title: Cauza C-37/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal d’arrondissement (Luxembourg) la 24 ianuarie 2020 – WM/Luxembourg Business Registers

text:
               30.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 103/15

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal d’arrondissement (Luxembourg) la 24 ianuarie 2020 – WM/Luxembourg Business Registers
      (Cauza C-37/20)
      (2020/C 103/22)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Tribunal d’arrondissement

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: WM

         Pârâtă: Luxembourg Business Registers

         Întrebările preliminare

      Întrebarea nr. 1: cu privire la noțiunea de „circumstanțe excepționale”

                  1) a)

                  Articolul 30 alineatul (9) din Directiva (UE) 2015/849 a Parlamentului European și a Consiliului din 20 mai 2015 privind prevenirea utilizării sistemului financiar în scopul spălării banilor sau finanțării terorismului (1), astfel cum a fost modificată prin Directiva (UE) 2018/843 a Parlamentului European și a Consiliului din 30 mai 2018 de modificare a Directivei (UE) 2015/849 privind prevenirea utilizării sistemului financiar în scopul spălării banilor sau finanțării terorismului, precum și de modificare a Directivelor 2009/138/CE și 2013/36/UE (2), în măsura în care condiționează limitarea accesului la informațiile cu privire la beneficiarii economici de existența unor „circumstanțe excepționale care urmează să fie stabilite în dreptul intern”, poate fi interpretat în sensul că permite dreptului național să stabilească noțiunea de „circumstanțe excepționale” numai ca echivalent al „unui risc disproporționat, riscului de fraudă, de răpire, de șantaj, de extorcare, de hărțuire, de violență sau de intimidare”, noțiuni care constituie deja o condiție de aplicare a limitării accesului prin redactarea articolului 30 alineatul (9) citat anterior?

                  1) b)

                  În cazul unui răspuns negativ la întrebarea 1) a) și în ipoteza în care dreptul național de transpunere nu a definit noțiunea de „circumstanțe excepționale” în alt mod decât printr-o trimitere la noțiunile inoperante de „[…] risc disproporționat, risc[…] de fraudă, de răpire, de șantaj, de extorcare, de hărțuire, de violență sau de intimidare”, articolul 30 alineatul (9) citat anterior trebuie interpretat în sensul că permite instanței naționale să facă abstracție de condiția „circumstanțelor excepționale” sau trebuie să compenseze carența legiuitorului național prin stabilirea pe cale pretoriană a domeniului de aplicare al noțiunii de „circumstanțe excepționale”? În această din urmă ipoteză, în ceea ce privește, conform formulării articolului 30 alineatul (9) citat anterior, o condiție al cărei conținut este stabilit de dreptul național, este posibil ca Curtea de Justiție a Uniunii Europene să orienteze instanța națională în misiunea sa? În cazul unui răspuns afirmativ la această din urmă întrebare, care sunt liniile directoare care trebuie să orienteze instanța națională la stabilirea conținutului noțiunii de „circumstanțe excepționale”?

            Întrebarea nr. 2: cu privire la noțiunea de „risc”

                  2) a)

                  Articolul 30 alineatul (9) din Directiva (UE) 2015/849 a Parlamentului European și a Consiliului din 20 mai 2015 privind prevenirea utilizării sistemului financiar în scopul spălării banilor sau finanțării terorismului, astfel cum a fost modificată prin Directiva (UE) 2018/843 a Parlamentului European și a Consiliului din 30 mai 2018 de modificare a Directivei (UE) 2015/849 privind prevenirea utilizării sistemului financiar în scopul spălării banilor sau finanțării terorismului, precum și de modificare a Directivelor 2009/138/CE și 2013/36/UE, în măsura în care condiționează limitarea accesului la informații cu privire la beneficiarii economicii de existența „unui risc disproporționat, riscului de fraudă, de răpire, de șantaj, de extorcare, de hărțuire, de violență sau de intimidare”, trebuie interpretat în sensul că se referă la un ansamblu de opt situații, dintre care prima răspunde unui risc general supus condiției disproporției, iar următoarele șapte unor riscuri specifice cărora nu li se aplică condiția disproporției sau în sensul că se referă la un ansamblu de șapte de situații, fiecare dintre acestea răspunzând unui risc specific supus condiției disproporției?

                  2) b)

                  Articolul 30 alineatul (9) din Directiva (UE) 2015/849 a Parlamentului European și a Consiliului din 20 mai 2015 privind prevenirea utilizării sistemului financiar în scopul spălării banilor sau finanțării terorismului, astfel cum a fost modificată prin Directiva (UE) 2018/843 a Parlamentului European și a Consiliului din 30 mai 2018 de modificare a Directivei (UE) 2015/849 privind prevenirea utilizării sistemului financiar în scopul spălării banilor sau finanțării terorismului, precum și de modificare a Directivelor 2009/138/CE și 2013/36/UE, în măsura în care condiționează limitarea accesului la informații cu privire la beneficiarii economici de existența „unui risc”, trebuie interpretat în sensul că limitează aprecierea existenței și a amplorii acestui risc doar la legăturile pe care beneficiarul economic le are cu entitatea juridică în privința căreia acesta solicită în mod specific limitarea accesului la informațiile privind calitatea sa de beneficiar economic sau în sensul că implică luarea în considerare a legăturilor pe care beneficiarul economic în cauză le are cu alte entități juridice? În cazul în care trebuie să se țină seama de legăturile existente cu alte entități juridice, este necesar să se țină seama exclusiv de calitatea de beneficiar economic în raport cu alte entități juridice sau este necesar să se țină seama de orice legătură cu alte entități juridice? În cazul în care trebuie să se țină seama de orice legătură existentă cu alte entități juridice, aprecierea existenței și a amplorii riscului este afectată de natura acestei legături?

                  2) c)

                  Articolul 30 alineatul (9) din Directiva (UE) 2015/849 a Parlamentului European și al Consiliului din 20 mai 2015 privind prevenirea utilizării sistemului financiar în scopul spălării banilor sau finanțării terorismului, astfel cum a fost modificată prin Directiva (UE) 2018/843 a Parlamentului European și a Consiliului din 30 mai 2018 de modificare a Directivei (UE) 2015/849 privind prevenirea utilizării sistemului financiar în scopul spălării banilor sau finanțării terorismului, precum și de modificare a Directivelor 2009/138/CE și 2013/36/UE, în măsura în care condiționează limitarea accesului la informații privind beneficiarii economici de existența „unui risc”, trebuie interpretat în sensul că exclude beneficiul protecției care decurge dintr-o limitare a accesului atunci când aceste informații, respectiv alte elemente invocate de beneficiarul economic pentru a demonstra existența și amploarea „riscului” suportat, sunt accesibile cu ușurință terților prin alte căi de informare?

            Întrebarea nr. 3: cu privire la noțiunea de risc „disproporționat”

                  3)

                  Care sunt interesele divergente care trebuie luate în considerare în cadrul aplicării articolului 30 alineatul (9) din Directiva (UE) 2015/849 a Parlamentului European și a Consiliului din 20 mai 2015 privind prevenirea utilizării sistemului financiar în scopul spălării banilor sau finanțării terorismului, astfel cum a fost modificată prin Directiva (UE) 2018/843 a Parlamentului European și a Consiliului din 30 mai 2018 de modificare a Directivei (UE) 2015/849 privind prevenirea utilizării sistemului financiar în scopul spălării banilor sau finanțării terorismului, precum și de modificare a Directivelor 2009/138/CE și 2013/36/UE, în măsura în care condiționează limitarea accesului la informații cu privire la un beneficiar economic de existența unui risc „disproporționat”?

         (1)  Directiva (UE) 2015/849 a Parlamentului European și a Consiliului din 20 mai 2015 privind prevenirea utilizării sistemului financiar în scopul spălării banilor sau finanțării terorismului, de modificare a Regulamentului (UE) nr. 648/2012 al Parlamentului European și al Consiliului și de abrogare a Directivei 2005/60/CE a Parlamentului European și a Consiliului și a Directivei 2006/70/CE a Comisiei (JO 2015, L 141, p. 73).

         (2)  JO 2018, L 156, p. 43.


title: Cauza C-79/20 P: Recurs introdus la 14 februarie 2020 de Yieh United Steel Corp. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 3 decembrie 2019 în cauza T-607/15, Yieh United Steel/Comisia

text:
               30.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 103/17

      Recurs introdus la 14 februarie 2020 de Yieh United Steel Corp. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 3 decembrie 2019 în cauza T-607/15, Yieh United Steel/Comisia
      (Cauza C-79/20 P)
      (2020/C 103/23)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: Yieh United Steel Corp. (reprezentant: D. Luff, avocat)

         Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană, Eurofer, Association Européenne de l'Acier, AISBL

         Concluziile recurentei

      Recurenta solicită Curții:

                  —

                  declararea recursului ca fiind admisibil și fondat;

                  —

                  anularea Hotărârii Tribunalului Uniunii Europene din 3 decembrie 2019 în cauza T-607/15, Yieh United Steel Corporation Ltd (Yusco)/Comisia

                  —

                  în conformitate cu articolul 61 din Statutul Curții de Justiție, pronunțarea unei decizii definitive, admițând cererile formulate de Yusco în fața Tribunalului și, în consecință, anularea taxei antidumping impuse recurentei în temeiul Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2015/1429 al Comisiei din 26 august 2015 de instituire a unei taxe antidumping definitive asupra importurilor de produse plate din oțeluri inoxidabile laminate la rece originare din Republica Populară Chineză și Taiwan (1) (denumit în continuare „regulamentul atacat” sau „regulamentul privind taxa antidumping definitivă”), în măsura în care o privește pe recurentă;

                  —

                  obligarea Comisiei și a intervenientelor la suportarea propriilor cheltuieli de judecată, precum și a tuturor cheltuielilor de judecată cauzate recurentelor în cadrul prezentei proceduri și al procedurii de pe rolul Tribunalului.

         Motivele și principalele argumente

      Recurenta susține că hotărârea atacată ar trebui anulată pentru următoarele trei motive de recurs rezumate mai jos.
      În primul rând, Tribunalul a încălcat articolul 2 alineatul (3) din Regulamentul (UE) 2016/1036 al Parlamentului European și al Consiliului din 8 iunie 2016 (2) (denumit în continuare „regulamentul de bază”) întrucât în mod eronat a înlăturat aplicarea acestei dispoziții.
      În al doilea rând, Tribunalul a încălcat articolul 2 alineatul (5) din regulamentul de bază, întrucât nu a evaluat comparativ în mod corespunzător interesele Comisiei în cadrul anchetei sale și dreptul recurentei ca propriile documente contabile să fie luate în considerare.
      În al treilea rând, Tribunalul a încălcat articolul 2 alineatul (2) din regulamentul de bază, întrucât în mod eronat a statuat că respingerea unei vânzări interne în temeiul articolului 2 alineatul (2) din regulamentul de bază nu impune cercetarea unei intenții sau a unei cunoașteri specifice din partea vânzătorului cu privire la exportul final al produselor în cauză.

         (1)  JO 2015, L 224, p. 10.

         (2)  Regulamentul (UE) 2016/1036 al Parlamentului European și al Consiliului din 8 iunie 2016 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Uniunii Europene (JO 2016, L 176, p. 21).


title: Cauza T-163/18: Hotărârea Tribunalului din 12 februarie 2020 – Amisi Kumba/Consiliul („Politica externă și de securitate comună – Măsuri restrictive adoptate având în vedere situația din Republica Democratică Congo – Înghețarea fondurilor – Reînnoirea includerii numelui reclamantului în lista persoanelor vizate – Obligația de motivare – Dreptul la apărare – Obligația Consiliului de a comunica elementele noi care justifică reînnoirea măsurilor restrictive – Eroare de drept – Eroare vădită de apreciere – Drept de proprietate – Proporționalitate – Prezumția de nevinovăție – Excepție de nelegalitate”)

text:
               30.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 103/18

      Hotărârea Tribunalului din 12 februarie 2020 – Amisi Kumba/Consiliul
      (Cauza T-163/18) (1)

      („Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive adoptate având în vedere situația din Republica Democratică Congo - Înghețarea fondurilor - Reînnoirea includerii numelui reclamantului în lista persoanelor vizate - Obligația de motivare - Dreptul la apărare - Obligația Consiliului de a comunica elementele noi care justifică reînnoirea măsurilor restrictive - Eroare de drept - Eroare vădită de apreciere - Drept de proprietate - Proporționalitate - Prezumția de nevinovăție - Excepție de nelegalitate”)
      (2020/C 103/24)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Gabriel Amisi Kumba (Kinshasa, Republica Democratică Congo) (reprezentanți: T. Bontinck, P. De Wolf, M. Forgeois și A. Guillerme, avocați)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: J.-P. Hix, H. Marcos Fraile și S. Van Overmeire, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea Deciziei (PESC) 2017/2282 a Consiliului din 11 decembrie 2017 de modificare a Deciziei 2010/788/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Republicii Democratice Congo (JO 2017, L 328, p. 19), în ceea ce îl privește pe reclamant

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Îl obligă pe domnul Gabriel Amisi Kumba la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 161, 7.5.2018.


title: Cauza T-164/18: Hotărârea Tribunalului din 12 februarie 2020 – Kampete/Consiliul [„Politica externă și de securitate comună – Măsuri restrictive adoptate având în vedere situația din Republica Democrată Congo – Înghețarea fondurilor – Prelungirea înscrierii numelui reclamantului pe lista persoanelor vizate – Obligația de motivare – Dreptul la apărare – Obligația Consiliului de a comunica elementele noi care justifică reînnoirea măsurilor restrictive – Eroare de drept – Eroare vădită de apreciere – Proporționalitate – Articolul 76 litera (d) din Regulamentul de procedură – Excepție de nelegalitate”]

text:
               30.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 103/18

      Hotărârea Tribunalului din 12 februarie 2020 – Kampete/Consiliul
      (Cauza T-164/18) (1)

      („Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive adoptate având în vedere situația din Republica Democrată Congo - Înghețarea fondurilor - Prelungirea înscrierii numelui reclamantului pe lista persoanelor vizate - Obligația de motivare - Dreptul la apărare - Obligația Consiliului de a comunica elementele noi care justifică reînnoirea măsurilor restrictive - Eroare de drept - Eroare vădită de apreciere - Proporționalitate - Articolul 76 litera (d) din Regulamentul de procedură - Excepție de nelegalitate”)
      (2020/C 103/25)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Ilunga Kampete (Kinshasa, Republica Democrată Congo) (reprezentanți: T. Bontinck, P. De Wolf, M. Forgeois și A. Guillerme, avocați)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: J.-P. Hix, H. Marcos Fraile și S. Van Overmeire, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se urmărește anularea Deciziei (PESC) 2017/2282 a Consiliului din 11 decembrie 2017 de modificare a Deciziei 2010/788/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Republicii Democratice Congo (JO 2017, L 328, p. 19), în măsura în care îl privește pe reclamant

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Îl obligă pe domnul Ilunga Kampete la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 161, 7.5.2018.


title: Cauza T-165/18: Hotărârea Tribunalului din 12 februarie 2020 – Kahimbi Kasagwe/Consiliul („Politica externă și de securitate comună – Măsuri restrictive adoptate având în vedere situația din Republica Democrată Congo – Înghețarea fondurilor – Prelungirea înscrierii numelui reclamantului pe lista persoanelor vizate – Obligația de motivare – Dreptul la apărare – Obligația Consiliului de a comunica elementele noi care justifică reînnoirea măsurilor restrictive – Eroare de drept – Eroare vădită de apreciere – Drept de proprietate – Dreptul la respectarea vieții private și de familie – Proporționalitate – Prezumția de nevinovăție – Excepție de nelegalitate”)

text:
               30.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 103/19

      Hotărârea Tribunalului din 12 februarie 2020 – Kahimbi Kasagwe/Consiliul
      (Cauza T-165/18) (1)

      („Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive adoptate având în vedere situația din Republica Democrată Congo - Înghețarea fondurilor - Prelungirea înscrierii numelui reclamantului pe lista persoanelor vizate - Obligația de motivare - Dreptul la apărare - Obligația Consiliului de a comunica elementele noi care justifică reînnoirea măsurilor restrictive - Eroare de drept - Eroare vădită de apreciere - Drept de proprietate - Dreptul la respectarea vieții private și de familie - Proporționalitate - Prezumția de nevinovăție - Excepție de nelegalitate”)
      (2020/C 103/26)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Delphin Kahimbi Kasagwe (Kinshasa, Republica Democrată Congo) (reprezentanți: T. Bontinck, P. De Wolf, M. Forgeois și A. Guillerme, avocați)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: J.-P. Hix, H. Marcos Fraile și S. Van Overmeire, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se urmărește anularea Deciziei (PESC) 2017/2282 a Consiliului din 11 decembrie 2017 de modificare a Deciziei 2010/788/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Republicii Democratice Congo (JO 2017, L 328, p. 19), în măsura în care îl privește pe reclamant

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Îl obligă pe domnul Delphin Kahimbi Kasagwe la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 161, 7.5.2018.


title: Cauza T-168/18: Hotărârea Tribunalului din 12 februarie 2020 – Numbi/Consiliul („Politica externă și de securitate comună – Măsuri restrictive adoptate având în vedere situația din Republica Democratică Congo – Înghețarea fondurilor – Prelungire a includerii numelui reclamantului pe lista persoanelor vizate – Obligația de motivare – Dreptul la apărare – Obligația Consiliului de a comunica elementele noi care justifică reînnoirea măsurilor restrictive – Eroare de drept – Eroare vădită de apreciere – Dreptul de proprietate – Proporționalitate – Prezumția de nevinovăție – Excepție de nelegalitate”)

text:
               30.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 103/21

      Hotărârea Tribunalului din 12 februarie 2020 – Numbi/Consiliul
      (Cauza T-168/18) (1)

      („Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive adoptate având în vedere situația din Republica Democratică Congo - Înghețarea fondurilor - Prelungire a includerii numelui reclamantului pe lista persoanelor vizate - Obligația de motivare - Dreptul la apărare - Obligația Consiliului de a comunica elementele noi care justifică reînnoirea măsurilor restrictive - Eroare de drept - Eroare vădită de apreciere - Dreptul de proprietate - Proporționalitate - Prezumția de nevinovăție - Excepție de nelegalitate”)
      (2020/C 103/29)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: John Numbi (Kinshasa, Republica Democratică Congo) (reprezentanți: T. Bontinck, P. De Wolf, M. Forgeois şi A. Guillerme, avocaţi)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: J.-P. Hix, H. Marcos Fraile şi S. Van Overmeire, agenţi)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE şi având ca obiect anularea Deciziei (PESC) 2017/2282 a Consiliului din 11 decembrie 2017 de modificare a Deciziei 2010/788/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Republicii Democratice Congo (JO 2017, L 328, p. 19), în măsura în care îl privește pe reclamant

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Îl obligă pe domnul John Numbi la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 161, 7.5.2018.


title: Cauza T-169/18: Hotărârea Tribunalului din 12 februarie 2020 –Kibelisa Ngambasai/Consiliul [„Politica externă și de securitate comună – Măsuri restrictive adoptate având în vedere situația din Republica Democrată Congo – Înghețarea fondurilor – Prelungirea înscrierii numelui reclamantului pe lista persoanelor vizate – Obligația de motivare – Dreptul la apărare – Obligația Consiliului de a comunica elementele noi care justifică reînnoirea măsurilor restrictive – Eroare de drept – Eroare vădită de apreciere – Proporționalitate – Articolul 76 litera (d) din Regulamentul de procedură – Excepție de nelegalitate”]

text:
               30.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 103/22

      Hotărârea Tribunalului din 12 februarie 2020 –Kibelisa Ngambasai/Consiliul
      (Cauza T-169/18) (1)

      („Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive adoptate având în vedere situația din Republica Democrată Congo - Înghețarea fondurilor - Prelungirea înscrierii numelui reclamantului pe lista persoanelor vizate - Obligația de motivare - Dreptul la apărare - Obligația Consiliului de a comunica elementele noi care justifică reînnoirea măsurilor restrictive - Eroare de drept - Eroare vădită de apreciere - Proporționalitate - Articolul 76 litera (d) din Regulamentul de procedură - Excepție de nelegalitate”)
      (2020/C 103/30)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Roger Kibelisa Ngambasai (Kinshasa, Republica Democrată Congo) (reprezentanți: T. Bontinck, P. De Wolf, M. Forgeois şi A. Guillerme, avocaţi)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: J.-P. Hix, H. Marcos Fraile şi S. Van Overmeire, agenţi)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se urmărește anularea Deciziei (PESC) 2017/2282 a Consiliului din 11 decembrie 2017 de modificare a Deciziei 2010/788/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Republicii Democratice Congo (JO 2017, L 328, p. 19), în măsura în care îl privește pe reclamant

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Îl obligă pe domnul Roger Kibelisa Ngambasai la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 161, 7.5.2018.


title: Cauza T-171/18: Hotărârea Tribunalului din 12 februarie 2020 – Boshab/Consiliul („Politica externă și de securitate comună – Măsuri restrictive adoptate având în vedere situația din Republica Democrată Congo – Înghețarea fondurilor – Prelungirea înscrierii numelui reclamantului pe lista persoanelor vizate – Obligația de motivare – Dreptul la apărare – Obligația Consiliului de a comunica elementele noi care justifică reînnoirea măsurilor restrictive – Eroare de drept – Eroare vădită de apreciere – Drept de proprietate – Dreptul la respectarea vieții private și de familie – Proporționalitate – Prezumția de nevinovăție – Excepție de nelegalitate”)

text:
               30.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 103/23

      Hotărârea Tribunalului din 12 februarie 2020 – Boshab/Consiliul
      (Cauza T-171/18) (1)

      („Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive adoptate având în vedere situația din Republica Democrată Congo - Înghețarea fondurilor - Prelungirea înscrierii numelui reclamantului pe lista persoanelor vizate - Obligația de motivare - Dreptul la apărare - Obligația Consiliului de a comunica elementele noi care justifică reînnoirea măsurilor restrictive - Eroare de drept - Eroare vădită de apreciere - Drept de proprietate - Dreptul la respectarea vieții private și de familie - Proporționalitate - Prezumția de nevinovăție - Excepție de nelegalitate”)
      (2020/C 103/32)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Évariste Boshab (Kinshasa, Republica Democrată Congo) (reprezentanți: T. Bontinck, P. De Wolf, M. Forgeois şi A. Guillerme, avocaţi)

         Pârât: Consiliul European (reprezentanți: J.-P. Hix, S. Lejeune şi H. Marcos Fraile, agenţi)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se urmărește anularea Deciziei (PESC) 2017/2282 a Consiliului din 11 decembrie 2017 de modificare a Deciziei 2010/788/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Republicii Democratice Congo (JO 2017, L 328, p. 19), în măsura în care îl privește pe reclamant

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Îl obligă pe domnul Évariste Boshab la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 161, 7.5.2018.


title: Cauza T-172/18: Hotărârea Tribunalului din 12 februarie 2020 – Akili Mundos/Consiliul („Politica externă și de securitate comună – Măsuri restrictive adoptate având în vedere situația din Republica Democratică Congo – Înghețarea fondurilor – Prelungire a includerii numelui reclamantului pe lista persoanelor vizate de măsuri restrictive adoptate de Uniune în mod autonom – Prima includere a numelui reclamantului pe lista persoanelor vizate de Comitetul pentru sancțiuni al Consiliului de Securitate al Organizației Națiunilor Unite – Obligația de motivare – Dreptul la apărare – Obligația Consiliului de a comunica elementele noi care justifică reînnoirea măsurilor restrictive – Eroare de drept – Eroare vădită de apreciere – Dreptul de proprietate – Proporţionalitate – Prezumţia de nevinovăţie – Excepție de nelegalitate”)

text:
               30.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 103/24

      Hotărârea Tribunalului din 12 februarie 2020 – Akili Mundos/Consiliul
      (Cauza T-172/18) (1)

      („Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive adoptate având în vedere situația din Republica Democratică Congo - Înghețarea fondurilor - Prelungire a includerii numelui reclamantului pe lista persoanelor vizate de măsuri restrictive adoptate de Uniune în mod autonom - Prima includere a numelui reclamantului pe lista persoanelor vizate de Comitetul pentru sancțiuni al Consiliului de Securitate al Organizației Națiunilor Unite - Obligația de motivare - Dreptul la apărare - Obligația Consiliului de a comunica elementele noi care justifică reînnoirea măsurilor restrictive - Eroare de drept - Eroare vădită de apreciere - Dreptul de proprietate - Proporţionalitate - Prezumţia de nevinovăţie - Excepție de nelegalitate”)
      (2020/C 103/33)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Muhindo Akili Mundos (Kinshasa, Republica Democratică Congo) (reprezentanţi: T. Bontinck, P. De Wolf, M. Forgeois şi A. Guillerme, avocaţi)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: J.-P. Hix, S. Lejeune şi H. Marcos Fraile, agenţi)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și având ca obiect anularea Deciziei (PESC) 2017/2282 a Consiliului din 11 decembrie 2017 de modificare a Deciziei 2010/788/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Republicii Democratice Congo (JO 2017, L 328, p. 19), a Deciziei de punere în aplicare (PESC) 2018/202 a Consiliului din 9 februarie 2018 privind punerea în aplicare a Deciziei 2010/788/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Republicii Democratice Congo (JO 2018, L 38, p. 19) și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2018/197 al Consiliului din 9 februarie 2018 privind punerea în aplicare a articolului 9 din Regulamentul (CE) nr. 1183/2005 de instituire a anumitor măsuri speciale împotriva persoanelor ale căror acțiuni încalcă embargoul asupra armelor impus Republicii Democratice Congo (JO 2018, L 38, p. 2), în măsura în care aceste acte îl privesc pe reclamant

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Îl obligă pe domnul Muhindo Akili Mundos la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 161, 7.5.2018.


title: Cauza T-173/18: Hotărârea Tribunalului din 12 februarie 2020 – Ramazani Shadary/Consiliul („Politica externă și de securitate comună – Măsuri restrictive adoptate având în vedere situația din Republica Democratică Congo – Înghețarea fondurilor – Reînnoirea includerii numelui reclamantului în lista persoanelor vizate – Obligația de motivare – Dreptul la apărare – Obligația Consiliului de a comunica elementele noi care justifică reînnoirea măsurilor restrictive – Eroare de drept – Eroare vădită de apreciere – Drept de proprietate – Proporționalitate – Prezumția de nevinovăție – Excepție de nelegalitate”)

text:
               30.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 103/25

      Hotărârea Tribunalului din 12 februarie 2020 – Ramazani Shadary/Consiliul
      (Cauza T-173/18) (1)

      („Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive adoptate având în vedere situația din Republica Democratică Congo - Înghețarea fondurilor - Reînnoirea includerii numelui reclamantului în lista persoanelor vizate - Obligația de motivare - Dreptul la apărare - Obligația Consiliului de a comunica elementele noi care justifică reînnoirea măsurilor restrictive - Eroare de drept - Eroare vădită de apreciere - Drept de proprietate - Proporționalitate - Prezumția de nevinovăție - Excepție de nelegalitate”)
      (2020/C 103/34)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Emmanuel Ramazani Shadary (Kinshasa, Republica Democrată Congo) (reprezentanți: T. Bontinck, P. De Wolf, M. Forgeois și A. Guillerme, avocați)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: J.-P. Hix, S. Lejeune și H. Marcos Fraile, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea Deciziei (PESC) 2017/2282 a Consiliului din 11 decembrie 2017 de modificare a Deciziei 2010/788/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Republicii Democratice Congo (JO 2017, L 328, p. 19), în ceea ce îl privește pe reclamant

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Îl obligă pe domnul Emmanuel Ramazani Shadary la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 161, 7.5.2018


title: Cauza T-174/18: Hotărârea Tribunalului din 12 februarie 2020 – Mutondo/Consiliul („Politica externă și de securitate comună – Măsuri restrictive adoptate având în vedere situația din Republica Democratică Congo – Înghețarea fondurilor – Prelungire a includerii numelui reclamantului pe lista persoanelor vizate – Obligația de motivare – Dreptul la apărare – Obligația Consiliului de a comunica elementele noi care justifică reînnoirea măsurilor restrictive – Eroare de drept – Eroare vădită de apreciere – Dreptul de proprietate – Proporționalitate – Prezumția de nevinovăție – Excepție de nelegalitate”)

text:
               30.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 103/25

      Hotărârea Tribunalului din 12 februarie 2020 – Mutondo/Consiliul
      (Cauza T-174/18) (1)

      („Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive adoptate având în vedere situația din Republica Democratică Congo - Înghețarea fondurilor - Prelungire a includerii numelui reclamantului pe lista persoanelor vizate - Obligația de motivare - Dreptul la apărare - Obligația Consiliului de a comunica elementele noi care justifică reînnoirea măsurilor restrictive - Eroare de drept - Eroare vădită de apreciere - Dreptul de proprietate - Proporționalitate - Prezumția de nevinovăție - Excepție de nelegalitate”)
      (2020/C 103/35)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Kalev Mutondo (Kinshasa, Republica Democratică Congo) (reprezentanți: T. Bontinck, P. De Wolf, M. Forgeois și A. Guillerme, avocați)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: J.-P. Hix, S. Lejeune și H. Marcos Fraile, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE şi având ca obiect anularea Deciziei (PESC) 2017/2282 a Consiliului din 11 decembrie 2017 de modificare a Deciziei 2010/788/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Republicii Democratice Congo (JO 2017, L 328, p. 19), în măsura în care îl privește pe reclamant

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Îl obligă pe domnul Kalev Mutondo la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 161, 7.5.2018.


title: Cauza T-175/18: Hotărârea Tribunalului din 12 februarie 2020 – Ruhorimbere/Consiliul („Politica externă și de securitate comună – Măsuri restrictive adoptate având în vedere situația din Republica Democratică Congo – Înghețarea fondurilor – Prelungire a includerii numelui reclamantului pe lista persoanelor vizate – Obligația de motivare – Dreptul la apărare – Obligația Consiliului de a comunica elementele noi care justifică reînnoirea măsurilor restrictive – Eroare de drept – Eroare vădită de apreciere – Dreptul de proprietate – Dreptul la respectarea vieții private și de familie – Proporționalitate – Prezumția de nevinovăție – Excepție de nelegalitate”)

text:
               30.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 103/26

      Hotărârea Tribunalului din 12 februarie 2020 – Ruhorimbere/Consiliul
      (Cauza T-175/18) (1)

      („Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive adoptate având în vedere situația din Republica Democratică Congo - Înghețarea fondurilor - Prelungire a includerii numelui reclamantului pe lista persoanelor vizate - Obligația de motivare - Dreptul la apărare - Obligația Consiliului de a comunica elementele noi care justifică reînnoirea măsurilor restrictive - Eroare de drept - Eroare vădită de apreciere - Dreptul de proprietate - Dreptul la respectarea vieții private și de familie - Proporționalitate - Prezumția de nevinovăție - Excepție de nelegalitate”)
      (2020/C 103/36)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Éric Ruhorimbere (Mbuji-Mayi, Republica Democratică Congo) (reprezentanți: T. Bontinck, P. De Wolf, M. Forgeois și A. Guillerme, avocați)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: J.-P. Hix, S. Lejeune și H. Marcos Fraile, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE şi având ca obiect anularea Deciziei (PESC) 2017/2282 a Consiliului din 11 decembrie 2017 de modificare a Deciziei 2010/788/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Republicii Democratice Congo (JO 2017, L 328, p. 19), în măsura în care îl privește pe reclamant

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Îl obligă pe domnul Éric Ruhorimbere la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 161, 7.5.2018.


title: Cauza T-176/18: Hotărârea Tribunalului din 12 februarie 2020 – Mende Omalanga/Consiliul („Politica externă și de securitate comună – Măsuri restrictive adoptate având în vedere situația din Republica Democratică Congo – Înghețarea fondurilor – Prelungire a includerii numelui reclamantului pe lista persoanelor vizate – Obligația de motivare – Dreptul la apărare – Obligația Consiliului de a comunica elementele noi care justifică reînnoirea măsurilor restrictive – Eroare de drept – Eroare vădită de apreciere – Dreptul de proprietate – Dreptul la respectarea vieții private și de familie – Proporţionalitate – Prezumţia de nevinovăţie – Excepție de nelegalitate – Adaptarea concluziilor”)

text:
               30.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 103/27

      Hotărârea Tribunalului din 12 februarie 2020 – Mende Omalanga/Consiliul
      (Cauza T-176/18) (1)

      („Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive adoptate având în vedere situația din Republica Democratică Congo - Înghețarea fondurilor - Prelungire a includerii numelui reclamantului pe lista persoanelor vizate - Obligația de motivare - Dreptul la apărare - Obligația Consiliului de a comunica elementele noi care justifică reînnoirea măsurilor restrictive - Eroare de drept - Eroare vădită de apreciere - Dreptul de proprietate - Dreptul la respectarea vieții private și de familie - Proporţionalitate - Prezumţia de nevinovăţie - Excepție de nelegalitate - Adaptarea concluziilor”)
      (2020/C 103/37)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Lambert Mende Omalanga (Kinshasa, Republica Democrată Congo) (reprezentanți: T. Bontinck, P. De Wolf, M. Forgeois și A. Guillerme, avocați)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: J.-P. Hix, S. Lejeune și H. Marcos Fraile, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și având ca obiect anularea Deciziei (PESC) 2017/2282 a Consiliului din 11 decembrie 2017 de modificare a Deciziei 2010/788/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Republicii Democratice Congo (JO 2017, L 328, p. 19), a Deciziei de punere în aplicare (PESC) 2018/569 a Consiliului din 12 aprilie 2018 privind punerea în aplicare a Deciziei 2010/788/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Republicii Democratice Congo (JO 2018, L 95, p. 21) și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2018/566 al Consiliului din 12 aprilie 2018 privind punerea în aplicare a articolului 9 din Regulamentul (CE) nr. 1183/2005 de instituire a anumitor măsuri speciale împotriva persoanelor ale căror acțiuni încalcă embargoul asupra armelor impus Republicii Democratice Congo (JO 2018, L 95, p. 9), în măsura în care aceste acte îl privesc pe reclamant

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Îl obligă pe domnul Lambert Mende Omalanga la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 161, 7.5.2018.


title: Cauza T-177/18: Hotărârea Tribunalului din 12 februarie 2020 – Kazembe Musonda/Consiliul [„Politica externă și de securitate comună – Măsuri restrictive adoptate având în vedere situația din Republica Democrată Congo – Înghețarea fondurilor – Prelungirea înscrierii numelui reclamantului pe lista persoanelor vizate – Obligația de motivare – Dreptul la apărare – Obligația Consiliului de a comunica elementele noi care justifică reînnoirea măsurilor restrictive – Eroare de drept – Eroare vădită de apreciere – Proporționalitate – Articolul 76 litera (d) din Regulamentul de procedură – Excepție de nelegalitate”]

text:
               30.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 103/27

      Hotărârea Tribunalului din 12 februarie 2020 – Kazembe Musonda/Consiliul
      (Cauza T-177/18) (1)

      („Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive adoptate având în vedere situația din Republica Democrată Congo - Înghețarea fondurilor - Prelungirea înscrierii numelui reclamantului pe lista persoanelor vizate - Obligația de motivare - Dreptul la apărare - Obligația Consiliului de a comunica elementele noi care justifică reînnoirea măsurilor restrictive - Eroare de drept - Eroare vădită de apreciere - Proporționalitate - Articolul 76 litera (d) din Regulamentul de procedură - Excepție de nelegalitate”)
      (2020/C 103/38)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Jean-Claude Kazembe Musonda (Lubumbashi, Republica Democrată Congo) (reprezentanți: T. Bontinck, P. De Wolf, M. Forgeois și A. Guillerme, avocați)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: J.-P. Hix, S. Lejeune și H. Marcos Fraile, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se urmărește anularea Deciziei (PESC) 2017/2282 a Consiliului din 11 decembrie 2017 de modificare a Deciziei 2010/788/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Republicii Democratice Congo (JO 2017, L 328, p. 19), în măsura în care îl privește pe reclamant

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Îl obligă pe domnul Jean-Claude Kazembe Musonda la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 161, 7.5.2018.


title: Cauza T-387/18: Hotărârea Tribunalului din 13 februarie 2020 – Delta-Sport/EUIPO – Delta Enterprise (DELTA SPORT) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative DELTA SPORT – Marcă spaniolă verbală anterioară COLCHON DELTA – Marcă a Uniunii Europene figurativă anterioară DELTA – Motiv relativ de refuz – Similitudinea produselor – Similitudinea semnelor – Risc de confuzie – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”]

text:
               30.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 103/28

      Hotărârea Tribunalului din 13 februarie 2020 – Delta-Sport/EUIPO – Delta Enterprise (DELTA SPORT)
      (Cauza T-387/18) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative DELTA SPORT - Marcă spaniolă verbală anterioară COLCHON DELTA - Marcă a Uniunii Europene figurativă anterioară DELTA - Motiv relativ de refuz - Similitudinea produselor - Similitudinea semnelor - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)
      (2020/C 103/39)
      Limba de procedură: engleza

         Părţile

         Reclamantă: Delta-Sport Handelskontor GmbH (Hamburg, Germania) (reprezentant: M. Krogmann, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanţi: J. Ivanauskas şi H. O’Neill, agenţi)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Delta Enterprise Corp. (New York, New York, Statele Unite) (reprezentant: M. Decker, avocată)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 17 aprilie 2018 (cauza R 1894/2017-5) privind o procedură de opoziție între Delta Enterprise și Delta-Sport Handelskontor

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Delta-Sport Handelskontor GmbH la plata cheltuielilor de judecată efectuate de EUIPO și de Delta Enterprise Corp. aferente prezentei proceduri.

         (1)  JO C 285, 13.8.2018.


title: Cauza T-8/19: Hotărârea Tribunalului din 13 februarie 2020 – Repsol/EUIPO (INVENTEMOS EL FUTURO) [„Marcă a Uniunii Europene – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale INVENTEMOS EL FUTURO – Motiv absolut de refuz – Lipsa caracterului distinctiv – Lipsa caracterului distinctiv dobândit prin utilizare – Articolul 7 alineatul (1) litera (b) și alineatul (3) din Regulamentul (UE) 2017/1001”]

text:
               30.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 103/29

      Hotărârea Tribunalului din 13 februarie 2020 – Repsol/EUIPO (INVENTEMOS EL FUTURO)
      (Cauza T-8/19) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale INVENTEMOS EL FUTURO - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Lipsa caracterului distinctiv dobândit prin utilizare - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) și alineatul (3) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)
      (2020/C 103/40)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Reclamantă: Repsol, SA (Madrid, Spania) (reprezentanţi: J.-B. Devaureix şi J. C. Erdozain López, avocaţi)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: S. Palmero Cabezas și H. O’Neill, agenți)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 23 octombrie 2018 (cauza R 1173/2018-2) privind o cerere de înregistrare a semnului verbal INVENTEMOS EL FUTURO ca marcă a Uniunii Europene

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Repsol, SA, la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 72, 25.2.2019.


title: Cauza T-388/18: Ordonanța Tribunalului din 29 ianuarie 2020 – WV/SEAE („Acțiune în anulare – Funcție publică – Funcționari – Articolul 24 din statut – Cerere de asistență – Respingerea cererii – Articolul 90 alineatele (1) și (2) din statut – Tardivitate – Eroare scuzabilă – Inadmisibilitate”)

text:
               30.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 103/29

      Ordonanța Tribunalului din 29 ianuarie 2020 – WV/SEAE
      (Cauza T-388/18) (1)

      („Acțiune în anulare - Funcție publică - Funcționari - Articolul 24 din statut - Cerere de asistență - Respingerea cererii - Articolul 90 alineatele (1) și (2) din statut - Tardivitate - Eroare scuzabilă - Inadmisibilitate”)
      (2020/C 103/41)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: WV (reprezentant: É. Boigelot, avocat)

         Pârât: Serviciul European de Acțiune Externă (reprezentanţi: S. Marquardt şi R. Spac, agenţi)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE prin care se solicită anularea, pe de o parte, a unei decizii implicite a SEAE pretins adoptate la 4 septembrie 2017 de respingere a cererii de asistență formulate de reclamant și, pe de altă parte, a deciziei SEAE din 28 martie 2018 de respingere a reclamației formulate de reclamant la 29 noiembrie 2017 împotriva deciziei implicite de respingere

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

                  2)

                  Îl obligă pe WV la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 352, 1.10.2018.


title: Cauza T-471/18: Ordonanța Tribunalului din 29 ianuarie 2020 – WV/SEAE („Acțiune în anulare – Funcție publică – Funcționari – Reținere din remunerație – Absențe nejustificate – Articolul 76 litera (d) din Regulamentul de procedură – Nerespectarea cerințelor de formă – Acțiune în parte vădit inadmisibilă și în parte vădit nefondată”)

text:
               30.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 103/30

      Ordonanța Tribunalului din 29 ianuarie 2020 – WV/SEAE
      (Cauza T-471/18) (1)

      („Acțiune în anulare - Funcție publică - Funcționari - Reținere din remunerație - Absențe nejustificate - Articolul 76 litera (d) din Regulamentul de procedură - Nerespectarea cerințelor de formă - Acțiune în parte vădit inadmisibilă și în parte vădit nefondată”)
      (2020/C 103/42)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: WV (reprezentant: É. Boigelot, avocat)

         Pârât: Serviciul European de Acțiune Externă (reprezentanţi: S. Marquardt şi R. Spac, agenţi)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE prin care se solicită anularea, pe de o parte, a deciziei SEAE din 27 noiembrie 2017 care cuprinde o reținere din salariu până la concurența a 72 de zile calendaristice și, pe de altă parte, în măsura în care este necesar, a deciziei SEAE din 2 mai 2018 de respingere a reclamației formulate de reclamant la data de 3 ianuarie 2018

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea ca fiind în parte vădit inadmisibilă și în parte vădit nefondată.

                  2)

                  Îl obligă pe WV la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 364, 8.10.2018.


title: Cauza T-6/19: Ordonanța Tribunalului din 31 ianuarie 2020 – Irish Wind Farmers’ Association şi alţii/Comisia („Acțiune în anulare – Ajutoare de stat – Avantaje fiscale acordate de Irlanda producătorilor de combustibili fosili – Scrisoare din partea Comisiei – Act care nu este supus căilor de atac – Inadmisibilitate”)

text:
               30.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 103/30

      Ordonanța Tribunalului din 31 ianuarie 2020 – Irish Wind Farmers’ Association şi alţii/Comisia
      (Cauza T-6/19) (1)

      („Acțiune în anulare - Ajutoare de stat - Avantaje fiscale acordate de Irlanda producătorilor de combustibili fosili - Scrisoare din partea Comisiei - Act care nu este supus căilor de atac - Inadmisibilitate”)
      (2020/C 103/43)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamante: Irish Wind Farmers’ Association Clg (Kilkenny, Irlanda), Carrons Windfarm Ltd (Shanagolden, Irlanda), Foyle Windfarm Ltd (Dublin, Irlanda), Greenoge Windfarm Ltd (Bunclody, Irlanda) (reprezentanți: M. Segura Catalán şi M. Clayton, avocate)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Grønfeldt, K. Herrmann şi S. Noë, agenţi)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea scrisorii Comisiei din 25 octombrie 2018 privind pretinsul ajutor de stat acordat de Irlanda în favoarea producătorilor de combustibili fosili

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea drept inadmisibilă.

                  2)

                  Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 93, 11.3.2019.


title: Cauza T-43/19: Ordonanța Tribunalului din 29 ianuarie 2020 – WV/SEAE („Acțiune în despăgubire – Funcție publică – Funcționari – Tardivitate – Inadmisibilitate”)

text:
               30.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 103/31

      Ordonanța Tribunalului din 29 ianuarie 2020 – WV/SEAE
      (Cauza T-43/19) (1)

      („Acțiune în despăgubire - Funcție publică - Funcționari - Tardivitate - Inadmisibilitate”)
      (2020/C 103/44)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: WV (reprezentant: É. Boigelot, avocat)

         Pârât: Serviciul European de Acțiune Externă (reprezentanţi: S. Marquardt şi R. Spac, agenţi)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE prin care se solicită, pe de o parte, anularea deciziei SEAE din 28 martie 2018 de respingere a cererii de despăgubire a reclamatului și, în măsura în care este necesar, a deciziei SEAE din 26 octombrie 2018 de respingere a reclamației formulate de reclamant la 26 iunie 2018, precum și, pe de altă parte, repararea prejudiciului pretins suferit de reclamant ca urmare a comportamentelor SEAE în privința sa

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

                  2)

                  Îl obligă pe WV la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 103, 18.3.2019.


title: Cauza T-33/20: Acțiune introdusă la 17 ianuarie 2020 – IE/ECDC

text:
               30.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 103/32

      Acțiune introdusă la 17 ianuarie 2020 – IE/ECDC
      (Cauza T-33/20)
      (2020/C 103/45)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: IE (reprezentanți: L. Levi și A. Champetier, avocați)

         Pârât: Centrul European de Prevenire și Control al Bolilor (ECDC)

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  Anularea raportului de evaluare al reclamantului corespunzător anului 2018;

                  —

                  anularea deciziei din 7 octombrie 2019 de respingere a contestației reclamantului din 6 iunie 2019;

                  —

                  obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă patru motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe încălcarea de către pârât a articolului 43 din Statutul funcționarilor Uniunii Europene și a articolului 2 alineatul (3) din Regulamentul de punere în aplicare nr. 20 al ECDC privind evaluarea agenților temporari ai ECDC.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe săvârșirea de către pârât a unor erori vădite de apreciere.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea de către pârât a obligației de diligență.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea de către pârât a dreptului reclamantului de a fi ascultat.


title: Cauza T-44/20: Acțiune introdusă la 27 ianuarie 2020 – Chanel/EUIPO – Huawei Technologies (Reprezentarea unui cerc conținând două linii curbe întrepătrunse)

text:
               30.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 103/32

      Acțiune introdusă la 27 ianuarie 2020 – Chanel/EUIPO – Huawei Technologies (Reprezentarea unui cerc conținând două linii curbe întrepătrunse)
      (Cauza T-44/20)
      (2020/C 103/46)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Chanel (Neuilly-sur-Seine, Franţa) (reprezentant: J. Passa, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: x

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu:cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Marca în litigiu: cererea de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative (Reprezentarea unui cerc conținând două linii curbe întrepătrunse) – cererea de înregistrare nr. 17 248 642

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 28/11/2019 în cauza R 1041/2019-4

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate în măsura în care aceasta a considerat că semnele în conflict, în poziția în care sunt depuse, nu sunt similare;

                  —

                  anularea deciziei în măsura în care aceasta a refuzat în principiu să efectueze compararea respectivelor semne în situația în care semnul acoperit de cererea de înregistrare în litigiu a făcut obiectul unei rotații la 90 de grade în raport cu sensul în care a fost depus;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivul invocat

      Încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) și alineatul (5) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-60/20: Acțiune introdusă la 3 februarie 2020 – Enosi Mastichoparagogon Chiou/EUIPO (MASTIHACARE)

text:
               30.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 103/33

      Acțiune introdusă la 3 februarie 2020 – Enosi Mastichoparagogon Chiou/EUIPO (MASTIHACARE)
      (Cauza T-60/20)
      (2020/C 103/47)
      Limba de procedură: greaca

         Părțile

         Reclamantă: Enosi Mastichoparagogon Chiou (Chios, Grecia) (reprezentant: A. Malami, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Marca în litigiu: înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană a mărcii verbale „MASTIHACARE” – cererea de înregistrare nr. 1388895

         Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 25 noiembrie 2019 în cauza R 629/2019-1

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  Declararea admisibilității prezentei acțiuni;

                  —

                  anularea deciziei atacate a Camerei întâi de recurs din 2 decembrie 2019;

                  —

                  admiterea înregistrării internaționale care desemnează Uniunea Europeană a mărcii „MASTIHACARE” – cererea nr. 1388895 – pentru toate produsele din clasa 3;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată în conformitate cu articolul 190 alineatul (1) din Regulamentul de procedură al Tribunalului.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001 (1) al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (2) din Regulamentul 2017/1001;

                  —

                  încălcarea articolului 94 alineatul (1) din Regulamentul 2017/1001 pentru lipsa motivării deciziei atacate.

         (1)  Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului din 14 iunie 2017 privind marca Uniunii Europene (JO 2017, L 154, p. 1).


title: Cauza T-65/20: Acțiune introdusă la 4 februarie 2020 – Kneissl Holding GmbH/EUIPO – LS 9 (KNEISSL)

text:
               30.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 103/34

      Acțiune introdusă la 4 februarie 2020 – Kneissl Holding GmbH/EUIPO – LS 9 (KNEISSL)
      (Cauza T-65/20)
      (2020/C 103/48)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

         Părțile

         Reclamantă: Kneissl Holding GmbH (Ebbs, Austria) (reprezentanţi: O. Nilgen şi A. Kockläuner, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: LS 9 GmbH (München, Germania)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul mărcii în litigiu: reclamanta

         Marca în litigiu: marca verbală a Uniunii Europene KNEISSL – marca Uniunii Europene nr. 291 377

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

         Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 8 noiembrie 2019 în cauza R 2265/2018-220

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate în măsura în care declară că titularul mărcii Uniunii Europene nr. 291 377 KNEISSL este decăzut din drepturile sale cu privire la această marcă pentru produsele cuprinse în clasa 18 „saci de sport”, precum și pentru produsele cuprinse în clasa 25 „îmbrăcăminte de sport, îmbrăcămintea de agrement, îmbrăcăminte de ploaie, combinezon de ski, pantaloni de ski; hanorace de ski; lenjerie de corp, articole pentru acoperirea capului” și respingerea cererii de decădere corespunzătoare;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivul invocat

                  —

                  Încălcarea articolului 58 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-70/20: Acțiune introdusă la 4 februarie 2020 – Metamorfoza/EUIPO – Tiesios kreivės (MUSEUM OF ILLUSIONS)

text:
               30.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 103/35

      Acțiune introdusă la 4 februarie 2020 – Metamorfoza/EUIPO – Tiesios kreivės (MUSEUM OF ILLUSIONS)
      (Cauza T-70/20)
      (2020/C 103/49)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Metamorfoza d.o.o. (Zagreb, Croaţia) (reprezentant: A. Bijelić, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Tiesios kreivės (Vilnius, Lituania)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

         Marca în litigiu: cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative care cuprinde elementele verbale „MUSEUM OF ILLUSIONS” – cererea de înregistrare nr. 17 263 336

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 2 decembrie 2019 în cauza R 663/2019-2

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  examinarea cauzei și anularea deciziei atacate.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-74/20: Acțiune introdusă la 7 februarie 2020 – IJ/Parlamentul

text:
               30.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 103/35

      Acțiune introdusă la 7 februarie 2020 – IJ/Parlamentul
      (Cauza T-74/20)
      (2020/C 103/50)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: IJ (reprezentanţi: L. Levi, M. Vandenbussche şi A. Champetier, avocates)

         Pârât: Parlamentul European

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  declararea prezentei acțiuni ca fiind admisibilă și fondată;

            în consecință:

                  —

                  anularea deciziei Parlamentului European din 10 octombrie 2018 în măsura în care îi aplică reclamantei clauza de rezervă prevăzută de articolul 100 din Regimul aplicabil celorlalți agenți ai Uniunii Europene;

                  —

                  în măsura în care este nevoie, anularea deciziei Parlamentului European din 29 octombrie 2019 în măsura în care respinge reclamația reclamantei din 8 ianuarie 2019;

                  —

                  obligarea pârâtului la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 100 din Regimul aplicabil celorlalți agenți ai Uniunii Europene („RAA”). Reclamanta susține că aplicarea clauzei de rezervă în cazul său încalcă articolul 100 din RAA care trebuie interpretat în mod restrictiv și conform principiului liberei circulații a lucrătorilor prevăzut de articolul 45 TFUE. Articolul 100 din RAA trebuie, de asemenea, să fie interpretat în conformitate cu articolele 34 și 35 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (denumită în continuare „carta”) și cu articolele 12 și 13 din Carta socială europeană. Cu titlu subsidiar, reclamanta invocă o excepție de nelegalitate a articolului 100 din RAA, pentru motivul că această dispoziție ar încălca articolul 45 TFUE, articolele 34 și 35 din cartă și articolele 12 și 13 din Carta socială europeană.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului nediscriminării consacrat la articolul 1d din Statutul funcționarilor Uniunii Europene și la articolul 21 din cartă. Reclamanta apreciază că aplicarea în privința sa a clauzei de rezervă o privează, pentru o perioadă de cinci ani, de anumite elemente ale beneficiului oricărei prestații de invaliditate și constituie, de pe altă parte, o discriminare interzisă de articolul 1d din statut și de articolul 21 din cartă.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului solicitudinii. Administrația ar fi încălcat obligația de solicitudine care îi incumba în condițiile în care această obligație era accentuată ca urmare a stării de sănătate fragile a agentului în cauză.


title: Cauza T-75/20: Acțiune introdusă la 10 februarie 2020 – Abitron Germany/EUIPO – Hetronic International (NOVA)

text:
               30.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 103/36

      Acțiune introdusă la 10 februarie 2020 – Abitron Germany/EUIPO – Hetronic International (NOVA)
      (Cauza T-75/20)
      (2020/C 103/51)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

         Părțile

         Reclamantă: Abitron Germany GmbH (Langquaid, Germania) (reprezentant: T. Matschke, Rechtsanwalt)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Hetronic International, Inc. (Oklahoma City, Oklahoma, Statele Unite)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „NOVA” – marca Uniunii Europene nr. 13 711 718

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

         Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 10 decembrie 2019 în cauza R 521/2019-4

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  anularea mărcii Uniunii Europene NOVA nr. 13 711 718;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 60 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 59 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-76/20: Acțiune introdusă la 7 februarie 2020 – Republica Cehă/Comisia

text:
               30.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 103/37

      Acțiune introdusă la 7 februarie 2020 – Republica Cehă/Comisia
      (Cauza T-76/20)
      (2020/C 103/52)
      Limba de procedură: ceha

         Părțile

         Reclamantă: Republica Cehă (reprezentanţi: M. Smolek, J. Pavliš, O. Serdula și J. Vláčil, agenți)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei de punere în executare (UE) CCI 2014CZ06RDNP001 a Comisiei din 29 noiembrie 2019 de suspendare a plăților intermediare aferente Programului de dezvoltare rurală al Republicii Cehe pentru perioada 2014-2020 și referitoare la cheltuielile efectuate în perioadele cuprinse între 16 octombrie 2018 și 31 decembrie 2018, pe de o parte, și între 1 ianuarie 2019 și 31 martie 2019, pe de altă parte [notificată cu numărul C(2019) 8647 final];

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 41 alineatul (1) din Regulamentul (UE) al Parlamentului European și al Consiliului nr. 1306/2013 (1) (denumit în continuare „Regulamentul nr. 1306/2013”). Comisia a considerat în mod eronat că granturile la care se raportează cheltuielile în discuție au fost acordate cu încălcarea dreptului național. Totuși, nu a putut fi constatată nicio încălcare a legislației naționale, întrucât aceasta nu se aplică categoriilor de granturi vizate de suspendarea plăților.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat de asemenea pe încălcarea articolului 41 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1306/2013. Chiar dacă legislația națională ar trebui să se aplice acelor categorii de granturi (qud non), o parte a plăților suspendate privesc proiecte în raport cu care nu se aplică legislația în cauză ratione temporis.

         (1)  Regulamentul (UE) nr. 1306/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 decembrie 2013 privind finanțarea, gestionarea și monitorizarea politicii agricole comune și de abrogare a Regulamentelor (CEE) nr. 352/78, (CE) nr. 165/94, (CE) nr. 2799/98, (CE) nr. 814/2000, (CE) nr. 1290/2005 și (CE) nr. 485/2008 ale Consiliului (JO 2013, L 347, p. 549).


title: Cauza T-80/20: Acțiune introdusă la 7 februarie 2020 – IM/BEI și FEI

text:
               30.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 103/38

      Acțiune introdusă la 7 februarie 2020 – IM/BEI și FEI
      (Cauza T-80/20)
      (2020/C 103/53)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: IM (reprezentant: D. Giabbani, avocat)

         Pârâte: Banca Europeană de Investiții și Fondul european de investiții

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  declararea prezentei acțiuni ca fiind admisibilă;

                  —

                  admiterea pe fond a prezentei acțiuni;

                  —

                  declararea că IM a fost exclus din procesul de recrutare în mod nelegal și prin abuz de putere;

                  —

                  declararea că procedura de recrutare a noului director general este afectată de nulitate, astfel încât, prin extensie, numirea noului director general notificată la 13 decembrie 2019 trebuie de asemenea declarată nulă;

                  —

                  prin urmare, anularea numirii noului director general al Fondului european de investiții;

                  —

                  obligarea pârâtelor la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă patru motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 20 din Statutul Fondului european de investiții, potrivit căruia „directorul general este numit pentru un mandat de cel mult cinci ani și este reeligibil”.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea scrisorii din 5 martie 2014 de angajare a reclamantului și a actului adițional la aceasta, pentru motivul că din documentele menționate și din extinderea mandatului reclamantului dincolo de 15 martie 2017 reiese un acord care îi permite să lucreze până la 67 ani și chiar și după.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe discriminarea directă pe motive de vârstă a reclamantului. Reclamantul consideră că, prin respingerea candidaturii sale doar pentru motivul vârstei acestuia, comisia de recrutare a încălcat principiul nediscriminării.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea datelor confidențiale și personale ale reclamantului. Reclamantul susține că, prin invocarea conținutului scrisorii de angajare pentru a-și întemeia decizia, comisia de recrutare admite că a luat cunoștință de un document care nu trebuia să se afle în posesia sa și care conținea date personale referitoare la reclamant.


title: Cauza C-384/18: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 27 februarie 2020 – Comisia Europeană/Regatul Belgiei [Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru – Articolul 49 TFUE – Servicii în cadrul pieței interne – Directiva 2006/123/CE – Articolul 25 alineatele (1) și (2) – Restricții privind activitățile multidisciplinare ale contabililor]

text:
               27.4.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 137/10

      Hotărârea Curții (Camera a patra) din 27 februarie 2020 – Comisia Europeană/Regatul Belgiei
      (Cauza C-384/18) (1)

      (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Articolul 49 TFUE - Servicii în cadrul pieței interne - Directiva 2006/123/CE - Articolul 25 alineatele (1) și (2) - Restricții privind activitățile multidisciplinare ale contabililor)
      (2020/C 137/11)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: H. Tserepa-Lacombe și L. Malferrari, agenți)

         Pârât: Regatul Belgiei (reprezentanți: L. Van den Broeck, M. Jacobs și C. Pochet, agenți, asistați de C. Smits și D. Grisay, avocați, M. Vossen, G. Lievens și F. Haemers)

         Dispozitivul

                  1)

                  Prin interzicerea exercitării în comun a activității de contabil cu cele de broker sau de agent de asigurări, de agent imobiliar sau cu orice activitate bancară sau de servicii financiare și prin faptul că permite camerelor Institutului profesional al contabililor și specialiștilor din domeniul fiscal autorizați să interzică exercitarea în comun a activității de contabil cu orice activitate artizanală, agricolă și comercială, Regatul Belgiei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 25 din Directiva 2006/123/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 decembrie 2006 privind serviciile în cadrul pieței interne, precum și în temeiul articolului 49 TFUE.

                  2)

                  Respinge în rest acțiunea.

                  3)

                  Obligă Regatul Belgiei să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Comisia Europeană.

         (1)  JO C 285, 13.8.2018.


title: Cauza C-717/18: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 3 martie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Hof van Beroep te Gent – Belgia) – Executarea unui mandat european de arestare emis împotriva lui X [Trimitere preliminară – Cooperare judiciară în materie penală – Decizia-cadru 2002/584/JAI – Mandat european de arestare – Articolul 2 alineatul (2) – Executarea unui mandat european de arestare – Eliminarea verificării dublei incriminări a faptei – Condiții – Infracțiune sancționată de statul membru emitent cu o pedeapsă privativă de libertate a cărei durată este de cel puțin trei ani – Modificare a legislației penale a statului membru emitent între data faptelor și data emiterii mandatului european de arestare – Versiune a legii care trebuie luată în considerare pentru a verifica pragul pedepsei maxime de cel puțin trei ani]

text:
               27.4.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 137/18

      Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 3 martie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Hof van Beroep te Gent – Belgia) – Executarea unui mandat european de arestare emis împotriva lui X
      (Cauza C-717/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Cooperare judiciară în materie penală - Decizia-cadru 2002/584/JAI - Mandat european de arestare - Articolul 2 alineatul (2) - Executarea unui mandat european de arestare - Eliminarea verificării dublei incriminări a faptei - Condiții - Infracțiune sancționată de statul membru emitent cu o pedeapsă privativă de libertate a cărei durată este de cel puțin trei ani - Modificare a legislației penale a statului membru emitent între data faptelor și data emiterii mandatului european de arestare - Versiune a legii care trebuie luată în considerare pentru a verifica pragul pedepsei maxime de cel puțin trei ani)
      (2020/C 137/22)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Hof van Beroep te Gent

         Partea din procedura principală

      X

         Dispozitivul

      Articolul 2 alineatul (2) din Decizia-cadru 2002/584/JAI a Consiliului din 13 iunie 2002 privind mandatul european de arestare și procedurile de predare între statele membre trebuie interpretat în sensul că, pentru a verifica dacă infracțiunea pentru care a fost emis un mandat european de arestare este pedepsită în statul membru emitent cu o pedeapsă sau cu o măsură de siguranță privative de libertate a căror durată maximă este de cel puțin trei ani, astfel cum este definită în dreptul statului membru emitent, autoritatea judiciară de executare trebuie să ia în considerare dreptul statului membru emitent în versiunea aplicabilă faptelor aflate la originea cauzei în cadrul căreia a fost emis mandatul european de arestare.

         (1)  JO C 35, 28.1.2019.


title: Cauza C-803/18: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 27 februarie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Lietuvos Aukščiausiasis Teismas – Lituania) – AAS „BALTA”/UAB „GRIFS AG” [Trimitere preliminară – Cooperare judiciară în materie civilă – Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 – Articolul 15 punctul 5 și articolul 16 punctul 5 – Asigurare de „riscuri majore” – Clauză atributivă de competență încheiată între deținătorul poliței de asigurare și asigurător – Opozabilitate a acestei clauze față de persoana asigurată]

text:
               27.4.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 137/21

      Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 27 februarie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Lietuvos Aukščiausiasis Teismas – Lituania) – AAS „BALTA”/UAB „GRIFS AG”
      (Cauza C-803/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Cooperare judiciară în materie civilă - Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 - Articolul 15 punctul 5 și articolul 16 punctul 5 - Asigurare de „riscuri majore” - Clauză atributivă de competență încheiată între deținătorul poliței de asigurare și asigurător - Opozabilitate a acestei clauze față de persoana asigurată)
      (2020/C 137/27)
      Limba de procedură: lituaniana

         Instanța de trimitere

      Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

         Părțile din procedura principală

         Recurentă: AAS „BALTA”

         Intimată: UAB „GRIFS AG”

         Dispozitivul

      Articolul 15 punctul 5 și articolul 16 punctul 5 din Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 12 decembrie 2012 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială trebuie interpretate în sensul că clauza atributivă de competență prevăzută într-un contract de asigurare care acoperă un „risc major”, în sensul acestei din urmă dispoziții, încheiat de deținătorul poliței de asigurare și de asigurător, nu poate fi opusă persoanei asigurate prin acest contract, care nu este un profesionist din sectorul asigurărilor, care nu a consimțit la această clauză și care are domiciliul într-un alt stat membru decât cel al domiciliului deținătorului poliței de asigurare și al asigurătorului.

         (1)  JO C 82, 4.3.2019.


title: Cauza C-836/18: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 27 februarie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha – Spania) – Subdelegación del Gobierno en Ciudad Real/RH (Trimitere preliminară – Articolul 20 TFUE – Cetățenia Uniunii Europene – Cetățean al Uniunii care nu și-a exercitat niciodată libertatea de circulație – Cerere de permis de ședere temporară a soțului resortisant al unei țări terțe – Respingere – Obligația de a asigura întreținerea soțului – Lipsa unor resurse suficiente ale cetățeanului Uniunii – Obligația soților de a locui împreună – Legislație și practică naționale – Beneficiul efectiv al substanței drepturilor conferite cetățenilor Uniunii – Privare)

text:
               27.4.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 137/22

      Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 27 februarie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha – Spania) – Subdelegación del Gobierno en Ciudad Real/RH
      (Cauza C-836/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Articolul 20 TFUE - Cetățenia Uniunii Europene - Cetățean al Uniunii care nu și-a exercitat niciodată libertatea de circulație - Cerere de permis de ședere temporară a soțului resortisant al unei țări terțe - Respingere - Obligația de a asigura întreținerea soțului - Lipsa unor resurse suficiente ale cetățeanului Uniunii - Obligația soților de a locui împreună - Legislație și practică naționale - Beneficiul efectiv al substanței drepturilor conferite cetățenilor Uniunii - Privare)
      (2020/C 137/28)
      Limba de procedură: spaniola

         Instanța de trimitere

      Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Subdelegación del Gobierno en Ciudad Real

         Pârât: RH

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 20 TFUE trebuie interpretat în sensul că se opune ca un stat membru să respingă o cerere de reîntregire a familiei formulată de soțul resortisant al unei țări terțe al unui cetățean al Uniunii Europene care deține cetățenia acestui stat membru și care nu și-a exercitat niciodată libertatea de circulație, pentru simplul motiv că acest cetățean al Uniunii nu dispune de suficiente resurse pentru el și pentru soțul său, astfel încât să nu devină o sarcină pentru sistemul național de asistență socială, fără să se fi examinat dacă există o relație de dependență între cetățeanul menționat al Uniunii și soțul său de asemenea natură încât, în cazul refuzului acordării unui drept de ședere derivat acestuia din urmă, același cetățean al Uniunii ar fi obligat să părăsească teritoriul Uniunii Europene, considerat în ansamblu, și ar fi astfel privat de beneficiul efectiv al substanței drepturilor conferite de statutul său.

                  2)

                  Articolul 20 TFUE trebuie interpretat în sensul că nu există o relație de dependență de natură să justifice acordarea unui drept de ședere derivat în temeiul acestui articol doar pentru motivul că resortisantul unui stat membru, major și care nu și-a exercitat niciodată libertatea de circulație, și soțul său, major și resortisant al unei țări terțe, sunt obligați să locuiască împreună în temeiul obligațiilor care decurg din căsătorie potrivit dreptului statului membru al cărui resortisant este cetățeanul Uniunii Europene.

         (1)  JO C 139, 15.4.2019.


title: Cauza C-79/19: Hotărârea Curții (Camera a noua) din 27 februarie 2020 – Republica Lituania/Comisia Europeană [Recurs – FEOGA, FEGA și FEADR – Cheltuieli excluse de la finanțarea de către Uniunea Europeană – Cheltuieli efectuate de Republica Lituania – Ajutor pentru pensionarea anticipată – Regulamentul (CE) nr. 1257/1999 – Articolul 33m alineatul (1) – Denaturarea elementelor de probă]

text:
               27.4.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 137/23

      Hotărârea Curții (Camera a noua) din 27 februarie 2020 – Republica Lituania/Comisia Europeană
      (Cauza C-79/19) (1)

      (Recurs - FEOGA, FEGA și FEADR - Cheltuieli excluse de la finanțarea de către Uniunea Europeană - Cheltuieli efectuate de Republica Lituania - Ajutor pentru pensionarea anticipată - Regulamentul (CE) nr. 1257/1999 - Articolul 33m alineatul (1) - Denaturarea elementelor de probă)
      (2020/C 137/30)
      Limba de procedură: lituaniana

         Părțile

         Recurentă: Republica Lituania (reprezentanți: inițial R. Krasuckaitė, ulterior K. Dieninis, agenți)

         Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Jokubauskaitė și J. Aquilina, agenți)

         Dispozitivul

                  1.

                  Respinge recursul.

                  2.

                  Obligă Republica Lituania la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 131, 8.4.2019.


title: Cauza C-183/19 P: Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 3 decembrie 2019 – Fruits de Ponent, SCCL/Comisia Europeană (Recurs – Politica agricolă comună (PAC) – Regulamentul (UE) nr. 1308/2013 – Piața fructelor dulci – Perturbări suferite în timpul campaniei din anul 2014 – Măsuri de sprijin excepționale cu caracter temporar pentru producători – Acțiune în răspundere extracontractuală)

text:
               27.4.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 137/26

      Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 3 decembrie 2019 – Fruits de Ponent, SCCL/Comisia Europeană
      (Cauza C-183/19 P) (1)

      (Recurs - Politica agricolă comună (PAC) - Regulamentul (UE) nr. 1308/2013 - Piața fructelor dulci - Perturbări suferite în timpul campaniei din anul 2014 - Măsuri de sprijin excepționale cu caracter temporar pentru producători - Acțiune în răspundere extracontractuală)
      (2020/C 137/34)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Recurentă: Fruits de Ponent, SCCL (reprezentanți: M. Roca Junyent, R. Vallina Hoset și A. Sellés Marco, abogados)

         Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Castillo de la Torre, W. Farrell și A. Sauka, agenți)

         Dispozitivul

                  1.

                  Respinge recursul.

                  2.

                  Obligă Fruits de Ponent, SCCL la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 148, 29.4.2019


title: Cauza C-78/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Najvyšší súd Slovenskej republiky (Slovacia) la 14 februarie 2020 – Procedură penală împotriva M. B.

text:
               27.4.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 137/39

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Najvyšší súd Slovenskej republiky (Slovacia) la 14 februarie 2020 – Procedură penală împotriva M. B.
      (Cauza C-78/20)
      (2020/C 137/54)
      Limba de procedură: slovaca

         Instanța de trimitere

      Najvyšší súd Slovenskej republiky

         Părțile din procedura principală

      M. B.
      Generálna prokuratúra Slovenskej republiky

         Întrebarea preliminară

      Cerințele care, conform articolului 1 alineatul (1) și articolului 6 alineatul (1) din Decizia-cadru 2002/584 (1), trebuie îndeplinite de un mandat european de arestare în calitate de decizie judiciară trebuie aplicate și informațiilor suplimentare furnizate în temeiul articolului 15 alineatul (2) din decizia-cadru menționată în cazul în care, în vederea emiterii deciziei autorității judiciare de executare, acestea completează într-un mod semnificativ sau modifică conținutul mandatului european de arestare emis inițial?

         (1)  Decizia-cadru 2002/584/JAI a Consiliului din 13 iunie 2002 privind mandatul european de arestare și procedurile de predare între statele membre (JO 2002, L 190, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 6, p. 3).


title: Cauza T-60/19: Ordonanța Tribunalului din 9 martie 2020 – Cipru/EUIPO – Filotas Bellas & Yios (Halloumi Vermion) („Marcă a Uniunii Europene – Anularea mărcii pe care se bazează cererea de declarare a nulității – Nepronunțare asupra fondului”)

text:
               8.6.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 191/13

      Ordonanța Tribunalului din 9 martie 2020 – Cipru/EUIPO – Filotas Bellas & Yios (Halloumi Vermion)
      (Cauza T-60/19) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Anularea mărcii pe care se bazează cererea de declarare a nulității - Nepronunțare asupra fondului”)
      (2020/C 191/17)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Republica Cipru (reprezentanți: S. Malynicz, QC, și V. Marsland, solicitor)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: D. Gája și H. O’Neill, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO: Filotas Bellas & Yios AE (Alexandria, Grecia)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 20 noiembrie 2018 (cauza R 2296/2017-4) privind o procedură de declarare a nulității între Republica Cipru şi Filotas Bellas & Yios.

         Dispozitivul

                  1)

                  Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

                  2)

                  Obligă Republica Cipru la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 112, 25.3.2019.


title: Cauza C-659/18: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 12 martie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado de Instrucción n.° de Badalona – Spania) – Procedură penală privind pe VW [Trimitere preliminară – Cooperare judiciară în materie penală – Directiva 2013/48/UE – Articolul 3 alineatul (2) – Dreptul de a avea acces la un avocat – Împrejurări în care dreptul de a avea acces la un avocat trebuie să fie garantat – Neînfățișare – Derogări de la dreptul de a avea acces la un avocat – Articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene – Dreptul la protecție jurisdicțională efectivă]

text:
               29.6.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 215/13

      Hotărârea Curții (Camera a doua) din 12 martie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado de Instrucción n.o de Badalona – Spania) – Procedură penală privind pe VW
      (Cauza C-659/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Cooperare judiciară în materie penală - Directiva 2013/48/UE - Articolul 3 alineatul (2) - Dreptul de a avea acces la un avocat - Împrejurări în care dreptul de a avea acces la un avocat trebuie să fie garantat - Neînfățișare - Derogări de la dreptul de a avea acces la un avocat - Articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Dreptul la protecție jurisdicțională efectivă)
      (2020/C 215/15)
      Limba de procedură: spaniola

         Instanța de trimitere

      Juzgado de Instrucción n.o 4 de Badalona

         Partea din procedura penală principală

      VW

         Dispozitivul

      Directiva 2013/48/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 octombrie 2013 privind dreptul de a avea acces la un avocat în cadrul procedurilor penale și al procedurilor privind mandatul european de arestare, precum și dreptul ca o persoană terță să fie informată în urma privării de libertate și dreptul de a comunica cu persoane terțe și cu autorități consulare în timpul privării de libertate, în special articolul 3 alineatul (2) din aceasta, citită în lumina articolului 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, trebuie interpretată în sensul că se opune unei reglementări naționale, astfel cum a fost interpretată de jurisprudența națională, potrivit căreia beneficiul dreptului de avea acces la un avocat poate fi întârziat, în cursul urmăririi penale, din cauza neînfățișării persoanei suspectate sau acuzate, iar aceasta în urma emiterii unei citații în vederea înfățișării în fața unui judecător de instrucție, până la executarea mandatului național de arestare emis împotriva persoanei interesate.

         (1)  JO C 35, 28.1.2019.


title: Cauza C-769/18: Hotărârea Curții (Camera o opta) din 12 martie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour de cassation – Franța) – Caisse d’assurance retraite et de la santé au travail d’Alsace-Moselle/SJ, Ministre chargé de la Sécurité sociale [Trimitere preliminară – Securitatea socială a lucrătorilor migranți – Regulamentul (CE) nr. 883/2004 – Articolul 5 litera (b) – Majorarea nivelului pensiei pentru limită de vârstă – Luarea în considerare a unei alocații plătite în alt stat membru pentru educarea unui copil cu handicap – Principiul asimilării faptelor]

text:
               29.6.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 215/14

      Hotărârea Curții (Camera o opta) din 12 martie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour de cassation – Franța) – Caisse d’assurance retraite et de la santé au travail d’Alsace-Moselle/SJ, Ministre chargé de la Sécurité sociale
      (Cauza C-769/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Securitatea socială a lucrătorilor migranți - Regulamentul (CE) nr. 883/2004 - Articolul 5 litera (b) - Majorarea nivelului pensiei pentru limită de vârstă - Luarea în considerare a unei alocații plătite în alt stat membru pentru educarea unui copil cu handicap - Principiul asimilării faptelor)
      (2020/C 215/16)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Cour de cassation

         Părțile din procedura principală

         Recurentă: Caisse d’assurance retraite et de la santé au travail d’Alsace-Moselle

         Intimați: SJ, Ministre chargé de la Sécurité sociale

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 3 din Regulamentul (CE) nr. 883/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 privind coordonarea sistemelor de securitate socială, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 988/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 septembrie 2009, trebuie interpretat în sensul că ajutorul pentru integrarea copiilor și a adolescenților cu handicap mintal prevăzut la articolul 35a din cartea a opta din Sozialgesetzbuch (Codul social german) nu constituie o prestație în sensul acestui articol 3 și, prin urmare, nu intră în domeniul de aplicare material al acestui regulament.

                  2)

                  Articolul 5 din Regulamentul nr. 883/2004, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 988/2009, trebuie interpretat în sensul că:

                              —

                              alocația pentru educarea copilului cu handicap prevăzută la articolul L. 541-1 din code de la sécurité sociale français (Codul securității sociale francez) și ajutorul pentru integrarea copiilor și a adolescenților cu handicap mintal prevăzut la articolul 35a din cartea a opta din Codul social german nu pot fi considerate prestații cu caracter echivalent în sensul literei (a) a acestui articol 5;

                              —

                              principiul asimilării faptelor consacrat la litera (b) a respectivului articol 5 se aplică în împrejurări precum cele în discuție în litigiul principal. Revine, așadar, autorităților competente franceze sarcina de a stabili dacă, în speță, producerea faptului prevăzut de această dispoziție a fost dovedită. În această privință, autoritățile menționate trebuie să țină seama de faptele similare produse în Germania ca și cum acestea ar fi avut loc pe teritoriul lor.

         (1)  JO C 54, 11.2.2019.


title: Cauza C-832/18: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 12 martie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Helsingin hovioikeus – Finlanda) – A și alții/Finnair Oyj [Trimitere preliminară – Transport aerian – Regulamentul (CE) nr. 261/2004 – Articolele 5 și 7 – Dreptul la compensație în caz de întârziere sau de anulare a unui zbor – Dreptul la compensație de mai multe ori în caz de întârziere sau de anulare care afectează nu numai rezervarea inițială, ci și rezervarea ulterioară făcută în cazul unei redirecționări – Domeniu de aplicare – Exonerare de obligația de compensare – Noțiunea de „împrejurări excepționale” – Componentă așa-numită „on condition” – Defecțiuni tehnice inerente întreținerii unei aeronave]

text:
               29.6.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 215/16

      Hotărârea Curții (Camera a opta) din 12 martie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Helsingin hovioikeus – Finlanda) – A și alții/Finnair Oyj
      (Cauza C-832/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Transport aerian - Regulamentul (CE) nr. 261/2004 - Articolele 5 și 7 - Dreptul la compensație în caz de întârziere sau de anulare a unui zbor - Dreptul la compensație de mai multe ori în caz de întârziere sau de anulare care afectează nu numai rezervarea inițială, ci și rezervarea ulterioară făcută în cazul unei redirecționări - Domeniu de aplicare - Exonerare de obligația de compensare - Noțiunea de „împrejurări excepționale” - Componentă așa-numită „on condition” - Defecțiuni tehnice inerente întreținerii unei aeronave)
      (2020/C 215/18)
      Limba de procedură: finlandeza

         Instanța de trimitere

      Helsingin hovioikeus

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: A și alții

         Pârâtă: Finnair Oyj

         Dispozitivul

                  1)

                  Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91, în special articolul 7 alineatul (1) din acesta, trebuie interpretat în sensul că un pasager aerian, care a beneficiat de o compensație ca urmare a anulării unui zbor și a acceptat zborul de redirecționare care i a fost propus, poate solicita acordarea unei compensații ca urmare a întârzierii zborului de redirecționare atunci când această întârziere atinge un număr de ore care dă dreptul la o compensație, iar operatorul de transport aerian al zborului de redirecționare este același cu cel al zborului anulat.

                  2)

                  Articolul 5 alineatul (3) din Regulamentul nr. 261/2004 trebuie interpretat în sensul că un operator de transport aerian nu poate invoca, pentru a se exonera de obligația sa de compensare, „împrejurări excepționale”, în sensul acestei dispoziții, legate de defectarea unei componente așa numite „on condition”, și anume o componentă care este înlocuită doar ca urmare a defectării componentei precedente, în condițiile în care acesta are permanent în stoc o componentă de înlocuire, cu excepția cazului în care, aspect a cărui verificare revine instanței de trimitere, o asemenea defecțiune constituie un eveniment care, prin natura sau prin originea sa, nu este inerent exercitării normale a activității operatorului de transport aerian în cauză și scapă de sub controlul efectiv al acestuia, avându se în vedere totuși că, în măsura în care această defecțiune rămâne, în principiu, legată în mod intrinsec de sistemul de funcționare al aparatului, ea nu trebuie să fie considerată un astfel de eveniment.

         (1)  JO C 93, 11.3.2019.