title: Cauzele conexate C-177/09-C-179/09: Ordonanța Curții (Camera a patra) din 17 noiembrie 2011 (cereri de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Conseil d'État — Belgia) — Le Poumon vert de la Hulpe ASBL, Jacques Solvay de la Hulpe, Marie-Noëlle Solvay, Alix Walsh (C-177/09 și C-179/09), Jean-Marie Solvay de la Hulpe (C-177/09), Action et défense de l’environnement de la Vallée de la Senne et de ses affluents ASBL (ADESA), Réserves naturelles RNOB ASBL, Stéphane Banneux, Zénon Darquenne (C-178/09), Les amis de la Forêt de Soignes ASBL (C-179/09)/Région wallonne (Evaluarea efectelor unor proiecte asupra mediului — Directiva 85/337/CEE — Domeniu de aplicare — Noțiunea „act legislativ special de drept intern” — Convenția de la Aarhus — Accesul la justiție în probleme de mediu — Domeniul de aplicare al dreptului la o cale de atac împotriva unui act legislativ)

text:
               10.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 73/7

         Ordonanța Curții (Camera a patra) din 17 noiembrie 2011 (cereri de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Conseil d'État — Belgia) — Le Poumon vert de la Hulpe ASBL, Jacques Solvay de la Hulpe, Marie-Noëlle Solvay, Alix Walsh (C-177/09 și C-179/09), Jean-Marie Solvay de la Hulpe (C-177/09), Action et défense de l’environnement de la Vallée de la Senne et de ses affluents ASBL (ADESA), Réserves naturelles RNOB ASBL, Stéphane Banneux, Zénon Darquenne (C-178/09), Les amis de la Forêt de Soignes ASBL (C-179/09)/Région wallonne
   (Cauzele conexate C-177/09-C-179/09) (1)

   (Evaluarea efectelor unor proiecte asupra mediului - Directiva 85/337/CEE - Domeniu de aplicare - Noțiunea „act legislativ special de drept intern” - Convenția de la Aarhus - Accesul la justiție în probleme de mediu - Domeniul de aplicare al dreptului la o cale de atac împotriva unui act legislativ)
   2012/C 73/11
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Conseil d'État

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Le Poumon vert de la Hulpe ASBL, Jacques Solvay de la Hulpe, Marie-Noëlle Solvay, Alix Walsh (C-177/09 și C-179/09), Jean-Marie Solvay de la Hulpe (C-177/09), Action et défense de l’environnement de la Vallée de la Senne et de ses affluents ASBL (ADESA), Réserves naturelles RNOB ASBL, Stéphane Banneux, Zénon Darquenne (C-178/09), Les amis de la Forêt de Soignes ASBL (C-179/09)

      Pârâtă: Région wallonne

      Cu participarea: Codic Belgique SA, Federal Express European Services Inc. (FEDEX) (C-177/09 și C-179/09), Intercommunale du Brabant wallon (IBW) (C-178/09)

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Conseil d'État — Interpretarea articolelor 1, 5, 6, 7, 8 și 10a din Directiva 85/337/CEE a Consiliului din 27 iunie 1985 privind evaluarea efectelor anumitor proiecte publice și private asupra mediului (JO L 175, p. 40, Ediție specială, 15/vol. 1, p. 174), astfel cum a fost modificată prin Directiva 97/11/CE a Consiliului din 3 martie 1997 (JO L 73, p. 5, Ediție specială, 15/vol. 3, p. 254) și Directiva 2003/35/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 mai 2003 de instituire a participării publicului la elaborarea anumitor planuri și programe privind mediul și de modificare a directivelor 85/337/CEE și 96/61/CE (JO L 156, p. 17, Ediție specială, 15/vol. 10, p. 8) — Interpretarea articolelor 6 și 9 din Convenția Aarhus privind accesul la informație, participarea publicului la luarea deciziei și accesul la justiție în probleme de mediu, încheiată la 25 iunie 1998 și aprobată, în numele Comunității Europene, prin Decizia 2005/370/CE a Consiliului din 17 februarie 2005 (JO L 124, p. 1, Ediție specială 15/vol. 14, p. 201) — Recunoașterea, în calitate de acte legislative speciale de drept intern, a anumitor autorizații „ratificate” prin decret pentru care există motive imperative de interes general — Lipsa unui drept la o cale de atac completă împotriva unei decizii de autorizare a unor proiecte care ar putea avea efecte importante asupra mediului — Caracterul facultativ sau obligatoriu al existenței unui astfel de drept — Autorizație de mediu acordată în vederea operării unui centru administrativ și de formare situat în La Hulpe

      Dispozitivul

               1.

               Articolul 1 alineatul (5) din Directiva 85/337/CEE a Consiliului din 27 iunie 1985 privind evaluarea efectelor anumitor proiecte publice și private asupra mediului, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2003/35/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 mai 2003, trebuie interpretat în sensul că nu sunt excluse din domeniul de aplicare al directivei menționate decât proiectele adoptate în detaliu printr-un act legislativ special, astfel încât obiectivele aceleiași directive să fie realizate prin procedura legislativă. Revine instanței naționale sarcina să verifice că aceste două condiții au fost îndeplinite, ținând seama atât de conținutul actului legislativ, cât și de ansamblul procedurii legislative care a condus la adoptarea sa și în special de actele pregătitoare și de dezbaterile parlamentare. În această privință, un act legislativ care numai ar „ratifica” pur și simplu un act administrativ preexistent, limitându-se să constate existența unor motive imperative de interes general, fără inițierea prealabilă a unei proceduri legislative pe fond care să permită îndeplinirea condițiilor menționate, nu poate fi considerat un act legislativ special în sensul acestei dispoziții și nu este suficient pentru a exclude un proiect din domeniul de aplicare al Directivei 85/337, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2003/35.

               2.

               Articolul 9 alineatul (2) din Convenția privind accesul la informații, participarea publicului la luarea deciziilor și accesul la justiție în probleme de mediu, încheiată la 25 iunie 1998 și aprobată în numele Comunității Europene prin Decizia 2005/370/CE a Consiliului din 17 februarie 2005, și articolul 10a din Directiva 85/337, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2003/35, trebuie interpretate în sensul că:

                           —

                           atunci când un proiect care intră în domeniul de aplicare al acestor dispoziții este adoptat printr-un act legislativ, problema dacă acest act legislativ îndeplinește condițiile prevăzute la articolul 1 alineatul (5) din directiva menționată trebuie să poată fi supusă, potrivit normelor naționale de procedură, unei instanțe sau unui organism independent și imparțial stabilit prin lege;

                           —

                           în ipoteza în care nicio cale de atac cu o natură și cu un domeniu de aplicare care au fost amintite mai sus nu ar fi posibilă împotriva unui asemenea act, revine oricărei instanțe naționale sesizate în cadrul competenței sale sarcina de a exercita controlul descris la liniuța precedentă și să deducă eventual consecințele acestuia, lăsând fără aplicare acest act legislativ.

      (1)  JO C 180, 1.8.2009.


title: Cauza C-104/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Augstākās tiesas Senāts (Letonia) la 4 martie 2013 — AS „Olainfarm” /Latvijas Republikas Veselības ministrija, Zāļu valsts aģentūra

text:
               27.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 123/13

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Augstākās tiesas Senāts (Letonia) la 4 martie 2013 — AS „Olainfarm”/Latvijas Republikas Veselības ministrija, Zāļu valsts aģentūra
   (Cauza C-104/13)
   2013/C 123/20
   Limba de procedură: letona

      Instanța de trimitere

   Augstākās tiesas Senāts

      Părțile din procedura principală

      Recurentă: AS „Olainfarm”

      Intimate: Latvijas Republikas Veselības ministrija, Zāļu valsts aģentūra

      Intervenientă: AS „Grindeks”

      Întrebările preliminare

               1.

               Trebuie interpretat articolul 10 sau altă prevedere a Directivei 2001/83/CE a Parlamentului European și a Consiliului de instituire a unui cod comunitar cu privire la medicamentele de uz uman (1) în sensul că producătorul unui medicament de referință are un drept subiectiv de a ataca în justiție decizia unei autorități competente prin care s-a dispus înregistrarea unui medicament generic al altui producător, utilizându-se ca medicament de referință medicamentul înregistrat de producătorul medicamentului de referință? Altfel spus, directiva menționată conferă producătorului medicamentului de referință dreptul la protecție jurisdicțională, în scopul de a se verifica dacă producătorul medicamentului generic s-a referit în mod legal și întemeiat la medicamentul înregistrat de producătorul medicamentului de referință, conform prevederilor articolului 10 din directivă?

               2.

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, prevederile articolelor 10 și 10a din directivă trebuie interpretate în sensul că un medicament înregistrat ca medicament în uz medical bine stabilit, conform articolului 10a din directiva menționată, poate fi utilizat ca medicament de referință, în sensul articolului 10 alineatul (2) litera (a)?

      (1)  JO L 311, p. 67, Ediție specială, 13/vol. 33, p. 3.


title: Cauza C-456/13 P: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 28 aprilie 2015 – T & L Sugars Ltd, Sidul Açúcares, Unipessoal Lda/Comisia Europeană, Republica Franceză, Consiliul Uniunii Europene (Recurs — Acțiune în anulare — Articolul 263 al patrulea paragraf TFUE — Dreptul la acțiune — Calitate procesuală activă — Persoane fizice sau juridice — Act normativ care nu presupune măsuri de executare — Act care le privește individual pe recurente — Dreptul la protecție jurisdicțională efectivă — Măsuri excepționale privind plasarea pe piața Uniunii a zahărului și a izoglucozei peste cotă — Anul de comercializare 2010/2011)

text:
               29.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/6

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 28 aprilie 2015 – T & L Sugars Ltd, Sidul Açúcares, Unipessoal Lda/Comisia Europeană, Republica Franceză, Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-456/13 P) (1)

   ((Recurs - Acțiune în anulare - Articolul 263 al patrulea paragraf TFUE - Dreptul la acțiune - Calitate procesuală activă - Persoane fizice sau juridice - Act normativ care nu presupune măsuri de executare - Act care le privește individual pe recurente - Dreptul la protecție jurisdicțională efectivă - Măsuri excepționale privind plasarea pe piața Uniunii a zahărului și a izoglucozei peste cotă - Anul de comercializare 2010/2011))
   (2015/C 213/09)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurente: T & L Sugars Ltd, Sidul Açúcares, Unipessoal Lda (reprezentanți: D. Waelbroeck, avocat, D. Slater, solicitor)

      Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: P. Ondrůšek și P. Rossi, agenți), Republica Franceză (reprezentanți: G. de Bergues, D. Colas și C. Candat, agenți), Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: É. Sitbon și A. Westerhof Löfflerová, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă T & L Sugars Ltd și Sidul Açúcares Unipessoal Lda la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 325, 9.11.2013.


title: Cauza C-8/16: Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 7 aprilie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale di Frosinone – Italia) – Procedură penală împotriva Paola Tonachella (Trimitere preliminară — Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții — Întrebări preliminare identice — Articolele 49 TFUE și 56 TFUE — Libertatea de stabilire — Libera prestare a serviciilor — Jocuri de noroc — Hotărâre a Curții care a declarat incompatibilă cu dreptul Uniunii reglementarea națională privind concesiunile pentru activitatea de colectare de pariuri — Reorganizarea sistemului printr-o nouă procedură de cerere de oferă — Cesiune cu titlu gratuit a folosinței bunurilor materiale și imateriale deținute în proprietate și care constituie rețeaua de gestionare și de colectare a jocului — Restricție — Motive imperative de interes general — Proporționalitate)

text:
               25.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 270/13

         Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 7 aprilie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale di Frosinone – Italia) – Procedură penală împotriva Paola Tonachella
   (Cauza C-8/16) (1)

   ((Trimitere preliminară - Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții - Întrebări preliminare identice - Articolele 49 TFUE și 56 TFUE - Libertatea de stabilire - Libera prestare a serviciilor - Jocuri de noroc - Hotărâre a Curții care a declarat incompatibilă cu dreptul Uniunii reglementarea națională privind concesiunile pentru activitatea de colectare de pariuri - Reorganizarea sistemului printr-o nouă procedură de cerere de oferă - Cesiune cu titlu gratuit a folosinței bunurilor materiale și imateriale deținute în proprietate și care constituie rețeaua de gestionare și de colectare a jocului - Restricție - Motive imperative de interes general - Proporționalitate))
   (2016/C 270/16)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale di Frosinone

      Partea din procedura principală

   Paola Tonachella

      Dispozitivul

   Articolele 49 TFUE și 56 TFUE trebuie interpretate în sensul că se opun unei dispoziții naționale restrictive precum cea în discuție în litigiul principal, care impune concesionarului de jocuri de noroc obligația de a ceda cu titlu gratuit, la încetarea activității în urma expirării perioadei de concesiune, folosința bunurilor materiale și imateriale deținute în proprietate și care constituie rețeaua de gestionare și de colectare a jocului, în măsura în care această restricție depășește ceea ce este necesar pentru realizarea obiectivului urmărit efectiv de această dispoziție, aspect care trebuie verificat de instanța de trimitere.

      (1)  JO C 90, 7.3.2016.


title: Cauza C-477/10 P: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 28 iunie 2012 — Comisia Europeană/Agrofert Holding a.s., Polski Koncern Naftowy Orlen SA, Regatul Danemarcei, Republica Finlanda, Regatul Suediei [Recurs — Acces la documentele instituțiilor — Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 — Documente referitoare la o procedură de control al unei operațiuni de concentrare între întreprinderi — Regulamentul (CE) nr. 139/2004 — Refuzul accesului — Excepții referitoare la protecția obiectivelor activităților de anchetă, a intereselor comerciale, a consultanței juridice și a procesului decizional al instituțiilor]

text:
               25.8.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 258/4

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 28 iunie 2012 — Comisia Europeană/Agrofert Holding a.s., Polski Koncern Naftowy Orlen SA, Regatul Danemarcei, Republica Finlanda, Regatul Suediei
   (Cauza C-477/10 P) (1)

   (Recurs - Acces la documentele instituțiilor - Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 - Documente referitoare la o procedură de control al unei operațiuni de concentrare între întreprinderi - Regulamentul (CE) nr. 139/2004 - Refuzul accesului - Excepții referitoare la protecția obiectivelor activităților de anchetă, a intereselor comerciale, a consultanței juridice și a procesului decizional al instituțiilor)
   2012/C 258/05
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: B. Smulders, P. Costa de Oliveira și V. Bottka, agenți)

      Celelalte părți în proces: Agrofert Holding a.s. (reprezentanți: R. Pokorný și D. Šalek, avocați), Polski Koncern Naftowy Orlen SA (reprezentanți: S. Sołtysiński, K. Michałowska și A. Krasowska-Skowrońska, avocați), Regatul Danemarcei (reprezentant: S. Juul Jørgensen, agent), Republica Finlanda, Regatul Suediei (reprezentanți: K. Petkovska și S. Johannesson, agenți)

      Obiectul

   Recurs declarat împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) din 7 iulie 2010 — Agrofert Holding a.s./Comisia (T-111/07), prin care Tribunalul a anulat Decizia Comisiei D(2007) 1360 din 13 februarie 2007 prin care se refuză accesul reclamantei la anumite documente nepublicate referitoare la o procedură privind o operațiune de concentrare de întreprinderi (cazul COMP/M.3543 — PKN Orlen/Unipetrol)

      Dispozitivul

               1.

               Anulează punctul 2 din dispozitivul Hotărârii Tribunalului Uniunii Europene din 7 iulie 2010, Agrofert Holding/Comisia (T-111/07), în măsura în care acesta anulează Decizia D(2007) 1360 a Comisiei Europene din 13 februarie 2007 prin care se refuză accesul la documentele cazului COMP/M.3543 privind operațiunea de concentrare dintre Polski Koncern Naftowy Orlen SA și Unipetrol care au făcut obiectul corespondenței dintre Comisie și părțile care au efectuat notificarea și dintre Comisie și terți.

               2.

               Anulează punctul 3 din dispozitivul acestei hotărâri.

               3.

               Respinge în rest recursul.

               4.

               Respinge acțiunea introdusă de Agrofert Holding a.s. în fața Tribunalului Uniunii Europene, care vizează anularea Deciziei D(2007) 1360 a Comisiei Europene din 13 februarie 2007, prin care se refuză accesul la documentele cazului COMP/M.3543 privind operațiunea de concentrare dintre Polski Koncern Naftowy Orlen SA și Unipetrol care au făcut obiectul corespondenței dintre Comisie și părțile care au efectuat notificarea și dintre Comisie și terți.

               5.

               Comisia Europeană și Agrofert Holding a.s. suportă propriile cheltuieli de judecată, efectuate atât în primă instanță, cât și cu ocazia prezentului recurs.

               6.

               Polski Koncern Naftowy Orlen SA și Regatul Suediei suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 328, 4.12.2010.


title: Cauza C-188/07: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 24 iunie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Cour de Cassation — Franța) — Commune de Mesquer/Total France SA, Total International Ltd (Directiva 75/442/CEE — Gestionarea deșeurilor — Noțiunea de deșeuri — Principiul poluatorul plătește — Deținător — Deținători precedenți — Producătorul produsului din care provin deșeurile — Hidrocarburi și păcură grea — Naufragiu — Convenția internațională privind răspunderea civilă pentru pagubele produse prin poluare cu hidrocarburi — Fondul internațional pentru compensarea prejudiciilor cauzate de poluarea cu hidrocarburi)

text:
               15.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/10

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 24 iunie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Cour de Cassation — Franța) — Commune de Mesquer/Total France SA, Total International Ltd
   (Cauza C-188/07) (1)

   (Directiva 75/442/CEE - Gestionarea deșeurilor - Noțiunea de deșeuri - Principiul „poluatorul plătește’ - Deținător - Deținători precedenți - Producătorul produsului din care provin deșeurile - Hidrocarburi și păcură grea - Naufragiu - Convenția internațională privind răspunderea civilă pentru pagubele produse prin poluare cu hidrocarburi - Fondul internațional pentru compensarea prejudiciilor cauzate de poluarea cu hidrocarburi)
   (2008/C 209/14)
   Limba de procedură: franceza
   Instanța de trimitere
   Cour de Cassation
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Commune de Mesquer

      Pârâte: Total France SA, Total International Ltd
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Cour de cassation — Interpretarea articolului 1 din Directiva 75/442/CEE a Consiliului din 15 iulie 1975 privind deșeurile (JO L 194, p. 39), astfel cum a fost modificată prin Directiva 91/156/CEE din 18 martie 1991 (JO L 78, p. 32), a rubricii Q4 din anexa I, precum și a articolului 1 literele (b) și (c) și a articolului 15 din Directiva 2006/12/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 aprilie 2006 privind deșeurile (JO L 114, p. 9, Ediție specială, 15/vol. 16, p. 45) — Noțiunea de deșeu — Includerea hidrocarburilor și a păcurii grele, ca atare sau în amestec cu apă și nisip? — Răspunderea producătorului și/sau deținătorului deșeului în cazul transportului efectuat de un terț
   Dispozitivul

               1)

               O substanță precum cea din acțiunea principală, mai exact păcură grea comercializată drept combustibil, nu constituie un deșeu în sensul Directivei 75/442/CEE a Consiliului din 15 iulie 1975 privind deșeurile, astfel cum a fost modificată prin Decizia 96/350/CE a Comisiei din 24 mai 1996, dat fiind că este valorificată sau comercializată în condiții avantajoase din punct de vedere economic și că ar putea fi folosită în mod efectiv drept combustibil fără a necesita efectuarea oricărei operațiuni de transformare prealabilă.

               2)

               Hidrocarburi deversate accidental în mare ca urmare a unui naufragiu, amestecate cu apă, precum și cu sedimente, care au plutit în derivă de a lungul țărmului unui stat membru, fiind în final purtate de curent pe suprafața acestuia, constituie deșeuri în sensul articolului 1 litera (a) din Directiva 75/442, astfel cum a fost modificată prin Decizia 96/350, dat fiind că nu ar mai putea fi valorificate sau comercializate fără efectuarea oricărei operațiuni de transformare prealabilă.

               3)

               În vederea aplicării articolului 15 din Directiva 75/442, astfel cum a fost modificată prin Decizia 96/350, la deversarea accidentală de hidrocarburi în mare aflată la originea unei contaminări a țărmului unui stat membru:

                           —

                           instanța națională poate considera vânzătorul acestor hidrocarburi, care este în același timp navlositor al navei care asigura transportul acestora, ca fiind producătorul deșeurilor amintite, în sensul articolului 1 litera (b) din Directiva 75/442, astfel cum a fost modificată prin Decizia 96/350, și, astfel, în vederea aplicării articolului 15 a doua liniuță prima teză din această directivă, ca „deținător precedent”, dacă, în lumina elementelor pe care numai aceasta este competentă să le aprecieze, instanța ajunge la concluzia că acest vânzător navlositor a contribuit la riscul de producere a contaminării ocazionate de acest naufragiu, în special dacă acesta a omis să ia măsurile de prevenire a unui astfel de incident, precum cele privind alegerea navei;

                           —

                           dacă se dovedește că, în ceea ce privește costurile legate de eliminarea deșeurilor rezultate prin deversarea accidentală de hidrocarburi în mare, acestea nu sunt acoperite de către Fondul internațional pentru compensarea prejudiciilor cauzate de poluarea cu hidrocarburi sau că nu pot fi acoperite de acesta întrucât s ar depăși nivelul maxim al despăgubirilor prevăzut pentru accidentul în cauză și că, în aplicarea limitărilor și/sau a exonerărilor legale de răspundere, dreptul intern al unui stat membru, inclusiv cel rezultat din convențiile internaționale, înlătură posibilitatea ca aceste costuri să fie suportate de către armatorul navei și/sau de către navlositorul acesteia, în condițiile în care aceste persoane trebuie considerate a fi „deținători” în sensul articolului 1 litera (c) din Directiva 75/442, astfel cum a fost modificată prin Decizia 96/350, dreptul național în cauză va trebui să cuprindă dispoziții prin care, pentru a se asigura o transpunere conformă a articolului 15 din directivă, să se consacre posibilitatea ca respectivele costuri să fie suportate de către producătorul produsului din care provin deșeurile astfel răspândite. Totuși, potrivit principiului „poluatorul plătește”, un astfel de producător nu poate fi obligat să suporte costurile respective decât atunci când, prin activitatea sa, a contribuit la riscul de producere a contaminării ocazionate de naufragiul navei.

      (1)  JO C 129, 9.6.2007.


title: Cauza T-273/16: Acțiune introdusă la 30 mai 2016 – Sun Media/EUIPO – Meta4 Spain (METAPORN)

text:
               25.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 270/55

         Acțiune introdusă la 30 mai 2016 – Sun Media/EUIPO – Meta4 Spain (METAPORN)
   (Cauza T-273/16)
   (2016/C 270/62)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Sun Media Ltd (Central Hong Kong, Regiunea Administrativă Specială Hong Kong a Republicii Populare Chineze) (reprezentant: A. Schnider, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Meta4 Spain, SA (Las Rozas, Spania)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca verbală a Uniunii Europene „METAPORN” – cererea de înregistrare nr. 11 819 281

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 3 martie 2016 în cauzele conexate R 653/2015-2 și R 674/2015-2

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO și, în cazul în care ar interveni în scris [în litigiu], a celeilalte părți din procedura în fața EUIPO la suportarea propriilor cheltuieli de judecată, precum și a cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă în cadrul procedurilor în fața Tribunalului și a camerei de recurs a EUIPO.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 75 şi următoarele din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea obligației EUIPO de a-și exercita competențele în conformitate cu principiile generale ale dreptului Uniunii Europene.


title: Cauza C-449/11 P: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 5 decembrie 2013 — Solvay Solexis SpA/Comisia Europeană (Recurs — Înțelegeri — Piața europeană a peroxidului de hidrogen și a perboratului de sodiu — Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE — Durata încălcării — Prescripție — Noțiunile „acord” și „practică concertată” — Noțiunea „încălcare unică și continuă” — Calculul amenzii)

text:
               15.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 45/5

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 5 decembrie 2013 — Solvay Solexis SpA/Comisia Europeană
   (Cauza C-449/11 P) (1)

   (Recurs - Înțelegeri - Piața europeană a peroxidului de hidrogen și a perboratului de sodiu - Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE - Durata încălcării - Prescripție - Noțiunile „acord” și „practică concertată” - Noțiunea „încălcare unică și continuă” - Calculul amenzii)
   2014/C 45/09
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurentă: Solvay Solexis SpA (reprezentanți: T. Salonico, G.L. Zampa și G. Barone, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: V. Di Bucci, L Malferrari și B. Gencarelli, agenți)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea extinsă) din 16 iunie 2011, Solvay Solexis/Comisia (T-195/06), prin care Tribunalul a respins acțiunea în anulare în parte a Deciziei C(2006) 1766 final a Comisiei din 3 mai 2006 privind o procedură de aplicare a articolului 81 [CE] și a articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/F/38.620 — Peroxid de hidrogen și perborat), în măsura în care se referă la Solvay Solexis — Durata încălcării — Noțiunile „acord” și „practică concertată” — Egalitate de tratament — Obligație de motivare

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Obligă Solvay Solexis SpA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 311, 22.10.2011.


title: Cauza T-520/16: Ordonanța Tribunalului din 24 noiembrie 2016 – ED/EUIPO („Funcție publică — Agent temporar — Muncă la distanță — Cerere de prelungire — Refuz — Cale de atac — Acordarea subsecventă a invalidității — Nepronunţare asupra fondului”)

text:
               23.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/37

         Ordonanța Tribunalului din 24 noiembrie 2016 – ED/EUIPO
   (Cauza T-520/16) (1)

   ((„Funcție publică - Agent temporar - Muncă la distanță - Cerere de prelungire - Refuz - Cale de atac - Acordarea subsecventă a invalidității - Nepronunţare asupra fondului”))
   (2017/C 022/51)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: ED (Barcelona, Spania) (reprezentant: S. Pappas, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: A. Lukošiūtė, agent)

      Obiectul

   Cerere de anulare, introdusă în temeiul articolului 270 TFUE, a deciziei EUIPO din 15 ianuarie 2014 de respingere a cererii reclamantei din 26 septembrie 2013 de a fi autorizată, în principal, să continue munca la distanță din Barcelona (Spania) până la restabilirea sănătății sale și a deciziei președintelui EUIPO din 3 iunie 2014 de respingere a reclamației sale din 7 februarie 2014.

      Dispozitivul

               1)

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului prezentei acțiuni.

               2)

               ED va suporta o treime din propriile cheltuieli de judecată.

               3)

               Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) va suporta propriile cheltuieli de judecată precum și două treimi din cheltuielile de judecată efectuate de ED.

      (1)  JO C 7, 12.1.2015 (cauză înregistrată inițial în fața Tribunalului funcției publice a Uniunii Europene sub numărul F-93/14 și transferată Tribunalului Uniunii Europene la 1.9.2016).


title: Cauza T-274/16: Acțiune introdusă la 27 mai 2016 – Saleh Thabet/Consiliul

text:
               25.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 270/56

         Acțiune introdusă la 27 mai 2016 – Saleh Thabet/Consiliul
   (Cauza T-274/16)
   (2016/C 270/63)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Suzanne Saleh Thabet (Cairo, Egipt) (reprezentanți: B. Kennelly și J. Pobjoy, barristers, și G. Martin și M. Rushton, solicitors)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei (PESC) 2016/411 a Consiliului din 18 martie 2016 de modificare a Deciziei 2011/172/PESC privind măsuri restrictive îndreptate împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Egipt (JO 2016 L 74, p. 40), în măsura în care aceasta se aplică reclamantei;

               —

               declararea faptului că articolul 1 alineatul (1) din Decizia 2011/172/PESC a Consiliului din 21 martie 2011 privind măsuri restrictive îndreptate împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Egipt (JO 2011 L 76, p. 63) și articolul 2 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 270/2011 al Consiliului din 21 martie 2011 privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Egipt (JO 2011 L 76, p. 4) sunt inaplicabile în măsura în care se aplică reclamantei și, prin urmare, anularea Deciziei (PESC) 2016/411, în măsura în care aceasta se aplică reclamantei;

               —

               obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă șase motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe faptul că Consiliul nu a identificat un temei juridic adecvat pentru articolul 1 alineatul (1) din Decizia 2011/172/PESC (denumită în continuare „decizia”) și pentru articolul 2 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 270/2011 (denumit în continuare „regulamentul”). Niciun element de probă nu permite să se stabilească faptul că Consiliul a procedat la o examinare a temeiului juridic al articolul 1 alineatul (1) din decizie atunci când a adoptat Decizia (PESC) 2016/411 (denumită în continuare „decizia atacată”), în pofida obligației exprese prevăzute în acest sens la articolul 5 din decizie. Faptul că articolul 1 alineatul (1) a putut să aibă un temei juridic valabil la data adoptării sale inițiale, la 21 martie 2011, nu conferă acestei dispoziții un temei juridic care să dureze până în 2016 și mai departe.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că Consiliul a încălcat drepturile recunoscute reclamantei prin articolul 6 TUE, coroborat cu articolele 2 și 3 TUE, și prin articolele 47 și 48 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, atunci când a considerat că procedurile judiciare în Egipt ar respecta drepturile fundamentale ale omului.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că Consiliul a comis erori vădite de apreciere atunci când a concluzionat că criteriul de includere a reclamantei în lista vizată la articolul 1 alineatul (1) din decizie și la articolul 2 alineatul (1) din regulament era îndeplinit.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că Consiliul nu a furnizat o motivare suficientă pentru noua includere a reclamantei.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe faptul că Consiliul a încălcat dreptul la apărare al reclamantei, dreptul la bună administrare și dreptul la protecție jurisdicțională efectivă. Mai precis, Consiliul a omis să examineze în mod aprofundat și imparțial dacă motivele invocate, care ar trebui să justifice noua sa desemnare, erau întemeiate în lumina observațiilor prezentate de reclamantă anterior noii includeri.

               6.

               Al șaselea motiv, întemeiat pe faptul că Consiliul a încălcat în mod nejustificat și disproporționat drepturile fundamentale ale reclamantei, inclusiv dreptul său la protecția proprietății și a reputației. Efectele deciziei atacate asupra reclamantei sunt considerabile, atât pentru bunurile sale, cât și pentru reputația sa în întreaga lume. Reclamanta susține că Consiliul a omis să demonstreze că înghețarea fondurilor și resurselor economice ale reclamantei urmărește un obiectiv legitim sau că este justificat de un asemenea obiectiv și, a fortiori, că era proporțională cu un asemenea obiectiv.


title: Cauza C-528/06: Acțiune introdusă la data de 22 decembrie 2006 — Comisia/Regatul Belgiei

text:
               24.2.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 42/18

         Acțiune introdusă la data de 22 decembrie 2006 — Comisia/Regatul Belgiei
   (Cauza C-528/06)
   (2007/C 42/31)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentant: E. Montaguti, agent)

      Pârât: Regatul Belgiei
   Concluziile reclamantei

               —

               constatarea că, prin neadoptarea actelor cu putere de lege și administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2003/98/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 17 noiembrie 2003 privind reutilizarea informațiilor din sectorul public, și, în orice caz, prin necomunicarea acestora Comisiei, Regatul Belgiei nu a îndeplinit obligațiile care îi incumbă în temeiul acestei directive;

               —

               obligarea Regatului Belgiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motive și argumente principale
   Termenul pentru transpunerea directivei a expirat la 1 iulie 2005.

      (1)  JO L 345, p. 90.


title: Cauza C-237/07: Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesverwaltungsgericht (Germania) la 14 mai 2007 — Dieter Janecek/Freistaat Bayern

text:
               4.8.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 183/18

         Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesverwaltungsgericht (Germania) la 14 mai 2007 — Dieter Janecek/Freistaat Bayern
   (Cauza C-237/07)
   (2007/C 183/29)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Bundesverwaltungsgericht
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Dieter Janecek

      Pârât: Freistaat Bayern
   Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 7 alineatul (3) din Directiva 96/62/CE a Consiliului din 27 septembrie 1996 privind evaluarea și gestionarea calității aerului înconjurător (1) trebuie interpretat în sensul că unui terț, a cărui sănătate este afectată, îi este conferit un drept subiectiv la elaborarea unui plan de acțiune chiar și atunci când acesta, independent de un plan de acțiune, este în măsură să își valorifice dreptul la apărare împotriva efectelor dăunătoare asupra sănătății ale depășirii valorii limită de pulberi fine în suspensie PM10 prin solicitarea în justiție a intervenției autorităților?

               2)

               În cazul unei răspuns afirmativ la prima întrebare, un terț afectat de poluarea prin pulberi fine în suspensie PM10, dăunătoare pentru sănătate, are un drept la elaborarea unui astfel de plan de acțiune care indică măsurile de luat pe termen scurt, în scopul asigurării respectării stricte a valorii limită pentru emisiile de pulberi fine în suspensie?

               3)

               În cazul unui răspuns negativ la a doua întrebare, în ce proporție măsurile prevăzute în planul de acțiune trebuie să reducă riscul depășirii valorii limită și să limiteze durata acestora? Planul de acțiune poate fi limitat, în cadrul unei abordări progresive, la măsuri care, în mod cert, nu garantează respectarea valorii limită, dar care contribuie totuși la îmbunătățirea calității aerului pe termen scurt?

      (1)  JO L 296, p. 55.


title: Cauza C-63/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Juzgado de lo Mercantil nr. 4 de Barcelona (Spania) la 13 februarie 2009 – Axel Walz/Clickair S.A.

text:
               1.5.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 102/11

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Juzgado de lo Mercantil nr. 4 de Barcelona (Spania) la 13 februarie 2009 – Axel Walz/Clickair S.A.
   (Cauza C-63/09)
   2009/C 102/16
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Juzgado de lo Mercantil nr. 4 de Barcelona

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Axel Walz

      Pârâtă: Clickair S.A.

      Întrebările preliminare

   Limitele răspunderii prevăzute la articolul 22 alineatul (2) din Convenția pentru unificarea anumitor norme referitoare la transportul aerian internațional, semnată la Montréal la 28 mai 1999, se referă atât la daunele și prejudiciile materiale, cât și la cele morale, care rezultă din pierderea bagajului?


title: Cauza T-457/13 P: Recurs introdus la 28 august 2013 de CC împotriva Hotărârii Ordonanței din 11 iulie 2013 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-9/12, CC/Parlamentul European

text:
               9.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 325/42

         Recurs introdus la 28 august 2013 de CC împotriva Hotărârii Ordonanței din 11 iulie 2013 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-9/12, CC/Parlamentul European
   (Cauza T-457/13 P)
   2013/C 325/70
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurent: CC (Bridel, Luxemburg) (reprezentant: G. Maximini, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Parlamentul European

      Concluziile

   Recurentul solicită Tribunalului:

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului Funcției Publice (TFP) din 11 iulie 2013, pronunțată în cauza F-9/12 (CC/Parlamentul European);

               —

               ca urmare, admiterea cererii recurentului de repararea a prejudiciului suferit prin acțiunile întreprinse împotriva sa;

               —

               pronunțarea unui hotărâri în conformitate cu cererile prezentate de recurent în primă instanță;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată efectuate în fața celor două instanțe.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului, recurentul invocă opt motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe faptul că TFP ar fi omis, în mod eronat, să dispună măsurile de cercetare judecătorească necesare și ar fi săvârșit, astfel, o eroare vădită de apreciere în legătură cu șansa pierdută de recurent de a fi recrutat în cadrul Parlamentului European începând cu luna iunie 2005.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe o eroare de drept și pe o eroare vădită de apreciere și, în subsidiar, pe deturnarea situației de fapt, atunci când TFP ar fi reținut că, în speță, Consiliul a fost informat cu privire la existența listei de candidați eligibili pe care figura numele recurentului.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe o eroare de drept, pe o eroare vădită de apreciere, pe denaturarea situației de fapt, pe motivarea insuficientă și pe lipsa de răspuns cu privire la un motiv, prin faptul că TFP nu ar fi răspuns la motivele invocate de recurent privind obstrucționarea de către Parlamentul European a recrutării sale în cadrul instituțiilor și organismelor Uniunii, privind lipsa de informare asupra existenței listei de candidați exigibili și privind faptul că EPSO ar fi primit autorizarea de a înscrie recurentul în baza sa de date și de a transmite această informație.

               4.

               Al patrulea motiv întemeiat pe o eroare de drept și pe denaturarea situației de fapt, întrucât TFP: i) ar fi considerat pe nedrept că Parlamentul European nu avea obligația juridică de a difuza lista de candidați eligibili în toate instituțiile și organismele Uniunii; ii) nu ar fi stabilit consecințele care decurg din încălcarea principiului egalității de tratament, al bunei administrări și al securității juridice și iii) ar fi omis să examineze unele înscrisuri.

               5.

               Al cincilea motiv întemeiat pe denaturarea situației de fapt și pe o eroare vădită de apreciere în legătură cu informația privind prelungirea listei de candidați eligibili, prin faptul că TFP ar fi reținut că atât Consiliul cât și celelalte instituții sau organisme ale Uniunii ar fi avut cunoștință de prelungirea listei de candidați eligibili între iunie și august 2007.

               6.

               Al șaselea motiv întemeiat pe o eroare de drept, pe o eroare vădită de apreciere, pe denaturarea faptelor și pe omisiunea de a le examina, prin faptul că TFP ar fi reținut că durata de validitate a listei de candidați eligibili, prelungită în privința altor candidați care au reușit la concurs, nu determina o inegalitate de tratament în privința recurentului.

               7.

               Al șaptelea motiv întemeiat pe o eroare de drept și pe o eroare vădită de apreciere, prin faptul că TFP nu ar fi stabilit consecințele care se impuneau în urma distrugerii de către Parlamentul European a înscrisurilor referitoare la situația recurentului.

               8.

               Al optulea motiv întemeiat pe o eroare de drept, pe o eroare vădită de apreciere și, în subsidiar, pe denaturarea situației de fapt, pe omisiunea de a dispune măsurile de cercetare judecătorească și pe lipsa de motivare, prin faptul că TFP nu ar fi ținut seama de situația reală a recurentului și de conduita culpabilă a Parlamentului European cu ocazia analizării existenței unei șanse pierdute de a fi recrutat și a evaluării prejudiciului suferit.


title: Cauza T-63/08: Acțiune introdusă la 6 februarie 2008 — Cementir Italia/Comisia Comunităților Europene

text:
               12.4.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 92/40

         Acțiune introdusă la 6 februarie 2008 — Cementir Italia/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-63/08)
   (2008/C 92/80)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamantă: Cementir Italia Srl (Roma, Italia) (reprezentanți: T. Salonico, G. Pellegrino, G. Pellegrino, G. Barone, avvocati)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               Declararea nelegalității deciziei atacate și anularea ei în totalitate, în măsura în care prin aceasta, măsura contestată este considerată ajutor de stat, măsură care constituie de fapt o continuare legitimă a măsurii de indemnizare stabilite de statul italian în favoarea Terni (și a avânzilor-cauză ai acesteia) drept despăgubire pentru exproprierea instalațiilor sale electrice care a avut loc în 1962-1963;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată aferente procesului,

               —

               sau, în subsidiar, anularea deciziei în măsura în care:

                           a)

                           stabilește că Italia a pus în aplicare în mod nelegal ajutorul de stat în favoarea ThyssenKrupp, Cementir și Nuova Terni Industrie, cu încălcarea articolului 88 alineatul (3) din Tratatul CE;

                           b)

                           stabilește că anumite sume trebuie recuperate de la ThyssenKrupp, Cementir și Nuova Terni Industrie; și, în consecință

                           c)

                           obligă Italia să inițieze de îndată recuperarea acestor sume și a dobânzilor;

               —

               Tot în subsidiar, anularea deciziei atacate, în măsura în care obligă Italia să inițieze de îndată recuperarea ajutorului și a dobânzilor, întrucât această recuperare constituie o încălcare a principiului general al încrederii legitime.

         Motivele și principalele argumente
   Motivele și principalele argumente sunt cele invocate în cauza T-62/08 ThyssenKrupp/Comisia.


title: Cauza C-294/06: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 24 ianuarie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Court of Appeal — Regatul Unit) — The Queen, Ezgi Payir, Burhan Akyuz, Birol Ozturk/Secretary of State for the Home Department (Acord de asociere CEE-Turcia — Libera circulație a lucrătorilor — Decizia nr. 1/80 a Consiliului de asociere — Articolul 6 alineatul (1) prima liniuță — Lucrător încadrat pe piața legală a muncii — Autorizație de intrare în calitate de student sau de persoană au pair — Efect asupra dreptului de ședere)

text:
               8.3.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 64/10

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 24 ianuarie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Court of Appeal — Regatul Unit) — The Queen, Ezgi Payir, Burhan Akyuz, Birol Ozturk/Secretary of State for the Home Department
   (Cauza C-294/06) (1)

   (Acord de asociere CEE-Turcia - Libera circulație a lucrătorilor - Decizia nr. 1/80 a Consiliului de asociere - Articolul 6 alineatul (1) prima liniuță - Lucrător încadrat pe piața legală a muncii - Autorizație de intrare în calitate de student sau de persoană „au pair’ - Efect asupra dreptului de ședere)
   (2008/C 64/13)
   Limba de procedură: engleza
   Instanța de trimitere
   Court of Appeal
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: The Queen, Ezgi Payir, Burhan Akyuz, Birol Ozturk

      Pârât: Secretary of State for the Home Department
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Court of Appeal — Interpretarea articolului 6 alineatul (1) din Decizia nr. 1/80 a Consiliului de asociere CEE-Turcia — Noțiunea de lucrător încadrat pe piața legală a muncii dintr-un stat membru — Resortisant turc angajat „au pair” care a obținut un permis de ședere cu o durată de doi ani în vederea desfășurării acestei activități — Resortisanți turci titulari ai unui permis de ședere pentru a urma un ciclu de studii și ai unui permis de muncă care autorizează maximum 20 de ore de muncă pe săptămână în cursul anului școlar
   Dispozitivul
   Împrejurarea potrivit căreia un resortisant turc a fost autorizat să intre pe teritoriul unui stat membru în calitate de persoană „au pair” sau de student nu îl poate priva de calitatea de „lucrător” și nu îl poate împiedica să se încadreze pe „piața legală a muncii” din acest stat membru în sensul articolului 6 alineatul (1) din Decizia nr. 1/80 a Consiliului de asociere din 19 septembrie 1980 privind dezvoltarea asocierii. În consecință, această împrejurare nu îl poate împiedica pe resortisantul menționat să se prevaleze de această dispoziție pentru a obține reînnoirea permisului său de muncă și pentru a beneficia de dreptul de ședere corelativ acestuia.

      (1)  JO C 237, 30.9.2006.


title: Cauza T-422/07: Hotărârea Tribunalului din 18 ianuarie 2012 — Djebel — SGPS/Comisia ( „Ajutoare de stat — Schemă de ajutoare care urmărește promovarea strategiilor de întreprinderi moderne și concurențiale — Ajutor avut în vedere în favoarea unei societăți comerciale sub forma unui împrumut subvenționat în cadrul unei investiții a acestei societăți în Brazilia — Decizie prin ajutorul este declarat incompatibil cu piața comună — Obligație de motivare — Atingere adusă concurenței — Afectarea schimburilor comerciale între statele membre — Egalitate de tratament” )

text:
               25.2.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 58/7

         Hotărârea Tribunalului din 18 ianuarie 2012 — Djebel — SGPS/Comisia
   (Cauza T-422/07) (1)

   (Ajutoare de stat - Schemă de ajutoare care urmărește promovarea strategiilor de întreprinderi moderne și concurențiale - Ajutor avut în vedere în favoarea unei societăți comerciale sub forma unui împrumut subvenționat în cadrul unei investiții a acestei societăți în Brazilia - Decizie prin ajutorul este declarat incompatibil cu piața comună - Obligație de motivare - Atingere adusă concurenței - Afectarea schimburilor comerciale între statele membre - Egalitate de tratament)
   2012/C 58/11
   Limba de procedură: portugheza

      Părțile

      Reclamantă: Djebel — SGPS SA (Funchal, Portugalia) (reprezentanți: M. Andrade Neves și S. Castro Caldeira, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: M. Afonso și B. Martenczuk, agenți)

      Obiectul

   Acțiune având ca obiect anularea Deciziei 2007/582/CE a Comisiei din 10 mai 2007, privind ajutorul de stat C 4/2006 (ex N 180/2005) — Portugalia — ajutorul în favoarea Djebel (JO L 219, p. 30).

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Djebel — SGPS, SA la plata propriilor cheltuieli de judecată, precum și a celor suportate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 64, 8.3.2008.


title: Cauza C-569/12 P: Recurs introdus la 29 noiembrie 2012 de Emil Micsunescu împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a patra) din 25 septembrie 2012 în cauza T-314/12, Micsunescu/Comisia

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 225/53

         Recurs introdus la 29 noiembrie 2012 de Emil Micsunescu împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a patra) din 25 septembrie 2012 în cauza T-314/12, Micsunescu/Comisia
   (Cauza C-569/12 P)
   2013/C 225/97
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurent: Emil Micsunescu (reprezentant: R. Neagu, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană
   Prin Ordonanța din 27 iunie 2013, Curtea de Justiție (Camera a șaptea) a declarat recursul inadmisibil.


title: Cauza C-278/15 P: Recurs introdus la 4 iunie 2015 de The Royal County of Berkshire Polo Club Ltd împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a noua) din 26 martie 2015 în cauza T-581/13, Royal County of Berkshire Polo Club/OAPI

text:
               25.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 270/13

         Recurs introdus la 4 iunie 2015 de The Royal County of Berkshire Polo Club Ltd împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a noua) din 26 martie 2015 în cauza T-581/13, Royal County of Berkshire Polo Club/OAPI
   (Cauza C-278/15 P)
   (2016/C 270/17)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: The Royal County of Berkshire Polo Club Ltd (reprezentant: J. Maitland-Walker, solicitor)

      Cealaltă parte din procedură: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)
   Prin Ordonanța din 14 ianuarie 2016, Curtea (Camera a șasea) a declarat recursul inadmisibil.


title: Cauza T-120/07 R: Ordonanța președintelui Tribunalului de Primă Instanță din 11 octombrie 2007 — MB Immobilien/Comisia Comunităților Europene ( Procedură privind măsurile provizorii — Ajutoare de stat în noile landuri — Obligație de recuperare — Cerere de suspendare a executării — Urgență — Evaluare comparativă a intereselor )

text:
               9.2.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 37/23

         Ordonanța președintelui Tribunalului de Primă Instanță din 11 octombrie 2007 — MB Immobilien/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-120/07 R)
   („Procedură privind măsurile provizorii - Ajutoare de stat în noile landuri - Obligație de recuperare - Cerere de suspendare a executării - Urgență - Evaluare comparativă a intereselor’)
   (2008/C 37/34)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: MB Immobilien Verwaltungs GmbH (Neukirch, Germania) (reprezentant: G. Brüggen, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: K. Gross și T. Scharf, agenți)
   Obiectul
   Cerere de suspendare a executării Deciziei 2007/492/CE a Comisiei din 24 ianuarie 2007 privind ajutorul de stat C 38/2005 (ex NN 52/2004) acordat de Germania grupului Biria (JO L 183, p. 27)
   Dispozitivul

               1)

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza T-257/07 R: Ordonanța judecătorului delegat cu luarea măsurilor provizorii din 28 septembrie 2007 — Republica Franceză/Comisia Comunităților Europene ( Măsuri provizorii — Sănătate animală — Regulamentul (CE) nr. 999/2001 — Eradicarea anumitor forme transmisibile de encefalopatie spongiformă — Regulamentul (CE) nr. 727/2007 — Cerere de suspendare a executării — Fumus boni juris — Urgență — Balanța intereselor )

text:
               24.11.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 283/28

         Ordonanța judecătorului delegat cu luarea măsurilor provizorii din 28 septembrie 2007 — Republica Franceză/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-257/07 R)
   („Măsuri provizorii - Sănătate animală - Regulamentul (CE) nr. 999/2001 - Eradicarea anumitor forme transmisibile de encefalopatie spongiformă - Regulamentul (CE) nr. 727/2007 - Cerere de suspendare a executării - Fumus boni juris - Urgență - Balanța intereselor’)
   (2007/C 283/51)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Recurentă: Republica Franceză (reprezentanți: E. Belliard, G. de Bergues, R. Loosli și A. During, agenți)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentant: M. Nolin, agent)
   Obiectul
   Cerere de suspendare a executării punctului 3) din anexa la Regulamentul (CE) nr. 727/2007 al Comisiei din 26 iunie 2007 de modificare a anexelor I, III, VII și X la Regulamentul (CE) nr. 999/2001 al Parlamentului European și al Consiliului de stabilire a unor reglementări pentru prevenirea, controlul și eradicarea anumitor forme transmisibile de encefalopatie spongiformă (JO L 165, p. 8), în măsura în care introduce, în capitolul A din anexa VII la Regulamentul (CE) nr. 999/2001 (JO L 147, p. 1), punctul 2.3 litera (b) punctul (iii), punctul 2.3 litera (d) și punctul 4.
   Dispozitivul

               1)

               Suspendă, până la pronunțarea hotărârii principale, aplicarea punctului 3 din anexa la Regulamentul (CE) nr. 727/2007 al Comisiei din 26 iunie 2007 de modificare a anexelor I, III, VII și X la Regulamentul (CE) nr. 999/2001 al Parlamentului European și al Consiliului de stabilire a unor reglementări pentru prevenirea, controlul și eradicarea anumitor forme transmisibile de encefalopatie spongiformă, în măsura în care introduce, în capitolul A din anexa VII la Regulamentul (CE) nr. 999/2001 din 22 mai 2001, punctul 2.3 litera (b) punctul (iii), punctul 2.3 litera (d) și punctul 4.

               2)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza T-357/10: Acțiune introdusă la 27 august 2010 — Kraft Foods Schweiz/OAPI — Compañía Nacional de Chocolates (CORONA)

text:
               23.10.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 288/56

      Acțiune introdusă la 27 august 2010 — Kraft Foods Schweiz/OAPI — Compañía Nacional de Chocolates (CORONA)
      (Cauza T-357/10)
      ()
      (2010/C 288/104)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Kraft Foods Schweiz Holding GmbH (Zug, Elveția) (reprezentanți: P. Péters și T. de Haan, avocați)

         Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

         Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Compañía Nacional de Chocolates SA (Medellín, Columbia)

         Concluziile reclamantei

                  —

                  Anularea deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 29 iunie 2010 în cauza R 696/2009-4 și

                  —

                  obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

         Solicitantul mărcii comunitare: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

         Marca comunitară vizată: marca figurativă „CORONA” pentru produse din clasa 30.

         Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: reclamanta.

         Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: înregistrarea estoniană nr. 20671 a mărcii verbale „KARUNA” pentru produse din clasa 30; înregistrarea letonă nr. M36592 a mărcii verbale „KARUNA”, pentru produse din clasa 30; înregistrarea lituaniană nr. 28143 a mărcii verbale „KARŪNA” pentru produse din clasa 30.

         Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția.

         Decizia camerei de recurs: anulează decizia diviziei de opoziție și respinge opoziția.

         Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului, întrucât camera de recurs a exclus în mod greșit riscul de confuzie; încălcarea articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului, întrucât camera de recurs a apreciat în mod greșit că mărcile nu sunt similare sau identice.


title: Cauza C-326/16 P: Recurs introdus la 9 iulie 2016 de LL împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a șaptea) din 19 aprilie 2016 în cauza T-615/15, LL/Parlamentul European

text:
               19.9.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 343/25

         Recurs introdus la 9 iulie 2016 de LL împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a șaptea) din 19 aprilie 2016 în cauza T-615/15, LL/Parlamentul European
   (Cauza C-326/16 P)
   (2016/C 343/38)
   Limba de procedură: lituaniana

      Părțile

      Recurent: LL (reprezentanți: J. Petrulionis, advokatas)

      Cealaltă parte din procedură: Parlamentul European

      Concluziile

               —

               anularea Ordonanței Tribunalului Uniunii Europene (Camera a șaptea) din 19 aprilie 2016 în cauza T-615/15, prin care Tribunalul a respins cererea reclamantului de anulare, în primul rând, a Deciziei D(2014) 15503 din 17 aprilie 2014 a Secretarului General al Parlamentului European, prin care se impunea rambursarea indemnizației de asistență parlamentară care i-a fost plătită în mod necuvenit, și, în al doilea rând, a Notei de debit nr. 2014-575 din 5 mai 2014;

               —

               trimiterea cauzei spre rejudecare.

      Motivele și principalele argumente

   Recurentul invocă cinci motive în susținerea acțiunii sale.

               1.

               În adoptarea ordonanței, Tribunalul Uniunii Europene nu a examinat și nu a apreciat în mod aprofundat, corect, cuprinzător și obiectiv toate înscrisurile depuse împreună cu cererea introductivă care prezentau relevanță pentru stabilirea adecvată și corectă a termenului de introducere a acțiunii și, în consecință, în ordonanță au fost adoptate concluzii contrare elementelor din dosar și prevederilor legale menționate în recurs, precum inter alia acelea că „acțiunea a fost introdusă la mai mult de 17 luni de la cea din urmă dată”, că „[…] reclamantul nu a dovedit sau cel puțin nu a făcut referire la […] împrejurări care ar permite o derogare de la termenul în discuție în temeiul articolului 45 al doilea paragraf din Statutul Curții de Justiție a Uniunii Europene […]” și că „[…] acțiunea trebuie să fie respinsă ca vădit inadmisibilă din cauza tardivității sale […]”.

               2.

               În ordonanță, Tribunalul nu a aplicat în mod adecvat articolul 263 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene și, de asemenea, a încălcat articolul 72 din Normele de aplicare a Statutului deputaților în Parlamentul European și a apreciat în mod incorect posibilitățile de aplicare a articolului 45 din Statutul Curții de Justiție a Uniunii Europene:

                           —

                           întrucât reclamantul, ca fost membru al Parlamentului European, nu a fost de acord cu decizia Secretarului General al Parlamentului European (și cu nota de debit adoptată în temeiul său) și a considerat că aceasta era nefondată, el și-a exercitat dreptul și a îndeplinit cerințele prevăzute la articolul 72 din Normele de aplicare a Statutului deputaților în Parlamentul European, adresând o contestație împotriva deciziei mai întâi chestorilor și ulterior Biroului și Președintelui Parlamentului European;

                           —

                           dreptul reclamantului de a introduce la Tribunal o acțiune în anularea deciziei Secretarului General al Parlamentului European și a notei de debit adoptate în baza acesteia a luat naștere abia ulterior, când, la 10 septembrie 2015, reclamantul a primit un email de la un reprezentant al Parlamentului European, însoțit, printre alte documente, de scrisoarea finală nr. 311354 din 26 iunie 2015 a Președintelui Parlamentului European adoptată în temeiul articolului 72 alineatul (3) din Normele de aplicare a Statutului deputaților în Parlamentul European;

                           —

                           în temeiul articolului 263 al șaselea paragraf TFUE, perioada de două luni în care reclamantul putea introduce la Tribunal o acțiune în anularea deciziei Secretarului General al Parlamentului European și a notei de debit adoptate în baza acesteia a început să curgă exact în ziua în care a fost primită scrisoarea finală nr. 311354 din 26 iunie 2015 a Președintelui Parlamentului European adoptată în temeiul articolului 72 alineatul (3) din Normele de aplicare a Statutului deputaților în Parlamentul European, mai precis la 10 septembrie 2015;

                           —

                           având în vedere acest fapt și în temeiul articolului 263 al șaselea paragraf TFUE, perioada de introducere a acțiunii la Tribunal a expirat la 10 decembrie 2015. Cererea introductivă a fost primită la grefa Tribunalului la 4 noiembrie 2015. Prin urmare, perioada de două luni de introducere a acțiunii prevăzută la articolul 263 al șaselea paragraf TFUE nu a fost încălcată, iar această acțiune nu a fost introdusă „tardiv”;

                           —

                           în ordonanță, Tribunalul nu a analizat deloc documentele și împrejurările la care s-a făcut referire sau prevederile articolului 72 din Normele de aplicare a Statutului deputaților în Parlamentul European, prevederi pe care reclamantul le-a respectat și în temeiul cărora introdus o contestație împotriva deciziei Secretarului General al Parlamentului European și a notei de debit, în cadrul unei proceduri precontencioase;

                           —

                           prin ordonanță, Tribunalul nu doar a încălcat drepturile și interesele reclamantului, ci a și aplicat în mod eronat articolul 263 TFUE și, în plus, a încălcat articolul 72 din Normele de aplicare a Statutului deputaților în Parlamentul European;

                           —

                           în continuare, în ordonanță, Tribunalul a considerat în mod eronat și neîntemeiat că nu exista posibilitatea aplicării articolului 45 din Statutul Curții de Justiție. Aplicarea procedurii de examinare precontencioasă a disputei, comportamentul activ, prudent, atent și conștiincios al reclamantului, momentul la care au fost primite documentele și alte împrejurări confirmă că, în speță, chiar dacă s-ar statua că perioada de introducere a acțiunii a fost depășită, această perioadă ar trebui să fie reînnoită, întrucât a fost depășită pentru motive importante, obiective și legitime, și anume pentru respectarea procedurii prevăzute la articolul 72 din Normele de aplicare a Statutului deputaților în Parlamentul European (articolul 45 primul paragraf din Statutul Curții de Justiție). Reclamantul nu putea cunoaște faptul că respectarea procedurii obligatorii prevăzute la articolul 72 din Normele de aplicare a Statutului deputaților în Parlamentul European ar putea însemna pierderea dreptului său de a introduce o acțiune la Tribunal (articolul 45 al doilea paragraf din Statutul Curții de Justiție). Trebuie menționat că, în cadrul cererii introductive, reclamantul a mai ridicat ulterior problema dacă deciziile adoptate de chestori și de Biroul Parlamentului European în temeiul articolul 72 din Normele de aplicare a Statutului deputaților în Parlamentul European erau fondate și legale.

               3.

               În ordonanță, Tribunalul a aplicat în mod eronat articolul 126 din Regulamentul de procedură al Tribunalului și, ca urmare a acestui fapt, a hotărât prin ordonanță să nu continue procedura și să respingă acțiunea;

                           —

                           în ordonanță, Tribunalul a întemeiat aplicarea articolului 126 din regulamentul său de procedură doar pe împrejurarea și pe motivul că acțiunea a fost introdusă tardiv, mai precis după expirarea perioadei prevăzute la articolul 263 al șaselea paragraf TFUE;

                           —

                           în cererea introductivă s-a demonstrat că perioada prevăzută la articolul 263 al șaselea paragraf TFUE pentru introducerea acțiunii nu expirase și, în consecință, prin ordonanță, Tribunalul a respins acțiunea în temeiul articolului 126 din regulamentul său de procedură în mod eronat și nelegal;

                           —

                           în speță, lipsesc temeiul și condițiile de aplicare a articolului 126 din Regulamentul de procedură al Tribunalului. Cererea introductivă a fost introdusă înainte de expirarea perioadei prevăzute la articolul 263 al șaselea paragraf TFUE și, prin urmare, nu poate fi considerată vădit inadmisibilă. În speță, Tribunalul a încălcat articolul 126 din regulamentul său de procedură prin aplicarea acestuia în mod eronat și nelegal.

               4.

               Ordonanța Tribunalului a încălcat dreptul reclamantului la o cale de atac eficientă și la un proces echitabil prevăzut la articolul 47 primul și al doilea paragraf din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene întrucât, prin ordonanță, Tribunalul a respins acțiunea în mod nelegal și eronat, în temeiul articolului 126 din regulamentul său de procedură, ca vădit inadmisibilă, pentru motivul că ar fi fost tardivă, și nu a examinat pe fond cererea introductivă și argumentele și concluziile formulate în cuprinsul acesteia.

               5.

               Prin ordonanță, Tribunalul a hotărât în mod eronat obligarea reclamantului să își suporte propriile cheltuieli de judecată aferente procedurii desfășurate în fața Tribunalului [articolul 133 și articolul 134 alineatul (1) din Regulamentul de procedură al Tribunalului]:
               prin ordonanță, Tribunalul a respins acțiunea în mod eronat în temeiul articolului 126 din regulamentul său de procedură și, prin urmare, a hotărât de asemenea în mod eronat obligarea reclamantului să își suporte propriile cheltuieli de judecată aferente procedurii desfășurate în fața Tribunalului. În urma anulării ordonanței Tribunalului și a trimiterii cauzei spre rejudecare la instanța de fond, aspectul alocării cheltuielilor de judecată trebuie să fie stabilit din nou prin decizia Tribunalului prin care se finalizează judecata și, dacă acțiunea va fi admisă, pârâtul, Parlamentul European, va trebui să fie obligat să plătească reclamantului toate cheltuielile de judecată efectuate de acesta [articolul 133 și articolul 134 alineatul (1) din Regulamentul de procedură al Tribunalului].


title: Cauza C-378/11 P: Recurs introdus la 21 iunie 2011 de Longevity Health Products, Inc. împotriva Ordonanței pronunțate la 15 aprilie 2011 în cauza T-95/11 — Longevity Health Products/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

text:
               10.9.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/38

         Recurs introdus la 21 iunie 2011 de Longevity Health Products, Inc. împotriva Ordonanței pronunțate la 15 aprilie 2011 în cauza T-95/11 — Longevity Health Products/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)
   (Cauza C-378/11 P)
   2011/C 269/79
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Longevity Health Products, Inc. (reprezentant: J. Korab, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curții:

               —

               admiterea acțiunii introduse de societatea Longevity Health Products, Inc.;

               —

               anularea Ordonanței Tribunalului din 15 aprilie 2011 în cauza T-95/11;

               —

               obligarea Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Recurenta invocă următoarele motive în susținerea cererii de anulare:

               —

               motivarea Tribunalului este afectată de o eroare de apreciere;

               —

               Tribunalul nu a luat în considerare argumentele prezentate de titularul mărcii.


title: Cauza C-166/07: Acțiune introdusă la 26 martie 2007 — Parlamentul European/Consiliul Uniunii Europene

text:
               7.7.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 155/8

         Acțiune introdusă la 26 martie 2007 — Parlamentul European/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-166/07)
   (2007/C 155/14)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: Parlamentul European (reprezentanți: I. Klavina și L. Visaggio, agenți)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: A. Vitro și M. Moore, agenți)
   Concluziile reclamantului

               —

               anularea Regulamentului (CE) nr. 1968/2006 (1) al Consiliului din 21 decembrie 2006 privind contribuțiile financiare ale Comunității la Fondul Internațional pentru Irlanda (2007-2010);

               —

               obligarea Consiliul Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Parlamentul European invocă un singur motiv în sprijinul acțiunii sale, întemeiat pe greșita alegere a temeiului juridic al regulamentului atacat. Dat fiind că măsurile prevăzute de acest regulament intră într-adevăr în sfera atribuțiilor comunitare în materie de coeziune economică și socială, acestea ar fi trebuit să fie adoptate în temeiul articolului 159 al treilea paragraf CE și nu în temeiul articolului 308 CE, care nu ar putea fi utilizat decât dacă nicio altă dispoziție din tratat nu conferă instituțiilor comunitare competența necesară pentru adoptarea actului în cauză.

      (1)  JO L 409, p. 81 și — rectificarea — JO 2007, L 36, p. 31.


title: Cauza F-65/09: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 23 noiembrie 2010 — Marcuccio/Comisia (Funcție publică — Funcționari — Asigurări sociale — Asigurare de boală — Boală gravă — Excepție de nelegalitate a criteriilor stabilite de consiliul medical — Respingere a cererilor de rambursare a cheltuielilor medicale)

text:
               29.1.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 30/60

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 23 noiembrie 2010 — Marcuccio/Comisia
   (Cauza F-65/09) (1)

   (Funcție publică - Funcționari - Asigurări sociale - Asigurare de boală - Boală gravă - Excepție de nelegalitate a criteriilor stabilite de consiliul medical - Respingere a cererilor de rambursare a cheltuielilor medicale)
   2011/C 30/114
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamant: Luigi Marcuccio (Tricase, Italia) (reprezentant: G. Cipressa, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall și C. Berardis-Kayser, agenți, asistați de A. Dal Ferro, avocat)

      Obiectul

   Anularea deciziei prin care se refuză rambursarea în proporție de 100 % a cheltuielilor medicale efectuate de reclamant

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Îl obligă pe domnul Marcuccio la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 220, 12.9.2009, p. 43.


title: Cauza T-754/14 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 23 mai 2016 – Efler și alții/Comisia („Măsuri provizorii — Drept instituțional — Inițiativă cetățenească europeană — Refuz al înregistrării — Cerere de măsuri provizorii — Inadmisibilitate”)

text:
               11.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 251/30

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 23 mai 2016 – Efler și alții/Comisia
   (Cauza T-754/14 R)
   ((„Măsuri provizorii - Drept instituțional - Inițiativă cetățenească europeană - Refuz al înregistrării - Cerere de măsuri provizorii - Inadmisibilitate”))
   (2016/C 251/35)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamanți: Michael Efler (Berlin, Germania), Pedro De Birto E. Abreu Krupenski (Lisabona, Portugalia), Susan Vance George (Paris, Franța), Otto Jaako Kronqvist (Helsinki, Finlanda), Blanche Léonie Denise Weber (Luxemburg, Luxemburg), John Jephson Hilary (Londra, Regatul Unit), Ileana-Lavinia Andrei (București, România) (reprezentant: B. Kempen)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: H. Krämer și F. Erlbacher, agenți)

      Obiectul

   Cerere de măsuri provizorii referitoare la Decizia C (2014) 6501 final a Comisiei din 10 septembrie 2014 privind respingerea cererii de înregistrare a inițiativei cetățenești „STOP TTIP”

      Dispozitivul

               1)

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza C-461/14: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 24 noiembrie 2016 – Comisia Europeană/Regatul Spaniei (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 2009/147/CE — Conservarea păsărilor sălbatice — Arii de protecție specială — Directiva 85/337/CEE — Evaluarea efectelor anumitor proiecte publice și private asupra mediului — Directiva 92/43/CEE — Conservarea habitatelor naturale”)

text:
               30.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 30/4

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 24 noiembrie 2016 – Comisia Europeană/Regatul Spaniei
   (Cauza C-461/14) (1)

   ((Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 2009/147/CE - Conservarea păsărilor sălbatice - Arii de protecție specială - Directiva 85/337/CEE - Evaluarea efectelor anumitor proiecte publice și private asupra mediului - Directiva 92/43/CEE - Conservarea habitatelor naturale”))
   (2017/C 030/04)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Hermes, E. Sanfrutos Cano, D. Loma-Osorio Lerena și G. Wilms, agenți)

      Pârât: Regatul Spaniei (reprezentant: A. Gavela Llopis, agent)

      Dispozitivul

               1)

               Prin neadoptarea măsurilor corespunzătoare pentru a evita în aria de protecție specială „Campiñas de Sevilla” deteriorarea habitatelor naturale și a habitatelor speciilor, precum și perturbările speciilor pentru care a fost stabilită această arie, Regatul Spaniei nu și a îndeplinit, în ceea ce privește perioada anterioară datei de 29 iulie 2008, obligațiile care îi reveneau în temeiul articolului 4 alineatul (4) din Directiva 2009/147/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind conservarea păsărilor sălbatice și, în ceea ce privește perioada ulterioară acestei date, obligațiile care îi revin în temeiul articolului 6 alineatul (2) din Directiva 92/43/CEE a Consiliului din 21 mai 1992 privind conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică.

               2)

               Respinge în rest acțiunea.

               3)

               Comisia Europeană și Regatul Spaniei suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 462, 22.12.2014.


title: Cauza T-242/13: Acțiune introdusă la 29 aprilie 2013 — Castell Macía/OAPI — PJ Hungary (PEPE CASTELL)

text:
               20.7.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 207/38

         Acțiune introdusă la 29 aprilie 2013 — Castell Macía/OAPI — PJ Hungary (PEPE CASTELL)
   (Cauza T-242/13)
   2013/C 207/64
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

      Părțile

      Reclamant: José Castell Macía (Elche, Spania) (reprezentanți: G. Marín Raigal, P. López Ronda, H. Mosback și G. Macias Bonilla, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: PJ Hungary Szolgáltató kft (PJ Hungary kft) (Budapesta, Ungaria)

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, modele și desene industriale) din 7 februarie 2013, adoptată în cauza R 1401/2012-1, astfel încât să se respingă opoziția formulată și să se admită cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 6 798 862„PEPE CASTELL”, cu obligarea părții adverse la plata cheltuielilor de judecată în ambele proceduri;

               —

               obligarea OAPI, în calitate de pârât, la plata propriilor cheltuieli de judecată și la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă în prezenta acțiune;

               —

               în ceea ce o privește, obligarea intervenientei la plata propriilor cheltuieli de judecată și la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă în prezenta procedură.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta.

      Marca comunitară vizată: marca verbală „PEPE CASTELL” pentru produse și servicii din clasele 16, 25 și 39 — cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 6 798 862

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: PJ Hungary Szolgáltató kft

      Marca sau semnul invocat: Marca figurativă cuprinzând elementele verbale „Pepe Jeans FOOTWEAR” pentru produse din clasa 25.

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-103/07 P: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 31 ianuarie 2008 — Angel Angelidis/Parlamentul European (Recurs — Funcționari — Raport de evaluare — Evaluator unic — Condiții — Consultarea superiorului ierarhic direct anterior — Lipsa modificării repartizării — Motivare — Acțiune în anulare — Acțiune în despăgubiri)

text:
               29.3.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 79/8

         Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 31 ianuarie 2008 — Angel Angelidis/Parlamentul European
   (Cauza C-103/07 P) (1)

   (Recurs - Funcționari - Raport de evaluare - Evaluator unic - Condiții - Consultarea superiorului ierarhic direct anterior - Lipsa modificării repartizării - Motivare - Acțiune în anulare - Acțiune în despăgubiri)
   (2008/C 79/13)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Recurent: Angel Angelidis (reprezentant: E. Boigelot, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Parlementul european (reprezentanți: M. Mustapha Pacha și A. Lukošiūtė, agenți)
   Obiectul
   Recurs introdus împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a cincea) din 5 decembrie 2006, Angelidis/Palamentul European (T-416/03), prin care Tribunalul a respins acțiunea reclamantului având ca obiect, pe de o parte, anularea raportului său de evaluare pentru perioada 1 ianuarie-31 decembrie 2001 și, pe de altă parte, acordarea de daune interese pentru prejudiciul suferit de acesta atât din cauza unor pretinse neregularități ale raportului de evaluare în litigiu, cât și din cauza întocmirii sale tardive.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Domnul Angelidis suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Parlamentul European.

      (1)  JO C 129, 9.6.2007.


title: Cauza C-505/07: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 1 octombrie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunal Supremo — Spania) — procedura inițiată de Compañía Española de Comercialización de Aceite SA (Trimitere preliminară — Organizare comună a piețelor în sectorul uleiurilor și grăsimilor — Articolul 12a din Regulamentul nr. 136/66/CEE — Depozitare de ulei de măsline fără finanțare comunitară — Competențe ale autorităților naționale în materia concurenței)

text:
               21.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/5

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 1 octombrie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunal Supremo — Spania) — procedura inițiată de Compañía Española de Comercialización de Aceite SA
   (Cauza C-505/07) (1)

   (Trimitere preliminară - Organizare comună a piețelor în sectorul uleiurilor și grăsimilor - Articolul 12a din Regulamentul nr. 136/66/CEE - Depozitare de ulei de măsline fără finanțare comunitară - Competențe ale autorităților naționale în materia concurenței)
   2009/C 282/07
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Tribunal Supremo

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Compañía Española de Comercialización de Aceite SA

      Pârâte: Asociación Española de la Industria y Comercio Exportador de Aceite de Oliva (Asoliva), Asociación Nacional de Industriales Envasadores y Refinadores de Aceites Comestibles (Anierac), Administración del Estado

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Tribunal Supremo — Interpretarea articolului 12a din Regulamentul nr. 136/66/CEE al Consiliului din 22 septembrie 1966 privind stabilirea unei organizări comune a piețelor în sectorul uleiurilor și grăsimilor (JO 172, p. 3025), în versiunea din Regulamentul nr. 1638/98 (JO L 210, p. 32), a Regulamentului (CE) nr. 952/97 al Consiliului din 20 mai 1997 privind grupurile de producători și asociațiile acestora (JO L 142, p. 30) și a Regulamentului nr. 26 de aplicare a anumitor reguli de concurență în domeniul producției și comercializării de produse agricole (JO 30, p. 993, Ediție specială, 03/vol. 1, p. 3) — Noțiunea de „organism autorizat” — Noțiunea de grupuri și asociații de grupuri de producători — Depozitare

      Dispozitivul

               1.

               O societate pe acțiuni al cărei capital majoritar este deținut de producători de ulei de măsline, de o serie de deținători ai unor prese de ulei și de cooperative ale cultivatorilor de măsline, restul capitalului fiind deținut de entități financiare, poate fi inclusă în noțiunea „organism”, în sensul articolului 12a din Regulamentul nr. 136/66/CEE al Consiliului din 12 septembrie 1966 privind organizarea comună a piețelor în sectorul uleiurilor și grăsimilor, care poate fi autorizat să încheie contracte de depozitare privată a uleiului de măsline în temeiul articolului menționat, sub rezerva îndeplinirii condițiilor prevăzute de respectiva dispoziție.

               2.

               „Acceptarea din partea statului” de care trebuie să dispună aceste organisme, în sensul articolului 12a din Regulamentul nr. 136/66, poate fi obținută în cadrul unei cereri de dispensă („autorizație”) individuală adresate autorităților naționale competente în materia concurenței, cu condiția ca aceste autorități să dispună de mijloace concrete de verificare a capacității organismului care a formulat cererea de a constitui, cu respectarea cerințelor legale, depozite private de ulei de măsline.

               3.

               Articolul 12a din Regulamentul nr. 136/66 nu se opune unui mecanism de achiziționare și de depozitare a uleiului de măsline, instituit și finanțat în mod privat, care nu a fost supus procedurii de autorizare la care se referă dispoziția menționată.

               4.

               Atât timp cât se abțin, pe de o parte, să adopte orice măsuri de natură să deroge de la organizarea comună a pieței uleiului de măsline sau să aducă atingere acesteia și, pe de altă parte, să adopte o decizie aflată în contradicție cu decizia Comisiei sau să creeze riscul apariției unei astfel de contradicții, autoritățile naționale competente în materia concurenței pot aplica dreptul național al concurenței în cazul unui acord care poate afecta piața uleiului de măsline la scară comunitară.

      (1)  JO C 37, 09.2.2008.


title: Cauza C-576/11: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 28 noiembrie 2013 — Comisia Europeană/Marele Ducat al Luxemburgului (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 91/271/CEE — Tratarea apelor urbane reziduale — Hotărâre a Curții prin care se constată o neîndeplinire a obligațiilor — Neexecutare — Articolul 260 TFUE — Sancțiuni pecuniare — Impunerea unei penalități cu titlu cominatoriu și a unei sume forfetare)

text:
               15.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 45/6

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 28 noiembrie 2013 — Comisia Europeană/Marele Ducat al Luxemburgului
   (Cauza C-576/11) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 91/271/CEE - Tratarea apelor urbane reziduale - Hotărâre a Curții prin care se constată o neîndeplinire a obligațiilor - Neexecutare - Articolul 260 TFUE - Sancțiuni pecuniare - Impunerea unei penalități cu titlu cominatoriu și a unei sume forfetare)
   2014/C 45/11
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: O. Beynet, precum și B. Simon și E. Manhaeve, agenți)

      Pârât: Marele Ducat al Luxemburgului (reprezentanți: P. Frantzen și C. Schiltz, agenți)

      Intervenient în susținerea pârâtei: Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (représentants: S. Behzadi-Spencer, C. Murrell și S. Ford, agenți)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Executare incompletă a Hotărârii Curții din 23 noiembrie 2006, Comisia/Luxemburg (C-452/05), privind netranspunerea dispozițiilor Directivei Consiliului din 21 mai 1991 privind tratarea apelor urbane reziduale (JO L 135, p. 40, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 43) — Aplicare incorectă a articolului 5 alineatul (4) din directiva menționată

      Dispozitivul

               1.

               Întrucât nu a adoptat toate măsurile necesare pe care le implică executarea Hotărârii din 23 noiembrie 2006, Comisia/Luxemburg (C-452/05), Marele Ducat al Luxemburgului nu și a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 260 alineatul (1) TFUE.

               2.

               Obligă Marele Ducat al Luxemburgului la plata către Comisia Europeană, în contul „Resurse proprii ale Uniunii Europene”, a sumei forfetare de 2 000 000 de euro.

               3.

               În cazul în care neîndeplinirea obligațiilor constatată la punctul 1 persistă în ziua pronunțării prezentei hotărâri, obligă Marele Ducat al Luxemburgului la plata către Comisia Europeană, în contul „Resurse proprii ale Uniunii Europene”, a unei penalități cu titlu cominatoriu de 2 800 de euro pe zi de întârziere în punerea în aplicare a măsurilor necesare pentru a se conforma Hotărârii Comisia/Luxemburg, citată anterior, începând cu ziua pronunțării hotărârii în prezenta cauză până la asigurarea deplinei conformități cu Hotărârea Comisia/Luxemburg, citată anterior.

               4.

               Obligă Marele Ducat al Luxemburgului la plata cheltuielilor de judecată.

               5.

               Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 39, 11.2.2012.


title: Cauza T-610/15: Acțiune introdusă la 3 noiembrie 2015 – British Aggregates/Comisia

text:
               25.1.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 27/64

         Acțiune introdusă la 3 noiembrie 2015 – British Aggregates/Comisia
   (Cauza T-610/15)
   (2016/C 027/82)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: British Aggregates Association (Lanark, Royaume-Uni) (reprezentanți: L. Van den Hende, avocat, și A. White, solicitor)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantei

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea, în conformitate cu articolul 263 TFUE, a Deciziei Comisiei din 27 martie 2015 C(2015) 2141 final în cazul SA.34775 (2013/C) (ex 2012/NN) – Taxa pe agregate; și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv: Comisia a săvârșit trei erori de apreciere prin stabilirea faptului că opt scutiri de la taxa pe agregate (aggregates levy, denumită în continuare „AGL”) în temeiul Finance Act (Legea finanțelor pentru anul 2001) nu conduc la selectivitate și nu constituie așadar un ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE și prin stabilirea principiului de taxare normală și a obiectivului AGL în scopul aplicării criteriului selectivității.

               2.

               Al doilea motiv: Comisia a omis să efectueze o examinare efectiv diligentă și imparțială a aspectului dacă cele opt scutiri în cauză conduc la o selectivitate și constituie așadar un ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE.

               3.

               Al treilea motiv: Comisia a omis să motiveze decizia atacată astfel cum impune articolul 296 TFUE, ținând seama de caracterul contradictoriu, având în vedere decizia atacată, al aplicării de către Comisie a principiului de taxare normală și a obiectivului AGL atunci când a explicat motivul pentru care cele opt scutiri în cauză nu conduc la selectivitate.


title: Cauza C-386/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Oberlandesgericht Düsseldorf (Germania) la 20 iulie 2011 — Piepenbrock Dienstleistungen GmbH & Co KG/Kreis Düren

text:
               22.10.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 311/17

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Oberlandesgericht Düsseldorf (Germania) la 20 iulie 2011 — Piepenbrock Dienstleistungen GmbH & Co KG/Kreis Düren
   (Cauza C-386/11)
   2011/C 311/27
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Oberlandesgericht Düsseldorf

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Piepenbrock Dienstleistungen GmbH & Co KG

      Pârât: Kreis Düren

      Altă parte în proces: Stadt Düren

      Întrebarea preliminară

   Prin „contract de achiziții publice” în sensul articolului 1 alineatul (2) litera (a) din Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii (1) se înțelege și un contact între două entități administrativ-teritoriale prin care una îi transferă celeilalte contra cost o competență strict limitată, în special atunci când sarcina transferată nu privește activități specifice autorității publice ca atare, ci numai activități auxiliare?

      (1)  JO L 134, p. 114, Ediție specială 06/vol. 8, p. 116.


title: Cauza C-101/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg (Germania) la 28 februarie 2013 — U/Stadt Karlsruhe

text:
               1.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 156/19

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg (Germania) la 28 februarie 2013 — U/Stadt Karlsruhe
   (Cauza C-101/13)
   2013/C 156/30
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: U

      Pârât: Stadt Karlsruhe

      Întrebările preliminare

               1.

               Potrivit anexei la Regulamentul (CE) nr. 2252/2004 (1), modalitatea de întocmire a paginii cu date biografice care poate fi citită automat din pașapoartele emise de statele membre trebuie să îndeplinească toate specificațiile obligatorii prevăzute în partea 1 (Documente de călătorie citite automat) din Documentul 9303 al OACI (2)?

               2.

               În cazul în care, potrivit legislației unui stat membru privind numele, numele unei persoane este compus din prenume și numele de familie, anexa la Regulamentul (CE) nr. 2252/2004 coroborată cu dispozițiile punctului 8.6 al secțiunii IV din partea 1 (Documente de călătorie citite automat) din Documentul 9303 al OACI autorizează un stat membru să înscrie în câmpul 6 al paginii cu date biografice din pașaport care poate fi citită automat și numele la naștere, în calitate de element de identificare primar?

               3.

               În cazul în care, potrivit legislației unui stat membru privind numele, numele unei persoane este compus din prenume și numele de familie, anexa la Regulamentul (CE) nr. 2252/2004 coroborată cu dispozițiile punctului 8.6 al secțiunii IV din partea 1 (Documente de călătorie citite automat) din Documentul 9303 al OACI autorizează un stat membru să înscrie în câmpul 7 al paginii cu date biografice din pașaport care poate fi citită automat și numele la naștere, în calitate de element de identificare secundar?

               4.

               În cazul unui răspuns afirmativ la a doua sau la a treia întrebare: având în vedere protecția numelui unei persoane prevăzută la articolul 7 din Carta drepturilor fundamentale (3) și la articolul 8 din Convenția europeană a drepturilor omului (4), un stat membru a cărui legislație privind numele prevede că numele este compus din prenume și numele de familie are obligația ca, în cadrul desemnării câmpului în care este înscris numele la naștere și care face parte din pagina cu date biografice din pașaport care poate fi citită automat, să menționeze că în acest câmp este înscris și numele la naștere?

               5.

               În cazul unui răspuns negativ la a patra întrebare: având în vedere protecția numelui prevăzută la articolul 7 din Carta drepturilor fundamentale și la articolul 8 din Convenția europeană a drepturilor omului, un stat membru a cărui legislație privind numele prevede că numele este compus din prenume și din numele de familie și a cărui legislație națională privind pașapoartele prevede că desemnarea câmpurilor paginii cu date biografice din pașaport care poate fi citită automat apare și în limbile engleză și franceză, iar în câmpul 6 al acestei pagini este înscris pe un rând separat și numele dobândit la naștere, acesta fiind precedat de abrevierea „geb.” care corespunde termenului „geboren” [„născut(ă)”], are obligația să menționeze abrevierea „geb.” pentru „geboren” și în limbile engleză și franceză?

               6.

               În cazul în care, potrivit legislației unui stat membru privind numele, numele unei persoane este compus din prenume și din numele de familie, anexa la Regulamentul (CE) nr. 2252/2004 coroborată cu dispozițiile punctului 8.6 al secțiunii IV din partea 1 (Documente de călătorie citite automat) din Documentul 9303 al OACI autorizează un stat membru să înscrie în câmpul 13 al paginii cu date biografice din pașaport care poate fi citită automat și numele la naștere, în calitate de dată personală opțională?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 2252/2004 al Consiliului din 13 decembrie 2004 privind standardele pentru elementele de securitate și elementele biometrice integrate în pașapoarte și în documente de călătorie emise de statele membre (JO L 385, p. 1, Ediție specială, 01/vol. 5, p. 155).

      (2)  Organizația Internațională a Aviației Civile.

      (3)  Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

      (4)  Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale.