title: Cauza C-180/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Nacka tingsrätt – Mark- och miljödomstolen (Suedia) la 21 aprilie 2015 – Borealis AB și alții/Naturvårdsverket

text:
               22.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 205/21

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Nacka tingsrätt – Mark- och miljödomstolen (Suedia) la 21 aprilie 2015 – Borealis AB și alții/Naturvårdsverket
   (Cauza C-180/15)
   (2015/C 205/30)
   Limba de procedură: suedeza

      Instanța de trimitere

   Nacka tingsrätt – Mark- och miljödomstolen

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: Borealis AB, Kubikenborg Aluminium AB, Yara AB, SSAB EMEA AB, Lulekraft AB, Värmevärden i Nynäshamn AB, Cementa AB, Höganäs Sweden AB

      Pârâtă: Naturvårdsverket

      Întrebările preliminare

               1.

               La calcularea factorului de corecţie transsectorial pentru sectorul industrial, este compatibilă cu articolul 10a alineatele (1) şi (4) din directiva privind comercializarea (1), atribuirea tuturor emisiilor provenite din incinerarea gazelor reziduale pentru producerea de energie electrică în fondul de licitaţie, iar nu în Industritaket [(plafonul pentru alocarea cu titlu gratuit a cotelor; denumit în continuare „plafonul industriei”)], în pofida faptului că emisiile generate de gazele reziduale îndeplinesc condiţiile pentru alocarea cu titlu gratuit a cotelor în conformitate cu articolul 10a alineatul (1) din directiva privind comercializarea?

               2.

               La calcularea factorului de corecţie transsectorial pentru sectorul industrial, este compatibilă cu articolul 10a alineatele (1) şi (4) din directiva privind comercializarea, atribuirea tuturor emisiilor provenite din producţia de căldură în instalații de cogenerare pentru a fi livrate ulterior în [...] instalaţii [incluse în sistemul de comercializare a cotelor de emisie („instalaţii SCE”)] în fondul de licitaţie, iar nu în plafonul industriei, în pofida faptului că emisiile provenite din producţia de căldură îndeplinesc condiţiile pentru alocarea cu titlu gratuit a cotelor în conformitate cu articolul 10a alineatul (4) din directiva privind comercializarea?

               3.

               În cazul unor răspunsuri negative la prima şi a doua întrebare, este corectă în acest caz calcularea ponderii industriilor (34,78 %) din emisiile totale în perioada de referinţă?

               4.

               Decizia 2013/448/UE a Comisiei (2) este nevalidă și contrară articolului 10a alineatul (5) al treilea paragraf din directiva privind comercializarea, întrucât calcularea de către Comisie a plafonului industriei presupune ca un factor de corecţie transsectorial să fie aplicat în mod obligatoriu în loc de a fi aplicat „dacă este cazul”?

               5.

               Produsul de referinţă pentru metal lichid a fost stabilit în conformitate cu articolul 10a alineatul (2) din directiva privind comercializarea pe baza faptului că, pentru definirea principiilor de stabilire a criteriilor de referinţă ex ante, punctul de plecare trebuie să îl constituie performanţa medie a 10 % dintre cele mai eficiente instalaţii din sectorul relevant?

               6.

               În ceea ce priveşte alocarea cu titlu gratuit a cotelor pentru exportul de căldură către gospodării private, se încalcă articolul 10a alineatul (4) din directiva privind comercializarea în cazul în care nu se realizează alocarea de cote gratuite pentru căldura exportată către gospodăriile private?

               7.

               În cazul cererilor de alocare cu titlu gratuit a cotelor, este conform cu anexa IV la Decizia 2011/278/UE a Comisiei (3), modul în care a procedat Naturvårdsverket (Agenția de protecție a mediului din Suedia), care nu a indicat toate emisiile de gaze cu efect de seră provenite din producţia de căldură exportată către gospodării private?

               8.

               La alocarea de cote cu titlu gratuit pentru exportul de căldură către gospodăriile private, se încalcă articolul 10a alineatele (1) şi (4) din directiva privind comercializarea şi articolul 10 alineatul (3) din Decizia 2011/278/UE a Comisiei dacă nu se acordă cote cu titlu gratuit suplimentare în cazul emisiilor generate de combustibilii fosili care depăşesc cotele alocate pentru căldura exportată către gospodării private?

               9.

               În ceea ce priveşte cererile de alocare de cote cu titlu gratuit, este conform cu anexa IV la Decizia 2011/278/UE a Comisiei, modul în care a procedat Naturvårdsverket, atunci când a ajustat cifrele dintr-o cerere astfel încât emisiile de gaze cu efect de seră susceptibile să fie atribuite incinerării de gaz rezidual sunt asimilate celor susceptibile să fie atribuite incinerării gazelor naturale?

               10.

               Articolul 10 alineatul (8) din Decizia 2011/278/UE a Comisiei presupune că un operator nu poate obţine o alocare de cote cu titlu gratuit în cazul consumului de căldură dintr-o subinstalaţie a căldurii de referinţă produse într-o altă subinstalaţie a combustibilului de referinţă?

               11.

               În cazul unui răspuns afirmativ la a zecea întrebare, articolul 10 alineatul (8) din Decizia 2011/278/UE a Comisiei este contrar articolului 10a alineatul (1) din directiva privind comercializarea?

               12.

               La alocarea de cote cu titlu gratuit pentru consumul de căldură, se încalcă directiva privind comercializarea, Documentul de orientare nr. 2 şi Documentul de orientare nr. 6 în cazul în care în cadrul evaluării se ţine seama de sursa de căldură care produce căldura consumată?

               13.

               Decizia 2013/448/UE a Comisiei este nevalidă şi incompatibilă cu articolul 290 TFUE şi cu articolul 10a alineatele (1) şi (5) din directiva privind comercializarea pentru motivul că modifică metoda de calcul stabilită la articolul 10a alineatul (5) al doilea paragraf literele (a) şi (b) din directiva menţionată prin faptul că exclude din baza de calcul emisiile care sunt cauzate de incinerarea gazelor reziduale şi de producerea de căldură şi energie electrică în instalații de cogenerare, în pofida faptului că alocarea cu titlu gratuit a cotelor este permisă în acest sens în temeiul articolului 10a alineatele (1) şi (4) din directiva privind comercializarea şi al Deciziei 2011/278/UE a Comisiei?

               14.

               Căldura măsurabilă sub formă de abur provenit dintr-o instalaţie SCE care este livrat unei reţele de abur cu mulţi consumatori de abur, dintre care cel puţin unul nu este o instalaţie SCE, trebuie să se considere că reprezintă o subinstalaţie a căldurii de referinţă potrivit articolului 3 litera (c) din Decizia 2011/278/UE a Comisiei?

               15.

               Prezintă relevanță pentru răspunsul la a paisprezecea întrebare:

                           a)

                           aspectul dacă reţeaua de abur aparține celui mai mare consumator de abur din reţea şi consumatorul respectiv este o instalaţie SCE,

                           b)

                           ponderea din căldura totală livrată reţelei de abur care este utilizată de cel mai mare consumator,

                           c)

                           numărul furnizorilor şi al consumatorilor de abur care există în reţeaua de abur,

                           d)

                           aspectul dacă există incertitudine cu privire la persoana care a produs căldura măsurabilă pe care o dobândesc consumatorii de abur respectivi şi

                           e)

                           aspectul dacă modul de repartizare a aburului utilizat în cadrul reţelei fi modificat astfel încât o serie de consumatori de abur care nu sunt instalaţii SCE să intre în reţea sau utilizarea de către consumatorii deja existenți care nu sunt instalații incluse în SCE să crească?

               16.

               Dacă răspunsul la a paisprezecea întrebare depinde de împrejurările fiecărui caz, care sunt împrejurările cărora trebuie să li se acorde o importanţă specială?

      (1)  Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European şi a Consiliului din 13 octombrie 2003 de stabilire a unui sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în cadrul Comunității și de modificare a Directivei 96/61/CE a Consiliului (JO 2003, L 275, p. 32, Ediţie specială, 15/vol. 10, p. 78)

      (2)  Decizia 2011/278/UE a Comisiei din 27 aprilie 2011 de stabilire, pentru întreaga Uniune, a normelor tranzitorii privind alocarea armonizată și cu titlu gratuit a cotelor de emisii în temeiul articolului 10a din Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului (JO 2011, L 130, p. 1)

      (3)  Decizia 2013/448/UE a Comisiei din 5 septembrie 2013 privind măsurile naționale de punere în aplicare pentru alocarea tranzitorie cu titlu gratuit a cotelor de emisii de gaze cu efect de seră în conformitate cu articolul 11 alineatul (3) din Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului (JO 2013, L 240, p. 27).


title: Cauza T-215/16: Hotărârea Tribunalului din 3 aprilie 2017 – Cop/EUIPO – Conexa (AMPHIBIAN) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de declarare a nulității — Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană — Marca figurativă AMPHIBIAN — Motive absolute de refuz — Caracter distinctiv — Lipsa caracterului descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               15.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 151/36

         Hotărârea Tribunalului din 3 aprilie 2017 – Cop/EUIPO – Conexa (AMPHIBIAN)
   (Cauza T-215/16) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulității - Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană - Marca figurativă AMPHIBIAN - Motive absolute de refuz - Caracter distinctiv - Lipsa caracterului descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2017/C 151/46)
   Limba de procedură: germana

      Părţile

      Reclamantă: Cop Vertriebs-GmbH (Aresing, Germania) (reprezentant: H. Hofmann, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: D. Hanf, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Conexa LLC (Dover, Delaware, Statele Unite) (reprezentant: H. Twelmeier, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 7 martie 2016 (cauza R 1984/2015-4) privind o procedură de declarare a nulității între Cop și Conexa

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Cop Vertriebs-GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 251, 11.7.2016.


title: Cauza F-71/05: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 25 octombrie 2007 — Milella și Campanella/Comisia Comunităților Europene (Funcție publică — Funcționari — Alegeri — Comitetul pentru personal — Desemnarea reprezentanților secțiunii locale a comitetului pentru personal al Comisiei repartizat în Luxemburg în comitetul central pentru personal al Comisiei — Principiul unei repartizări globale proporționale cu rezultatelor electorale — Acțiune în anulare — Admisibilitate)

text:
               8.12.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 297/47

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 25 octombrie 2007 — Milella și Campanella/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza F-71/05) (1)

   (Funcție publică - Funcționari - Alegeri - Comitetul pentru personal - Desemnarea reprezentanților secțiunii locale a comitetului pentru personal al Comisiei repartizat în Luxemburg în comitetul central pentru personal al Comisiei - Principiul unei repartizări globale proporționale cu rezultatelor electorale - Acțiune în anulare - Admisibilitate)
   (2007/C 297/94)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamanți: Arcangelo Milella (Niederanven, Luxemburg) și Delfina Campanella (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentant: M.-A. Lucas)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: J. Curall și H. Kraemer)
   Obiectul
   Anularea deciziilor Comisiei privind desemnarea reprezentanților Comitetului local pentru personal din Luxemburg (CLPL) în Comitetul central pentru personal (CCP), precum și constatarea ilegalității deciziilor CLPL.
   Dispozitivul

               1)

               Anulează decizia din 18 aprilie 2005 a directorului general al Direcției Generale „Personal și administrație” din Comisia Comunităților Europene întrucât a invitat în mod formal secțiunea locală a comitetului pentru personal al Comisiei repartizat în Luxemburg să respecte „indicații[le] menționate în prezenta decizie”.

               2)

               Anulează decizia din 11 mai 2005 a directorului general al Direcției Generale „Personal și administrație” a Comisiei Comunităților Europene.

               3)

               Respinge acțiunea cu privire la restul motivelor.

               4)

               Obligă Comisia Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 229, 17.9.2005, p. 36.


title: Cauza T-267/14: Hotărârea Tribunalului din 28 aprilie 2016 – Zehnder Group International/EUIPO – Stiebel Eltron (comfotherm) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de declarare a nulității – Marca Uniunii Europene verbală comfotherm – Marca națională verbală anterioară KOMFOTHERM – Motiv relativ de refuz – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 – Risc de confuzie – Similitudinea produselor – Public relevant – Interdependența criteriilor”]

text:
               13.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/45

      Hotărârea Tribunalului din 28 aprilie 2016 – Zehnder Group International/EUIPO – Stiebel Eltron (comfotherm)
      (Cauza T-267/14) (1)

      ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulității - Marca Uniunii Europene verbală comfotherm - Marca națională verbală anterioară KOMFOTHERM - Motiv relativ de refuz - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Risc de confuzie - Similitudinea produselor - Public relevant - Interdependența criteriilor”])
      (2016/C 211/56)
      Limba de procedură: germana

         Părţile

         Reclamantă: Zehnder Group International AG (Gränichen, Elveţia) (reprezentant: J. Krenzel, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) (reprezentanţi: iniţial A. Pohlmann, ulterior S. Hanne, agenţi)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Stiebel Eltron GmbH & Co. KG (Holzminden, Germania) (reprezentanţi: J. Eberhardt, H. Förster şi Y. Holderied, avocaţi)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 21 februarie 2014 (cauza R 1318/2013-4), privind o procedură de declarare a nulității între Stiebel Eltron GmbH & Co. KG și Zehnder Group International AG

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Zehnder Group International AG la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 194, 24.6.2014.


title: Cauza T-174/09: Ordonanța Tribunalului din 18 decembrie 2009 — Complejo Agrícola/Comisia

text:
               13.2.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 37/49

         Ordonanța Tribunalului din 18 decembrie 2009 — Complejo Agrícola/Comisia
   (Cauza T-174/09) (1)

   2010/C 37/76

      Limba de procedură: spaniola

   Președintele Camerei întâi a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 153, 4.7.2009.


title: Cauza T-45/15: Acțiune introdusă la 2 februarie 2015 – Hydrex/Comisia

text:
               23.3.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 96/23

         Acțiune introdusă la 2 februarie 2015 – Hydrex/Comisia
   (Cauza T-45/15)
   (2015/C 096/29)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Părțile

      Reclamantă: Hydrex NV (Antwerpen, Belgia) (reprezentant: P. Van Eysendeyk, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               constatarea nelegalității și, prin urmare, anularea deciziei Comisiei Europene C(2015) 103 final din 12 ianuarie 2015, notificată reclamantei prin scrisoarea din 13 ianuarie 2015 în conformitate cu articolul 297 TFUE și referitoare la ordinul de recuperare nr. 3241405101 pentru suma de 5 40  721,10 euro, având în vedere că motivarea a fost vădit insuficientă, generând o eroare vădită de apreciere;

               —

               obligarea Comisiei Europene la restituirea tuturor sumelor recuperate și/sau reținute în mod nejustificat;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Acordul de subvenționare LIFE06 ENV/B/000362, intitulat „Demonstration of a 100 % non-toxic durable hull protection and anti-fouling system contributing to zero emission to the aquatic environment and saving 3-8 % heavy fuels” a fost semnat în anul 2006 de Comisia Europeană și de către reclamantă. Recuperarea în discuție, efectuată de Comisie, se întemeiază pe un audit ex post din care ar rezulta că este necesară reducerea cheltuielilor eligibile aferente proiectului.
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă o încălcare a obligației de motivare. Aceasta susține că Comisia nu a ținut seama de un audit care a fost realizat atunci când toate documentele erau încă disponibile. În subsidiar, ea susține că Comisia nu a ținut seama de observațiile pe care reclamanta le-a formulat în ceea ce privește raportul de audit ex post în favoarea unei sume suplimentare.


title: Cauza T-56/12: Acțiune introdusă la 9 februarie 2012 — IRISL Maritime Training Institute și alții/Consiliul

text:
               14.4.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 109/22

         Acțiune introdusă la 9 februarie 2012 — IRISL Maritime Training Institute și alții/Consiliul
   (Cauza T-56/12)
   2012/C 109/48
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamanți: IRISL Maritime Training Institute (Teheran, Iran), Kara Shipping and Chartering GmbH & Co. KG (Hamburg, Germania), Kheibar Co. (Teheran, Iran), Kish Shipping Line Manning Co. (Kish Island, Iran), Fairway Shipping Ltd (Londra, Regatul Unit) și IRISL Multimodal Transport Co. (Teheran, Iran) (reprezentanți: F. Randolph și M. Lester, Barristers, și M. Taher, Solicitor)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamanții solicită Tribunalului:

               —

               anularea, în măsura în care se referă la reclamanți, a Deciziei 2011/783/PESC a Consiliului din 1 decembrie 2011 de modificare a Deciziei 2010/413/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 319 din 2 decembrie 2011, p. 71) și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 1245/2011 al Consiliului din 1 decembrie 2011 de punere în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 961/2010 privind măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 319 din 2 decembrie 2011, p. 11);

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanții invocă patru motive, afirmând că prin includerea numelor lor pe listele anexate la decizia și la regulamentul atacate, Consiliul:

               —

               a omis să furnizeze o motivare adecvată sau suficientă;

               —

               nu a respectat criteriile aplicabile la întocmirea listelor și/sau a comis o eroare vădită de apreciere constatând că aceste criterii erau îndeplinite în ceea ce îi privește pe reclamanți și/sau i-a inclus pe reclamanți fără vreo bază legală adecvată în acest sens;

               —

               nu a protejat dreptul de apărare al reclamanților, nici dreptul lor la un control jurisdicțional efectiv; și

               —

               a încălcat în mod nejustificat și disproporționat drepturile fundamentale ale reclamanților, inclusiv dreptul lor la protecția proprietății, a activității profesionale și a reputației.


title: Cauza T-578/14: Ordonanța Tribunalului din 16 septembrie 2015 – VSM Geneesmiddelen/Comisia [„Acțiune în acțiune în constatarea abținerii de a acționa și acțiune în anulare — Protecția consumatorilor — Mențiuni de sănătate înscrise pe produsele alimentare — Regulamentul (CE) nr. 1924/2006 — Substanțe botanice — Termen pentru introducerea acțiunii — Lipsa interesului de a exercita acțiunea — Act care nu poate face obiectul unei căi de atac — Inadmisibilitate”]

text:
               16.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 381/31

         Ordonanța Tribunalului din 16 septembrie 2015 – VSM Geneesmiddelen/Comisia
   (Cauza T-578/14) (1)

   ([„Acțiune în acțiune în constatarea abținerii de a acționa și acțiune în anulare - Protecția consumatorilor - Mențiuni de sănătate înscrise pe produsele alimentare - Regulamentul (CE) nr. 1924/2006 - Substanțe botanice - Termen pentru introducerea acțiunii - Lipsa interesului de a exercita acțiunea - Act care nu poate face obiectul unei căi de atac - Inadmisibilitate”])
   (2015/C 381/34)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: VSM Geneesmiddelen BV (Alkmaar, Țările de Jos) (reprezentant: U. Grundmann, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial J. Enegren, ulterior M. Wilderspin și S. Grünheid, agenți)

      Obiectul

   Cerere prin care se urmărește constatarea abținerii de a acționa a Comisiei întrucât aceasta s-ar fi abținut în mod nejustificat să dispună ca Autoritatea Europeană pentru Siguranța Alimentară (EFSA) să evalueze mențiunile de sănătate privind substanțele botanice drept condiție prealabilă adoptării listei definitive a mențiunilor autorizate, în conformitate cu articolul 13 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1924/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 20 decembrie 2006 privind mențiunile nutriționale și de sănătate înscrise pe produsele alimentare (JO L 404, p. 9, Ediție specială, 15/vol. 18, p. 244), și, cu titlu subsidiar, cerere de anulare a deciziei pretins cuprinsă în scrisoarea Comisiei din 19 iunie 2014 prin care aceasta refuză să dispună ca EFSA să efectueze evaluarea susținerilor menționate

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2)

               Obligă VSM Geneesmiddelen BV la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 339, 29.9.2014.


title: Cauza C-120/07: Ordonanța Președintelui Curții din 27 februarie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Țărilor de Jos

text:
               7.6.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/21

         Ordonanța Președintelui Curții din 27 februarie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Țărilor de Jos
   (Cauza C-120/07) (1)

   (2008/C 142/37)

      Limba de procedură: olandeza

   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 95, 28.4.2007.


title: Cauza T-231/11: Hotărârea Tribunalului din 19 septembrie 2012 — Fraas/OAPI (Motiv în carouri în culorile gri închis, gri deschis, albastru deschis, albastru închis, ocru și bej) [ „Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative reprezentând un motiv în carouri în culorile gri închis, gri deschis, albastru deschis, albastru închis, ocru și bej — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b), articolul 75 și articolul 76 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               27.10.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 331/22

      Hotărârea Tribunalului din 19 septembrie 2012 — Fraas/OAPI (Motiv în carouri în culorile gri închis, gri deschis, albastru deschis, albastru închis, ocru și bej)
      (Cauza T-231/11) (1)

      (Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative reprezentând un motiv în carouri în culorile gri închis, gri deschis, albastru deschis, albastru închis, ocru și bej - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b), articolul 75 și articolul 76 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
      (2012/C 331/40)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: V. Fraas GmbH (Helmbrechts-Wüstenselbitz, Germania) (reprezentanți: R. Kunze și G. Würtenberger, avocați)

         Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: inițial R. Manea, ulterior D. Walicka, agenți)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 4 martie 2011 (cazul R 2041/2010-4) privind o cerere de înregistrare a semnului figurativ reprezentând un motiv în carouri în culorile gri închis, gri deschis, albastru deschis, albastru închis, ocru și bej ca marcă comunitară.

         Dispozitivul

                  1.

                  Respinge acțiunea.

                  2.

                  Obligă V. Fraas GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 238, 13.8.2011.


title: Cauza C-153/08: Acțiune introdusă la 15 aprilie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Spaniei

text:
               7.6.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/20

         Acțiune introdusă la 15 aprilie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Spaniei
   (Cauza C-153/08)
   (2008/C 142/33)
   Limba de procedură: spaniola
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: R. Lyal și L. Lozano Palacios, agenți)

      Pârât: Regatul Spaniei
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin menținerea în vigoare a unei legislații fiscale prin intermediul căreia sunt impozitate veniturile obținute la toate loteriile, jocurile de noroc și pariurile organizate în afara Regatului Spaniei, în timp ce veniturile obținute la anumite loterii, jocuri de noroc și pariuri organizate în Regatul Spaniei sunt scutite de impozitul pe venit, Regatul Spaniei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul dreptului comunitar și, în special, în temeiul articolului 49 CE și al articolului 36 din Acordul privind Spațiul Economic European;

               —

               obligarea Regatului Spaniei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   În conformitate cu legislația spaniolă, sunt scutite de impozitul pe venit premiile obținute la loteriile și la pariurile organizate de către Loterías y Apuestas del Estado (organismul public comercial care se ocupă de loterii și pariuri) și de către organismele și entitățile aparținând Comunidades Autónomas (comunitățile autonome), precum și la tragerile la soți organizate de către Crucea Roșie spaniolă și de către Organización Nacional de Ciegos Españoles (Organizația națională pentru nevăzători). Cu toate acestea, veniturile obținute la loterii, la jocuri de noroc și la pariuri organizate de către alte organisme naționale și străine, inclusiv cele stabilite în țări membre ale UE și ale SEE, se adaugă la baza impozabilă și sunt supuse unor cote de impozitare progresive.
   Comisia invocă în special hotărârile Lindman (1) și Safir (2) și amintește că, potrivit jurisprudenței, activitățile de organizare de loterii trebuie să fie considerate activități de „servicii” în sensul tratatului. De asemenea, potrivit jurisprudenței, articolul 49 CE interzice orice restricție și orice obstacol în calea liberei prestări a serviciilor, indiferent dacă se aplică în egală măsură atât prestatorilor de servicii naționali, cât și celor din celelalte state membre și exclude aplicarea oricărei reglementări naționale care are ca efect să facă mai dificilă prestarea de servicii între statele membre decât prestarea de servicii pur internă în cadrul unui stat membru. Având în vedere particularitățile domeniului jocurilor de noroc, jurisprudența admite anumite restricții impuse de către statele membre, cu condiția să se demonstreze oportunitatea și proporționalitatea măsurii, precum și lipsa caracterului discriminator al acesteia.
   Comisia consideră că legislația spaniolă este discriminatorie întrucât scutirea se aplică anumitor entități pe care aceasta le stabilește în mod precis, excluzând de la beneficiul respectiv entitățile din alte state membre de aceeași nataură sau care urmăresc aceleași obiective precum entitățile spaniole menționate în norma care prevede scutirea. În consecință, chiar dacă autoritățile spaniole ar fi demonstrat în cadrul procedurii în constatarea neîndeplinirii obligațiilor că legislația în litigiu constituie o măsură oportună și care este proporțională cu obiectivul declarat de protecție a consumatorilor și a ordinii sociale, demonstrație pe care nu au făcut-o, legislația în discuție nu ar putea în niciun caz să fie considerată compatibilă cu dreptul comunitar întrucât este în orice caz discriminatorie.

      (1)  Hotărârea din 13 noiembrie 2003, Lindman (C-42/02, Rec., p. I-13519).

      (2)  Hotărârea din 28 aprilie 1998, Safir (C-118/96, Rec., p. I-1897).


title: Cauza C-220/10: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 8 septembrie 2011 — Comisia Europeană/Republica Portugheză (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 91/271/CEE — Poluare și nocivitate — Tratarea apelor urbane reziduale — Articolele 3, 5 și 6 — Neidentificarea zonelor sensibile — Lipsa punerii în aplicare a unui tratament mai riguros al evacuărilor în zonele sensibile)

text:
               22.10.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 311/12

         Hotărârea Curții (Camera a opta) din 8 septembrie 2011 — Comisia Europeană/Republica Portugheză
   (Cauza C-220/10) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 91/271/CEE - Poluare și nocivitate - Tratarea apelor urbane reziduale - Articolele 3, 5 și 6 - Neidentificarea zonelor sensibile - Lipsa punerii în aplicare a unui tratament mai riguros al evacuărilor în zonele sensibile)
   2011/C 311/16
   Limba de procedură: portugheza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: P. Guerra e Andrade și S. Pardo Quintillán, agenți)

      Pârâtă: Republica Portugheză (reprezentanți: L. Inez Fernandes și M. J. Lois, agenți)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea Directivei 91/271/CEE a Consiliului din 21 mai 1991 privind tratarea apelor urbane reziduale (JO L 135, p. 40, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 43)

      Dispozitivul

               1.

               Republica Portugheză,

                           —

                           prin identificarea drept zone mai puțin sensibile a tuturor apelor litorale ale insulei Madeira și a tuturor apelor litorale ale insulei Porto Santo;

                           —

                           prin supunerea la un tratament mai puțin riguros decât cel prevăzut la articolul 4 din Directiva 91/271/CEE a Consiliului din 21 mai 1991 privind tratarea apelor urbane reziduale a evacuărilor de ape urbane reziduale provenind din aglomerările cu un echivalent locuitor mai mare de 10 000, cum este cazul aglomerărilor Funchal și Câmara de Lobos, în apele litorale ale insulei Madeira

                           —

                           întrucât nu a asigurat existența, în ceea ce privește o aglomerare din estuarul râului Tejo, și anume Quinta do Conde, a sistemelor de colectare a apelor urbane reziduale, potrivit articolului 3 din această directivă;

                           —

                           întrucât nu a garantat, în ceea ce privește aglomerările Albufeira/Armação de Pêra, Beja, Chaves și Viseu și în ceea ce privește 4 aglomerări care evacuează ape pe malul stâng al estuarului râului Tejo (Barreiro/Moita, Corroios/Quinta da Bomba, Quinta do Conde și Seixal) un tratament mai riguros decât cel prevăzut la articolul 4 din directiva menționată,

                     nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 3, 5 și 6 din Directiva 91/271.

               2.

               Obligă Republica Portugheză la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 209, 31.7.2010.


title: Cauzele conexate C-544/13 și C-545/13: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 16 iulie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Stockholms tingsrätt – Suedia) – Abcur AB/Apoteket Farmaci AB (C-544/13), Apoteket AB și Apoteket Farmaci AB (C-545/13) [Trimitere preliminară — Medicamente de uz uman — Directiva 2001/83/CE — Domeniu de aplicare — Articolul 2 alineatul (1) și articolul 3 punctele 1 și 2 — Medicamente preparate industrial sau fabricate printr-o metodă care implică un proces industrial — Derogări — Medicamente preparate în farmacie după o prescripție medicală pentru un anumit pacient — Medicamente preparate într-o farmacie în conformitate cu prescripțiile unei farmacopei și destinate furnizării directe către pacienți deserviți de farmacia respectivă — Directiva 2005/29/CE]

text:
               14.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 302/3

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 16 iulie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Stockholms tingsrätt – Suedia) – Abcur AB/Apoteket Farmaci AB (C-544/13), Apoteket AB și Apoteket Farmaci AB (C-545/13)
   (Cauzele conexate C-544/13 și C-545/13) (1)

   ([Trimitere preliminară - Medicamente de uz uman - Directiva 2001/83/CE - Domeniu de aplicare - Articolul 2 alineatul (1) și articolul 3 punctele 1 și 2 - Medicamente preparate industrial sau fabricate printr-o metodă care implică un proces industrial - Derogări - Medicamente preparate în farmacie după o prescripție medicală pentru un anumit pacient - Medicamente preparate într-o farmacie în conformitate cu prescripțiile unei farmacopei și destinate furnizării directe către pacienți deserviți de farmacia respectivă - Directiva 2005/29/CE])
   (2015/C 302/03)
   Limba de procedură: suedeza

      Instanța de trimitere

   Stockholms tingsrätt

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Abcur AB

      Pârâtă: Apoteket Farmaci AB (C-544/13), Apoteket AB și Apoteket Farmaci AB (C-545/13)

      Dispozitivul

               1)

               Medicamentele de uz uman precum cele în discuție în litigiul principal eliberate pe bază de prescripție medicală și care nu beneficiază de o autorizație de introducere pe piață acordată de autoritățile competente ale unui stat membru sau în temeiul Regulamentului (CE) nr. 726/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 31 martie 2004 de stabilire a procedurilor comunitare privind autorizarea și supravegherea medicamentelor de uz uman și veterinar și de instituire a unei Agenții Europene pentru Medicamente intră sub incidența Directivei 2001/83/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 noiembrie 2001 de instituire a unui cod comunitar cu privire la medicamentele de uz uman, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2004/27/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004, în temeiul articolului 2 alineatul (1) din aceasta, dacă au fost obținute industrial sau fabricate printr o metodă care implică un proces industrial. Aceste medicamente nu pot beneficia de derogarea prevăzută la articolul 3 punctul 1 din această directivă, cu modificările ulterioare, decât dacă au fost preparate după o prescripție medicală întocmită anterior preparării lor, care trebuie să fie realizată special pentru un pacient identificat în prealabil. Medicamentele menționate nu pot beneficia de derogarea prevăzută la articolul 3 punctul 2 din Directiva 2001/83, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2004/27, decât dacă sunt furnizate direct de farmacia care le a preparat către pacienți deserviți de aceasta. Revine instanței de trimitere sarcina să aprecieze dacă condițiile de aplicare a acestor dispoziții sunt întrunite în cauzele principale.

               2)

               Chiar și în ipoteza în care medicamentele de uz uman precum cele în discuție în litigiul principal ar intra în domeniul de aplicare al Directivei 2001/83, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2004/27, practicile publicitare referitoare la aceste medicamente precum cele invocate în cauzele principale pot să intre de asemenea sub incidența Directivei 2005/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 mai 2005 privind practicile comerciale neloiale ale întreprinderilor de pe piața internă față de consumatori și de modificare a Directivei 84/450/CEE a Consiliului, a Directivelor 97/7/CE, 98/27/CE și 2002/65/CE ale Parlamentului European și ale Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 2006/2004 al Parlamentului European și al Consiliului, în măsura în care sunt întrunite condițiile de aplicare a acestei directive.

      (1)  JO C 15, 18.1.2014.


title: Cauza C-101/08: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 15 octombrie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Cour de cassation — Luxemburg) — Audiolux SA, BIP Investment Partners SA, Jean-Paul Felten, Joseph Weyland, Luxiprivilège SA, Foyer SA, Investas ASBL, Claudie Stein-Lambert, Christiane Worre-Lambert, Baron Antoine De Schorlemer, Jacques Funck, Jean Petitdidier/Groupe Bruxelles Lambert SA (GBL), RTL Group, Juan Abello Gallo, Didier Bellens, André Desmarais, Gérald Frère, Jocelyn Lefebvre, Onno Ruding, Gilles Samyn, Martin Taylor, Bertelsmann AG, Siegfried Luther, Thomas Middelhoff, Ewald Wagenbach, Rolf Schmidt-Holz, Erich Schumann, WAZ Finanzierungs-GmbH, Westdeutsche Allgemeine Zeitungsverlagsgesellschaft E. Brost & J. Funke GmbH & Co (WAZ) (Directivele 77/91/CEE, 79/279/CEE și 2004/25/CE — Principiul general de drept comunitar de protecție a acționarilor minoritari — Inexistență — Dreptul societăților — Preluarea controlului — Ofertă obligatorie — Recomandarea 77/534/CEE — Cod de conduită)

text:
               5.12.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 297/7

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 15 octombrie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Cour de cassation — Luxemburg) — Audiolux SA, BIP Investment Partners SA, Jean-Paul Felten, Joseph Weyland, Luxiprivilège SA, Foyer SA, Investas ASBL, Claudie Stein-Lambert, Christiane Worre-Lambert, Baron Antoine De Schorlemer, Jacques Funck, Jean Petitdidier/Groupe Bruxelles Lambert SA (GBL), RTL Group, Juan Abello Gallo, Didier Bellens, André Desmarais, Gérald Frère, Jocelyn Lefebvre, Onno Ruding, Gilles Samyn, Martin Taylor, Bertelsmann AG, Siegfried Luther, Thomas Middelhoff, Ewald Wagenbach, Rolf Schmidt-Holz, Erich Schumann, WAZ Finanzierungs-GmbH, Westdeutsche Allgemeine Zeitungsverlagsgesellschaft E. Brost & J. Funke GmbH & Co (WAZ)
   (Cauza C-101/08) (1)

   (Directivele 77/91/CEE, 79/279/CEE și 2004/25/CE - Principiul general de drept comunitar de protecție a acționarilor minoritari - Inexistență - Dreptul societăților - Preluarea controlului - Ofertă obligatorie - Recomandarea 77/534/CEE - Cod de conduită)
   2009/C 297/04
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour de cassation

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Audiolux SA, BIP Investment Partners SA, Jean-Paul Felten, Joseph Weyland, Luxiprivilège SA, Foyer SA, Investas ASBL, Claudie Stein-Lambert, Christiane Worre-Lambert, Baron Antoine De Schorlemer, Jacques Funck, Jean Petitdidier

      Pârâți: Groupe Bruxelles Lambert SA (GBL), RTL Group, Juan Abello Gallo, Didier Bellens, André Desmarais, Gérald Frère, Jocelyn Lefebvre, Onno Ruding, Gilles Samyn, Martin Taylor, Bertelsmann AG, Siegfried Luther, Thomas Middelhoff, Ewald Wagenbach, Rolf Schmidt-Holz, Erich Schumann, WAZ Finanzierungs-GmbH, Westdeutsche Allgemeine Zeitungsverlagsgesellschaft E. Brost & J. Funke GmbH & Co (WAZ)

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Cour de cassation (Marele Ducat al Luxemburgului) — Interpretarea (1) a articolelor 20 și 42 din A doua directivă 77/91/CEE a Consiliului din 13 decembrie 1976 de coordonare, în vederea echivalării, a garanțiilor impuse societăților comerciale în statele membre […] pentru protejarea intereselor asociaților [cât și] ale terților, în ceea ce privește constituirea societăților comerciale pe acțiuni și menținerea și modificarea capitalului acestora (JO 1977, L 26, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 8), (2) a Recomandării Comisiei din 25 iulie 1977 de stabilire a Codului de conduită european privind operațiunile cu valori mobiliare (JO L 212, p. 37), (3) a Directivei 79/279/CEE a Consiliului din 5 martie 1979 de coordonare a condițiilor de admitere a valorilor mobiliare la cota oficială a unei burse de valori (JO L 66, p. 21) și (4) a articolului 3 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2004/25/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 aprilie 2004 privind ofertele publice de cumpărare (JO L 142, p. 12, Ediție specială, 17/vol. 2, p. 44) — Existența în dreptul comunitar a unui principiu general de egalitate între acționari? — În caz afirmativ, domeniul de aplicare materială și temporală a acestui principiu?

      Dispozitivul

   Dreptul comunitar nu cuprinde un principiu general de drept conform căruia acționarii minoritari sunt protejați prin obligația acționarului dominant care achiziționează sau exercită controlul unei societăți de a oferi acestora posibilitatea de a le cumpăra acțiunile în aceleași condiții precum cele convenite la achiziționarea unei participații care conferă sau consolidează controlul acționarului dominant.

      (1)  JO C 116, 9.5.2008.


title: Cauza C-509/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 9 decembrie 2009 — eDate Advertising GmbH/X

text:
               22.5.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 134/14

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 9 decembrie 2009 — eDate Advertising GmbH/X
   (Cauza C-509/09)
   2010/C 134/23
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesgerichtshof

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: eDate Advertising GmbH

      Pârât: X

      Întrebările preliminare

               1.

               În caz (de risc) de atingere a drepturilor referitoare la personalitate prin conținutul unui site internet, expresia „locul unde s-a produs sau riscă să se producă fapta prejudiciabilă” cuprinsă la articolul 5 punctul 3 din Regulamentul (CE) al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (denumit în continuare „Regulamentul nr. 44/2001”) (1) trebuie interpretată în sensul că
               persoana interesată poate introduce o acțiune în încetare împotriva gestionarului site-ului internet la instanțele fiecărui stat membru în care poate fi consultat site-ul internet, indiferent de statul membru în care este stabilit gestionarul
               sau
               competența instanțelor unui stat membru în care nu este stabilit gestionarul site-ului internet presupune existența unei legături specifice, ce depășește posibilitatea tehnică de consultare, între conținutul atacat sau site-ul internet și statul forului (legătura cu statul respectiv?

               2.

               În cazul în care este necesară o asemenea legătură specifică:

                           Care sunt criteriile ce stau la baza definirii acestei legături?

                           Este necesar ca, în conformitate cu destinația dată de gestionar, site-ul internet contestat să se adreseze într-un scop precis (și) utilizatorilor de internet din statul forului sau este suficient ca informațiile care pot fi consultate pe site-ul internet să prezinte în mod obiectiv o legătură cu statul forului în sensul că, potrivit împrejurărilor din speță, este posibil ca în statul forului să se fi produs efectiv sau să se producă un conflict între interese divergente — interesul reclamantului de a-i fi respectate drepturile referitoare la personalitate și interesul gestionarului de a-și concepe site-ul internet și de informare — în special din cauza conținutului site-ului internet contestat?

                           Pentru constatarea existenței unei legături specifice, este concludent numărul de consultări, în statul forului, ale site-ului internet contestat?

               3.

               În cazul în care nu este necesară nicio legătură specifică pentru admiterea competenței sau, pentru a admite existența unei asemenea legături, este suficient ca informațiile contestate să prezinte în mod obiectiv o legătură cu statul forului în sensul că, potrivit împrejurărilor din speță, este posibil ca în statul forului să se fi produs efectiv sau să se producă un conflict între interese în special din cauza conținutului site-ului internet contestat și că admiterea unei legături specifice nu presupune constatarea unui număr minim de consultări, în statul forului, ale site-ului internet contestat:

                           Articolul 3 alineatele (1) și (2) din Directiva 2000/31/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 8 iunie 2000 privind anumite aspecte juridice ale serviciilor societății informaționale, în special ale comerțului electronic, pe piața internă (denumită în continuare „directiva privind comerțul electronic”) (2) trebuie interpretat în sensul că
                           acestor dispoziții trebuie să li se confere caracterul de norme conflictuale, în sensul că, în dreptul civil, prevăd deopotrivă doar aplicarea dreptului în vigoare în țara de origine, cu prioritate față de normele naționale privind conflictul de legi
                           sau
                           aceste dispoziții constituie un amendament de fond la nivelul dreptului material, prin care efectul dreptului declarat aplicabil potrivit normelor naționale privind conflictul de legi este modificat, din punctul de vedere al conținutului său, și redus la cerințele țării de origine?

                           În cazul în care articolul 3 alineatele (1) și (2) din directiva privind comerțul electronic are caracterul unei norme de conflict de legi:
                           Dispozițiile menționate anterior prevăd doar aplicarea dreptului material în vigoare în țara de origine sau deopotrivă aplicarea normelor de conflict care sunt în vigoare în acea țară, având ca efect menținerea posibilității unei trimiteri a dreptului țării de origine la dreptul țării de destinație?

      (1)  JO 2001 L 12, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 3, p. 74.

      (2)  JO L 178, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 29, p. 257.


title: Cauza C-467/11: Ordonanța Curții (Camera întâi) din 5 iulie 2012 — Audi AG, Volkswagen AG/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (Recurs — Marcă comunitară — Recurs rămas fără obiect — Nepronunțare asupra fondului)

text:
               6.10.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 303/5

         Ordonanța Curții (Camera întâi) din 5 iulie 2012 — Audi AG, Volkswagen AG/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   (Cauza C-467/11) (1)

   (Recurs - Marcă comunitară - Recurs rămas fără obiect - Nepronunțare asupra fondului)
   2012/C 303/09
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurente: Audi AG, Volkswagen AG (reprezentant: P. Kather, Rechtsanwalt)

      Cealaltă parte în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: G. Schneider, agent)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 6 iulie 2011, Audi și Volkswagen/OAPI (TDI) (T-318/09), prin care Tribunalul a respins acțiunea în anulare formulată împotriva deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 14 mai 2009 (cauza R 226/2007-1), privind o cerere de înregistrare a semnului verbal TDI ca marcă comunitară pentru produse din clasa 12 (vehicule și piese de fabricație a acestora) — Încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) și a articolului 7 alineatul (3) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, p. 1) — Caracterul distinctiv al semnului verbal TDI.

      Dispozitivul

               1.

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra recursului.

               2.

               Obligă Audi AG și Volkswagen AG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 347, 26.11.2011.


title: Cauza C-340/17 P: Recurs introdus la 7 iunie 2017 de Alcohol Countermeasure Systems (International) Inc. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) din 29 martie 2017 în cauza T-638/15, Alcohol Countermeasure Systems (International)/EUIPO

text:
               16.10.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 347/3

         Recurs introdus la 7 iunie 2017 de Alcohol Countermeasure Systems (International) Inc. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) din 29 martie 2017 în cauza T-638/15, Alcohol Countermeasure Systems (International)/EUIPO
   (Cauza C-340/17 P)
   (2017/C 347/03)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Alcohol Countermeasure Systems (International) Inc. (reprezentanți: E. Baud și P. Marchiset, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curții:

               —

               cu titlu preliminar și în lipsa consimțământului scris al EUIPO privind suspendarea executării hotărârii, dispunerea suspendării executării hotărârii;

               —

               anularea hotărârii pentru motivele invocate în prezenta cerere introductivă […];

               —

               anularea Deciziei camerei întâi de recurs a EUIPO în cauza R 1323/2014-1 din data de 11 august 2015;

               —

               cu titlu subsidiar, anularea hotărârii și dispunerea suspendării procedurii până la încheierea procesului Brexit sau cel mai târziu până la data de 31 mai 2019, respectiv până la termenul stabilit în articolul 50 din tratat;

               —

               obligarea Lion Laboratories și a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală la plata propriilor cheltuieli de judecată, precum și a cheltuielilor de judecată efectuate de ACS, atât în cadrul procedurii în primă instanță în cauza T-638/15, cât și în cadrul recursului.

      Motivele și principalele argumente

               1)

               Primul motiv se întemeiază pe denaturarea declarațiilor ACS din cererea sa introductivă, preluate la punctul 86 din hotărâre, potrivit cărora 64 aparate au fost vândute „în perioadele relevante”, în timp ce această cifră (necontestată) se referea exclusiv la prima perioadă (cuprinsă între 5 octombrie 2004 și 4 octombrie 2009).

               2)

               Al doilea motiv se întemeiază de asemenea pe denaturarea unei scrisori din data de 21 martie 2013, adresată EUIPO de avocatul societății Lion Laboratories, precum și pe încălcarea Regulamentului nr. 207/2009 (1), în special a articolului 57 alineatul (2) din acesta, și a Regulamentului nr. 2868/95 (2) [norma 22 alineatul (2) și norma 40 alineatul (5)]. Această scrisoare nu conținea nicio mențiune privind numărul de înregistrare al mărcii anterioare (marca britanică nr. 2040518), însă cuprindea două referințe privind marca britanică nr. 2371210, ceea ce implică faptul că Lion Laboratories i) nu și-a îndeplinit obligația de a furniza elemente de probă care să permită stabilirea utilizării mărcii britanice nr. 2040518 sau a mărcii pe care era întemeiată opoziția și/sau ii) a modificat marca pe care era întemeiată procedura respectivă.

               3)

               Al treilea motiv are legătură cu modul în Tribunalul i) a încălcat noțiunea de „utilizare serioasă”, astfel cum este prevăzută în Regulamentul nr. 207/2009 și interpretată de Curte în Hotărârea din 11 martie 2003, Ansul (C-40/01, EU:C:2003:145) și ii) a aplicat o metodologie eronată. Tribunalul a omis să își limiteze analiza la prima perioadă și să țină seama de cifrele de vânzări prevăzute, convenite în acordul de licență exclusivă. De asemenea, și având în vedere utilizarea cantitativă foarte scăzută și limitată în timp în cadrul primei perioade, utilizarea serioasă nu a fost stabilită în raport cu diverși factori pe care Tribunalul a omis să îi analizeze [precum i) cifrele de vânzări prevăzute de părți în acordul de licență, ii) caracteristicile pieței (cuprinzând 30 milioane de clienți), iii) natura produselor (inclusiv a alcoolmetrelor) și iv) existența mărcii britanice nr. 2371210, depusă în 2004]. Tribunalul a acordat o atenție disproporționată anumitor documente, inclusiv elementelor referitoare la servicii, în timp ce marca anterioară era invocată exclusiv în susținerea opoziției pentru produse din clasa 9.

               4)

               Al patrulea motiv analizează modul în care Tribunalul a încălcat de asemenea noțiunea de „utilizare serioasă”, aplicând un criteriu inadecvat pentru a stabili dacă marca anterioară a fost utilizată ca marcă. De asemenea, Hotărârea din 11 septembrie 2007, Céline (C-17/06, EU:C:2007:497) nu poate fi transpusă în cazul în care i) alte mărci sunt aplicate pe produse, ii) asemenea produse au alte nume și iii) marca era de asemenea percepută ca denumire comună de anumiți clienți. Aceste împrejurări constituie un obstacol suplimentar pentru stabilirea, în percepția clientului, a unei legături între marca anterioară și semnul utilizat ca denumire comună sau ca denumire de societate.

               5)

               Prin cel de al cincilea motiv, recurenta invocă un motiv de ordine publică: un drept anterior al Regatului Unit nu poate permite anularea unei mărci a Uniunii Europene în lumina procesului Brexit și a notificării adresate de Regatul Unit în temeiul articolului 50 TUE. Autorizarea acestei anulări ar avea ca efect creșterea cheltuielilor și crearea unor obstacole inutile și disproporționate pentru protecția unitară a mărcilor, ținând cont de faptul că în cel mult doi ani Regatul Unit nu va mai face parte din sistemul de marcă unitară al UE. Prin urmare, Tribunalul a încălcat principiul teritorialității consacrat prin Convenția de la Paris din 1883, precum și articolul 17 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO 2009, L 78, p. 1).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 2868/95 al Comisiei din 13 decembrie 1995 de punere în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 40/94 al Consiliului privind marca comunitară (JO 1995, L 303, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 189).


title: Cauza T-362/15: Acțiune introdusă la 1 iulie 2015 – Lacamanda Group/OAPI – Woolley (HENLEY)

text:
               7.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 294/82

         Acțiune introdusă la 1 iulie 2015 – Lacamanda Group/OAPI – Woolley (HENLEY)
   (Cauza T-362/15)
   (2015/C 294/99)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Lacamanda Group Ltd (Manchester, Regatul Unit) (reprezentant: C. Scott, Barrister)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Nigel Woolley (Braceborough, Regatul Unit)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Titularul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: marca comunitară verbală „HENLEY” – marca comunitară nr. 4 743 563

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de declarare a nulității

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a OAPI din 24 aprilie 2015 în cauza R 2255/2012-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-479/13: Acțiune introdusă la 3 septembrie 2013 — Marchiani/Parlamentul European

text:
               16.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 336/26

         Acțiune introdusă la 3 septembrie 2013 — Marchiani/Parlamentul European
   (Cauza T-479/13)
   2013/C 336/56
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Jean-Charles Marchiani (Toulon, Franța) (reprezentant: C.-S. Marchiani, avocat)

      Pârât: Parlamentul European

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Secretarului general din 4 iulie 2013;

               —

               anularea notei de debit din 5 iulie 2013;

               —

               obligarea Parlamentului European la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin prezenta acțiune, reclamantul contestă decizia Parlamentului European de a recupera sumele primite în perioada 2001-2004 de reclamant cu titlu de indemnizație de asistență parlamentară.
   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă șase motive.

               1.

               Primul motiv este întemeiat pe existența unei neregularități de procedură, întrucât decizia Secretarului general al Parlamentului European din 4 iulie 2013 ar fi contrară deciziei Biroului Parlamentului European din 19 mai și din 9 iulie 2008 privind normele de aplicare a Statutului deputaților în Parlamentul European, precum și principiului contradictorialității și principiului respectării dreptului la apărare.

               2.

               Al doilea motiv este întemeiat pe aplicarea greșită a Normelor privind cheltuielile și indemnizațiile deputaților din Parlamentul European (Normele CID).

               3.

               Al treilea motiv este întemeiat pe o eroare de apreciere a înscrisurilor din dosar.

               4.

               Al patrulea motiv este întemeiat pe lipsa de imparțialitate a Secretarului general al Parlamentului European în cadrul adoptării deciziei din 4 iulie 2013.

               5.

               Al cincilea și al șaselea motiv sunt întemeiate pe faptul că a intervenit prescripția în ceea ce privește sumele care fac obiectul recuperării.


title: Cauza C-345/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Verwaltungsgericht Schwerin (Germania) la 28 iulie 2008 — Krzysztof Pesla/Justizministerium Mecklenburg-Vorpommern

text:
               11.10.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 260/9

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Verwaltungsgericht Schwerin (Germania) la 28 iulie 2008 — Krzysztof Pesla/Justizministerium Mecklenburg-Vorpommern
   (Cauza C-345/08)
   (2008/C 260/15)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Verwaltungsgericht Schwerin
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Krzysztof Pesla

      Pârât: Justizministerium Mecklenburg-Vorpommern
   Întrebările preliminare

               1)

               Este compatibil cu articolul 39 CE faptul că o declarație de echivalență în sensul articolului 112a alineatele 1 și 2 din Deutsches Richtergesetz (Legea privind statutul magistraților) nu se acordă decât dacă reiese din documentele prezentate că resortisantul comunitar dispune de aceleași cunoștințe și capacități precum cele evaluate în cadrul examenul (juridic german) în materiile obligatorii în sensul articolului 5 alineatul 1 din Deutsches Richtergesetz?

               2)

               În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare: articolul 39 CE prevede că singurul criteriu al unei aprecieri cu privire la echivalență conformă dreptului comunitar este problema dacă diploma de nivel universitar a resortisantului comunitar, obținută în Uniunea Europeană, însoțită de celelalte atestate de formări sau de experiență profesională, este comparabilă, din punctul de vedere al nivelului de formare (intelectuală) și al eforturilor depuse în acest sens, cu primul examen juridic de stat german?

               3)

               În cazul unui răspuns negativ la a doua întrebare: este compatibil cu articolul 39 CE faptul că declarația de echivalență în sensul articolului 112a alineatele 1 și 2 din Deutsches Richtergesetz se întemeiază, desigur, din punctul de vedere al conținutului, pe materiile obligatorii ale primului examen de stat (juridic german), dar că în raport cu formarea juridică deja dobândită cu succes în altă parte pe teritoriul Comunității, sunt impuse doar exigențe oarecum „diminuate”?


title: Cauza T-495/14: Acțiune introdusă la 26 iunie 2014 – Theodorakis și Theodoraki/Consiliul

text:
               1.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 292/52

         Acțiune introdusă la 26 iunie 2014 – Theodorakis și Theodoraki/Consiliul
   (Cauza T-495/14)
   2014/C 292/64
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamanți: Georgios Theodorakis și Maria Theodoraki (Chania, Grecia) (reprezentanți: Vasileios Spiridon Christianos și Stavroula Paliou)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: Alberto de Gregorio Merino, Evgenia Chatziioakeimidou, agenți)

      Concluziile

   Reclamanții solicită Tribunalului:

               —

               obligarea pârâtului la plata către reclamantă a sumei de 1 4 31  193,58 euro, cu titlu de despăgubire pentru prejudiciul care le-a fost provocat prin acțiunile sale ilicite, cu dobânzi de la data deposedării ilegale de depunerile lor (29 martie 2013) până la pronunțarea hotărârii în cauză, precum și a dobânzilor de întârziere de la pronunțarea hotărârii în litigiul în cauză până la rambursarea totală;

               —

               cu titlu subsidiar, obligarea pârâtului la plata către reclamantă a patru cincimi din suma menționată mai sus, și anume suma de 1 1 44  954,86 euro, cu titlu de despăgubire pentru prejudiciul care le-a fost provocat prin acțiunile sale ilicite, cu dobânzi de la data deposedării ilegale de depunerile sale (29 martie 2013) până la pronunțarea hotărârii în cauză, precum și a dobânzilor de întârziere de la pronunțarea hotărârii în litigiul în cauză până la rambursarea totală;

               —

               cu titlu absolut subsidiar, stabilirea sumei pe care pârâtul va trebui să o plătească reclamanților cu titlu de despăgubire pentru prejudiciul care le-a fost provocat prin acțiunile sale ilicite;

               —

               obligarea pârâtului la plata către reclamantă a sumei de 50  000 de euro, cu titlu de despăgubire pentru prejudiciul moral care le-a fost provocat prin încălcarea principiului egalității de tratament;

               —

               obligarea pârâtului la plata către reclamantă a sumei de 50  000 de euro, cu titlu de despăgubire pentru prejudiciul moral care le-a fost provocat prin încălcarea dreptului la o protecție jurisdicțională efectivă și

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă.

      Motivele și principalele argumente

   Prin prezenta acțiune, reclamanții solicită Tribunalului, care este competent în temeiul articolului 268 TFUE, repararea, în temeiul articolului 340 al doilea paragraf TFUE, a prejudiciului pe care l-au suferit ca urmare a comportamentului ilegal al pârâtului.
   Reclamanții susțin că acest prejudiciu a survenit atunci când pârâtul, acționând dincolo de limitele competențelor sale și cu încălcarea dreptului derivat al Uniunii și a principiilor generale ale dreptului Uniunii, a impus și, în consecință, a provocat deprecierea depozitelor bancare deținute de reclamanți la Cyprus Popular Bank Public Co Ltd (Laïki Trapeza) și, în orice caz, a contribuit la acest lucru.
   Mai precis, reclamanții arată că pârâtul a încălcat următoarele drepturi fundamentale și principii generale ale dreptului Uniunii:

               —

               în primul rând, încălcarea dreptului de proprietate;

               —

               în al doilea rând, încălcarea principiului egalității de tratament și

               —

               în al treilea rând, încălcarea dreptului la protecție jurisdicțională și a principiului securității juridice.

               —

               Potrivit reclamantei, condițiile pentru angajarea răspunderii extracontractuale a pârâtului, astfel cum au fost consolidate de jurisprudență, sunt îndeplinite în vederea acordării despăgubirii.


title: Cauza C-400/10 PPU: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 5 octombrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Supreme Court — Irlanda) — J. McB./L.E. [ Cooperare judiciară în materie civilă — Materie matrimonială și materia răspunderii părintești — Convenția de la Haga din 25 octombrie 1980 asupra aspectelor civile ale răpirii internaționale de copii — Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 — Copii ai căror părinți nu sunt căsătoriți — Drepturile tatălui privind încredințarea — Interpretarea noțiunii încredințare — Principii generale ale dreptului și Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene ]

text:
               4.12.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/10

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 5 octombrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Supreme Court — Irlanda) — J. McB./L.E.
   (Cauza C-400/10 PPU) (1)

   (Cooperare judiciară în materie civilă - Materie matrimonială și materia răspunderii părintești - Convenția de la Haga din 25 octombrie 1980 asupra aspectelor civile ale răpirii internaționale de copii - Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 - Copii ai căror părinți nu sunt căsătoriți - Drepturile tatălui privind încredințarea - Interpretarea noțiunii «încredințare» - Principii generale ale dreptului și Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene)
   2010/C 328/15
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   Supreme Court

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: J. McB.

      Pârâtă: L. E.

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Supreme Court — Interpretarea Regulamentului (CE) nr. 2201/2003 al Consiliului din 27 noiembrie 2003 privind competența, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești în materie matrimonială și în materia răspunderii părintești, de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1347/2000 (JO L 338, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 06, p. 183) — Copil ai cărui părinți nu sunt căsătoriți — Drepturile tatălui privind încredințarea — Reglementare națională care obligă tatăl să obțină o ordonanță din partea instanței competente pentru a se putea prevala de drepturile privind încredințarea copilului, care fac ca deplasarea copilului din locul reședinței sale obișnuite sau reținerea acestuia să fie ilicită

      Dispozitivul

   Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 al Consiliului din 27 noiembrie 2003 privind competența, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești în materie matrimonială și în materia răspunderii părintești, de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1347/2000, trebuie interpretat în sensul că nu se opune posibilității ca dreptul unui stat membru să condiționeze dobândirea drepturilor privind încredințarea de către tatăl unui copil, care nu este căsătorit cu mama acestuia din urmă, de obținerea de către tată a unei decizii a instanței naționale competente prin care să îi fie conferite astfel de drepturi, care pot face ca deplasarea copilului de către mama sa ori reținerea acestuia să fie ilicită, în sensul articolului 2 punctul 11 din acest regulament.

      (1)  JO C 260, 25.9.2010.


title: Cauza C-69/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Rechtbank van eerste aanleg te Brugge (Belgia) la 16 februarie 2011 — Connoisseur Belgium BVBA/Belgische Staat

text:
               14.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 145/8

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Rechtbank van eerste aanleg te Brugge (Belgia) la 16 februarie 2011 — Connoisseur Belgium BVBA/Belgische Staat
   (Cauza C-69/11)
   2011/C 145/11
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Rechtbank van eerste aanleg te Brugge

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Connoisseur Belgium BVBA

      Pârât: Belgische Staat

      Întrebarea preliminară

   Articolul 26 din Codul privind TVA încalcă articolul 11 secțiunea A alineatul (1) litera (a) din A șasea directivă TVA (1), în prezent articolul 73 din Directiva 2006/112/CE (2) a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată, și principiul neutralității taxei pe valoarea adăugată în cazul în care această dispoziție trebuie interpretată în sensul că TVA-ul este datorat în privința cheltuielilor și sumelor care pot fi facturate cocontractantului în temeiul contractului, dar care nu sunt însă facturate?

      (1)  A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1).

      (2)  JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7.


title: Cauza T-301/07: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 13 noiembrie 2009 — Lumenis/OAPI (FACES)

text:
               16.1.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 11/38

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 13 noiembrie 2009 — Lumenis/OAPI (FACES)
   (Cauza T-301/07) (1)

   2010/C 11/71

      Limba de procedură: engleza

   Președintele Camerei a treia a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 247, 20.10.2007.


title: Cauza C-524/07: Acțiune introdusă la 26 noiembrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Austria

text:
               9.2.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 37/11

         Acțiune introdusă la 26 noiembrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Austria
   (Cauza C-524/07)
   (2008/C 37/14)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentant: B. Schima, agent)

      Pârâtă: Republica Austria
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea că, prin faptul că nu permite înmatricularea autovehiculelor de ocazie importate care sunt deja înmatriculate în alte state membre dar care nu respectă dispozițiile austriece în materie de emisii poluante și emisii sonore, deși autovehiculele de ocazie deja înmatriculate în Austria care prezintă caracteristici tehnice similare nu sunt supuse unor asemenea cerințe în cazul unei noi înmatriculări, Republica Austria nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 28 CE și 30 CE;

               —

               obligarea Republicii Austria la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Articolul 28 CE interzice restricțiile cantitative la import, precum și orice măsuri cu efect echivalent între statele membre. În sensul acestei dispoziții, constituie o măsură cu efect echivalent unei restricții cantitative la import orice reglementare a statelor membre de natură să constituie, în mod direct sau indirect, efectiv sau potențial, un obstacol în calea schimburilor intracomunitare.
   Potrivit dispozițiilor austriece în materia circulației automobilelor, nu se permite înmatricularea autovehiculelor de ocazie deja înmatriculate în alt stat membru, importate în Austria, dacă acestea nu îndeplinesc anumite cerințe ale legislației austriece în materie de emisii poluante și de emisii sonore, deși autovehiculele de ocazie deja înmatriculate în Austria care prezintă caracteristici tehnice similare nu sunt supuse unor asemenea cerințe în cazul unei noi înmatriculări. Acest aspect ar constitui o neîndeplinire, de către Republica Austria, a obligațiilor care îi revin în temeiul articolelor 28 CE și 30 CE.
   O reglementare națională care condiționează prima înmatriculare pe teritoriul național a unui autovehicul deja înmatriculat în alt stat membru de respectarea anumitor cerințe în materie de emisii poluante și de emisii sonore, care sunt mai restrictive decât cele impuse de dreptul comunitar derivat, poate constitui un obstacol în calea schimburilor intracomunitare. Mai mult, astfel de restricții privind schimburile intracomunitare discriminează produsele străine, în măsura în care asemenea cerințe mai restrictive nu sunt aplicate autovehiculelor de ocazie deja înmatriculate pe teritoriul național în cazul unei noi înmatriculări, în urma transferului proprietății. În plus, dispozițiile naționale austriace în cauză nu ar prevedea nici retragerea din circulație a autovehiculelor deja înmatriculate care nu îndeplinesc cerințele în materie de emisii poluante și emisii sonore, cerințe care se aplică numai în cazul înmatriculării autovehiculelor importate.
   Aplicabilitatea dispozițiilor tratatului privind libera circulație a mărfurilor nu este exclusă în speță de existența altor norme specifice. În primul rând, dispozițiile directivelor 93/59/CEE și 92/97/CEE, care stabilesc standardele în materie de emisii poluante și de emisii sonore ale autovehiculelor și la care face referire legislația austriacă în ceea ce privește valorile limită care trebuie respectate, nu s-ar aplica acelor autovehicule aflate deja în circulație în alt stat membru anterior datei de intrare în vigoare stabilite în directivele menționate. În al doilea rând, nu ar putea fi invocat punctul 1 din Anexa II la Acordul SEE într-o materie reglementată exclusiv de dreptul comunitar, precum importul în Austria al autovehiculelor dintr-un alt stat membru, import efectuat într-un moment în care atât Austria cât și statul membru respectiv erau deja membre ale Comunității.
   Restricțiile privind schimburile intracomunitare pot fi justificate numai de motivele prevăzute în mod expres la articolul 30 CE sau de alte motive imperative de interes public. Într-o asemenea situație, dispozițiile restrictive trebuie să fie corespunzătoare, necesare și proporționale, iar restricțiile care rezultă nu trebuie să constituie un mijloc de discriminare arbitrară și nici o restricție disimulată în schimburile dintre statele membre.
   În ceea ce privește restricția menționată, nu există nicio justificare corespunzătoare. Nu s-ar putea accepta invocarea unor motive privind protecția sănătății sau a mediului pentru refuzarea înmatriculării unor autovehicule de import în condițiile în care autovehiculele de ocazie asemănătoare din punct de vedere tehnic deja înmatriculate pe teritoriul național sunt exceptate de la obligația respectării unor asemenea cerințe în cazul unei noi înmatriculări în urma transferului proprietății. În plus, în opinia Comisiei, ar exista măsuri mai puțin restrictive pentru a asigura tranziția către autovehicule mai puțin poluante din punctul de vedere al emisiilor și al nivelului sonor. Pe de altă parte, realizarea obiectivelor în materie de protecție a sănătății și a mediului prin impunerea de condiții numai vehiculelor de import nu ar fi compatibilă cu principiul liberei circulații a mărfurilor.


title: Cauza T-488/10: Hotărârea Tribunalului din 16 decembrie 2011 — Franța/Comisia ( „FEDER — Reducerea asistenței financiare — Intervenție structurală comunitară în regiunea Martinica — Acțiune în anulare — Achiziții publice — Directiva 93/37/CEE — Noțiunea «subvenție directă» — Noțiunea «echipamente sportive, recreative și de agrement» — Obligația de motivare — Principiul proporționalității” )

text:
               4.2.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/24

         Hotărârea Tribunalului din 16 decembrie 2011 — Franța/Comisia
   (Cauza T-488/10) (1)

   (FEDER - Reducerea asistenței financiare - Intervenție structurală comunitară în regiunea Martinica - Acțiune în anulare - Achiziții publice - Directiva 93/37/CEE - Noțiunea «subvenție directă» - Noțiunea «echipamente sportive, recreative și de agrement» - Obligația de motivare - Principiul proporționalității)
   2012/C 32/49
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Republica Franceză (reprezentanți: E. Belliard, G. de Bergues și N. Rouam, agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Dintilhac și A. Steiblytė, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei C(2010) 5229 a Comisiei din 28 iulie 2010 privind suprimarea unei părți din participarea Fondului European de Dezvoltare Regională (FEDER) în temeiul documentului unic de programare a obiectivului nr. 1 pentru o intervenție structurală comunitară în regiunea Martinica în Franța

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Republica Franceză la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 13, 15.1.2011.


title: Cauza T-30/17: Ordonanța președintelui Tribunalului din 6 februarie 2017 – Bender/Parlamentul

text:
               6.6.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 178/34

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 6 februarie 2017 – Bender/Parlamentul
   (Cauza T-30/17)
   (2017/C 178/54)
   Limba de procedură: germana
   Președintele Tribunalului a dispus radierea cauzei.


title: Cauza T-191/12: Acțiune introdusă la 30 aprilie 2012 — Roland/OAPI — Textiles Well (wellness inspired by nature)

text:
               14.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/7

         Acțiune introdusă la 30 aprilie 2012 — Roland/OAPI — Textiles Well (wellness inspired by nature)
   (Cauza T-191/12)
   2012/C 209/12
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Roland SE (Essen, Germania) (reprezentanți: O. Rauscher și C. Onken, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Textiles Well SA (Le Vigan, Franța)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei pronunțate de Camera întâi de recursuri a Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) la 15 februarie 2012 în cauza R 2552/2010-1;

               —

               respingerea opoziției nr. 1299967 și

               —

               obligarea Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) și a celeilalte părți în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: Roland SE

      Marca comunitară vizată: marca figurativă internațională „wellness inspired by nature” pentru produse din clasa 25 — cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. W00924808.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: Textiles Well SA.

      Marca sau semnul invocat: marca verbală „WELL” înregistrată ca marcă comunitară sub nr. 527630 pentru produse din clasa 25; marca verbală „WELLNESS” înregistrată în Franța sub nr. 99804486 pentru produse din clasa 25.

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția și respinge protecția mărcii internaționale pentru toate produsele contestate.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului.


title: Cauza T-141/15: Acțiune introdusă la 27 martie 2015 – Republica Cehă/Comisia

text:
               29.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/37

         Acțiune introdusă la 27 martie 2015 – Republica Cehă/Comisia
   (Cauza T-141/15)
   (2015/C 213/62)
   Limba de procedură: ceha

      Părțile

      Reclamantă: Republica Cehă (reprezentanți: M. Smolek, J. Očková, agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei de punere în aplicare (UE) 2015/103 a Comisiei din 16 ianuarie 2015 de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și al Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) [notificată cu numărul C(2015) 53], în partea care exclude cheltuielile efectuate de Republica Cehă în sumă totală de 2 1 23  199,04 euro;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 5 din Regulamentul (CE) nr. 479/2008 al Consiliului (1) și a principiilor securității juridice și încrederii legitime.

                           —

                           În această privință, reclamanta susține că, în decizia atacată, Comisia a stabilit o corecție financiară din cauza caracterului inadmisibil al cheltuielilor efectuate în temeiul unei măsuri care a fost aprobată potrivit modalităților prevăzute la articolul 5 din Regulamentul nr. 479/2008 al Consiliului, ceea ce a determinat încălcarea acestei dispoziții, precum și a principiilor securității juridice și încrederii legitime.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, coroborat cu articolele 11 și 16 din Regulamentul (CE) nr. 885/2006 (2) al Comisiei și cu articolul 31 din Regulamentul (CE) nr. 1290/2005 al Consiliului.

                           —

                           În această privință, reclamanta invocă încălcarea articolului 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, coroborat cu articolele 11 și 16 din Regulamentul (CE) nr. 885/2006 al Comisiei și cu articolul 31 din Regulamentul (CE) nr. 1290/2005 al Consiliului (3), dat fiind că Comisia a inclus a posteriori exercițiile 2010 – 2012 în anchetele nr. VT/VI/2009/004/CZ și nr. VT/VI/2009/101/CZ.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 479/2008 al Consiliului din 29 aprilie 2008 privind organizarea comună a pieței vitivinicole, de modificare a Regulamentului (CE) nr. 1493/1999, a Regulamentului (CE) nr. 1782/2003, a Regulamentului (CE) nr. 1290/2005 și a Regulamentului (CE) nr. 3/2008 și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 2392/86 și a Regulamentului (CE) nr. 1493/1999 (JO L 148, p. 1).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 885/2006 al Comisiei din 21 iunie 2006 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1290/2005 în ceea ce privește autorizarea agențiilor de plăți și a altor entități precum și lichidarea conturilor FEGA și FEADR (JO L 171, p. 90).

      (3)  Regulamentul (CE) nr. 1290/2005 al Consiliului din 21 iunie 2005 privind finanțarea politicii agricole comune (JO L 209, p. 1).


title: Cauza T-372/06: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 19 decembrie 2008 — Bomba Energia Getränkevertriebs/OAPI — Eckes-Granini (Bomba) ( Marcă comunitară — Opoziție — Retragerea opoziției — Nepronunțarea asupra fondului )

text:
               7.3.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 55/25

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 19 decembrie 2008 — Bomba Energia Getränkevertriebs/OAPI — Eckes-Granini (Bomba)
   (Cauza T-372/06) (1)

   („Marcă comunitară - Opoziție - Retragerea opoziției - Nepronunțarea asupra fondului’)
   (2009/C 55/45)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: Bomba Energia Getränkevertriebs GmbH (Rohrbach, Austria) (reprezentant: A. Kockläuner, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: M. Kicia, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Eckes-Granini Group GmbH, anterior Eckes-Granini GmbH & Co. KG (Nieder-Olm, Germania) (reprezentant: W. Berlit, avocat)
   Obiectul
   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 3 octombrie 2006 (cauza R 184/2005-2) privind o procedură de opoziție între Eckes-Granini GmbH & Co. KG și Bomba Energia Getränkevertriebs GmbH.
   Dispozitivul

               1)

               Constată că nu este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei

               2)

               Obligă Bomba Energia Getränkevertriebs GmbH și Eckes-Granini GmbH să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și, fiecare, jumătate din cheltuielile de judecată efectuate de Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale).

      (1)  JO C 42, 24.2.2007.


title: Cauza T-245/07: Acțiune introdusă la 13 iulie 2007 — Virsa/Consiliul Uniunii Europene și Comisia Comunităților Europene

text:
               8.9.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/46

         Acțiune introdusă la 13 iulie 2007 — Virsa/Consiliul Uniunii Europene și Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-245/07)
   (2007/C 211/86)
   Limba de procedură: spaniola
   Părțile

      Reclamantă: Virsa, S. Coop. L. (Murcia, Spania) (reprezentant: L. Ortiz Blanco, abogado)

      Pârâți: Consiliul Uniunii Europene și Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               pronunțarea unei hotărâri prin care, în aprecierea prezentei acțiuni în despăgubiri, în temeiul prevederilor articolului 288 CE, să se declare dreptul reclamantei de a fi despăgubită financiar de către Consiliu și Comisie, în solidar, cu suma totală de un milion șase sute cincizeci și cinci de mii patru sute zece euro (1 655 410 EUR) și

               —

               obligarea instituțiilor pârâte la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Motivele și principalele argumente sunt cele invocate deja în cauza T-217/07, Las Palmeras/Consiliul și Comisia.


title: Cauza T-521/15: Acțiune introdusă la 7 septembrie 2015 – Diesel/OAPI – Sprinter megacentros del deporte (linie curbată și cotită)

text:
               16.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 381/48

         Acțiune introdusă la 7 septembrie 2015 – Diesel/OAPI – Sprinter megacentros del deporte (linie curbată și cotită)
   (Cauza T-521/15)
   (2015/C 381/58)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Diesel SpA (Breganze, Italia) (reprezentant: A. Gaul, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Sprinter megacentros del deporte, SL (Elche, Spania)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Solicitantul: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: marca figurativă (Reprezentarea unei linii curbate sau cotite) – cererea de înregistrare nr. 1 1 4 04  019

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a OAPI din 18 iunie 2015 în cauza R 3291/2014-2

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

   Încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-160/06: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 13 decembrie 2007 — Estancia Piedra/OAPI — Franciscan Vineyards (ESTANCIA PIEDRA)

text:
               23.2.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 51/60

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 13 decembrie 2007 — Estancia Piedra/OAPI — Franciscan Vineyards (ESTANCIA PIEDRA)
   (Cauza T-160/06) (1)

   (2008/C 51/110)

      Limba de procedură: engleza

   Președintele Camerei a cincea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 190, 12.8.2006.


title: Cauza T-153/15: Hotărârea Tribunalului din 26 octombrie 2016 – Hamcho și Hamcho International/Consiliul [„Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive împotriva Siriei — Înghețare a fondurilor — Anulare a unor acte anterioare printr-o hotărâre a Tribunalului — Acte noi prin care numele reclamanților sunt incluse în liste — Acțiune în anulare — Articolul 76 litera (d) din Regulamentul de procedură — Cuprinsul cererii introductive — Admisibilitate — Obligația de motivare — Sarcina probei — Dreptul de proprietate — Libertatea de a desfășura o activitate comercială”]

text:
               12.12.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 462/17

         Hotărârea Tribunalului din 26 octombrie 2016 – Hamcho și Hamcho International/Consiliul
   (Cauza T-153/15) (1)

   ([„Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive împotriva Siriei - Înghețare a fondurilor - Anulare a unor acte anterioare printr-o hotărâre a Tribunalului - Acte noi prin care numele reclamanților sunt incluse în liste - Acțiune în anulare - Articolul 76 litera (d) din Regulamentul de procedură - Cuprinsul cererii introductive - Admisibilitate - Obligația de motivare - Sarcina probei - Dreptul de proprietate - Libertatea de a desfășura o activitate comercială”])
   (2016/C 462/20)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamante: Hamcho și Hamcho International (Damasc, Siria) (reprezentanți: A. Boesch, D. Amaudruz și M. Ponsard, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: G. Étienne și S. Kyriakopoulou. agenți)

      Obiectul

   Acțiune întemeiată pe articolul 263 TFUE, prin care se solicită anularea Deciziei de punere în aplicare (PESC) 2015/117 a Consiliului din 26 ianuarie 2015 privind punerea în aplicare a Deciziei 2013/255/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei (JO 2015, L 20, p. 85) și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2015/108 al Consiliului din 26 ianuarie 2015 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 36/2012 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria (JO 2015, L 20, p. 2), în măsura în care numele reclamanților au fost incluse în lista persoanelor și entităților cărora li se aplică măsurile restrictive

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Domnul Mohamad Hamcho și Hamcho International suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Consiliul Uniunii Europene în cadrul prezentei proceduri și a celei de măsuri provizorii.

      (1)  JO C 190, 8.6.2015.


title: Cauza T-711/13: Acțiune introdusă la 20 decembrie 2013 – Harrys Pubar/OAPI – Harry’s New York Bar (HARRY’S BAR)

text:
               14.4.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/37

         Acțiune introdusă la 20 decembrie 2013 – Harrys Pubar/OAPI – Harry’s New York Bar (HARRY’S BAR)
   (Cauza T-711/13)
   2014/C 112/49
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Harrys Pubar AB (Göteborg, Suedia) (reprezentant: L.-E. Ström, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Harry’s New York Bar SA (Paris, Franța)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 8 octombrie 2013 pronunțate în cauzele conexate R 946/2012-1 și R 995/2012-1;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Marca comunitară vizată: marca verbală „HARRY'S BAR” pentru produse și servicii din clasele 25, 29, 30, 32, 33 și 43 – cererea de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 3 378 031.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: reclamanta.

      Marca sau semnul invocat: înregistrările mărcilor suedeze nr. 356 009, nr. 320 026, nr. 315 142 și nr. 55 6513-1066 pentru produse și servicii din clasele 25 și 42.

      Decizia diviziei de opoziție: admite în parte opoziția.

      Decizia camerei de recurs: admite în parte calea de atac în cauza R 995/2012-1 și respinge calea de atac în cauza R 946/2012-1.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) și a articolului 4 din Regulamentul privind marca comunitară.


title: Cauza T-431/15: Hotărârea Tribunalului din 7 iulie 2016 – Fruit of the Loom/EUIPO – Takko (FRUIT) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de decădere — Marca Uniunii Europene verbală FRUIT — Utilizare serioasă a mărcii — Articolul 15 și articolul 51 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Utilizare externă a mărcii”]

text:
               22.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 305/33

         Hotărârea Tribunalului din 7 iulie 2016 – Fruit of the Loom/EUIPO – Takko (FRUIT)
   (Cauza T-431/15) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de decădere - Marca Uniunii Europene verbală FRUIT - Utilizare serioasă a mărcii - Articolul 15 și articolul 51 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Utilizare externă a mărcii”])
   (2016/C 305/45)
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: Fruit of the Loom, Inc. (Bowling Green, Kentucky, Statele Unite) (reprezentanți: S. Malynicz, QC, și V. Marsland, solicitor)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: D. Gája, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Takko Holding GmbH (Telgte, Germania)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 12 mai 2015 (cauza R 1641/2014-2), privind o procedură de decădere Takko Holding și Fruit of the Loom.

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia Camerei a doua de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 12 mai 2015 (cauza R 1641/2014-2).

               2)

               EUIPO suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Fruit of the Loom, Inc.

      (1)  JO C 320, 28.9.2015.


title: Cauza C-98/16: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 4 mai 2017 – Comisia Europeană/Republica Elenă (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Fiscalitate — Libera circulație a capitalurilor — Articolul 63 TFUE — Articolul 40 din Acordul privind SEE — Taxe asupra succesiunii — Legate în favoarea unor organisme fără scop lucrativ — Aplicarea unei cote preferențiale organismelor care există sau care sunt legal constituite în Grecia, precum și organismelor străine similare, sub rezerva reciprocității — Diferență de tratament — Restricție — Justificare)

text:
               3.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/14

         Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 4 mai 2017 – Comisia Europeană/Republica Elenă
   (Cauza C-98/16) (1)

   ((Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Fiscalitate - Libera circulație a capitalurilor - Articolul 63 TFUE - Articolul 40 din Acordul privind SEE - Taxe asupra succesiunii - Legate în favoarea unor organisme fără scop lucrativ - Aplicarea unei cote preferențiale organismelor care există sau care sunt legal constituite în Grecia, precum și organismelor străine similare, sub rezerva reciprocității - Diferență de tratament - Restricție - Justificare))
   (2017/C 213/15)
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: W. Roels și D. Triantafyllou, agenți)

      Pârâtă: Republica Elenă (reprezentanți: M. Tassopoulou și V. Karra, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Prin adoptarea și prin menținerea în vigoare a unei legislații care prevede o cotă preferențială a taxelor asupra succesiunii pentru legatele făcute în favoarea unor organisme fără scop lucrativ care sunt stabilite în alte state membre ale Uniunii Europene sau ale Spațiului Economic European sub rezerva reciprocității, Republica Elenă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 63 TFUE și al articolului 40 din Acordul privind Spațiul Economic European din 2 mai 1992.

               2)

               Obligă Republica Elenă la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 145, 25.4.2016.