title: Cauza C-372/14: Ordonanța președintelui Curții din 30 martie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Krajský súd v Prešove – Slovacia) – Provident Financial Financial s. r. o./Zdeněk Sobotka, cu participarea: Združenie na ochranu občana spotrebiteľa HOOS

text:
               29.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/21

         Ordonanța președintelui Curții din 30 martie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Krajský súd v Prešove – Slovacia) – Provident Financial Financial s. r. o./Zdeněk Sobotka, cu participarea: Združenie na ochranu občana spotrebiteľa HOOS
   (Cauza C-372/14) (1)

   (2015/C 213/37)
   Limba de procedură: slovaca
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 380, 27.10.2014.


title: Cauza F-69/12: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 8 noiembrie 2012 — Dekker/Europol

text:
               9.2.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/33

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 8 noiembrie 2012 — Dekker/Europol
   (Cauza F-69/12) (1)

   2013/C 38/65
   Limba de procedură: olandeza
   Președintele Camerei a treia a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 319, 20.10.2012, p. 17.


title: Cauza C-349/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tallinna Ringkonnakohus (Estonia) la 13 iunie 2017 – Eesti Pagar AS/Ettevõtluse Arendamise Sihtasutus, Majandus- ja Kommunikatsiooniministeerium

text:
               14.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/12

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tallinna Ringkonnakohus (Estonia) la 13 iunie 2017 – Eesti Pagar AS/Ettevõtluse Arendamise Sihtasutus, Majandus- ja Kommunikatsiooniministeerium
   (Cauza C-349/17)
   (2017/C 269/17)
   Limba de procedură: estona

      Instanța de trimitere

   Tallinna Ringkonnakohus

      Părțile din procedura principală

      Apelantă: Eesti Pagar AS

      Intimate: Ettevõtluse Arendamise Sihtasutus, Majandus- ja Kommunikatsiooniministeerium

      Întrebările preliminare

               a)

               Articolul 8 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 800/2008 (1) al Comisiei de declarare a anumitor categorii de ajutoare compatibile cu piața comună în aplicarea articolelor 87 și 88 din tratat (Regulament general de exceptare pe categorii de ajutoare) trebuie interpretat în sensul că, în contextul acestei dispoziții, „demararea proiectului sau activității” a avut loc dacă activitatea care urmează să beneficieze de ajutor constă, de exemplu, în achiziționarea unei instalații și a fost încheiat contractul de vânzare a instalației respective? Sunt îndreptățite autoritățile statului membru să aprecieze o încălcare a criteriului stabilit de dispoziția menționată, având în vedere costurile pe care le implică denunțarea unilaterală a contractului a cărui încheiere încalcă cerința efectului stimulativ? În cazul în care autoritățile statului membru dispun de o asemenea competență, până la ce cuantum al costurilor (în procente) generate de denunțarea unilaterală a contractului se poate considera că acestea sunt suficient de marginale pentru a fi îndeplinită cerința efectului stimulativ?

               b)

               Este obligată o autoritate a unui stat membru să recupereze un ajutor acordat în mod nelegal, chiar și în cazul în care Comisia Europeană nu a adoptat o decizie în această privință?

               c)

               O autoritate a unui stat membru, care decide să acorde un ajutor bazându-se pe premisa eronată că este vorba despre un ajutor care corespunde condițiilor de exceptare pe categorii de ajutoare, însă, în realitate, acordă un ajutor nelegal, poate să dea naștere unei încrederi legitime pentru beneficiarii acestui ajutor? În special, pentru existența încrederii legitime a beneficiarilor, este suficient faptul că autoritatea statului membru a cunoscut la acordarea ajutorului nelegal circumstanțele care au ca efect excluderea ajutorului de la exceptarea pe categorii de ajutoare?
               În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea precedentă trebuie evaluate comparativ interesul public și interesul particular. Este relevant în contextul acestei evaluări a intereselor dacă Comisia Europeană a adoptat o decizie cu privire la ajutorul în discuție, prin care l-a declarat incompatibil cu piața comună?

               d)

               Care este termenul de prescripție pentru recuperarea de către autoritatea statului membru a unui ajutor acordat în mod nelegal? Termenul este de 10 ani corespunzător perioadei la expirarea căreia ajutorul devine un ajutor existent, conform articolelor 1 și 15 din Regulamentul (CE) nr. 659/1999 (2) al Consiliului de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE, și nu mai poate fi recuperat, sau de 4 ani, conform articolului 3 alineatul (1) din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2988/95 (3) al Consiliului Uniunii Europene privind protecția intereselor financiare ale Comunităților Europene?
               Care este temeiul juridic pentru o asemenea recuperare, dacă ajutorul a fost acordat dintr-un fond structural: articolul 108 alineatul (3) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene sau Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2988/95 al Consiliului Uniunii Europene privind protecția intereselor financiare ale Comunităților Europene?

               e)

               În cazul în care o autoritate a unui stat membru recuperează un ajutor acordat în mod nelegal, este obligată în acest context să solicite beneficiarului dobânzi pentru ajutorul acordat în mod nelegal? În cazul unui răspuns afirmativ, care sunt reglementările aplicabile calculului dobânzilor, printre altele, pentru rata dobânzii și pentru perioada pentru care sunt datorate?

      (1)  JO 2008, L 214, p. 3.

      (2)  JO 1999, L 83, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 41.

      (3)  JO 1995, L 312, p. 1, Ediție specială, 01/vol. 1, p. 166.


title: Cauza C-351/16 P: Recurs introdus la 24 iunie 2016 de 100 % Capri Italia Srl împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) din 19 aprilie 2016 în cauza T-198/14, 100 % Capri Italia/EUIPO – IN.PRO.DI (100 % Capri)

text:
               16.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 14/19

         Recurs introdus la 24 iunie 2016 de 100 % Capri Italia Srl împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) din 19 aprilie 2016 în cauza T-198/14, 100 % Capri Italia/EUIPO – IN.PRO.DI (100 % Capri)
   (Cauza C-351/16 P)
   (2017/C 014/24)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurentă: 100 % Capri Italia Srl (reprezentanți: P. Pozzi, G. Ghisletti și F. Braga, avocați)

      Celelalte părţi din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO), Inghirami produzione distribuzione SpA (IN.PRO.DI)
   Prin Ordonanța din 10 noiembrie 2016, Curtea (Camera a șaptea) a respins recursul și a dispus ca 100 % Capri Italia Srl să suporte propriile cheltuieli de judecată.


title: Cauza T-787/16: Acțiune introdusă la 11 noiembrie 2016 – QD/EUIPO

text:
               23.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/40

         Acțiune introdusă la 11 noiembrie 2016 – QD/EUIPO
   (Cauza T-787/16)
   (2017/C 022/55)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: QD (Alicante, Spania) (reprezentant: H. Tettenborn, lawyer)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei EUIPO din 4 martie 2016 de a nu adopta o decizie definitivă privind cererea formulată de reclamantă la 19 ianuarie 2016 privind o nouă reînnoire a contractului acesteia, încheiat în temeiul articolului 2 litera (f) din Regimul aplicabil celorlalți agenți ai Uniunii Europene (denumit în continuare „Regimul aplicabil celorlalți agenți”) și de a amâna decizia definitivă privind cererea formulată de reclamantă la 19 ianuarie 2016, având ca obiect o nouă reînnoire a contractului acesteia încheiat în temeiul articolului 2 litera (f) din Regimul aplicabil celorlalți agenți în vederea unei „proceduri speciale” pentru viitor și

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe faptul că încălcarea de către EUIPO a dispozițiilor pertinente ale Statutului funcționarilor Uniunii Europene (denumit în continuare statutul) și ale Regimului aplicabil celorlalți agenți, în special anexa III la Statut, articolele 2, 8 și 53 din Regimul aplicabil celorlalți agenți și articolul 110 din Statut;

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe un abuz de încredere din partea EUIPO;

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că EUIPO a încălcat principiul bunei administrări [articolul 41 alineatele (1), (2) și (3) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene];

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe un abuz de drept din partea EUIPO.


title: Cauza T-123/11: Acțiune introdusă la 123/11 — Legré/Consiliul

text:
               30.4.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 130/18

         Acțiune introdusă la 123/11 — Legré/Consiliul
   (Cauza T-123/11)
   2011/C 130/35
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Thierry Legré (Abidjan, Côte d’Ivoire) (reprezentant: J.-C. Tchikaya, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea Deciziei 2011/18/PESC a Consiliului din 14 ianuarie 2011 de modificare a Deciziei 2010/656/PESC a Consiliului de reînnoire a măsurilor restrictive impuse împotriva Côte d’Ivoire și a Regulamentului (UE) nr. 25/2011 al Consiliului din 14 ianuarie 2011 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 560/2005 de impunere a anumitor măsuri restrictive specifice îndreptate împotriva anumitor persoane și entități având în vedere situația din [Côte d’Ivoire], în măsura în care acestea îl privesc pe reclamant;

               —

               obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente invocate de reclamant sunt în esență identice sau similare cu cele invocate în cauza T-118/11, Attey/Consiliul


title: Cauza T-583/10: Acțiune introdusă la 27 decembrie 2010 — Deutsche Telekom/OAPI — TeliaSonera Denmark (Nuanță de magenta)

text:
               19.2.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 55/31

         Acțiune introdusă la 27 decembrie 2010 — Deutsche Telekom/OAPI — TeliaSonera Denmark (Nuanță de magenta)
   (Cauza T-583/10)
   2011/C 55/56
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Deutsche Telekom AG (Bonn, Germania) (reprezentanți: T. Dolde, V. von Bomhard și B. Goebel, lawyers)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: TeliaSonera Denmark A/S (Copenhaga, Danemarca)

      Concluziile reclamantei

               —

               anularea Deciziei Camerei a patra de recurs din cadrul Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) în cauza R 463/2009-4;

               —

               obligarea la plata cheltuielilor de judecată din prezentul litigiu a pârâtei, precum și a celeilalte părți în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs, în cazul în care aceasta ar interveni în prezentul litigiu.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: marca de culoare care constă într-o nuanță de magenta pentru serviciile care fac parte din clasele 38 și 42 — marcă comunitară înregistrată cu nr. 212787

      Titularul mărcii comunitare: reclamanta

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Dreptul asupra mărcii al părții care solicită declararea nulității: partea care solicită anularea și-a întemeiat cererea pe motive absolute de refuz, în conformitate cu articolele 4 și 7 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului

      Decizia diviziei de anulare: închiderea cauzei în urma retragerii cererii de anulare

      Decizia camerei de recurs: respingerea căii de atac ca inadmisibilă

      Motivele invocate: încălcarea articolului 59 din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului în măsura în care camera de recurs (i) nu a apreciat corect admisibilitatea căii de atac (ii) a încălcat articolul 85 alineatul (3) și articolul 83 din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului prin refuzul de a recunoaște interesul legitim de a continua procedura


title: Cauza C-338/16 P: Recurs introdus la 16 iunie 2016 de Republica Portugheză împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a opta) din 19 aprilie 2016 în cauza T-551/15, Portugalia/Comisia

text:
               5.9.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 326/12

         Recurs introdus la 16 iunie 2016 de Republica Portugheză împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a opta) din 19 aprilie 2016 în cauza T-551/15, Portugalia/Comisia
   (Cauza C-338/16 P)
   (2016/C 326/22)
   Limba de procedură: portugheza

      Părțile

      Recurentă: Republica Portugheză (reprezentanți: L. Inez Fernandes, M. Figueiredo, P. Estêvão și Saraiva de Almeida, agenți)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

               —

               Anularea ordonanței atacate în măsura în care, prin această ordonanță, Tribunalul a admis excepția de inadmisibilitate invocată de Comisie în speță;

               —

               considerarea acțiunii împotriva deciziei atacate drept formulată în termenul stabilit la articolul 263 TFUE;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Republica Portugheză consideră că decizia este nevalidă pentru următoarele motive:

      A – Primul motiv – Calculul termenului de introducere a acțiunii împotriva deciziei din 20 iulie 2015

      Primul aspect

   Încălcarea articolului 263 TFUE.

      Al doilea aspect

   Calcularea termenului de introducere a acțiunii împotriva deciziei atacate începând de la data notificării deciziei definitive, respectiv 20 iulie 2015.

      B – Al doilea motiv – Calcularea termenului de introducere a acțiunii împotriva deciziei atacate începând de la data publicării sale în Jurnalul Oficial.

      Primul aspect

   Formularea articolului 263 al șaselea paragraf TFUE.

      Al doilea aspect

   Existența unei practici constante de publicare a unor decizii de acest tip și a unor precedente judiciare identice.

      C- Al treilea motiv – Tribunalul a săvârșit o eroare de drept prin faptul că nu a privilegiat interpretarea care nu determina decăderea din termen.


title: Cauza C-390/08: Acțiune introdusă la 5 septembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Marele Ducat al Luxemburgului

text:
               8.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 285/27

         Acțiune introdusă la 5 septembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Marele Ducat al Luxemburgului
   (Cauza C-390/08)
   (2008/C 285/45)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: U. Wölker și J.-P.Keppenne, agenți)

      Pârât: Marele Ducat al Luxemburgului
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin necomunicarea informațiilor necesare în temeiul articolului 3 alineatul (2) din Decizia nr. 280/2004/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 februarie 2004 privind un mecanism de monitorizare a emisiilor de gaze cu efect de seră în cadrul Comunității și de punere în aplicare a Protocolului de la Kyoto (1), coroborat cu articolele 8, 9, 10 și 11 din Decizia nr. 166/2005/CE a Comisiei din 10 februarie 2005 de stabilire a normelor de aplicare a Deciziei nr. 280/2004/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 februarie 2004 privind un mecanism de monitorizare a emisiilor de gaze cu efect de seră în cadrul Comunității și de punere în aplicare a Protocolului de la Kyoto (2), Marele Ducat al Luxemburgului nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 3 alineatul (2) din Decizia nr. 280/2004/CE, coroborat cu 8, 9, 10 și 11 din Decizia nr. 166/2005/CE;

               —

               obligarea Marelui Ducat al Luxemburgului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   În temeiul articolului 3 alineatul (2) din Decizia nr. 280/2004/CE, coroborat cu Decizia nr. 166/2005/CE, statele membre sunt obligate să comunice Comisiei, până la 15 martie 2005 și la fiecare doi ani după această dată, măsurile naționale adoptate pentru a limita și/sau a reduce emisiile de gaz cu efect de seră și pentru a pune în aplicare Protocolul de la Kyoto.
   Or, la data introducerii prezentei acțiuni, pârâta nu comunicase încă aceste măsuri.

      (1)  JO L 49, p. 1.

      (2)  JO L 55, p. 57, Ediție specială, 15/vol. 13, p. 146.


title: Cauza C-393/15: Ordonanța Curții (Camera a noua) din 21 iunie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Naczelny Sąd Administracyjny – Polonia) – Dyrektor Izby Skarbowej w Krakowie/ESET spol. s r.o. sp. z o.o. Oddział w Polsce [Trimitere preliminară — Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții — Fiscalitate — Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată — Directiva 2006/112/CE — Articolul 168 — Articolul 169 litera (a) — Societate cu sediul într-un stat membru în care efectuează operațiuni impozitate — Sucursală înregistrată într-un alt stat membru pentru plata taxei pe valoarea adăugată — Realizare ocazională de operațiuni impozitate în acest stat — Activitate principală care constă în realizarea de operațiuni interne în beneficiul societății menționate — Taxă pe valoarea adăugată achitată anterior de această sucursală — Deducere în statul membru de înregistrare”]

text:
               5.9.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 326/4

         Ordonanța Curții (Camera a noua) din 21 iunie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Naczelny Sąd Administracyjny – Polonia) – Dyrektor Izby Skarbowej w Krakowie/ESET spol. s r.o. sp. z o.o. Oddział w Polsce
   (Cauza C-393/15) (1)

   ([Trimitere preliminară - Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții - Fiscalitate - Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată - Directiva 2006/112/CE - Articolul 168 - Articolul 169 litera (a) - Societate cu sediul într-un stat membru în care efectuează operațiuni impozitate - Sucursală înregistrată într-un alt stat membru pentru plata taxei pe valoarea adăugată - Realizare ocazională de operațiuni impozitate în acest stat - Activitate principală care constă în realizarea de operațiuni interne în beneficiul societății menționate - Taxă pe valoarea adăugată achitată anterior de această sucursală - Deducere în statul membru de înregistrare”])
   (2016/C 326/06)
   Limba de procedură: polona

      Instanța de trimitere

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Părțile din procedura principală

      Recurent: Dyrektor Izby Skarbowej w Krakowie

      Intimată: ESET spol. s r.o. sp. z o.o. Oddział w Polsce

      Dispozitivul

   Articolul 168 și articolul 169 litera (a) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie interpretate în sensul că o sucursală, înregistrată într-un stat membru pentru plata taxei pe valoarea adăugată, a unei societăți cu sediul într-un alt stat membru și care efectuează în principal operațiuni interne, nesupuse acestei taxe, în beneficiul acestei societăți, dar și, ocazional, operațiuni impozitate în statul său membru de înregistrare, are dreptul de a deduce taxa pe valoare adăugată achitată anterior în acest din urmă stat, grevând bunurile și serviciile utilizate în vederea operațiunilor impozitate ale societății menționate, efectuate în celălalt stat membru în care aceasta are sediul.

      (1)  JO C 337 din 12.10.2015.


title: Cauza C-112/12: Ordonanța președintelui Curții din 5 decembrie 2012 (cerere de decizie preliminară formulată de Kúria — Ungaria) — Franklin Templeton Investment Funds Société d’Investissement à Capital Variable/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Kiemelt Ügyek és Adózók Adó Főigazgatósága

text:
               2.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/15

         Ordonanța președintelui Curții din 5 decembrie 2012 (cerere de decizie preliminară formulată de Kúria — Ungaria) — Franklin Templeton Investment Funds Société d’Investissement à Capital Variable/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Kiemelt Ügyek és Adózók Adó Főigazgatósága
   (Cauza C-112/12) (1)

   2013/C 63/28
   Limba de procedură: maghiara
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 157, 2.6.2012.


title: Cauza C-149/09: Acțiune introdusă la 27 aprilie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Marele Ducat al Luxemburgului

text:
               20.6.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 141/33

         Acțiune introdusă la 27 aprilie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Marele Ducat al Luxemburgului
   (Cauza C-149/09)
   2009/C 141/60
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: P. Dejmek și J. Sénéchal, agenți)

      Pârât: Marele Ducat al Luxemburgului

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin neadoptarea actelor cu putere de lege și actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2006/68/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 6 septembrie 2006 de modificare a Directivei 77/91/CEE a Consiliului în ceea ce privește constituirea societăților comerciale pe acțiuni și menținerea și modificarea capitalului acestora, sau, în orice caz, prin necomunicarea acestora Comisiei, Marele Ducat al Luxemburgului nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul directivei menționate;

               —

               obligarea Marelui Ducat al Luxemburgului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Termenul pentru transpunerea Directivei 2006/68/CE a expirat la 15 aprilie 2008. Or, până la data introducerii prezentei acțiuni, pârâtul nu luase încă măsurile necesare pentru transpunerea directivei, sau, în orice caz, nu informase Comisia cu privire la acest aspect.

      (1)  JO L 264, p. 32, Ediție specială, 17/vol. 2, p. 150.


title: Cauza C-580/15: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 8 iunie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Rechtbank van eerste aanleg West-Vlaanderen, afdeling Brugge – Belgia) – Maria Eugenia Van der Weegen, Miguel Juan Van der Weegen, Anna Pot, acționând în calitate de avânzi-cauză ai lui Johannes Van der Weegen, decedat, Anna Pot/Belgische Staat (Trimitere preliminară — Articolul 56 TFUE — Articolul 36 din Acordul privind Spațiul Economic European — Legislație fiscală — Impozit pe venituri — Scutire fiscală rezervată dobânzilor plătite de băncile care îndeplinesc anumite condiții legale — Discriminare indirectă — Bănci stabilite în Belgia și bănci stabilite într-un alt stat membru)

text:
               31.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 249/6

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 8 iunie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Rechtbank van eerste aanleg West-Vlaanderen, afdeling Brugge – Belgia) – Maria Eugenia Van der Weegen, Miguel Juan Van der Weegen, Anna Pot, acționând în calitate de avânzi-cauză ai lui Johannes Van der Weegen, decedat, Anna Pot/Belgische Staat
   (Cauza C-580/15) (1)

   ((Trimitere preliminară - Articolul 56 TFUE - Articolul 36 din Acordul privind Spațiul Economic European - Legislație fiscală - Impozit pe venituri - Scutire fiscală rezervată dobânzilor plătite de băncile care îndeplinesc anumite condiții legale - Discriminare indirectă - Bănci stabilite în Belgia și bănci stabilite într-un alt stat membru))
   (2017/C 249/08)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Rechtbank van eerste aanleg West-Vlaanderen, afdeling Brugge

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Maria Eugenia Van der Weegen, Miguel Juan Van der Weegen, Anna Pot, acționând în calitate de avânzi-cauză ai lui Johannes Van der Weegen, decedat, Anna Pot

      Pârât: Belgische Staat

      Dispozitivul

   Articolul 56 TFUE și articolul 36 din Acordul privind Spațiul Economic European trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări naționale precum cea în discuție în litigiul principal, care prevede un regim național de scutire fiscală, în măsura în care acesta din urmă, deși este aplicabil în mod nediferențiat în cazul veniturilor din depozite de economii la furnizori de servicii bancare stabiliți în Belgia sau într-un alt stat membru al Spațiului Economic European, supune unor condiții accesul la piața bancară belgiană al prestatorilor de servicii stabiliți în alte state membre, aspect a cărui verificare revine instanței de trimitere.

      (1)  JO C 38, 1.2.2016.


title: Cauza C-437/13: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 23 octombrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Hoge Raad der Nederlanden – Țările de Jos) – Unitrading Ltd/Staatssecretaris van Financiën (Trimitere preliminară — Codul vamal comunitar — Recuperarea taxelor la import — Originea mărfurilor — Mijloace de probă — Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene — Articolul 47 — Dreptul la apărare — Dreptul la protecție jurisdicțională efectivă — Autonomia procedurală a statelor membre)

text:
               8.12.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 439/10

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 23 octombrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Hoge Raad der Nederlanden – Țările de Jos) – Unitrading Ltd/Staatssecretaris van Financiën
   (Cauza C-437/13) (1)

   ((Trimitere preliminară - Codul vamal comunitar - Recuperarea taxelor la import - Originea mărfurilor - Mijloace de probă - Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Articolul 47 - Dreptul la apărare - Dreptul la protecție jurisdicțională efectivă - Autonomia procedurală a statelor membre))
   (2014/C 439/14)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Hoge Raad der Nederlanden

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Unitrading Ltd

      Pârât: Staatssecretaris van Financiën

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene trebuie interpretat în sensul că nu se opune ca dovada originii mărfurilor importate, administrată de autoritățile vamale potrivit dreptului procedural național, să se întemeieze pe rezultatele unor analize efectuate de un terț cu privire la care acest terț refuză să furnizeze informații suplimentare, fie autorităților vamale, fie declarantului în vamă, ceea ce are drept consecință împiedicarea sau imposibilitatea verificării sau a contestării exactității concluziilor utilizate, cu condiția respectării principiilor efectivității și echivalenței. Revine instanței naționale sarcina de a verifica dacă această situație s-a regăsit în cauza principală.

               2)

               Într-un caz precum cel în discuție în litigiul principal și presupunând că autoritățile vamale nu pot să furnizeze informații suplimentare privind analizele în cauză, problema dacă autoritățile vamale trebuie să admită o cerere a persoanei interesate prin care solicită efectuarea, pe propria cheltuială, a unor analize în țara declarată ca țară de origine, precum și problema dacă este relevant faptul că părți din eșantioanele de mărfuri au fost păstrate o anumită perioadă, iar persoana interesată ar fi putut să le aibă la dispoziție în scopul efectuării unor verificări de către un alt laborator și, în caz afirmativ, problema dacă autoritățile vamale trebuie să informeze persoana interesată cu privire la existența unor subeșantioane de mărfuri care au fost păstrate și cu privire la faptul că poate solicita să îi fie puse la dispoziție în scopul efectuării verificărilor menționate trebuie să fie apreciate în temeiul dreptului procedural național.

      (1)  JO C 325, 9.11.2013.


title: Cauza T-459/17: Acțiune introdusă la 21 iulie 2017 – Fifth Avenue Entertainment/EUIPO – Commodore Entertainment Corporation (THE COMMODORES)

text:
               18.9.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 309/36

         Acțiune introdusă la 21 iulie 2017 – Fifth Avenue Entertainment/EUIPO – Commodore Entertainment Corporation (THE COMMODORES)
   (Cauza T-459/17)
   (2017/C 309/47)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Fifth Avenue Entertainment LLC (Orlando, Florida, Statele Unite) (reprezentanți: B. Brandreth, barrister, și D. Cañadas Arcas, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Commodore Entertainment Corporation (Saint Paul, Minnesota, Statele Unite)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta.

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „THE COMMODORES” – cererea de înregistrare nr. 13 370 077.

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție.

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 22 mai 2017 în cauza R 851/2016-5.

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (4) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (2) litera (c) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-238/09 R: Ordonanța președintelui Tribunalului de Primă Instanță din 13 iulie 2009 — Sniace/Comisia ( Măsuri provizorii — Ajutoare de stat — Decizie prin care un ajutor este declarat incompatibil cu piața comună și se dispune recuperarea sa — Cerere de suspendare a executării — Nerespectarea cerințelor de formă — Inadmisibilitate )

text:
               12.9.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 220/33

         Ordonanța președintelui Tribunalului de Primă Instanță din 13 iulie 2009 — Sniace/Comisia
   (Cauza T-238/09 R)
   („Măsuri provizorii - Ajutoare de stat - Decizie prin care un ajutor este declarat incompatibil cu piața comună și se dispune recuperarea sa - Cerere de suspendare a executării - Nerespectarea cerințelor de formă - Inadmisibilitate”)
   2009/C 220/69
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Sniace, SA (Madrid, Spania) (reprezentant: F. J. Moncholí Fernández, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentant: C. Urraca Caviedes, agent)

      Obiectul

   Cerere de suspendare a executării Deciziei C (2009) 1479 final a Comisiei din 10 martie 2009 privind măsura C 5/2000 (ex NN 118/1997) pusă în aplicare de Spania în favoarea întreprinderii Sniace, SA, Torrelavega, Cantabria, și prin care se modifică Decizia 1999/395/CE din 28 octombrie 1998

      Dispozitivul

               1)

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza C-482/14: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 28 iunie 2017 – Comisia Europeană/Republica Federală Germania [Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Dezvoltarea căilor ferate comunitare — Directiva 91/440/CEE — Articolul 6 alineatul (1) — Grupul Deutsche Bahn — Convenții de cesiune a profiturilor — Interdicție privind transferul către serviciile de transport feroviar al fondurilor publice alocate în scopul exploatării infrastructurii feroviare — Obligații contabile — Directiva 91/440/CEE — Articolul 9 alineatul (4) — Regulamentul (CE) nr. 1370/2007 — Articolul 6 alineatul (1) — Punctul 5 din anexă — Obligații contabile — Prezentare contract cu contract a fondurilor publice plătite pentru activitățile legate de furnizarea serviciilor de transport de călători ca servicii publice]

text:
               28.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 283/2

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 28 iunie 2017 – Comisia Europeană/Republica Federală Germania
   (Cauza C-482/14) (1)

   ([Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Dezvoltarea căilor ferate comunitare - Directiva 91/440/CEE - Articolul 6 alineatul (1) - Grupul Deutsche Bahn - Convenții de cesiune a profiturilor - Interdicție privind transferul către serviciile de transport feroviar al fondurilor publice alocate în scopul exploatării infrastructurii feroviare - Obligații contabile - Directiva 91/440/CEE - Articolul 9 alineatul (4) - Regulamentul (CE) nr. 1370/2007 - Articolul 6 alineatul (1) - Punctul 5 din anexă - Obligații contabile - Prezentare contract cu contract a fondurilor publice plătite pentru activitățile legate de furnizarea serviciilor de transport de călători ca servicii publice])
   (2017/C 283/02)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: W. Mölls, T. Maxian Rusche și J. Hottiaux, agenți)

      Pârâtă: Republica Federală Germania (reprezentanți: T. Henze și J. Möller, agenți, R. Van der Hout, avocat)

      Interveniente în susținerea pârâtei: Republica Italiană (reprezentanți: G. Palmieri, agent, asistată de S. Fiorentino, avvocato dello Stato), Republica Letonia (reprezentanți: I. Kucina, J. Treijs-Gigulis și I. Kalniņš, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Întrucât nu a luat toate măsurile necesare pentru ca modalitățile de întocmire a contabilității să permită monitorizarea interdicției privind transferul fondurilor publice alocate exploatării infrastructurii feroviare către serviciile de transport, Republica Federală Germania nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 6 alineatul (1) din Directiva 91/440/CEE a Consiliului din 29 iulie 1991 privind dezvoltarea căilor ferate comunitare, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2001/12/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2001.

               2)

               Respinge în rest acțiunea.

               3)

               Comisia Europeană, Republica Federală Germania, Republica Italiană și Republica Letonia suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 16, 19.6.2015.


title: Cauza C-344/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 21 iunie 2016 – Die Länderbahn GmbH DLB/DB Station & Service AG

text:
               21.11.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 428/2

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 21 iunie 2016 – Die Länderbahn GmbH DLB/DB Station & Service AG
   (Cauza C-344/16)
   (2016/C 428/03)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesgerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Die Länderbahn GmbH DLB

      Pârâtă: DB Station & Service AG

      Întrebările preliminare

               1)

               O reglementare națională, potrivit căreia utilizatorul unei instalații de infrastructură feroviară, care este acționat în fața unei instanțe de drept civil de către administratorul infrastructurii pentru plata unui tarif de utilizare sau dorește rambursarea tarifului de utilizare plătit, poate invoca faptul că tariful stabilit de către administratorul infrastructurii nu este echitabil, este compatibilă cu dispozițiile directivei (1) privind independența administrării întreprinderii de infrastructură feroviară [articolul 4 alineatele (1), (4), (5)], principiile de stabilire a cuantumului tarifului (articolele 7-12) și sarcinile organismului de control (articolul 30)?

               2)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare: o reglementare națională, care îndreptățește și obligă instanța să stabilească, prin hotărâre judecătorească, tariful datorat, în cazul în care constată că tariful stabilit nu este echitabil, este compatibilă cu dispozițiile menționate ale directivei?

      (1)  Directiva 2001/14/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2001 privind alocarea capacităților de infrastructură feroviară, tarifarea utilizării infrastructurii feroviare și certificarea în materie de siguranță (JO L 75, p. 29, Ediţie specială, 07/vol. 8, p. 66).


title: Cauza T-681/13: Acțiune introdusă la 20 decembrie 2013 — Colomer Italy/OAPI — Farmaca International (INTERCOSMO ESTRO)

text:
               15.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 78/13

         Acțiune introdusă la 20 decembrie 2013 — Colomer Italy/OAPI — Farmaca International (INTERCOSMO ESTRO)
   (Cauza T-681/13)
   2014/C 78/26
   Limba în care a fost formulată acțiunea: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Colomer Italy SpA (Sala Bolognese, Italia) (reprezentanți: M. Ricolfi, F. Tarocco și C. Mezzetti, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Farmaca International SpA (Torino, Italia)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Admiterea prezentei acțiuni și, în consecință, anularea deciziei Camerei întâi de recurs din 3 octombrie 2013, notificată la 17 octombrie 2013, în procedura R 1185/2012-1;

               —

               Respingerea opoziției formulate de Farmaca International SpA. la înregistrarea mărcii „INTERCOSMO ESTRO”, în vederea acordării acestei înregistrări;

               —

               Obligarea pârâtului la plata integrală a cheltuielilor de judecată aferente prezentei proceduri, efectuate de reclamantă.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: Colomer Italy SpA

      Marca comunitară vizată: marca figurativă cu element verbal „INTERCOSMO ESTRO” pentru produse din clasa 3

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: Farmaca International SpA

      Marca sau semnul invocat: marca figurativă neînregistrată „ESTRO” pentru produse „cosmetice pentru păr”

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: încălcarea și aplicarea incorectă a articolului 8 alineatul (4), a articolului 7 alineatul (1) și a articolului 75 din Regulamentul (CE) nr. 207/2009


title: Cauza C-362/12: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 12 decembrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Supreme Court of the United Kingdom — Regatul Unit) — Test Claimants in the Franked Investment Income Group Litigation/Commissioners of Inland Revenue Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs (Protecție jurisdicțională — Principiul efectivității — Principiile securității juridice și protecției încrederii legitime — Restituirea plății nedatorate — Căi de atac — Legislație națională — Reducerea termenului de prescripție a căilor de atac aplicabile fără preaviz și cu efect retroactiv)

text:
               22.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 52/16

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 12 decembrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Supreme Court of the United Kingdom — Regatul Unit) — Test Claimants in the Franked Investment Income Group Litigation/Commissioners of Inland Revenue Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs
   (Cauza C-362/12) (1)

   (Protecție jurisdicțională - Principiul efectivității - Principiile securității juridice și protecției încrederii legitime - Restituirea plății nedatorate - Căi de atac - Legislație națională - Reducerea termenului de prescripție a căilor de atac aplicabile fără preaviz și cu efect retroactiv)
   2014/C 52/26
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   Supreme Court of the United Kingdom

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Test Claimants in the Franked Investment Income Group Litigation

      Pârâți: Commissioners of Inland Revenue Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Supreme Court of the United Kingdom — Interpretarea articolelor 49 și 63 TFUE — Taxe naționale contrare dreptului comunitar — Restituire a plății nedatorate — Coexistența, în dreptul național, a două căi de atac alternative deschise contribuabililor pentru a solicita rambursarea sumelor datorate, dintre care una beneficiază de un termen de prescripție mai lung decât cealaltă — Legislație națională care reduce, cu efect retroactiv și fără preaviz, termenul mai lung — Compatibilitate cu principiile efectivității, securității juridice și încrederii legitime

      Dispozitivul

               1.

               Într-o situație în care, în conformitate cu dreptul național, contribuabilii pot alege între două căi de atac posibile în materie de restituire a unui impozit perceput cu încălcarea dreptului Uniunii, dintre care una beneficiază de un termen de prescripție mai lung, principiile efectivității, securității juridice și protecției încrederii legitime se opun ca o legislație națională să reducă acest termen de prescripție fără preaviz și cu efect retroactiv.

               2.

               Împrejurarea că, în momentul în care contribuabilul a formulat acțiunea, posibilitatea de a utiliza calea de atac ce oferă termenul de prescripție cel mai lung nu fusese recunoscută decât recent de o instanță inferioară și nu a fost confirmată definitiv de instanța supremă decât ulterior nu are nicio influență asupra răspunsului dat la prima întrebare.

      (1)  JO C 311, 13.10.2012.


title: Cauza T-10/09: Hotărârea Tribunalului din 17 februarie 2011 — Formula One Licensing/OAPI — Global Sports Media (F1-LIVE) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare figurative F 1-LIVE — Mărci comunitară figurativă și naționale și internațională verbale anterioare F 1 și F 1Formula 1 — Respingerea opoziției de către camera de recurs — Motive relative de refuz — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) și alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) și alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009]” ]

text:
               2.4.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 103/21

         Hotărârea Tribunalului din 17 februarie 2011 — Formula One Licensing/OAPI — Global Sports Media (F1-LIVE)
   (Cauza T-10/09) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare figurative F 1-LIVE - Mărci comunitară figurativă și naționale și internațională verbale anterioare F 1 și F 1Formula 1 - Respingerea opoziției de către camera de recurs - Motive relative de refuz - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) și alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) și alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009])
   2011/C 103/36
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Formula One Licensing BV (Rotterdam, Țările de Jos) (reprezentanți: B. Klingberg și K. Sandberg, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Global Sports Media Ltd (Hamilton, Bermude) (reprezentanți: inițial T. de Haan și J.-J. Evrard, ulterior T. de Haan, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 16 octombrie 2008 (cauza R 7/2008-1) privind o procedură de opoziție între Racing Live SAS și Formula One Licensing BV

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Formula One Licensing BV la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 55, 7.3.2009.


title: Cauza C-556/08: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 9 iulie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 2005/36/CE — Recunoașterea calificărilor profesionale — Netranspunere în termenul prevăzut)

text:
               29.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 205/12

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 9 iulie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord
   (Cauza C-556/08) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 2005/36/CE - Recunoașterea calificărilor profesionale - Netranspunere în termenul prevăzut)
   2009/C 205/21
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: H. Støvlbæk și A.A. Gilly, agenți)

      Pârât: Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentant: H. Walker, agent)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Neadoptarea, în termenul prevăzut, a actelor necesare pentru a se conforma Directivei 2005/36/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 septembrie 2005 privind recunoașterea calificărilor profesionale (JO L 255, p. 22, Ediție specială, 05/vol. 8, p. 3)

      Dispozitivul

               1)

               Prin neadoptarea actelor cu putere de lege și actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2005/36/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 septembrie 2005 privind recunoașterea calificărilor profesionale, Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 63 din această directivă.

               2)

               Obligă Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 44, 21.2.2009.


title: Avizul 1/08: Cerere de aviz prezentată de Comisia Comunităților Europene în temeiul articolului 300 alineatul (6) CE

text:
               19.7.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 183/6

         Cerere de aviz prezentată de Comisia Comunităților Europene în temeiul articolului 300 alineatul (6) CE
   (Avizul 1/08)
   (2008/C 183/10)
   Limba de procedură: toate limbile oficiale
   Solicitant:
   Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: domnii E. White, M. Huttunen și L. Prete, în calitate de agenți)
   Întrebările adresate Curții:

               1)

               Încheierea unor acorduri cu statele membre ale OMC afectate [Organizația Mondială a Comerțului] în sensul articolului XXI din GATS [Acordul General privind Comerțul cu Servicii], astfel cum este descrisă în prezenta cerere de aviz, este de competența exclusivă a Comunității sau de competența comună a Comunității și a statelor membre?

               2)

               Articolul 133 alineatele (1) și (5) coroborat cu articolul 300 alineatul (2) din Tratatul CE constituie baza juridică adecvată pentru actul prin care se încheie, în numele Comunității sau în numele Comunității și al statelor membre ale acesteia, acordurile menționate mai sus?


title: Cauza C-407/14: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 17 decembrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado de lo Social n° 1 de Córdoba – Spania) – María Auxiliadora Arjona Camacho/Securitas Seguridad España SA (Trimitere preliminară — Politica socială — Directiva 2006/54/CE — Egalitate de tratament între bărbați și femei în materie de încadrare în muncă și de muncă — Concediere discriminatorie — Articolul 18 — Despăgubiri sau măsuri reparatorii pentru prejudiciul suferit efectiv — Caracter disuasiv — Articolul 25 — Sancțiuni — Daune interese punitive)

text:
               22.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 68/15

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 17 decembrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado de lo Social no 1 de Córdoba – Spania) – María Auxiliadora Arjona Camacho/Securitas Seguridad España SA
   (Cauza C-407/14) (1)

   ((Trimitere preliminară - Politica socială - Directiva 2006/54/CE - Egalitate de tratament între bărbați și femei în materie de încadrare în muncă și de muncă - Concediere discriminatorie - Articolul 18 - Despăgubiri sau măsuri reparatorii pentru prejudiciul suferit efectiv - Caracter disuasiv - Articolul 25 - Sancțiuni - Daune interese punitive))
   (2016/C 068/19)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Juzgado de lo Social no 1 de Córdoba

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: María Auxiliadora Arjona Camacho

      Pârâtă: Securitas Seguridad España SA

      Dispozitivul

   Articolul 18 din Directiva 2006/54/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 iulie 2006 privind punerea în aplicare a principiului egalității de șanse și al egalității de tratament între bărbați și femei în materie de încadrare în muncă și de muncă trebuie interpretat în sensul că, pentru ca prejudiciul suferit din cauza unei discriminări pe criteriul sexului să fie efectiv reparat sau despăgubit într-o manieră care să descurajeze și care să fie proporțională, acest articol impune statelor membre care aleg forma pecuniară să introducă în dreptul intern, potrivit modalităților pe care acestea le stabilesc, măsuri care să prevadă plata către persoana lezată a unor daune interese care să acopere integral prejudiciul suferit.

      (1)  JO C 409, 17.11.2014.


title: Cauza C-51/09 P: Recurs introdus la 3 februarie 2009 de Barbara Becker împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera întâi) pronunțate la 2 decembrie 2008 în cauza T-212/07 — Harman International Industries, Inc./Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

text:
               4.4.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 82/20

         Recurs introdus la 3 februarie 2009 de Barbara Becker împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera întâi) pronunțate la 2 decembrie 2008 în cauza T-212/07 — Harman International Industries, Inc./Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   (Cauza C-51/09 P)
   (2009/C 82/36)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Recurentă: Barbara Becker (reprezentanți: P. Baronikians, A. Hofstetter, Rechtsanwälte)

      Celelalte părți în proces: Harman International Industries, Inc., Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   Concluziile recurentei
   Recurenta solicită Curții:

               —

               anularea punctului 1 din dispozitivul Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță din 2 decembrie 2008 (cauza T-212/07), prin care se anulează Decizia Camerei întâi de recurs din 7 martie 2007 (cauza R-502/2006-1);

               —

               anularea punctului 3 din dispozitivul Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță din 2 decembrie 2008;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de recurentă în cursul întregii proceduri.

         Motivele și principalele argumente
   Recurenta susține că Tribunalul de Primă Instanță a statuat în mod eronat că exista similitudine între marca „Barbara Becker” a cărei înregistrare a solicitat-o recurenta și marca pârâtei, „BECKER”, și, în consecință, a aplicat în mod eronat articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul privind marca comunitară concluzionând că exista un risc de confuzie.


title: Cauza T-59/16 P: Recurs introdus la 13 februarie 2016 de Carlo De Nicola împotriva Hotărârii din 18 decembrie 2015 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-9/14, De Nicola/BEI

text:
               29.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 111/37

         Recurs introdus la 13 februarie 2016 de Carlo De Nicola împotriva Hotărârii din 18 decembrie 2015 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-9/14, De Nicola/BEI
   (Cauza T-59/16 P)
   (2016/C 111/44)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurent: Carlo De Nicola (Strassen, Luxemburg) (reprezentant: G. Ferabecoli, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Banca Europeană de Investiții

      Concluziile

   Recurentul solicită Tribunalului:

               —

               admiterea prezentului recurs și modificarea în parte a hotărârii atacate în sensul anulării punctelor 2 și 3 din dispozitiv și a punctelor 58-63 din aceeași hotărâre;

               —

               în consecință, anularea sau declararea inaplicabilității liniilor directoare stabilite pentru anul 2012; obligarea BEI să-i acorde domnului De Nicola o despăgubire pentru prejudiciul suferit, astfel cum a solicitat în cererea introductivă de instanță sau, în subsidiar, trimiterea cauzei spre rejudecare la o altă cameră a Tribunalului Funcției Publice, pentru ca acesta, într-o compunere diferită, să se pronunțe din nou asupra punctelor anulate;

               —

               obligarea celeilalte părți la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prezentul recurs este introdus împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice (judecător unic) din 18 decembrie 2015, De Nicola/Banca Europeană de Investiții (F-9/14).
   Motivele și principalele argumente sunt cele invocate în cauza T-55/16 P, De Nicola/Banca Europeană de Investiții.


title: Cauza T-758/15: Acțiune introdusă la 22 decembrie 2015 – EDF Toruń SA/Agenția Europeană pentru Produse Chimice (ECHA)

text:
               22.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 68/42

         Acțiune introdusă la 22 decembrie 2015 – EDF Toruń SA/Agenția Europeană pentru Produse Chimice (ECHA)
   (Cauza T-758/15)
   (2016/C 068/53)
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamantă: EDF Toruń SA (Toruń, Polonia) (reprezentant: K. Sienkiewicz, avocat)

      Pârâtă: Agenția Europeană pentru Produse Chimice (ECHA)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei nr. SME(2015)4950 a Agenției Europene pentru Produse Chimice din 3 noiembrie 2015 și a facturii TVA nr. 10054011 din 3 noiembrie 2015 privind impunerea unei taxe administrative pentru indicarea eronată a dimensiunii întreprinderii cu ocazia notificării către registrul REACH;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe lipsa forței obligatorii a Recomandării Comisiei din 6 mai 2003 privind definirea microîntreprinderilor și a întreprinderilor mici și mijlocii (2003/361/CE) și pe necesitatea de a aplica dispozițiile naționale în materie;

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea Regulamentului nr. 340/2008 (1), pentru motivul că Agenția nu are dreptul de a impune sancțiuni pecuniare entităților care efectuează notificări către registrul REACH;

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului proporționalității prin impunerea unei taxe administrative într-un cuantum anormal de ridicat în raport cu volumul de muncă pe care l-a necesitat stabilirea dimensiunii corecte a întreprinderii;

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe abuzul de putere prin impunerea unei taxe pe baza Deciziei nr. 14/2015 a consiliului de administrație a Agenției Europene pentru Produse Chimice, deși aceasta nu are forță juridică obligatorie;

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului egalității de tratament, deoarece cuantumul taxei se calculează în funcție de dimensiunea întreprinderii, în condițiile în care nimic nu justifică caracterul echitabil al unei astfel de soluții.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 340/2008 al Comisiei din 16 aprilie 2008 privind redevențele și drepturile plătite Agenției Europene pentru Produse Chimice în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1907/2006 al Parlamentului European și al Consiliului privind înregistrarea, evaluarea, autorizarea și restricționarea substanțelor chimice (REACH (JO L 107, p. 6)


title: Cauza C-14/13: Ordonanța Curții (Camera a opta) din 6 iunie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Administrativen sad Sofia-grad — Bulgaria) — Gena Ivanova Cholakova/Osmo Rayonno Upravlenie pri Stolichna direktsia na vatreshnite raboti [Trimitere preliminară — Articolul 21 alineatul (1) TFUE, articolul 67 TFUE și articolul 72 TFUE — Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene — Reglementare națională care permite reținerea unei persoane în vederea verificării identității sale — Lipsa legăturii cu dreptul Uniunii — Necompetență vădită a Curții]

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 225/54

         Ordonanța Curții (Camera a opta) din 6 iunie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Administrativen sad Sofia-grad — Bulgaria) — Gena Ivanova Cholakova/Osmo Rayonno Upravlenie pri Stolichna direktsia na vatreshnite raboti
   (Cauza C-14/13) (1)

   (Trimitere preliminară - Articolul 21 alineatul (1) TFUE, articolul 67 TFUE și articolul 72 TFUE - Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Reglementare națională care permite reținerea unei persoane în vederea verificării identității sale - Lipsa legăturii cu dreptul Uniunii - Necompetență vădită a Curții)
   2013/C 225/99
   Limba de procedură: bulgara

      Instanța de trimitere

   Administrativen sad Sofia-grad

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Gena Ivanova Cholakova

      Pârâtă: Osmo Rayonno Upravlenie pri Stolichna direktsia na vatreshnite raboti

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Administrativen sad Sofia grad — Interpretarea art. 21 alin. (1) TFUE, coroborat cu art. 67 și 72 din Tratatul menționat, precum și a art. 52 alin. (1) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, coroborat cu art. 6 și 45 alin. (1) din Cartă — Cetățenia Uniunii — Libera circulație a persoanelor — Derogări — Reglementare națională care permite reținerea unei persoane de către poliție, în vederea verificării identității sale, atunci când această persoană refuză sau nu este în măsură să-și dovedească identitatea — Reținerea pe o durată maximă de 24 de ore — Control nejustificat prin motive de ordine publică, de prevenire a unei activități infracționale sau de protecție a siguranței interne — Putere discreționară a poliției — Absența obligației de a aprecia necesitatea stabilirii identității persoanei

      Dispozitivul

   Curtea de Justiție a Uniunii Europene este vădit necompetentă să răspundă la întrebările adresate cu titlu preliminar de Administrativen sad Sofia-grad (Bulgaria), prin decizia din 17 decembrie 2012 (cauza C-14/13).

      (1)  JO C 79, 16.3.2013.


title: Cauza C-301/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Conseil d'État (Franţa) la 19 iunie 2015 – Marc Soulier, Sara Doke/ministre de la Culture et de la Communication, Premier ministre

text:
               7.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 294/35

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Conseil d'État (Franţa) la 19 iunie 2015 – Marc Soulier, Sara Doke/ministre de la Culture et de la Communication, Premier ministre
   (Cauza C-301/15)
   (2015/C 294/44)
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Conseil d'État

      Părțile din procedura principală

      Reclamanţi: Marc Soulier, Sara Doke

      Pârâţi: ministre de la Culture et de la Communication, Premier ministre

      Întrebările preliminare

   Dispoziţiile Directivei 2001/29/CE din 22 mai 2001 (1) menţionate anterior se opun posibilităţii ca o reglementare precum cea analizată la punctul 1 din prezenta decizie să acorde unor societăţi certificate de colectare şi de distribuire a drepturilor de autor exercitarea dreptului de a autoriza reproducerea şi reprezentarea în format digital a „cărţilor indisponibile”, acordând totodată autorilor cărţilor respective sau avânzilor-cauză ai acestora dreptul de a se opune sau de a suspenda această exercitare în condiţiile definite de reglementarea în cauză?

      (1)  Directiva 2001/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 mai 2001 privind armonizarea anumitor aspecte ale dreptului de autor și drepturilor conexe în societatea informațională (JO L 167, p. 10, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 230).


title: Cauza C-231/14 P: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 9 iulie 2015 – InnoLux Corp., anciennement Chimei InnoLux Corp./Comisia Europeană [Recurs — Concurență — Înțelegeri — Articolul 101 TFUE — Articolul 53 din Acordul privind SEE — Piața mondială a ecranelor cu cristale lichide (LCD) — Stabilirea prețurilor — Amenzi — Orientări privind calcularea cuantumului amenzilor (2006) — Punctul 13 — Determinarea valorii vânzărilor în legătură cu încălcarea — Vânzări interne ale produsului în cauză în afara SEE — Luarea în considerare a vânzărilor de produse finite care integrează produsul în cauză către terți în SEE]

text:
               7.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 294/12

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 9 iulie 2015 – InnoLux Corp., anciennement Chimei InnoLux Corp./Comisia Europeană
   (Cauza C-231/14 P) (1)

   ([Recurs - Concurență - Înțelegeri - Articolul 101 TFUE - Articolul 53 din Acordul privind SEE - Piața mondială a ecranelor cu cristale lichide (LCD) - Stabilirea prețurilor - Amenzi - Orientări privind calcularea cuantumului amenzilor (2006) - Punctul 13 - Determinarea valorii vânzărilor în legătură cu încălcarea - Vânzări interne ale produsului în cauză în afara SEE - Luarea în considerare a vânzărilor de produse finite care integrează produsul în cauză către terți în SEE])
   (2015/C 294/15)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: InnoLux Corp., fostă Chimei InnoLux Corp. (reprezentanți: J.-F. Bellis, avocat, R Burton, Solicitor]

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Biolan, F. Ronkes Agerbeek şi P. Van Nuffel, agenţi]

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă InnoLux Corp. la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 212, 7.7.2014.


title: Cauza F-143/15: Acțiune introdusă la 19 noiembrie 2015 – ZZ/Parlamentul

text:
               22.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 68/45

         Acțiune introdusă la 19 noiembrie 2015 – ZZ/Parlamentul
   (Cauza F-143/15)
   (2016/C 068/57)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: A. Fombaron, avocat)

      Pârât: Parlamentul European

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei având ca obiect respingerea reclamației reclamantului privind anularea deciziei de reziliere anticipată a angajării sale la Parlamentul European.

      Concluziile reclamantului

               —

               anularea deciziei din data de 19 august 2015 de respingere a reclamației depuse în temeiul articolului 90 alineatul (2) din Statutul funcționarilor Comunităților Europene;

               —

               anularea deciziei Parlamentului European din data de 25 februarie 2015;

               —

               anularea deciziei Parlamentului European din data de 2 februarie 2015;

               —

               obligarea Parlamentului European la plata tuturor cheltuielilor de judecată efectuate în cadrul procedurii.


title: Cauza T-243/11: Acțiune introdusă la 26 aprilie 2011 — Glaxo Group/OAPI — Farmodiética (ADVANCE)

text:
               2.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 194/19

         Acțiune introdusă la 26 aprilie 2011 — Glaxo Group/OAPI — Farmodiética (ADVANCE)
   (Cauza T-243/11)
   2011/C 194/32
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Glaxo Group Ltd (Greenford, Regatul Unit) (reprezentant: O. Benito, Solicitor)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Farmodiética — Cosmética, Dietética e Produtos Farmacêuticos, Lda (Estarda de S.Marcos, Portugalia)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               suspendarea procedurii până la soluționarea cererii de declarare a nulității aflată pe rol în Portugalia, întrucât prin această cerere de declarare a nulității se contestă singurul temei pentru care cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 6472971 a fost respinsă, iar dacă această cerere de declarare a nulității nu este admisă;

               —

               anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 25 februarie 2011 în cauza R 665/2010-4 și

               —

               obligarea pârâtului și/sau a celeilalte părți în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta

      Marca comunitară vizată: marca verbală „ADVANCE” pentru produse din clasa 5 — cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 6472971

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca sau semnul invocat: înregistrarea mărcii portugheze nr. 417744 pentru marca figurativă „ADVANCIS CAPS MORE BIOAVAILABLE. MORE EFFECTIVE”, pentru produse din clasele 3 și 5

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) și a articolului 65 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului, întrucât camera de recurs: (i) a considerat că reclamanta nu a contestat decizia diviziei de opoziție din 25 februarie 2010 în ceea ce privește similitudinea produselor vizate, (ii) a hotărât că nu exista un motiv de a se abate de la decizia diviziei de opoziție din 25 februarie 2010 în ceea ce privește similitudinea produselor vizate, (iii) nu a analizat dacă produsele vizate din clasa 3 sunt similare sau diferite față de produsele din clasa 5, (iv) nu a explicat motivul pentru care era relevant să se ia în considerare modul în care semnele sunt pronunțate în engleză, în condițiile în care teritoriul relevant este Portugalia, (v) a apreciat că mărcile în conflict sunt similare în engleză din punct de vedere auditiv, (vi) a aplicat teste incorecte în ceea ce privește compararea semnelor, constatând astfel în mod greșit că gradul de similitudine este mediu și (vii) a aplicat incorect și incomplet testele la aprecierea globală a riscului de confuzie.


               30.4.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 143/11

         Acțiune introdusă la 16 februarie 2015 de către Autoritatea AELS de Supraveghere împotriva Regatului Norvegiei
   (Cauza E-7/15)
   (2015/C 143/12)
   La data de 16 februarie 2015, Autoritatea AELS de Supraveghere, reprezentată de Xavier Lewis, Auður Ýr Steinarsdóttir și Øyvind Bøși, în calitate de agenți ai Autorității AELS de Supraveghere, Rue Belliard 35, 1040 Bruxelles, Belgia, a introdus o acțiune împotriva Regatului Norvegiei la Curtea de Justiție a AELS.
   Reclamantul cere Curții de Justiție a AELS:

               1.

               Să declare că

                           (i)

                           prin faptul că, în perioada cuprinsă între 2008 și 2012, au fost depășite, la niveluri diferite, valorile-limită stabilite pentru dioxidul de sulf (SO2), pulberile în suspensie (PM10) și dioxidul de azot (NO2) din aerul înconjurător, în zonele NO1, NO3, NO4, NO5 și NO6, astfel cum au fost prevăzute la articolele 3-5 din Directiva 1999/30, în prezent articolul 13 din Directiva 2008/50; și

                           (ii)

                           întrucât nu și-a îndeplinit obligația de a întocmi planuri privind calitatea diferită a aerului în zonele NO1, NO2, NO3, NO4 și NO5, astfel cum este prevăzut la articolul 8 alineatul (3) din Directiva 96/62/CE, în prezent articolul 23 din Directiva 2008/50,

                     Norvegia nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul actului menționat la punctul 14c din anexa XX la Acordul privind Spațiul Economic European (Directiva 2008/50/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 mai 2008 privind calitatea aerului înconjurător și un aer mai curat pentru Europa);

               2.

               Să dispună ca Norvegia să suporte cheltuielile aferente prezentei proceduri.

      Situația de fapt și de drept și motivele invocate:

               —

               Directiva 1999/30/CE a Consiliului privind valorile-limită pentru dioxidul de sulf, dioxidul de azot și oxizii de azot, pulberile în suspensie și plumbul din aerul înconjurător, în prezent Directiva 2008/50/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 mai 2008 privind calitatea aerului înconjurător și un aer mai curat pentru Europa, stabilește valori-limită pentru anumiți poluanți existenți în aerul din mediul ambiant, pentru a împiedica, preveni și reduce efectele nocive ale acestora asupra sănătății umane și asupra mediului, în ansamblu. Directiva conține, de asemenea, atât dispoziții privind evaluarea poluanților, cât și măsuri de menținere a unei bune calități a aerului.

               —

               Autoritatea AELS de Supraveghere învederează că Norvegia nu și-a îndeplinit obligația de a se asigura că nivelurile anumitor poluanți din aerul înconjurător nu depășesc valorile-limită stabilite în legislația SEE.

               —

               Autoritatea AELS de Supraveghere susține, de asemenea, că Norvegia nu și-a îndeplinit obligația de a întocmi planuri corespunzătoare privind calitatea aerului atunci când au fost depășite atât valorile-limită, cât și marja de toleranță relevantă.

               —

               Aceeași autoritate declară că Norvegia nu a contestat niciuna dintre deficiențele identificate în răspunsul autorității la scrisoarea de punere în întârziere și în avizul motivat.

               —

               Autoritatea AELS de Supraveghere susține că, prin faptul că nu a prezentat detalii privind măsurile sau proiectele adoptate, însoțite de un calendar al punerii în aplicare a acestora, și nicio estimare privind îmbunătățirea preconizată a calității aerului și termenul necesar pentru realizarea acestor obiective, Norvegia nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 8 alineatul (3) din Directiva 96/62, în prezent articolul 23 alineatul (1) din Directiva 2008/50/CE.


title: Cauza T-390/08: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 14 octombrie 2009 — Bank Melli Iran/Consiliul ( Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive îndreptate împotriva Republicii Islamice Iran în scopul de a împiedica proliferarea nucleară — Înghețarea fondurilor — Acțiune în anulare — Control jurisdicțional — Abuz de putere — Egalitate de tratament — Proporționalitate — Drept de proprietate — Dreptul la apărare — Dreptul la o protecție jurisdicțională efectivă — Obligația de motivare — Competența Comunității )

text:
               21.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/46

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 14 octombrie 2009 — Bank Melli Iran/Consiliul
   (Cauza T-390/08) (1)

   („Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive îndreptate împotriva Republicii Islamice Iran în scopul de a împiedica proliferarea nucleară - Înghețarea fondurilor - Acțiune în anulare - Control jurisdicțional - Abuz de putere - Egalitate de tratament - Proporționalitate - Drept de proprietate - Dreptul la apărare - Dreptul la o protecție jurisdicțională efectivă - Obligația de motivare - Competența Comunității”)
   2009/C 282/87
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Bank Melli Iran (Teheran, Iran) (reprezentant: L. Defalque, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Bishop, E. Finnegan și R. Liudvinaviciute-Cordeiro, agenți)

      Interveniente în susținerea pârâtului: Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentanți: V. Jackson, agent, asistat de S. Lee, barrister), Republica Franceză (reprezentanți: G. de Bergues, L. Butel și E. Belliard, agenți) și Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: P. Aalto și E. Cujo, agenți)

      Obiectul

   Anularea punctului 4 din tabelul B din anexa la decizia 2008/475/CE de punere în aplicare a articolului 7 alineatul (2) din Regulamentul nr. 423/2007 privind măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 163, p. 29) în ceea ce privește Bank Melli Iran și sucursalele sale

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Bank Melli Iran suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile efectuate de Consiliul Uniunii Europene, inclusiv cele efectuate în procedurile referitoare la măsurile provizorii.

               3.

               Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord, Republica Franceză și Comisia Comunităților Europene suportă propriile cheltuieli de judecată, inclusiv cele efectuate în procedurile referitoare la măsurile provizorii.

      (1)  JO C 272, 25.10.2008.


title: Cauza T-446/09: Ordonanța Tribunalului din 16 februarie 2012 — Escola Superior Agrária de Coimbra/Comisia

text:
               14.4.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 109/34

         Ordonanța Tribunalului din 16 februarie 2012 — Escola Superior Agrária de Coimbra/Comisia
   (Cauza T-446/09) (1)

   2012/C 109/67
   Limba de procedură: portugheza
   Președintele Camerei a cincea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 37, 13.2.2010.


title: Cauza C-592/12: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Superior de Justicia de Madrid (Spania) la 18 decembrie 2012 — Compañía Europea de Viajeros de Spania S.A./Tribunal Económico Administrativo Regional de Madrid (Ministerio de Economia y Hacienda)

text:
               16.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 79/6

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Superior de Justicia de Madrid (Spania) la 18 decembrie 2012 — Compañía Europea de Viajeros de Spania S.A./Tribunal Económico Administrativo Regional de Madrid (Ministerio de Economia y Hacienda)
   (Cauza C-592/12)
   2013/C 79/12
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Tribunal Superior de Justicia de Madrid

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Compañía Europea de Viajeros de Spania S.A.

      Pârât: Tribunal Económico Administrativo Regional de Madrid (Ministerio de Economia y Hacienda)

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 3 alineatul (2) din Directiva 92/12/CEE a Consiliului din 25 februarie 1992 privind regimul general al produselor supuse accizelor și privind deținerea, circulația și monitorizarea acestor produse (1), în special condiția privind „scopul specific” al unei anumite taxe

                           (a)

                           trebuie interpretat în sensul că impune ca obiectivul urmărit să nu poată fi atins prin intermediul unei alte taxe armonizate?

                           (b)

                           trebuie interpretat în sensul că există un scop pur bugetar atunci când o anumită taxă a fost instituită în același timp cu transferul unor competențe către comunitățile autonome cărora, la rândul lor, li se cedează încasările obținute din taxă cu scopul de a acoperi, în parte, cheltuielile ocazionate de competențele transferate, putând fi stabilită o diversitate de cote de impozitare, în funcție de teritoriul fiecărei comunități autonome?

                           (c)

                           În cazul unui răspuns negativ la întrebarea anterioară, noțiunea „scop specific” trebuie interpretată în sensul că obiectivul respectiv trebuie să fie exclusiv sau, dimpotrivă, admite atingerea mai multor obiective diferite, printre care se află de asemenea obiectivul pur bugetar, care vizează obținerea de finanțare pentru anumite competențe?

                           (d)

                           În cazul în care răspunsul la întrebarea anterioară ar fi că se admite atingerea mai multor obiective, ce grad de relevanță trebuie să aibă un anumit obiectiv, în sensul articolului 3 alineatul (2) din Directiva 92/12, pentru a respecta condiția ca taxa să corespundă unui „scop specific” în sensul admis de jurisprudența Curții și care ar fi criteriile pentru a delimita scopul principal de cel accesoriu?

               2.

               Articolul 3 alineatul (2) din Directiva 92/12/CEE a Consiliului din 25 februarie 1992 privind regimul general al produselor supuse accizelor și privind deținerea, circulația și monitorizarea acestor produse, în special condiția conformității cu normele de impozitare aplicabile accizelor sau TVA-ului în ceea ce privește stabilirea exigibilității

                           (a)

                           se opune unei taxe indirecte nearmonizate, precum IVMDH, care este exigibilă în momentul vânzării cu amănuntul a combustibilului către consumatorul final, spre deosebire de taxa armonizată, taxa pe uleiurile minerale, care este exigibilă atunci când produsele ies din ultimul antrepozit fiscal, sau de taxa pe valoarea adăugată, care, deși este de asemenea exigibilă în momentul vânzării finale cu amănuntul, este totuși exigibilă în fiecare etapă a procesului de producție și de distribuție, întrucât consideră că aceasta nu este conformă — potrivit formulării din Hotărârea EKW și Wein & Co (2) (punctul 47) — cu „sistemul general” al uneia sau al alteia dintre tehnicile de impozitare menționate, astfel cum sunt reglementate de normele comunitare?

                           (b)

                           În cazul în care răspunsul la întrebarea anterioară este negativ, trebuie să se interpreteze că respectiva condiție de conformitate este îndeplinită fără a fi necesar să existe coincidențe în ceea ce privește exigibilitatea, pentru simplul fapt că taxa indirectă nearmonizată, în acest caz IVMDH, nu interferează, în sensul că nu împiedică și nici nu face mai dificil, cu funcționarea normală a exigibilității accizelor sau a TVA-ului?

      (1)  JO L 76, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 1, p. 129.

      (2)  Hotărârea din 9 martie 2000, C-437/97, Rec., p. I-1157.


title: Cauza C-55/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de cour d'appel de Mons (Belgia) la 5 februarie 2014 – Régie communale autonome du stade Luc Varenne/État belge

text:
               7.4.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 102/23

         Cerere de decizie preliminară introdusă de cour d'appel de Mons (Belgia) la 5 februarie 2014 – Régie communale autonome du stade Luc Varenne/État belge
   (Cauza C-55/14)
   2014/C 102/32
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour d'appel de Mons

      Părțile din procedura principală

      Apelantă: Régie communale autonome du stade Luc Varenne

      Intimat: État belge
   Punerea la dispoziție a instalațiilor unei infrastructuri sportive utilizate în scopuri exclusiv fotbalistice, interpretată ca dreptul de utilizare și de exploatare punctuală a suprafeței de joc a stadionului de fotbal (terenul), precum și a vestiarelor pentru jucători și arbitri până la concurența a cel mult 18 zile în fiecare sezon sportiv (un sezon sportiv începând la 1 iulie în fiecare an calendaristic și încheindu-se la 30 iunie anul următor) este o închiriere de bunuri imobile scutită în sensul articolului 13 secțiunea B litera (b) din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului Comunităților Europene din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri – sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (1) [articolul 135 alineatul (1) primul paragraf din Directiva TVA 2006/112 (2)], în măsura în care concedentul dreptului de utilizare și de exploatare:

               —

               dispune de facultatea deplină de a conferi drepturi identice altor persoane fizice sau juridice la alegere, în afara celor 18 zile menționate anterior;

               —

               dispune de dreptul de acces în orice moment la instalațiile în cauză, fără acordul prealabil al concesionarului dreptului de utilizare și de exploatare, în special pentru a se asigura de corecta utilizare a acestora și pentru a se proteja împotriva oricărui prejudiciu, numai cu condiția de a nu perturba buna organizare a competițiilor sportive;

               —

               păstrează, în plus, un drept de control permanent al accesului la instalații, inclusiv în perioada de utilizare a acestora de către R.F.C.T.;

               —

               solicită o indemnizație forfetară de 1 750 de euro pentru fiecare zi de utilizare a suprafeței de joc, a vestiarelor, a bufetului, a serviciului de pază, de supraveghere și de control al tuturor instalațiilor, înțelegându-se că suma solicitată reprezintă, în mod convențional, dreptul de acces la terenul de fotbal până la concurența a 20% și, în proporție de 80 %, contraprestația pentru diferitele servicii de mentenanță, de curățenie, de întreținere (tunsul ierbii, însămânțare, etc.) și de asigurare a conformității suprafeței de joc și prestări de servicii accesorii, furnizate de concedentul dreptului de utilizare și de exploatare (în speță, regia apelantă în cauză)?

      (1)  JO L 145, p. 1.

      (2)  Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p 7).


title: Cauza T-755/14: Acțiune introdusă la 14 noiembrie 2014 – Herbert Smith Freehills/Comisia

text:
               26.1.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 26/37

         Acțiune introdusă la 14 noiembrie 2014 – Herbert Smith Freehills/Comisia
   (Cauza T-755/14)
   (2015/C 026/48)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Herbert Smith Freehills LLP (Londra, Regatul Unit) (reprezentant: P. Wytinck, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei GESTDEM 2014/2070 a Comisiei Europene din 24 septembrie 2014 și

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă în prezenta procedură.

      Motivele și principalele argumente

   Prin acțiunea formulată, reclamanta solicită anularea Deciziei GESTDEM 2014/2070 din 24 septembrie 2014, prin care Comisia a respins cererea de acces, formulată de reclamantă în temeiul Regulamentului nr. 1049/2001 (1), la anumite documente legate de adoptarea Directivei 2014/40/EU a Parlamentului European și a Consiliului din 3 aprilie 2014 privind apropierea actelor cu putere de lege și a actelor administrative ale statelor membre în ceea ce privește fabricarea, prezentarea și vânzarea produselor din tutun și a produselor conexe și de abrogare a Directivei 2001/37/CE (2).
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv este întemeiat pe încălcarea de către Comisie a articolului 4 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 prin aceea că niciunul dintre documentele nedivulgate identificate de Comisie nu intră în domeniul de aplicare al excepției privind protecția procedurilor judiciare.

               2.

               Al doilea motiv este întemeiat pe încălcarea de către Comisie a articolului 4 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 prin aceea că anumite documente nedivulgate identificate de Comisie nu intră în domeniul de aplicare al excepției privind protecția consultanței juridice.

               3.

               Al treilea motiv este întemeiat pe încălcarea de către Comisie a articolului 4 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 prin aceea că un interes public superior justifică divulgarea conținutului documentelor identificate, potrivit cererii de acces formulate de reclamantă.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76).

      (2)  JO L 127, p. 1.


title: Cauza C-121/08: Acțiune introdusă la 19 martie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Elenă

text:
               9.5.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 116/17

         Acțiune introdusă la 19 martie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Elenă
   (Cauza C-121/08)
   (2008/C 116/31)
   Limba de procedură: greaca
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: M. Condou-Durande și L. Pignataro)

      Pârâtă: Republica Elenă
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin neadoptarea sau, în orice caz, prin necomunicarea către Comisie a actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2005/61/CE a Comisiei din 30 septembrie 2005 de punere în aplicare a Directivei 2002/98/CE a Parlamentului European și a Consiliului în ceea ce privește cerințele de trasabilitate și notificarea incidentelor și a reacțiilor adverse grave (1), Republica Elenă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive;

               —

               obligarea Republicii Elene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Termenul prevăzut pentru transpunerea Directivei 2005/61/CE în dreptul intern a expirat la 31 august 2006.

      (1)  JO L 256, 1.10.2005, p. 32, Ediție specială, 15/vol. 15, p. 173.


title: Cauza T-21/15: Acțiune introdusă la 19 ianuarie 2015 – Franmax/OAPI – Ehrmann (Dino)

text:
               30.3.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 107/32

      Acțiune introdusă la 19 ianuarie 2015 – Franmax/OAPI – Ehrmann (Dino)
      (Cauza T-21/15)
      (2015/C 107/41)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Franmax UAB (Vilnius, Lituania) (reprezentant: E. Saukalas, avocat)

         Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Ehrmann AG Oberschönegg im Allgäu (Oberschönegg, Germania)

         Datele privind procedura în fața OAPI

         Solicitantul: reclamanta

         Marca în litigiu: marca comunitară figurativă care cuprinde elementul verbal „Dino” – cererea de înregistrare nr. 10 809 481

         Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a OAPI din 23 octombrie 2014 în cauza R 2012/2013-5

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-603/11: Acțiune introdusă la 24 noiembrie 2011 — Ecologistas en Acción-CODA/Comisia

text:
               28.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 25/64

      Acțiune introdusă la 24 noiembrie 2011 — Ecologistas en Acción-CODA/Comisia
      (Cauza T-603/11)
      (2012/C 25/122)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Reclamantă: Ecologistas en Acción-CODA (Madrid, Spania) (reprezentant: J. Doreste Hernández, abogado)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei Secretariatului general al Comisiei Europene privind respingerea cererii de acces la documentele solicitate de reclamantă în procedura GESTDEM 2011/6 și

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Documentele solicitate de reclamantă care fac obiectul prezentei proceduri sunt aceleași cu cele vizate de cauza T-341/11, Ecologistas en Acción/Comisia.
      Motivele și principalele argumente invocate în susținerea prezentei acțiuni sunt identice cu cele invocate în cauza menționată, în care era atacată decizia de respingere implicită a aceleiași cereri.


title: Cauza C-257/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Hannover (Germania) la 1 iunie 2015 – Michael Ihden, Gisela Brinkmann/TUIfly GmbH

text:
               24.8.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 279/19

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Hannover (Germania) la 1 iunie 2015 – Michael Ihden, Gisela Brinkmann/TUIfly GmbH
   (Cauza C-257/15)
   (2015/C 279/23)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Amtsgericht Hannover

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Michael Ihden, Gisela Brinkmann

      Pârâtă: TUIfly GmbH

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 5 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 (1) trebuie interpretat în sensul că, în cadrul unei rotații, împrejurările excepționale care s-au produs în timpul unui zbor anterior pot constitui de asemenea împrejurări excepționale pentru zborul în litigiu atunci când operatorul de transport aerian efectiv are posibilitatea de a evita repercutarea întârzierii asupra zborurilor ulterioare prin anularea anumitor zboruri planificate într-o rotație?

               2)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare: împrejurările excepționale trebuie să fi intervenit în aceeași zi, în ziua precedentă sau, mai general, exclusiv în cursul rotației prevăzute?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 (JO L 46, p. 1, Ediție specială, 07/vol. 12, p. 218).


title: Cauza C-605/14: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 17 decembrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Korkein oikeus – Finlanda) – Virpi Komu, Hanna Ruotsalainen, Ritva Komu/Pekka Komu, Jelena Komu [Trimitere preliminară — Regulamentul (CE) nr. 44/2001 — Domeniu de aplicare — Competențe exclusive — Articolul 22 punctul 1 — Litigiu în materie de drepturi reale imobiliare — Noțiune — Cerere de încetare prin vânzare a unei coproprietăți indivize asupra unor bunuri imobile]

text:
               22.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 68/18

         Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 17 decembrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Korkein oikeus – Finlanda) – Virpi Komu, Hanna Ruotsalainen, Ritva Komu/Pekka Komu, Jelena Komu
   (Cauza C-605/14) (1)

   ([Trimitere preliminară - Regulamentul (CE) nr. 44/2001 - Domeniu de aplicare - Competențe exclusive - Articolul 22 punctul 1 - Litigiu în materie de drepturi reale imobiliare - Noțiune - Cerere de încetare prin vânzare a unei coproprietăți indivize asupra unor bunuri imobile])
   (2016/C 068/22)
   Limba de procedură: finlandeza

      Instanța de trimitere

   Korkein oikeus

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: Virpi Komu, Hanna Ruotsalainen, Ritva Komu

      Pârâți: Pekka Komu, Jelena Komu

      Dispozitivul

   Articolul 22 punctul 1 primul paragraf din Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială trebuie interpretat în sensul că intră în categoria litigiilor „în materie de drepturi reale imobiliare” în sensul acestei dispoziții o acțiune de încetare a coproprietății indivize asupra unui bun imobil, prin intermediul unei vânzări a cărei realizare este încredințată unui mandatar.

      (1)  JO C 81, 9.3.2015.


title: Cauza T-453/14: Ordonanța Tribunalului din 10 septembrie 2015 – Pannonhalmi Főapátság/Parlamentul [„Acțiune în anulare — Petiție adresată Parlamentului privind proprietatea castelului Lónyay din Rusovce (Slovacia) — Petiție declarată inadmisibilă — Obligația de motivare — Acțiune vădit nefondată”]

text:
               16.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 381/28

         Ordonanța Tribunalului din 10 septembrie 2015 – Pannonhalmi Főapátság/Parlamentul
   (Cauza T-453/14) (1)

   ([„Acțiune în anulare - Petiție adresată Parlamentului privind proprietatea castelului Lónyay din Rusovce (Slovacia) - Petiție declarată inadmisibilă - Obligația de motivare - Acțiune vădit nefondată”])
   (2015/C 381/30)
   Limba de procedură: maghiara

      Părțile

      Reclamantă: Magyar Bencés Kongregáció Pannonhalmi Főapátság (Pannonhalma, Ungaria) (reprezentant: D. Sobor, avocat)

      Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: A. Pospíšilová Padowska și T. Lukácsi, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei Comisiei Petiții a Parlamentului din 16 aprilie 2014 prin care această comisie a declarat inadmisibilitatea petiției formulate de reclamantă la 26 iunie 2013, pentru motivul că nu privea domenii de activitate ale Uniunii Europene

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Magyar Bencés Kongregáció Pannonhalmi Főapátság la plata cheltuielilor de judecată.

               3)

               Constată că nu este necesar să se pronunțe asupra cererilor de intervenție formulate de Republica Slovacia și de Ungaria.

      (1)  JO C 303, 8.9.2014.


title: Cauza C-349/10 P: Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 2 martie 2011 — Claro SA/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Telefónica SA [Recurs — Marcă comunitară — Refuzul înregistrării — Admisibilitatea căii de atac formulate în fața camerei de recurs — Nedepunerea unui memoriu în care se expun motivele privind calea de atac — Articolul 59 din Regulamentul (CE) nr. 40/94 — Regula 49 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95 — Recurs vădit nefondat]

text:
               27.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/9

         Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 2 martie 2011 — Claro SA/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Telefónica SA
   (Cauza C-349/10 P) (1)

   (Recurs - Marcă comunitară - Refuzul înregistrării - Admisibilitatea căii de atac formulate în fața camerei de recurs - Nedepunerea unui memoriu în care se expun motivele privind calea de atac - Articolul 59 din Regulamentul (CE) nr. 40/94 - Regula 49 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95 - Recurs vădit nefondat)
   2011/C 252/16
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Recurentă: Claro SA (reprezentant: E. Armijo Chávarri, abogado)

      Cealaltă parte în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), (reprezentant: J. Crespo Carrillo, agent), Telefónica SA

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 28 aprilie 2010, Claro/OAPI și Telefónica (T-225/09), prin care Tribunalul a respins acțiunea formulată împotriva deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 26 februarie 2009 (cauza R 1079/2008-2) privind o procedură de opoziție între Telefónica SA și BCP S/A

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Obligă Claro SA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 234, 28.8.2010.