title: Cauza T-238/08: Acțiune introdusă la 19 iunie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Commune de Valbonne

text:
               30.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/50

         Acțiune introdusă la 19 iunie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Commune de Valbonne
   (Cauza T-238/08)
   (2008/C 223/88)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: L. Escobar Guerrero, agent, și E. Bouttier, avocat)

      Pârâtă: Commune de Valbonne
   Concluziile reclamantei

               —

               Obligarea Commune de Valbonne, reprezentată de primarul său în funcție, la plata către reclamantă a unui cuantum de 18 619,38 EUR corespunzând sumei principale de 14 261,29 EUR și sumei de 4 358,09 EUR dobânzi de întârziere scadente la 31 mai 2008;

               —

               obligarea Commune de Valbonne la plata sumei de 5 000 EUR în scopul acoperirii cheltuielilor pe care le-a efectuat pentru recuperarea creanței sale;

               —

               obligarea Commune de Valbonne la plata cheltuielilor de judecată efectuate în prezenta cauză.

         Motivele și principalele argumente
   Comisia a încheiat cu Commune de Valbonne în Franța, cu Commune de Fermo în Italia și cu grupul european de interes economic ARCHI-MED, pentru anii 1998 și 1999, un contract de cercetare și formare privind un proiect de instruire reciprocă între orașul Valbonne și provincia Di Ascoli Piceno, denumit „VALASPI MM 1027”.
   Comunele și ARCHI-MED s-au angajat, printre altele, să transmită Comisiei un raport final. Întrucât acestea nu au transmis raportul menționat după ce au fost puse în întârziere de Comisie, aceasta a concluzionat că respectivii contractanți nu și-au respectat obligațiile care le reveneau în temeiul contractului și a încetat contractul solicitând rambursarea unei părți din sumele plătite în avans de Comisie, majorate cu dobânzi.
   Confruntată cu insolvabilitatea ARCHI-MED, Comisia solicită obligarea pârâtei la plata sumelor datorate, în măsura în care contractanții sunt ținuți împreună și solidar la executarea contractului.


title: Cauza T-33/08: Acțiune introdusă la 18 ianuarie 2008 — Bastos Viegas/OAPI — Fabre Médicament (OPDREX)

text:
               29.3.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 79/31

         Acțiune introdusă la 18 ianuarie 2008 — Bastos Viegas/OAPI — Fabre Médicament (OPDREX)
   (Cauza T-33/08)
   (2008/C 79/60)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola
   Părțile

      Reclamantă: Bastos Viegas, AS (Penafiel, Portugalia) (reprezentanți: G. Marín Raigal și P. López Ronda, abogados)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Pierre Fabre Médicament, S.A. (Boulogne, Franța)
   Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 14 noiembrie 2007 (cauza R 1238/2006-4) astfel încât să se respingă opoziția formulată de Pierre Fabre și să se admită cererea de înregistrare nr. 2 429 249 a mărcii comunitare „OPDREX” (figurativă) și obligarea persoanei care a formulat opoziția la plata cheltuielilor de judecată eferente ambelor proceduri;

               —

               obligarea pârâtului la plata propriilor cheltuieli de judecată, precum și la suportarea cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă,

               —

               obligarea părții interviniente la plata propriilor cheltuieli de judecată, precum și la suportarea cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă în prezenta cauză.

         Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: Reclamanta.

      Marca comunitară vizată: Marca figurativă „OPDREX” (cerere de înregistrare nr. 2 429 249 pentru produse din clasele 5 și 10 și servicii din clasa 35).

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: Pierre Fabre Médicament, SA.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: Marca verbală națională „OPTREX” pentru produse din clasa 5 (produse farmaceutice).

      Decizia diviziei de opoziție: Admite în parte opoziția, în ceea ce privește anumite produse din clasele 5 și 10.

      Decizia camerei de recurs: Anulează decizia atacată, în măsura în care respinge cererea de înregistrare a mărcii comunitare, în ceea ce privește „aparatele și instrumentele chirurgicale” din clasa 10.

      Motivele invocate: Aplicarea greșită a articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 privind marca comunitară.


title: Cauza T-155/16: Acțiune introdusă la 6 aprilie 2016 – CFA Institute/EUIPO – Bloss and Others (CERTIFIED FINANCIAL ENGINEER CFE)

text:
               13.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/59

      Acțiune introdusă la 6 aprilie 2016 – CFA Institute/EUIPO – Bloss and Others (CERTIFIED FINANCIAL ENGINEER CFE)
      (Cauza T-155/16)
      (2016/C 211/73)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamant: CFA Institute (Charlottesville, Virginia, Statele Unite) (reprezentanţi: S. Rohlfing şi G. Engels, avocaţi)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Celelalte părți din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Michael Bloss (Nürtingen, Germania), Dietmar Ernst (Nürtingen), Joachim Häcker (Nürtingen)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitanții mărcii în litigiu: celelalte părți din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Marca în litigiu: marca figurativă a Uniunii Europene care cuprinde elementele verbale „CERTIFIED FINANCIAL ENGINEER CFE” – cererea de înregistrare nr. 9 569 765

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 21 ianuarie 2016 în cauza R 454/2015-2

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  admiterea opoziției formulate de reclamant împotriva cererii de înregistrare nr. 9 569 765 formulate de celelalte părți din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată;

                  —

                  în cazul în care celelalte părți din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs intervin în cauză, obligarea acestora la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamant atât în fața EUIPO, cât și a Tribunalului.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009;

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-76/06: Hotărârea Tribunalului din 16 noiembrie 2011 — ASPLA/Comisia [ „Concurență — Înțelegeri — Sectorul sacilor industriali din plastic — Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 81 alineatul (1) CE — Schimburi de informații individualizate — Stabilirea prețurilor și a cotelor de vânzare pe zonă geografică — Repartizarea clienților — Prezentare concertată de oferte în cadrul unor licitații — Încălcare unică și continuă — Întinderea comportamentelor sancționate — Delimitarea pieței de produse și a pieței geografice — Linii directoare privind metoda de stabilire a amenzilor — Principiile egalității de tratament și proporționalității — Circumstanțe agravante și atenuante — Plafonul de 10 % din cifra de afaceri” ]

text:
               7.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 6/11

         Hotărârea Tribunalului din 16 noiembrie 2011 — ASPLA/Comisia
   (Cauza T-76/06) (1)

   (Concurență - Înțelegeri - Sectorul sacilor industriali din plastic - Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 81 alineatul (1) CE - Schimburi de informații individualizate - Stabilirea prețurilor și a cotelor de vânzare pe zonă geografică - Repartizarea clienților - Prezentare concertată de oferte în cadrul unor licitații - Încălcare unică și continuă - Întinderea comportamentelor sancționate - Delimitarea pieței de produse și a pieței geografice - Linii directoare privind metoda de stabilire a amenzilor - Principiile egalității de tratament și proporționalității - Circumstanțe agravante și atenuante - Plafonul de 10 % din cifra de afaceri)
   2012/C 6/16
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Plasticos Españoles, SA (ASPLA) (Torrelavega, Spania) (reprezentanți: inițial E. Garayar Gutiérrez și A. García Castillo, ulterior E. Garayar Gutiérrez, M. Troncoso Ferrer și C. Ruixó Claramunt, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentant: F. Castillo de la Torre, agent)

      Obiectul

   Cerere de anulare în parte a Deciziei C(2005) 4634 final a Comisiei din 30 noiembrie 2005 privind o procedură de aplicare a articolului 81 [CE] (Cazul COMP/F/38.354 — Saci industriali), referitoare la o înțelegere pe piața sacilor industriali din plastic, precum și, cu titlu subsidiar, o cerere prin care se solicită reducerea amenzii aplicate reclamantei.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Plasticos Españoles, SA (ASPLA) la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 108, 6.5.2006.


title: Cauza T-486/09: Acțiune introdusă la 4 decembrie 2009 — Republica Polonă/Comisia Europeană

text:
               27.2.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 51/34

         Acțiune introdusă la 4 decembrie 2009 — Republica Polonă/Comisia Europeană
   (Cauza T-486/09)
   2010/C 51/66
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamantă: Republica Polonă (reprezentant: M. Szpunar, agent)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei 2009/721/CE a Comisiei din 24 septembrie 2009 de excludere de la finanțarea comunitară a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul secțiunii Garantare a Fondului european de orientare și garantare agricolă (FEOGA), în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și în cadrul Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) [notificată cu numărul C(2009) 7044] (1), în măsura în care exclude de la finanțarea comunitară suma de 47 152 775 PLN, cheltuieli efectuate de agenția de plăți acreditată de Republica Polonă.

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Decizia atacată prevede o corecție financiară de 5 % din cheltuielile efectuate în cadrul Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală în 2005 pentru susținerea activității agricole în zonele defavorizate precum și pentru susținerea angajamentelor de agromediu. Motivul invocat pentru aceste corecții au fost pretinse încălcări în ceea ce privește verificările încrucișate — analizate din perspectiva respectării principiilor bunelor practici agricole obișnuite —, sistemul de sancțiuni, rapoartele privind controalele la fața locului, precum și coordonarea tuturor obligațiilor aferente activităților de agromediu.
   Reclamanta contestă existența încălcărilor invocate și susține următoarele motive împotriva deciziei atacate.
   În primul rând, aceasta invocă încălcarea articolului 7 alineatul (4) primul paragraf din Regulamentul nr. 1258/1999 (2) și a articolului 31 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1290/2005 (3) precum și a orientărilor prevăzute în documentul VI/5330/97, în măsura în care corecția financiară s-a efectuat pe baza unei aprecieri inexacte a situației de fapt și a unei interpretări eronate în drept. În opinia reclamantei, nu a fost săvârșită niciuna dintre încălcările imputate, care au stat la baza corecției financiare, iar cheltuielile excluse de decizia atacată de la finanțarea comunitară au fost efectuate în conformitate cu dispozițiile dreptului comunitar.
   Prin intermediul primului motiv, reclamanta susține că din rapoartele privind controalele la fața locului rezultă că, în conformitate cu articolul 28 din Regulamentul nr. 796/2004 (4), toate principiile bunelor practici agricole obișnuite au fost respectate, inclusiv controlul respectării limitelor anuale ale cheltuielilor destinate îngrășămintelor naturale. Reclamanta mai susține că, dacă verificările încrucișate cu baza de date privind animalele nu au fost efectuate, acest lucru este imputabil faptului că sistemul respectiv nu era util ca bază de referință pentru respectivele verificări, astfel încât efectuarea de verificări încrucișate cu acest sistem nu se impunea în temeiul articolului 68 din Regulamentul nr. 817/2004 (5). Mai mult, sistemul de sancțiuni prevăzute în cazul încălcării principiilor bunelor practici agricole obișnuite era pe deplin operațional, adecvat situației din primul an al punerii în aplicare a Planului de dezvoltare rurală și chiar mai strict decât actualul sistem de sancțiuni comunitare în vigoare; prin urmare, acesta era în perfectă conformitate cu articolul 73 din Regulamentul nr. 817/2004. În plus, în opinia reclamantei, caracterul exhaustiv al controalelor la fața locului întreprinse a depășit chiar limitele cerințelor prevăzute la articolul 69 al treilea paragraf din Regulamentul nr. 817/2004.
   În al doilea rând, reclamanta reproșează Comisiei încălcarea articolului 7 alineatul (4) al patrulea paragraf din Regulamentul nr. 1258/99 și a articolului 31 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1290/2005, precum și încălcarea orientărilor din documentul VI/5330/97 și a principiului proporționalității, în măsura în care cuantumul corecției forfetare aplicate este extrem de ridicat în raport cu riscul unei pierderi eventuale pentru bugetul comunitar. În opinia reclamantei, niciuna dintre pretinsele încălcări care au stat la baza corecției reținute nu ar fi putut cauza Comunității pierderi financiare și, în orice caz, riscul unor astfel de presupuse pierderi financiare era marginal și de multe ori inferior sumei care a fost exclusă de la finanțarea comunitară prin aplicarea deciziei atacate.
   În al treilea rând, reclamanta susține încălcarea de către Comisie a articolului 296 al doilea paragraf TFUE, în măsura în care nu a motivat suficient decizia atacată. În opinia reclamantei, Comisia nu a explicat cauzele care au determinat-o să modifice în mod substanțial domeniul de aplicare al încălcărilor imputate și, prin urmare, nu a permis autorităților poloneze să ia cunoștință de aceste motive.

      (1)  JO L 257, p. 28.

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 1258/1999 privind finanțarea politicii agricole comune (JO L 160, p. 10).

      (3)  Regulamentul (CE) nr. 1290/2005 al Consiliului din 21 iunie 2005 privind finanțarea politicii agricole comune (JO L 209, p. 1).

      (4)  Regulamentul (CE) nr. 796/2004 al Comisiei din 21 aprilie 2004 de stabilire a normelor de aplicare a ecocondiționării, a modulării și a sistemului integrat de gestionare și control, prevăzute de Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 al Consiliului din 29 septembrie 2003 de stabilire a normelor comune pentru schemele de sprijin direct în cadrul politicii agricole comune și de stabilire a anumitor scheme de sprijin pentru agricultori (JO L 141, p. 18, Ediție specială, 03/vol. 56, p. 210).

      (5)  Regulamentul (CE) al Comisiei din 29 aprilie 2004 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1257/1999 al Consiliului privind sprijinul pentru dezvoltare rurală acordat din Fondul European de Orientare și Garantare Agricolă (FEOGA) (JO L 153, p. 30, Ediție specială, 03/vol. 57, p. 116).


title: Cauza C-77/13: Ordonanța președintelui Curții din 6 martie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal d'instance de Quimper – Franța) – CA Consumer Finance/Francine Crouan, născută Weber, Tual Crouan

text:
               16.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 184/23

         Ordonanța președintelui Curții din 6 martie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal d'instance de Quimper – Franța) – CA Consumer Finance/Francine Crouan, născută Weber, Tual Crouan
   (Cauza C-77/13) (1)

   2014/C 184/35
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  O C 123, 27.4.2013.


title: Cauza C-241/11: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 25 iunie 2013 — Comisia Europeană/Republica Cehă [Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 2003/41/CE — Activitățile și supravegherea instituțiilor pentru furnizarea de pensii ocupaționale — Netranspunere parțială în termenul prevăzut — Hotărâre a Curții prin care se constată existența neîndeplinirii obligațiilor — Neexecutare — Articolul 260 alineatul (2) TFUE — Sancțiuni pecuniare — Sumă forfetară]

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 225/6

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 25 iunie 2013 — Comisia Europeană/Republica Cehă
   (Cauza C-241/11) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 2003/41/CE - Activitățile și supravegherea instituțiilor pentru furnizarea de pensii ocupaționale - Netranspunere parțială în termenul prevăzut - Hotărâre a Curții prin care se constată existența neîndeplinirii obligațiilor - Neexecutare - Articolul 260 alineatul (2) TFUE - Sancțiuni pecuniare - Sumă forfetară)
   2013/C 225/08
   Limba de procedură: ceha

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: Z. Malůšková, N. Yerrell și K.-Ph. Wojcik, agenți)

      Pârâtă: Republica Cehă (reprezentanți: M. Smolek și J. Očková, agenți)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Articolul 260 TFUE — Neexecutarea Hotărârii Curții din 14 ianuarie 2010, pronunțată în cauza C-343/08, Comisia/Republica Cehă — Neadoptarea în termenul prevăzut a tuturor actelor necesare pentru a se conforma Directivei 2003/41/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 3 iunie 2003 privind activitățile și supravegherea instituțiilor pentru furnizarea de pensii ocupaționale (JO L 235, p. 10, Ediție specială, 05/vol. 6, p. 219) — Impunere a unei sume forfetare și a unei penalități cu titlu cominatoriu

      Dispozitivul

               1.

               Întrucât nu a adoptat, la data la care a expirat termenul acordat în scrisoarea de punere în întârziere adresată de Comisia Europeană Republicii Cehe în temeiul articolului 260 alineatul (2) TFUE, toate măsurile pe care le impunea executarea Hotărârii din 14 ianuarie 2010, Comisia/Republica Cehă (C-343/08), Republica Cehă nu și a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 260 alineatul (1) TFUE.

               2.

               Obligă Republica Cehă la plata către Comisia Europeană, în contul „Resurse proprii ale Uniunii Europene”, a unei sume forfetare de 250 000 de euro.

               3.

               Obligă Republica Cehă la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 232, 6.8.2011


title: Cauza C-303/06: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 17 iulie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Employment Tribunal — Regatul Unit) — S. Coleman/Attridge Law, Steve Law (Politică socială — Directiva 2000/78/CE — Egalitate de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă — Articolul 1, articolul 2 alineatul (1), alineatul (2) litera (a) și alineatul (3), precum și articolul 3 alineatul (1) litera (c) — Discriminare directă pe motiv de handicap — Hărțuire legată de handicap — Concediere a unui angajat care nu are el însuși un handicap, dar al cărui copil are un handicap — Includere — Sarcina probei)

text:
               30.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/6

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 17 iulie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Employment Tribunal — Regatul Unit) — S. Coleman/Attridge Law, Steve Law
   (Cauza C-303/06) (1)

   (Politică socială - Directiva 2000/78/CE - Egalitate de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă - Articolul 1, articolul 2 alineatul (1), alineatul (2) litera (a) și alineatul (3), precum și articolul 3 alineatul (1) litera (c) - Discriminare directă pe motiv de handicap - Hărțuire legată de handicap - Concediere a unui angajat care nu are el însuși un handicap, dar al cărui copil are un handicap - Includere - Sarcina probei)
   (2008/C 223/08)
   Limba de procedură: engleza
   Instanța de trimitere
   Employment Tribunal
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: S. Coleman

      Pârâți: Attridge Law, Steve Law
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Employment Tribunal — Interpretarea articolului 1 și a articolului 2 alineatul (2) litera (a) și alineatul (3) din Directivei 2000/78/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă (JO L 303, p. 16, Ediție specială, 05/vol. 6, p. 7) — Întinderea noțiunii de handicap — Posibilitate de a o extinde la o persoană care este strâns asociată unei persoane cu handicap și care a fost discriminată pentru motivul acestei asocieri — Angajată care se ocupă singură de creșterea unui copil cu handicap
   Dispozitivul

               1)

               Directiva 2000/78 a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă și, în special, articolul 1 și articolul 2 alineatele (1) și (2) litera (a) trebuie interpretate în sensul că interzicerea discriminării directe pe care o prevăd nu este limitată la persoanele care au ele înseși un handicap. În cazul în care un angajator tratează un angajat care nu are el însuși un handicap într-un mod mai puțin favorabil decât este, a fost sau va fi tratat într-o situație asemănătoare un alt angajat și este dovedit că tratamentul defavorabil a cărui victimă este acest angajat se întemeiază pe handicapul copilului său, căruia angajatul îi acordă cea mai mare parte a îngrijirilor de care acesta are nevoie, un astfel de tratament este contrar interzicerii discriminării directe prevăzute la articolul 2 alineatul (2) litera (a) menționat.

               2)

               Directiva 2000/78 și, în special, articolul 1 și articolul 2 alineatele (1) și (3) trebuie interpretate în sensul că interzicerea hărțuirii pe care o prevăd nu este limitată la persoanele care au ele înseși un handicap. În cazul în care este dovedit că există o legătură între comportamentul indezirabil care constituie hărțuire a cărui victimă este un angajat care nu are el însuși un handicap și handicapul copilului său, căruia angajatul îi acordă cea mai mare parte a îngrijirilor de care acesta are nevoie, un astfel de comportament este contrar interzicerii hărțuirii prevăzute la articolul 2 alineatul (3) menționat.

      (1)  JO C 237, 30.9.2006.


title: Cauza T-5/05: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din data de 22 ianuarie 2007 — Verband der Internationalen Caterer in Deutschland/Comisie

text:
               24.3.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 69/29

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din data de 22 ianuarie 2007 — Verband der Internationalen Caterer in Deutschland/Comisie
   (Cauza T-5/05) (1)

   (2007/C 69/59)

      Limba de procedură: germana

   Președintele camerei întâi a dispus radierea cauzei de pe rol.

      (1)  JO C 82 din 2.4.2005.


title: Cauza C-551/07: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Verwaltungsgerichtshof (Austria) la 11 decembrie 2007 — Deniz Sahin/Bundesminister für Inneres

text:
               8.3.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 64/19

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Verwaltungsgerichtshof (Austria) la 11 decembrie 2007 — Deniz Sahin/Bundesminister für Inneres
   (Cauza C-551/07)
   (2008/C 64/28)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Verwaltungsgerichtshof
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Deniz Sahin

      Pârât: Bundesminister für Inneres
   Întrebările preliminare

               1)

                           a)

                           Articolul 3 alineatul (1), articolul 6 alineatul (2) și articolul 7 alineatul (1) litera (d) și alineatul (2) din Directiva 2004/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora, de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 1612/68 și de abrogare a Directivelor 64/221/CEE, 68/360/CEE, 72/194/CEE, 73/148/CEE, 75/34/CEE, 75/35/CEE, 90/364/CEE, 90/365/CEE și 93/96/CEE (1) — denumită în continuare „directiva” — trebuie interpretate în sensul că privesc și membrii de familie, în înțelesul articolului 2 punctul 2 din directivă, care au ajuns în statul membru gazdă (articolul 2 punctul 3 din directivă) în mod independent de un cetățean al Uniunii și care nu au dobândit calitatea de membru de familie sau nu au început viața de familie cu cetățeanul Uniunii decât odată ajunși în acest stat membru?

                           b)

                           În măsura în care este incidentă situația de mai sus, este important și faptul că membrul de familie are reședința legală în statul membru gazdă în momentul în care acesta dobândește calitatea de membru de familie sau începe o viață de familie? În caz afirmativ, faptul că dreptul său de ședere decurge numai din statutul său de solicitant de azil este suficient pentru a îndeplini condiția unei reședințe legale?

                           c)

                           În măsura în care din răspunsurile la întrebările 1) a) și b) rezultă că directiva nu conferă un drept de ședere unui membru de familie al cărui drept de ședere decurge „doar” din statutul de solicitant de azil, care a ajuns în statul membru gazdă în mod independent de un cetățean al Uniunii și care nu a dobândit calitatea de membru de familie sau nu a început viața de familie cu acest cetățean al Uniunii decât odată ajuns în acest stat membru: se poate considera, fără a ține seama de cele de mai sus, că articolul 18 CE, respectiv articolul 39 CE, în lumina dreptului fundamental la respectarea vieții de familie, conferă un drept de ședere într-o situație în care membrul de familie are reședința de aproape patru ani în statul membru gazdă și este căsătorit de un an cu un cetățean al Uniunii cu care conviețuiește de aproximativ trei ani și jumătate și cu care are un copil în vârstă de 20 de luni?

               2)

               Articolul 9 alineatul (1) și articolul 10 alineatul (1) din directivă se opun unei reglementări naționale potrivit căreia membrii de familie ai unui cetățean al Uniunii care nu au cetățenia unui stat membru și beneficiază de un drept de ședere în temeiul dreptului comunitar, în special în aplicarea articolului 7 alineatul (2) din directivă, nu pot obține un permis de ședere („Permis de ședere de membru de familie pentru un cetățean al Uniunii”) pentru singurul motiv că sunt (în mod provizoriu) autorizați să aibă reședința în acest stat în temeiul legislației statului membru gazdă privind dreptul de azil?

      (1)  JO L 158, p. 77, Ediție specială, 05/vol. 7, p. 56.


title: Cauza T-13/11: Hotărârea Tribunalului din 6 septembrie 2013 — Post Bank Iran/Consiliul ( „Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive adoptate împotriva Iranului în scopul de a împiedica proliferarea nucleară — Înghețarea fondurilor — Temei juridic — Încălcarea dreptului internațional — Obligația de motivare — Dreptul la apărare — Dreptul la o protecție jurisdicțională efectivă — Eroare vădită de apreciere — Drept de proprietate — Proporționalitate — Egalitate de tratament — Nediscriminare” )

text:
               19.10.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 304/13

         Hotărârea Tribunalului din 6 septembrie 2013 — Post Bank Iran/Consiliul
   (Cauza T-13/11) (1)

   (Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive adoptate împotriva Iranului în scopul de a împiedica proliferarea nucleară - Înghețarea fondurilor - Temei juridic - Încălcarea dreptului internațional - Obligația de motivare - Dreptul la apărare - Dreptul la o protecție jurisdicțională efectivă - Eroare vădită de apreciere - Drept de proprietate - Proporționalitate - Egalitate de tratament - Nediscriminare)
   2013/C 304/23
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Post Bank Iran (Teheran, Iran) (reprezentant: D. Luff, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Bishop și A. Vitro, agenți)

      Intervenientă în susținerea pârâtului: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Erlbacher și M. Konstantinidis, agenți)

      Obiectul

   Pe de o parte, cerere de anulare, mai întâi, a anexei II la Decizia 2010/413/PESC a Consiliului din 26 iulie 2010 privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Poziției comune 2007/140/PESC (JO L 195, p. 39), astfel cum a fost modificată prin Decizia 2010/644/PESC a Consiliului din 25 octombrie 2010 (JO L 281, p. 81), și a anexei VIII la Regulamentul (UE) nr. 961/2010 al Consiliului din 25 octombrie 2010 privind măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 423/2007 (JO L 281, p. 1), în măsura în care acestea o vizează pe reclamantă, în al doilea rând, a deciziei care o vizează pe reclamantă și este „cuprinsă într-o” scrisoare din 29 octombrie 2010, în al treilea rând, a Deciziei 2011/783/PESC a Consiliului din 1 decembrie 2011 de modificare a Deciziei 2010/413 (JO L 319, p. 71) și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 1245/2011 al Consiliului din 1 decembrie 2011 de punere în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 961/2010 (JO L 319, p. 11), în măsura în care acestea pot afecta situația reclamantei, în al patrulea rând, a deciziei care o vizează pe reclamantă și este „cuprinsă într-o” scrisoare din 5 decembrie 2011, în al cincilea rând, a anexei IX la Regulamentul (UE) nr. 267/2012 al Consiliului din 23 martie 2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Regulamentului (UE) nr. 961/2010(JO L 88, p. 1), în măsura în care aceasta o vizează pe reclamantă și, în al șaselea rând, a oricărui regulament viitor sau a oricărei decizii viitoare a Consiliului sau a Comisiei de completare sau de modificare a unuia dintre actele atacate în cadrul prezentei acțiuni și, pe de altă parte, cerere de declarare a inaplicabilității, față de reclamantă, a articolului 20 alineatul (1) litera (b) din Decizia 2010/413, a articolului 16 alineatul (2) din Regulamentul nr. 961/2010, a articolului 1 punctul 7 din Decizia 2012/35/PESC a Consiliului din 23 ianuarie 2012 de modificare a Deciziei 2010/413 (JO L 19, p. 22), a articolului 23 alineatul (2) din Regulamentul nr. 267/2012, a articolului 1 punctul 8 din Decizia 2012/635/PESC a Consiliului din 15 octombrie 2012 de modificare a Deciziei 2010/413 (JO L 282, p. 58), a articolului 1 punctul 11 din Regulamentul (UE) nr. 1263/2012 al Consiliului din 21 decembrie 2012 de modificare a Regulamentului nr. 267/2012 (JO L 356, p. 34), precum și a articolului 1 punctul 2 din Decizia 2012/829/PESC a Consiliului din 21 decembrie 2012 de modificare a Deciziei 2010/413 (JO L 356, p. 71)

      Dispozitivul

               1.

               Acțiunea este inadmisibilă în măsura în care vizează anularea oricărui regulament viitor sau a oricărei decizii viitoare a Consiliului Uniunii Europene sau a Comisiei Europene de completare sau de modificare a unuia dintre actele atacate în cadrul prezentei acțiuni.

               2.

               Constată că nu este necesar să se pronunțe cu privire la concluziile în anularea deciziilor față de Post Bank Iran „cuprinse în”scrisorile adresate de Consiliu la 29 octombrie 2010 și la 5 decembrie 2011, nici cu privire la cauza de inadmisibilitate invocată de Consiliu, susținut de Comisie, în raport exclusiv cu concluziile în anulare a deciziei față de Post Bank Iran „cuprinsă în” scrisoarea Consiliului din 29 octombrie 2010.

               3.

               Anulează anexa II la Decizia 2010/413/PESC a Consiliului din 26 iulie 2010 privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Poziției comune 2007/140/PESC, astfel cum a fost modificată prin Decizia 2010/644/PESC a Consiliului din 25 octombrie 2010, anexa VIII la Regulamentul (UE) nr. 961/2010 al Consiliului din 25 octombrie 2010 privind măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 423/2007 (JO L 281, p. 1), Decizia 2011/783/PESC a Consiliului din 1 decembrie 2011 de modificare a Deciziei 2010/413 (JO L 319, p. 71), Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1245/2011 al Consiliului din 1 decembrie 2011 de punere în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 961/2010 și anexa IX la Regulamentul (UE) nr. 267/2012 al Consiliului din 23 martie 2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Regulamentului (UE) nr. 961/2010, în măsura în care vizează Post Bank Iran.

               4.

               Efectele anexei II la Decizia 2010/413, astfel cum a fost modificată prin Decizia 2010/644, apoi prin Decizia 2011/783, față de Post Bank Iran se mențin până la intrarea în vigoare a anulării anexei IX la Regulamentul nr. 267/2012 în măsura în care vizează Post Bank Iran.

               5.

               Consiliul suportă, în afară de propriile cheltuieli de judecată, și pe cele efectuate de Post Bank Iran.

               6.

               Comisia suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 63, 26.2.2011.


title: Cauza C-461/13: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 1 iulie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesverwaltungsgericht – Germania) – Bund für Umwelt und Naturschutz Deutschland e.V./Bundesrepublik Deutschland [Trimitere preliminară — Mediu — Politica Uniunii Europene în domeniul apei — Directiva 2000/60/CE — Articolul 4 alineatul (1) — Obiective de mediu referitoare la apele de suprafață — Deteriorarea stării unui corp de apă de suprafață — Proiect de amenajare a unei căi navigabile — Obligația statelor membre de a nu autoriza un proiect care poate provoca o deteriorare a stării unui corp de apă de suprafață — Criterii determinante pentru a aprecia existența unei deteriorări a stării unui corp de apă]

text:
               7.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 294/3

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 1 iulie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesverwaltungsgericht – Germania) – Bund für Umwelt und Naturschutz Deutschland e.V./Bundesrepublik Deutschland
   (Cauza C-461/13) (1)

   ([Trimitere preliminară - Mediu - Politica Uniunii Europene în domeniul apei - Directiva 2000/60/CE - Articolul 4 alineatul (1) - Obiective de mediu referitoare la apele de suprafață - Deteriorarea stării unui corp de apă de suprafață - Proiect de amenajare a unei căi navigabile - Obligația statelor membre de a nu autoriza un proiect care poate provoca o deteriorare a stării unui corp de apă de suprafață - Criterii determinante pentru a aprecia existența unei deteriorări a stării unui corp de apă])
   (2015/C 294/04)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesverwaltungsgericht

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Bund für Umwelt und Naturschutz Deutschland e.V.

      Pârâtă: Bundesrepublik Deutschland

      cu participarea: Freie Hansestadt Bremen

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 4 alineatul (1) litera (a) punctele (i)-(iii) din Directiva 2000/60/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 octombrie 2000 de stabilire a unui cadru de politică comunitară în domeniul apei trebuie interpretat în sensul că statele membre au obligația, cu excepția cazului în care se acordă o derogare, să refuze autorizarea unui proiect special atunci când acesta poate cauza o deteriorare a stării unui corp de apă de suprafață sau atunci când afectează obținerea unei stări bune a apelor de suprafață sau a unui potențial ecologic bun și a unei stări chimice bune a acestor ape la data prevăzută de directiva menționată.

               2)

               Noțiunea „deteriorare a stării” unui corp de apă de suprafață, care figurează la articolul 4 alineatul (1) litera (a) punctul (i) din Directiva 2000/60, trebuie interpretată în sensul că există o deteriorare de îndată ce starea a cel puțin unu dintre elementele de calitate, în sensul anexei V la directiva menționată, se degradează cu o clasă, chiar dacă această degradare nu se traduce printr-o degradare de clasificare, în ansamblul său, a corpului de apă de suprafață. Cu toate acestea, în cazul în care elementul de calitate în cauză, în sensul anexei menționate, figurează deja în clasa cea mai joasă, orice degradare a acestui element constituie o „deteriorare a stării” unui corp de apă de suprafață, în sensul articolului 4 alineatul (1) litera (a) punctul (i) menționat.

      (1)  JO C 352, 30.11.2013.


title: Cauza T-265/11: Ordonanța Tribunalului din 31 martie 2014 – Elmaghraby/Consiliul

text:
               16.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 184/38

         Ordonanța Tribunalului din 31 martie 2014 – Elmaghraby/Consiliul
   (Cauza T-265/11) (1)

   2014/C 184/60
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei a treia a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 219, 23.7.2011.


title: Cauza C-214/15: Ordonanța Curții (Camera a noua) din 7 iulie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Supremo Tribunal Administrativo – Portugalia) – Municipio de Vila Pouca de Aguiar/Sá Machado & Filhos SA Trimitere preliminară — Contracte de achiziţii publice de lucrări — Directiva 2004/18/CE — Articolul 55 — Anunţ de participare — Ofertă neînsoţită de documente care să justifice preţul anormal de scăzut — Criterii de stabilire — Articolul 7 litera (c) — Valoarea contractului — Prag neatins — Interes transfrontalier cert — Lipsa de informaţii — Inadmisibilitate vădită)

text:
               19.9.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 343/10

         Ordonanța Curții (Camera a noua) din 7 iulie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Supremo Tribunal Administrativo – Portugalia) – Municipio de Vila Pouca de Aguiar/Sá Machado & Filhos SA
   (Cauza C-214/15) (1)

   (Trimitere preliminară - Contracte de achiziţii publice de lucrări - Directiva 2004/18/CE - Articolul 55 - Anunţ de participare - Ofertă neînsoţită de documente care să justifice preţul anormal de scăzut - Criterii de stabilire - Articolul 7 litera (c) - Valoarea contractului - Prag neatins - Interes transfrontalier cert - Lipsa de informaţii - Inadmisibilitate vădită))
   (2016/C 343/14)
   Limba de procedură: portugheza

      Instanța de trimitere

   Supremo Tribunal Administrativo

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Municipio de Vila Pouca de Aguiar

      Pârâtă: Sá Machado & Filhos SA

      Cu participarea: Norcep Construções e Empreendimentos Lda

      Dispozitivul

   Cererea de decizie preliminară formulată de Supremo Tribunal Administrativo (Curtea Administrativă Supremă, Portugalia) prin decizia din 9 aprilie 2015 este vădit inadmisibilă.

      (1)  JO C 254, 3.8.2015.


title: Cauza C-476/12: Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberster Gerichtshof (Austria) la 24 octombrie 2012 — Österreichischer Gewerkschaftsbund/Verband Österreichischer Banken und Bankiers

text:
               2.2.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/2

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberster Gerichtshof (Austria) la 24 octombrie 2012 — Österreichischer Gewerkschaftsbund/Verband Österreichischer Banken und Bankiers
   (Cauza C-476/12)
   2013/C 32/02
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Oberster Gerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Österreichischer Gewerkschaftsbund

      Pârâtă: Verband Österreichischer Banken und Bankiers

      Întrebările preliminare

               1.

               Principiul pro rata temporis este aplicabil, în conformitate cu clauza 4 alineatul (2) din acordul-cadru cuprins în anexa la Directiva 97/81/CE a Consiliului din 15 decembrie 1997 privind acordul-cadru cu privire la munca pe fracțiune de normă (1), alocației pentru creșterea copilului prevăzute într-o convenție colectivă (contract colectiv de muncă), care constă într-o prestație socială a angajatorului destinată să compenseze în parte cheltuielile suportate de părinți pentru întreținerea copilului pentru care se primește alocația, având în vedere natura acestei prestații?

               2.

               În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare:
               Clauza 4 alineatul (1) din acordul-cadru cuprins în anexa la Directiva 97/81/CE trebuie interpretată în sensul că o diferență de tratament aplicată lucrătorilor pe fracțiune de normă prin micșorarea proporțională cu timpul de lucru a dreptului la alocația pentru creșterea copilului — luând în considerare marja de apreciere considerabilă a partenerilor sociali în stabilirea unui anumit obiectiv de politică socială și economică și a măsurilor adecvate pentru atingerea acestuia — este justificată obiectiv dacă se consideră că interdicția reducerii proporționale

                           (a)

                           îngreunează sau face imposibilă munca pe fracțiune de normă sub formă de normă redusă de muncă pentru creșterea copilului și/sau activități salariate minore pe durata concediului pentru creșterea copilului și/sau

                           (b)

                           conduce la denaturarea concurenței ca urmare a cheltuielilor mai mari în sarcina angajatorilor cu un număr mai mare de lucrători pe fracțiune de normă, precum și la o diminuare a disponibilității angajatorilor de a angaja lucrători pe fracțiune de normă și/sau

                           (c)

                           conduce la un tratament mai favorabil aplicat lucrătorilor pe fracțiune de normă care au și alte raporturi de muncă pe fracțiune de normă și au de mai multe ori dreptul la o prestație reglementată în convenții colective, precum alocația pentru creșterea copilului și/sau

                           (d)

                           conduce la un tratament mai favorabil aplicat lucrătorilor pe fracțiune de normă întrucât aceștia au mai mult timp liber comparativ cu lucrătorii cu normă întreagă și astfel dispun de condiții mai bune de îngrijire a copiilor?

               3.

               În cazul unui răspuns negativ la întrebările 1) și 2):
               Articolul 28 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene trebuie interpretat în sensul că într-un sistem de drept al muncii în care elemente esențiale ale standardelor minime de muncă sunt create în conformitate cu aprecierile concordante în materie de politică socială ale partenerilor sociali selecționați și calificați în mod special, în cazul în care numai o dispoziție particulară (care încalcă principiul dreptului Uniunii privind interdicția discriminării) dintr-o convenție colectivă (în speță reducerea proporțională a alocației pentru creșterea copilului în cazul muncii pe fracțiune de normă) este nulă (conform practicii naționale), este lovită de nulitate întreaga dispoziție prevăzută în convenția colectivă aferentă acestui domeniu de reglementare (în speță alocația pentru creșterea copilului)?

      (1)  Directiva 97/81/CE a Consiliului din 15 decembrie 1997 privind acordul-cadru cu privire la munca pe fracțiune de normă (JO L 14, p. 9, Ediție specială, 05/vol. 5, p. 35), astfel cum a fost modificată prin Directiva 98/23/CE (JO L 131, p. 10, Ediție specială 05/vol. 5, p. 46)


title: Cauza C-284/04: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 26 iunie 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien — Austria) — T-Mobile Austria GmbH, 3G Mobile Telecommunications GmbH, mobilkom austria Aktiengesellschaft, fosta mobilkom austria AG & Co. KG, master-talk Austria Telekom Service GmbH & Co. KG, ONE GmbH, Hutchison 3G Austria GmbH, tele.ring Telekom Service GmbH, succesor în drepturi al TRA 3G Mobilfunk GmbH/Republik Österreich (A șasea directivă TVA — Operațiuni impozabile — Noțiunea de activitate economică — Articolul 4 alineatul (2) — Atribuirea de drepturi care permit utilizarea unei părți determinate a spectrului de radiofrecvențe rezervată serviciilor de telecomunicații)

text:
               25.8.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 199/3

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 26 iunie 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien — Austria) — T-Mobile Austria GmbH, 3G Mobile Telecommunications GmbH, mobilkom austria Aktiengesellschaft, fosta mobilkom austria AG & Co. KG, master-talk Austria Telekom Service GmbH & Co. KG, ONE GmbH, Hutchison 3G Austria GmbH, tele.ring Telekom Service GmbH, succesor în drepturi al TRA 3G Mobilfunk GmbH/Republik Österreich
   (Cauza C-284/04) (1)

   (A șasea directivă TVA - Operațiuni impozabile - Noțiunea de „activitate economică’ - Articolul 4 alineatul (2) - Atribuirea de drepturi care permit utilizarea unei părți determinate a spectrului de radiofrecvențe rezervată serviciilor de telecomunicații)
   (2007/C 199/04)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: T-Mobile Austria GmbH, 3G Mobile Telecommunications GmbH, mobilkom austria Aktiengesellschaft, fosta mobilkom austria AG & Co. KG, master-talk Austria Telekom Service GmbH & Co. KG, ONE GmbH, Hutchison 3G Austria GmbH, tele.ring Telekom Service GmbH, succesor în drepturi al TRA 3G Mobilfunk GmbH

      Pârâtă: Republik Österreich
   Obiectul
   Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare — Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien — Interpretarea articolului 4 alineatul (5) și a anexei D punctul 1 din Directiva 77/388/CEE: A șasea directivă a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun de taxă pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1) — Activități sau tranzacții efectuate de către un organism de drept public în calitate de autoritate publică — Atribuirea, prin licitație publică, de frecvențe unor operatori de telefonie mobilă
   Dispozitivul
   Articolul 4 alineatul (2) din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun de taxă pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare, trebuie interpretat în sensul că atribuirea, de către autoritatea națională de reglementare responsabilă cu alocarea frecvențelor, prin scoaterea la licitație, a unor drepturi precum drepturile de utilizare a frecvențelor spectrului electromagnetic în scopul de a furniza publicului servicii de telecomunicații mobile nu constituie o activitate economică în sensul acestei dispoziții și, prin urmare, nu intră în domeniul de aplicare a acestei directive.

      (1)  JO C 262, 23.10.2004.


title: Cauza C-366/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Raad voor Vreemdelingenbetwistingen (Belgia) la 5 iulie 2016 – H. F./Belgische Staat

text:
               19.9.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 343/33

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Raad voor Vreemdelingenbetwistingen (Belgia) la 5 iulie 2016 – H. F./Belgische Staat
   (Cauza C-366/16)
   (2016/C 343/44)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Raad voor Vreemdelingenbetwistingen

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: H. F.

      Pârât: Belgische Staat

      Întrebarea preliminară

   Dreptul Uniunii, în special articolul 27 alineatul (2) din Directiva [2004/38/CE] privind cetățenia (1) coroborat sau necoroborat cu articolul 7 din cartă trebuie interpretat în sensul că cererea privind acordarea dreptului de ședere depusă de un membru de familie, resortisant al unei țări terțe, în scopul reîntregirii familiei alături de un cetățean al Uniunii, care, la rândul lui, și-a exercitat libertatea de circulație și de stabilire, poate fi respinsă într-un stat membru din cauza unei amenințări care ar rezulta din simpla prezență în societate a acestui membru de familie care, în temeiul articolului 1 F din Convenția de la Geneva și al articolului 12 alineatul (2) din Directiva 2011/95/UE (2), a fost exclus de la recunoașterea statutului de refugiat în alt stat membru pentru motivul implicării sale în fapte care s-au produs într-un context specific istorico-social din țara sa de origine, atunci când amenințarea reală și prezentă pe care o reprezintă conduita acestui membru de familie în statul membru gazdă se deduce exclusiv dintr-o trimitere la decizia de excludere fără să se efectueze o apreciere a riscului de recidivă în statul membru gazdă?

      (1)  Directiva 2004/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora, de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 1612/68 și de abrogare a Directivelor 64/221/CEE, 68/360/CEE, 72/194/CEE, 73/148/CEE, 75/34/CEE, 75/35/CEE, 90/364/CEE, 90/365/CEE și 93/96/CEE (JO 2004, L 158, p. 77, Ediție specială, 05/vol. 7, p. 56).

      (2)  Directiva 2011/95/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 decembrie 2011 privind standardele referitoare la condițiile pe care trebuie să le îndeplinească resortisanții țărilor terțe sau apatrizii pentru a putea beneficia de protecție internațională, la un statut uniform pentru refugiați sau pentru persoanele eligibile pentru obținerea de protecție subsidiară și la conținutul protecției acordate (JO 2011, L 337, p. 9).


title: Cauza C-559/11: Ordonanța Curții (Camera întâi) din 4 octombrie 2012 (cerere de decizie preliminară formulată de Rechtbank van koophandel te Antwerpen — Belgia) — Pelckmans Turnhout NV/Walter Van Gastel Balen NV, Walter Van Gastel NV, Walter Van Gastel Schoten NV, Walter Van Gastel Lifestyle NV [Articolul 92 alineatul (1), articolul 103 alineatul (1) și articolul 104 alineatul (3) primul paragraf din Regulamentul de procedură — Directiva 2005/29/CE — Practici comerciale neloiale — Reglementare națională care interzice deschiderea unei unități comerciale șapte zile din șapte]

text:
               12.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 9/23

         Ordonanța Curții (Camera întâi) din 4 octombrie 2012 (cerere de decizie preliminară formulată de Rechtbank van koophandel te Antwerpen — Belgia) — Pelckmans Turnhout NV/Walter Van Gastel Balen NV, Walter Van Gastel NV, Walter Van Gastel Schoten NV, Walter Van Gastel Lifestyle NV
   (Cauza C-559/11) (1)

   (Articolul 92 alineatul (1), articolul 103 alineatul (1) și articolul 104 alineatul (3) primul paragraf din Regulamentul de procedură - Directiva 2005/29/CE - Practici comerciale neloiale - Reglementare națională care interzice deschiderea unei unități comerciale șapte zile din șapte)
   2013/C 9/38
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Rechtbank van koophandel te Antwerpen

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Pelckmans Turnhout NV

      Pârâte: Walter Van Gastel Balen NV, Walter Van Gastel NV, Walter Van Gastel Schoten NV, Walter Van Gastel Lifestyle NV

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Rechtbank van koophandel te Antwerpen — Interpretarea articolelor 34, 35, 49 și 56 TFUE și a Directivei 2005/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 mai 2005 privind practicile comerciale neloiale ale întreprinderilor de pe piața internă față de consumatori și de modificare a Directivei 84/450/CEE a Consiliului, a Directivelor 97/7/CE, 98/27/CE și 2002/65/CE ale Parlamentului European și ale Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 2006/2004 al Parlamentului European și al Consiliului („Directiva privind practicile comerciale neloiale”) (JO L 149, p. 22, Ediție specială, 15/vol. 14, p. 260) — Noțiunea de practici comerciale ale întreprinderilor față de consumatori — Deschiderea unei unități comerciale șapte zile din șapte și publicitatea făcută acestei practici

      Dispozitivul

   Directiva 2005/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 mai 2005 privind practicile comerciale neloiale ale întreprinderilor de pe piața internă față de consumatori și de modificare a Directivei 84/450/CEE a Consiliului, a Directivelor 97/7/CE, 98/27/CE și 2002/65/CE ale Parlamentului European și ale Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 2006/2004 al Parlamentului European și al Consiliului („Directiva privind practicile comerciale neloiale”) trebuie interpretată în sensul că nu se aplică în cazul unei legislații naționale, precum cea în discuție în litigiul principal, care nu urmărește obiective legate de protecția consumatorilor.

      (1)  JO C 32, 4.2.2012.


title: Cauza C-428/13: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 9 octombrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Consiglio di Stato – Italia) – Ministero dell'Economia e delle Finanze, Amministrazione Autonoma dei Monopoli di Stato (AAMS)/Yesmoke Tobacco SpA (Trimitere preliminară — Dispoziții fiscale — Armonizarea legislațiilor — Directivele 95/59/CE și 2011/64/UE — Structura și ratele accizelor aplicate tutunului prelucrat — Stabilirea unei accize — Principiu care stabilește o rată a accizei pentru toate țigaretele — Posibilitatea statelor membre de a stabili o valoare minimă a accizei — Țigarete din categoria celor cu prețul cel mai mic — Reglementare națională — Categorie specifică de țigarete — Stabilirea accizei la 115 %)

text:
               8.12.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 439/9

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 9 octombrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Consiglio di Stato – Italia) – Ministero dell'Economia e delle Finanze, Amministrazione Autonoma dei Monopoli di Stato (AAMS)/Yesmoke Tobacco SpA
   (Cauza C-428/13) (1)

   ((Trimitere preliminară - Dispoziții fiscale - Armonizarea legislațiilor - Directivele 95/59/CE și 2011/64/UE - Structura și ratele accizelor aplicate tutunului prelucrat - Stabilirea unei accize - Principiu care stabilește o rată a accizei pentru toate țigaretele - Posibilitatea statelor membre de a stabili o valoare minimă a accizei - Țigarete din categoria celor cu prețul cel mai mic - Reglementare națională - Categorie specifică de țigarete - Stabilirea accizei la 115 %))
   (2014/C 439/12)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Consiglio di Stato

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Ministero dell'Economia e delle Finanze, Amministrazione Autonoma dei Monopoli di Stato (AAMS)

      Pârâtă: Yesmoke Tobacco SpA

      Dispozitivul

   Articolul 7 alineatul (2) și articolul 8 alineatul (6) din Directiva 2011/64/UE a Consiliului din 21 iunie 2011 privind structura și ratele accizelor aplicate tutunului prelucrat trebuie interpretate în sensul că se opun unei dispoziții naționale precum cea în discuție în litigiul principal, care stabilește nu o acciză minimă identică aplicabilă tuturor țigaretelor, ci o acciză minimă care se aplică numai țigaretelor care au un preț de vânzare cu amănuntul mai mic decât cel al țigaretelor din categoria de preț cea mai solicitată.

      (1)  JO C 313, 26.10.2013.


title: Cauza F-66/10: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 12 mai 2011 — AQ/Comisia (Funcție publică — Funcționari — Raport de evaluare — Exercițiul de evaluare 2009 — Gradul evaluatorului inferior celui al titularului postului — Evaluarea randamentului cu privire la o parte a perioadei de referință — Lipsa fixării obiectivelor titularului postului)

text:
               6.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 232/41

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 12 mai 2011 — AQ/Comisia
   (Cauza F-66/10) (1)

   (Funcție publică - Funcționari - Raport de evaluare - Exercițiul de evaluare 2009 - Gradul evaluatorului inferior celui al titularului postului - Evaluarea randamentului cu privire la o parte a perioadei de referință - Lipsa fixării obiectivelor titularului postului)
   2011/C 232/72
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: AQ (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: L. Massaux, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Berardis-Kayser și G. Berscheid, agenți)

      Obiectul cauzei

   Cerere de anulare a raportului de evaluare privind perioada cuprinsă între 1 ianuarie 2008 și 31 decembrie 2008 în măsura în care prin acesta a fost clasificat la nivelul de performanță III și i-au fost atribuite două puncte de promovare

      Dispozitivul hotărârii

               1.

               Anulează raportul de evaluare întocmit în privința lui AQ pentru exercițiul de evaluare și de promovare 2009, precum și decizia prin care se atribuie AQ două puncte de promovare pentru același exercițiu.

               2.

               Obligă Comisia Europeană la plata sumei de 2 000 de euro către AQ.

               3.

               Respinge în rest acțiunea.

               4.

               Comisia Europeană suportă totalitatea cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 288, 23.10.2010, p. 74.


title: Cauza C-563/13: Ordonanța președintelui Curții din 12 iunie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Ungaria) – UPC DTH Sàrl/Nemzeti Média- és Hírközlési Hatóság

text:
               15.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 315/46

         Ordonanța președintelui Curții din 12 iunie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Ungaria) – UPC DTH Sàrl/Nemzeti Média- és Hírközlési Hatóság
   (Cauza C-563/13) (1)

   2014/C 315/79
   Limba de procedură: maghiara
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 24, 25.1.2014.


title: Cauza C-206/10: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 5 mai 2011 — Comisia Europeană/Republica Federală Germania [Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 — Articolul 4 alineatul (1) litera (a) — Regulamentul (CEE) nr. 1612/68 — Articolul 7 alineatul (2) — Prestațiile acordate de landuri germane în favoarea nevăzătorilor, a surzilor și a persoanelor cu handicap — Condiția privind reședința]

text:
               25.6.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 186/7

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 5 mai 2011 — Comisia Europeană/Republica Federală Germania
   (Cauza C-206/10) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 - Articolul 4 alineatul (1) litera (a) - Regulamentul (CEE) nr. 1612/68 - Articolul 7 alineatul (2) - Prestațiile acordate de landuri germane în favoarea nevăzătorilor, a surzilor și a persoanelor cu handicap - Condiția privind reședința)
   2011/C 186/12
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentant: V. Kreuschitz, agent)

      Pârâtă: Republica Federală Germania (reprezentanți: T. Henze și C. Blaschke, agenți)

      Intervenient în susținerea pârâtei: Regatul Țărilor de Jos (reprezentant: M. Noort, agent)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolului 7 alineatul (2) din Regulamentul (CEE) nr. 1612/68 al Consiliului din 15 octombrie 1968 privind libera circulație a lucrătorilor în cadrul Comunității (JO L 257, p. 2, Ediție specială, 05/vol. 1, p. 11) și a articolului 4 alineatul (1) litera (a) coroborat cu titlul III capitolul 1 din Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 al Consiliului din 14 iunie 1971 privind aplicarea regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați și cu familiile acestora care se deplasează în cadrul Comunității (JO L 149, p. 2, Ediție specială, 05/vol. 1, p. 26) — Reglementare națională care supune acordarea prestațiilor din partea landurilor în favoarea persoanelor handicapate și a orbilor condiției ca beneficiarul să aibă reședința în landul respectiv — Prestații prevăzute în anexa II secțiunea III din Regulamentul nr. 1408/71 — Noțiunea „prestație specială necontributivă”

      Dispozitivul

               1.

               Prin impunerea condiției privind domiciliul sau reședința obișnuită în landul în cauză pentru acordarea de prestații în favoarea nevăzătorilor, a surzilor și a persoanelor cu handicap în temeiul legislațiilor landurilor persoanelor în privința cărora Republica Federală Germania este statul membru competent, Republica Federală Germania nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 4 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 al Consiliului din 14 iunie 1971 privind aplicarea regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați și cu familiile acestora care se deplasează în cadrul Comunității, în versiunea modificată și actualizată prin Regulamentul (CE) nr. 118/97 al Consiliului din 2 decembrie 1996, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 647/2005 al Parlamentului European și al Consiliului din 13 aprilie 2005 coroborat cu titlul III capitolul I din acest regulament și al articolului 7 alineatul (2) din Regulamentul (CEE) nr. 1612/68 al Consiliului din 15 octombrie 1968 privind libera circulație a lucrătorilor în cadrul Comunității.

               2.

               Obligă Republica Federală Germania la plata cheltuielilor de judecată.

               3.

               Regatul Țărilor de Jos suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 179, 3.7.2010.


title: Cauza T-17/08 P: Recurs introdus la 14 ianuarie 2008 de Marta Andreasen împotriva hotărârii pronunțate la 8 noiembrie 2007 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-40/05, Andreasen/Comisia Comunităților Europene

text:
               8.3.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 64/60

         Recurs introdus la 14 ianuarie 2008 de Marta Andreasen împotriva hotărârii pronunțate la 8 noiembrie 2007 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-40/05, Andreasen/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-17/08 P)
   (2008/C 64/97)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Recurentă: Marta Andreasen (Barcelona, Spania) (reprezentant: B. Marthoz, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile recurentei

               —

               Anularea hotărârii Tribunalului Funcției Publice din 8 noiembrie 2007 din cauza F-40/05, pronunțarea asupra litigiului și admiterea concluziilor prezentate de recurentă în primă instanță, inclusiv a cererii de despăgubiri;

               —

               obligarea pârâtei din recurs la plata cheltuielilor de judecată;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata în totalitate a cheltuielilor de judecată;

               —

               în subsidiar, anularea hotărârii Tribunalului Funcției Publice din 8 noiembrie 2007 în cauza F-40/05, trimiterea cauzei la Tribunalului Funcției Publice și judecarea cererii privind cheltuielile de judecată odată cu fondul.

         Motivele și principalele argumente
   În recursul formulat, recurenta solicită anularea hotărârii Tribunalului Funcției Publice prin care a fost respinsă acțiunea având ca obiect, pe de o parte, anularea deciziei din 30 octombrie 2004 prin care Comisia a pronunțat împotriva acesteia sancțiunea disciplinară a revocării fără reducerea drepturilor de pensie și, pe de altă parte, solicitarea de daune-interese.
   În susținerea recursului, recurenta invocă cinci motive.
   Mai întâi, aceasta susține că Tribunalul ar fi încălcat articolul 10 din anexa IX la statut, întrucât nu ar fi efectuat un control al legalității și al proporționalității deciziei atacate în primă instanță în raport cu aplicarea acestei dispoziții ținând cont de circumstanțele din speță și de situația specială a recurentei legată de caracterul funcțiilor pe care le-a exercitat.
   Al doilea motiv se întemeiază pe pretinsa încălcare a principiilor legalității actelor comunitare, aplicării în timp a actelor comunitare și securității juridice, întrucât Tribunalul nu ar fi motivat hotărârea în ceea ce privește aspectele referitoare la aplicarea în speță a regulilor cuprinse în vechiul și în noul statut al funcționarilor.
   În plus, recurenta susține că Tribunalul ar fi denaturat elemente de fapt care au fost supuse aprecierii acestuia.
   Aceasta invocă de asemenea o eroare de apreciere și o încălcare de către Tribunal a articolelor 11, 12, 17 și 21 din statut întrucât acesta nu ar fi motivat hotărârea din punct de vedere legal, în măsura în care Tribunalul a aprobat aplicarea acestor dispoziții astfel cum a fost făcută prin decizia atacată în primă instanță.
   În sfârșit, recurenta pretinde că Tribunalul ar fi încălcat și principiile menționate la articolul 6 alineatul (1) și la articolul 13 din Convenția Europeană a Drepturilor Omului și articolele 41 și 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.


title: Cauza T-896/16: Acțiune introdusă la 20 decembrie 2016 – Puma/EUIPO – Senator (TRINOMIC)

text:
               20.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 53/39

         Acțiune introdusă la 20 decembrie 2016 – Puma/EUIPO – Senator (TRINOMIC)
   (Cauza T-896/16)
   (2017/C 053/47)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Puma SE (Herzogenaurach, Germania) (reprezentant: M. Schunke, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Senator GmbH & Co. KGaA (Groß-Bieberau, Germania)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul: reclamanta

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „TRINOMIC” – cerere de înregistrare nr. 12 697 074

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 19 octombrie 2016 în cauza R 70/2016-4.

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate în procedura din fața camerei de recurs.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea principiului egalității de tratament și a principiului că administrația este ținută de propriile decizii.


title: Cauza C-448/13 P: Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 12 iunie 2014 – Delphi Technologies, Inc./Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) [Recurs — Marcă comunitară — Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) — Marca verbală INNOVATION FOR THE REAL WORLD — Slogan publicitar — Refuzul înregistrării — Lipsa caracterului distinctiv]

text:
               11.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 261/9

         Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 12 iunie 2014 – Delphi Technologies, Inc./Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   (Cauza C-448/13 P) (1)

   ([Recurs - Marcă comunitară - Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) - Marca verbală INNOVATION FOR THE REAL WORLD - Slogan publicitar - Refuzul înregistrării - Lipsa caracterului distinctiv])
   2014/C 261/15
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Delphi Technologies, Inc. (reprezentanți: C. Albrecht și J Heumann, Rechtsanwälte)

      Cealaltă parte din procedură: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) (reprezentant: J. Crespo Carrillo, agent)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Delphi Technologies, Inc. la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 313, 26.10.2013.


title: Cauza C-565/13: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 9 octombrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Hovrätten för västra Sverige – Suedia) – Procedură penală împotriva Ove Ahlström, Lennart Kjellberg, Fiskeri Ab Ganthi, Fiskeri Ab Nordic (Trimitere preliminară — Relații externe — Acord de parteneriat în domeniul pescuitului între Comunitatea Europeană și Regatul Maroc — Excluderea oricărei posibilități pentru navele comunitare de a exercita activități de pescuit în zonele de pescuit marocane în temeiul unei licențe emise de către autoritățile marocane fără intervenția autorităților competente ale Uniunii Europene)

text:
               8.12.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 439/13

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 9 octombrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Hovrätten för västra Sverige – Suedia) – Procedură penală împotriva Ove Ahlström, Lennart Kjellberg, Fiskeri Ab Ganthi, Fiskeri Ab Nordic
   (Cauza C-565/13) (1)

   ((Trimitere preliminară - Relații externe - Acord de parteneriat în domeniul pescuitului între Comunitatea Europeană și Regatul Maroc - Excluderea oricărei posibilități pentru navele comunitare de a exercita activități de pescuit în zonele de pescuit marocane în temeiul unei licențe emise de către autoritățile marocane fără intervenția autorităților competente ale Uniunii Europene))
   (2014/C 439/18)
   Limba de procedură: suedeza

      Instanța de trimitere

   Hovrätten för västra Sverige

      Părțile din procedura penală principală

   Ove Ahlström, Lennart Kjellberg, Fiskeri Ab Ganthi, Fiskeri Ab Nordic

      Dispozitivul

   Acordul de parteneriat în domeniul pescuitului între Comunitatea Europeană și Regatul Maroc, aprobat în numele Comunității prin Regulamentul (CE) nr. 764/2006 al Consiliului din 22 mai 2006, în special articolul 6 din acesta, trebuie interpretat în sensul că exclude orice posibilitate a navelor comunitare de a exercita activități de pescuit în zonele de pescuit marocane în temeiul unei licențe de pescuit emise de către autoritățile marocane fără intervenția autorităților competente ale Uniunii Europene.

      (1)  JO C 15, 18.1.2014.


title: Cauza T-554/15: Acțiune introdusă la 25 septembrie 2015 – Ungaria/Comisia

text:
               30.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 398/62

         Acțiune introdusă la 25 septembrie 2015 – Ungaria/Comisia
   (Cauza T-554/15)
   (2015/C 398/76)
   Limba de procedură: maghiara

      Părțile

      Reclamantă: Ungaria (reprezentanți: M. Z. Fehér și G. Koós)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea în parte a Deciziei C(2015)4805 a Comisiei din 15 iulie 2015 privind contribuţia de sănătate a întreprinderilor din domeniul tutunului, în măsura în care prin aceasta se impune suspendarea aplicării atât a cotelor de impozit progresive, cât şi a reducerii contribuţiei în cazul investiţiilor, prevăzute de Legea XCIV din 2014 privind contribuţia de sănătate pentru anul 2015 a întreprinderilor din domeniul tutunului (a dohányipari vállalkozások 2015. évi egészségügyi hozzájárulásáról szóló 2014. évi XCIV. törvény), aprobată de Parlamentul ungar;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă următoarele motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe depăşirea puterii de apreciere, pe o eroare vădită de apreciere şi pe încălcarea principiului proporţionalităţii.

                           —

                           În primul rând, reclamanta susţine că, dispunând suspendarea, Comisia a săvârşit o eroare vădită de apreciere întrucât şi-a depăşit prin aceasta limitele puterii de apreciere şi a încălcat totodată principiul proporţionalităţii.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea interdicţiei privind discriminarea şi pe încălcarea principiului egalităţii de tratament.

                           —

                           În al doilea rând, reclamanta susţine că practica Comisiei în legătură cu suspendarea poate fi considerată incoerentă, din aceasta rezultând încălcarea interdicţiei privind discriminarea şi încălcarea principiului egalităţii de tratament.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe nerespectarea obligaţiei de motivare şi pe încălcarea principiului bunei administrări şi a dreptului la apărare.

                           —

                           În al treilea rând, reclamanta semnalează în special faptul că, dispunând suspendarea, Comisia nu şi-a respectat obligaţia de motivare.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe obligaţia de cooperare loială şi pe dreptul la o cale de atac efectivă.

                           —

                           În acest context, reclamanta susţine că suspendarea dispusă de Comisie a avut drept rezultat încălcarea unor drepturi şi garanţii fundamentale precum obligaţia de cooperare loială şi dreptul la o cale de atac efectivă.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe caracterul contradictoriu şi insuficient de precis al dispoziţiilor deciziei.

                           —

                           Sub acest aspect, reclamanta susţine că atunci când Comisia a adoptat decizia de suspendare nu a avut în vedere că, în cazul impozitelor care se determină prin autolichidare, autorităţile maghiare nu sunt în măsură să împiedice „acordarea” ajutorului şi adaugă că decizia Comisiei este de asemenea contradictorie în ceea ce priveşte obiectul suspendării. În consecinţă, Comisia nu a formulat o normă de comportament clară pentru a putea solicita autorităţilor ungare punerea în aplicare a deciziei.


title: Cauza C-176/16 P: Ordonanța Curții (Camera a opta) din 6 aprilie 2017 – Proforec Srl/Comisia Europeană [Recurs — Articolul 181 din Regulamentul de procedură al Curții — Registrul denumirilor de origine protejate și al indicațiilor geografice protejate — Regulamentul (UE) nr. 1151/2012 — Înregistrarea denumirii „Focaccia di Recco col formaggio (IPG)” — Lipsa interesului de a exercita acțiunea]

text:
               26.6.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 202/7

         Ordonanța Curții (Camera a opta) din 6 aprilie 2017 – Proforec Srl/Comisia Europeană
   (Cauza C-176/16 P) (1)

   ([Recurs - Articolul 181 din Regulamentul de procedură al Curții - Registrul denumirilor de origine protejate și al indicațiilor geografice protejate - Regulamentul (UE) nr. 1151/2012 - Înregistrarea denumirii „Focaccia di Recco col formaggio (IPG)” - Lipsa interesului de a exercita acțiunea])
   (2017/C 202/10)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurentă: Proforec Srl (reprezentanți: G. Durazzo, M. Mencoboni și G. Pescatore, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial de F. Moro și de J. Guillem Carrau, agenți, iar ulterior de F. Moro, agent)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Proforec Srl la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 191, 30.5.2016


title: Cauza T-7/14 P: Hotărârea Tribunalului din 6 februarie 2015 – BQ/Curtea de Conturi ( „Recurs — Funcţie publică — Funcționari — Raport de evaluare — Hărţuire morală — Respingerea în parte a acțiunii în despăgubire în primă instanță — Denaturarea elementelor de fapt — Obligație de motivare a Tribunalului Funcției Publice — Proporționalitate — Repartizarea cheltuielilor de judecată” )

text:
               23.3.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 96/18

         Hotărârea Tribunalului din 6 februarie 2015 – BQ/Curtea de Conturi
   (Cauza T-7/14 P) (1)

   ((„Recurs - Funcţie publică - Funcționari - Raport de evaluare - Hărţuire morală - Respingerea în parte a acțiunii în despăgubire în primă instanță - Denaturarea elementelor de fapt - Obligație de motivare a Tribunalului Funcției Publice - Proporționalitate - Repartizarea cheltuielilor de judecată”))
   (2015/C 096/23)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: BQ (Bereldange, Luxemburg) (reprezentanți: D. de Abreu Caldas, J. N. Louis și M. de Abreu Caldas, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Curtea de Conturi a Uniunii Europene (reprezentanți: inițial T. Kennedy, B. Schäfer și I. Ni Riagáin Düro, ulterior B. Schäfer și I. Ni Riagáin Düro, agenți)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera a treia) din 23 octombrie 2013, BQ/Curtea de Conturi (F-39/12, RecFP, EU:F:2013:158) și având ca obiect anularea acestei hotărâri

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Domnul BQ suportă, în cadrul prezentei proceduri, propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Curtea de Conturi a Uniunii Europene.

      (1)  JO C 112, 14.4.2014.


title: Cauza T-645/13: Acțiune introdusă la 29 noiembrie 2013 — Nezi/OAPI — Etam (E)

text:
               1.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 61/9

         Acțiune introdusă la 29 noiembrie 2013 — Nezi/OAPI — Etam (E)
   (Cauza T-645/13)
   2014/C 61/15
   Limba în care a fost formulată acțiunea: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Evcharis Nezi (Mykonos, Grecia) (reprezentant: A. Salkitzoglou, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Etam SAS (Clichy, Franța)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 3 octombrie 2013 în procedura R 329/2013-4;

               —

               reformarea deciziei în cauză pentru înregistrarea mărcii reclamantei pentru toate produsele și serviciile menționate în cerere;

               —

               obligarea celeilalte părți la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a tuturor cheltuielilor de judecată ale eventualilor intervenienți.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta

      Marca comunitară vizată: marca figurativă „E” pentru produse și servicii din clasele 14, 16, 18, 25, 26, 35 și 40 — cerere de înregistrare a mărcii comunitare nr. 8701138

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca sau semnul invocat: marca figurativă comunitară „E” pentru produse din clasele 3, 18 și 25

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția

      Decizia camerei de recurs: anulează în parte decizia diviziei de opoziție

      Motivele invocate:

               —

               încălcarea Tratatului privind funcționarea Uniunii Europene;

               —

               încălcarea articolului 4 din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) și alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 76 din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolelor 15 și 42 din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza F-4/13: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 8 decembrie 2014 – Cwik/Comisia (Funcție publică — Funcționari — Evaluare — Raport de evaluare — Exercițiul de evaluare 1995/1997 — Executarea unei hotărâri a Tribunalului de Primă Instanță — Cerere de anulare a raportului de evaluare — Nesesizarea Comitetului paritar de evaluare — Întârziere în întocmirea raportului de evaluare — Acțiune în despăgubiri)

text:
               26.1.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 26/43

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 8 decembrie 2014 – Cwik/Comisia
   (Cauza F-4/13) (1)

   ((Funcție publică - Funcționari - Evaluare - Raport de evaluare - Exercițiul de evaluare 1995/1997 - Executarea unei hotărâri a Tribunalului de Primă Instanță - Cerere de anulare a raportului de evaluare - Nesesizarea Comitetului paritar de evaluare - Întârziere în întocmirea raportului de evaluare - Acțiune în despăgubiri))
   (2015/C 026/55)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Michael Cwik (Tervuren, Belgia) (reprezentant: N. Lhoëst, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Berardis-Kayser și G. Berscheid, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei de stabilire a raportului de evaluare a reclamantului pentru perioada 1995 – 1997 și cerere de despăgubiri.

      Dispozitivul

               1)

               Anulează decizia Comisiei Europene din 12 martie 2012 privind stabilirea definitivă a noului raport de evaluare a domnului Cwik pentru exercițiul de evaluare 1995/1997.

               2)

               Obligă Comisia Europeană la plata către domnul Cwik a sumei de 15  000 euro cu titlu de despăgubiri pentru prejudiciul moral suferit.

               3)

               Respinge acțiunea cu privire la restul motivelor.

               4)

               Obligă Comisia Europeană să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de domnul Cwik.

      (1)  JO C 108, 13.4.2013, p. 38.


title: Cauza T-621/13: Ordonanța Tribunalului din 26 iunie 2014 – Pell Amar Cosmetics/OHMI – Alva Management (Pell amar dr. Ionescu – Calinesti)

text:
               15.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 315/72

         Ordonanța Tribunalului din 26 iunie 2014 – Pell Amar Cosmetics/OHMI – Alva Management (Pell amar dr. Ionescu – Calinesti)
   (Cauza T-621/13) (1)

   2014/C 315/120
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei a șaptea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 31, 1.2.2014.


title: Cauza C-205/09: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 21 octombrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Szombathelyi Városi Bíróság — Republica Ungară) — procedură penală/Emil Eredics, Mária Vassné Sápi (Cooperare polițienească și judiciară în materie penală — Decizia cadru 2001/220/JAI — Statutul victimelor în cadrul procedurilor penale — Noțiunea victimă — Persoană juridică — Medierea în cadrul procedurii penale — Modalități de aplicare)

text:
               18.12.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 346/14

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 21 octombrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Szombathelyi Városi Bíróság — Republica Ungară) — procedură penală/Emil Eredics, Mária Vassné Sápi
   (Cauza C-205/09) (1)

   (Cooperare polițienească și judiciară în materie penală - Decizia cadru 2001/220/JAI - Statutul victimelor în cadrul procedurilor penale - Noțiunea „victimă” - Persoană juridică - Medierea în cadrul procedurii penale - Modalități de aplicare)
   2010/C 346/23
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Szombathelyi Városi Bíróság

      Părțile din acțiunea principală

   Emil Eredics, Mária Vassné Sápi

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Szombathelyi Városi Bíróság — Interpretarea articolului 1 litera (a) și a articolului 10 din Decizia-cadru a Consiliului din 15 martie 2001 privind statutul victimelor în cadrul procedurilor penale — Procedură penală în care victima este o persoană juridică și în care aplicarea medierii penale este exclusă de dreptul național — Noțiunea „victimă” din decizia-cadru — Includere, în ceea ce privește prevederile referitoare la medierea penală, a unor alte persoane decât persoanele fizice? — Condiții de aplicare a medierii penale în cadrul procedurii penale

      Dispozitivul

               1.

               Articolul 1 litera (a) și articolul 10 din Decizia cadru 2001/220/JAI a Consiliului din 15 martie 2001 privind statutul victimelor în cadrul procedurilor penale trebuie interpretate în sensul că noțiunea „victimă” nu include persoanele juridice în vederea promovării medierii în cauzele penale la care se referă articolul 10 alineatul (1) menționat.

               2.

               Articolul 10 din Decizia cadru 2001/220 trebuie interpretat în sensul că nu obligă statele membre să permită folosirea medierii pentru toate infracțiunile al căror element material definit de reglementarea națională corespunde în esență celui al infracțiunilor pentru care reglementarea menționată prevede în mod expres posibilitatea medierii.

      (1)  JO C 205, 29.8.2009.


title: Cauza F-108/06: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 13 decembrie 2007 — Basili/Comisia Comunităților Europene (Funcție publică — Funcționari — Evaluare — Raport de evoluție a carierei — Exercițiu de evaluare pentru anul 2004 — Acțiune în anulare — Reprezentanți ai personalului — Aviz al grupului ad-hoc)

text:
               26.1.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/54

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 13 decembrie 2007 — Basili/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza F-108/06) (1)

   (Funcție publică - Funcționari - Evaluare - Raport de evoluție a carierei - Exercițiu de evaluare pentru anul 2004 - Acțiune în anulare - Reprezentanți ai personalului - Aviz al grupului ad-hoc)
   (2008/C 22/103)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Tamara Diomede Basili (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: inițial T. Bontinck și J. Feld, avocați, ulterior T. Bontinck, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: D. Martin și H. Kraemer, agenți)
   Obiectul
   Anularea raportului de evoluție a carierei notificat reclamantei la 10 noiembrie 2005, în măsura în care nu ține cont de avizul „grupului ad-hoc de evaluare și de propuneri de promovare a reprezentanților personalului”.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 261, 28.10.2006, p. 37.


title: Cauza T-395/08: Acțiune introdusă la 22 septembrie 2008 — Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli/OAPI (Forma unui iepure de ciocolată)

text:
               6.12.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 313/37

         Acțiune introdusă la 22 septembrie 2008 — Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli/OAPI (Forma unui iepure de ciocolată)
   (Cauza T-395/08)
   (2008/C 313/68)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli AG (Kilchberg, Elveția) (reprezentanți: R. Lange, E. Schalast și G. Hild, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 18 iulie 2008 (cauza R 419/2008-4);

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca tridimensională având forma unui iepure de ciocolată pentru produse din clasa 30 — cerere de înregistrare nr. 3 664 372

      Decizia examinatorului: respinge cererea

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul

      Motivele invocate: marca solicitată este neobișnuită, are o funcție de indicare a originii și are caracterul distinctiv necesar


title: Cauza C-254/07: Ordonan?a pre?edintelui Cur?ii din 20 februarie 2008  Comisia Comunita?ilor Europene/Regatul Spaniei

text:
               24.5.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 128/28

         Ordonanța președintelui Curții din 20 februarie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Spaniei
   (Cauza C-254/07) (1)

   (2008/C 128/56)

      Limba de procedură: spaniola

   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 170, 21.7.2007.


title: Cauza C-350/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (Belgia) la 4 iulie 2011 — Argenta Spaarbank NV/Belgische Staat

text:
               24.9.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/6

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (Belgia) la 4 iulie 2011 — Argenta Spaarbank NV/Belgische Staat
   (Cauza C-350/11)
   2011/C 282/11
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Argenta Spaarbank NV

      Pârât: Belgische Staat

      Întrebarea preliminară

   Articolul 43 CE (devenit articolul 49 TFUE) se opune unei reglementări fiscale naționale în temeiul căreia o societate supusă integral la plata impozitului în Belgia, la calcularea profitului său impozabil, nu își poate exercita un drept de deducere pentru capitalul de risc care să corespundă diferenței pozitive între valoarea contabilă netă a activelor sediilor deținute în alt stat membru al Uniunii Europene, pe de o parte, și totalul pasivelor înregistrate la sediile respective, pe de altă parte, în timp ce, în cazul în care această diferență pozitivă poate fi înregistrată la un sediu permanent din Belgia, societatea poate exercita un drept de deducere pentru capitalul de risc?


title: Cauza C-610/13 P: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 6 noiembrie 2014 – Regatul Țărilor de Jos/Comisia Europeană (Recurs — FEOGA, FEAGA și Feader — Cheltuieli excluse de la finanțarea Uniunii Europene — Cheltuieli efectuate de Țările de Jos)

text:
               12.1.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 7/11

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 6 noiembrie 2014 – Regatul Țărilor de Jos/Comisia Europeană
   (Cauza C-610/13 P) (1)

   ((Recurs - FEOGA, FEAGA și Feader - Cheltuieli excluse de la finanțarea Uniunii Europene - Cheltuieli efectuate de Țările de Jos))
   (2015/C 007/14)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Părțile

      Recurent: Regatul Țărilor de Jos (reprezentanți: M. Bulterman și M. de Ree, agenți)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Bouquet și H. Kranenborg, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Regatul Țărilor de Jos la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 31, 1.2.2014.


title: Cauza T-736/16: Acțiune introdusă la 20 octombrie 2016 – Amira și alții/Comisia și BCE

text:
               19.12.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 475/21

         Acțiune introdusă la 20 octombrie 2016 – Amira și alții/Comisia și BCE
   (Cauza T-736/16)
   (2016/C 475/31)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamanți: Maria Amira (Atena, Grecia) și alți 15 reclamanți (reprezentanți: S. Pappas și I. Ioannidis, avocați)

      Pârâte: Banca Centrală Europeană, Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanții solicită Tribunalului:

               —

               obligarea Uniunii Europene şi/sau a Sistemului European al Băncilor Centrale (SEBC) la plata de despăgubiri în cuantumurile menţionate în cererea introductivă care corespund prejudiciului suferit de reclamanţi din cauza participării lor nelegale la restructurarea datoriei guvernului elen, ca urmare a activării clauzelor de acţiune colectivă cu efect retroactiv;

               —

               cu titlu subsidiar, obligarea Uniunii şi/sau a Băncii Centrale Europeane (BCE) la despăgubirea reclamanţilor în cuantumurile menţionate în cererea introductivă care corespund prejudiciului suferit din cauza excluderii nelegale a creditorilor sectorului public al Greciei de la restructurarea datoriei guvernului elen;

               —

               în orice caz, obligarea BCE la despăgubirea reclamanţilor pentru prejudiciile descrise în cererea introductivă în ceea ce priveşte fiecare reclamant, care rezultă din excluderea SEBC de la restructurarea datoriei guvernului elen;

               —

               obligarea BCE şi/sau a Uniunii la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanții invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe faptul că acţiunile Uniunii şi/sau ale BCE şi ale SEBC au fost adoptate ultra vires şi contrar articolelor 120-126, articolului 127 şi articolului 352 alineatul (1) TFUE.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că acţiunile BCE şi ale SEBC referitoare în special la excluderea SEBC de la restructurare încalcă articolul 123 TFUE.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că acţiunile Uniunii şi/sau ale BCE şi ale SEBC încalcă dreptul de proprietate al reclamanţilor protejat în temeiul articolului 17 din Carta drepturilor fundamentale.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că acţiunile Uniunii şi/sau ale BCE şi ale SEBC încalcă libera circulaţie a capitalurilor protejată în temeiul articolului 63 TFUE.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe faptul că acţiunile Uniunii şi/sau ale BCE şi ale SEBC încalcă dreptul reclamanţilor la egalitate de tratament protejat în temeiul articolului 20 din Carta drepturilor fundamentale.


title: Cauza T-166/08: Acțiune introdusă la 6 mai 2008 — Ivanov/Comisia Comunităților Europene

text:
               19.7.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 183/23

         Acțiune introdusă la 6 mai 2008 — Ivanov/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-166/08)
   (2008/C 183/46)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: Vladimir Ivanov (Boulogne Billancourt, Franța) (reprezentant: F. Rollinger, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantului

               —

               constatarea responsabilității Comisiei pentru încălcarea principiilor transparenței, bunei administrări, nediscriminării și egalității de tratament în cadrul procedurii de recrutare ce s-a desfășurat ca urmare a anunțului de post vacant pentru un post de „consilier de preaderare și raportor politic” stabilit la Sofia în mai 2003;

               —

               obligarea Comisiei la repararea prejudiciului suferit de acesta în temeiul articolului 288 paragraful al doilea din Tratatul de Instituire a Comunităților Europene;

               —

               de asemenea obligarea părții adverse la plata către reclamant a sumei de 180 000 EUR cu titlu de daune interese pentru prejudiciul suferit;

               —

               precum și obligarea la plata sumei de 10 000 EUR cu titlu de daune morale suferite de reclamant;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   În 2003 reclamantul și-a depus candidatura pentru un post de agent local în calitate de „consilier de preaderare” la Sofia. Candidatura acestuia a fost respinsă în etapa preliminară de selecție pentru motivul dublei sale naționalități franco-bulgare, în condițiile în care numai candidații având naționalitatea unui stat membru erau eligibili pentru postul vacant.
   În cursul procedurii de recrutare și după respingerea candidaturii sale, reclamantul a solicitat în zadar Comisiei informații mai ample privind procedura și motivarea respingerii candidaturii sale. Acesta a sesizat Ombudsmanul european, care a ajuns la concluzia existenței unei proaste administrări și unei încălcări a principiului nediscriminării sau a principiului egalității de tratament din partea Comisiei.
   Prin intermediul prezentei acțiuni, reclamantul solicită Tribunalului să constate responsabilitatea extracontractuală a Comisiei pentru încălcarea principiilor transparenței, bunei administrări, nediscriminării și egalității de tratament în cadrul procedurii de recrutare în discuție.