doua de recurs.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-434/16: Hotărârea Tribunalului din 13 octombrie 2017 – Sensi Vigne & Vini/EUIPO – El Grifo (CONTADO DEL GRIFO) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative CONTADO DEL GRIFO — Marcă a Uniunii Europene figurativă anterioară EL GRIFO — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) nr. 2017/1001]”]

text:
               27.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 402/30

         Hotărârea Tribunalului din 13 octombrie 2017 – Sensi Vigne & Vini/EUIPO – El Grifo (CONTADO DEL GRIFO)
   (Cauza T-434/16) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative CONTADO DEL GRIFO - Marcă a Uniunii Europene figurativă anterioară EL GRIFO - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) nr. 2017/1001]”])
   (2017/C 402/38)
   Limba de procedură: italiana

      Părţile

      Reclamantă: Sensi Vigne & Vini Srl (Lamporecchio, Italia) (reprezentanţi: inițial F. Caricato, ulterior M. Cartella și B. Cartella, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: J. Crespo Carrillo, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO: El Grifo, SA (San Bartolomé de Lanzarote, Spania)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 25 mai 2016 (cauza R 2218/2015-2), referitoare la o procedură de opoziție între El Grifo și Sensi Vigne & Vini

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Sensi Vigne & Vini Srl la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 350, 26.9.2016.


title: Cauza T-878/16: Hotărârea Tribunalului din 6 octombrie 2017 – Karelia/EUIPO (KARELIA) [„Marcă a Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale KARELIA — Motiv absolut de refuz — Caracter descriptiv — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]

text:
               27.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 402/32

         Hotărârea Tribunalului din 6 octombrie 2017 – Karelia/EUIPO (KARELIA)
   (Cauza T-878/16) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale KARELIA - Motiv absolut de refuz - Caracter descriptiv - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”])
   (2017/C 402/42)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Ino Karelia (Kalamata, Grecia) (reprezentant: M. Karpathakis, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: L. Rampini, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 19 septembrie 2016 (cauza R 1562/2015-5) privind o cerere de înregistrare a semnului verbal KARELIA ca marcă a Uniunii Europene

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               O obligă pe doamna Ino Karelia la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 38, 6.2.2017.


title: Rectificare la comunicarea din Jurnalul Oficial privind cauza T-499/17 (JO C 330, 2.10.2017)

text:
               27.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 402/56

         Rectificare la comunicarea din Jurnalul Oficial privind cauza T-499/17
   (
         Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 330 din 2 octombrie 2017
      )
   (2017/C 402/74)
   Comunicarea din JO privind cauza T-499/17, Esfera Capital Agencia de Valores/Comisia și SRB), se citește după cum urmează:

      Acțiune introdusă la 4 august 2017 – Global Sistematic Investment Sicav/Comisia și SRB
      (Cauza T-499/17)
      (2017/C 330/22)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Reclamantă: Global Sistematic Investment Sicav, SL (Madrid, Spania) (reprezentanți: E. Pastor Palomar, F. Arroyo Romero și N. Subuh Falero, avocați)

         Pârâte: Comisia Europeană și Comitetul unic de rezoluție

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei SRB/EES/2017/08 a Comitetului unic de rezoluție din 7 iunie 2017, adresată Fondo de Reestructuración Ordenada Bancaria (Fondul de restructurare ordonată a instituțiilor bancare) și de aprobare a unui plan de restructurare privind instituția Banco Popular Español;

                  —

                  anularea Deciziei (UE) 2017/1246 a Comisiei din 7 iunie 2017 de aprobare a schemei de rezoluție pentru Banco Popular Español S.A. și

                  —

                  conform articolului 340 TFUE, declararea răspunderii extracontractuale a Comitetului unic de rezoluție și a Comisiei Europene și dispunerea reparării prejudiciului cauzat reclamantei.

         Motivele și principalele argumente

      Motivele și principalele argumente sunt cele invocate în cauza T-478/17, Mutualidad de la Abogacía și Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Comitetul unic de rezoluție, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno și SFL/Comitetul unic de rezoluție, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde/Comisia și Comitetul unic de rezoluție, T-483/17, García Suárez și alții/Comisia și Comitetul unic de rezoluție, T-484/17, Fidesban și alții/Comitetul unic de rezoluție și T-497/17, Sáchez del Valle și Calatrava Real State 2015/Comisia și Comitetul unic de rezoluție.
      În special, reclamanta susține că în speță Comisia a săvârșit un abuz de putere.


title: Cauza T-736/15: Hotărârea Tribunalului din 19 octombrie 2017 – Aldi/EUIPO – Sky (SKYLITe) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziţie – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative skylite – Marca Uniunii Europene verbală anterioară SKY – Dovada utilizării mărcii anterioare – Articolul 15 alineatul (1) şi articolul 42 alineatele (2) şi (3) din Regulamentul (CE) nr.°207/2009 – Norma 22 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr.°2868/1995 – Motiv relativ de refuz – Risc de confuzie – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr.°207/2009”]

text:
201711170421555822017/C 412/357362015TC41220171204RO01ROINFO_JUDICIAL20171019252511Cauza T-736/15: Hotărârea Tribunalului din 19 octombrie 2017 – Aldi/EUIPO – Sky (SKYLITe) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziţie – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative skylite – Marca Uniunii Europene verbală anterioară SKY – Dovada utilizării mărcii anterioare – Articolul 15 alineatul (1) şi articolul 42 alineatele (2) şi (3) din Regulamentul (CE) nr.o207/2009 – Norma 22 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr.o2868/1995 – Motiv relativ de refuz – Risc de confuzie – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr.o207/2009”]
 ---documentbreak--- C4122017RO2510120171019RO0035251251Hotărârea Tribunalului din 19 octombrie 2017 – Aldi/EUIPO – Sky (SKYLITe)
   (Cauza T-736/15) (
         1
      )
   „[„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziţie — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative skylite — Marca Uniunii Europene verbală anterioară SKY — Dovada utilizării mărcii anterioare — Articolul 15 alineatul (1) şi articolul 42 alineatele (2) şi (3) din Regulamentul (CE) nr.o207/2009 — Norma 22 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr.o2868/1995 — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr.o207/2009”]”2017/C 412/35Limba de procedură: engleza
      Părţile

      Reclamantă: Aldi GmbH & Co. KG (Mülheim an der Ruhr, Germania) (reprezentanţi: N. Lützenrath, U. Rademacher, C. Fürsen și N. Bertram, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: H. O’Neill, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Sky plc (Isleworth, Regatul Unit) (reprezentant: J. Barry, solicitor)

      Obiectul

   Acţiune formulată împotriva Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 20 octombrie 2015 (cauza R 2771/2014-4), privind o procedură de opoziţie între Sky şi Aldi

      Dispozitivul

            1)

            Respinge acţiunea.

            2)

            Obligă Aldi GmbH & Co. KG la plata cheltuielilor de judecată.

      (
         1
      )	JO C 90, 7.3.2016.


201711170481555692017/C 412/526892017TC41220171204RO01ROINFO_JUDICIAL20171005363721Cauza T-689/17: Acțiune introdusă la 5 octombrie 2017 – Top Cable/SRB
 ---documentbreak--- C4122017RO3610120171005RO0052361372Acțiune introdusă la 5 octombrie 2017 – Top Cable/SRB
   (Cauza T-689/17)2017/C 412/52Limba de procedură: spaniola
      Părțile

      Reclamantă: Top Cable, SA (Rubí, Spania) (reprezentanți: R. Vallina Hoset și A. Sellés Marco, avocați)

      Pârât: Comitetul unic de rezoluție

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

            —

            constatarea răspunderii extracontractuale a Comitetului Unic de Rezoluție (SRB) și obligarea acestuia la repararea prejudiciului suferit de reclamantă, care decurge din ansamblul acțiunilor și omisiunilor săvârșite de SRB și care au privat-o pe reclamantă de obligațiunile și de titlurile emise de BANCO POPULAR ESPAÑOL S.A. pe care le deținea;

            —

            obligarea SRB la plata către prezenta parte a sumei de 52000000 de euro cu titlu de reparație a prejudiciului suferit („suma exigibilă”);

            —

            majorarea sumei exigibile cu dobânzi compensatorii începând de la 7 iunie 2017 și până la pronunțarea hotărârii prin care se va soluționa prezenta acțiune;

            —

            majorarea sumei exigibile cu dobânzi de întârziere începând de la pronunțarea hotărârii respective și până la plata integrală a sumei exigibile, la rata stabilită de Banca Centrală Europeană pentru principalele operațiuni de refinanțare, majorată cu două puncte;

            —

            obligarea Comitetului Unic de Rezoluție la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente sunt asemănătoare cu cele invocate în cauza T-659/17, Vallina Fonseca/SRB.


title: Cauza T-679/17: Acțiune introdusă la 3 octombrie 2017 – Grupo Villar Mir/SRB

text:
               11.12.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 424/48

         Acțiune introdusă la 3 octombrie 2017 – Grupo Villar Mir/SRB
   (Cauza T-679/17)
   (2017/C 424/71)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Grupo Villar Mir, SA (Madrid, Spania) (reprezentanți: M. Romero Rey și I. Salama Salama, avocați)

      Pârât: Comitetul unic de rezoluție

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               în temeiul articolului 263 TFUE, declararea nulității Deciziei SRB/EES/2017/08 din 7 iunie 2017 a Comitetului unic de rezoluție (SRB) prin care s-a decis adoptarea unei scheme de rezoluție pentru Banco Popular Español, S.A.;

               —

               în conformitate cu articolul 340 alineatul (2) TFUE și cu articolul 41 alineatul (3) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, obligarea Comitetului unic de rezoluţie la despăgubirea reclamantei pentru prejudiciile suferite, al căror cuantum exact va fi stabilit de îndată ce sunt furnizate în acest sens informațiile complete solicitate și, în special, raportul provizoriu emis de Deloitte și cele întocmite de experți independenți în conformitate cu Regulamentul (UE) nr. 806/2014, la care reclamanta cere să i se acorde accesul;

               —

               în conformitate cu articolele 133 și 134 din Regulamentul de procedură al Tribunalului, obligarea Comitetului unic de rezoluție la plata cheltuielilor de judecată aferente prezentei proceduri.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente sunt similare cu cele invocate în cauzele T-478/17, Mutualidad de la Abogacía și Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Comitetul unic de rezoluţie, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno și SFL/Comitetul unic de rezoluţie, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde/Comisia și Comitetul unic de rezoluţie, T-483/17, García Suárez și alții/Comisia și Comitetul unic de rezoluţie, T-484/17, Fidesban și alții/Comitetul unic de rezoluţie, T-497/17, Sánchez del Valle și Calatrava Real State 2015/Comisia și Comitetul unic de rezoluţie, și T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda/Comisia și Comitetul unic de rezoluţie.


title: Cauza C-523/17 P: Recurs introdus la 30 august 2017 de L’Oréal împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera întâi) din 26 iunie 2017 în cauza T-180/16, L’Oréal/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

text:
               11.12.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 424/18

         Recurs introdus la 30 august 2017 de L’Oréal împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera întâi) din 26 iunie 2017 în cauza T-180/16, L’Oréal/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)
   (Cauza C-523/17 P)
   (2017/C 424/26)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: L’Oréal (reprezentanți: T. de Haan și P. Péters, avocați)

      Celelalte părţi din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO), Guinot

      Concluziile recurentei

               —

               anularea Ordonanței Tribunalului Uniunii Europene din 26 iunie 2017 în cauza T-180/16, EU:T:2017:451;

               —

               trimiterea cauzei spre rejudecare la Tribunalul Uniunii Europene; și

               —

               soluționarea odată cu fondul a cererii privind cheltuielile de judecată; cu titlu subsidiar, obligarea Oficiului la plata cheltuielilor de judecată efectuate de recurentă, aferente atât procedurii de recurs, cât și celei în primă instanță.

      Motivele și principalele argumente

   Potrivit recurentei, Tribunalul a denaturat faptele și argumentele pe care aceasta le-a dezvoltat în fața sa și a încălcat articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 (1).

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară ((JO L 78, p. 1).


title: Cauza T-331/16: Hotărârea Tribunalului din 26 octombrie 2017 – Hello Media Group/EUIPO – Hola (#hello media group) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative #hello media group — Mărcile Uniunii Europene figurative și verbală anterioare HELLO! — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]

text:
               11.12.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 424/31

         Hotărârea Tribunalului din 26 octombrie 2017 – Hello Media Group/EUIPO – Hola (#hello media group)
   (Cauza T-331/16) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative #hello media group - Mărcile Uniunii Europene figurative și verbală anterioare HELLO! - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”])
   (2017/C 424/44)
   Limba de procedură: spaniola

      Părţile

      Reclamantă: Hello Media Group, SL (Madrid, Spania), admisă să se substituie în locul Hello Media, SL (reprezentant: A. Alejos Cutuli, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: J. Crespo Carrillo, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Hola, SL (Madrid) (reprezentant: F. Arroyo Álvarez de Toledo, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 21 aprilie 2016 (cauza R 2012/2015-2), privind o procedură de opoziție între Hola și Hello Media.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Hello Media Group, SL la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 296, 16.8.2016.


title: Cauza C-534/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Hannover (Germania) la 11 septembrie 2017 – Ursula Kaufmann și Viktor Schay/TUIfly GmbH

text:
               11.12.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 424/20

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Hannover (Germania) la 11 septembrie 2017 – Ursula Kaufmann și Viktor Schay/TUIfly GmbH
   (Cauza C-534/17)
   (2017/C 424/30)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Amtsgericht Hannover

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Ursula Kaufmann, Viktor Schay

      Pârâtă: TUIfly GmbH

      Întrebările preliminare

               1)

               În lumina considerentului (15) al Regulamentului nr. 261/2004 (1), articolul 5 alineatul (3) din Regulamentul nr. 261/2004, trebuie interpretat în sensul că un operator efectiv de transport aerian poate fi exonerat de obligația de plată a unor compensații numai dacă invocă împrejurări excepționale, care au intervenit abia la data zborului, sau împrejurări excepționale care au intervenit deja în ziua precedentă pot deopotrivă să justifice anularea sau întârzierea prelungită a unui zbor efectuat în ziua următoare?

               2)

               În cazul în care împrejurări excepționale care au intervenit deja în ziua precedentă pot justifica de asemenea anularea sau întârzierea prelungită a unui zbor în ziua următoare, articolul 5 alineatul (3) din Regulamentul nr. 261/2004 trebuie interpretat în sensul că, în cadrul măsurilor rezonabile pe care un operator efectiv de transport aerian trebuie să le ia pentru a evita respectivele împrejurări excepționale, acesta trebuie să adopte, în prealabil, măsuri adecvate pentru a preveni o asemenea eventualitate și, în orice caz, să asigure disponibilitatea unui număr adecvat de aeronave de rezervă pe aeroportul său de origine?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 [JO 2004, L 46, Ediție specială, 07/vol.12, p. 218].


title: Cauza T-727/16: Hotărârea Tribunalului din 21 februarie 2018 – Repower/EUIPO – repowermap.org (REPOWER) {„Marcă a Uniunii Europene — Decizie a unei camere de recurs prin care se revocă o decizie anterioară — Articolul 80 din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 103 din Regulamentul (UE) 2017/1001] — Principiul general de drept care permite retragerea unui act administrativ nelegal”}

text:
               9.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 123/17

         Hotărârea Tribunalului din 21 februarie 2018 – Repower/EUIPO – repowermap.org (REPOWER)
   (Cauza T-727/16) (1)

   ({„Marcă a Uniunii Europene - Decizie a unei camere de recurs prin care se revocă o decizie anterioară - Articolul 80 din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 103 din Regulamentul (UE) 2017/1001] - Principiul general de drept care permite retragerea unui act administrativ nelegal”})
   (2018/C 123/23)
   Limba de procedură: franceza

      Părţile

      Reclamantă: Repower AG (Brusio, Elveția) (reprezentanţi: R. Kunz-Hallstein și H. P. Kunz-Hallstein, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: J. Crespo Carrillo, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: repowermap.org (Berne, Elveția) (reprezentant: P. González-Bueno Catalán de Ocón, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 3 august 2016 [cauza R 2311/2014-5 (REV)] privind o procedură de declarare a nulității între repowermap.org et Repower

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Repower AG și de repowermap.org.

      (1)  JO C 462, 12.12.2016.


title: Cauza C-703/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberlandesgericht Wien (Austria) la 15 decembrie 2017 – Adelheid Krah/Universität Wien

text:
               9.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 123/7

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberlandesgericht Wien (Austria) la 15 decembrie 2017 – Adelheid Krah/Universität Wien
   (Cauza C-703/17)
   (2018/C 123/10)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Oberlandesgericht Wien

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Adelheid Krah

      Pârâtă: Universität Wien

      Întrebările preliminare

   Întrebarea 1:
   Dreptul Uniunii, în special articolul 45 TFUE, articolul 7 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 492/2011 (1) al Parlamentului European și al Consiliului din 5 aprilie 2011 privind libera circulație a lucrătorilor în cadrul Uniunii, precum și articolele 20 și 21 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări potrivit căreia, din perioadele de activitate realizate de un membru al personalului didactic de la Universitatea din Viena în domeniul de specialitate, nu se ia în calcul decât o perioadă totală de trei sau patru ani, indiferent dacă perioadele de activitate salariată au fost realizate la Universitatea din Viena sau la alte universități sau instituții similare din țară sau străinătate?
   Întrebarea 2:
   Un sistem de salarizare care nu prevede luarea în considerare integrală a perioadelor de activitate în domeniul de specialitate, dar care, în același timp, corelează durata încadrării în muncă la același angajator cu un salariu superior este contrar liberei circulații a lucrătorilor în sensul articolului 45 alineatul (2) TFUE și al articolului 7 alineatul (1) din Regulamentul nr. 492/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 5 aprilie 2011 privind libera circulație a lucrătorilor?

      (1)  JO 2011, L 141, p. 1.


title: Hotărârea Curții din 21 decembrie 2017 în cauza E-5/17 – Merck Sharp & Dohme Corp./Oficiul de Brevete din Islanda (Einkaleyfastofan) [Regulamentul (CEE) nr. 1768/92 – Medicamente – Certificat suplimentar de protecție – Certificat cu durată negativă]

text:
               12.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 130/3

         HOTĂRÂREA CURȚII
   din 21 decembrie 2017
   în cauza E-5/17
   Merck Sharp & Dohme Corp./Oficiul de Brevete din Islanda (Einkaleyfastofan)

      [Regulamentul (CEE) nr. 1768/92 – Medicamente – Certificat suplimentar de protecție – Certificat cu durată negativă]

   (2018/C 130/03)
   În cauza E-5/17, Merck Sharp & Dohme Corp./Oficiul de Brevete din Islanda (Einkaleyfastofan) – CERERE înaintată Curții în temeiul articolului 34 din Acordul dintre statele AELS privind instituirea unei Autorități de Supraveghere și a unei Curți de Justiție de către Curtea Supremă a Islandei (Hæstiréttur Íslands) cu privire la interpretarea Regulamentului (CEE) nr. 1768/92 al Consiliului din 18 iunie 1992 privind instituirea unui certificat suplimentar de protecție pentru medicamente, Curtea, compusă din Carl Baudenbacher, președinte, Per Christiansen (judecător-raportor) și Páll Hreinsson, judecători, a pronunțat la 21 decembrie 2017 hotărârea al cărei dispozitiv prevede următoarele:
   Un certificat suplimentar de protecție poate fi eliberat în temeiul Regulamentului (CEE) nr. 1768/92 în cazul în care perioada care s-a scurs între data la care a fost înregistrată cererea de brevet de bază și data primei autorizații de introducere a produsului pe piață în SEE este mai mică de cinci ani. Acest rezultat nu este afectat de faptul că decizia Comitetului mixt de încorporare a Regulamentului (CE) nr. 1901/2006 și a Regulamentului (CE) nr. 469/2009 în Acordul privind SEE nu a intrat în vigoare.


title: Cauza T-97/18: Acțiune introdusă la 16 februarie 2018 – DeepMind Technologies/EUIPO (STREAMS)

text:
               16.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 134/33

         Acțiune introdusă la 16 februarie 2018 – DeepMind Technologies/EUIPO (STREAMS)
   (Cauza T-97/18)
   (2018/C 134/47)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: DeepMind Technologies Ltd (Londra, Regatul Unit) (reprezentanți: T. St Quintin, barrister, K. Gilbert și G. Lodge, solicitors)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală STREAMS – cererea de înregistrare nr. 15 166 176.

      Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 27 noiembrie 2017 în cauza R 35/2017-1.

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               modificarea deciziei atacate întrucât încalcă articolul 7 din Regulamentul privind marca Uniunii Europene și, cu titlu subsidiar,

               —

               anularea deciziei atacate pentru același motiv;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 7 din Regulamentul nr. 2017/1001.