title: Cauza T-164/06: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 12 septembrie 2007 — ColArt/Americas/OAPI (BASICS) ( Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii verbale comunitare BASICS — Motive absolute de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Marcă descriptivă — Articolul 7 alineatul (1) literele b) și c) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 — Caracter distinctiv dobândit prin utilizare — Articolul 7 alineatul (3) din Regulamentul nr. 40/94 )

text:
               20.10.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 247/33

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 12 septembrie 2007 — ColArt/Americas/OAPI (BASICS)
   (Cauza T-164/06) (1)

   („Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii verbale comunitare BASICS - Motive absolute de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Marcă descriptivă - Articolul 7 alineatul (1) literele b) și c) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 - Caracter distinctiv dobândit prin utilizare - Articolul 7 alineatul (3) din Regulamentul nr. 40/94’)
   (2007/C 247/53)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: ColArt/Americas, Inc. (Piscataway, New Jersey, Statele Unite ale Americii) (reprezentanți: E. Soler Borda și R. Zeineh, avocats)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)
   Obiectul
   Cerere de anulare a deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 7 aprilie 2006 (cauza R 788/2005-4) prin care a fost respinsă cererea de înregistrare a mărcii verbale BASICS ca marcă comunitară.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă ColArt/Americas, Inc la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 190, 12.8.2006.


title: Cauza T-404/11: Acțiune introdusă la 25 iulie 2011 — Turbo Compressor Manufacturer/Consiliul

text:
               1.10.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 290/11

         Acțiune introdusă la 25 iulie 2011 — Turbo Compressor Manufacturer/Consiliul
   (Cauza T-404/11)
   2011/C 290/15
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Turbo Compressor Manufacturer (Teheran, Iran) (reprezentant: K. Kleinschmidt, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei 2011/299/PESC a Consiliului din 23 mai 2011 de modificare a Deciziei 2010/413/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului, în măsura în care această decizie o privește pe reclamantă;

               —

               adoptarea unei măsuri de organizare a procedurii în temeiul articolului 64 din Regulamentul de procedură al Tribunalului prin intermediul căreia se solicită pârâtului să prezinte toate înscrisurile referitoare la decizia atacată, în măsura în care acestea o privesc pe reclamantă;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă următoarele motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe încălcarea drepturilor garantate de Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene
               Reclamanta susține că drepturile sale garantate de Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (denumită în continuare „Carta drepturilor fundamentale”) au fost încălcate. Articolul 16 din Carta drepturilor fundamentale recunoaște libertatea de a desfășura o activitate comercială în Uniunea Europeană, iar articolul 17 recunoaște dreptul de a folosi în Uniunea Europeană bunurile dobândite în mod legal și în special dreptul de a dispune liber de acestea. Articolele 20 și 21 din Carta drepturilor fundamentale garantează reclamantei dreptul la tratament egal și dreptul la nediscriminare.
               Prin decizia atacată, reclamanta este exclusă de la participarea la schimburile comerciale în Uniunea Europeană. Este amenințată astfel existența comercială a reclamantei. Ea este dependentă de livrările care provin din zona economică a Uniunii Europene.
               Nu există niciun interes public privind limitarea libertății de a desfășura o activitate comercială, a dreptului de proprietate, a dreptului la tratament egal și a dreptului la nediscriminare al reclamantei. În particular, nu există elemente care să justifice suficient decizia pârâtului și atingerea aferentă adusă drepturilor fundamentale ale reclamantei. Reclamanta nu ar participa, în special, la activități nucleare care prezintă un risc de proliferare și/sau la dezvoltarea unor vectori de transport de arme nucleare.
               S-ar fi creat în plus o confuzie. Întreprinderea SATAK, menționată în decizia atacată, nu este identică cu reclamanta. Este vorba despre o întreprindere terță care este străină reclamantei. Aceasta din urmă poate explica includerea sa, prin intermediul deciziei atacate, pe lista care figurează în anexa II la Decizia 2010/413/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului numai prin faptul că s-a creat o confuzie cu o altă întreprindere, care controlează întreprinderea „SATAK” sau care are o denumire similară acesteia.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe aprecierea vădit eronată a faptelor pe care se întemeiază decizia
               Decizia pârâtei se întemeiază pe o apreciere vădit eronată a faptelor. Reclamanta nu a participat la activități nucleare care prezintă un risc de proliferare și/sau la dezvoltarea unor vectori de transport de arme nucleare sau la alte tipuri de arme.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea principiului proporționalității
               Pârâtul nu respectă în cadrul deciziei sale principiul proporționalității. Pe baza cercetărilor efectuate pe internet utilizând cuvintele-cheie „SATAK” și „programul nuclear al Iranului”, reclamanta poate prezuma numai faptul că livrarea menționată la punctul 31 din anexa I B la Decizia 2011/299/PESC s-ar putea referi la șase rachete de croazieră aeropurtate de tip sovietic KH-55(SM) pe care Iranul le-ar fi achiziționat din Ucraina în anul 2001 sau 2002.
               Reclamanta nu are nici relații comerciale cu întreprinderea de stat ucraineană UkrSpetzExport și nici nu importă rachete de croazieră aeropurtate de tip sovietic KH-55(SM) sau alte arme ori sisteme de vectori de transport de arme.
               Reclamanta nu este întreprinderea sub denumirea „SATAK” menționată la punctul 31 din anexa I B la decizia atacată.

               4.

               Al patrulea motiv întemeiat pe încălcarea principiului contradictorialității
               Reclamanta susține că a fost încălcat principiul contradictorialității. Motivarea cuprinsă la punctul 31 din anexa I B la decizia atacată este lipsită de înțeles pentru reclamantă și pârâtul nu ar fi comunicat reclamantei, în mod separat, o motivare clară, astfel încât au fost încălcate dreptul la apărare și dreptul la o protecție jurisdicțională efectivă a reclamantei.


title: Cauza C-59/07: Acțiune introdusă la data de 7 februarie 2007 — Comisia/Regatul Spaniei

text:
               24.3.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 69/12

         Acțiune introdusă la data de 7 februarie 2007 — Comisia/Regatul Spaniei
   (Cauza C-59/07)
   (2007/C 69/27)
   Limba de procedură: spaniola
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: M. Condou-Durande și A. Alcover San Pedro, agenți)

      Pârât: Regatul Spaniei
   Concluziile reclamantei

               —

               constatarea faptului că Regatul Spaniei nu a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul Directivei 2003/109/CE (1) a Consiliului din 25 noiembrie 2003 privind statutul resortisanților țărilor terțe care sunt rezidenți pe termen lung, întrucât nu a adoptat actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma directivei menționate sau, în orice caz, nu a informat Comisia cu privire la acestea.

               —

               obligarea Regatului Spaniei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motive și argumente principale
   Termenul pentru transpunerea Directivei 2003/109/CE în dreptul intern a expirat la data de 23 ianuarie 2006.

      (1)  JO 2004, L 16, p. 44.


title: Cauza C-133/16: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 13 iulie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour d'appel de Mons – Belgia) – Christian Ferenschild/JPC Motor SA [Trimitere preliminară — Vânzare de bunuri de consum și garanțiile conexe — Directiva 1999/44/CE — Articolul 5 alineatul (1) — Perioadă de răspundere a vânzătorului — Termen de prescripție — Articolul 7 alineatul (1) al doilea paragraf — Bunuri de ocazie — Limitare convențională a răspunderii vânzătorului]

text:
               4.9.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 293/7

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 13 iulie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour d'appel de Mons – Belgia) – Christian Ferenschild/JPC Motor SA
   (Cauza C-133/16) (1)

   ([Trimitere preliminară - Vânzare de bunuri de consum și garanțiile conexe - Directiva 1999/44/CE - Articolul 5 alineatul (1) - Perioadă de răspundere a vânzătorului - Termen de prescripție - Articolul 7 alineatul (1) al doilea paragraf - Bunuri de ocazie - Limitare convențională a răspunderii vânzătorului])
   (2017/C 293/09)
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour d'appel de Mons

      Părțile din procedura principală

      Apelant: Christian Ferenschild

      Intimată: JPC Motor SA

      Dispozitivul

   Articolul 5 alineatul (1) și articolul 7 alineatul (1) al doilea paragraf din Directiva 1999/44/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 25 mai 1999 privind anumite aspecte ale vânzării de bunuri de consum și garanțiile conexe trebuie interpretate în sensul că se opun unei norme dintr-un stat membru care permite ca termenul de prescripție a acțiunii consumatorului să aibă o durată mai scurtă de doi ani de la livrarea bunului atunci când statul membru în cauză a utilizat posibilitatea oferită de a doua dintre dispozițiile menționate ale acestei directive și când vânzătorul și consumatorul au convenit un termen de răspundere a vânzătorului mai scurt de doi ani, și anume de un an, pentru bunul de ocazie respectiv.

      (1)  JO C 191, 30.5.2016


title: Cauza C-222/15: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 7 iulie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Pécsi Törvényszék – Ungaria) – Hőszig Kft./Alstom Power Thermal Services (Trimitere preliminară — Clauză atributivă de competență — Cooperare judiciară în materie civilă — Competența judiciară și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială — Regulamentul (CE) nr. 44/2001 — Articolul 23 — Clauză introdusă în condițiile generale — Consimțământul părților cu privire la condițiile menționate — Validitatea și precizia unei astfel de clauze)

text:
               12.9.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 335/20

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 7 iulie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Pécsi Törvényszék – Ungaria) – Hőszig Kft./Alstom Power Thermal Services
   (Cauza C-222/15) (1)

   ((Trimitere preliminară - Clauză atributivă de competență - Cooperare judiciară în materie civilă - Competența judiciară și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială - Regulamentul (CE) nr. 44/2001 - Articolul 23 - Clauză introdusă în condițiile generale - Consimțământul părților cu privire la condițiile menționate - Validitatea și precizia unei astfel de clauze))
   (2016/C 335/27)
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Pécsi Törvényszék

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Hőszig Kft.

      Pârâtă: Alstom Power Thermal Services

      Dispozitivul

   Articolul 23 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială trebuie să fie interpretat în sensul că o clauză atributivă de competență precum cea în discuție în litigiul principal, care, pe de o parte, este stipulată în condițiile generale de furnizare ale contractantului, menționate în înscrisurile doveditoare ale contractelor dintre părți și transmise cu ocazia încheierii lor, și care, pe de altă parte, desemnează ca instanțe competente instanțele unui oraș al unui stat membru, îndeplinește cerințele acestei dispoziții referitoare la consimțământul părților și la precizia conținutului clauzei menționate.

      (1)  JO C 245, 27.7.2015.


title: Cauza C-64/06: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 14 iunie 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de Obvodní soud pro Prahu 3 — Republica Cehă) — Telefónica O2 Czech Republic a.s., fostă Český Telecom a.s./Czech On Line a.s. (Comunicații electronice — Rețele și servicii — Cadrul de reglementare comun — Întreprindere dominantă — Obligația de interconectare cu alți operatori — Dispoziții tranzitorii — Directiva 97/33)

text:
               4.8.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 183/11

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 14 iunie 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de Obvodní soud pro Prahu 3 — Republica Cehă) — Telefónica O2 Czech Republic a.s., fostă Český Telecom a.s./Czech On Line a.s.
   (Cauza C-64/06) (1)

   (Comunicații electronice - Rețele și servicii - Cadrul de reglementare comun - Întreprindere dominantă - Obligația de interconectare cu alți operatori - Dispoziții tranzitorii - Directiva 97/33)
   (2007/C 183/18)
   Limba de procedură: ceha
   Instanța de trimitere
   Obvodní soud pro Prahu 3
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Telefónica O2 Czech Republic a.s., fostă Český Telecom a.s.

      Pârâtă: Czech On Line a.s.
   Obiectul
   Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare — Obvodní soud pro Prahu 3 (Republica Cehă) — Interpretarea dispozițiilor Directivei 2002/19/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind accesul la rețelele de comunicații electronice și la infrastructura asociată, precum și interconectarea acestora (Directiva privind accesul) (JO L 108, p. 7), precum și ale Directivei 2002/21/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind un cadru de reglementare comun pentru rețelele și serviciile de comunicații electronice (directivă-cadru) (JO L 108, p. 33) — Obligația, impusă de autoritatea națională de reglementare unei întreprinderi care dispune de o putere semnificativă pe piața telecomunicațiilor, de a încheia un contract de interconectare a rețelelor cu un alt operator, în urma unei proceduri administrative care s-a desfășurat în cea mai mare parte înaintea aderării la UE și care nu a fost precedată de o analiză de piață
   Dispozitivul
   În temeiul dispozițiilor tranzitorii ale Directivei 2002/19/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind accesul la rețelele de comunicații electronice și la infrastructura asociată, precum și interconectarea acestora (Directiva privind accesul) și ale Directivei 2002/21/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind un cadru de reglementare comun pentru rețelele și serviciile de comunicații electronice (directivă-cadru), Český telekomunikační úřad era îndreptățită să examineze obligația unei întreprinderi de telecomunicații ce dispunea de o putere semnificativă pe piață, în sensul Directivei 97/33/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 30 iunie 1997 privind interconectarea în telecomunicații în vederea asigurării unui serviciu universal și a interoperabilității prin aplicarea principiilor de furnizare a unei rețele deschise (ONP), astfel cum a fost modificată prin Directiva 98/61/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 24 septembrie 1998, de a încheia un acord de interconectare a rețelei sale cu cea a unui alt operator, ulterior datei de 1 mai 2004, în cadrul dispozițiilor Directivei 97/33, astfel cum a fost modificată.

      (1)  JO C 121, 20.5.2006.


title: Cauza F-144/06: Acțiune introdusă în data de 22 decembrie 2006 — Bleyaert/Consiliu

text:
               27.1.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 20/40

         Acțiune introdusă în data de 22 decembrie 2006 — Bleyaert/Consiliu
   (Cauza F-144/06)
   (2007/C 20/63)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: Bleyaert (Maldegem, Belgia) (reprezentanți: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis și E. Marchal, avocats)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene
   Concluziile reclamantului

               —

               anularea deciziei autorității învestite cu puterea de numire (AIPN) de a nu înscrie numele reclamantului pe lista funcționarilor selecționați pentru a urma programul de formare profesională în cadrul procedurii de certificare pentru exercițiul 2005;

               —

               obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamantul, funcționar al Consiliului cu gradul AST 8, și-a depus candidatura pentru procedura de certificare pentru exercițiul 2005. Numele său, care figura în proiectul de listă a funcționarilor selecționați pentru a urma programul de formare profesională în cadrul exercițiului de certificare 2005, nu a fost înscris pe lista definitivă, publicată la data de 22 mai 2006, pe care AIPN a stabilit-o luând în considerare avizul comitetului paritar pentru procedura de certificare. Acest comitet l-a audiat pe reclamant la 17 mai 2006.
   În sprijinul acțiunii sale, reclamantul invocă în primul rând încălcarea obligației de motivare, cu atât mai mult cu cât AIPN nu a răspuns reclamației sale. Acesta mai invocă încălcarea articolului 45a din statut și a articolului 5 din dispozițiile generale de punere în aplicare a respectivului articol din statut. În special, comitetul paritar, care nu poate audia decât funcționarii care contestă proiectul de listă, nu ar fi avut dreptul să îl convoace pe reclamant. În orice caz, acesta consideră că a fost încălcat și principiul egalității de tratament, deoarece comitetul paritar nu a audiat toți funcționarii ale căror nume se aflau pe proiectul de listă.


title: Cauza T-5/08: Acțiune introdusă la 4 ianuarie 2008 — Société des Produits Nestlé/OAPI — Master Beverage Industries (Golden Eagle)

text:
               8.3.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 64/55

         Acțiune introdusă la 4 ianuarie 2008 — Société des Produits Nestlé/OAPI — Master Beverage Industries (Golden Eagle)
   (Cauza T-5/08)
   (2008/C 64/88)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Société des Produits Nestlé SA (Vevey, Elveția) (reprezentant: A. von Mühlendahl, lawyer)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Master Beverage Industries Pte Ltd (Singapore, Singapore)
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei din 1 octombrie 2007 pronunțate de Camera a doua de recurs a pârâtului, în cauza R 563/2006-2 (cererea de înregistrare nr. 3 157 005);

               —

               pronunțarea în sensul că cererea de înregistrare nr. 3 157 005 a mărcii comunitare reprezentând imaginea unei cești roșii însoțite de inscripția „Golden Eagle” și de imaginea unui vultur, trebuie respinsă;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv cheltuielile efectuate de reclamantă în fața camerei de recurs;

               —

               obligarea Master Beverage, cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs, în cazul în care i s-ar admite intervenția în prezenta cauză, la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv cheltuielile efectuate de reclamantă în fața camerei de recurs.

         Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: Master Beverage Industries Pte Ltd

      Marca comunitară vizată: marca figurativă „Golden Eagle” pentru produse din clasa 30 — cererea de înregistrare nr. 3 157 005.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: reclamanta.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: mărcile figurative comunitară, internaționale și naționale și mărcile verbale „Red Cup” și „Gold Blend” și reprezentări ale unei cești, inter alia, pentru cafea.

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția în întregime.

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) și a articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 40/94 al Consiliului, întrucât mărcile comunitare în conflict prezintă un grad ridicat de similitudine vizuală ca urmare a unei dispuneri identice a nouă elemente prezente atât în marca a cărei înregistrare se solicită, cât și în majoritatea mărcilor anterioare, care au caracter distinctiv intrinsec.


title: Cauza C-374/07 P: Recurs introdus la 3 august 2007 de Mebrom NV împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a doua) pronunțate la 22 mai 2007 în cauza T-198/05: Mebrom NV/Comisia Comunităților Europene

text:
               20.10.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 247/17

         Recurs introdus la 3 august 2007 de Mebrom NV împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a doua) pronunțate la 22 mai 2007 în cauza T-198/05: Mebrom NV/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza C-374/07 P)
   (2007/C 247/22)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Recurentă: Mebrom NV (reprezentanți: K. Van Maldegem, avocat, C. Mereu, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile recurentei

               —

               constatarea faptului că prezentul recurs este admisibil și întemeiat;

               —

               anularea hotărârii Tribunalului de Primă Instanță din 22 mai 2007 în cauza T-198/05;

               —

               constatarea faptului că cererile formulate de recurentă în cauza T-198/05 sunt admisibile și întemeiate;

               —

               acordarea despăgubirilor solicitate de recurentă în primă instanță sau, alternativ, trimiterea cauzei spre rejudecare la Tribunalul de Primă Instanță pentru soluționarea pe fond; și

               —

               obligarea intimatei la plata cheltuielilor de judecată și a cheltuielilor necesare efectuate în cadrul ambelor proceduri.

         Motivele și principalele argumente
   Recurenta susține că hotărârea atacată ar trebui anulată pentru următoarele motive:
   Denaturarea faptelor și a probelor și eroarea vădită în analiza juridică a situației de fapt:

               —

               Incorecta evaluare a întrebărilor și răspunsurilor prezentate ca probe sub formă de chestionare;

               —

               Incorecta evaluare a chestionarelor privind utilizarea sezonieră a bromurii de metil;

               —

               Omisiunea cifrei de vânzări prezentată de recurentă și o confuzie evidentă între cifrele de vânzări și cele de importuri prezentate de recurentă și, respectiv, de intimată;

               —

               Neevaluarea corespunzătoare a cifrelor de vânzări;

               —

               Contradicții și incoerență în analiza juridică a situației de fapt;

               —

               Neanalizarea în ansamblu și coroborată a probelor.

         Aplicarea greșită a cerinței legale privind stabilirea prejudiciului efectiv:

               —

               Confundarea existenței prejudiciului cu întinderea acestuia;

               —

               Confundarea examinării existenței prejudiciului cu examinarea legăturii de cauzalitate;

               —

               Cerința de a demonstra că prejudiciul nu ar putea fi recuperat.

         TPI a pus în sarcina recurentei o obligație de probă disproporționată și nejustificată.
   Inconsecvența motivării.
   Eroarea procedurală în aplicarea cerinței legale privind primirea de probe noi în cursul judecății.
   Încălcarea dreptului la apărare, a dreptului la un proces echitabil și a principiului egalității armelor.


title: Cauza T-419/15: Acțiune introdusă la 28 iulie 2015 – Cofely Solelec și alții/Parlamentul

text:
               12.10.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 337/27

         Acțiune introdusă la 28 iulie 2015 – Cofely Solelec și alții/Parlamentul
   (Cauza T-419/15)
   (2015/C 337/28)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamante: Cofely Solelec (Esch-sur-Alzette, Luxemburg), Mannelli & Associés SA (Bertrange, Luxemburg) și Cofely Fabricom (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: S. Marx, avocat)

      Pârât: Parlamentul European

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               anularea:

                           —

                           deciziei nr. D(2015)24297 din 29 mai 2015 a Direcției Generale Infrastructură și Logistică a Parlamentului European prin care procedura de achiziții cu referința INLO-D-UPIL-T-14-AO4 – lot 75 „electricitate-curent puternic” privind proiectul de extindere și de aducere la nivel a clădirii Konrad Adenauer în Luxemburg a fost anulată;

                           —

                           deciziei nr. D(2015)28116 din din 11 iunie 2015 a Direcției Generale Infrastructură și Logistică a Parlamentului European prin care procedura de achiziții cu referința INLO-D-UPIL-T-14-AO4 – lot 75 „electricitate-curent puternic” privind proiectul de extindere și de aducere la nivel a clădirii Konrad Adenauer în Luxemburg a fost anulată;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă două motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe lipsa de motivare, în măsura în care pârâtul s-a limitat să justifice deciziile de anulare din 29 mai 2015 și din 11 iunie 2015 prin motivul că celelalte oferte primite, printre care cea a reclamantelor, ar fi depășit substanțial estimarea valorii contractului pe care s-a întemeiat în prealabil autoritatea contractantă, fără a preciza acest lucru în deciziile menționate. Astfel, pârâtul ar fi indicat respectiva valoare estimativă doar într-o scrisoare ulterioară din 18 iunie 2015.

               2.

               Al doilea motiv, invocat cu titlu subsidiar, întemeiat pe o eroare vădită de apreciere. Reclamantele arată că estimarea valorii contractului de către pârât nu corespunde realității pieței și este viciată de o subevaluare flagrantă.


title: Cauza T-821/14: Acțiune introdusă la 20 decembrie 2014 – Pollo Delta di Scabin Giancarlo e C./Comisia

text:
               23.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 65/44

         Acțiune introdusă la 20 decembrie 2014 – Pollo Delta di Scabin Giancarlo e C./Comisia
   (Cauza T-821/14)
   (2015/C 065/60)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Pollo Delta di Scabin Giancarlo e C. Snc (Porto Viro, Italia) (reprezentant: V. Migliorini, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Declararea ca nulă și neavenită și anularea în orice caz 1) a scrisorii Ref. SM/FUN S/2622874 din 28 iulie 2014 (trimisă Jerry Plewa, directorul general pentru agricultură și dezvoltare rurală din cadrul Comisiei Europene către Felice Assenza, directorul general pentru politici internaționale și Uniunea Europeană din cadrul Ministerului italian al Politicilor Agricole și Forestiere), cunoscută de reclamantă în urma acordării accesului la documentele din data de 19 noiembrie 2014, în măsura în care scrisoarea respinge cererea Italiei privind măsurile de susținere 6-9 solicitate în temeiul articolului 220 din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013 și, în special, pe cele privind întreprinderile de sacrificare a animalelor în aplicarea măsurilor sanitare destinate să prevină răspândirea gripei avizare și prejudiciile comerciale aferente, precum și 2) a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 1071/2014 al Comisiei din 10 octombrie 2014 privind măsurile excepționale de sprijin pentru sectorul ouălor și cărnii de pasăre în Italia, publicat în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene la 11 octombrie 2014, în măsura în care exclude aplicarea măsurilor de susținere adoptate în sensul articolului 220 din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013 în cazul întreprinderilor de sacrificare a animalelor în aplicarea măsurilor sanitare destinate să prevină răspândirea gripei aviare și prejudiciile comerciale aferente;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente sunt cele invocate în cauza T-820/14 Delta Group agroalimentare/Comisia.


title: Cauza F-114/12: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 21 ianuarie 2014 — Jelenkowska-Luca/Comisia [Funcție publică — Funcționari — Remunerație — Indemnizație de expatriere — Condiții prevăzute în articolul 4 alineatul (1) litera (b) din anexa VII la statut — Cetățenia statului pe teritoriul căruia este situat locul de repartizare — Reședința obișnuită]

text:
               15.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 78/19

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 21 ianuarie 2014 — Jelenkowska-Luca/Comisia
   (Cauza F-114/12) (1)

   (Funcție publică - Funcționari - Remunerație - Indemnizație de expatriere - Condiții prevăzute în articolul 4 alineatul (1) litera (b) din anexa VII la statut - Cetățenia statului pe teritoriul căruia este situat locul de repartizare - Reședința obișnuită)
   2014/C 78/40
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamantă: Jelenkowska-Luca (Rome, Italia) (reprezentant: P. K. Rosiak, avocat)

      Pârâtă: Comisia (reprezentanți: K. Herrmann și M. V. Joris, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei de a nu acorda reclamantei indemnizația de expatriere

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Doamna Jelenkowska-Luca suportă propriile cheltuieli și este obligată să suporte cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 26, 26.1.2013, p.71.


title: Cauza C-87/10: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 9 iunie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunale Ordinario di Vicenza — Italia) — Electrosteel Europe sa/Edil Centro SpA [ „Competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială — Regulamentul (CE) nr. 44/2001 — Competențe speciale — Articolul 5 punctul 1 litera (b) prima liniuță — Instanța de la locul de executare a obligației contractuale care formează obiectul cererii — Vânzare de mărfuri — Loc de livrare — Contract care include clauza «Predare: franco uzină» ” ]

text:
               30.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 226/6

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 9 iunie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunale Ordinario di Vicenza — Italia) — Electrosteel Europe sa/Edil Centro SpA
   (Cauza C-87/10) (1)

   (Competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială - Regulamentul (CE) nr. 44/2001 - Competențe speciale - Articolul 5 punctul 1 litera (b) prima liniuță - Instanța de la locul de executare a obligației contractuale care formează obiectul cererii - Vânzare de mărfuri - Loc de livrare - Contract care include clauza «Predare: franco uzină»)
   2011/C 226/09
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale Ordinario di Vicenza

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Electrosteel Europe sa

      Pârâtă: Edil Centro SpA

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Tribunale Ordinario di Vicenza — Interpretarea articolului 5 punctul 1 litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (JO L 12, p. 1, Ediție specială 19/vol. 3, p. 74) — Competențe speciale — Noțiunea „locul unde, în temeiul contractului, au fost sau ar fi trebuit să fie livrate mărfurile” — Destinație finală a mărfurilor care fac obiectul contractului sau locul în care vânzătorul se eliberează de obligația de livrare

      Dispozitivul

   Articolul 5 punctul 1 litera (b) prima liniuță din Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială trebuie interpretat în sensul că, în cazul vânzării la distanță, locul unde au fost sau ar fi trebuit să fie livrate mărfurile în temeiul contractului trebuie determinat pe baza dispozițiilor acestui contract.
   Pentru a verifica dacă locul de livrare este determinat „în temeiul contractului”, instanța națională sesizată trebuie să ia în considerare toți termenii și toate clauzele relevante din acest contract, inclusiv, dacă este cazul, termenii și clauzele în general recunoscute și consacrate de uzanțele comerțului internațional, precum Incoterms („international commercial terms”), elaborate de Camera Internațională de Comerț, în versiunea publicată în anul 2000.
   Dacă nu este posibilă determinarea locului de livrare în acest temei, fără a apela la prevederile dreptului material aplicabil contractului, acest loc este cel al predării materiale a mărfurilor prin care cumpărătorul a dobândit sau ar fi trebuit să dobândească puterea de a dispune în mod efectiv de aceste mărfuri la destinația finală a operațiunii de vânzare.

      (1)  JO C 100, 17.4.2010


title: Cauza C-384/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Landgericht Rostock (Germania) la 13 august 2012 — Procedură penală împotriva lui Per Harald Lökkevik

text:
               10.11.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 343/6

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Landgericht Rostock (Germania) la 13 august 2012 — Procedură penală împotriva lui Per Harald Lökkevik
   (Cauza C-384/12)
   2012/C 343/05
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Landgericht Rostock

      Părțile din acțiunea principală

   Per Harald Lökkevik

      Cealaltă parte: Staatsanwaltschaft Rostock

      Întrebările preliminare

   Noțiunea de avantaj în sensul articolului 4 alineatul (3) din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2988/95 al Consiliului din 18 decembrie 1995 (1) trebuie interpretată în sensul că se aplică și în cazul în care, prin furnizarea unor informații incorecte sau incomplete unei autorități competente în procesul de acordare a unei subvenții, se induce simpla idee de necompetență a Comisiei Europene, în scopul de a eluda obligația de notificare a proiectelor de ajutor regional al căror cost total investițional se ridică la cel puțin 50 de milioane de euro, în conformitate cu punctul 2.1 litera (i) din cadrul multisectorial al ajutoarelor cu scop regional în ceea ce privește proiectele mari de investiții (JO 1998, C 107, p. 7)?

      (1)  JO L 312, p. 1, Ediție specială, 01/vol. 1, p. 166.


title: Cauza T-661/14: Acțiune introdusă la 11 septembrie 2014 – Republica Letonia/Comisia Europeană

text:
               10.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 395/56

      Acțiune introdusă la 11 septembrie 2014 – Republica Letonia/Comisia Europeană
      (Cauza T-661/14)
      (2014/C 395/69)
      Limba de procedură: letona

         Părțile

         Reclamantă: Republica Letonia (reprezentanţi: Inguss Kalniņš şi Dace Pelše, agenţi)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei de punere în aplicare C(2014)4479 (1) a Comisiei din 9 iulie 2014, în măsura în care privește Republica Letonia și în măsura în care exclude de la finanțarea de către Uniune a unor cheltuieli în cuantum de 739 393,95 euro, efectuate de organismul de plată autorizat de Letonia în cursul exercițiilor financiare 2009-2012, în legătură cu stabilirea cerințelor de ecocondiționalitate;

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de Republica Letonia.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

                  1.

                  Prin intermediului primului motiv, reclamanta afirmă că Comisia a săvârșit o eroare la interpretarea articolului 5 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1782/2003 (1) și al articolului 6 alineatul (1) din Regulamentul nr. 73/2009 (2), pentru motivul că:

                              —

                              Din articolul 5 din Regulamentul nr. 1782/2003 și din jurisprudența Curții de Justiție se deduce că statele membre, ținând seama de caracteristicile specifice zonelor în cauză, dispun de o marjă de apreciere pentru a stabili cerințele privind bunele condiții agricole și de mediu.

                              —

                              Problemele menționate în anexa la Regulamentul nr. 1782/2003 pot fi soluționate prin examinarea fiecărei probleme și prin impunerea normelor celor mai adecvate (eficace) dintre cele stabilite în regulamentul menționat, întemeindu-se pe contextul național.

                              —

                              Ținând seama de principiul proporționalității, și anume dacă introducerea unei cerințe afectează în mod exclusiv micile exploatații agricole și, astfel, generează sarcini administrative și costuri semnificativ mai ridicate decât beneficiile, statele pot introduce cerințe esențiale, cu condiția ca acestea să permită realizarea obiectivelor stabilite în Regulamentul nr. 1782/2003.

                              —

                              Comisia nu a adoptat un mod de abordare consecvent în ceea ce privește caracterul obligatoriu și esențial al cerințelor prevăzute în anexa III la Regulamentul nr. 1782/2003; de asemenea, a avut loc o încălcare a principiului protecției încrederii legitime, din cauza lipsei de acțiune a Comisiei până în toamna anului 2009.

                  2.

                  Prin intermediul celui de al doilea motiv, reclamanta susține că Comisia a aplicat în mod eronat Regulamentul nr. 1290/2005 (2) și Orientările nr. VI/5330/97 (Orientări privind calcularea consecințelor financiare în cadrul pregătirii deciziei de închidere a conturilor FEOGA-Garantare) atunci când a calculat corecția financiară pentru Letonia, pentru motivul că:

                              —

                              Nu a aplicat principiul proporționalității, prin faptul că nu a indicat care era riscul cauzat fondurilor și nu a luat în considerare calculele prezentate de Republica Letonia, pe baza cărora riscul generat era mai redus.

                              —

                              A încălcat orientările potrivit cărora criteriul corecției forfetare trebuie utilizat numai atunci când pierderile nu pot fi calculate pe baza informațiilor disponibile, deși Republica Letonia a transmis Comisiei informații precise în temeiul cărora era posibilă calcularea riscului cauzat fondurilor.

         (1)  Decizia de punere în aplicare 2014/458/UE a Comisiei din 9 iulie 2014 de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul secțiunii Garantare a Fondului european de orientare și garantare agricolă (FEOGA), în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și în cadrul Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) (JO L 205, p. 62).

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 al Consiliului din 29 septembrie 2003 de stabilire a normelor comune pentru schemele de sprijin direct în cadrul politicii agricole comune și de stabilire a anumitor scheme de sprijin pentru agricultori și de modificare a Regulamentelor (CEE) nr. 2019/93, (CE) nr. 1452/2001, (CE) nr. 1453/2001, (CE) nr. 1454/2001, (CE) nr. 1868/94, (CE) nr. 1251/1999, (CE) nr. 1254/1999, (CE) nr. 1673/2000, (CEE) nr. 2358/71 și (CE) nr. 2529/2001 (JO L 270, p. 1, Ediție specială, 03/vol. 49, p. 177).

         (2)  Regulamentul (CE) nr. 73/2009 al Consiliului din 19 ianuarie 2009 de stabilire a unor norme comune pentru sistemele de ajutor direct pentru agricultori în cadrul politicii agricole comune și de instituire a anumitor sisteme de ajutor pentru agricultori, de modificare a Regulamentelor (CE) nr. 1290/2005, (CE) nr. 247/2006, (CE) nr. 378/2007 și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1782/2003 (JO L 30, p. 16).

         (2)  Regulamentul (CE) nr. 1290/2005 al Consiliului din 21 iunie 2005 privind finanțarea politicii agricole comune (JO L 209, p. 1, Ediție specială, 14/vol. 1, p. 193).


title: Cauza T-253/13: Acțiune introdusă la 6 mai 2013 — Orthogen/OAPI — Arthrex Medizinische Instrumente (IRAP)

text:
               20.7.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 207/40

         Acțiune introdusă la 6 mai 2013 — Orthogen/OAPI — Arthrex Medizinische Instrumente (IRAP)
   (Cauza T-253/13)
   2013/C 207/67
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Orthogen AG (Düsseldorf, Germania) (reprezentanți: M. Finger și S. Krüger, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Arthrex Medizinische Instrumente GmbH (Karlsfeld, Germania)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 21 februarie 2013 în cauza R 382/2012-1;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate în procedura căii de atac.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: marca verbală „IRAP” pentru produse și servicii din clasele 1, 5, 10, 42 și 44 — marca comunitară nr. 3 609 121

      Titularul mărcii comunitare: reclamanta

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: Arthrex Medizinische Instrumente GmbH

      Motivarea cererii de declarare a nulității: cauză de nulitate absolută; „IRAP” ar fi o abreviere utilizată în mod general pentru o anumită proteină, care joacă un rol determinant într-un anumit tratament medical sau veterinar

      Decizia diviziei de anulare: admite cererea de declarare a nulității

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate:

               —

               încălcarea articolului 52 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-189/15: Acțiune introdusă la 15 aprilie 2015 – TMG Landelijke Media și Willems/Comisia

text:
               8.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 190/30

         Acțiune introdusă la 15 aprilie 2015 – TMG Landelijke Media și Willems/Comisia
   (Cauza T-189/15)
   (2015/C 190/34)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Părțile

      Reclamanți: TMG Landelijke Media BV (Amsterdam, Țările de Jos) și Menzo Willems (Voorburg, Țările de Jos) (reprezentanți: R. Le Poole și L. Broers, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanții solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Comisiei din 17 februarie 2015;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamanții contestă decizia Comisiei prin care a fost respinsă, în parte, cererea lor de acces la schimbul de corespondență dintre Țările de Jos și Comisie cu privire la rectificarea pe care Comisia a impus-o Țărilor de Jos în anul 2014.
   În susținerea acțiunii, reclamanții invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 4 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 1049/2001 (1)

               Reclamanții susțin că în mod eronat Comisia nu a divulgat anumite documente pentru motivul că divulgarea ar aduce atingere protecției interesului public în ceea ce privește politica financiară, monetară sau economică a Uniunii.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 4 alineatul (3) din Regulamentul nr. 1049/2001
               Reclamanții susțin că Comisia nu a demonstrat în mod suficient că divulgarea va aduce gravă atingere procesului decizional și că în mod eronat aceasta invocă cu ușurință interesul public superior care justifică divulgarea anumitor documente.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 4 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 1049/2001 în ceea ce privește anonimizarea numelor colaboratorilor care nu ocupă o poziție înaltă
               Reclamanții susțin că această anonimizare îi împiedică să stabilească la ce nivel a fost purtat schimbul de corespondență și dacă este vorba în mod efectiv de colaboratori care nu ocupă o poziție înaltă.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 4 alineatul (5) din Regulamentul nr. 1049/2001
               Reclamanții consideră că în mod eronat Comisia a admis solicitarea Țărilor de Jos de a nu divulga anumite documente emise de Țările de Jos în temeiul articolului 4 alineatele (1) și (3) din Regulamentul nr. 1049/2001. Aceștia fac trimitere în această privință la argumentele invocate în cadrul celui de al doilea și al celui de al treilea motiv.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76).


title: Cauza T-89/14: Acțiune introdusă la 10 februarie 2014 – Export Development Bank of Iran/Consiliul

text:
               5.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 135/49

         Acțiune introdusă la 10 februarie 2014 – Export Development Bank of Iran/Consiliul
   (Cauza T-89/14)
   2014/C 135/63
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Export Development Bank of Iran (Teheran, Iran) (reprezentant: J.-M. Thouvenin, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 1154/2013 al Consiliului din 15 noiembrie 2013, în măsura în care o privește pe reclamantă;

               —

               anularea Deciziei 2013/661/PESC a Consiliului din 15 noiembrie 2013, în măsura în care o privește pe reclamantă;

               —

               declararea inaplicabilității în privința sa a Regulamentului (UE) nr. 267/2012 al Consiliului din 23 martie 2012;

               —

               declararea inaplicabilității în privința sa a Deciziei 2010/413/PESC;

               —

               în subsidiar, anularea regulamentului de punere în aplicare și a deciziilor menționate la primele două liniuțe din această cerere, începând cu 20 ianuarie 2014;

               —

               obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă nouă motive, dintre care opt sunt în esență identice sau similare cu cele invocate în cauza T-65/14, Bank Refah Kargaran/Consiliul.
   Reclamanta invocă în plus un motiv întemeiat pe încălcarea principiilor egalității și nediscriminării.


title: Cauza C-366/05: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 21 iunie 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de Supremo Tribunal Administrativo — Portugalia) — Optimus-Telecomunicações, SA/Fazenda Pública (Impozite indirecte aplicate acumulărilor de capital — Directiva 69/335/CEE, astfel cum a fost modificată prin Directiva 85/303/CEE — Articolul 7 alineatul (1) — Impozit pe aportul de capital — Scutire — Condiții — Situația la 1 iulie 1984 )

text:
               4.8.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 183/6

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 21 iunie 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de Supremo Tribunal Administrativo — Portugalia) — Optimus-Telecomunicações, SA/Fazenda Pública
   (Cauza C-366/05) (1)

   (Impozite indirecte aplicate acumulărilor de capital - Directiva 69/335/CEE, astfel cum a fost modificată prin Directiva 85/303/CEE - Articolul 7 alineatul (1) - Impozit pe aportul de capital - Scutire - Condiții - Situația la 1 iulie 1984)
   (2007/C 183/10)
   Limba de procedură: portugheza
   Instanța de trimitere
   Supremo Tribunal Administrativo
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Optimus-Telecomunicações, SA

      Pârâtă: Fazenda Pública

      Intervenientă: Ministério Público
   Obiectul
   Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare — Supremo Tribunal Administrativo — Interpretarea articolelor 4 alineatul (2), 7 alineatul (1), 8 și 10 din Directiva 69/335/CEE a Consiliului din 17 iulie 1969 privind taxele indirecte aplicate majorării capitalului [a se citi: „privind impozitele indirecte aplicate acumulărilor de capital”] (JO L 249, p. 25), astfel cum a fost modificată prin Directiva 85/303/CEE a Consiliului din 10 iunie 1985 (JO L 156, p. 23) — Impozitarea unei societăți comerciale pe acțiuni cu o taxă de timbru asupra unei operațiuni de majorare de capital social realizată în numerar, deși la 1 iulie 1984 acest tip de operațiune era scutit de la plata acestor taxe
   Dispozitivul

               1)

               În cazul unui stat precum Republica Portugheză, care a aderat la Comunitățile Europene cu efect de la 1 ianuarie 1986, în absența unor prevederi derogatorii în actul de aderare a acestui stat sau într-un alt act comunitar, articolul 7 alineatul (1) din Directiva 69/335/CEE a Consiliului din 17 iulie 1969 privind taxele indirecte aplicate majorării capitalului [a se citi: „privind impozitele indirecte aplicate acumulărilor de capital”], astfel cum a fost modificată prin Directiva 85/303/CEE a Consiliului din 10 iunie 1985, trebuie să fie interpretat în sensul în care scutirea obligatorie prevăzută în acest articol se aplică tuturor tranzacțiilor ce intră în domeniul de aplicare a Directivei 69/335 și care, la 1 iulie 1984, erau scutite, în acest stat, de plata impozitului pe aportul de capital sau care erau supuse acestui impozit cu o cotă mai mică sau egală cu 0,50 %.

               2)

               În cazul unui stat precum Republica Portugheză, care a aderat la Comunitățile Europene cu efect de la 1 ianuarie 1986, articolele 7 alineatul (1) și 10 din Directiva 69/335, astfel cum a fost modificată prin Directiva 85/303, interzic introducerea după 1 ianuarie 1986 a unei taxe de timbru asupra unei operațiuni de majorare a capitalului social care intră în domeniul de aplicare a Directivei 69/335 și care, la 1 iulie 1984, era scutită de plata respectivei taxe în temeiul dreptului național.

      (1)  JO C 330, 24.12.2005.


title: Cauza T-157/06: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 11 septembrie 2008 — Italia/Comisia

text:
               22.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/63

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 11 septembrie 2008 — Italia/Comisia
   (Cauza T-157/06) (1)

   (2008/C 301/113)

      Limba de procedură: italiana

   Președintele Camerei a doua a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 190, 12.8.2006.


title: Cauza T-553/15: Acțiune introdusă la 25 septembrie 2015 – Export Development Bank of Iran/Consiliul

text:
               30.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 398/60

         Acțiune introdusă la 25 septembrie 2015 – Export Development Bank of Iran/Consiliul
   (Cauza T-553/15)
   (2015/C 398/75)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Export Development Bank of Iran (Teheran, Iran) (reprezentant: J.-M. Thouvenin, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului să statueze:

               —

               că prin adoptarea și menținerea în vigoare a măsurii restrictive adoptate de Consiliul Uniunii Europene împotriva EDBI, anulată prin Hotărârea Tribunalului din 6 septembrie 2013 (cauzele T-4/11 și T-5/11), Consiliul Uniunii Europene a angajat răspunderea extracontractuală a Uniunii Europene;

               —

               că, în consecință, Uniunea Europeană este obligată să repare prejudiciul care rezultă din acest fapt pentru reclamantă;

               —

               că prejudiciul material se ridică la suma de 5 6 4 70  860 USD, adică 5 0 5 08  718 euro la cursul de schimb actual, sumă la care trebuie să se adauge dobânzile legale, și la orice altă sumă care ar fi justificată;

               —

               că prejudiciul moral se ridică la suma de 7 4 1 32  366 USD, adică 6 6 20  613euro la cursul de schimb actual, sumă la care trebuie să se adauge dobânzile legale, și la orice altă sumă care ar fi justificată;

               —

               cu titlu subsidiar, că toate sau o parte din sumele reclamate cu titlu de prejudiciu moral să fie considerate ca făcând parte din prejudiciul material și să fie contabilizate cu acest titlu și

               —

               că Consiliul trebuie să fie obligat la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă șase motive, dintre care două se referă la angajarea răspunderii extracontractuale a Uniunii Europene, iar patru se referă la prejudiciul care rezultă din nelegalitatea săvârșită de Consiliul Uniunii Europene.

               —

               în ceea ce privește angajarea răspunderii extracontractuale a Uniunii Europene

                           1.

                           Primul motiv, întemeiat pe o nelegalitate a comportamentului reproșat Consiliului (adoptarea și menținerea în vigoare a înghețării fondurilor reclamantei), constatată în mod corespunzător prin Hotărârea din 6 septembrie 2013, Export Development Bank of Iran/Consiliul, T-4/11 și T-5/11, EU:T:2013:400.

                           2.

                           Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că nelegalitatea săvârșită de Consiliu este o încălcare suficient de gravă a normelor de drept care au ca obiect conferirea de drepturi particularilor.

               —

               În ceea ce privește prejudiciul care rezultă din nelegalitatea săvârșită de Consiliul Uniunii Europene

                           3.

                           Al treilea motiv, întemeiat pe încetarea activităților reclamantei în materie de acreditiv documentar, ca o consecință directă a măsurii nelegale.

                           4.

                           Al patrulea motiv, întemeiat pe beneficiul nerealizat care rezultă din imposibilitatea reclamantei de a-și accesa fondurile înghețate în Uniunea Europeană.

                           5.

                           Al cincilea motiv, întemeiat pe prejudiciul care rezultă din întreruperea transferurilor în monedă străină.

                           6.

                           Al șaselea motiv, întemeiat pe prejudiciul moral.


title: Cauza T-411/11: Ordonanța Tribunalului din 10 martie 2014 – Hemofarm/OAPI – Laboratorios Diafarm (HEMOFARM) ( „Marcă comunitară  — Procedură de opoziție  — Retragerea opoziției  — Nepronunțare asupra fondului” )

text:
               5.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 135/36

         Ordonanța Tribunalului din 10 martie 2014 – Hemofarm/OAPI – Laboratorios Diafarm (HEMOFARM)
   (Cauza T-411/11) (1)

   ((„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Retragerea opoziției - Nepronunțare asupra fondului”))
   2014/C 135/45
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Hemofarm AD farmaceutsko-hemijska industrija Vršac (Vršac, Serbia) (reprezentant: D. Cañadas Arcas, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: J. Crespo Carrillo, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă în faţa Tribunalului: Laboratorios Diafarm, SA (Barberà del Vallès, Spania) (reprezentant: E. Sugrañes Coca, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 17 mai 2011 (cauza R 0298/2010-4) privind o procedură de opoziție între Laboratorios Diafarm, SA și Hemofarm AD farmaceutsko-hemijska industrija Vršac

      Dispozitivul

               1)

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2)

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 311, 22.10.2011.


title: Cauza C-513/07: Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 17 octombrie 2008 — AGC Flat Glass Europe SA, fostă Glaverbel SA/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (Recurs — Marcă comunitară — Regulamentul (CE) nr. 40/94 — Articolul 7 alineatul (3) — Marcă figurativă care reprezintă textura unei suprafețe de sticlă — Refuz de înregistrare — Proba caracterului distinctiv dobândit prin utilizare — Public vizat și teritoriul ce trebuie luat în considerare)

text:
               21.3.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 69/12

         Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 17 octombrie 2008 — AGC Flat Glass Europe SA, fostă Glaverbel SA/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   (Cauza C-513/07) (1)

   (Recurs - Marcă comunitară - Regulamentul (CE) nr. 40/94 - Articolul 7 alineatul (3) - Marcă figurativă care reprezintă textura unei suprafețe de sticlă - Refuz de înregistrare - Proba caracterului distinctiv dobândit prin utilizare - Public vizat și teritoriul ce trebuie luat în considerare)
   (2009/C 69/20)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: AGC Flat Glass Europe SA, fostă Glaverbel SA (reprezentant: T. Koerl, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: O. Mondéjar Ortuño, agent)
   Obiectul
   Recurs formulat împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a doua) din 12 septembrie 2007, Glaverbel/OAPI (T-141/06), prin care Tribunalul a respins acțiunea în anularea Deciziei R 986/2004-4 a Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței interne (OAPI) din 1 martie 2006 de respingere a recursului împotriva deciziei examinatorului prin care se refuză înregistrarea unei mărci figurative care reprezintă textura unei suprafețe de sticlă pentru anumite produse din clasele 19 și 21
   Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă AGC Flat Glass Europe SA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 51, 23.2.2008.


title: Cauza T-528/10: Acțiune introdusă la 15 noiembrie 2010 — Truvo Belgium/OAPI — AOL (TRUVO)

text:
               29.1.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 30/42

         Acțiune introdusă la 15 noiembrie 2010 — Truvo Belgium/OAPI — AOL (TRUVO)
   (Cauza T-528/10)
   ()
   2011/C 30/76
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Truvo Belgium (Antwerpen, Belgia) (reprezentant: O. van Haperen, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: AOL LLC (Dulles, Statele Unite)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 31 august 2010 pronunțate în cauza R 893/2009-2 și

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta

      Marca comunitară vizată: marca verbală „TRUVO”, pentru produse și servicii din clasele 16, 35, 38 și 41 — cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 5632948

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: înregistrarea mărcii comunitare nr. 4756169 pentru marca figurativă „TRUVEO” pentru servicii din clasa 42

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția și respinge cererea de înregistrare a mărcii comunitare pentru întreaga clasă 38

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: reclamanta consideră că decizia atacată încalcă articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului, întrucât camera de recurs a săvârșit o eroare (i) în compararea vizuală și fonetică a semnelor, (ii) în compararea semnelor în măsura în care a refuzat să atribuie un sens oarecare mărcii invocate de partea care a formulat opoziția, (iii) în compararea serviciilor și (iv) în evaluarea publicului relevant.


title: Cauza T-436/14: Acțiune introdusă la 9 iunie 2014 – Neka Novin/Consiliul

text:
               4.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 253/60

         Acțiune introdusă la 9 iunie 2014 – Neka Novin/Consiliul
   (Cauza T-436/14)
   2014/C 253/81
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Neka Novin (Yusef Abad, Iran) (reprezentant: L. Vidal, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei adoptate de Consiliu de a menține sancțiunea aplicată reclamantei, astfel cum este menționată în Notificarea din 15 martie 2014;

               —

               obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe o eroare de drept, întrucât motivul reținut pentru menținerea măsurilor restrictive aplicate reclamantei nu ar fi suficient.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe o eroare vădită de apreciere, întrucât pârâtul ar fi considerat în mod greșit că reclamanta achiziționase material specializat având o aplicare directă în programul nuclear iranian.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe o încălcare a proporționalității și a dreptului de proprietate.


title: Cauza T-713/15: Acțiune introdusă la 30 noiembrie 2015 – Pharm-a-care Laboratories/OAPI – Pharmavite (VITAMELTS)

text:
               1.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/73

         Acțiune introdusă la 30 noiembrie 2015 – Pharm-a-care Laboratories/OAPI – Pharmavite (VITAMELTS)
   (Cauza T-713/15)
   (2016/C 038/99)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Pharm-a-care Laboratories Pty. Ltd (Sydney, Australia) (reprezentant: I. De Freitas, solicitor)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Pharmavite LLC (California, Statele Unite)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Titularul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca comunitară verbală „VITAMELTS”- Marca comunitară nr. 11 403 581

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de declarare a nulității

      Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a OAPI din 10 septembrie 2015 în cauza R 2649/2014-1

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               menținerea în totalitate a deciziei diviziei de anulare, astfel încât cererea de declarare a nulității nr. 8627 C să fie respinsă;

               —

               obligarea OAPI și Pharmavite LLC la plata către reclamantă a cheltuielilor de judecată efectuate în aceste proceduri.

      Motivele invocate

               —

               Camera de recurs a încălcat articolul 52 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009. A săvârșit o eroare de drept prin faptul că a reținut că reclamanta a fost de rea-credință atunci când a formulat cererea de înregistrare a mărcii atacate;

               —

               Decizia Camerei de recurs este întemeiată în parte pe o încălcare a unei cerințe fundamentale de procedură, mai precis omisiunea de a da posibilitatea reclamantei de a răspunde la probele prezentate de persoana care a solicitat declararea nulității.


title: Cauza C-244/11: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 8 noiembrie 2012 — Comisia Europeană/Republica Elenă (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Articolele 43 CE și 56 CE — Regim care condiționează dobândirea unor drepturi de vot reprezentând mai mult de 20 % din capitalul social al anumitor „societăți pe acțiuni strategice” de obținerea unei autorizații prealabile — Mecanism de control a posteriori al anumitor decizii luate de aceste societăți)

text:
               12.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 9/15

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 8 noiembrie 2012 — Comisia Europeană/Republica Elenă
   (Cauza C-244/11) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Articolele 43 CE și 56 CE - Regim care condiționează dobândirea unor drepturi de vot reprezentând mai mult de 20 % din capitalul social al anumitor „societăți pe acțiuni strategice” de obținerea unei autorizații prealabile - Mecanism de control a posteriori al anumitor decizii luate de aceste societăți)
   2013/C 9/22
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: E. Montaguti și G. Zavvos, agenți)

      Pârâtă: Republica Elenă (reprezentanți: P. Mylonopoulos și K. Boskovits, agenți)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Reglementare națională care condiționează dobândirea drepturilor de vot corespunzătoare a 20 % sau mai mult din capitalul social total al societăților de importanță strategică națională de o autorizare preliminară — Încălcarea articolelor 49 TFUE și 63 TFUE

      Dispozitivul

               1.

               Prin stabilirea cerințelor prevăzute la articolul 11 alineatul 1 coroborat cu articolul 11 alineatul 2 și a celor prevăzute la articolul 11 alineatul 3 din Legea 3631/2008 privind crearea unui fond național de coeziune socială, Republica Elenă nu și a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 43 CE privind libertatea de stabilire.

               2.

               Obligă Republica Elenă la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 219, 23.7.2011.


title: Cauza C-117/08: Ordonanța președintelui Curții din 10 iulie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Elenă

text:
               22.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/29

         Ordonanța președintelui Curții din 10 iulie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Elenă
   (Cauza C-117/08) (1)

   (2008/C 301/45)

      Limba de procedură: greaca

   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 116, 9.5.2008.


title: Cauza F-39/07: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 6 mai 2009 — Campos Valls/Consiliul (Funcție publică — Funcționari — Recrutare — Numire — Post de șef de unitate — Respingerea candidaturii reclamantului — Condiții prevăzute de anunțul pentru ocuparea unui post vacant — Eroare vădită de apreciere)

text:
               15.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 193/34

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 6 mai 2009 — Campos Valls/Consiliul
   (Cauza F-39/07) (1)

   (Funcție publică - Funcționari - Recrutare - Numire - Post de șef de unitate - Respingerea candidaturii reclamantului - Condiții prevăzute de anunțul pentru ocuparea unui post vacant - Eroare vădită de apreciere)
   2009/C 193/55
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Manuel Campos Valls (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis și É. Marchal, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Arpio Santacruz și I. Šulce, agenți)

      Obiectul

   Anularea deciziilor prin care AIPN, pe de o parte, a respins candidatura reclamantului pentru postul de șef al unității spaniole din DG A, Direcția III — Traducere și producere de documente — Serviciul lingvistic, prevăzut de Comunicarea către personal CP46/06 și, pe de altă parte, a numit un alt candidat în postul menționat

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 129, 9.6.2007, p. 28.


title: Cauza T-885/16: Acțiune introdusă la 15 decembrie 2016 – Mass Response Service/Comisia

text:
               6.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/54

         Acțiune introdusă la 15 decembrie 2016 – Mass Response Service/Comisia
   (Cauza T-885/16)
   (2017/C 038/70)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Mass Response Service GmbH (Viena, Austria) (reprezentanți: J.-M. Schultze, S. Pautke și C. Ehlenz, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea actelor Comisiei, a cărei unitate de control al concentrărilor din cadrul Direcției Generale Concurență se află la originea Deciziei M.7018, în cadrul punerii în aplicare a celei de a treia condiții („non-MNO-Remedy”), în special poziția sa exprimată în e-mailurile din 24 octombrie 2016 și din 29 octombrie 2016 care, excluzând operatorii de rețea mobilă virtuală (ORMV, mobile virtual network operators), precum reclamanta, limitează non-MNO-Remedy la simplii prestatori de servicii;

               —

               cu titlu subsidiar, anularea Deciziei C(2014) 4443 final în cauza M. 7018;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive care sunt în esență identice sau similare cu cele invocate în cauza T-884/16, Multiconnect/Comisia.


title: Cauza T-242/16: Acțiune introdusă la 17 mai 2016 – Stavytskyi/Consiliul

text:
               25.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 270/50

         Acțiune introdusă la 17 mai 2016 – Stavytskyi/Consiliul
   (Cauza T-242/16)
   (2016/C 270/57)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Edward Stavytskyi (Belgia) (reprezentanți: J. Grayston, solicitor, P. Gjørtler, G. Pandey și D. Rovetta, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei (PESC) 2016/318 a Consiliului din 4 martie 2016 de modificare a Deciziei 2014/119/PESC privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina, precum și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2016/311 al Consiliului din 4 martie 2016 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 208/2014 privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina, în măsura în care prin aceste acte se menține numele reclamantului pe lista persoanelor și entităților care fac obiectul unor măsuri restrictive;

               —

               obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv este întemeiat pe nelegalitatea includerii pe listă, întrucât aceasta a fost modificată pentru a permite includerea pe listă doar pentru simplul fapt ca persoana în cauză face obiectul unor proceduri penale, fără a se prevedea cerința unei confirmări judiciare.

               2.

               Al doilea motiv este întemeiat pe faptul că Consiliul a furnizat o motivare insuficientă și stereotipă, întrucât s-a limitat la a copia textul din legislația privind includerea pe listă.

               3.

               Al treilea motiv este întemeiat pe săvârșirea de către Consiliul a unei erori vădite de apreciere, având în vedere că Consiliul nu dispunea de un temei factual solid pentru includerea pe listă a reclamantului pentru motivul că făcea obiectul unor proceduri penale declanșate de către autoritățile ucrainene pentru deturnarea de fonduri sau active publice.

               4.

               Al patrulea motiv este întemeiat pe faptul că măsurile luate de Consiliu nu constituie, în raport cu reclamantul, măsuri de politică externă, ci mai degrabă măsuri de cooperare internațională în cadrul unei proceduri penale, care, prin urmare, au fost adoptate pe baza unui temei juridic incorect.


title: Cauza T-79/17: Acțiune introdusă la 6 februarie 2016 – Schoonjans/Comisia

text:
               10.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/42

         Acțiune introdusă la 6 februarie 2016 – Schoonjans/Comisia
   (Cauza T-79/17)
   (2017/C 112/58)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Alain Schoonjans (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: S. Orlandi și T. Martin, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:
   Să declare și să hotărască

               —

               anularea deciziei comisiei de evaluare din cadrul concursului din 11 aprilie 2016 prin care a fost respinsă candidatura reclamantului la concursul intern COM/02/AST/16;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata către reclamant a unei sume de 5 000 de euro cu titlu de prejudiciu moral;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul ridică o excepție de nelegalitate a anunțului de concurs bazată pe două motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 82 alineatul (7) din Regimul aplicabil celorlalți agenți (RAA), în măsura în care Comisia a limitat accesul la concursul intern organizat pentru gradul AST 2 numai la agenții contractuali clasați în grupa de funcții III.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 27 primul paragraf din Statutul funcționarilor Uniunii Europene, prin faptul că, în orice caz, această condiție de admisibilitate nu este justificată de interesul serviciului sau de natura posturilor care urmează să fie ocupate.


title: Cauza C-151/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal Superior de Justicia de Cataluña (Spania) la 14 aprilie 2008 — N. N. Renta, S. A./Generalidad de Cataluña

text:
               21.6.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 158/12

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal Superior de Justicia de Cataluña (Spania) la 14 aprilie 2008 — N. N. Renta, S. A./Generalidad de Cataluña
   (Cauza C-151/08)
   (2008/C 158/17)
   Limba de procedură: spaniola
   Instanța de trimitere
   Tribunal Superior de Justicia de Cataluña
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: N. N. Renta, S. A.

      Pârâtă: Generalidad de Cataluña
   Întrebarea preliminară
   Se încalcă articolul 33 din A șasea directivă 77/388/CEE (1) a Consiliului din 17 mai 1977 prin păstrarea cotei progresive sau proporționale a Impuesto sobre Actos Juridicos Documentados (taxa pe actele juridice încheiate în formă autentică) în cazul în care aceasta este percepută pe contractul de vânzare-cumpărare încheiat de către un întreprinzător care desfășoară activități de vânzare și cumpărare de imobile sau de achiziționare de imobile în vederea reamenajării sau închirierii acestora, în condițiile în care operațiunea impozabilă, baza de impunere și subiectul pasiv sunt aceleași cu cele ale taxei pe valoarea adăugată, aplicabilă pe aceeași operațiune de vânzare-cumpărare?

      (1)  Privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun de taxă pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1).


title: Cauza T-620/16: Acțiune introdusă la 30 august 2016 – The Logistical Approach/EUIPO – Idea Groupe (Idealogistic)

text:
               31.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 402/51

         Acțiune introdusă la 30 august 2016 – The Logistical Approach/EUIPO – Idea Groupe (Idealogistic)
   (Cauza T-620/16)
   (2016/C 402/60)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: franceza

      Părțile

      Reclamantă: The Logistical Approach BV (Uden, Țările de Jos) (reprezentant: R. Milchior, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Idea Groupe (Montoir de Bretagne, Franța)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă care cuprinde elementul verbal „Idealogistic” – cererea de înregistrare nr. 12 318 234

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 20 iunie 2016 în cauza R 1435/2015-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Cu titlu principal, anularea deciziei atacate;

               —

               cu titlu subsidiar, reformarea deciziei atacate prin aceea că în mod eronat a confirmat decizia diviziei de opoziţie, respingând înregistrarea mărcii 012318234 pentru serviciile „consiliere în domeniul logisticii, precum alegerea de itinerarii, stabilirea de antrepozite şi alegerea mijloacelor de transport”;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 76 din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-345/05 R III: Ordonanța președintelui Tribunalului de Primă Instanță din 22 noiembrie 2007 — V/Parlamentul European ( Măsuri provizorii — Ridicarea imunității unui membru al Parlamentului European — Cerere de suspendare a executării — Lipsa fumus boni juris )

text:
               9.2.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 37/22

         Ordonanța președintelui Tribunalului de Primă Instanță din 22 noiembrie 2007 — V/Parlamentul European
   (Cauza T-345/05 R III)
   („Măsuri provizorii - Ridicarea imunității unui membru al Parlamentului European - Cerere de suspendare a executării - Lipsa fumus boni juris’)
   (2008/C 37/33)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamant: V (reprezentanți: J. Lofthouse, C. Hayes, barristers, și M. Monan, solicitor)

      Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: H. Krück, D. Moore și M. Windisch, agenți)
   Obiectul
   Cerere având ca obiect reexaminarea primei și a celei de a doua cereri de măsuri provizorii respinse prin ordonanțele președintelui Tribunalului din 16 martie și din 27 iunie 2007, V/Parlamentul European, T-345/05 R și, respectiv, T-345/05 R II, nepublicate în Repertoriu.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza T-241/10: Acțiune introdusă la 24 mai 2010 — Polonia/Comisia

text:
               31.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/47

         Acțiune introdusă la 24 mai 2010 — Polonia/Comisia
   (Cauza T-241/10)
   ()
   2010/C 209/71
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamantă: Republica Polonă (reprezentant: M. Szpunar, agent)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei 2010/152/UE a Comisiei din 11 martie 2010 [notificată cu numărul C(2010) 1317] de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul secțiunii Garantare a Fondului european de orientare și garantare agricolă (FEOGA), în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și în cadrul Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) (1), în măsura în care sunt excluse de la finanțarea comunitară sumele de 279 794 442,15 PLN și de 25 583 996,81 euro cheltuite de agenția de plăți acreditată de Republica Polonă;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Decizia atacată prevede o corecție financiară ca urmare a pretinselor nereguli existente în cadrul sistemului de identificare și de control al parcelelor agricole în anii 2005 și 2006, constând în vectorizarea incompletă a sistemului de identificare a parcelelor, acceptarea la plată a unor terenuri neeligibile, numărul prea mic de controale la fața locului efectuate în regiuni cu rate mari de eroare (Województwo opolskie) și aplicarea eronată a dispozițiilor privind nerespectarea intenționată.
   Reclamanta contestă existența neregulilor care îi sunt imputate și invocă împotriva deciziei atacate următoarele motive.
   În primul rând, potrivit reclamantei, Comisia ar fi încălcat articolul 7 alineatul (4) primul paragraf din Regulamentul (CE) nr. 1258/1999 (2) și articolul 31 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1290/2005 (3), precum și orientările prevăzute în documentul nr. VI/5330/97, întrucât a aplicat corecția financiară pe baza unor constatări inexacte din punctul de vedere al situației de fapt și pe baza unei interpretări juridice greșite, în pofida faptului că autoritățile poloneze au cheltuit sumele în cauză în conformitate cu dreptul Uniunii.
   Reclamanta afirmă că nu a avut loc niciuna dintre neregulile care au motivat corecția financiară, iar cheltuielile care au fost excluse de la finanțarea Uniunii Europene în temeiul deciziei atacate au fost efectuate în conformitate cu dreptul Uniunii Europene.
   Reclamanta susține că sistemul de identificare a parcelelor agricole aplicat în Polonia în anii 2005 și 2006 era conform pe deplin cerințelor articolului 20 din Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 (4) al Consiliului și ale articolului 6 din Regulamentul (CE) nr. 796/2004 (5), depășind în mod semnificativ aceste cerințe în ceea ce privește numeroase aspecte și asigurând o protecție strictă a intereselor financiare ale Uniunii Europene.
   Republica Polonă afirmă de asemenea că, prin faptul că au prevăzut pentru situațiile în litigiu necesitatea pronunțării unei decizii judecătorești și respectarea principiului prezumției de nevinovăție, procedurile naționale aplicate în anii 2005 și 2006 permiteau să se stabilească în mod eficient și obiectiv dacă solicitantul a acționat în mod intenționat sau neintenționat atunci când a declarat o suprafață mai mare a parcelelor care au făcut obiectul unei cereri de plată.
   În plus, reclamanta arată că acceptarea la plată a parcelelor era conformă cu condițiile de eligibilitate, dat fiind că, potrivit actului de aderare, menținerea parcelelor în bune condiții agricole (BCA) reprezenta o condiție de eligibilitate la data de 30 iunie 2003, în timp ce menținerea parcelelor în bune condiții agricole și de mediu (BCAM) la data controlului nu reprezintă o condiție de eligibilitate a acestor parcele, ci o condiție privind reducerea cuantumului plăților.
   Reclamanta consideră de asemenea că numărul controalelor la fața locului realizate în anul 2005 în Województwo opolskie era conform cu exigențele prevăzute la articolul 26 din Regulamentul (CE) nr. 796/2004 al Comisiei.
   În al doilea rând, potrivit reclamantei, Comisia a încălcat articolul 7 alineatul (4) al patrulea paragraf din Regulamentul (CE) nr. 1258/1999 și articolul 31 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1290/2005, precum și orientările prevăzute în documentul nr. VI/5330/97 și principiul proporționalității, întrucât a aplicat o corecție forfetară cu totul excesivă în raport cu riscul unei eventuale pierderi financiare pentru bugetul Uniunii Europene.
   Potrivit reclamantei, chiar dacă ar exista anumite neajunsuri în cadrul sistemului de control și al sistemului de sancțiuni instituite de autoritățile poloneze, quod non, acestea ar fi minime, astfel încât riscul unor eventuale pierderi pentru bugetul Uniunii Europene ar fi mult inferior cuantumului corecției financiare prevăzute de Comisie în cadrul deciziei atacate. Reclamanta se referă în special la cuantumul corecției aplicate de Comisie pentru motivul nefinalizării vectorizării sistemului de identificare a parcelelor agricole și pentru cel al numărului pretins insuficient de controale la fața locului efectuate în Województwo opolskie în anul 2005.

      (1)  JO L 63, p. 7.

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 1258/1999 al Consiliului din 17 mai 1999 privind finanțarea politicii agricole comune (JO L 160, p. 103).

      (3)  Regulamentul (CE) nr. 1290/2005 al Consiliului din 21 iunie 2005 privind finanțarea politicii agricole comune (JO L 209, p. 1, Ediție specială, 14/vol. 1, p. 193).

      (4)  Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 al Consiliului din 29 septembrie 2003 de stabilire a normelor comune pentru schemele de sprijin direct în cadrul politicii agricole comune și de stabilire a anumitor scheme de sprijin pentru agricultori și de modificare a Regulamentelor (CEE) nr. 2019/93, (CE) nr. 1452/2001, (CE) nr. 1453/2001, (CE) nr. 1454/2001, (CE) nr. 1868/94, (CE) nr. 1251/1999, (CE) nr. 1254/1999, (CE) nr. 1673/2000, (CEE) nr. 2358/71 și (CE) nr. 2529/2001 (JO L 270, p. 1, Ediție specială, 03/vol. 49, p. 177).

      (5)  Regulamentul (CE) nr. 796/2004 al Comisiei din 21 aprilie 2004 de stabilire a normelor de aplicare a eco-condiționării, a modulării și a sistemului integrat de gestionare și control, prevăzute de Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 al Consiliului din 29 septembrie 2003 de stabilire a normelor comune pentru schemele de sprijin direct în cadrul politicii agricole comune și de stabilire a anumitor scheme de sprijin pentru agricultori (JO L 141, p. 18, Ediție specială, 03/vol. 56, p. 210).


title: Cauze conexate C-537/12 și C-116/13: Ordonanța Curții (Camera întâi) din 14 noiembrie 2013 (cereri de decizie preliminară formulate de Juzgado de Primera Instancia e Instrucción n °1 de Catarroja, Juzgado de Primera Instancia n °17 de Palma de Mallorca – Spania) – Banco Popular Español SA/Maria Teodolinda Rivas Quichimbo, Wilmar Edgar Cun Pérez (C-537/12), și Banco de Valencia SA/Joaquín Valldeperas Tortosa, María Ángeles Miret Jaume (C-116/13) (Directiva 93/13/CEE — Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții — Contracte încheiate cu consumatorii — Contract de împrumut ipotecar — Procedură de executare ipotecară — Competențele instanței naționale de executare — Clauze abuzive — Criterii de apreciere)

text:
               7.4.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 102/3

         Ordonanța Curții (Camera întâi) din 14 noiembrie 2013 (cereri de decizie preliminară formulate de Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 1 de Catarroja, Juzgado de Primera Instancia no 17 de Palma de Mallorca – Spania) – Banco Popular Español SA/Maria Teodolinda Rivas Quichimbo, Wilmar Edgar Cun Pérez (C-537/12), și Banco de Valencia SA/Joaquín Valldeperas Tortosa, María Ángeles Miret Jaume (C-116/13)
   (Cauze conexate C-537/12 și C-116/13) (1)

   ((Directiva 93/13/CEE - Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții - Contracte încheiate cu consumatorii - Contract de împrumut ipotecar - Procedură de executare ipotecară - Competențele instanței naționale de executare - Clauze abuzive - Criterii de apreciere))
   2014/C 102/04
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 1 de Catarroja, Juzgado de Primera Instancia no 17 de Palma de Mallorca

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: Banco Popular Español SA (C-537/12), Banco de Valencia SA Jaume (C-116/13)

      Pârâți: Maria Teodolinda Rivas Quichimbo, Wilmar Edgar Cun Pérez (C-537/12), Joaquín Valldeperas Tortosa, María Ángeles Miret Jaume (C-116/13)

      Obiectul

   (C-537/12)
   Cerere de decizie preliminară – Juzgado de Primera Instancia e Instrucción – Interpretarea Directivei 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii (JO L 95, p. 29, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 273) – Protecția consumatorilor în materia creditului ipotecar impobiliar – Motiv de contestație, invocat într-o procedură de executare, întemeiat pe caracterul abuziv al unei clauze din contractul de credit – Legislație națională de procedură civilă aplicabilă procedurii de executare prin care se exclude un asemenea motiv de contestație – Lipsa posibilității instanței naționale de a aprecia caracterul abuziv al unei asemenea clauze
   (C-116/13)
   Cerere de decizie preliminară – Juzgado de Primera Instancia de Palma de Mallorca – Interpretarea articolului 3 alineatele (1) și (3), a articolului 7, precum și a punctului 1 literele (e) și (g) și a punctului 2 litera (a) din anexa la Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii (JO L 95, p. 29, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 273) – Protecția consumatorilor în materie de împrumut imobiliar – Legislație națională de procedură civilă aplicabilă procedurii de executare ipotecară – Competențele instanței naționale

      Dispozitivul

               1)

               Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii trebuie interpretată în sensul că se opune unei reglementări a unui stat membru, precum cea în discuție în litigiul principal, care nu permite instanței de executare, în cadrul unei proceduri de executare ipotecară, nici să aprecieze, din oficiu sau la cererea consumatorului, caracterul abuziv al unei clauze care este cuprinsă în contractul din care rezultă datoria solicitată și pe care se întemeiază titlul executoriu, și nici să adopte măsuri provizorii, printre care în special suspendarea executării, atunci când adoptarea acestor măsuri este necesară pentru garantarea deplinei eficacități a deciziei finale a instanței sesizate cu procedura pe fond corespunzătoare, competentă să verifice caracterul abuziv al acestei clauze.

               2)

               Articolul 3 alineatele (1) și (3) din Directiva 93/13, precum și punctul 1 literele (e) și (g) și punctul 2 litera (a) din anexa la aceasta trebuie interpretate în sensul că, pentru a aprecia caracterul abuziv al unei clauze de exigibilitate anticipată a unui credit ipotecar, precum cea în discuție în litigiul principal, prezintă printre altele o importanță esențială:

                           —

                           problema dacă posibilitatea vânzătorului sau a furnizorului de a rezilia unilateral contractul depinde de neexecutarea de către consumator a unei obligații care prezintă un caracter esențial în cadrul raportului contractual în cauză;

                           —

                           problema dacă această posibilitate este prevăzută pentru situațiile în care o asemenea neexecutare prezintă un caracter suficient de grav în raport cu durata și cu suma împrumutului;

                           —

                           problema dacă posibilitatea respectivă derogă de la normele aplicabile în lipsa unui acord între părți, în așa fel încât să facă mai dificile pentru consumator, având în vedere mijloacele procedurale de care dispune, accesul la justiție și exercitarea dreptului la apărare, și

                           —

                           problema dacă dreptul național prevede mijloace adecvate și eficiente care să permită consumatorului căruia i s-a opus o asemenea clauză să remedieze efectele rezilierii unilaterale a contractului de împrumut.

         Revine instanței de trimitere sarcina de a efectua această apreciere, în funcție de toate împrejurările proprii litigiului cu care este sesizată.

      (1)  JO C 38, 9.2.2013.

      JO C 171, 15.6.2013.


title: Cauza C-294/05: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 15 decembrie 2009 — Comisia Europeană/Regatul Suediei (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Import de echipamente militare și de produse cu dublă utilizare civilă și militară cu scutire de taxe vamale)

text:
               27.2.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 51/3

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 15 decembrie 2009 — Comisia Europeană/Regatul Suediei
   (Cauza C-294/05) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Import de echipamente militare și de produse cu dublă utilizare civilă și militară cu scutire de taxe vamale)
   2010/C 51/03
   Limba de procedură: suedeza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Ström van Lier, P. Dejmek și G. Wilms, agenți)

      Pârât: Regatul Suediei (reprezentanți: A. Kruse și A. Falk, agenți)

      Interveniente în susținerea pârâtului: Republica Federală Germania (reprezentant: M. Lumma, agent), Republica Finlanda (reprezentant: J. Heliskoski, agent), Regatul Danemarcei (reprezentant: J. Molde, agent)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolelor 2 și 9-11 din Regulamentul (CEE, Euratom) nr. 1552/89 al Consiliului din 29 mai 1989 de punere în aplicare a Deciziei 88/376/CEE, Euratom privind resursele proprii ale Comunităților (JO L 155, p. 1) și, pentru perioada ulterioară datei de 31 mai 2000, din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1150/2000 al Consiliului din 22 mai 2000 privind punerea în aplicare a Deciziei 94/728/CE, Euratom referitoare la sistemul resurselor proprii ale Comunităților (JO L 130, p. 1, Ediție specială, 01/vol. 2, p. 184) — Import de material de război și de produse cu dublă utilizare militară și civilă cu scutire de taxe vamale

      Dispozitivul

               1.

               Prin faptul că a omis să constate și să procedeze la plata către Comisia Comunităților Europene a resurselor proprii nepercepute în perioada cuprinsă între 1 ianuarie 1998 și 31 decembrie 2002, în cadrul importului de material de război și de produse cu utilizare civilă și militară, precum și prin faptul că a omis să plătească dobânzile de întârziere legate de neplata resurselor proprii menționate către Comisia Comunităților Europene, Regatul Suediei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 2 și 9-11 din Regulamentul (CEE, Euratom) nr. 1552/1989 al Consiliului din 29 mai 1989 de punere în aplicare a Deciziei 88/376/CEE, Euratom privind resursele proprii ale Comunităților, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (Euratom, CE) nr. 1355/1996 al Consiliului din 8 iulie 1996, până la 31 mai 2000, și, respectiv, începând de la această dată, al acelorași articole din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1150/2000 al Consiliului din 22 mai 2000 privind punerea în aplicare a Deciziei 94/728/CE, Euratom referitoare la sistemul resurselor proprii ale Comunităților.

               2.

               Obligă Regatul Suediei la plata cheltuielilor de judecată.

               3.

               Republica Federală Germania, Republica Finlanda și Regatul Danemarcei suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 217, 3.9.2005.