title: Cauza C-620/18: Acțiune introdusă la 2 octombrie 2018 – Ungaria/Parlamentul European, Consiliul Uniunii Europene

text:
               26.11.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 427/31

      Acțiune introdusă la 2 octombrie 2018 – Ungaria/Parlamentul European, Consiliul Uniunii Europene
      (Cauza C-620/18)
      (2018/C 427/40)
      Limba de procedură: maghiara

         Părțile

         Reclamantă: Republica Ungară (reprezentanți: M. Z. Fehér, M. M. Tátrai și G. Tornyai, agenți)

         Pârâți: Parlamentul European, Consiliul Uniunii Europene

         Concluziile reclamantei

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Directivei (UE) 2018/957 a Parlamentului European și a Consiliului din 28 iunie 2018 de modificare a Directivei 96/71/CE privind detașarea lucrătorilor în cadrul prestării de servicii (1), cu titlu subsidiar

                  —

                  anularea dispoziției articolului 1 punctul 2 litera (a) din Directiva (UE) 2018/957 a Parlamentului European și a Consiliului, care stabilește textul noului articol 3 alineatul (1) litera (c) și al treilea paragraf din Directiva 96/71/CE;

                  —

                  anularea dispoziției articolului 1 punctul 2 litera (a) din Directiva (UE) 2018/957 a Parlamentului European și a Consiliului, care stabilește textul articolului 3 alineatul (1a) din Directiva 96/71/CE;

                  —

                  anularea articolului 1 punctul 2 litera (c) din Directiva (UE) 2018/957 a Parlamentului European și a Consiliului;

                  —

                  anularea articolului 3 alineatul (3) din Directiva (UE) 2018/957 a Parlamentului European și a Consiliului, și

                  —

                  obligarea Parlamentului European și a Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Guvernul maghiar invocă cinci motive în susținerea acțiunii sale:

                  1.

                  În acțiunea formulată, guvernul maghiar susține, în primul rând, că directiva atacată nu a fost adoptată în temeiul juridic adecvat, întrucât, prin obiectul și prin conținutul său, această directivă vizează exclusiv sau în orice caz în principal un obiectiv de protecție a lucrătorilor – spre deosebire de autorizația legislativă prevăzută la articolul 53 alineatul (1) și la articolul 62 TFUE privind libertatea de a presta servicii – și că legiuitorul Uniunii ar fi trebuit, în scopul adoptării respectivei directive, să rețină articolul 153 TFUE ca temei juridic sau cel puțin ca temei juridic principal (primul motiv).

                  2.

                  În al doilea rând, potrivit guvernului maghiar, directiva atacată este contrară articolului 153 alineatul (5) TFUE, deoarece acesta exclude competența legiuitorului Uniunii în ceea ce privește reglementarea remunerării muncii salariate, în timp ce legiuitorul Uniunii, prin impunerea unei remunerații în conformitate cu legislația și/sau cu practicile în vigoare în statul membru pe teritoriul căruia este detașat lucrătorul, a adoptat o normă care se referă, în esență, la remunerarea muncii salariate. Legiuitorul Uniunii a reținut temeiurile juridice cuprinse în directiva atacată, deoarece, în absența competenței Uniunii, nu vedea o altă posibilitate de a legifera în materia remunerării, care constituie un element central al directivei atacate, săvârșind astfel un abuz de putere (al doilea motiv).

                  3.

                  În al treilea rând, potrivit guvernului maghiar, directiva atacată este contrară articolului 56 TFUE privind libera prestare a serviciilor, întrucât introduce, pentru întreprinderile stabilite într-un stat membru care detașează lucrători pe teritoriul unui alt stat membru în cadrul prestării de servicii obligații și restricții care sunt discriminatorii și care nu sunt nici necesare, nici proporționale în raport cu obiectivul urmărit. În plus, dispoziția acestei directive privind transporturile încalcă articolul 58 alineatul (1) din TFUE (al treilea motiv).

                  4.

                  În al patrulea rând, potrivit guvernului maghiar, directiva în litigiu este contrară articolului 56 TFUE privind libera prestare a serviciilor, întrucât exclude, din domeniul său de aplicare, implementarea efectivă a liberei prestări a serviciilor având în vedere exercitarea dreptului la grevă sau de a întreprinde alte acțiuni aferente raporturilor de muncă în statele membre, precum și dreptul de a negocia, de a încheia și de a implementa acorduri colective sau de a desfășura acțiuni colective (al patrulea motiv).

                  5.

                  În al cincilea rând, directiva atacată este contrară Regulamentului (CE) nr. 593/2008 privind legea aplicabilă obligațiilor contractuale (2), precum și principiilor securității juridice și clarității normative, întrucât modifică aplicarea Regulamentului nr. 593/2008 fără a modifica formularea acestuia și, prin urmare, generând astfel o incertitudine juridică considerabilă privind aplicarea corectă a regulamentului. Ca urmare a caracterul nedeterminat al noțiunii de remunerație care figurează în directiva atacată și ca urmare a incertitudinilor legate de interpretarea se încalcă principiul clarității normative și, în consecință, principiul securității juridice (al cincilea motiv).

         (1)  JO 2018, L 173, p. 16.

         (2)  JO 2008, L 177, p. 6.


title: Cauza C-522/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Najwyższy (Polonia) la 9 august 2018 – DŚ/Zakład Ubezpieczeń Społecznych Oddział w Jaśle

text:
               26.11.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 427/8

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Najwyższy (Polonia) la 9 august 2018 – DŚ/Zakład Ubezpieczeń Społecznych Oddział w Jaśle
      (Cauza C-522/18)
      (2018/C 427/12)
      Limba de procedură: polona

         Instanța de trimitere

      Sąd Najwyższy

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: DŚ

         Pârât: Zakład Ubezpieczeń Społecznych Oddział w Jaśle

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Dispozițiile combinate ale articolului 19 alineatul (1) a doua teză TUE, ale articolului 4 alineatul (3) a treia teză TUE și ale articolului 2 TUE, precum și ale articolului 267 al treilea paragraf TFUE și ale articolului 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene trebuie interpretate în sensul că principiul inamovibilității judecătorilor, care face parte din principiile protecției jurisdicționale efective și statului de drept, nu este respectat atunci când legiuitorul național reduce vârsta de pensionare a judecătorilor instanței de ultim grad de jurisdicție a unui stat membru (de la 70 la 65 de ani, de exemplu), iar noua vârstă inferioară de pensionare se aplică judecătorilor în activitate, fără a lăsa la aprecierea exclusivă a judecătorului respectiv decizia de a beneficia de vârsta inferioară de pensionare?

                  2)

                  Dispozițiile combinate ale articolului 19 alineatul (1) a doua teză TUE, ale articolului 4 alineatul (3) a treia teză TUE și ale articolului 2 TUE, precum și ale articolului 267 al treilea paragraf TFUE și ale articolului 47 din cartă trebuie interpretate în sensul că principiul statului de drept și gradul de independență necesar garantării unei protecții jurisdicționale efective în cauzele care implică dreptul Uniunii nu sunt respectate atunci când, cu încălcarea principiului inamovibilității judecătorilor, legiuitorul național reduce de la 70 la 65 de ani vârsta normală până la care un judecător al instanței de ultim grad de jurisdicție a unui stat membru poate ocupa un post de judecător, subordonând posibilitatea menținerii sale într-un astfel de post consimțământului discreționar al unui organ al puterii executive?

                  3)

                  Dispozițiile combinate ale articolului 2 și ale articolului 6 alineatul (1) din Directiva 2000/78/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă (1) trebuie interpretate în sensul că constituie o discriminare pe motive de vârstă reducerea vârstei de pensionare a judecătorilor instanței de ultim grad de jurisdicție a unui stat membru și subordonarea posibilității de menținere în funcție a unui judecător în exercițiu al acestei instanțe care a împlinit noua vârstă inferioară de pensionare consimțământului unui organ al puterii executive?

                  4)

                  Dispozițiile combinate ale articolelor 2, 9 și 11 din Directiva 2000/78, precum și ale articolelor 21 și 47 din cartă trebuie interpretate în sensul că în prezența unei discriminări pe motive de vârstă exercitate împotriva judecătorilor instanței de ultim grad de jurisdicție a unui stat membru ca urmare a reducerii vârstei lor de pensionare de la 70 de ani anterior la 65 de ani, această instanță, atunci când se pronunță cu privire la orice cauză într-un complet de judecată în compunerea căruia intră un judecător vizat de consecințele acestor norme naționale discriminatorii și care nu și-a exprimat dorința de a profita de noua vârstă de pensionare, este ținută, pentru a se pronunța cu privire la chestiunea prealabilă referitoare la completul de judecată, să refuze aplicarea dispozițiilor naționale contrare Directivei 2000/78 și articolului 21 din cartă și să continue judecarea cauzei cu participarea acestui judecător, atunci când acest demers este singura modalitate eficace de a asigura protecția jurisdicțională efectivă a drepturilor pe care ordinea juridică a Uniunii le conferă judecătorului?

                  5)

                  Dispozițiile combinate ale articolului 19 alineatul (1) a doua teză TUE, ale articolului 4 alineatul (3) a treia teză TUE și ale articolului 2 TUE, precum și ale articolului 267 TFUE și ale articolului 47 din cartă trebuie interpretate în sensul că statul de drept trebuie considerat o valoare fundamentală a Uniunii Europene într-o asemenea măsură încât, în caz de îndoială cu privire la conformitatea cu această valoare și cu principiul corelativ al protecției jurisdicționale efective – în ceea ce privește independența instanțelor și a judecătorilor acestora în activitate – a unor dispoziții naționale prin care este redusă vârsta de pensionare a judecătorilor potrivit modalităților descrise în primele două întrebări, instanța națională trebuie să dispună de puterea de a suspenda din oficiu aplicarea dispozițiilor naționale care pun în discuție principiul inamovibilității judecătorilor în privința tuturor judecătorilor care intră în sfera de aplicare a acestor dispoziții?

         (1)  JO 2000, L 303, p. 16, Ediție specială, 05/vol. 6, p. 7.


title: Cauza T-374/17: Hotărârea Tribunalului din 10 octombrie 2018 – Cuervo y Sobrinos 1882/EUIPO – A. Salgado Nespereira (Cuervo y Sobrinos LA HABANA 1882) („Marcă a Uniunii Europene — Procedură de declarare a nulității — Marca Uniunii Europene figurativă Cuervo y Sobrinos LA HABANA 1882 — Mărci naționale verbale anterioare CUERVO Y SOBRINO — Motiv relativ de refuz — Similitudine a produselor — Similitudine a semnelor — Articolul 53 alineatul (1) litera (a) și articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenite articolul 60 alineatul (1) litera (a) și articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001] — Rea-credință — Articolul 52 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 59 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul 2017/1001]”)

text:
               26.11.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 427/55

      Hotărârea Tribunalului din 10 octombrie 2018 – Cuervo y Sobrinos 1882/EUIPO – A. Salgado Nespereira (Cuervo y Sobrinos LA HABANA 1882)
      (Cauza T-374/17) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulității - Marca Uniunii Europene figurativă Cuervo y Sobrinos LA HABANA 1882 - Mărci naționale verbale anterioare CUERVO Y SOBRINO - Motiv relativ de refuz - Similitudine a produselor - Similitudine a semnelor - Articolul 53 alineatul (1) litera (a) și articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenite articolul 60 alineatul (1) litera (a) și articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001] - Rea-credință - Articolul 52 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 59 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul 2017/1001]”)
      (2018/C 427/71)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Reclamantă: Cuervo y Sobrinos 1882, SL (Madrid, Spania) (reprezentanți: inițial S. Ferrandis González și V. Balaguer Fuentes, ulterior S. Ferrandis González avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) (reprezentanți: A. Crawcour și D. Hanf, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: A. Salgado Nespereira, SA (Ourense, Spania) (reprezentant: J. L. Rivas Zurdo, avocat)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 29 martie 2017 (cauza R 1141/2016-4), referitoare la o procedură de nulitate între A. Salgado Nespereira și Cuervo y Sobrinos 1882

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Respinge acțiunea incidentă.

                  3)

                  Cuervo y Sobrinos 1882, SL suportă propriile cheltuieli de judecată și jumătate din cheltuielile de judecată efectuate de EUIPO.

                  4)

                  A. Salgado Nespereira, SA suportă propriile cheltuieli de judecată și jumătate din cheltuielile de judecată efectuate de EUIPO.

         (1)  JO C 256, 7.8.2017.


title: Cauza C-628/18: Acțiune introdusă la 5 octombrie 2018 – Comisia Europeană/Republica Slovenia

text:
               26.11.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 427/32

      Acțiune introdusă la 5 octombrie 2018 – Comisia Europeană/Republica Slovenia
      (Cauza C-628/18)
      (2018/C 427/41)
      Limba de procedură: slovenă

         Părțile

         Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: T. Scharf, G. von Rintelen, B. Rous Demiri)

         Pârâtă: Republica Slovenia

         Concluziile reclamantei

      Comisia solicită Curții:

                  —

                  constatarea faptului că, prin neadoptarea (tuturor) actelor cu putere de lege și actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2014/65/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 mai 2014 privind piețele instrumentelor financiare și de modificare a Directivei 2002/92/CE și a Directivei 2011/61/UE, precum și Directivei (UE) 2016/1034 a Parlamentului European și a Consiliului din 23 iunie 2016 de modificare a Directivei 2014/65/UE privind piețele instrumentelor financiare sau prin neinformarea Comisiei cu privire la aceste măsuri, Republica Slovenia nu și-a îndeplinit obligațiile în temeiul articolului 93 din Directiva 2014/65/UE, astfel cum a fost modificat prin articolul 1 din Directiva (UE) 2016/1034,

                  —

                  obligarea Republicii Slovenia în temeiul articolului 260 alineatul (3) TFUE la plata unei penalități cu titlu cominatoriu zilnice de 7 224 de euro începând cu ziua pronunțării hotărârii în această cauză, întrucât aceasta nu și-a îndeplinit obligația de a notifica măsurile de transpunere a Directivelor 2014/65/UE și 2016/1034/UE,

                  —

                  obligarea Republicii Slovenia în temeiul articolului 260 alineatul (3) TFUE la plata unui cuantum forfetar zilnic de 1 978 de euro, înmulțit cu numărul de zile de durată a încălcării până la concurența unui cuantum minim de 496 000 de euro,

                  —

                  obligarea Republicii Slovenia la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În temeiul articolului 93 din Directiva 2014/65/UE, astfel cum a fost modificat prin articolul 1 din Directiva 2016/1034/UE, statele membre trebuiau să adopte și să publice până la 3 iulie 2017 măsurile necesare pentru a se conforma acestei directive și să informeze imediat Comisia. În măsura în care Republica Slovenia, la expirarea acestui termen, nu a informat Comisia cu privire la măsurile de transpunere a directivelor menționate, aceasta din urmă a decis să sesizeze Curtea.
      Prin acțiunea sa, Comisia propune Curții să oblige Republica Slovenia la plata unui cuantum forfetar și a unei penalități cu titlu cominatoriu zilnice.
      Termenul pentru transpunerea directivei a expirat la 3 iulie 2017.


title: Cauza T-435/17: Hotărârea Tribunalului din 25 septembrie 2018 – Grendene/EUIPO – Hipanema (HIPANEMA) („Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană — Marca figurativă HIPANEMA — Mărcile Uniunii Europene și naționale figurative anterioare Ipanema și iPANEMA — Motiv relativ de refuz — Lipsa similitudinii produselor — Complementaritate estetică — Lipsa riscului de confuzie — Articolul 8 alienatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”)

text:
               26.11.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 427/56

      Hotărârea Tribunalului din 25 septembrie 2018 – Grendene/EUIPO – Hipanema (HIPANEMA)
      (Cauza T-435/17) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană - Marca figurativă HIPANEMA - Mărcile Uniunii Europene și naționale figurative anterioare Ipanema și iPANEMA - Motiv relativ de refuz - Lipsa similitudinii produselor - Complementaritate estetică - Lipsa riscului de confuzie - Articolul 8 alienatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”)
      (2018/C 427/72)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Grendene, SA (Sobral, Brazilia) (reprezentant: J. L. de Castro Hermida, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) (reprezentant: V. Ruzek, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Hipanema (Paris, Franța) (reprezentant: M. Witukiewicz Sebban, avocat)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 20 ianuarie 2017 (cauza R 629/2016-2) privind o procedură de opoziție între Grendene și Hipanema.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Grendene, SA la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 283, 28.8.2017.


title: Cauza T-591/18: Acțiune introdusă la 2 octombrie 2018 – ZD/Parlamentul

text:
               26.11.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 427/97

      Acțiune introdusă la 2 octombrie 2018 – ZD/Parlamentul
      (Cauza T-591/18)
      (2018/C 427/128)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: ZD (reprezentant: S. Pappas, avocat)

         Pârât: Parlamentul European

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei de a o suspenda din funcții;

                  —

                  obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe încălcarea dreptului la apărare și a principiului bunei administrări, întrucât administrația nu a ascultat-o anterior adoptării deciziei, deși o audiere ar fi fost posibilă fără a aduce atingere nici interesului anchetei, nici al serviciului.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea obligației de motivare, întrucât imputarea unei abateri grave pe care se întemeiază decizia contestată este laconică, vagă și nu este nici justificată, nici susținută de elemente de precise care să evidențieze existența unor suspiciuni suficiente care ar putea conduce la concluzia că reclamanta nu și-ar fi îndeplinit obligațiile statutare.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului proporționalității prin faptul că administrația ar fi putut să adopte măsuri mai puțin severe asigurând în același timp satisfacerea nevoilor anchetei.

                  4.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea obligației de diligență întrucât, pe de o parte, administrația nu a evaluat comparativ interesele reclamantei și cele ale serviciului și în special faptul că reclamanta lucrează de aproape 15 ani pentru Parlament, are relații excelente cu superiorii săi ierarhici și are rapoarte de evaluare foarte bune, și, pe de altă parte, întrucât această decizie care a fost rapid mediatizată aduce atingere personalității și reputației sale.


title: Cauza C-637/18: Acțiune introdusă la 12 octombrie 2018 – Comisia Europeană/Ungaria

text:
               26.11.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 427/33

      Acțiune introdusă la 12 octombrie 2018 – Comisia Europeană/Ungaria
      (Cauza C-637/18)
      (2018/C 427/42)
      Limba de procedură: maghiara

         Părțile

         Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanti: K. Petersen și K Talabér-Ritz, agenți)

         Pârâtă: Ungaria

         Concluziile reclamantei

                  —

                  Constatarea faptului că, prin nerespectarea, în fiecare an începând cu 1 ianuarie 2005, în mod sistematic și persistent, valoarea-limită zilnică aplicabilă concentrației de PM10 în zonele din regiunea Budapesta (HU0001) și din valea Sajó (HU0008), Ungaria nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 13 alineatul (1) coroborat cu anexa XI la Directiva 2008/50/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 mai 2008 privind calitatea aerului înconjurător și un aer mai curat pentru Europa (1);

                  —

                  constatarea faptului că, prin nerespectarea, în fiecare an începând cu 11 iunie 2011 – cu excepția anului 2014 -, în mod sistematic și persistent, valoarea-limită zilnică aplicabilă concentrației de PM10 în zona din regiunea Pécs (HU0006), Ungaria nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 13 alineatul (1) coroborat cu anexa XI la Directiva 2008/50/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 mai 2008 privind calitatea aerului înconjurător și un aer mai curat pentru Europa;

                  —

                  constatarea faptului că Ungaria, începând cu 11 iunie 2010, nu și-a îndeplinit obligația stabilită în articolul 23 alineatul (1) coroborat cu anexa XV la Directiva 2008/50/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 mai 2008 privind calitatea aerului înconjurător și un aer mai curat pentru Europa, prevăzută în particular la al doilea paragraf al respectivului articol, în sensul că perioada de depășire a valorilor-limită să fie cât mai scurtă cu putință.

                  —

                  obligarea Ungariei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Începând cu 1 ianuarie 2005, valoarea-limită zilnică de PM10 a fost depășită în două zone de calitate a aerului și, începând cu 11 iunie 2011, încă într-o zonă. În pofida acestei încălcări a articolului 13 alineatul (1) coroborat cu anexa XI la Directiva 2008/50, Ungaria, contrar celor prevăzute la articolul 23 alineatul (1) al doilea paragraf din Directiva 2008/50, nu a adoptat nicio măsură adecvată în cadrul planurilor de calitate a aerului, pentru ca perioada de depășire a valorilor-limită să fie cât mai scurtă cu putință.
      Ineficiența măsurilor în cauză rezultă, printre altele, din perioada de depășire a valorilor-limită, din nivelul și evoluția acestora și din examinarea detaliată a planurilor de calitate a aerului adoptate de autoritățile maghiare.

         (1)  JO 2008, L 152, p. 1.


title: Cauza C-532/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberster Gerichtshof (Austria) la 14 august 2018 – GN, reprezentată de tatăl său, HM/ZU, în calitate de administrator judiciar în procedura de faliment a Niki Luftfahrt GmbH

text:
               26.11.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 427/9

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberster Gerichtshof (Austria) la 14 august 2018 – GN, reprezentată de tatăl său, HM/ZU, în calitate de administrator judiciar în procedura de faliment a Niki Luftfahrt GmbH
      (Cauza C-532/18)
      (2018/C 427/13)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Oberster Gerichtshof

         Părțile din procedura principală

         Recurentă: GN, reprezentată de tatăl său, HM

         Intimată: ZU, în calitate de administrator judiciar în procedura de faliment a Niki Luftfahrt GmbH

         Întrebarea preliminară

      Constituie un „accident” care angajează răspunderea operatorului de transport aerian în sensul articolului 17 alineatul (1) din Convenția pentru unificarea anumitor norme referitoare la transportul aerian internațional, încheiată la Montreal la 28 mai 1999, semnată de Comunitatea Europeană la 9 decembrie 1999 în temeiul articolului 300 alineatul (2) CE și aprobată în numele acesteia prin Decizia 2001/539/CE (1) a Consiliului din 5 aprilie 2001 (denumită în continuare „Convenția de la Montreal” sau „CM”), alunecarea și vărsarea, din motive necunoscute, a unui pahar cu cafea fierbinte așezat pe măsuța rabatabilă fixată de scaunul din față, într-o aeronavă aflată în aer, în urma cărora un pasager suferă arsuri?

         (1)  Decizia 2001/539/CE a Consiliului din 5 aprilie 2001 privind încheierea de către Comunitatea Europeană a Convenției pentru unificarea anumitor norme referitoare la transportul aerian internațional (Convenția de la Montreal), JO L 194, 2001, p. 38, Ediție specială 07/vol. 8, p. 112.


title: Cauza T-732/17: Ordonanța Tribunalului din 18 septembrie 2018 – Dreute/Parlamentul („Funcție publică — Funcționari — Detașare în interesul serviciului — Transfer — Dispariția interesului de a exercita acțiunea — Nepronunțare parțială asupra fondului — Acțiune în parte vădit inadmisibilă și în parte vădit lipsită de orice temei juridic”)

text:
               26.11.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 427/74

      Ordonanța Tribunalului din 18 septembrie 2018 – Dreute/Parlamentul
      (Cauza T-732/17) (1)

      („Funcție publică - Funcționari - Detașare în interesul serviciului - Transfer - Dispariția interesului de a exercita acțiunea - Nepronunțare parțială asupra fondului - Acțiune în parte vădit inadmisibilă și în parte vădit lipsită de orice temei juridic”)
      (2018/C 427/100)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Olivier Dreute (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: L. Levi și A. Blot, avocați)

         Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: L. Darie și R. Ignătescu, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE privind, pe de o parte, anularea, în primul rând, a Deciziei Secretarului General al Parlamentului din 30 ianuarie 2017 privind repartizarea reclamantului în cadrul instituției menționate, în al doilea rând, a Deciziei Președintelui Parlamentului din 20 iulie 2017 de respingere a reclamației reclamantului precum și, dacă este necesar, a Deciziei Secretarului General al Parlamentului din 12 iulie 2017 privind detașarea reclamantului în interesul serviciului la Comisia Europeană și, pe de altă parte, privind repararea prejudiciului pe care reclamantul pretinde că l-ar fi suferit.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea ca vădit inadmisibilă în ceea ce privește anularea Deciziei Secretarului General al Parlamentului European din 12 iulie 2017.

                  2)

                  Nu mai este necesară pronunțarea asupra cererii de anulare a Deciziei Secretarului General al Parlamentului din 30 ianuarie 2017 și asupra Deciziei din 20 iulie 2017 de respingere a reclamației formulate de domnul Oliver Dreute împotriva acesteia din urmă.

                  3)

                  Respinge cererea de despăgubire ca vădit nefondată.

                  4)

                  Îl obligă pe domnul Dreute la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 13, 15.1.2018.


title: Cauza T-448/17: Hotărârea Tribunalului din 27 septembrie 2018 – Sevenfriday/EUIPO – Seven (SEVENFRIDAY) („Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale SEVENFRIDAY — Marcă verbală anterioară a Uniunii Europene SEVEN — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”)

text:
               26.11.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 427/57

      Hotărârea Tribunalului din 27 septembrie 2018 – Sevenfriday/EUIPO – Seven (SEVENFRIDAY)
      (Cauza T-448/17) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale SEVENFRIDAY - Marcă verbală anterioară a Uniunii Europene SEVEN - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”)
      (2018/C 427/73)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Sevenfriday AG (Zürich, Elveția) (reprezentanți: M. Mostardini, F. Mellucci, S. Pallavicini și G. Bellomo, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: J. Crespo Carrillo și D. Walicka, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Seven SpA (Leinì, Italia) (reprezentant: L. Trevisan, avocat)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 2 mai 2017 (cauza R 2291/2016–2) privind o procedură de opoziție între Seven și Sevenfriday.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Sevenfriday AG la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 300, 11.9.2017.


title: Cauza C-644/18: Acțiune introdusă la 13 octombrie 2018 – Comisia Europeană/Republica Italiană

text:
               26.11.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 427/34

      Acțiune introdusă la 13 octombrie 2018 – Comisia Europeană/Republica Italiană
      (Cauza C-644/18)
      (2018/C 427/43)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Gattinara și K. Petersen, agenți)

         Pârâtă: Republica Italiană

         Concluziile reclamantei

      Reclamanta solicită Curții:

                  1)

                  constatarea faptului că, prin depășirea în mod sistematic și continuu a valorilor concentrației de PM10, depășire care este încă în curs,

                              a)

                              în ceea ce privește limitele zilnice

                                          —

                                          începând cu anul 2008 în următoarele zone: IT1212 (zona valea Sacco); IT1215 (aglomerarea Roma); IT1507 (fosta zonă IT1501, zonă sanitară – zona Napoli și Caserta); IT0892 (Emilia Romagna, câmpia de vest); zona IT0893 (Emilia Romagna, câmpia de est); IT0306 (aglomerarea Milano); IT0307 (aglomerarea Bergamo); IT0308 (aglomerarea Brescia); IT0309 (Lombardia, câmpia cu grad ridicat de urbanizare A); IT0310 (Lombardia, câmpia cu grad ridicat de urbanizare B); IT0312 (Lombardia, valea D); IT0119 (câmpia Piemontelui); zone IT0120 (colina Piemontelui);

                                          —

                                          începând din anul 2009 în următoarele zone: IT0508 și IT0509 (fosta zonă IT0501, aglomerarea Veneția-Treviso); IT0510 (fosta zonă IT0502, aglomerarea Padova); IT0511 (fosta zonă IT0503, aglomerarea Vicenza), IT0512 (fosta zonă IT0504, aglomerarea Verona); IT0513 și IT0514 (fosta zonă IT0505; zona A1 – provincia Veneția);

                                          —

                                          în zona IT0907 (zona Prato Pistoia) începând din anul 2008 până în anul 2013 și, din nou, începând din anul 2015; în zonele IT0909 (zona văii Arno, Pisano și câmpia Lucca) și IT0118 (aglomerarea Torino) începând din anul 2008 până în anul 2012 și, din nou, începând din anul 2014; în zonele IT1008 (zona cuvetei Terni) și IT1508 (fosta zonă IT1504, zona costieră colinară Benevento), începând din anul 2008 până în anul 2009 și, din nou, începând din anul 2011; în zona IT1613 (Apulia – zona industrială), în 2008 și, din nou, începând din anul 2011; în zona IT1911 (aglomerarea Palermo), începând din anul 2008 până în anul 2012, în anul 2014 și începând din anul 2016 și

                              b)

                              în ceea ce privește limitele anuale în zonele:

                                          —

                                          IT1212 (valea Sacco) începând din anul 2008 și fără întrerupere cel puțin până în anul 2016; IT0508 și IT0509 (fosta zonă IT0501, aglomerarea Veneția-Treviso) în anul 2009, în anul 2011 și începând din anul 2015; IT0511 (fosta zonă IT0503, aglomerarea Vicenza), în anul 2011, în anul 2012 și începând din anul 2015; IT0306 (aglomerarea Milano), IT0308 (aglomerarea Brescia), IT0309 (Lombardia, câmpia cu grad ridicat de urbanizare A) și IT0310 (Lombardia, câmpia B) începând din anul 2008 până în anul 2013 și începând din anul 2015; IT0118 (aglomerarea Torino) începând din anul 2008 până în anul 2012 și începând din anul 2015, Republica Italiană nu și-a îndeplinit obligația care îi revine în temeiul articolului 13 din Directiva 2008/50/CE coroborat cu anexa XI la aceasta și

                  2)

                  Constatarea faptului că, prin neadoptarea, începând din 11 iunie 2010, a măsurilor potrivite pentru a garanta respectarea valorilor limită stabilite pentru PM10 în zonele indicate la punctul 1 din prezentele concluzii, Republica Italiană nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 23 alineatul (1) din directivă interpretat separat și în coroborare cu punctul A din anexa XV la această directivă și, în special, obligația prevăzută la al doilea paragraf al articolului 23 alineatul (1) din directivă, de a proceda în așa fel încât perioada de depășire să fie cât mai scurtă cu putință și

                  3)

                  obligarea Republicii Italiene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Potrivit primului motiv al acțiunii, Comisia apreciază că datele obținute în ceea ce privește concentrația de PM10 în aer dovedesc existența unei încălcări sistematice și continue a articolului 13 din Directiva 2008/50/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 mai 2008 privind calitatea aerului înconjurător și un aer mai curat pentru Europa (JO 2008, L 152, p. 1) coroborat cu anexa XI la aceasta. În temeiul acestor dispoziții, nivelul de concentrație a substanțelor menționate nu poate depăși limite zilnice și anuale determinate. În anumite zone, aceste limite au fost depășite fără întrerupere timp de peste zece ani.
      Potrivit celui de al doilea motiv al acțiunii, Comisia consideră că Republica Italiană nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 23 alineatul (1) din Directiva 2008/50/CE interpretat separat și în coroborare cu punctul A din anexa XV la această directivă. Astfel, în primul rând, planurile pentru calitatea aerului adoptate ca urmare a depășirii valorilor limită ale concentrației de PM10 nu permit nici să se respecte aceste valori limită, nici să se limiteze perioada de depășire astfel încât aceasta să fie cât mai scurtă cu putință. În al doilea rând, mai multe dintre aceste planuri nu conțin informațiile cerute la punctul A din anexa XV la această directivă, a căror indicare este obligatorie în temeiul articolului 23 alineatul (1) al treilea paragraf din aceasta.


title: Cauza T-775/17: Ordonanța Tribunalului din 24 septembrie 2018 – Estampaciones Rubí/Comisia („Acțiune în anulare și acțiune în constatarea abținerii de a acționa — Ajutoare de stat — Avantaje fiscale acordate de o entitate teritorială a unui stat membru — Regim de ajutoare declarat incompatibil cu piața internă — Punerea în executare a deciziei — Obligația de a verifica situația individuală a beneficiarilor — Neluare a unei poziții de către Comisie — Act care nu este supus căilor de atac — Inadmisibilitate”)

text:
               26.11.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 427/75

      Ordonanța Tribunalului din 24 septembrie 2018 – Estampaciones Rubí/Comisia
      (Cauza T-775/17) (1)

      („Acțiune în anulare și acțiune în constatarea abținerii de a acționa - Ajutoare de stat - Avantaje fiscale acordate de o entitate teritorială a unui stat membru - Regim de ajutoare declarat incompatibil cu piața internă - Punerea în executare a deciziei - Obligația de a verifica situația individuală a beneficiarilor - Neluare a unei poziții de către Comisie - Act care nu este supus căilor de atac - Inadmisibilitate”)
      (2018/C 427/101)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Reclamantă: Estampaciones Rubí, SAU (Vitoria-Gasteiz, Spania) (reprezentanți: D. Armesto Macías și K. Caminos García, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: B. Stromsky și P. Němečková, agenți)

         Obiectul

      Cu titlu principal, o cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE având ca obiect anularea deciziilor Comisiei care ar fi cuprinse în documente datate 4 decembrie 2012 și 26 martie 2013, intitulate „Litigii fiscale basce – Procedură de constatare a neîndeplinirii obligațiilor 2007/2215 – Mesaj neoficial ca răspuns la scrisoarea din 7 noiembrie (Álava)” și, respectiv, „Litigii fiscale basce – Procedură de constatare a neîndeplinirii obligațiilor 2007/2215 (Álava) – Mesaj neoficial ca răspuns la scrisorile trimise la 22 februarie și la 4 și 12 martie 2013 (Álava)” și, cu titlu subsidiar, o cerere întemeiată pe articolul 265 TFUE având ca obiect constatarea faptului că Comisia s-a abținut în mod nelegal să răspundă la cererea reclamantei formulată în scrisoarea din data de 28 iulie 2017

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea ca nefondată în totalitate.

                  2)

                  Obligă Estampaciones Rubí, SAU să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană.

         (1)  JO C 32, 29.1.2018.


title: Cauza T-449/17: Hotărârea Tribunalului din 27 septembrie 2018 – Sevenfriday/EUIPO – Seven (SEVENFRIDAY) („Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale SEVENFRIDAY — Marcă verbală anterioară a Uniunii Europene SEVEN — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”)

text:
               26.11.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 427/57

      Hotărârea Tribunalului din 27 septembrie 2018 – Sevenfriday/EUIPO – Seven (SEVENFRIDAY)
      (Cauza T-449/17) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale SEVENFRIDAY - Marcă verbală anterioară a Uniunii Europene SEVEN - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”)
      (2018/C 427/74)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Sevenfriday AG (Zurich, Elveția) (reprezentanți: M. Mostardini, F. Mellucci, S. Pallavicini și G. Bellomo, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) (reprezentanți: J. Crespo Carrillo și D. Walicka, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Seven SpA (Leinì, Italia) (reprezentant: L. Trevisan, avocat)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 2 mai 2017 (cauza R 2292/2016–2) privind o procedură de opoziție între Seven și Sevenfriday.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Sevenfriday AG la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 300, 11.9.2017.


title: Cauza T-592/18: Acțiune introdusă la 28 septembrie 2018 – Wywiał-Prząda/Comisia

text:
               26.11.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 427/98

      Acțiune introdusă la 28 septembrie 2018 – Wywiał-Prząda/Comisia
      (Cauza T-592/18)
      (2018/C 427/129)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Katarzyna Wywiał-Prząda (Wezembeek-Oppem, Belgia) (reprezentanți: S. Orlandi și T. Martin, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:
      Să declare și să hotărască

                  —

                  anularea deciziei din 23 noiembrie 2017 prin care i se refuză acordarea beneficiului indemnizației de expatriere;

                  —

                  obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

                  1.

                  Primul motiv, invocat cu titlu principal, este întemeiat pe încălcarea articolului 4 alineatul (1) litera (a) din anexa VII la Statutul funcționarilor Uniunii Europene, astfel cum a fost interpretat prin Hotărârea din 21 iunie 2007, Comisia/Hosman-Chevalier (C-424/05 P, EU:C:2007:367), pentru motivul că perioada în care a locuit în Belgia sub statut diplomatic, în cursul perioadei de referință, este asimilabilă unei situații „ce rezultă din serviciile efectuate pentru un alt stat sau organizație internațională”.

                  2.

                  Al doilea motiv, invocat cu titlu subsidiar, în ipoteza în care această perioadă nu ar putea fi neutralizată, este întemeiat pe încălcarea articolului 4 alineatul (1) litera (a) din anexa VII la Statutul funcționarilor Uniunii Europene, pentru motivul că trebuia să se considere, în orice caz, că reclamanta nu a urmărit, în cursul perioadei de referință, să confere prezenței sale în Belgia, indisociabil legată de misiunea diplomatică a soțului său, caracterul stabil inerent noțiunii de reședință obișnuită.


title: Cauza T-815/17: Ordonanța Tribunalului din 20 septembrie 2018 – Správa železniční dopravní cesty/Comisia și INEA („Acțiune în anulare — Asistență financiară — Proiect de interes comun în domeniul rețelelor transeuropene de transport și de energie — Servicii de planificare preliminară pentru noua linie feroviară de mare viteză Dresda-Praga — Decizie privind costurile eligibile — Identificare eronată a pârâtei — Lipsa afectării directe — Inadmisibilitate”)

text:
               26.11.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 427/76

      Ordonanța Tribunalului din 20 septembrie 2018 – Správa železniční dopravní cesty/Comisia și INEA
      (Cauza T-815/17) (1)

      („Acțiune în anulare - Asistență financiară - Proiect de interes comun în domeniul rețelelor transeuropene de transport și de energie - Servicii de planificare preliminară pentru noua linie feroviară de mare viteză Dresda-Praga - Decizie privind costurile eligibile - Identificare eronată a pârâtei - Lipsa afectării directe - Inadmisibilitate”)
      (2018/C 427/102)
      Limba de procedură: ceha

         Părțile

         Reclamantă: Správa železniční dopravní cesty, státní organizace (Praga, Republica Cehă) (reprezentant: F. Korbel, avocat)

         Pârâte: Comisia Europeană (reprezentanți: J. J. Hottiaux și Z. Malůšková, agenți), Agenția Executivă pentru Inovare și Rețele (reprezentanți: I. Ramallo și I. Barcew, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE, având ca obiect anularea scrisorii INEA din 11 octombrie 2017 privind decontul financiar final și eligibilitatea sumelor solicitate în cadrul asistenței financiare a Uniunii acordate proiectului de interes comun „Servicii referitoare la planificarea preliminară a unei noi linii feroviare de mare viteză Dresda-Praga”

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea ca vădit inadmisibilă.

                  2)

                  Nu este necesară pronunțarea asupra cererilor de intervenție formulate de Republica Cehă și de Republica Polonă.

                  3)

                  Správa železniční dopravní cesty, státní organizace suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană și Agenția Executivă pentru Inovare și Rețele (INEA).

                  4)

                  Správa železniční dopravní cesty, státní organizace, Comisia, INEA, Republica Cehă și Republica Polonă suportă fiecare propriile cheltuieli de judecată aferente cererilor de intervenție.

         (1)  JO C 63, 19.2.2018.


title: Cauza T-472/17: Hotărârea Tribunalului din 27 septembrie 2018 – Wilhelm Sihn jr./EUIPO – in-edit (Camele’on) („Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative Camele’on — Mărci internațională și națională verbale anterioare CHAMELEON — Motiv relativ de refuz — Lipsă de similitudine — Lipsa riscului de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”)

text:
               26.11.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 427/58

      Hotărârea Tribunalului din 27 septembrie 2018 – Wilhelm Sihn jr./EUIPO – in-edit (Camele’on)
      (Cauza T-472/17) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative Camele’on - Mărci internațională și națională verbale anterioare CHAMELEON - Motiv relativ de refuz - Lipsă de similitudine - Lipsa riscului de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”)
      (2018/C 427/75)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Wilhelm Sihn jr. GmbH & Co. KG (Niefern-Öschelbronn, Germania) (reprezentant: H. Twelmeier, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: P. Sipos, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: in-edit Sàrl (Mondorf-les-Bains, Luxemburg)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 25 mai 2017 (cauza R 570/2016–4) privind o procedură de opoziție între Wilhelm Sihn jr. și in-edit

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Wilhelm Sihn jr. GmbH & Co. KG la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 330, 2.10.2017.


title: Cauza C-662/17: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 18 octombrie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Vrhovno sodišče Republike Slovenije – Slovenia) – E. G./Republica Slovenia [Trimitere preliminară – Sistemul european comun de azil – Directiva 2013/32/UE – Articolul 46 alineatul (2) – Cale de atac împotriva unei decizii prin care se refuză acordarea statutului de refugiat, dar prin care se acordă statutul conferit prin protecție subsidiară – Admisibilitate – Lipsa unui interes suficient în cazul în care statutul de protecție subsidiară acordat de un stat membru oferă aceleași drepturi și beneficii ca cele oferite de statutul de refugiat în temeiul legislației Uniunii și al legislației naționale – Relevanța, în vederea examinării identității dintre drepturile și beneficiile menționate, a situației individuale a solicitantului]

text:
               17.12.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 455/17

      Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 18 octombrie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Vrhovno sodišče Republike Slovenije – Slovenia) – E. G./Republica Slovenia
      (Cauza C-662/17) (1)

      ([Trimitere preliminară - Sistemul european comun de azil - Directiva 2013/32/UE - Articolul 46 alineatul (2) - Cale de atac împotriva unei decizii prin care se refuză acordarea statutului de refugiat, dar prin care se acordă statutul conferit prin protecție subsidiară - Admisibilitate - Lipsa unui interes suficient în cazul în care statutul de protecție subsidiară acordat de un stat membru oferă aceleași drepturi și beneficii ca cele oferite de statutul de refugiat în temeiul legislației Uniunii și al legislației naționale - Relevanța, în vederea examinării identității dintre drepturile și beneficiile menționate, a situației individuale a solicitantului])
      (2018/C 455/25)
      Limba de procedură: slovena

         Instanța de trimitere

      Vrhovno sodišče Republike Slovenije

         Părțile din procedura principală

         Recurent: E. G.

         Intimată: Republica Slovenia

         Dispozitivul

      Articolul 46 alineatul (2) al doilea paragraf din Directiva 2013/32/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 iunie 2013 privind procedurile comune de acordare și retragere a protecției internaționale trebuie interpretat în sensul că statutul conferit prin protecție subsidiară, acordat de o legislație a unui stat membru precum cea în discuție în litigiul principal, nu oferă „aceleași drepturi și beneficii ca cele oferite de statutul de refugiat în temeiul legislației Uniunii și legislației naționale”, în sensul acestei dispoziții, astfel încât o instanță din acest stat membru nu poate respinge ca inadmisibilă o cale de atac introdusă împotriva unei decizii care consideră o cerere nefondată în ceea ce privește acordarea statutului de refugiat, dar care acordă statutul conferit prin protecție subsidiară, pe baza interesului insuficient din partea solicitantului pentru menținerea procedurilor, în cazul în care este dovedit că, potrivit legislației naționale aplicabile, aceste drepturi și beneficii pe care le conferă aceste două statute de protecție internațională nu sunt efectiv identice.
      O astfel de cale de atac nu poate fi respinsă ca inadmisibilă, chiar dacă se constată, având în vedere situația concretă a solicitantului, că acordarea statutului de refugiat nu ar fi susceptibilă să îi ofere mai multe drepturi și beneficii decât acordarea statutului conferit prin protecție subsidiară, din moment ce solicitantul nu invocă sau încă nu invocă drepturi care sunt acordate în temeiul statutului de refugiat, dar care nu sunt acordate sau sunt acordate într-o măsură mai mică în temeiul statutului conferit prin protecție subsidiară.

         (1)  JO C 32, 29.1.2018.


title: Cauza C-669/16: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 18 octombrie 2018 – Comisia Europeană/Regatul Unit al Marii Britanii şi Irlandei de Nord [Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru – Mediu – Directiva 92/43/CEE – Conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică – Articolul 4 alineatul (1) – Anexele II și III – Desemnarea ariilor speciale de conservare (ASC) – Marsuinul]

text:
               17.12.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 455/8

      Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 18 octombrie 2018 – Comisia Europeană/Regatul Unit al Marii Britanii şi Irlandei de Nord
      (Cauza C-669/16) (1)

      ([Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Mediu - Directiva 92/43/CEE - Conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică - Articolul 4 alineatul (1) - Anexele II și III - Desemnarea ariilor speciale de conservare (ASC) - Marsuinul])
      (2018/C 455/12)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Norris-Usher și C. Hermes, agenți)

         Pârât: Regatul Unit al Marii Britanii şi Irlandei de Nord (reprezentanți: G. Brown, agent, asistat de R. Palmer și M. Armitage, barristers)

         Dispozitivul

                  1)

                  Întrucât nu a propus și nu a transmis, în termenul prevăzut, în conformitate cu articolul 4 alineatul (1), precum și cu anexele II și III la Directiva 92/43/CEE a Consiliului din 21 mai 1992 privind conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică, o listă care să indice un număr suficient de situri care adăpostesc marsuinul (Phocoena phocoena) și întrucât, în această măsură, nu a contribuit, în conformitate cu articolul 3 alineatul (2) din această directivă, la punerea în aplicare a sistemului Natura 2000 proporțional cu gradul de reprezentare a habitatelor acestei specii pe teritoriul său, Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestor dispoziții.

                  2)

                  Obligă Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 63, 27.2.2017.


title: Cauza C-425/17: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 17 octombrie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Bayerischer Verwaltungsgerichtshof – Germania) – Günter Hartmann Tabakvertrieb GmbH & Co. KG/Stadt Kempten [Trimitere preliminară – Apropierea legislațiilor – Fabricarea, prezentarea și vânzarea produselor din tutun – Directiva 2014/40/UE – Interdicția introducerii pe piață a tutunului pentru uz oral – Noțiunile „tutun pentru mestecat” și „tutun pentru uz oral” – Pastă compusă din tutun măcinat fin (Thunder Chewing Tabacco) și săculețe porționate poroase din celuloză umplute cu tutun tăiat fin (Thunder Frosted Chewing Bags)]

text:
               17.12.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 455/14

      Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 17 octombrie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Bayerischer Verwaltungsgerichtshof – Germania) – Günter Hartmann Tabakvertrieb GmbH & Co. KG/Stadt Kempten
      (Cauza C-425/17) (1)

      ([Trimitere preliminară - Apropierea legislațiilor - Fabricarea, prezentarea și vânzarea produselor din tutun - Directiva 2014/40/UE - Interdicția introducerii pe piață a tutunului pentru uz oral - Noțiunile „tutun pentru mestecat” și „tutun pentru uz oral” - Pastă compusă din tutun măcinat fin (Thunder Chewing Tabacco) și săculețe porționate poroase din celuloză umplute cu tutun tăiat fin (Thunder Frosted Chewing Bags)])
      (2018/C 455/21)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Bayerischer Verwaltungsgerichtshof

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Günter Hartmann Tabakvertrieb GmbH & Co. KG

         Pârâtă: Stadt Kempten

         cu participarea: Landesanwaltschaft Bayern

         Dispozitivul

      Articolul 2 punctul 8 din Directiva 2014/40/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 3 aprilie 2014 privind apropierea actelor cu putere de lege și a actelor administrative ale statelor membre în ceea ce privește fabricarea, prezentarea și vânzarea produselor din tutun și a produselor conexe și de abrogare a Directivei 2001/37/CE coroborat cu articolul 2 punctul 6 din această directivă trebuie interpretat în sensul că nu constituie produse din tutun destinate a fi mestecate, în sensul acestor dispoziții, decât produsele din tutun care nu pot fi consumate corect decât mestecate, aspect pe care instanța națională are sarcina să îl determine în funcție de ansamblul caracteristicilor obiective pertinente ale produselor vizate precum compoziția lor, consistența lor, forma lor de prezentare și, dacă este cazul, utilizarea lor efectivă de către consumatori.

         (1)  JO C 347, 16.10.2017.


title: Cauza C-422/18 PPU: Ordonanța Curții (Camera întâi) din 27 septembrie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale di Milano – Italia) – FR/Ministero dell’interno – Commissione Territoriale per il riconoscimento della Protezione Internazionale presso la Prefettura U.T.G. di Milano [Trimitere preliminară – Procedură preliminară de urgenţă – Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curţii – Spaţiul de libertate, securitate şi justiţie – Proceduri comune pentru acordarea şi retragerea protecţiei internaţionale – Directiva 2013/32/UE – Articolul 46 – Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene – Articolul 18, articolul 19 alineatul (2) şi articolul 47 – Dreptul la o cale de atac efectivă – Decizie de respingere a unei cereri de protecţie internaţională – Reglementare naţională care prevede un al doilea grad de jurisdicţie – Efect suspensiv de plin drept limitat la acţiunea în primă instanţă]

text:
               17.12.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 455/18

      Ordonanța Curții (Camera întâi) din 27 septembrie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale di Milano – Italia) – FR/Ministero dell’interno – Commissione Territoriale per il riconoscimento della Protezione Internazionale presso la Prefettura U.T.G. di Milano
      (Cauza C-422/18 PPU) (1)

      ([Trimitere preliminară - Procedură preliminară de urgenţă - Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curţii - Spaţiul de libertate, securitate şi justiţie - Proceduri comune pentru acordarea şi retragerea protecţiei internaţionale - Directiva 2013/32/UE - Articolul 46 - Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Articolul 18, articolul 19 alineatul (2) şi articolul 47 - Dreptul la o cale de atac efectivă - Decizie de respingere a unei cereri de protecţie internaţională - Reglementare naţională care prevede un al doilea grad de jurisdicţie - Efect suspensiv de plin drept limitat la acţiunea în primă instanţă])
      (2018/C 455/27)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Tribunale di Milano

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: FR

         Pârât: Ministero dell’interno – Commissione Territoriale per il riconoscimento della Protezione Internazionale presso la Prefettura U.T.G. di Milano

         cu participarea: Pubblico Ministero

         Dispozitivul

      Dreptul Uniunii, în special dispoziţiile Directivei 2013/32/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 iunie 2013 privind procedurile comune de acordare și retragere a protecției internaționale coroborate cu articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, trebuie să fie interpretat în sensul că nu se opune unei reglementări naţionale, precum cea în discuţie în litigiul principal, care prevede o procedură de recurs împotriva unei hotărâri de primă instanţă prin care se confirmă o decizie a autorităţii administrative competente de respingere a unei cereri de protecţie internaţională, în condiţiile în care această procedură nu are un efect suspensiv de plin drept, însă permite instanţei care a pronunţat această hotărâre să dispună, la cererea persoanei interesate, suspendarea executării acesteia, după ce a apreciat caracterul fondat sau nefondat al motivelor invocate în recursul împotriva hotărârii menţionate, iar nu existenţa unui risc de prejudiciu grav şi ireparabil cauzat acestui solicitant ca urmare a executării respectivei hotărâri.

         (1)  JO C 311, 3.09.2018.


title: Cauza C-503/17: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 17 octombrie 2018 – Comisia Europeană/Regatul Unit al Marii Britanii şi Irlandei de Nord (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru – Directiva 95/60/CE – Marcarea fiscală a motorinelor și a kerosenului – Alimentarea ambarcațiunilor private de agrement)

text:
               17.12.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 455/15

      Hotărârea Curții (Camera a opta) din 17 octombrie 2018 – Comisia Europeană/Regatul Unit al Marii Britanii şi Irlandei de Nord
      (Cauza C-503/17) (1)

      ((Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 95/60/CE - Marcarea fiscală a motorinelor și a kerosenului - Alimentarea ambarcațiunilor private de agrement))
      (2018/C 455/22)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Tomat și J. Tomkin, agenți)

         Pârât: Regatul Unit al Marii Britanii şi Irlandei de Nord (reprezentanți: S. Brandon, agent, asistat de M. Gray, barrister)

         Dispozitivul

                  1)

                  Prin autorizarea utilizării de carburant marcat pentru navigația privată de agrement, chiar și atunci când acest carburant nu face obiectul niciunei scutiri și nici al unei reduceri a ratei accizelor, Regatul Unit al Marii Britanii şi Irlandei de Nord și-a încălcat obligațiile care îi revin în temeiul Directivei 95/60/CE a Consiliului din 27 noiembrie 1995 privind marcarea fiscală a motorinelor și a kerosenului.

                  2)

                  Obligă Regatul Unit al Marii Britanii şi Irlandei de Nord la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 347, 16.10.2017.


title: Cauza T-605/18: Acțiune introdusă la 8 octombrie 2018 – ZF/Comisia

text:
               17.12.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 455/27

      Acțiune introdusă la 8 octombrie 2018 – ZF/Comisia
      (Cauza T-605/18)
      (2018/C 455/36)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: ZF (reprezentant: J.-N. Louis, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:
      să declare și să hotărască

                  —

                  anularea deciziei Comisiei din 30 noiembrie 2017 de stabilire a drepturilor la pensie ale reclamantului, cu efect retroactiv de la 6 martie 2015, și a celei din 31 ianuarie 2017 privind restituirea sumelor pretins nedatorate;

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă cinci motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe nelegalitatea revocării unui act care a conferit drepturi subiective, în măsura în care drepturile reclamantului au fost stabilite la intrarea sa în serviciu la SEAE la 1 octombrie 2011 cu respectarea articolului 15 alineatul (1) din Regimul aplicabil celorlalți agenți ai Uniunii Europene. Reclamantul consideră deci că fie această decizie era legală și nu putea să fie revocată, fie era ilegală, iar atunci revocarea ei putea interveni doar într-un termen rezonabil.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe o eroare de drept, în măsura în care decizia de recrutare a reclamantului ca agent temporar cu gradul AD12 treapta 8, cu vechime în treaptă la 1 noiembrie 2007 era o decizie legală și conformă contractului care lega părțile și nu putea în mod legal să fie retrasă și înlocuită cu o decizie de aplicare a unui coeficient corector care determina o reducere substanțială a remunerației reclamantului.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe o eroare vădită de apreciere care ar fi fost săvârșită de Comisie atunci când a decis că reclamantul exercita funcții al căror nivel era acela de șef de sector.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea obligației de motivare în măsura în care deciziile atacate ar fi afectate de lipsa oricărei motivări pertinente.

                  5.

                  Al cincilea motiv, întemeiat pe articolul 85 din Statutul funcționarilor Uniunii Europene, pentru motivul că reclamantul nu putea să fie informat în legătură cu o eventuală neregularitate în decizia de stabilire a drepturilor sale la intrarea în serviciul SEAE.


title: Cauza T-628/18: Acțiune introdusă la 22 octombrie 2018 – E.J. Papadopoulos/EUIPO – Europastry (fripan VIENNOISERIE CAPRICE Pur Beurre)

text:
               17.12.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 455/31

      Acțiune introdusă la 22 octombrie 2018 – E.J. Papadopoulos/EUIPO – Europastry (fripan VIENNOISERIE CAPRICE Pur Beurre)
      (Cauza T-628/18)
      (2018/C 455/41)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Viomichania mpiskoton kai eidon diatrofis E.J. Papadopoulos S.A. (Moschato-Tavros, Grecia) (reprezentant: C. Chrysanthis, P.-V. Chardalia și A. Vasilogamvrou, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Europastry, SA (Sant Cugat del Vallès, Spania)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Marca în litigiu: cererea de înregistrare a unei mărci a Uniunii Europene figurative fripan VIENNOISERIE CAPRICE Pur Beurre – cererea de înregistrare nr. 13 125 265

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 8 august 2018 în cauza R 493/2018-5

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO şi a Europastry, SA, în cazul în care aceasta din urmă devine intervenientă, la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009.


title: Cauza T-632/18: Acțiune introdusă la 23 octombrie 2018 – ZM și alții/Consiliul

text:
               17.12.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 455/32

      Acțiune introdusă la 23 octombrie 2018 – ZM și alții/Consiliul
      (Cauza T-632/18)
      (2018/C 455/42)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamanți: ZM, ZN și ZO (reprezentant: N. de Montigny, avocat)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene

         Concluziile

      Reclamanții solicită Tribunalului:

                  —

                  Anularea deciziilor care lezează diferiții reclamanți și care constau în deciziile AIPN de a nu le acorda rambursarea cheltuielilor școlare pentru anul 2017/2018 care au fost transmise în mai multe moduri în funcție de împrejurările proprii fiecăruia dintre reclamanți:

                              —

                              fie prin intermediul unei decizii individuale (și mai precis al unui email) în care se indica precis refuzul rambursării;

                              —

                              fie prin mențiunea „processed” în Sysper, considerată de reclamant a reprezenta o decizie de respingere, întrucât fișa de salariu următoare, din luna următoare (cel mai devreme pe data de 10, dat fiind că este vorba despre data transmiterii fișelor de remunerație) nu presupune nicio rambursare sau numai o rambursare a cheltuielilor de transport;

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanții invocă patru motive.

                  —

                  Primul motiv întemeiat pe încălcarea articolului 3 alineatul (1) din anexa VII din Statutul funcționarilor Uniunii Europene și pe dispozițiile generale de aplicare privind rambursarea cheltuielilor medicale, în măsura în care modificarea interpretării de către pârâtă ar fi încălcat drepturile dobândite, așteptările legitime, securitatea juridică și principiul bunei administrări.

                  —

                  Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea drepturilor copilului, a dreptului la viață familială și a dreptului la educație.

                  —

                  Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea principiilor egalității de tratament și nediscriminării.

                  —

                  Al patrulea motiv întemeiat pe lipsa punerii în balanță efective a intereselor reclamanților și pe nerespectarea principiului proporționalității de care ar fi afectată decizia atacată.


title: Cauza T-682/18: Acțiune introdusă la 16 noiembrie 2018 – Twitter/EUIPO – Hachette Filipacchi Presse (PERISCOPE)

text:
               21.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 25/55

      Acțiune introdusă la 16 noiembrie 2018 – Twitter/EUIPO – Hachette Filipacchi Presse (PERISCOPE)
      (Cauza T-682/18)
      (2019/C 25/72)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Twitter, Inc. (San Francisco, California, Statele Unite) (reprezentanți: I. Fowler, Solicitor și J. Schmitt, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Hachette Filipacchi Presse SA (Levallois Perret, Franța)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: Reclamanta

         Marca în litigiu: Cerere de înregistrare a mărcii verbale a Uniunii Europene „PERISCOPE” – Cererea de înregistrare nr. 13 837 794

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: Procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 3 septembrie 2018 în cauza R 2315/2016-4

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate în măsura în care aceasta a dispus că (a) marca franceză anterioară nr. 3 366 460 făcuse obiectul unei utilizări serioase pentru „software și programe pentru computer” din clasa 9 și (b) exisă un risc de confuzie între mărcile în litigiu pentru produsele și serviciile din clasele 9, 41, 42 și 45;

                  —

                  obligarea pârâtei și a celeilalte părți în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs, în cazul în care devine intervenient în prezenta procedură, la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 42 alineatele (2) și (3) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului.


title: Cauza C-667/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Grondwettelijk Hof (Belgia) la 25 octombrie 2018 – Orde van Vlaamse Balies, Ordre des barreaux francophones et germanophone/Ministerraad

text:
               21.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 25/22

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Grondwettelijk Hof (Belgia) la 25 octombrie 2018 – Orde van Vlaamse Balies, Ordre des barreaux francophones et germanophone/Ministerraad
      (Cauza C-667/18)
      (2019/C 25/27)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Grondwettelijk Hof

         Părțile din procedura principală

         Reclamante: Orde van Vlaamse Balies, Ordre des barreaux francophones et germanophone

         Pârât: Ministerraad

         Întrebarea preliminară

      Noțiunea „procedură judiciară” prevăzută la articolul 201 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2009/138/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 25 noiembrie 2009 privind accesul la activitate și desfășurarea activității de asigurare și de reasigurare trebuie interpretată în sensul că aceasta include procedurile de mediere extrajudiciară și judiciară prevăzute la articolele 1723/1-1737 din Codul judiciar belgian?

         (1)  JO 2009, L 335, p. 1.


title: Cauza T-399/11 RENV: Hotărârea Tribunalului din 15 noiembrie 2018 – Banco Santander și Santusa/Comisia („Ajutoare de stat – Dispoziții privind impozitul pe profit care permit întreprinderilor cu domiciliul fiscal în Spania să amortizeze fondul comercial financiar care rezultă din achiziționarea unor titluri de participare în întreprinderi cu domiciliul fiscal în străinătate – Decizie prin care acest ajutor este declarat incompatibil cu piața internă și se dispune recuperarea sa – Noțiunea de ajutor de stat – Caracter selectiv – Sistem de referință – Derogare – Diferenţă de tratament – Justificarea diferenței de tratament – Întreprinderi beneficiare ale măsurii – Încredere legitimă”)

text:
               21.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 25/35

      Hotărârea Tribunalului din 15 noiembrie 2018 – Banco Santander și Santusa/Comisia
      (Cauza T-399/11 RENV) (1)

      ((„Ajutoare de stat - Dispoziții privind impozitul pe profit care permit întreprinderilor cu domiciliul fiscal în Spania să amortizeze fondul comercial financiar care rezultă din achiziționarea unor titluri de participare în întreprinderi cu domiciliul fiscal în străinătate - Decizie prin care acest ajutor este declarat incompatibil cu piața internă și se dispune recuperarea sa - Noțiunea de ajutor de stat - Caracter selectiv - Sistem de referință - Derogare - Diferenţă de tratament - Justificarea diferenței de tratament - Întreprinderi beneficiare ale măsurii - Încredere legitimă”))
      (2019/C 25/44)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Reclamante: Banco Santander, SA (Santander, Spania) și Santusa Holding, SL (Boadilla del Monte, Spania) (reprezentanți: J. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero și A. Lamadrid de Pablo, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: R. Lyal, B. Stromsky, C. Urraca Caviedes și P. Němečková, agenți)

         Intervenienți în susținerea recurentei: Republica Federală Germania (reprezentanți: T. Henze, agent), Irlanda (reprezentanți: inițial G. Hodge și E. Creedon, ulterior G. Hodge și M. Browne, agenți) și Regatul Spaniei (reprezentant: M. Sampol Pucurull, agent)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și prin care se urmărește anularea articolului 1 alineatul (1) și a articolului 4 din Decizia 2011/282/UE a Comisiei din 12 ianuarie 2011 privind amortizarea fiscală a fondului comercial financiar în cazul achiziționării unor titluri de participare străine C 45/07 (ex NN 51/07, ex CP 9/07) pusă în aplicare de Spania (JO 2011, L 135, p. 1)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Banco Santander, SA și Santusa Holding, SL suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Comisia Europeană.

                  3)

                  Republica Federală Germania, Irlanda și Regatul Spaniei suportă fiecare propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 282, 24.9.2011.


title: Cauza C-679/17: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 22 noiembrie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de l’Hof van beroep te Antwerpen – Belgia) – Vlaamse Gewest, reprezentată de Vlaamse regering în persoana Vlaamse Minister van Begroting, Financiën en Energie, Vlaamse Gewest, Vlaams Gewest, reprezentată de Vlaamse regering în persoana Vlaamse Minister van Omgeving, Natuur en Landbouw/Johannes Huijbrechts (Trimitere preliminară – Libera circulație a capitalurilor – Restricții – Legislație fiscală – Impozit pe succesiuni – Păduri administrate în mod durabil – Scutire – Protecția suprafeței forestiere)

text:
               21.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 25/13

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 22 noiembrie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de l’Hof van beroep te Antwerpen – Belgia) – Vlaamse Gewest, reprezentată de Vlaamse regering în persoana Vlaamse Minister van Begroting, Financiën en Energie, Vlaamse Gewest, Vlaams Gewest, reprezentată de Vlaamse regering în persoana Vlaamse Minister van Omgeving, Natuur en Landbouw/Johannes Huijbrechts
      (Cauza C-679/17) (1)

      ((Trimitere preliminară - Libera circulație a capitalurilor - Restricții - Legislație fiscală - Impozit pe succesiuni - Păduri administrate în mod durabil - Scutire - Protecția suprafeței forestiere))
      (2019/C 25/15)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Hof van beroep te Antwerpen

         Părțile din procedura principală

         Reclamante: Vlaamse Gewest, reprezentată de Vlaamse regering în persoana Vlaamse Minister van Begroting, Financiën en Energie, Vlaamse Gewest, reprezentată de Vlaamse regering în persoana Vlaamse Minister van Omgeving, Natuur en Landbouw

         Pârât: Johannes Huijbrechts

         Dispozitivul

      Articolul 63 TFUE trebuie interpretat în sensul că acesta se opune unei reglementări a unui stat membru precum cea în discuție în litigiul principal, care acordă un avantaj fiscal pentru pădurile dobândite pe cale succesorală, cu condiția ca acestea să facă obiectul unei administrări durabile conform termenilor definiți de dreptul național, dar limitează acest avantaj la pădurile care sunt situate pe teritoriul acestui stat membru.

         (1)  JO C 94, 12.3.2018.


title: Cauza T-687/18: Acțiune introdusă la 20 noiembrie 2018 – Pilatus Bank/BCE

text:
               21.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 25/59

      Acțiune introdusă la 20 noiembrie 2018 – Pilatus Bank/BCE
      (Cauza T-687/18)
      (2019/C 25/76)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Pilatus Bank plc (Ta'Xbiex, Malta) (reprezentanți: O. Behrends, M. Kirchner și L. Feddern, avocați)

         Pârâtă: BCE

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei BCE din 10 septembrie 2018 potrivit căreia orice comunicare a Pilatus Bank plc către BCE trebuie să fie efectuată prin intermediul „persoanei competente” sau să includă în anexă aprobarea „persoanei competente”;

                  —

                  obligarea pârâtei la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă nouă motive.

                  1.

                  Primul motiv este întemeiat pe susținerea că decizia BCE este lipsită de orice temei juridic în dreptul național sau în cel al Uniunii.

                  2.

                  Al doilea motiv este întemeiat pe încălcarea de către BCE a drepturilor materiale și procedurale ale reclamantului în temeiul Regulamentului privind Mecanismul unic de supraveghere, al Cartei drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și al statului de drept, în special dreptul de acces la dosar, dreptul de a utiliza căi de atac, dreptul de a fi reprezentat de un consilier extern și dreptul la confidențialitatea comunicărilor cu consilierul.

                  3.

                  Al treilea motiv este întemeiat pe încălcarea de către BCE a dreptului reclamantului la o cale de atac efectivă.

                  4.

                  Al patrulea motiv este întemeiat pe încălcarea de către BCE a principiului așteptărilor legitime și securității juridice.

                  5.

                  Al cincilea motiv este întemeiat pe încălcarea de către BCE a principiului proporționalității.

                  6.

                  Al șaselea motiv este întemeiat pe săvârșirea de către BCE a unui abuz de putere.

                  7.

                  Al șaptelea motiv este întemeiat pe încălcarea de către BCE a cerinței unei decizii motivate în mod corespunzător.

                  8.

                  Al optulea motiv este întemeiat pe încălcarea de către BCE a dreptului reclamantului de a fi ascultat.

                  9.

                  Al nouălea motiv este întemeiat pe încălcarea de către BCE a principiului nemo auditur.


title: Cauza T-700/18: Acțiune introdusă la 26 noiembrie 2018 – Kalypso Media Group/EUIPO – Wizards of the Coast (DUNGEONS)

text:
               21.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 25/62

      Acțiune introdusă la 26 noiembrie 2018 – Kalypso Media Group/EUIPO – Wizards of the Coast (DUNGEONS)
      (Cauza T-700/18)
      (2019/C 25/81)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Kalypso Media Group GmbH (Worms, Germania) (reprezentant: T. Boddien, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Wizards of the Coast LLC (Pawtucket, Rhode Island, Statele Unite)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: Reclamanta în fața Tribunalului

         Marca în litigiu: Cerere de înregistrare a mărcii verbale a Uniunii Europene DUNGEONS – Cererea de înregistrare nr. 13 271 838

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: Procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 21 septembrie 2018 în cauza R 599/2018-4

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivul invocat

                  —

                  Încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) nr. 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-736/18: Acțiune introdusă la 14 decembrie 2018 – Runnebaum Invest/EUIPO – Berg Toys (Bergsteiger)

text:
               18.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 65/43

      Acțiune introdusă la 14 decembrie 2018 – Runnebaum Invest/EUIPO – Berg Toys (Bergsteiger)
      (Cauza T-736/18)
      (2019/C 65/55)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Runnebaum Invest GmbH (Diepholz, Germania) (reprezentant: W. Prinz, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Berg Toys Beheer BV (Ede, Țările de Jos)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

         Marca în litigiu: înregistrarea mărcii Uniunii Europene verbale „Bergsteiger” – cererea de înregistrare nr. 15 145 791

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 22 octombrie 2018 în cauza R 572/2018-4

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 47 alineatele (2) și (3) din Regulamentul (UE) nr. 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza C-272/17: Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 23 ianuarie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Hoge Raad der Nederlanden – Țările de Jos) – K.M. Zyla/Staatssecretaris van Financiën (Trimitere preliminară – Libera circulație a lucrătorilor – Egalitate de tratament – Impozite pe venit – Contribuții la asigurările sociale – Lucrător care a părăsit statul membru de încadrare în muncă în cursul anului calendaristic – Aplicarea normei pro rata temporis în privința reducerii prelevării contribuțiilor)

text:
               11.3.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 93/8

      Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 23 ianuarie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Hoge Raad der Nederlanden – Țările de Jos) – K.M. Zyla/Staatssecretaris van Financiën
      (Cauza C-272/17) (1)

      ((Trimitere preliminară - Libera circulație a lucrătorilor - Egalitate de tratament - Impozite pe venit - Contribuții la asigurările sociale - Lucrător care a părăsit statul membru de încadrare în muncă în cursul anului calendaristic - Aplicarea normei pro rata temporis în privința reducerii prelevării contribuțiilor))
      (2019/C 93/09)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Hoge Raad der Nederlanden

         Părțile din procedura principală

         Recurentă: K.M. Zyla

         Intimat: Staatssecretaris van Financiën

         Dispozitivul

      Articolul 45 TFUE trebuie interpretat în sensul că nu se opune unei reglementări a unui stat membru care, în vederea stabilirii cuantumului contribuțiilor la asigurările sociale datorate de un lucrător, prevede că reducerea prelevării aferentă acestor contribuții, la care un lucrător are dreptul pentru un an calendaristic, este proporțională cu perioada în care acest lucrător este afiliat la sistemul de securitate socială al respectivului stat membru, excluzând astfel de la reducerea anuală o parte din aceasta proporțională cu orice perioadă în care acest lucrător nu a fost afiliat la acest sistem și în care a avut reședința într-un alt stat membru unde nu desfășoară o activitate profesională.

         (1)  JO C 277, 21.8.2017.


title: Cauza C-326/17: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 24 ianuarie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Raad van State – Țările de Jos) – Directie van de Dienst Wegverkeer (RDW)/X, Y și X, Y/Directie van de Dienst Wegverkeer (RDW) și Directie van de Dienst Wegverkeer (RDW)/Z (Trimitere preliminară – Directiva 1999/37/CE – Documente de înmatriculare pentru vehicule – Omisiuni în certificatele de înmatriculare – Recunoaștere reciprocă – Directiva 2007/46/CE – Vehicule construite înainte de armonizarea cerințelor tehnice la nivelul Uniunii Europene – Modificări care influențează caracteristicile tehnice ale vehiculului)

text:
               11.3.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 93/9

      Hotărârea Curții (Camera a patra) din 24 ianuarie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Raad van State – Țările de Jos) – Directie van de Dienst Wegverkeer (RDW)/X, Y și X, Y/Directie van de Dienst Wegverkeer (RDW) și Directie van de Dienst Wegverkeer (RDW)/Z
      (Cauza C-326/17) (1)

      ((Trimitere preliminară - Directiva 1999/37/CE - Documente de înmatriculare pentru vehicule - Omisiuni în certificatele de înmatriculare - Recunoaștere reciprocă - Directiva 2007/46/CE - Vehicule construite înainte de armonizarea cerințelor tehnice la nivelul Uniunii Europene - Modificări care influențează caracteristicile tehnice ale vehiculului))
      (2019/C 93/11)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Raad van State

         Părțile din procedura principală

         Recurenți: Directie van de Dienst Wegverkeer (RDW), X, Y

         Pârâți: X, Y, Directie van de Dienst Wegverkeer (RDW), Z

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 2 litera (a) din Directiva 1999/37/CE a Consiliului din 29 aprilie 1999 privind documentele de înmatriculare pentru vehicule coroborat cu articolul 3 punctele 11 și 13 din Directiva 2007/46/CE a Parlamentului și a Consiliului din 5 septembrie 2007 de stabilire a unui cadru pentru omologarea autovehiculelor și remorcilor acestora, precum și a sistemelor, componentelor și unităților tehnice separate destinate vehiculelor respective trebuie interpretat în sensul că Directiva 1999/37 este aplicabilă documentelor eliberate de statele membre la momentul înmatriculării vehiculelor construite înainte de 29 aprilie 2009, data expirării termenului de transpunere a Directivei 2007/46.

                  2)

                  Articolul 4 din Directiva 1999/37 coroborat cu articolul 3 alineatul (2) de această directivă trebuie interpretat în sensul că autoritățile statului membru în care este solicitată reînmatricularea unui vehicul de ocazie au dreptul să refuze recunoașterea certificatului de înmatriculare emis de statul membru în care acest vehicul a fost înmatriculat anterior, atunci când anumite date obligatorii lipsesc, când datele menționate în acesta nu corespund vehiculului respectiv și când certificatul nu permite identificarea acestui vehicul.

                  3)

                  Articolul 24 alineatul (6) din Directiva 2007/46 trebuie interpretat în sensul că regimul pe care îl prevede nu se aplică unui vehicul de ocazie care a fost deja înmatriculat într-un stat membru atunci când acesta este prezentat, în temeiul articolului 4 din Directiva 1999/37, în vederea reînmatriculării sale la autoritatea unui alt stat membru competentă în materie. Cu toate acestea, dacă există indicii că acest vehicul prezintă un risc pentru siguranța rutieră, această autoritate poate, în temeiul articolului 5 litera (a) din Directiva 2009/40/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 mai 2009 privind inspecția tehnică auto pentru autovehicule și remorcile acestora, să solicite ca vehiculul respectiv să fie supus unei inspecții prealabile înmatriculării sale.

         (1)  JO C 293, 4.9.2017.


title: Cauza C-206/18: Ordonanța președintelui Curții din 11 decembrie 2018 – Comisia Europeană/ Republica Polonă, susținută de: Regatul Belgiei, Republica Franceză

text:
               18.3.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 103/21

      Ordonanța președintelui Curții din 11 decembrie 2018 – Comisia Europeană/ Republica Polonă, susținută de: Regatul Belgiei, Republica Franceză
      (Cauza C-206/18) (1)

      (2019/C 103/24)
      Limba de procedură: polona
      Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 182, 28.5.2018.


title: Cauza C-62/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunalul București (România) la data de 29 ianuarie 2019 — Star Taxi App SRL/Unitatea Administrativ Teritorială Municipiul București prin Primar General, Consiliul General al Municipiului București

text:
               13.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 164/14

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunalul București (România) la data de 29 ianuarie 2019 — Star Taxi App SRL/Unitatea Administrativ Teritorială Municipiul București prin Primar General, Consiliul General al Municipiului București
      (Cauza C-62/19)
      (2019/C 164/16)
      Limba de procedură: română

         Instanța de trimitere

      Tribunalul București

         Părțile din acțiunea principală

         Reclamantă: Star Taxi App SRL

         Pârâți: Unitatea Administrativ Teritorială Municipiul București prin Primar General, Consiliul General al Municipiului București

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Prevederile Directivei 98/34/CE (1) (articolul l punctul 2), astfel cum a fost modificată prin Directiva 98/48/CE (2), și ale Directivei 2000/31/CE (3) [articolul 2 litera (a)], care prevăd că serviciul societății informaționale este „serviciul prestat în scopul obținerii unei remunerații, la distanță, prin mijloace electronice și la solicitarea individuală a beneficiarului serviciului”, trebuie interpretate în sensul că o activitate de tipul celei prestate de STAR TAXI APP SRL (respectiv serviciul ce constă în punerea în legătură directă, prin intermediul unei aplicații electronice, a clienților [de] taxi cu șoferi de taxi) trebuie considerată un serviciu specific societății informaționale și al economiei colaborative (ținând cont de faptul că STAR TAXI APP SRL nu îndeplinește criteriile avute în vedere de CJUE în paragraful 39 din cauza C-434/15, referitoare la Uber, pentru a fi transportator)?

                  2)

                  În situația în care STAR TAXI APP SRL este considerat serviciu al societății informaționale, prevederile articolului 4 din Directiva 2000/31/CE, ale articolelor 9, 10 și 16 din Directiva 2006/123/CE (4), precum și ale articolului 56 din TFUE introduc activitatea STAR TAXI APP SRL sub incidența principiului libertății de a presta servicii, în caz afirmativ, acestea se opun unei reglementări de tipul HCGMB nr. 626/19.12.2017 pentru modificarea și completarea HCGMB nr. 178/2008 privind aprobarea Regulamentului-cadru, a caietului de sarcini și a contractului de atribuire în gestiune delegată pentru organizarea și executarea serviciului public de transport local în regim de taxi — articolele I, II, III, IV și V?

                  3)

                  În cazul în care Directiva 2000/31/CE este aplicabilă în ceea ce privește serviciul prestat de STAR TAXI APP SRL, limitările prevăzute de un stat membru în privința libertății de a presta serviciul electronic, prin impunerea, în ceea ce privește serviciul, a obligației de a deține autorizație sau licență, constituie măsuri valide care reprezintă derogări de la articolul 3 alineatul (2) din Directiva 2000/31/CE, în conformitate cu articolul 3 alineatul (4) din aceeași directivă?

                  4)

                  Prevederile articolului 5 din Directiva 2015/1535 (5) se opun adoptării fără notificarea prealabilă a Comisiei Europene a unei reglementări de tipul HCGMB nr. 626/19.12.2017 pentru modificarea și completarea HCGMB nr. 178/2008 privind aprobarea Regulamentului-cadru, a caietului de sarcini și a contractului de atribuire în gestiune delegată pentru organizarea și executarea serviciului public de transport local în regim de taxi — articolele I, II, III, IV și V?

         (1)  Directiva 98/34/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 iunie 1998 de stabilire a unei proceduri pentru furnizarea de informații în domeniul standardelor și reglementărilor tehnice (JO 1998 L 204, p. 37, Ediție specială 13/vol. 23, p. 207).

         (2)  Directiva 98/48/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 20 iulie 1998 de modificare a Directivei 98/34/CE de stabilire a unei proceduri pentru furnizarea de informații în domeniul standardelor și reglementărilor tehnice (JO 1998 L 217, p. 18, Ediție specială 13/vol. 23, p. 282).

         (3)  Directiva 2000/31/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 8 iunie 2000 privind anumite aspecte juridice ale serviciilor societății informaționale, în special ale comerțului electronic, pe piața internă (directiva privind comerțul electronic) (JO 2000 L 178, p. 1, Ediție specială 13/vol. 29, p. 257).

         (4)  Directiva 2006/123/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 decembrie 2006 privind serviciile în cadrul pieței interne (JO 2006 L 376, p. 36, Ediție specială 13/vol. 58, p. 50)

         (5)  Directiva (UE) 2015/1535 a Parlamentului European și a Consiliului din 9 septembrie 2015 referitoare la procedura de furnizare de informații în domeniul reglementărilor tehnice și al normelor privind serviciile societății informaționale (Text codificat) (JO 2015 L 241, p. 1)