title: Cauza C-491/11 P: Recurs introdus la 19 septembrie 2011 de Luigi Marcuccio împotriva Ordonanței Tribunalului Funcției Publice din 30 iunie 2011 în cauza F-14/11, Marcuccio/Comisia

text:
               12.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 331/27

         Recurs introdus la 19 septembrie 2011 de Luigi Marcuccio împotriva Ordonanței Tribunalului Funcției Publice din 30 iunie 2011 în cauza F-14/11, Marcuccio/Comisia
   (Cauza C-491/11 P)
   2011/C 331/52
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurent: Luigi Marcuccio (Tricase, Italia) (reprezentant: G. Cipressa, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană

      Concluziile recurentului

   Recurentul solicită Tribunalului:

               —

               anularea în întregime și fără excepție a ordonanței atacate;

               —

               în principal, admiterea în totalitate și fără excepție a tuturor capetelor de cerere din cererea introductivă în cauza respectivă;

               —

               obligarea Comisiei Europene la rambursarea către recurent a tuturor cheltuielilor de judecată efectuate de acesta atât în cadrul procedurii în primă instanță, cât și în prezentul recurs;

               —

               în subsidiar, trimiterea cauzei la Tribunalul Funcției Publice, pentru ca acesta, într-o compunere diferită, să se pronunțe din nou pe fondul cauzei.

      Motivele și principalele argumente

   Prezentul recurs este îndreptat împotriva Ordonanței Tribunalului Funcției Publice din 30 iunie 2011, prin care a fost respinsă ca vădit nefondată o acțiune având ca obiect obligarea Comisiei la repararea prejudiciului patrimonial și nepatrimonial pe care l-ar fi suferit recurentul din cauza pretinsei durate exagerat de lungi a procedurii de recunoaștere a unei invalidități permanente parțiale.
   În susținerea recursului, recurentul invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe o eroare de drept, precum și pe o lipsă de motivare și pe încălcarea obligației de cercetare adecvată, întrucât întotdeauna și, în orice caz, sistematic a fost exclusă o răspundere civilă a unei instituții a Uniunii Europene în cazul încălcării obligației care îi revine de a-și motiva fiecare decizie și a fost considerată inoperantă argumentația recurentului în acest sens.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe interpretarea și aplicarea eronată, falsă și nerezonabilă a noțiunii de obligație de motivare.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe o lipsă absolută de motivare, precum și pe lipsa cercetării și pe o eroare de procedură, în măsura în care cererea reconvențională a pârâtei nu a fost considerată ca fiind introdusă tardiv și, prin urmare, inadmisibilă.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 44 din Regulamentul de procedură al Tribunalului Funcției Publice, precum și a dreptului recurentului la respectarea contradictorialității și a dreptului la apărare.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe interpretarea și aplicarea eronată, falsă și nerezonabilă a articolului 94 din Regulamentul de procedură al Tribunalului Funcției Publice.


title: Cauza F-88/10: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 30 iunie 2011 — Van Asbroeck/Comisia (Funcție publică — Funcționari — Decizie de încadrare în grad intermediar — Cerere de reexaminare — Fapt nou esențial — Inexistență — Acțiune vădit inadmisibilă)

text:
               6.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 232/42

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 30 iunie 2011 — Van Asbroeck/Comisia
   (Cauza F-88/10) (1)

   (Funcție publică - Funcționari - Decizie de încadrare în grad intermediar - Cerere de reexaminare - Fapt nou esențial - Inexistență - Acțiune vădit inadmisibilă)
   2011/C 232/76
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Marc Van Asbroeck (Dilbeek, Belgia) (reprezentanți: S. Rodrigues, A. Blot și C. Bernard-Glanz, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial G. Berscheid și D. Martin, agenți, ulterior J. Currall și G. Berscheid, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei pârâtei de respingere a cererii reclamantului prin care se solicită anularea în parte a Deciziei Comisiei din 22 octombrie 2008 privind instituirea unei indemnizații compensatorii în beneficiul funcționarilor cărora le-a fost schimbată categoria înainte de 1 mai 2004, reîncadrarea sa, cu efect retroactiv de la 1 mai 2004, în gradul D*4/8 și reconstituirea carierei sale în conformitate cu promovările, ajustările anuale și avansările în treaptă la care era îndreptățit începând cu data respectivă

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea ca vădit inadmisibilă.

               2.

               Domnul Van Asbroeck suportă totalitatea cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 317, 20.11.2010, p. 50.


title: Cauza C-613/14: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 27 octombrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Supreme Court – Irlanda) – James Elliott Construction Limited/Irish Asphalt Limited [Trimitere preliminară — Articolul 267 TFUE — Competența Curții — Noțiunea „dispoziție a dreptului Uniunii” — Directiva 89/106/CEE — Apropierea actelor cu putere de lege și a actelor administrative ale statelor membre referitoare la produsele pentru construcții — Standard aprobat de Comitetul European pentru Standardizare (CEN) în temeiul unui mandat acordat de Comisia Europeană — Publicare a standardului în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene — Standardul armonizat EN 13242:2002 — Standard național care transpune standardul armonizat EN 13242:2002 — Contencios contractual între particulari — Metodă de constatare a (ne)conformității unui produs cu un standard național care transpune un standard armonizat — Data constatării (ne)conformității unui produs cu standardul respectiv — Directiva 98/34/CE — Procedura de furnizare de informații în domeniul standardelor și al reglementărilor tehnice — Domeniu de aplicare]

text:
               9.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 6/9

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 27 octombrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Supreme Court – Irlanda) – James Elliott Construction Limited/Irish Asphalt Limited
   (Cauza C-613/14) (1)

   ([Trimitere preliminară - Articolul 267 TFUE - Competența Curții - Noțiunea „dispoziție a dreptului Uniunii” - Directiva 89/106/CEE - Apropierea actelor cu putere de lege și a actelor administrative ale statelor membre referitoare la produsele pentru construcții - Standard aprobat de Comitetul European pentru Standardizare (CEN) în temeiul unui mandat acordat de Comisia Europeană - Publicare a standardului în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene - Standardul armonizat EN 13242:2002 - Standard național care transpune standardul armonizat EN 13242:2002 - Contencios contractual între particulari - Metodă de constatare a (ne)conformității unui produs cu un standard național care transpune un standard armonizat - Data constatării (ne)conformității unui produs cu standardul respectiv - Directiva 98/34/CE - Procedura de furnizare de informații în domeniul standardelor și al reglementărilor tehnice - Domeniu de aplicare])
   (2017/C 006/10)
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   Supreme Court

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: James Elliott Construction Limited

      Pârâtă: Irish Asphalt Limited

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 267 primul paragraf TFUE trebuie să fie interpretat în sensul că Curtea de Justiție a Uniunii Europene este competentă să interpreteze cu titlu preliminar un standard armonizat în sensul articolului 4 alineatul (1) din Directiva 89/106/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1988 privind apropierea actelor cu putere de lege și a actelor administrative ale statelor membre referitoare la materialele de construcții, astfel cum a fost modificată prin Directiva 93/68/CEE a Consiliului din 22 iulie 1993, și ale cărui referințe au fost publicate de Comisia Europeană în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene, seria C.

               2)

               Standardul armonizat EN 13242:2002, intitulat „Agregate din materiale nelegate sau legate hidraulic pentru utilizare în inginerie civilă și în construcții de drumuri”, trebuie să fie interpretat în sensul că nu creează obligații pentru instanța națională sesizată cu soluționarea unui litigiu având ca obiect executarea unui contract de drept privat prin care o parte este obligată să furnizeze un produs pentru construcții conform unui standard național care transpune acest standard armonizat, indiferent dacă este vorba despre modul de stabilire a conformității cu specificațiile contractuale ale unui asemenea produs pentru construcții sau despre momentul în care conformitatea acestuia trebuie să fie stabilită.

               3)

               Articolul 4 alineatul (2) din Directiva 89/106, astfel cum a fost modificată prin Directiva 93/68, citit în lumina celui de al doisprezecelea considerent al acesteia, trebuie să fie interpretat în sensul că prezumția de îndeplinire a condițiilor de utilizare de un produs pentru construcții fabricat conform unui standard armonizat nu se impune instanței naționale în vederea stabilirii caracterului vandabil sau a caracterului adecvat scopului unui asemenea produs, în cazul în care o reglementare națională cu caracter general care reglementează vânzarea de bunuri, precum cea în discuție în litigiul principal, impune ca un produs pentru construcții să prezinte astfel de caracteristici.

               4)

               Articolul 1 punctul 11 din Directiva 98/34/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 iunie 1998 referitoare la procedura de furnizare de informații în domeniul standardelor, reglementărilor tehnice și al normelor privind serviciile societății informaționale, astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 2006/96/CE a Consiliului din 20 noiembrie 2006, trebuie să fie interpretat în sensul că dispozițiile naționale precum cele în discuție în cauza principală, care prevăd, cu excluderea voinței în sens contrar a părților, condiții contractuale implicite privind caracterul vandabil și îndeplinirea condițiilor de utilizare sau calitatea produselor vândute, nu constituie „reglementări tehnice” în sensul acestei dispoziții, ale căror proiecte trebuie să facă obiectul comunicării prealabile prevăzute la articolul 8 alineatul (1) primul paragraf din Directiva 98/34, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2006/96.

      (1)  JO C 96, 23.3.2015.


title: Cauza T-367/15: Acțiune introdusă la 9 iulie 2015 – Renfe-Operadora/OAPI (AVE)

text:
               19.10.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 346/31

         Acțiune introdusă la 9 iulie 2015 – Renfe-Operadora/OAPI (AVE)
   (Cauza T-367/15)
   (2015/C 346/37)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Renfe-Operadora, Entidad Pública Empresarial (Madrid, Spania) (reprezentanți: J.-B. Devaureix și M. Hernández Sandoval, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Marca în litigiu: marca comunitară figurativă care cuprinde elementul verbal „AVE” – cerere de restitutio in integrum – cererea de înregistrare nr. 5 640 198

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a OAPI din 24/4/2015 în cauza R 712/2014-5

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate și admiterea cererii sale de „restitutio in integrum” și, în consecință, declararea drept admisibilă a căii de atac formulate de reclamantă împotriva deciziei pronunțate de divizia de anulare la 4 februarie 2014, pe care Camera a cincea de recurs a OAPI va trebui să o anuleze în cadrul căii de atac corespunzătoare;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

               —

               descrierea incompletă a faptelor în decizia atacată, nereguli comise în derularea procedurii care conduc la încălcarea dreptului la apărare al reclamantei și la încălcarea obligației de diligență în privința reclamantei;

               —

               aprecierea eronată a elementelor de probă, lipsa de proporție între eroarea formală pretins săvârșită de reclamantă și consecințele care decurg de aici, reclamanta fiind lipsită de dreptul său la o cale de atac împotriva unei decizii care aduce atingere intereselor sale, și o abordare excesiv de strictă în decizia adoptată;

               —

               încălcarea dreptului la apărare al reclamantei, care s-a aflat în imposibilitatea de a ataca motivele de fond pe care se întemeiază declararea nulității parțiale a mărcii „AVE”.


title: Cauza T-524/17: Acțiune introdusă la 7 august 2017 – Folch Torrela și alții/SRB

text:
               23.10.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 357/21

         Acțiune introdusă la 7 august 2017 – Folch Torrela și alții/SRB
   (Cauza T-524/17)
   (2017/C 357/28)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamanți: Ángel Folch Torrela (Terrassa, Spania) și alți 42 de reclamanți (reprezentanți: V. Clavell Hernández, C. de Santiago Álvarez și J. Redondo Martín, avocați)

      Pârâtă: Comitetul unic de rezoluție (SRB)

      Concluziile

   Reclamanții solicită Tribunalului:

               —

               constatarea faptului că, prin adoptarea, în cadrul sesiunii sale executive din 7 iunie 2017, a Deciziei (SRB/EES/2017/08) de stabilire a unei scheme de rezoluție cu privire la entitatea financiară Banco Popular Español, S.A, Comitetul unic de rezoluție a încălcat dreptul european;

               —

               în consecință, anularea cu efecte ex tunc a actului menționat, precum și a actelor de executare ulterioare pe care Comitetul unic de rezoluție le-ar fi putut adopta.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente sunt similare cu cele invocate în cauzele T-478/17, Mutualidad de la Abogacía și Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Comitetul unic de rezoluție, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno și SFL/Comitetul unic de rezoluție, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde/Comisia și Comitetul unic de rezoluție, T-483/17, García Suárez și alții/Comisia și Comitetul unic de rezoluție, T-484/17, Fidesban și alții/Comitetul unic de rezoluție și T-497/17, Sáchez del Valle și Calatrava Real State 2015/Comisia și Comitetul unic de rezoluție, și T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda/Comisia și Comitetul unic de rezoluție.


title: Cauza C-41/12 P: Ordonanța președintelui Camerei a treia a Curții din 25 septembrie 2013 — Monster Cable Products, Inc./Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Live Nation (Music) UK Ltd

text:
               21.12.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 377/9

         Ordonanța președintelui Camerei a treia a Curții din 25 septembrie 2013 — Monster Cable Products, Inc./Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Live Nation (Music) UK Ltd
   (Cauza C-41/12 P) (1)

   2013/C 377/18
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei a treia a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 73, 10.3.2012.


title: Cauza C-86/12: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 10 octombrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour administrative — Luxemburg) — Adzo Domenyo Alokpa, Jarel Mondoulou, Eja Mondoulou/Ministre du Travail, de l'Emploi et de l'Immigration (Cetățenia Uniunii — Articolele 20 TFUE și 21 TFUE — Directiva 2004/38/CE — Drept de ședere al unui resortisant al unei țări terțe ascendent direct al unor cetățeni ai Uniunii de vârstă mică — Cetățeni ai Uniunii născuți în alt stat membru decât cel a cărui cetățenie o au și care nu și au exercitat dreptul la liberă circulație — Drepturi fundamentale)

text:
               23.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 344/21

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 10 octombrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour administrative — Luxemburg) — Adzo Domenyo Alokpa, Jarel Mondoulou, Eja Mondoulou/Ministre du Travail, de l'Emploi et de l'Immigration
   (Cauza C-86/12) (1)

   (Cetățenia Uniunii - Articolele 20 TFUE și 21 TFUE - Directiva 2004/38/CE - Drept de ședere al unui resortisant al unei țări terțe ascendent direct al unor cetățeni ai Uniunii de vârstă mică - Cetățeni ai Uniunii născuți în alt stat membru decât cel a cărui cetățenie o au și care nu și au exercitat dreptul la liberă circulație - Drepturi fundamentale)
   2013/C 344/35
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour administrative

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Adzo Domenyo Alokpa, Jarel Mondoulou, Eja Mondoulou

      Pârât: Ministre du Travail, de l'Emploi et de l'Immigration

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Cour administrative — Interpretarea articolului 20 TFUE și a articolelor 20, 21, 24, 33 și 34 din Carta drepturilor fundamentale — Refuz al unui stat membru de a acorda dreptul de ședere unui resortisant al unui stat terț, ascendent direct care se ocupă singur de copiii săi minori, cetățeni ai Uniunii care au cetățenia unui stat membru — Lipsa unei vieți de familie comune cu un alt ascendent direct al acestor copii, care locuiește în alt stat membru — Efectele refuzului de a permite șederea și de a acorda un permis de ședere și un permis de muncă — Consecințe asupra posibilității efective de a beneficia de drepturile asociate statutului de cetățean al Uniunii

      Dispozitivul

   Într o situație precum cea în discuție în litigiul principal, articolele 20 și 21 TFUE trebuie interpretate în sensul că nu se opun ca un stat membru să refuze unui resortisant al unei țări terțe dreptul de ședere pe teritoriul său, în condițiile în care acest resortisant are în îngrijirea sa exclusivă copii de vârstă mică, cetățeni ai Uniunii, care locuiesc cu acesta în statul membru respectiv de la nașterea lor, fără să aibă cetățenia acestui stat membru și fără să își fi exercitat dreptul la liberă circulație, cu condiția ca acești cetățeni ai Uniunii să nu îndeplinească cerințele prevăzute de 2004/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora, de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 1612/68 și de abrogare a Directivelor 64/221/CEE, 68/360/CEE, 72/194/CEE, 73/148/CEE, 75/34/CEE, 75/35/CEE, 90/364/CEE, 90/365/CEE și 93/96/CEE sau ca un astfel de refuz să nu îi priveze pe respectivii cetățeni de beneficiul efectiv al substanței drepturilor conferite de statutul de cetățean al Uniunii, ceea ce revine instanței de trimitere să verifice.

      (1)  JO C 138, 12.5.2012.


title: Cauza C-231/10: Acțiune introdusă la 10 mai 2010 — Comisia Europeană/Republica Estonia

text:
               3.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 179/27

         Acțiune introdusă la 10 mai 2010 — Comisia Europeană/Republica Estonia
   (Cauza C-231/10)
   2010/C 179/43
   Limba de procedură: estona

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: S. Pardo Quintillán, E. Randvere)

      Pârâtă: Republica Estonia

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin neadoptarea tuturor actelor cu putere de lege și actelor administrative necesare pentru transpunerea Directivei 2006/118/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 12 decembrie 2006 (privind protecția apelor subterane împotriva poluării și a deteriorării) și, în orice caz, prin necomunicarea actelor respective Comisiei, Republica Estonia nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive;

               —

               obligarea Republicii Estonia la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Termenul de transpunere a directivei în ordinea juridică națională a expirat la 16 ianuarie 2009.

      (1)  JO L 372, p. 19, Ediție specială, 15/vol. 18, p. 209.


title: Cauza T-191/14: Acțiune introdusă la 21 martie 2014 – Lubrizol France/Consiliul

text:
               19.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 151/31

         Acțiune introdusă la 21 martie 2014 – Lubrizol France/Consiliul
   (Cauza T-191/14)
   2014/C 151/40
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Lubrizol France SAS (Rouen, Franţa) (reprezentanţi: R. MacLean, Solicitor, şi B. Hartnett, Barrister)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               declararea admisibilității acțiunii;

               —

               anularea articolelor 1 și 4 din Regulamentul (UE) nr. 1387/2013 (1) al Consiliului din 17 decembrie 2013 de suspendare a taxelor vamale autonome prevăzute în Tariful vamal comun pentru anumite produse agricole și industriale și de abrogare a Regulamentului (UE) nr. 1344/2011, în măsura în care acesta a lipsit reclamanta de dreptul său de a beneficia de trei suspendări de taxe vamale în conformitate cu fostele coduri TARIC 2918.2900.80, 3811.2900.10 şi 3811.9000.30, pentru motivul că regulamentul în cauză conține erori vădite de drept și de fapt și că a fost de asemenea adoptat cu încălcarea normelor și a garanţiilor fundamentale de procedură;

               —

               obligarea pârâtului și a oricăror intervenienți la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă cu ocazia prezentei proceduri.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe faptul că pârâtul a săvârșit erori vădite de drept și de fapt atunci când a stabilit că erau îndeplinite condițiile de anulare a celor trei suspendări de taxe vamale autonome prin faptul că nu a aplicat în mod corect testul privind stabilirea existenței unor cantități suficiente de produse similare sau substituibile fabricate în Uniunea Europeană, şi nici criteriul privind produsele identice, similare sau de substituție.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că pârâtul a încălcat normele și garanţiile fundamentale de procedură instituite pentru a garanta că normele de procedură, care prevăd ca societățile care se opun să răspundă în termenul stabilit și, de asemenea, să se evite furnizarea de informații înșelătoare și inexacte în obiecţiile la continuarea suspendării taxelor vamale autonome, sunt puse în aplicare în mod corect.

      (1)  Regulamentul nr. 1387/2013 al Consiliului din 17 decembrie 2013 de suspendare a taxelor vamale autonome prevăzute în Tariful vamal comun pentru anumite produse agricole și industriale și de abrogare a Regulamentului (UE) nr. 1344/2011 (JO L 354, p. 201).


title: Cauza T-495/04: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 21 mai 2008 — Belfass/Consiliul Uniunii Europene ( Contracte de achiziții publice de servicii — Procedură comunitară de cerere de ofertă — Eroare materială evidentă — Atribuirea prin procedura ofertei celei mai avantajoase din punct de vedere economic — Ofertă anormal de mică — Articolul 139 alineatul (1) din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2342/2002 — Excepție de ilegalitate — Caiet de sarcini — Admisibilitate )

text:
               5.7.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/31

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 21 mai 2008 — Belfass/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza T-495/04) (1)

   („Contracte de achiziții publice de servicii - Procedură comunitară de cerere de ofertă - Eroare materială evidentă - Atribuirea prin procedura ofertei celei mai avantajoase din punct de vedere economic - Ofertă anormal de mică - Articolul 139 alineatul (1) din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2342/2002 - Excepție de ilegalitate - Caiet de sarcini - Admisibilitate’)
   (2008/C 171/55)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Belfass SPRL (Forest, Belgia) (reprezentant: L. Vogel, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: B. Driessen și A. Vitro, agenți)
   Obiectul
   Pe de o parte, cererea de anulare a Deciziei Consiliului Uniunii Europene din 13 octombrie 2004 de respingere a ofertelor depuse de reclamantă în cadrul procedurii de cerere de ofertă UCA-033/04 și, pe de altă parte, cererea de reparare a prejudiciului pe care reclamanta pretinde că l-a suferit ca urmare a conduitei Consiliului.
   Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia Consiliului Uniunii Europene din 13 octombrie 2004 de respingere a ofertelor depuse de Belfass SPRL în cadrul procedurii de cerere de ofertă UCA-033/04 în măsura în care respinge oferta depusă de Belfass în ceea ce privește lotul nr. 2.

               2)

               Respinge acțiunea cu privire la restul motivelor.

               3)

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 57, 5.3.2005.


title: Cauza T-149/09: Hotărârea Tribunalului din 24 martie 2011 — Dover/Parlamentul European ( „Norme privind cheltuielile și indemnizațiile deputaților în Parlamentul European — Controlul utilizării indemnizațiilor — Indemnizație pentru asistență parlamentară — Justificarea cheltuielilor — Recuperarea sumelor plătite în mod nedatorat” )

text:
               14.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 145/25

         Hotărârea Tribunalului din 24 martie 2011 — Dover/Parlamentul European
   (Cauza T-149/09) (1)

   (Norme privind cheltuielile și indemnizațiile deputaților în Parlamentul European - Controlul utilizării indemnizațiilor - Indemnizație pentru asistență parlamentară - Justificarea cheltuielilor - Recuperarea sumelor plătite în mod nedatorat)
   2011/C 145/41
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Densmore Ronald Dover (Borehamwood, Hertfordshire, Regatul Unit) (reprezentanți: D. Vaughan, QC, M. Lester, barrister și M. French, solicitor)

      Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: H. Krück, D. Moore și M. Windisch, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei D(2009) 4639 a Secretariatului general al Parlamentului European din 29 ianuarie 2009 privind recuperarea unor sume plătite reclamantului cu titlu de indemnizații parlamentare.

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Decizia D(2009) 4639 a Secretariatului general al Parlamentului European din 29 ianuarie 2009 în ceea ce privește recuperarea sumei de 193 001 lire sterline.

               2.

               Respinge în rest acțiunea.

               3.

               Parlamentul și domnul Densmore Ronald Dover suportă fiecare propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 141, 20.6.2009.


title: Cauza T-351/13: Acțiune introdusă la 2 iulie 2013 — Crown Equipment (Suzhou) și Crown Gabelstapler/Consiliul

text:
               31.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/39

         Acțiune introdusă la 2 iulie 2013 — Crown Equipment (Suzhou) și Crown Gabelstapler/Consiliul
   (Cauza T-351/13)
   2013/C 252/66
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Crown Equipment (Suzhou) Co. Ltd. (Suzhou, China) și Crown Gabelstapler GmbH & Co. KG (Roding, Germania) (reprezentanți: K. Neuhaus, H.-J. Freund și B. Ecker, avocați

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               declararea admisibilității acțiunii;

               —

               anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 372/2013 (1) din 22 aprilie 2013 de modificare a Regulamentului (UE) nr. 1008/2011 din 10 octombrie 2011 în ceea ce le privește pe reclamante;

               —

               obligarea pârâtului la suportarea propriilor cheltuieli de judecată, precum și pe cele ale reclamantelor.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe încălcarea articolului 2 alineatul (7) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 (2) sau a articolului 296 alineatul (2) TFUE, în măsura în care Consiliul a săvârșit erori vădite de apreciere sau și-a încălcat obligația de motivare atunci când a selectat Brazilia ca țară analogă pentru stabilirea valorii normale. Consiliul a constatat eronat sau nu a motivat faptul că există o concurență suficientă pe piața braziliană, în special prin raportare la nivelul de concurență dintre producătorii locali și la nivelul de concurență exercitat de importuri.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 2 alineatul (7) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 sau a articolului 296 alineatul (2) TFUE, în măsura în care Consiliul a săvârșit o eroare vădită de apreciere sau și-a încălcat obligația de motivare atunci când a respins o cerere de ajustare la valoarea normală pentru a se ține seama de efectul unei taxe de import de 14 % aplicate asupra produsului în cauză în țara analogă Brazilia.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 9 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 al Consiliului, în măsura în care Consiliul a săvârșit o eroare vădită de apreciere, cu ocazia aplicării „regulii taxei celei mai mici”, prin compararea marjei de dumping stabilite în regulamentul contestat cu nivelul de eliminare a prejudiciului stabilit în investigația inițială din 2005, în loc să stabilească un nou nivel de eliminare a prejudiciului.

      (1)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 372/2013 al Consiliului din 22 aprilie 2013 de modificare a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 1008/2011 de instituire a unei taxe antidumping definitive la importurile de transpalete manuale și componente de bază ale acestora originare din Republica Populară Chineză în urma unei reexaminări intermediare parțiale în conformitate cu articolul 11 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 (JO L 112, p. 1).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 al Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene (JO L 343, p. 51).


title: Cauza C-106/13: Ordonanța Curții (Camera a zecea) din 30 mai 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale di Tivoli — Italia) — Francesco Fierro, Fabiana Marmorale/Edoardo Ronchi, Cosimo Scocozza (Trimitere preliminară — Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene — Punere în aplicare a dreptului Uniunii — Inexistență — Necompetență vădită a Curții)

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 225/54

         Ordonanța Curții (Camera a zecea) din 30 mai 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale di Tivoli — Italia) — Francesco Fierro, Fabiana Marmorale/Edoardo Ronchi, Cosimo Scocozza
   (Cauza C-106/13) (1)

   (Trimitere preliminară - Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Punere în aplicare a dreptului Uniunii - Inexistență - Necompetență vădită a Curții)
   2013/C 225/101
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale di Tivoli

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Francesco Fierro, Fabiana Marmorale

      Pârâți: Edoardo Ronchi, Cosimo Scocozza

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Tribunale di Tivoli — Interpretarea articolului 1 din Protocolul nr. 1 la Convenția europeană a drepturilor omului, coroborat cu articolul 6 TUE și cu articolul 17 și articolul 52 alineatul (3) din Carta drepturilor fundamentale — Dreptul de proprietate — Reglementare națională care permite autorităților administrative locale să interzică proprietarului vânzarea unei porțiuni din imobilul său fără autorizație prealabilă.

      Dispozitivul

   Curtea de Justiție a Uniunii Europene este vădit necompetentă să răspundă la întrebarea adresată de Tribunale di Tivoli (Italia).

      (1)  JO C 141, 18.5.2013.


title: Cauza T-285/14: Acțiune introdusă la 2 mai 2014 – Wirtschaftsvereinigung Stahl și alții/Comisia

text:
               14.7.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/36

         Acțiune introdusă la 2 mai 2014 – Wirtschaftsvereinigung Stahl și alții/Comisia
   (Cauza T-285/14)
   2014/C 223/40
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamante: Wirtschaftsvereinigung Stahl (Düsseldorf, Germania), Benteler Steel/Tube GmbH (Paderborn), BGH Edelstahl Freital GmbH (Freital), BGH Edelstahl Siegen GmbH (Siegen), BGH Edelstahl Lippendorf GmbH (Lippendorf), Buderus Edelstahl Schmiedetechnik GmbH (Wetzlar), ESF Elbe-Stahlwerke Feralpi GmbH (Riesa), Friedr. Lohmann GmbH Werk für Spezial- & Edelstähle (Witten), Outokumpu Nirosta GmbH (Krefeld), Peiner Träger GmbH (Peine), ThyssenKrupp Steel Europe AG (Duisburg), ThyssenKrupp Rasselstein GmbH (Andernach), ThyssenKrupp Electrical Steel GmbH (Gelsenkirchen), Pruna Betreiber GmbH (Grünwald), ThyssenKrupp Gerlach GmbH (Homburg), ThyssenKrupp Federn und Stabilisatoren GmbH (Hagen), Salzgitter Mannesmann Rohr Sachsen GmbH (Zeithain), HSP Hoesch Spundwand und Profil GmbH (Dortmund), Salzgitter Mannesmann Grobblech GmbH (Mülheim an der Ruhr), Mülheim Pipecoatings GmbH (Mülheim an der Ruhr), Salzgitter Mannesmann Stainless Tubes Deutschland GmbH (Remscheid), Salzgitter Hydroforming GmbH & Co. KG (Crimmitschau), Salzgitter Mannesmann Line Pipe GmbH (Siegen), Ilsenburger Grobblech GmbH (Ilsenburg) (reprezentanți: A. Reuter, C. Arhold, N. Wimmer, F.-A. Wesche, K. Kindereit, R. Busch, A. Hohler și T. Woltering, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei din 18 decembrie 2013 prin care pârâta a inițiat procedura oficială de examinare în cauza „Ajutorul de stat SA.33995 (2013/C) – Germania, ajutor pentru sprijinirea energiei electrice din surse regenerabile și prelevarea unui EEG redus pentru marii consumatori de energie” (JO C 37/73 din 7 februarie 2014);

               —

               conexarea prezentei proceduri cu cea din acțiune formulată de Germania (21 martie 2014) în vederea anulării deciziei atacate;
               cu titlu subsidiar, anexarea la dosar a actelor din procedura inițiată prin acțiunea Republicii Federale Germania;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă nouă motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe lipsa unui avantaj

                           —

                           Reclamantele susțin că regimul special de compensare prevăzut de legea germană privind prioritatea acordată energiilor regenerabile (Gesetz für den Vorrang erneuerbarer Energien – denumită în continuare „EEG”) nu ar aduce niciun avantaj întreprinderilor cu consum mare de energie din siderurgie în general și reclamantelor nr. 2-nr. 24 în special.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe inexistența unui avantaj selectiv

                           —

                           Reclamantele susțin că regimul special de compensare nu le-ar aduce a fortiori niciun avantaj selectiv în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe nerecurgerea la resursele de stat

                           —

                           Reclamantele susțin că regimul special de compensare nu ar fi un ajutor „acordat de state sau prin intermediul resurselor de stat”.

               4.

               Al patrulea motiv întemeiat pe inexistența unei denaturări a concurenței

                           —

                           Reclamantele susțin că regimul special de compensare nu ar denatura nici concurența în cadrul Uniunii Europene.

               5.

               Al cincilea motiv întemeiat pe inexistența unei afectări a schimburilor comerciale dintre statele membre

                           —

                           Reclamantele observă că regimul special de compensare nu afectează nici schimburile comerciale dintre statele membre.

               6.

               Al șaselea motiv întemeiat pe faptul că înlăturarea sau reducerea substanțială a regimului special de compensare ar încălca drepturile fundamentale ale reclamantelor

                           —

                           Reclamantele susțin că faptul de a califica regimul special de compensare drept ajutor sau de a-l reduce substanțial nu doar ar depăși limitele articolului 107 TFUE, pe care Curtea de Justiție a Uniunii Europene a stabilit-o în mod clar, ci ar încălca de asemenea cerința fundamentală privind echitatea materială în repartizarea sarcinilor. Înlăturarea sau reducerea substanțială a regimului special de compensare ar încălca așadar drepturile fundamentale ale reclamantelor, inclusiv ale celor pe care le au în temeiul Cartei drepturilor fundamentale ale Uniunii Europene.

               7.

               Al șaptelea motiv întemeiat pe faptul că regimul special de compensare este acoperit de Decizia Comisiei din 22 mai 2002

                           —

                           Reclamantele susțin că, în decizia din 22 mai 2002, Comisia a constatat în mod expres că EEG și „regimurile de compensare” aferente nu îndeplinesc criteriile unui ajutor (1). Această decizie ar viza și regimul special de compensare.

               8.

               Al optulea motiv întemeiat pe o eroare vădită de apreciere și pe o examinare preliminară insuficientă

                           —

                           Potrivit reclamantelor, Comisia nu a examinat suficient și, prin urmare, nu a remarcat că regimurile de excepție prevăzute pentru întreprinderile cu consum mare de energie sunt justificate de obiectul, de natura și de structura internă a EEG și nu constituie așadar un avantaj selectiv.

               9.

               Al nouălea motiv întemeiat pe încălcarea dreptului de a fi ascultat

                           —

                           Reclamantele susțin că Comisia ar fi trebuit în orice caz să le asculte înainte de a adopta o decizie care produce efecte juridice de o asemenea amploare.

      (1)  Scrisoarea Comisiei din 22 mai 2002, C (2002) 1887 fin./Ajutorul de stat NN 27/2000 – Germania.


title: Cauza C-68/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Rüsselsheim (Germania) la 8 februarie 2013 — Markus Weiss/Condor Flugdienst GmbH

text:
               20.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 114/25

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Rüsselsheim (Germania) la 8 februarie 2013 — Markus Weiss/Condor Flugdienst GmbH
   (Cauza C-68/13)
   2013/C 114/39
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Amtsgericht Rüsselsheim

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Markus Weiss

      Pârâtă: Condor Flugdienst GmbH

      Întrebările preliminare

               1.

               Împrejurările excepționale în sensul articolului 5 alineatul (3) din regulament (1) trebuie să privească în mod direct zborul rezervat?

               2.

               În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare: câte zboruri anterioare efectuate de aeronava utilizată pentru zborul programat sunt relevante pentru existența unor împrejurări excepționale? Există o limită în timp pentru luarea în considerare a unor împrejurări excepționale care au intervenit cu ocazia zborurilor anterioare? În caz afirmativ, cum se calculează această limită în timp?

               3.

               În cazul în care împrejurări excepționale care au intervenit cu ocazia zborurilor anterioare sunt relevante în privința unui zbor efectuat ulterior, măsurile rezonabile pe care operatorul de transport aerian trebuie să le adopte în conformitate cu articolul 5 alineatul (3) din regulament trebuie să vizeze numai prevenirea apariției împrejurărilor excepționale sau și prevenirea unei întârzieri mai mari?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91, JO L 46, p. 1, Ediție specială, 07/vol. 12, p. 218.


title: Cauza T-361/17: Acțiune introdusă la 6 iunie 2017 – Eco-Bat Technologies și alții/Comisia

text:
               25.9.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 318/13

         Acțiune introdusă la 6 iunie 2017 – Eco-Bat Technologies și alții/Comisia
   (Cauza T-361/17)
   (2017/C 318/18)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Eco-Bat Technologies Ltd (Matlock, Regatul Unit), Berzelius Metall GmbH (Braubach, Germania) și Société Traitements Chimiques des Métaux (STCM) (Bazoches-les-Gallerandes, Franța) (reprezentanți: M. Brealey, QC, I. Vandenborre și S. Dionnet, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               anularea articolului 2 alineatul (1) litera (b) din Decizia C(2017) 900 final a Comisiei, astfel cum a fost modificată în data de 6 aprilie 2017 prin Decizia C(2017)2223 final din 6 aprilie 2017 în Cazul AT.40018 – Reciclarea bateriilor pentru autovehicule și reducerea corespunzătoare a amenzii aplicate reclamantelor pentru a lua în considerare o valoare reprezentativă a achizițiilor în perioada de încălcare și durata corectă a participării reclamantelor la manifestări ale încălcării în Franța și eliminarea creșterii de 10 % bazată pe aplicarea punctului 37 din Orientări (1); și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă șapte motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe încălcarea de către Comisie a principiului bunei administrări și a dreptului de apărare al reclamantelor prin identificarea valorii achizițiilor reclamantelor pe baza căreia se calculează amenda pentru prima dată în decizia atacată.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea de către Comisie a principiului proporționalității prin utilizarea valorii achizițiilor reclamantelor din 2011 drept referință la calculul amenzii.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea de către Comisie a principiilor răspunderii personale, egalității de tratament și proporționalității și a obligației de motivare prin neluarea în calcul a implicării mai limitate a reclamantelor în manifestările cartelului în Franța.

               4.

               Al patrulea motiv întemeiat pe încălcarea de către Comisie a obligației de motivare și a principiului securității juridice și a principiului încrederii legitime întrucât nu a justificat în mod adecvat aplicarea punctului 37 din Orientări și creșterea exactă a amenzii aplicate.

               5.

               Al cincilea motiv întemeiat pe încălcarea de către Comisie a principiilor proporționalității și egalității de tratament prin tratarea înțelegerilor privind achizițiile diferit de înțelegerile privind vânzările.

               6.

               Al șaselea motiv întemeiat pe încălcarea de către Comisie a dreptului la apărare al reclamantelor prin aplicarea creșterii amenzii în temeiul punctului 37 din Orientări fără menționarea acesteia în comunicarea privind obiecțiunile și prin omiterea emiterii unei comunicări suplimentare privind obiecțiunile și a organizării unei noi audieri.

               7.

               Al șaptelea motiv întemeiat pe încălcarea de către Comisie a principiului bunei administrări prin faptul că nu și-a exprimat intenția de a aplica punctul 37 din Orientări într-un stadiu anterior al procedurii administrative.

      (1)  Orientări privind calcularea amenzilor aplicate în temeiul articolului 23 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 (JO 2006, C 210, p. 2, Ediție specială, 08/vol. 4, p. 264).


title: Cauza T-102/12: Acțiune introdusă la 22 februarie 2012 — Sorouh/Consiliul

text:
               26.5.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 151/31

         Acțiune introdusă la 22 februarie 2012 — Sorouh/Consiliul
   (Cauza T-102/12)
   2012/C 151/54
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Sorouh Joint Stock Company (Damasc, Siria) (reprezentant: E. Ruchat, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               declararea acțiunii sale drept admisibilă și fondată;

               —

               în consecință, anularea Deciziei 2011/782/PESC din 1 decembrie 2011, precum și a Regulamentului nr. 36/2012 (UE) din 18 ianuarie 2012 și a actelor subsecvente de punere în executare a acestora, în măsura în care o privesc pe reclamantă;

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive care sunt, în esență, identice sau similare cu cele invocate în cauzele T-432/11, Makhlouf/Consiliul (1), și T-433/11, Makhlouf/Consiliul (2).

      (1)  JO 2011, C 290, p. 13.

      (2)  JO 2011, C 290, p. 14.


title: Cauza C-444/13: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunalul Brașov (România) la data de 7 august 2013 — Imre Solyom, Luiza Solyom/Direcția Generală a Finanțelor Publice a Județului Brașov

text:
               9.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 325/14

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunalul Brașov (România) la data de 7 august 2013 — Imre Solyom, Luiza Solyom/Direcția Generală a Finanțelor Publice a Județului Brașov
   (Cauza C-444/13)
   2013/C 325/24
   Limba de procedură: româna

      Instanța de trimitere

   Tribunalul Brașov

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Imre Solyom, Luiza Solyom

      Pârâtă: Direcția Generală a Finanțelor Publice a Județului Brașov

      Întrebarea preliminară

   Dacă art. 73 și 78 din Directiva 2006/112/CE (1) a Consiliului UE trebuie interpretate, în situația în care părțile stabilesc prin contractul de vânzare-cumpărare un preț final și irevocabil, iar ulterior autoritățile fiscale consideră operațiunea de vânzare ca fiind taxabilă datorită reconsiderării statutului de persoană impozabilă a vânzătorului, în sensul că taxa pe valoarea adăugată aferentă se consideră inclusă în preț sau se adaugă peste acest preț? Cu alte cuvinte, care este baza impozabilă pentru o astfel de livrare?

      (1)  Directiva Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7).


title: Cauza F-70/11: Acțiune introdusă la 21 iulie 2011 — ZZ/Comisia

text:
               24.9.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/52

         Acțiune introdusă la 21 iulie 2011 — ZZ/Comisia
   (Cauza F-70/11)
   2011/C 282/100
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: F. Frabetti, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea raportului de evaluare întocmit în privința reclamantului pentru perioada cuprinsă între 1 ianuarie 2008 și 31 decembrie 2008.

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea raportului de evaluare întocmit în privința reclamantului pentru perioada cuprinsă între 1 ianuarie 2008 și 31 decembrie 2008, mai precis partea din acest raport întocmită de EUROSTAT pentru aceeași perioadă.

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-264/07: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 31 ianuarie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Elenă (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 2000/60/CE — Protecția și gestionarea apelor — Nerealizarea analizelor prevăzute — Necomunicarea rapoartelor de sinteză cerute)

text:
               29.3.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 79/9

         Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 31 ianuarie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Elenă
   (Cauza C-264/07) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 2000/60/CE - Protecția și gestionarea apelor - Nerealizarea analizelor prevăzute - Necomunicarea rapoartelor de sinteză cerute)
   (2008/C 79/16)
   Limba de procedură: greaca
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: M. Patakia și M. Konstantinidis, agenți)

      Pârâtă: Republica Elenă (reprezentant: E. Skandalou, agent)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolului 5 alineatul (1) și a articolului 15 alineatul (2) din Directiva 2000/60/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 octombrie 2000 de stabilire a unui cadru de politică comunitară în domeniul apei (JO L 327, p. 1, Ediție specială, 15/vol. 6, p. 193) — Neprezentarea rapoartelor de sinteză privind analizele cerute în temeiul articolului 5 în ceea ce privește anumite districte hidrografice — Nerealizarea analizelor și studiilor prevăzute la articolul 5 alineatul (1) din directivă.
   Dispozitivul

               1)

               Prin faptul că nu a efectuat, pentru fiecare district hidrografic aflat pe teritoriul său, o analiză a caracteristicilor acestuia, un studiu de impact al activității umane asupra stării apelor de suprafață și a apelor subterane și o analiză economică a utilizării apei, în conformitate cu specificațiile tehnice din anexele II și III la Directiva 2000/60/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 octombrie 2000 de stabilire a unui cadru de politică comunitară în domeniul apei, Republica Elenă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 5 alineatul (1) din această directivă și, prin faptul că nu a prezentat rapoartele de sinteză cerute de această dispoziție, aceasta nu și-a îndeplinit nici obligațiile care îi revin în temeiul articolului 15 alineatul (2) din respectiva directivă.

               2)

               Obligă Republica Elenă la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 170, 21.7.2007.


title: Cauza C-44/12: Ordonanța președintelui Curții din 16 noiembrie 2012 (cerere de decizie preliminară formulată de Court of Session in Scotland — Regatul Unit) — Andrius Kulikauskas/Macduff Shellfish Limited, Duncan Watt

text:
               13.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 108/18

         Ordonanța președintelui Curții din 16 noiembrie 2012 (cerere de decizie preliminară formulată de Court of Session in Scotland — Regatul Unit) — Andrius Kulikauskas/Macduff Shellfish Limited, Duncan Watt
   (Cauza C-44/12) (1)

   2013/C 108/43
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 109, 14.4.2012.


title: Cauza C-220/10: Acțiune introdusă la 6 mai 2010 — Comisia Europeană/Republica Portugheză

text:
               31.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/14

         Acțiune introdusă la 6 mai 2010 — Comisia Europeană/Republica Portugheză
   (Cauza C-220/10)
   ()
   2010/C 209/22
   Limba de procedură: portugheza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: P. Guerra e Andrade și S. Pardo Quintillán, agenți)

      Pârâtă: Republica Portugheză

      Concluziile reclamantei

   Constatarea faptului că:

               —

               prin identificarea drept zone mai puțin sensibile a tuturor apelor litorale ale insulei Madeira și a tuturor apelor litorale ale insulei Porto Santo fără a aplica criteriile prevăzute în anexa II la Directiva 91/271/CEE (1), coroborată cu articolul 6 alineatul (1) din directivă și, în special, fără să fi realizat studii aprofundate care să demonstreze că evacuările de ape care le privesc nu deteriorează mediul, Republica Portugheză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul dispozițiilor citate anterior ale Directivei 91/271/CEE;

               —

               prin supunerea la un tratament mai puțin riguros decât cel prevăzut la articolul 4 din directivă a evacuărilor de ape urbane reziduale provenind din aglomerările cu un echivalent-locuitor mai mare de 10 000, cum este cazul aglomerărilor Funchal și Câmara de Lobos, în apele litorale ale insulei Madeira, fără să fi realizat studii aprofundate care să indice că respectivele evacuări de apă nu deteriorează mediul, Republica Portugheză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 6 alineatul (2) din Directiva 91/271/CEE;

               —

               întrucât nu a asigurat echiparea aglomerării Albufeira/Armação de Pêra cu sisteme de colectare a apelor urbane reziduale, potrivit articolului 3, și nu a asigurat că aceste ape fac obiectul unei tratări mai riguroase decât cea prevăzută la articolul 4, potrivit dispozițiilor articolului 5 din directivă, Republica Portugheză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 3 și 5 din Directiva 91/271/CEE;

               —

               întrucât nu a vegheat la asigurarea de către aglomerarea Beja a unei tratări mai riguroase decât cea prevăzută la articolul 4, potrivit dispozițiilor articolului 5, Republica Portugheză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 5 din Directiva 91/271/CEE;

               —

               întrucât nu a vegheat la asigurarea de către aglomerația Chaves a unei tratări mai riguroase decât cea prevăzută la articolul 4, potrivit dispozițiilor articolului 5 din directivă, Republica Portugheză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 5 din Directiva 91/271/CEE;

               —

               întrucât nu a vegheat ca cinci aglomerări din estuarul râului Tejo (Barreiro/Moita, Fernão Ferro, Montijo, Quinta do Conde și Seixal) să fie echipate cu sisteme de colectare a apelor urbane reziduale, potrivit dispozițiilor articolului 3; întrucât nu a vegheat ca cele 6 aglomerări care evacuează ape pe malul drept al estuarului Tejo (Barreiro/Moita, Corroios/Quinta da Bomba, Fernão Ferro, Montijo, Quinta do Conde și Seixal) să asigure un tratament mai riguros decât cel prevăzut la articolul 4, potrivit dispozițiilor articolului 5, Republica Portugheză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 3 și 5 din Directiva 91/271/CEE;

               —

               întrucât nu a vegheat la asigurarea de către aglomerația Elvas a unei tratări mai riguroase decât cea prevăzută la articolul 4, potrivit dispozițiilor articolului 5, Republica Portugheză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 5 din Directiva 91/271/CEE;

               —

               întrucât nu a vegheat la asigurarea de către aglomerația Tavira a unei tratări mai riguroase decât cea prevăzută la articolul 4, potrivit dispozițiilor articolului 5 din directivă, Republica Portugheză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 5 din Directiva 91/271/CEE;

               —

               întrucât nu a asigurat echiparea aglomerării Viseu cu sisteme de colectare a apelor urbane reziduale, potrivit dispozițiilor articolului 3, și nu a vegheat la asigurarea unei tratări mai riguroase decât cea prevăzută la articolul 4, potrivit dispozițiilor articolului 5, Republica Portugheză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 3 și 5 din Directiva 91/271/CEE;

         Obligarea Republicii Portugheze la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Mai multe aglomerări încă nu îndeplinesc cerințele directivei: 7 în ceea ce privește cerințele articolului 3 și 12 în ceea ce privește cerințele articolului 5.
   Unele dintre aglomerările în cauză nu supun apele reziduale niciunei tratări.
   În ceea ce privește evacuările de ape urbane reziduale în zonele sensibile, directiva prevede o tratare a evacuărilor de ape mai riguroasă decât cea care este prevăzută pentru apele evacuate în alte zone.
   Potrivit părții B a anexei II, o masă sau o zonă de apă marină poate fi identificată ca zonă mai puțin sensibilă dacă evacuarea de ape uzate nu deteriorează mediul având în vedere morfologia, hidrologia sau condițiile hidraulice specifice zonei respective.
   Articolul 6 alineatul (2) din directivă prevede condițiile în care evacuările de ape urbane reziduale în zone mai puțin sensibile pot face obiectul unei tratări mai puțin riguroase. Această dispoziție prevede, printre altele, că evacuările de ape urbane reziduale care provin din aglomerări cu un echivalent-locuitor cuprins între 10 000 și 150 000 în apele litorale nu pot face obiectul unei tratări mai puțin riguroase decât dacă sunt realizate studii aprofundate care să indice că evacuările nu vor deteriora mediul și dacă informațiile importante privind aceste studii sunt comunicate Comisiei.

      (1)  Directiva 91/271/CEE a Consiliului din 21 mai 1991 privind tratarea apelor urbane reziduale (JO L 135, p. 40, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 43).


title: Cauza T-394/07: Acțiune introdusă la 25 octombrie 2007 — Algodonera del Sur/Consiliul Uniunii Europene și Comisia Comunităților Europene

text:
               22.12.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 315/42

         Acțiune introdusă la 25 octombrie 2007 — Algodonera del Sur/Consiliul Uniunii Europene și Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-394/07)
   (2007/C 315/79)
   Limba de procedură: spaniola
   Părțile

      Reclamantă: Algodonera del Sur, S.A. (Lebrija, Spania) (reprezentant: L. Ortiz Blanco, abogado)

      Pârâți: Consiliul Uniunii Europene și Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               Pronunțarea unei hotărâri prin care să se admită prezenta acțiune în despăgubiri, în temeiul articolului 288 CE, și să se constate dreptul reclamantei de a fi despăgubită financiar de către Consiliu și Comisie, în solidar, cu suma totală de un milion douăzeci și nouă de mii opt sute douăzeci și cinci de euro (EUR 1 029 825), și

               —

               obligarea instituțiilor pârâte la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Motivele și principalele argumente sunt cele invocate în cauza T-217/07, Las Palmeras/Consiliul și Comisia.


title: Cauza C-351/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Krajský soud v Plzni (Republica Cehă) la 24 iulie 2012 — Ochranný svaz autorský pro práva k dílům hudebním, o. s. (OSA)/Léčebné lázně Mariánské Lázně, a.s.

text:
               29.9.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 295/21

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Krajský soud v Plzni (Republica Cehă) la 24 iulie 2012 — Ochranný svaz autorský pro práva k dílům hudebním, o. s. (OSA)/Léčebné lázně Mariánské Lázně, a.s.
   (Cauza C-351/12)
   2012/C 295/38
   Limba de procedură: ceha

      Instanța de trimitere

   Krajský soud v Plzni

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Ochranný svaz autorský pro práva k dílům hudebním, o.s. (OSA)

      Pârâtă: Léčebné lázně Mariánské Lázně, a.s.

      Întrebările preliminare

               1.

               Directiva 2001/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 mai 2001 privind armonizarea anumitor aspecte ale dreptului de autor și drepturilor conexe în societatea informațională (1) trebuie interpretată în sensul că este contrară articolelor 3 și 5 din aceasta [articolul 5 alineatul (2) litera (e), articolul 5 alineatul (3) litera (b) și articolul 5 alineatul (5)] excepția care nu permite remunerarea autorilor pentru comunicarea operelor lor prin radiodifuzare televizată sau radio, prin intermediul unui aparat receptor de televiziune sau de radio, pacienților aflați în camerele unui centru balnear care este o întreprindere?

               2.

               Conținutul acestor dispoziții ale directivei privind utilizarea menționată mai sus a unei opere este suficient de necondiționat și de precis pentru ca societățile de gestionare colectivă a drepturilor de autor să le poată invoca în fața instanțelor naționale în cadrul unui litigiu între particulari, dacă statul nu a transpus în mod corect directiva în dreptul intern?

               3.

               Articolul 56 și următoarele, precum și articolul 102 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (și chiar articolul 16 din Directiva 2006/123/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 decembrie 2006 privind serviciile în cadrul pieței interne (2)) trebuie interpretate în sensul că se opun aplicării unei reglementări naționale care rezervă gestionarea colectivă a drepturilor de autor pe teritoriul statului unei singure societăți de gestionare colectivă a drepturilor de autor (monopol) și, astfel, nu permite destinatarului serviciului să aleagă liber o societate de gestionare colectivă dintr-un alt stat al Uniunii Europene?

      (1)  JO L 167, p. 10, Ediție specială 17/vol. 1, p. 230.

      (2)  JO L 376, p. 36, Ediție specială, 13/vol. 58, p. 50.


title: Cauza T-102/07: Acțiune introdusă la 5 aprilie 2007 — Freistaat Sachsen/Comisia Comunităților Europene

text:
               9.6.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/18

         Acțiune introdusă la 5 aprilie 2007 — Freistaat Sachsen/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-102/07)
   (2007/C 129/31)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamant: Freistaat Sachsen (Germania) (reprezentanți: C. von Donat și G. Quardt, Rechtsanwälte)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantului

               —

               anularea parțială a Deciziei Comisiei C(2007) 130 final din 24 ianuarie 2007 cu privire la ajutorul de stat nr. C 38/2005 (ex NN 52/2004) acordat de Germania grupului Biria, în ceea ce privește măsurile 2 și 3 din aceasta;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamantul contestă decizia Comisiei C (2007) 130 final din 24 ianuarie 2007, în care Comisia a decis că cele trei măsuri acordate de Germania, ca ajutor de stat, în favoarea Bike Systems GmbH & Co. Thüringer Zweiradwerk KG, Sachsen Zweirad GmbH și Biria GmbH (actualmente Biria AG) sunt incompatibile cu piața comună.
   Reclamantul susține că decizia Comisiei citată anterior îl afectează în mod direct și individual, întrucât măsurile 2 și 3, care au drept obiect acordarea de garanții în favoarea Sachsen Zweirad GmbH și Biria GmbH (actualmente Biria AG), au fost acordate din fonduri proprii în baza directivei referitoare la garanții din Freistaat Sachsen.
   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă, în primul rând, încălcarea dreptului comunitar prin greșita interpretare a regimului unui ajutor de stat. În acest context, reclamantul afirmă că pârâta, considerând întreprinderile menționate ca fiind întreprinderi în dificultate, a ignorat definiția corespunzătoare din reglementarea aprobată cu privire la ajutoare. Întrucât, în opinia reclamantului, această calificare nu corespunde realității, iar măsurile 2 și 3 reprezintă ajutoare de stat aprobate.
   În plus, reclamantul afirmă că pârâta a făcut o greșită apreciere a situației de fapt prezumând că întreprinderile în cauză erau întreprinderi în dificultate.
   În sfârșit, reclamantul afirmă că decizia contestată este motivată insuficient.


title: Cauza C-344/14: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 17 septembrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesfinanzhof – Germania) – Kyowa Hakko Europe GmbH/Hauptzollamt Hannover (Trimitere preliminară — Nomenclatura tarifară și statistică — Clasificarea mărfurilor — Amestecuri din aminoacizi utilizate în scopul preparării de alimente pentru sugari și pentru copii mici alergici la proteinele din lapte de vacă — Clasificare la pozițiile tarifare 2106 „preparate alimentare” sau 3003 „medicamente”)

text:
               9.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 371/12

         Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 17 septembrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesfinanzhof – Germania) – Kyowa Hakko Europe GmbH/Hauptzollamt Hannover
   (Cauza C-344/14) (1)

   ((Trimitere preliminară - Nomenclatura tarifară și statistică - Clasificarea mărfurilor - Amestecuri din aminoacizi utilizate în scopul preparării de alimente pentru sugari și pentru copii mici alergici la proteinele din lapte de vacă - Clasificare la pozițiile tarifare 2106 „preparate alimentare” sau 3003 „medicamente”))
   (2015/C 371/14)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesfinanzhof

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Kyowa Hakko Europe GmbH

      Pârât: Hauptzollamt Hannover

      Dispozitivul

   Nomenclatura combinată care figurează în anexa I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful vamal comun, în versiunea care rezultă din Regulamentul (CE) nr. 1214/2007 al Comisiei din 20 septembrie 2007, trebuie interpretată în sensul că amestecuri de aminoacizi precum cele în discuție în litigiul principal, care sunt utilizate în scopul preparării de alimente pentru sugari și pentru copii mici alergici la proteinele din laptele de vacă, trebuie să fie clasificate la poziția 2106 din această nomenclatură, ca „preparate alimentare”, întrucât, datorită caracteristicilor și proprietăților lor obiective, aceste produse nu prezintă însușiri terapeutice sau profilactice clar definite al căror efect se axează pe funcții precise ale organismului uman și, prin urmare, nu pot face obiectul unei utilizări în prevenirea sau în tratamentul unei boli sau al unei afecțiuni și nici nu sunt destinate în mod natural unei utilizări medicale, aspect a cărui verificare revine instanței naționale.

      (1)  JO C 339, 29.9.2014.


title: Cauza C-110/06: Ordonanța președintelui Curții din data de 30 noiembrie 2006 — Comisia/Belgia

text:
               14.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 82/28

         Ordonanța președintelui Curții din data de 30 noiembrie 2006 — Comisia/Belgia
   (Cauza C-110/06) (1)

   (2007/C 82/57)

      Limba de procedură: franceza

   Președintele Curții a dispus radierea cauzei de pe rol.

      (1)  JO C 86, 8.4.2006.


title: Cauza T-457/14 P: Recurs introdus la 18 iunie 2014 de Thierry Rouffaud împotriva Hotărârii din 9 aprilie 2014 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-59/13, Rouffaud/SEAE

text:
               11.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 261/44

         Recurs introdus la 18 iunie 2014 de Thierry Rouffaud împotriva Hotărârii din 9 aprilie 2014 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-59/13, Rouffaud/SEAE
   (Cauza T-457/14 P)
   2014/C 261/70
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurent: Thierry Rouffaud (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: M. de Abreu Caldas, D. de Abreu Caldas și J.-N. Louis, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Serviciul European de Acţiune Externă (SEAE)

      Concluziile

   Recurentul solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Hotărârii Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera a treia) din 9 aprilie 2014 în cauza F-59/13 (Thierry Rouffaud/Serviciul European pentru Acțiune Externă);

               —

               obligarea SEAE la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului, recurentul invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe o încălcare a dreptului la apărare, întrucât Tribunalul Funcției Publice (TFP) ar fi atras atenția părților asupra chestiunii admisibilității cererii introductive abia înaintea ultimului act al unei proceduri îndelungate, nedând recurentului posibilitatea de a pregăti o argumentație adecvată.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe o eroare de drept în ceea ce privește aplicarea regulii concordanței, întrucât obiectul și cauza ar fi perfect identice în reclamație și în acțiunea în anulare.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe o denaturare a elementelor de probă și a situației de fapt, întrucât TFP nu ar fi reluat, în cuprinsul hotărârii sale, decât o parte limitată din conținutul înscrisurilor recurentului, înscrisuri care nu ar oferi o imagine care să reflecte situația reală la încheierea procedurii scrise.


title: Cauza T-204/11: Acțiune introdusă la 4 aprilie 2011 — Spania/Comisia

text:
               28.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 160/26

         Acțiune introdusă la 4 aprilie 2011 — Spania/Comisia
   (Cauza T-204/11)
   2011/C 160/41
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamant: Regatul Spaniei (reprezentant: M. Muñoz Pérez)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Regulamentului (UE) nr. 15/2011 al Comisiei din 10 ianuarie 2011 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 2074/2005 în ceea ce privește metodele de analiză recunoscute pentru detectarea biotoxinelor marine la moluștele bivalve vii și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin intermediul Regulamentului atacat, Comisia a decis să impună metoda de cromatografie lichidă — spectrometrie de masă (LC-MS/MS) ca metodă de referință pentru detectarea de biotoxine lipofile marine, înlocuind metoda dozării biologice pe șoarece.
   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe încălcarea articolului 168 TFUE și a principiului proporționalității care trebuie să guverneze adoptarea deciziilor de către instituțiile Uniunii.

                           —

                           În această privință, se afirmă că noua metodă de referință stabilită pentru detectarea de toxine lipofile nu se dovedește mai eficientă pentru protecția sănătății publice decât dozarea biologică pe șoarece.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea principiului proporționalității.

                           —

                           În această privință, se afirmă că, adoptând decizia de a înlocui dozarea biologică pe șoarece cu LC-MS/MS ca metodă de referință pentru detectarea de toxine lipofile, Comisia nu a valorificat toate datele și circumstanțele relevante ale situației pe care pretindea că o reglementează dat fiind că nu a luat în considerare impactul economic pe care îl va avea respectiva modificare asupra sectorului de producție afectat.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea principiului încrederii legitime.

                           —

                           Potrivit reclamantului, producătorii de moluște bivalve vii puteau avea încredere că, până la îndeplinirea condițiilor prevăzute în alineatul (4) al punctului B din capitolul III din anexa III la Regulamentul nr. 2074/2005, în redactarea sa originală, Comisia nu va decide înlocuirea dozării biologice pe șoarece ca metodă de referință pentru detectarea de toxine lipofile.


title: Cauza T-81/10: Acțiune introdusă la 24 februarie 2010 — Tempus Vade/OAPI — Palacios Serrano (AIR FORCE)

text:
               17.4.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 100/64

         Acțiune introdusă la 24 februarie 2010 — Tempus Vade/OAPI — Palacios Serrano (AIR FORCE)
   (Cauza T-81/10)
   2010/C 100/95
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Tempus Vade, S.L. (Madrid, Spania) (reprezentant: A. Gómez López, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Palacios Serrano (Alcobendas, Spania)

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea lipsei de conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 207/2009 privind marca comunitară a Deciziei din 7 ianuarie 2010 pronunțată de Camera a patra de recursuri a OAPI în cauza R 944/2006-1, prin care s-a anulat decizia diviziei de opoziții a OAPI din 28 mai 2008 pronunțată în procedura de opoziție nr. B 1009607 și, în consecință, s-a dispus înregistrarea mărcii comunitare „AIR FORCE” în clasa 14.

               —

               declararea că înregistrarea mărcii comunitare nr. 5 016 704 AIR FORCE în clasa 14 trebuie să fie respinsă ca urmare a interdicției prevăzute la articolul 8 alineatul (1) litera (b) și la articolul 8 alineatul (5) din RMC.

               —

               obligarea OAPI și, dacă este cazul, a celeilalte părți în cauza care s-a aflat pe rolul camerei de recursuri la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: Juan Palacios Serrano

      Marca comunitară vizată: marca verbală „AIR FORCE” (cererea de înregistrare nr. 5 016 704), pentru produse din clasa 14.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: societatea reclamantă.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca comunitară verbală „TIME FORCE” (cererea de înregistrare nr. 395 657), pentru produse din clasele 14, 18 și 25, și alte patru mărci figurative comunitare care conțin elementul verbal „TIME FORCE”: cererea de înregistrare nr. 398 776, pentru produse din clasele 14,18 și 25, cererea de înregistrare nr. 3 112 133, pentru produse din clasele 3, 8, 9, 14, 18, 25, 34, 35 y 37, și cererile de înregistrare nr. 1 998 375 și 2 533 667, pentru produse din clasa 14.

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția în întregime.

      Decizia camerei de recurs: anulează decizia atacată și respinge opoziția.

      Motivele invocate: Aplicarea incorectă a articolului 8 alineatul (1) litera (b) și alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 privind marca comunitară.


title: Cauza T-486/12: Acțiune introdusă la 3 noiembrie 2012 — Golam/OAPI — Pentafarma (METABOL)

text:
               12.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 9/42

         Acțiune introdusă la 3 noiembrie 2012 — Golam/OAPI — Pentafarma (METABOL)
   (Cauza T-486/12)
   2013/C 9/75
   Limba în care a fost formulată acțiunea: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Sofia Golam (Atena, Grecia) (reprezentant: N. Trovas, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Pentafarma-Sociedade Tecnico-Medicinal, SA

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               admiterea prezentei acțiuni în vederea anulării deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 19 iulie 2012 în cauza R 1901/2011-1;

               —

               respingerea opoziției formulate de cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs și admiterea cererii formulate de reclamantă în totalitate; și

               —

               obligarea celeilalte părți în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs la plata cheltuielilor de judecată din prezenta procedură.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta.

      Marca comunitară vizată: marca verbală „METABOL” pentru produse și servicii din clasele 5, 16 și 30 –marca comunitară nr. 8885287.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca sau semnul invocat: marca verbală portugheză „METABOL-MG” înregistrată sub nr. 241841, pentru produse din clasa 5.

      Decizia diviziei de opoziție: admite în parte opoziția.

      Decizia camerei de recurs: anulează în parte decizia diviziei de opoziție.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) literele (a) și (b) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului.


title: Cauza T-451/16: Acțiune introdusă la 10 august 2016 – sheepworld/EUIPO (Bester Papa)

text:
               3.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 364/26

      Acțiune introdusă la 10 august 2016 – sheepworld/EUIPO (Bester Papa)
      (Cauza T-451/16)
      (2016/C 364/28)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: sheepworld AG (Ursensollen, Germania) (reprezentant: S. von Rüden, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „Bester Papa” – cererea de înregistrare nr. 14 169 213

         Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 26 mai 2016 în cauza R 94/2016-4

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauzele T-135/06-T-138/06: Hotărârea Tribunalului din 29 septembrie 2010 — Al-Faqih și alții/Consiliul ( Politica externă și de securitate comună — Combaterea terorismului — Măsuri restrictive împotriva unor persoane și entități care au legătură cu Osama ben Laden, cu rețeaua Al Qaida și cu talibanii — Înghețarea fondurilor — Drepturi fundamentale — Dreptul la respectarea proprietății, dreptul de a fi ascultat și dreptul la un control jurisdicțional efectiv )

text:
               4.12.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/28

         Hotărârea Tribunalului din 29 septembrie 2010 — Al-Faqih și alții/Consiliul
   (Cauzele T-135/06-T-138/06) (1)

   (Politica externă și de securitate comună - Combaterea terorismului - Măsuri restrictive împotriva unor persoane și entități care au legătură cu Osama ben Laden, cu rețeaua Al Qaida și cu talibanii - Înghețarea fondurilor - Drepturi fundamentale - Dreptul la respectarea proprietății, dreptul de a fi ascultat și dreptul la un control jurisdicțional efectiv)
   2010/C 328/46
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamanți: Al-Bashir Mohammed Al-Faqih (Birmingham, Regatul Unit), Sanabel Relief Agency Ltd (Birmingham), Ghunia Abdrabbah (Birmingham) și Taher Nasuf (Manchester, Regatul Unit) (reprezentanți: inițial N. Garcia-Lora, solicitor, și S. Cox, barrister, ulterior N. Garcia-Lora și E. Grieves, barrister)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Bishop și E. Finnegan, agenți)

      Interveniente în susținerea pârâtului: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial P. J. Kuijper, ulterior C. O’Reilly și J. Aquilina, ulterior E. Paasivirta și P. Aalto, și în final E. Paasivirta și M. Konstantinidis, agenți) și Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentanți: C. Gibbs, Z. Bryanston-Cross și S. Ossowski, agenți, asistați de A. Dashwood, barrister)

      Obiectul

   Cerere de anulare a articolului 2 din Regulamentul (CE) nr. 881/2002 al Consiliului din 27 mai 2002 de instituire a unor măsuri restrictive specifice împotriva anumitor persoane și entități care au legătură cu Osama ben Laden, cu rețeaua Al Qaida și cu talibanii și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 467/2001 al Consiliului privind interzicerea exportului anumitor mărfuri și anumitor servicii în Afganistan, care consolidează interdicția zborurilor și extinde înghețarea fondurilor și a altor resurse financiare decise împotriva talibanilor din Afganistan (JO L 139, p. 9, Ediție specială, 18/vol. 1, p. 189), astfel cum a fost modificat pentru a 63-a dată prin Regulamentul (CE) nr. 246/2006 al Comisiei din 10 februarie 2006 (JO L 40, p. 13, Ediție specială, 18/vol. 4, p. 182), prin care numele reclamanților au fost introduse în anexa I la Regulamentul nr. 881/2002.

      Dispozitivul

               1.

               Conexează cauzele T-135/06-T-138/06 în vederea pronunțării hotărârii.

               2.

               Anulează articolul 2 din Regulamentul (CE) nr. 881/2002 al Consiliului din 27 mai 2002 de instituire a unor măsuri restrictive specifice împotriva anumitor persoane și entități care au legătură cu Osama ben Laden, cu rețeaua Al Qaida și cu talibanii și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 467/2001 al Consiliului privind interzicerea exportului anumitor mărfuri și anumitor servicii în Afganistan, care consolidează interdicția zborurilor și extinde înghețarea fondurilor și a altor resurse financiare decise împotriva talibanilor din Afganistan, astfel cum a fost modificat pentru a 63-a dată prin Regulamentul (CE) nr. 246/2006 al Comisiei din 10 februarie 2006, în măsura în care îi privește pe reclamanți, domnii Al-Bashir Mohammed Al-Faqih, Taher Nasuf și Ghunia Abdrabbah și societatea Sanabel Relief Agency Ltd.

               3.

               Obligă Consiliul Uniunii Europene să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de reclamanți, precum și sumele plătite de Tribunal cu titlu de asistență judiciară.

               4.

               Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord și Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 165, 15.7.2006.


title: Cauza T-280/09: Hotărârea Tribunalului din 30 mai 2013 — Morte Navarro/Parlamentul European ( „Petiție adresată Parlamentului European — Decizie de clasare a petiției — Acțiune în anulare — Act care lezează — Admisibilitate — Obligație de motivare — Petiție care nu intră în domeniile de activitate ale Uniunii” )

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 225/61

         Hotărârea Tribunalului din 30 mai 2013 — Morte Navarro/Parlamentul European
   (Cauza T-280/09) (1)

   (Petiție adresată Parlamentului European - Decizie de clasare a petiției - Acțiune în anulare - Act care lezează - Admisibilitate - Obligație de motivare - Petiție care nu intră în domeniile de activitate ale Uniunii)
   2013/C 225/137
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamant: José Carlos Morte Navarro (Saragosse, Spania) (reprezentant: J. González Buitrón, avocat)

      Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: N. Lorenz, N. Görlitz și P. López-Carceller, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei Comisiei pentru petiții a Parlamentului European din 5 mai 2009 de clasare a petiției adresate de reclamant la 17 decembrie 2008 (petiția nr. 1818/2008)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               José Carlos Morte Navarro suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Parlamentul European.

      (1)  JO C 328, 4.12.2010.


title: Cauza F-16/07: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 30 aprilie 2008 — Dragoman/Comisia Comunităților Europene (Funcție publică — Concurs — Comisie de evaluare — Principiul imparțialității comisiei de evaluare — Articolul 11a din Statutul funcționarilor — Egalitate de tratament între candidații interni și externi — Eliminarea unui candidat — Obligație de motivare — Conținut — Respectarea secretului lucrărilor comisiei de evaluare)

text:
               21.6.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 158/23

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 30 aprilie 2008 — Dragoman/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza F-16/07)
   (Funcție publică - Concurs - Comisie de evaluare - Principiul imparțialității comisiei de evaluare - Articolul 11a din Statutul funcționarilor - Egalitate de tratament între candidații interni și externi - Eliminarea unui candidat - Obligație de motivare - Conținut - Respectarea secretului lucrărilor comisiei de evaluare)
   (2008/C 158/40)
   Limba de procedură: româna
   Părțile

      Reclamantă: Adriana Dragoman (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: G.-F. Dinulescu, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: K. Herrmann, F. Telea și M. Velardo, agenți)
   Obiectul
   Anularea deciziilor comisiei de evaluare a concursului EPSO/AD/34/05 (referitor la constituirea unei rezerve pentru recrutări ulterioare de interpreți de conferință de limbă română) de a-i acorda reclamantei, la prima probă de interpretare, o notă care nu i-a permis acesteia să participe la probele ulterioare ale respectivului concurs — Excepția de nelegalitate a articolului 6 din anexa III la Statutul funcționarilor.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.


title: Cauza F-10/11: Acțiune introdusă la 7 februarie 2011 — Bojinova și Ghiba/Comisia

text:
               26.3.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/14

         Acțiune introdusă la 7 februarie 2011 — Bojinova și Ghiba/Comisia
   (Cauza F-10/11)
   2011/C 95/23
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamante: Silvia Bojinova (Bruxelles, Belgia) și Dorina Maria Ghiba (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: C. Mourato, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziilor comisiilor de evaluare din cadrul concursurilor COM/INT/EU2/10/AD5 și COM/INT/EU2/AST3 de respingere a candidaturilor reclamantelor pentru motivele că acestea nu îndeplineau condițiile de eligibilitate stabilite în anunțurile de concurs.

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei din 11 mai 2010 a comisiei de evaluare privind respingerea candidaturii doamnei Silvia Bojinova în cadrul concursului COM/INT/EU2/10/AD5, precum și a deciziei confirmative a AIPN din 26 octombrie 2010 de respingere a reclamației corespunzătoare formulate la 6 august 2010;

               —

               anularea deciziei din 10 mai 2010 a comisiei de evaluare privind respingerea candidaturii doamnei Dorina Maria Ghiba la concursul intern COM/INT/EU2/AST3, precum și a deciziei AIPN din 26 octombrie 2010 de respingere a reclamației corespunzătoare formulate la 4 august 2010;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-198/17: Acțiune introdusă la 29 martie 2017 – EKETA/Comisia

text:
               15.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 151/47

         Acțiune introdusă la 29 martie 2017 – EKETA/Comisia
   (Cauza T-198/17)
   (2017/C 151/60)
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Ethniko Kentro Erevnas kai Technologikis Anaptyxis (EKETA) (Tesalonic, Grecia) (reprezentanți: V.Christianos și S. Paliou, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               constatarea faptului că cererea Comisiei Europene către EKETA de a restitui suma de 38 241,00 EUR corespunzătoare plății primite de aceasta pentru proiectulACTIBIO, cerere formulată în nota de debit 3241615335/29.11.2016, este nefondată în ceea ce privește suma de 9 353,56 EUR;

               —

               constatarea faptului că suma de 9 353,56 EUR constituie costuri eligibile și că EKETA nu este obligată să restituie respectiva sumă Comisiei Europene și

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă.

      Motivele și principalele argumente

               1.

               Prin intermediul prezentei acțiuni, Ethniko Kentro Erevnas kai Technologikis Anaptyxis (denumită în continuare „EKETA”) contestă creanțele pe care Comisia le-a menționat în nota de debit 3241615335/29.11.2016 în ceea ce privește participarea la proiectul ACTIBIO. Prin nota de debit menționată, Comisia a solicitat ca EKETA să restituie o parte din plata primită pentru proiectul ACTIBIO, într-un cuantum de 38 241,00 EUR. Cererea a urmat unui control la fața locului efectuat de Comisia Europeană la instalațiile reclamantei.

               2.

               În acest context, reclamanta solicită ca Tribunalul, în temeiul articolului 272 TFUE, să constate că, din cuantumul menționat în nota de debit, suma de 9 353,56 EUR constituie costuri eligibile și că EKETA nu este obligată să restituie această sumă Comisiei.

               3.

               EKETA susține că cuantumul menționat de 9 353,56 EUR este constituit din costuri eligibile de personal și costuri indirecte, pe care Comisia le-a respins în mod nelegal ca fiind costuri neeligibile. Caracterul eligibil al costurilor reclamantei este confirmat informațiile pe care le-a comunicat Comisiei Europene cu ocazia controlului la fața locului, în corespondența ulterioară, precum și în fața Tribunalului.


title: Cauza C-424/11: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 7 martie 2013 [cerere de decizie preliminară formulată de First-tier Tribunal (Tax Chamber) — Regatul Unit] — Wheels Common Investment Fund Trustees Ltd și alții/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs (Taxa pe valoarea adăugată — Directiva 77/388/CE — Scutirea administrării de fonduri comune de plasament — Domeniu de aplicare — Sisteme de pensii ocupaționale)

text:
               27.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 123/5

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 7 martie 2013 [cerere de decizie preliminară formulată de First-tier Tribunal (Tax Chamber) — Regatul Unit] — Wheels Common Investment Fund Trustees Ltd și alții/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs
   (Cauza C-424/11) (1)

   (Taxa pe valoarea adăugată - Directiva 77/388/CE - Scutirea administrării de fonduri comune de plasament - Domeniu de aplicare - Sisteme de pensii ocupaționale)
   2013/C 123/06
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   First-tier Tribunal (Tax Chamber)

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: Wheels Common Investment Fund Trustees Ltd, National Association of Pension Funds Ltd, Ford Pension Fund Trustees Ltd, Ford Salaried Pension Fund Trustees Ltd, Ford Pension Scheme for Senior Staff Trustee Ltd

      Pârâți: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — First-tier Tribunal (Tax Chamber) — Interpretarea articolului 13 secțiunea B litera (d) punctul 6 din Directiva 77/388/CEE: A șasea directivă a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1) — Interpretarea articolului 135 alineatul (1) litera (g) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7) — Scutiri — Domeniul de aplicare al scutirii privind administrarea de fonduri comune de plasament — Includerea sistemelor de pensii ocupaționale

      Dispozitivul

   Articolul 13 secțiunea B litera (d) punctul 6 din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare și articolul 135 alineatul (1) litera (g) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie interpretate în sensul că un fond de investiții care grupează activele unui sistem de pensii pentru limită de vârstă nu se încadrează în noțiunea „fonduri comune de plasament”, în sensul acestor dispoziții, a căror administrare poate fi scutită de taxa pe valoarea adăugată în lumina obiectivului acestor directive și a principiului neutralității fiscale, întrucât persoanele afiliate nu suportă riscul administrării fondului respectiv, iar contribuțiile pe care le plătește angajatorul la sistemul de pensii pentru limită de vârstă constituie un mijloc de a-și îndeplini obligațiile legale față de angajații săi.

      (1)  JO C 311, 22.10.2011.


title: Cauza C-516/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugalia) la 17 noiembrie 2014 – Barlis 06 – Investimentos Imobiliários e Turísticos SA/Autoridade Tributária e Aduaneira

text:
               2.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 34/11

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugalia) la 17 noiembrie 2014 – Barlis 06 – Investimentos Imobiliários e Turísticos SA/Autoridade Tributária e Aduaneira
   (Cauza C-516/14)
   (2015/C 034/11)
   Limba de procedură: portugheza

      Instanța de trimitere

   Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD)

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Barlis 06 – Investimentos Imobiliários e Turísticos, SA

      Pârâtă: Autoridade Tributária e Aduaneira

      Întrebările preliminare

   Interpretarea corectă a articolului 226 punctul (6) din Directiva privind TVA-ul (1) permite Autoridade Tributária e Aduaneira să aprecieze ca insuficientă descrierea inclusă într-o factură care conține mențiunea „servicii juridice prestate de la o anumită dată până în prezent” sau pur și simplu „servicii juridice prestate până în prezent”, având în vedere că, în temeiul principiului colaborării, aceasta poate obține informațiile suplimentare pe care le consideră necesare pentru a confirma existența și caracteristicile detaliate ale operațiunilor?

      (1)  Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347, p. 1, Ediţie specială, 09/vol. 3, p. 7).


title: Cauza T-395/14: Hotărârea Tribunalului din 16 iunie 2015 – Best-Lock (Europe)/OAPI – Lego Juris (Forma unei figurine de jucărie) [„Marcă comunitară — Procedură de declarare a nulității — Marcă comunitară tridimensională — Forma unei figurine de jucărie — Motive absolute de refuz — Semn constituit exclusiv din forma impusă de însăși natura produsului — Semn constituit exclusiv din forma produsului necesară pentru obținerea unui rezultat tehnic — Articolul 7 alineatul (1) litera (e) punctele (i) și (ii) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Rea-credință — Articolul 52 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               10.8.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 262/25

         Hotărârea Tribunalului din 16 iunie 2015 – Best-Lock (Europe)/OAPI – Lego Juris (Forma unei figurine de jucărie)
   (Cauza T-395/14) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de declarare a nulității - Marcă comunitară tridimensională - Forma unei figurine de jucărie - Motive absolute de refuz - Semn constituit exclusiv din forma impusă de însăși natura produsului - Semn constituit exclusiv din forma produsului necesară pentru obținerea unui rezultat tehnic - Articolul 7 alineatul (1) litera (e) punctele (i) și (ii) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Rea-credință - Articolul 52 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2015/C 262/33)
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamant: Best-Lock (Europe) Ltd (Colne, Regatul Unit) (reprezentant: J. Becker, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne (mărci, desene şi modele industriale) (reprezentanţi: D. Hanf și A. Folliard-Monguiral, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Lego Juris A/S (Billund, Damerca) (reprezentant: V. von Bomhard, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 26 martie 2014 (cauza R 1695/2013-4) privind o procedură de declarare a nulității între Best-Lock (Europe) Ltd și Lego Juris A/S.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Best-Lock (Europe) Ltd la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 315, 15.9.2014.