title: Cauzele conexate T-458/10-T-467/10 și T-471/10: Hotărârea Tribunalului din 13 mai 2014 – McBride și alții/Comisia ( „Pescuit — Măsuri de conservare a resurselor piscicole — Restructurarea sectorului — Cereri de extindere a obiectivelor programului de orientare multianual în vederea ameliorării securității la bord — Cererea Irlandei referitoare la diferite nave — Decizie luată în urma anulării de către Tribunal a deciziei inițiale referitoare la aceeași procedură — Nouă cerere de respingere — Necompetența Comisiei” )

text:
               30.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 202/18

         Hotărârea Tribunalului din 13 mai 2014 – McBride și alții/Comisia
   (Cauzele conexate T-458/10-T-467/10 și T-471/10) (1)

   ((„Pescuit - Măsuri de conservare a resurselor piscicole - Restructurarea sectorului - Cereri de extindere a obiectivelor programului de orientare multianual în vederea ameliorării securității la bord - Cererea Irlandei referitoare la diferite nave - Decizie luată în urma anulării de către Tribunal a deciziei inițiale referitoare la aceeași procedură - Nouă cerere de respingere - Necompetența Comisiei”))
   2014/C 202/22
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamanți: Peter McBride (Downings, Irlanda) (cauza T-458/10); Hugh McBride (Downings) (T-459/10); Mullglen Ltd (Largy, Irlanda) (T-460/10); Cathal Boyle (Fiafannon, Irlanda) (cauza T-461/10); Thomas Flaherty (Kilronan, Irlanda) (cauza T-462/10); Ocean Tawlers Ltd (Killybegs, Irlanda) (cauza T-463/10); Patrick Fitzpatrick (Killeany, Irlanda) (cauza T-464/10); Eamon McHugh (Killybegs) (cauza T-465/10); Eugene Hannigan (Killybegs) (cauza T-466/10); Larry Murphy (Castletownbere, Irlanda) (cauza T-467/10); Brendan Gill (Lifford, Irlanda) (cauza T-471/10) (reprezentanți: inițial A. Collins, SC, N. Travers, barrister, și D. Barry, solicitor, ulterior N. Travers, D. Barry și E. Barrington, barrister)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: în cauzele T-458/10-T-467/10, inițial K. Banks, A. Bouquet și A. Szmytkowska, ulterior A. Bouquet și A. Szmytkowska, agenți, asistați de B. Doherty, barrister, și, în cauza T-471/10, A. Bouquet și A. Szmytkowska, asistați de B. Doherty)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziilor C (2010) 4758, C (2010) 4748, C (2010) 4757, C (2010) 4751, C (2010) 4764, C (2010) 4750, C (2010) 4761, C (2010) 4767, C (2010) 4754, C (2010) 4753 et C (2010) 4752 ale Comisiei din 13 iulie 2010, de respingere a cererii Irlandei de extindere a obiectivelor programului de orientare multianual IV pentru perioada 1 ianuarie 1997 – 31 decembrie 2001 pentru a ține seama de îmbunătățirile în materie de securitate în privința navelor Peader Elaine II, Heather Jane II, Pacelli, Marie Dawn, Westward Isle, Golden Rose, Shauna Ann, Antartic, Niamh Eoghan, Menhaden și Brendelen, aparținând domnului Peter McBride, domnului Hugh McBride, societății Mullglen, domnului Boyle, domnului Flaherty, societății Ocean Trawlers, domnului Fitzpatrick, domnului McHugh, domnului Hannigan, domnului Murphy și, respectiv, domnului Gill, adoptate în urma anulării Deciziei 2003/245/CE a Comisiei din 4 aprilie 2003 privind cererile primite de Comisie de extindere a obiectivelor POP IV în scopul îmbunătățirii siguranței, navigației maritime, igienei, calității produselor și condițiilor de muncă pentru navele cu o lungime totală mai mare de 12 metri (JO L 90, p. 48) prin Hotărârea Curții din 17 aprilie 2008, Flaherty și alții/Comisia (C-373/06 P, C-379/06 P și C-382/06 P, Rep. p. I-2649) și Hotărârea Tribunalului din 13 iunie 2006, Boyle și alții/Comisia (T-218/03-T-240/03, Rec. p. II-1699).

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Deciziile C (2010) 4758, C (2010) 4748, C (2010) 4757, C (2010) 4751, C (2010) 4764, C (2010) 4750, C (2010) 4761, C (2010) 4767, C (2010) 4754, C (2010) 4753 et C (2010) 4752 ale Comisiei din 13 iulie 2010 de respingere a cererii Irlandei de extindere a obiectivelor programului de orientare multianual IV pentru a ține seama de îmbunătățirile în materie de securitate în privința navelor aparținând reclamanților.

               2)

               Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 328, 4.12.2010.


title: Cauza T-160/17: Acțiune introdusă la 10 martie 2017 – RY/Comisia

text:
               8.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 144/55

         Acțiune introdusă la 10 martie 2017 – RY/Comisia
   (Cauza T-160/17)
   (2017/C 144/74)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: RY (reprezentanți: J.-N. Louis și N. de Montigny, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:
   Să declare și să hotărască

               —

               anularea deciziei din 27 aprilie 2016 a directorului general al Direcției Generale Resurse Umane și Securitate (DG HR) prin care a fost reziliat contractul său de agent temporar încheiat pe durată nedeterminată în temeiul articolului 47 litera (c) punctul (i) din RAA;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă un motiv unic, întemeiat pe încălcarea dreptului reclamantei de a fi ascultată înainte de adoptarea deciziei de reziliere a contractului său pe durată nedeterminată. În opinia reclamantei, decizia atacată a fost adoptată cu încălcarea articolului 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene. În plus, ea ar fi fost adoptată cu încălcarea obligației de motivare și, mai exact, a dreptului reclamantei de a fi informată cu privire la ansamblul motivelor obiective pe care s-ar întemeia decizia atacată și, în special, la motivele privind o presupusă rupere a legăturii de încredere.


title: Cauza C-344/09: Ordonanța Curții din 24 martie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Mora Kommun — Suedia) — în cadrul examinării unei plângeri formulate de Dan Bengtsson (Trimitere preliminară — Noțiunea „instanță națională” — Necesitatea unui litigiu și a unei proceduri destinate să se finalizeze printr-o decizie cu caracter jurisdicțional — Necompetența Curții)

text:
               16.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/6

         Ordonanța Curții din 24 martie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Mora Kommun — Suedia) — în cadrul examinării unei plângeri formulate de Dan Bengtsson
   (Cauza C-344/09) (1)

   (Trimitere preliminară - Noțiunea „instanță națională” - Necesitatea unui litigiu și a unei proceduri destinate să se finalizeze printr-o decizie cu caracter jurisdicțional - Necompetența Curții)
   2011/C 211/09
   Limba de procedură: suedeza

      Instanța de trimitere

   Mora Kommun

      Partea din acțiunea principală

   Dan Bengtsson

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Interpretarea Recomandării 1999/519/CE a Consiliului din 12 iulie 1999 privind limitarea expunerii publicului larg la câmpuri electromagnetice (0 Hz până la 300 GHz) (JO L 199, p. 59), precum și a principiului precauției — Efectele asupra sănătății ale radiațiilor electromagnetice emise de stațiile de bază de telecomunicații și de transmisii de date fără fir — Nivelurile de referință prevăzute de recomandare

      Dispozitivul

   Curtea de Justiție a Uniunii Europene este în mod vădit necompetentă să răspundă la întrebarea adresată de Mora kommun, Miljö- och hälsoskyddsnämnden (Suedia), prin decizia din 2 iunie 2009.

      (1)  JO C 317, 20.11.2010.


title: Cauza T-513/10: Hotărârea Tribunalului din 17 ianuarie 2012 — Hamberger Industriewerke/OAPI (Atrium) [ „Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale Atrium — Motiv absolut de refuz — Caracter descriptiv — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               25.2.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 58/8

         Hotărârea Tribunalului din 17 ianuarie 2012 — Hamberger Industriewerke/OAPI (Atrium)
   (Cauza T-513/10) (1)

   (Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale Atrium - Motiv absolut de refuz - Caracter descriptiv - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2012/C 58/14
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Hamberger Industriewerke GmbH (Stephanskirchen, Germania) (reprezentant: T. Schmidpeter, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: inițial S. Schäffner și R. Manea, ulterior G. Schneider, agenți)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 26 august 2010 (cauza R 291/2010-4) privind o cerere de înregistrare ca marcă comunitară a mărcii verbale Atrium

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Hamberger Industriewerke GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 13, 15.1.2011.


title: Cauza T-125/11: Ordonanța Tribunalului din 16 ianuarie 2013 — Centre national de la recherche scientifique/Comisia

text:
               9.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 71/27

         Ordonanța Tribunalului din 16 ianuarie 2013 — Centre national de la recherche scientifique/Comisia
   (Cauza T-125/11) (1)

   2013/C 71/44
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei a doua a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 145, 14.5.2011.


title: Cauza C-533/07: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Oberster Gerichtshof (Austria) la 29 noiembrie 2007 — Falco Privatstiftung și Thomas Rabitsch/Gisela Weller-Lindhorst

text:
               9.2.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 37/15

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Oberster Gerichtshof (Austria) la 29 noiembrie 2007 — Falco Privatstiftung și Thomas Rabitsch/Gisela Weller-Lindhorst
   (Cauza C-533/07)
   (2008/C 37/20)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Oberster Gerichtshof
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Falco Privatstiftung, Thomas Rabitsch

      Pârâtă: Gisela Weller-Lindhorst
   Întrebările preliminare

               1)

               Un contract în temeiul căruia titularul unui drept de proprietate intelectuală autorizează celealtă parte contractantă să utilizeze acest drept (contract de licență) constituie un contract de „prestare de servicii” în sensul articolului 5 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (Regulamentul Bruxelles I) (1)?

               2)

               În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea 1):

                           2.1)

                           Serviciul este furnizat în orice loc al unui stat membru în care este permisă utilizarea dreptului conform contractului și în care acesta este efectiv utilizat?

                           2.2)

                           Ori serviciul este furnizat acolo unde licențiatorul este domiciliat sau, după caz, la sediul principal al acestuia?

                           2.3)

                           În cazul în care răspunsul la întrebarea 2.1) și răspunsul la întrebarea 2.2) sunt afirmative, instanța competentă în aceste cazuri este de asemenea competentă să statueze asupra redevențelor care rezultă din utilizarea dreptului în alt stat membru sau într-un stat terț?

               3)

               În cazul în care răspunsul la întrebarea 2.1) sau răspunsurile la întrebările 2.1) și 2.2) sunt negative: competența cu privire la plata redevențelor în temeiul articolului 5 alineatul (1) litera (a) și (c) din Regulamentul Bruxelles I se mai determină în conformitate cu principiile care decurg din jurisprudența Curții de Justiție cu privire la articolul 5 alineatul (1) din Convenția din 27 septembrie 1968 privind competența judiciară și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (Convenția de la Bruxelles)?

      (1)  JO L 12, p. 1, Ediție specială, 19, vol. 3, p. 74.


title: Cauza T-97/11: Hotărârea Tribunalului din 16 septembrie 2013 — Rovi Pharmaceuticals/OAPI — Laboratorios Farmaceuticos Rovi (ROVI Pharmaceuticals) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale ROVI Pharmaceuticals — Marcă comunitară figurativă anterioară ROVI și marcă națională verbală anterioară ROVIFARMA — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Article 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Egalitate de tratament” ]

text:
               16.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 336/19

         Hotărârea Tribunalului din 16 septembrie 2013 — Rovi Pharmaceuticals/OAPI — Laboratorios Farmaceuticos Rovi (ROVI Pharmaceuticals)
   (Cauza T-97/11) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale ROVI Pharmaceuticals - Marcă comunitară figurativă anterioară ROVI și marcă națională verbală anterioară ROVIFARMA - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Article 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Egalitate de tratament)
   2013/C 336/37
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Rovi Pharmaceuticals GmbH (Schlüchtern, Germania) (reprezentant: M. Berghofer, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: J. Crespo Carrillo, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Laboratorios Farmaceuticos Rovi, SA (Madrid, Spania) (reprezentanți: G. Marín Raigal, P. López Ronda și G. Macias Bonilla, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 7 decembrie 2010 (cauza R 500/2010-2) privind o procedură de opoziție între Laboratorios Farmacéuticos Rovi, SA și Rovi Pharmaceuticals GmbH.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Rovi Pharmaceuticals GmbH la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate de Laboratorios Farmacéuticos Rovi, SA în cursul procedurii care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      (1)  JO C 120, 16.4.2011.


title: Cauza T-554/13: Ordonanța Tribunalului din 16 martie 2017 – Ungaria/Comisia

text:
               8.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 144/60

         Ordonanța Tribunalului din 16 martie 2017 – Ungaria/Comisia
   (Cauza T-554/13) (1)

   (2017/C 144/85)
   Limba de procedură: maghiara
   Președintele Camerei a noua a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 24, 25.1.2014.


title: Cauza C-386/13: Ordonanța președintelui Curții din 24 septembrie 2014 – Comisia Europeană/Republica Cipru

text:
               1.12.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 431/16

         Ordonanța președintelui Curții din 24 septembrie 2014 – Comisia Europeană/Republica Cipru
   (Cauza C-386/13) (1)

   (2014/C 431/23)
   Limba de procedură: greaca
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 260, 7.9.2013.


title: Cauza C-421/11 P: Recurs introdus la 11 august 2011 de Total SA, Elf Aquitaine SA împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) pronunțate la 7 iunie 2011 în cauza T-206/06, Total și Elf Aquitaine/Comisia

text:
               19.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 340/6

         Recurs introdus la 11 august 2011 de Total SA, Elf Aquitaine SA împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) pronunțate la 7 iunie 2011 în cauza T-206/06, Total și Elf Aquitaine/Comisia
   (Cauza C-421/11 P)
   2011/C 340/11
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurente: Total SA și Elf Aquitaine SA (reprezentanți: E. Morgan de Rivery și A. Noël-Baron, avocați)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană

      Concluziile recurentelor

   Recurentele solicită Curții:

               —

               cu titlu principal:

                           —

                           anularea, în temeiul articolului 256 TFUE și al articolului 56 din Protocolul nr. 3 privind Statutul Curții de Justiție a Uniunii Europene, a Hotărârii Tribunalului din 7 iunie 2011, Total și Elf Aquitaine/Comisia, pronunțată în cauza T-206/06;

                           —

                           admiterea concluziilor formulate în primă instanță la Tribunal;

                           —

                           în consecință, anularea articolului 1 literele (c) și (d), a articolului 2 litera (b) și a articolelor 3 și 4 din Decizia Comisiei nr. C(2006) 2098 final din 31 mai 2006;

               —

               cu titlu subsidiar: reformarea, în temeiul articolului 261 TFUE, a amenzilor aplicate în solidar societăților Elf Aquitaine și Total conform articolului 2 litera (b) din Decizia Comisiei C(2006) 2098 final din 31 mai 2006 pe baza competenței sale de fond ca urmare a unor vicii obiective în motivarea și în considerațiile Hotărârii (în special în ceea ce privește aprecierea de către Tribunal a factorului de descurajare) Tribunalului din 7 iunie 2011, Total și Elf Aquitaine împotriva Comisiei, pronunțate în cauza T-206/06, precum și reducerea acestor amenzi aplicate în solidar la 75 562 500 de euro pentru Elf Aquitaine și la 58 500 000 de euro pentru Total;

               —

               cu titlu foarte subsidiar: reformarea, în temeiul articolului 261 TFUE, a amenzilor aplicate în solidar societăților Elf Aquitaine și Total conform articolului 2 litera (b) din Decizia Comisiei C(2006) 2098 final din 31 mai 2006 pe baza competenței sale de fond ca urmare a unor vicii obiective în motivarea și în considerațiile hotărârii, în proporția care i se va părea Curții ca fiind corespunzătoare;

               —

               ca ultim subsidiar: scutirea Elf Aquitaine și Total de obligația de plată a dobânzilor de întârziere care ar fi putut să curgă de la data adoptării Deciziei C(2006) 2098 final din 31 mai 2006 și până la data pronunțării Hotărârii Arkema în cauza T-217/06;

               —

               în orice caz, obligarea Comisiei Europene la plata tuturor cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate de Elf Aquitaine și Total la Tribunal.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea prezentului recurs, recurentele invocă șase motive cu titlu principal și trei motive cu titlu subsidiar.
   Prin intermediul primului motiv, Total SA și Elf Aquitaine SA invocă încălcarea de către Tribunal a articolului 5 TUE prin faptul că acesta ar fi validat principiul răspunderii automate a societăților-mamă, aplicat în speță de Comisie și justificat prin noțiunea de întreprindere în sensul articolului 101 TFUE. O asemenea abordare ar fi incompatibilă cu principiile atribuirii de competențe și subsidiarității (primul aspect) și proporționalității (al doilea aspect).
   Prin intermediul celui de al doilea motiv, recurentele invocă o interpretare vădit eronată a dreptului național și a noțiunii de întreprindere, prin faptul că, printre altele, Tribunalul ar fi conferit o valoare juridică inexactă principiului autonomiei persoanei juridice.
   Prin intermediul celui de al treilea motiv, recurentele susțin, în esență, că Tribunalul a refuzat în mod intenționat să se conformeze naturii penale a sancțiunilor în dreptul concurenței și noilor obligații care decurg din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene. Astfel, Tribunalul ar fi aplicat în mod abuziv și eronat conceptul de întreprindere în dreptul Uniunii, în pofida prezumției autonomiei, care se află la baza dreptului național al societăților și, deopotrivă, a naturii penale a sancțiunilor în dreptul concurenței. În plus, recurentele susțin că Tribunalul ar fi trebuit să invoce din oficiu nelegalitatea sistemului actual al procedurii administrative desfășurate la Comisie.
   Prin intermediul celui de al patrulea motiv, recurentele invocă o încălcare a dreptului la apărare care rezultă dintr-o interpretare eronată a principiilor echității și egalității armelor. Astfel, Tribunalul ar fi aprobat recurgerea de către Comisie la o probatio diabolica și ar fi săvârșit o eroare prin faptul că s-a pronunțat în sensul că independența unei filiale trebuie apreciată în mod general, prin prisma legăturii de capital a acesteia cu societatea-mamă, deși ar trebui apreciată prin prisma unui comportament pe o anumită piață.
   Prin intermediul celui de al cincilea motiv, recurentele invocă încălcarea obligației de motivare prin faptul că Tribunalul ar fi constatat în mod succint respingerea argumentației lor de către Comisie, fără a oferi vreo analiză a argumentelor invocate de aceasta din urmă (primul aspect). În plus, recurentele invocă erori de drept cu privire la cerința motivării care revine Comisiei (al doilea aspect) și reproșează Tribunalului că și-a substituit propria motivare celei a Comisiei (al treilea aspect).
   Prin intermediul celui de al șaselea motiv, recurentele denunță o încălcare a principiului bunei administrări în măsura în care cuantumul amenzii aplicate recurentelor, societăți-mamă, este mai mare decât cuantumul amenzii aplicate Arkema, filiala răspunzătoare pentru săvârșirea încălcării.
   Prin intermediul celui de al șaptelea motiv, recurentele reproșează Tribunalului că a săvârșit mai multe erori de drept cu ocazia aplicării unui factor multiplicator de 3 pe baza efectului descurajator al amenzii. Tribunalul ar fi încălcat astfel Orientările din 1998 privind calcularea amenzilor (primul aspect), precum și caracterul indivizibil al cuantumului de bază al amenzii (al doilea aspect).
   Prin intermediul celui de al optulea motiv, recurentele solicită reducerea cuantumului amenzilor care le-au fost aplicate.
   Prin intermediul celui de al nouălea și cel din urmă motiv, recurentele solicită anularea dobânzilor de întârziere astfel cum au fost solicitate de Comisie în executarea deciziei atacate și a hotărârii.


title: Cauza T-381/16: Acțiune introdusă la 13 iulie 2016 – Düll/EUIPO – Cognitect (DaToMo)

text:
               3.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 364/14

      Acțiune introdusă la 13 iulie 2016 – Düll/EUIPO – Cognitect (DaToMo)
      (Cauza T-381/16)
      (2016/C 364/10)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

         Părțile

         Reclamant: Klaus Düll (Südergellersen, Germania) (reprezentant: S. Wolff Marting, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Cognitect, Inc. (Durham, North Carolina, Statele Unite ale Americii)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul mărcii în litigiu: reclamantul

         Marca în litigiu: marca verbală a Uniunii „DaToMo” – cererea de înregistrare nr. 6 715 627

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de decădere

         Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 19 aprilie 2016 în cauzele conexate R 1383/2015-2 și R 1481/2015-2

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  modificarea deciziei atacate în sensul de a nu se adăuga limitarea la „all the aforementioned for the enterprise mobility management (EMM)” în privința produselor și serviciilor desemnate de marca 6 715 627 DaToMo în legătură cu serviciile din clasa 42 care au fost menținute prin decizia citată;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 50 din Regulamentul nr. 40/94.


title: Cauza T-395/06: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 11 septembrie 2008 — Italia/Comisia

text:
               22.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/64

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 11 septembrie 2008 — Italia/Comisia
   (Cauza T-395/06) (1)

   (2008/C 301/119)

      Limba de procedură: italiana

   Președintele Camerei a doua a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 42, 24.2.2007.


title: Cauza T-26/17 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 26 iunie 2017 – Jalkh/Parlamentul („Măsuri provizorii — Drept instituțional — Membru al Parlamentului European — Privilegii și imunități — Ridicarea imunității parlamentare a unui membru al Parlamentului European — Cerere de suspendare a executării — Lipsa urgenței”)

text:
               14.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/24

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 26 iunie 2017 – Jalkh/Parlamentul
   (Cauza T-26/17 R)
   ((„Măsuri provizorii - Drept instituțional - Membru al Parlamentului European - Privilegii și imunități - Ridicarea imunității parlamentare a unui membru al Parlamentului European - Cerere de suspendare a executării - Lipsa urgenței”))
   (2017/C 269/35)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Jean-François Jalkh (Gretz-Armainvillers, Franța) (reprezentanți: inițial J.-P. Le Moigne, ulterior M. Ceccaldi, avocați)

      Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: M. Dean și S. Alonso de León, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolele 278 și 279 TFUE și având ca obiect suspendarea executării Deciziei Parlamentului din 22 noiembrie 2016 privind ridicarea imunității domnului Jalkh în vederea cercetării judecătorești (nr. 1422400530) deschise în fața tribunal de grande instance de Paris (Tribunalul de Mare Instanță din Paris, Franța)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauzele conexate T-529/08 — T-531/08: Ordonanța Tribunalului din 13 aprilie 2010 — Diputación Foral de Álava și alții/Comisia ( „Acțiune în anulare — Ajutoare de stat — Avantaje fiscale — Recuperarea ajutoarelor de stat declarate ilegale — Aplicarea regimului dobânzilor compuse — Act de confirmare — Inadmisibilitate” )

text:
               5.6.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/30

         Ordonanța Tribunalului din 13 aprilie 2010 — Diputación Foral de Álava și alții/Comisia
   (Cauzele conexate T-529/08 — T-531/08) (1)

   („Acțiune în anulare - Ajutoare de stat - Avantaje fiscale - Recuperarea ajutoarelor de stat declarate ilegale - Aplicarea regimului dobânzilor compuse - Act de confirmare - Inadmisibilitate”)
   2010/C 148/54
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamanți: Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava (Spania) (cauza T-529/08); Territorio Histórico de Guipúzcoa — Diputación Foral de Guipúzcoa (Spania) (cauza T-530/08) și Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación Foral de Vizcaya (Spania) (cauza T-531/08) (reprezentanți: I. Sáenz-Cortabarría Fernández și M. Morales Isasi, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentant: C. Urraca Caviedes, agent)

      Obiectul

   Cerere de anulare a scrisorii Comisiei din 2 octombrie 2008 prin care se indică reclamanților că se impune aplicarea de dobânzi compuse în cadrul recuperării ajutoarelor de stat declarate ilegale prin Deciziile Comisiei 2002/820/CE, 2002/894/CE și 2003/27/CE din 11 iulie 2001 privind schema de ajutoare de stat pusă în aplicare de Spania în favoarea întreprinderilor din provinciile Álava, Guipúzcoa și, respectiv, Vizcaya sub forma unui credit fiscal de 45 % din investiții (JO 2002, L 296, p. 1, JO 2002, L 314, p. 26, și, respectiv, JO 2003, L 17, p. 1), și 2002/892/CE, 2002/540/CE și 2002/806/CE din 11 iulie 2001 privind schema de ajutor de stat pusă în aplicare de Spania în favoarea unor întreprinderi nou create în provinciile Álava, Guipúzcoa și, respectiv, Vizcaya (JO 2002, L 314, p. 1, JO 2002, L 174, p. 31, și, respectiv, JO 2002, L 279, p. 35), decizii validate prin Hotărârile Tribunalului din 9 septembrie 2009, Diputación Foral de Álava și alții/Comisia (T-227/01-T-229/01, T-265/01, T-266/01 și T-270/01, nepublicată încă în Repertoriu), și Diputación Foral de Álava și alții/Comisia (T-230/01-T-232/01 și T-267/01-T-269/01, nepublicată încă în Repertoriu)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunile ca inadmisibile.

               2.

               Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava, Territorio Histórico de Guipúzcoa — Diputación Foral de Guipúzcoa și Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación Foral de Vizcaya suportă fiecare propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 32, 7.2.2009.


title: Cauza C-415/17: Acțiune introdusă la 10 iulie 2017 – Comisia Europeană/Republica Croația

text:
               21.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 277/28

         Acțiune introdusă la 10 iulie 2017 – Comisia Europeană/Republica Croația
   (Cauza C-415/17)
   (2017/C 277/42)
   Limba de procedură: croata

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: H. Støvlbæk, agent, M. Mataija, agent, G. von Rintelen, agent)

      Pârâtă: Republica Croația

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin neadoptarea, la 17 iunie 2016, a dispozițiilor necesare pentru a se conforma Directivei 2014/56/UE a Parlamentului European și al Consiliului din 16 aprilie 2014 de modificare a Directivei 2006/43/CE privind auditul legal al situațiilor financiare anuale și al situațiilor financiare consolidate (JO 2014, L 158, p. 196) sau, în orice caz, prin lipsa notificării acestor dispoziții către Comisie, Republica Croația nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 2 din directiva menționată;

               —

               obligarea Republicii Croația, în temeiul articolului 260 alineatul (3) TFUE, la plata unei penalități cu titlu cominatoriu în valoare de 9 275,20 euro pe zi de la data pronunțării hotărârii de constatare a neîndeplinirii obligației de a comunica măsurile de transpunere a directivei menționate;

               —

               obligarea Republicii Croația la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Republica Croația nu și-a îndeplinit obligația de a comunica măsurile de transpunere a Directivei 2014/56/UE în termenul prevăzut la articolul 2 din acesta.


title: Cauza T-224/15: Ordonanța Tribunalului din 10 decembrie 2015 – Cofely Solelec și alții/Parlamentul („Acțiune în anulare — Achiziții publice de lucrări — Procedură de cerere de ofertă — Respingerea ofertei unui ofertant — Revocarea actului atacat — Nepronunțare asupra fondului”)

text:
               15.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 59/18

         Ordonanța Tribunalului din 10 decembrie 2015 – Cofely Solelec și alții/Parlamentul
   (Cauza T-224/15) (1)

   ((„Acțiune în anulare - Achiziții publice de lucrări - Procedură de cerere de ofertă - Respingerea ofertei unui ofertant - Revocarea actului atacat - Nepronunțare asupra fondului”))
   (2016/C 059/20)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamante: Cofely Solelec (Esch-sur-Alzette, Luxemburg), Mannelli & Associés SA (Bertrange, Luxemburg) și Cofely Fabricom (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: inițial V. Elvinger și S. Marx, ulterior S. Marx, avocați)

      Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: L. Chrétien și M. Mraz, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei nr. 103299 din 27 aprilie 2015 a Direcției generale infrastructură și logistică a Parlamentului, prin care a fost respinsă oferta prezentată de reclamante pentru lotul 75 „Energie electrică – curenţi tari” în cadrul cererii de ofertă INLO-D-UPIL-T-14-AO4 privind proiectul de extindere și de modernizare a clădirii Konrad Adenauer din Luxemburg (Luxemburg), și prin care contractul în cauză a fost atribuit unui alt ofertant

      Dispozitivul

               1)

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2)

               Parlamentul European suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Cofely Solelec, de Mannelli & Associés SA și de Cofely Fabricom.

      (1)  JO C 205, 22.6.2015.


title: Cauza C-149/06: Ordonanța președintelui Curții din 1 aprilie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Corte suprema di cassazione — Italia) — Ministero dell'Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate/Porto Antico di Genova SpA

text:
               7.6.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/21

         Ordonanța președintelui Curții din 1 aprilie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Corte suprema di cassazione — Italia) — Ministero dell'Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate/Porto Antico di Genova SpA
   (Cauza C-149/06) (1)

   (2008/C 142/35)

      Limba de procedură: italiana

   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 310, 16.12.2006.


title: Cauza T-60/17: Acțiune introdusă la 31 ianuarie 2017 – Safe Skies/EUIPO – Travel Sentry (TSA LOCK)

text:
               3.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 104/55

         Acțiune introdusă la 31 ianuarie 2017 – Safe Skies/EUIPO – Travel Sentry (TSA LOCK)
   (Cauza T-60/17)
   (2017/C 104/77)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Safe Skies LLC (New York, New York, Statele Unite) (reprezentant: V. Schwepler, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Travel Sentry, Inc. (Windermere, Florida, Statele Unite)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: marca verbală a Uniunii Europene „TSA LOCK” – marca Uniunii Europene nr. 4 530 168

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 24 noiembrie 2016 în cauza R 233/2016-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată efectuate în procedura în fața Tribunalului și obligarea intervenientului (eventual) la plata cheltuielilor efectuate în cadrul procedurii administrative din fața camerei de recurs;

               —

               stabilirea unei date pentru ședința de audiere a pledoariilor în cazul în care Tribunalul nu se poate pronunța în lipsa unei ședințe.

      Motivele invocate

               —

               Încălcarea articolului 52 alineatul (1) litera (a) coroborat cu articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 52 alineatul (1) litera (a) coroborat cu articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 52 alineatul (1) litera (a) coroborat cu articolul 7 alineatul (1) litera (g) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-826/14: Acțiune introdusă la 23 decembrie 2014 – Spania/Comisia

text:
               23.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 65/47

         Acțiune introdusă la 23 decembrie 2014 – Spania/Comisia
   (Cauza T-826/14)
   (2015/C 065/63)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamant: Regatul Spaniei (reprezentant: M. Sampol Pucurull, Abogado del Estado)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               în subsidiar, anularea articolului 4 din decizia atacată;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată

      Motivele și principalele argumente

   Prezenta acțiune este îndreptată împotriva Deciziei Comisiei din 15 octombrie 2014 [SA.35550 (2013/C) (ex 2013/NN)] cu privire la regimul de amortizare fiscală a fondului comercial financiar în cazul achiziționării unor titluri de participare străine.
   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 108 alineatul (2) TFUE coroborat cu articolul 13 din Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE (L 83, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 41) și pe încălcarea articolului 296 TFUE, în condițiile în care decizia atacată este un act caracterizat printr-o lipsă formală de motivare și nu conține o evaluare a măsurii în lumina Hotărârilor Tribunalului din 7 noiembrie 2014 (cauzele T-219/10 și T-399/11).

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 107 alineatul (1) TFUE, întrucât regimul în litigiu este o măsură cu caracter general și neselectivă.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe inexistența unui ajutor nou, ceea ce conduce la încălcarea articolului 13 din Regulamentul nr. 659/1999.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea principiilor securității juridice și încrederii legitime raportate la articolul 14 din Regulamentul nr. 659/1999 și la afirmațiile Comisiei înseși în două decizii anterioare.


title: Cauza C-567/07: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Raad van State (Țările de Jos) la 27 decembrie 2007 — Minister voor Wonen, Wijken en Integratie/Woningstichting Sint Servatius

text:
               8.3.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 64/24

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Raad van State (Țările de Jos) la 27 decembrie 2007 — Minister voor Wonen, Wijken en Integratie/Woningstichting Sint Servatius
   (Cauza C-567/07)
   (2008/C 64/36)
   Limba de procedură: olandeza
   Instanța de trimitere
   Raad van State
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Minister voor Wonen, Wijken en Integratie

      Pârâtă: Woningstichting Sint Servatius
   Întrebările preliminare

               1.

               Reprezintă o restricție privind libera circulație a capitalurilor în sensul articolului 56 CE faptul că nu poate desfășura nicio activitate transfrontalieră în lipsa unei autorizări prealabile a ministrului o întreprindere, care a fost autorizată prin lege să promoveze interesele legate de locuințele sociale din Țările de Jos, care poate folosi în acest sens fonduri publice, care conform prevederilor legale nu poate să își desfășoare activitatea decât în interesul acestora și a cărei activitate se realizează în principiu în Țările de Jos („organism autorizat”)?

               2a.

               Interesul unui stat membru în materia locuințelor sociale pot fi considerat drept motiv de ordine publică în sensul articolului 58 CE?

               2b.

               Interesul unui stat membru în materia locuințelor sociale pot fi considerat drept motiv imperativ de interes general recunoscut în jurisprudența Curții?

               2c.

               Mai precis, interesul pe care îl prezintă eficiența politicii unui stat membru în domeniul locuințelor sociale, precum și finanțarea acesteia poate fi considerat un motiv de ordine publică în sensul articolului 58 CE sau un motiv imperativ de interes general recunoscut în jurisprudența Curții?

               3a.

               Presupunând că acea cerință a unei autorizări prealabile impuse unui organism autorizat în sensul întrebării 1 reprezintă o restricție pentru care există un motiv de justificare precum cele menționate la întrebările 2a, 2b și 2c, această cerință este necesară și proporțională?

               3b.

               Un stat membru dispune, în cazul în care se prevalează de acest motiv de justificare, de o competență discreționară extinsă pentru a determina sfera interesului general în cauză și modalitatea în care acesta trebuie protejat? Pe de altă parte, este determinant în acest sens și faptul că, în ceea ce o privește, Comunitatea nu are decât o competență limitată sau nu are competență în domeniul locuințelor sociale?

               4a.

               Poate un stat membru, pentru a justifica o restricție privind libera circulație a capitalurilor să invoce în afară de motivele imperative de interes general menționate la articolul 58 CE și recunoscute în jurisprudența Curții sau împreună cu aceste motive imperative, articolul 86 alineatul (2) CE, în cazul în care se acordă drepturi speciale întreprinderilor vizate și li se încredințează gestionarea unor servicii de interes economic general?

               4b.

               Interesele generale menționate la articolul 58 CE și motivele imperative de interes general recunoscute în jurisprudența Curții au același conținut precum interesul economic general vizat de articolul 86 alineatul (2) CE?

               4c.

               Invocarea articolului 86 alineatul (2) CE de către statul membru interesat, care susține că întreprinderile respective, cărora le-au fost acordate drepturi speciale, desfășoară misiuni de interes economic general, reprezintă un avantaj în raport cu invocarea intereselor generale în sensul articolului 58 CE și a motivelor imperative de interes general recunoscute în jurisprudența Curții?

               5a.

               Întreprinderile precum organismele autorizate menționate la întrebarea 1 care, pe de o parte, trebuie să folosească tot capitalul lor în interesul locuințelor sociale, dar care, pe de altă parte, desfășoară și activități comerciale în sprijinul locuințelor sociale, pot fi considerate, în raport cu o parte sau cu totalitatea activităților lor, drept întreprinderi care gestionează servicii de interes economic general în sensul articolului 86 alineatul (2) CE?

               5b.

               Pentru a primi un răspuns afirmativ la întrebarea 5a, este necesar ca întreprinderile respective să aibă o contabilitate distinctă, în baza căreia să se poată stabili în mod indubitabil care sunt cheltuielile și veniturile care se raportează la activitățile lor sociale și care sunt cele care se raportează la activitățile comerciale, și ca această obligație să fie consacrată într-o dispoziției legală națională? În această privință trebuie să se garanteze faptul că mijloacele financiare provenite de la un stat membru sunt destinate în mod exclusiv activităților sociale și desfășurării acestora?

               6a.

               Dacă un organism autorizat menționat la întrebarea 1 poate fi considerat, pentru o parte sau pentru totalitatea activității sale, o întreprindere care gestionează serviciile de interes economic general în sensul articolului 86 alineatul (2) CE, gestionarea acestor servicii poate justifica faptul de a impune organismului autorizat o restricție privind libera circulație a capitalurilor în sensul articolului 56 CE?

               6b.

               Un stat membru dispune, în cazul în care se prevalează de această justificare, de o largă putere de apreciere pentru a stabili sfera interesului economic general și modalitatea în care trebuie protejat acest interes? Faptul că în domeniul locuințelor sociale Comunitatea nu dispune decât o competență limitată sau nu are competență este un element determinant în această privință?

               7a.

               Faptul că un stat membru pune la dispoziția anumitor întreprinderi vizate de articolul 86 alineatul (2) CE mijloace financiare impune necesitatea ca activitatea acestora să fie delimitată din punct de vedere teritorial pentru a evita ca aceste mijloace financiare să poată constitui un ajutor de stat ilegal, iar întreprinderile să aibă posibilitatea, utilizând aceste mijloace într-un alt stat membru, să concureze întreprinderi din acest alt stat membru, în condiții care nu sunt conforme pieței?

               7b.

               Un stat membru, în speță Țările de Jos, poate impune organismelor autorizate menționate la întrebarea 1, care urmăresc să realizeze activități de natură socială și comercială în domeniul construcțiilor de locuințe într-un alt stat membru, cerința unei autorizări prealabile dacă, în primul stat membru, nu există încă o obligație legală de a stabili o distincție între aceste două tipuri de activități? În astfel de cazuri, cerința unei autorizări prealabile este o măsură necesară și proporțională pentru a se asigura respectarea articolelor 87 CE și 88 CE?


title: Cauza C-507/06: Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de către Oberlandesgericht Innsbruck (Austria) la data de 13 decembrie 2006 — Malina Klöppel/Tiroler Gebietskrankenkasse

text:
               10.3.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 56/14

         Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de către Oberlandesgericht Innsbruck (Austria) la data de 13 decembrie 2006 — Malina Klöppel/Tiroler Gebietskrankenkasse
   (Cauza C-507/06)
   (2007/C 56/25)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Oberlandesgericht Innsbruck
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Malina Klöppel

      Pârâtă: Tiroler Gebietskrankenkasse
   Întrebarea preliminară
   Articolul 72 din Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 al Consiliului din 14 iunie 1971 privind aplicarea regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați și cu familiile acestora care se deplasează în cadrul Comunității (1), în versiunea sa modificată și actualizată prin Regulamentul (CE) nr. 1386/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 5 iunie 2001 (2), coroborat cu articolul 3 din acest regulament precum și cu articolul 10a din Regulamentul (CEE) nr. 574/72 al Consiliului din 21 martie 1972 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 1408/71 (3) în versiunea sa modificată și actualizată prin Regulamentul (CE) nr. 410/2002 al Comisiei din 27 februarie 2002 (4), trebuie interpretat în sensul că perioadele de acordare a alocațiilor familiale într-un stat membru [aici în Republica Federală Germania — alocația federală pentru educație („Bundeserziehungsgeld“)] trebuie să beneficieze de egalitate de tratament în scopul recunoașterii dreptului la prestații comparabile într-un alt stat membru [aici Austria — alocația pentru îngrijirea copilului („Kinderbetreuungsgeld“)] și trebuie prin urmare să fie asimilate perioadelor de acordare în cel de-al doilea stat, pentru obținerea dreptului la alocații în acest din urmă stat atunci când în timpul acestor perioade de acordare a alocațiilor ambii părinți au calitatea de lucrători salariați în sensul articolului 1 litera (a) (i) din Regulamentul (CEE) nr. 1408/71?

      (1)  JO L 149, p. 2.

      (2)  JO L 187, p. 11.

      (3)  JO L 74, p. 1.

      (4)  JO L 62, p. 17.


title: Cauza C-244/09: Ordonanța Curții (Camera a treia) din 16 noiembrie 2010 — Comisia Europeană/Republica Federală Germania

text:
               29.1.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 30/31

         Ordonanța Curții (Camera a treia) din 16 noiembrie 2010 — Comisia Europeană/Republica Federală Germania
   (Cauza C-244/09) (1)

   ()
   2011/C 30/49
   Limba de procedură: germana
   Președintele Camerei a treia a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 233, 26.9.2009.


title: Cauza T-209/06: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 11 iunie 2008 — European Association of Im- and Exporters of Birds and live Animals și alții/Comisia Comunităților Europene ( Acțiune în anulare — Admisibilitate — Articolul 230 al patrulea paragraf CE — Persoane fizice și juridice — Asociații — Decizia 2006/522/CEE — Afectare individuală — Poliție sanitară — Măsuri de protecție referitoare la gripa aviară )

text:
               2.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 197/23

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 11 iunie 2008 — European Association of Im- and Exporters of Birds and live Animals și alții/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-209/06) (1)

   („Acțiune în anulare - Admisibilitate - Articolul 230 al patrulea paragraf CE - Persoane fizice și juridice - Asociații - Decizia 2006/522/CEE - Afectare individuală - Poliție sanitară - Măsuri de protecție referitoare la gripa aviară’)
   (2008/C 197/41)
   Limba de procedură: olandeza
   Părțile

      Reclamanți: European Association of Im- and Exporters of Birds and live Animals (West Maas și Waal, Țările de Jos); Vereniging van Im- en Exporteurs van Vogels en Hobbydieren (West Maas și Waal, Țările de Jos); Willem Plomp, acționând sub denumirea Plomps Vogelhandel (Woerden, Țările de Jos); și Marinus Borgstein acționând sub denumirea Borgstein Birds & Zoofood Trading (West Maas și Waal, Țările de Jos) (reprezentant: J. Wouters, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: F. Erlbacher și M. van Heezik, agenți)
   Obiectul
   Cerere de anulare a Deciziei 2006/522/CE a Comisiei din 25 iulie 2006 de modificare a Deciziilor 2005/759/CE și 2005/760/CE privind unele măsuri de protecție referitoare la gripa aviară puternic patogenă și la introducerea anumitor păsări vii în Comunitate (JO L 205, p. 28).
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă reclamanții la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor aferente procedurii privind măsurile provizorii.

      (1)  JO C 249, 14.10.2006.


title: Cauza T-94/08: Acțiune introdusă la 22 februarie 2008 — Centre de coordination Carrefour/Comisia Comunităților Europene

text:
               12.4.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 92/43

         Acțiune introdusă la 22 februarie 2008 — Centre de coordination Carrefour/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-94/08)
   (2008/C 92/86)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Centre de coordination Carrefour SNC (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: X. Clarebout și K. Platteau, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei atacate în măsura în care nu prevede o perioadă tranzitorie, astfel cum se impune prin hotărârea Forum 187 (1);

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Prin Decizia 2003/755/CE din 17 februarie 2003, Comisia a declarat incompatibilă cu piața internă schema de ajutor pusă în aplicare de Belgia în favoarea centrelor de coordonare stabilite în Belgia (2). Această decizie a fost anulată prin hotărârea Curții din 22 iunie 2006 (3) (denumită în continuare „hotărârea Belgia și Forum 187/Comisia”), în măsura în care nu prevedea măsuri tranzitorii cu privire la anumite centre de coordonare pentru care cererea de a beneficia de schema în cauză era pendinte la data notificării acestei decizii sau pentru care autorizarea expira concomitent sau la scurt timp după notificarea acesteia. Reclamanta din prezenta acțiune se număra printre centrele de coordonare menționate în dispozitivul hotărârii în cauză.
   La 13 noiembrie 2007, Comisia a adoptat o nouă Decizie C(2007) 5416 final, prin care a modificat Decizia 2003/757/CE, declarând incompatibilă cu piața internă legea belgiană adoptată în urma hotărârii Belgia și Forum 187/Comisia și care urmărea să permită prelungirea până la sfârșitul lui 2010 a perioadei tranzitorii de-a lungul căreia centrele menționate în această hotărâre pot beneficia de schemă. Decizia C(2007) 5416 final prevedea de asemenea că această perioadă tranzitorie expiră la 31 decembrie 2005. Este vorba despre decizia atacată în cadrul prezentei acțiuni.
   În susținerea acțiunii sale, reclamanta invocă trei motive.
   În principal, aceasta invocă faptul că decizia atacată ar încălca principiul egalității, precum și obligația Comisiei de a pune în aplicare măsurile pe care le implică hotărârea Belgia și Forum 187/Comisia, întrucât nu ar pune capăt inegalității la care se referă această hotărâre, în măsura în care perioada tranzitorie acordată reclamantei ar fi mult mai scurtă decât cea acordată centrelor care se află într-o situație asemănătoare, potrivit indicațiilor Curții. Reclamanta invocă faptul că ar fi trebuit să beneficieze de o perioadă tranzitorie care expiră la 31 decembrie 2010.
   În subsidiar, reclamanta invocă un motiv întemeiat pe încălcarea principiilor securității juridice și încrederii legitime, în măsura în care decizia atacată stabilește o perioadă tranzitorie limitată la 31 decembrie 2005, ceea ce produce efecte retroactive și are drept consecință faptul că reclamanta nu ar fi putut adopta în timp util actele necesare pentru a se adapta la modificarea schemei înaintea acestei date. În acest temei și în subsidiar, reclamanta susține că poate beneficia de o perioadă tranzitorie care expiră cel mai devreme la 31 decembrie 2009.
   De asemenea cu titlu subsidiar, reclamanta invocă un motiv întemeiat pe încălcarea principiului egalității, în măsura în care decizia atacată ar trata-o în mod diferit față de patru centre de coordonare care, la momentul primei Decizii 2003/757/CE, se aflau într-o situație identică, dar care au obținut o reînnoire a autorizării pentru o perioadă nedeterminată. În temeiul acestui motiv și de asemenea în subsidiar, reclamanta invocă faptul că ar fi trebuit să beneficieze de o perioadă tranzitorie care expiră cel mai devreme la 31 decembrie 2006.

      (1)  Hotărârea Curții din 22 iunie 2006, cauzele conexate C-182/03 și C-217/03, Belgia și Forum 187/Comisia, Rec., p. 5479.

      (2)  JO L 282, p. 25, versiunea rectificată JO 2003 L 285, p. 52.

      (3)  A se vedea nota de subsol nr. 1.


title: Cauza C-155/06: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 18 iulie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 96/29/Euratom — Protecția sănătății lucrătorilor și a populației împotriva pericolelor prezentate de radiațiile ionizante — Lipsa transpunerii complete în termenul prescris)

text:
               8.9.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/7

         Hotărârea Curții (Camera a opta) din 18 iulie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord
   (Cauza C-155/06) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 96/29/Euratom - Protecția sănătății lucrătorilor și a populației împotriva pericolelor prezentate de radiațiile ionizante - Lipsa transpunerii complete în termenul prescris)
   (2007/C 211/11)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: M. Patakia și D. Lawunmi, agenți)

      Pârât: Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentant: C. White, agent)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Neadoptarea tuturor dispozițiilor necesare pentru a se conforma articolului 54 din Directiva 96/29/Euratom a Consiliului din 13 mai 1996 de stabilire a normelor de securitate de bază privind protecția sănătății lucrătorilor și a populației împotriva pericolelor prezentate de radiațiile ionizante (JO L 159, p. 1, Ediție specială, 05/vol. 3, p. 166) — Lipsa dispozițiilor care să permită punerea în aplicare a oricărei intervenții adecvate în orice situație care conduce la o expunere prelungită datorată efectelor pe termen lung ale unei urgențe radiologice sau unei practici ori activități profesionale vechi sau încheiate.
   Dispozitivul

               1)

               Prin neadoptarea, în termenul prevăzut, a tuturor actelor cu putere de lege și administrative necesare pentru a permite o intervenție adecvată în orice situație care conduce la o expunere prelungită datorată efectelor pe termen lung ale unei urgențe radiologice sau unei practici ori activități profesionale vechi sau încheiate, Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 53 din Directiva 96/29/Euratom a Consiliului din 13 mai 1996 de stabilire a normelor de securitate de bază privind protecția sănătății lucrătorilor și a populației împotriva pericolelor prezentate de radiațiile ionizante.

               2)

               Obligă Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 121, 20.5.2006.


title: Cauza C-563/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Augstākās tiesas Senāts (Republica Letonia) la 9 noiembrie 2011 — SIA „Forvards V” /Valsts ieņēmumu dienests

text:
               14.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 13/9

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Augstākās tiesas Senāts (Republica Letonia) la 9 noiembrie 2011 — SIA „Forvards V”/Valsts ieņēmumu dienests
   (Cauza C-563/11)
   2012/C 13/17
   Limba de procedură: letona

      Instanța de trimitere

   Augstākās tiesas Senāts

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: SIA „Forvards V”

      Pârât: Valsts ieņēmumu dienests

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 17 alineatul (2) litera (a) din A șasea directivă TVA (1) trebuie interpretat în sensul că dreptul de a proceda la deducerea TVA poate fi refuzat unei persoane impozabile, care îndeplinește toate condițiile esențiale pentru deducerea TVA achitate la cumpărarea unui bun și fără să se fi constatat practici abuzive din partea acesteia, atunci când cealaltă parte din cadrul operațiunii nu ar fi putut efectua livrarea bunurilor din cauza unor împrejurări de fapt sau de drept (partea respectivă este fictivă sau administratorul său infirmă existența unei activități economice sau a unei operațiuni reale ori aceasta nu avea capacitatea de a executa contractul)?

               2.

               Refuzul de a recunoaște dreptul de deducere a taxei pe valoarea adăugată poate fi justificat, per se, de împrejurarea că se dovedește că cealaltă parte din cadrul operațiunii (persoana indicată pe factură) este fictivă (cu alte cuvinte, scopul activității sale nu este o activitate economică)? Într-o asemenea situație, dreptul de deducere a taxei aferente intrărilor poate fi refuzat în cazul în care nu a fost constatată o practică abuzivă din partea solicitantului deducerii taxei aferente intrărilor?

      (1)  A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1).


20150731055616832015/C 270/57342014TFPC27020150817RO01ROINFO_JUDICIAL20150708434311Cauza F-34/14: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 8 iulie 2015 – DP/ACER [Funcție publică – Personalul ACER – Agent contractual – Neprelungirea unui contract – Acțiune în anulare – Admisibilitatea acţiunii – Excepție de nelegalitate a articolului 6 alineatul (2) din DGA ale ACER în raport cu articolul 85 alineatul (1) din RAA – Acțiune în despăgubire – Preaviz – Prejudiciu moral – Despăgubire]
 ---documentbreak--- C2702015RO4310120150708RO0057431431Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 8 iulie 2015 – DP/ACER
   (Cauza F-34/14) (
         1
      )
   „[Funcție publică — Personalul ACER — Agent contractual — Neprelungirea unui contract — Acțiune în anulare — Admisibilitatea acţiunii — Excepție de nelegalitate a articolului 6 alineatul (2) din DGA ale ACER în raport cu articolul 85 alineatul (1) din RAA — Acțiune în despăgubire — Preaviz — Prejudiciu moral — Despăgubire]”2015/C 270/57Limba de procedură: engleza
      Părțile

      Reclamantă: DP (reprezentant: S. Pappas, avocat)

      Pârâtă: Agenţia pentru Cooperarea Autorităţilor de Reglementare din Domeniul Energiei (reprezentanți: P. Martinet și S. Vaona, agenți, D. Waelbroeck și A. Duron, avocați)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei de a nu prelungi contractul de agent contractual al reclamantei și de reparare a prejudiciului suferit

      Dispozitivul

            1)

            Anulează decizia din 20 decembrie 2013 prin care directorul Agenției pentru Cooperarea Autorităților de Reglementare din Domeniul Energiei a refuzat să prelungească contractul DP.

            2)

            Obligă Agenția pentru Cooperarea Autorităților de Reglementare din Domeniul Energiei la plata către DP a sumei de 7000 de euro.

            3)

            Agenția pentru Cooperarea Autorităților de Reglementare din Domeniul Energiei suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligată să suporte cheltuielile de judecată efectuate de DP.

      (
         1
      )	JO C 184, 16.6.2014, p. 46.


title: Cauza T-228/15: Hotărârea Tribunalului din 22 septembrie 2016 – Grupo de originación y análisis/EUIPO – Bankinter (BK PARTNERS) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative BK PARTNERS — Marca națională verbală și figurativă anterioară bk. — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               7.11.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 410/14

         Hotărârea Tribunalului din 22 septembrie 2016 – Grupo de originación y análisis/EUIPO – Bankinter (BK PARTNERS)
   (Cauza T-228/15) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative BK PARTNERS - Marca națională verbală și figurativă anterioară bk. - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2016/C 410/17)
   Limba de procedură: spaniola

      Părţile

      Reclamantă: Grupo de originación y análisis, SL (Madrid, Spania) (reprezentanţi: A. Burgueño Minguela și H. Pequerul Palenciano, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanţi: B. Uriarte Valiente și J. Crespo Carrillo, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Bankinter, SA (Madrid) (reprezentant: A. Gómez López, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 5 martie 2015 (cauza R 1329/2014-1), privind o procedură de opoziție între Bankinter și Grupo de originación y análisis.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Grupo de originación y análisis la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 213, 29.6.2015.


title: Cauza T-505/13 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 8 ianuarie 2014 — Stichting Sona și Nao/Comisia ( „Măsuri provizorii — Regim privind asocierea țărilor și teritoriilor de peste mări — Al zecelea Fond european de dezvoltare — Modalități de punere în executare — Antilele Olandeze — Cerere de suspendare a executării — Cerere de măsuri provizorii — Admisibilitate” )

text:
               15.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 45/34

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 8 ianuarie 2014 — Stichting Sona și Nao/Comisia
   (Cauza T-505/13 R)
   (Măsuri provizorii - Regim privind asocierea țărilor și teritoriilor de peste mări - Al zecelea Fond european de dezvoltare - Modalități de punere în executare - Antilele Olandeze - Cerere de suspendare a executării - Cerere de măsuri provizorii - Admisibilitate)
   2014/C 45/59
   Limba de procedură: olandeza

      Părțile

      Reclamantă: Stichting Sona (Curaçao, Antilele Olandeze) și Nao NV (Curaçao) (reprezentanți: R. Martens, K. Beirnaert și A. Van Vaerenbergh, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: M. van Beek, G. Wils și S. Pardo Quintillán, agenți)

      Obiectul

   Pe de o parte, cerere de suspendare a executării deciziei Comisiei de a desemna International Management Group drept organism delegat în cadrul gestionării centralizate indirecte a resurselor pentru punerea în aplicare a Documentului unic de programare pentru Antilele Olandeze în temeiul celui de-al zecelea Fond european de dezvoltare, și, pe de altă parte, cerere având ca obiect obținerea, cu titlu provizoriu, a obligării Comisiei de a iniția negocieri de bună-credință cu reclamantele în scopul de a încheia un acord de delegare prin care să se încredințeze primei reclamante misiunile de punere în executare a celui de-al zecelea Fond european de dezvoltare în ceea ce privește Antilele Olandeze până la prezentarea de către Oficiul European de Luptă Antifraudă a raportului său definitiv la finalul investigației cu privire la proiectul de canalizare pe insula Bonaire

      Dispozitivul

               1.

               Respinge cererea de măsuri de provizorii.

               2.

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza F-12/16: Acțiune introdusă la 19 februarie 2016 – ZZ/Frontex

text:
               10.5.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 165/22

         Acțiune introdusă la 19 februarie 2016 – ZZ/Frontex
   (Cauza F-12/16)
   (2016/C 165/29)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: ZZ (reprezentant: S. Pappas, avocat)

      Pârâtă: Agenția Europeană pentru Gestionarea Cooperării Operative la Frontierele Externe ale Statelor Membre ale Uniunii Europene (Frontex)

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei de a nu reînnoi contractul de agent temporar al reclamantului, precum și cerere de despăgubiri pentru prejudiciile pretins suferite

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei atacate;

               —

               acordarea sumei de 12 000 de euro reclamantului pentru prejudiciile suferite în cadrul adoptării acestei decizii;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-629/14: Hotărârea Tribunalului din 25 noiembrie 2015 – Jaguar Land Rover/OAPI (Forma unui autovehicul) [„Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare tridimensionale — Forma unui autovehicul — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               18.1.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/36

         Hotărârea Tribunalului din 25 noiembrie 2015 – Jaguar Land Rover/OAPI (Forma unui autovehicul)
   (Cauza T-629/14) (1)

   ([„Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare tridimensionale - Forma unui autovehicul - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2016/C 016/44)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Jaguar Land Rover Ltd (Coventry, Regatul Unit) (reprezentanți: F. Delord și R. Grewal, solicitors)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: I. Harrington, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 24 aprilie 2014 (cauza R 1622/2013-2) privind o cerere de înregistrare ca marcă comunitară a unui semn tridimensional constituit din forma unui autovehicul.

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 24 aprilie 2014 (cauza R 1622/2013-2) în măsura în care aceasta a refuzat înregistrarea mărcii solicitate în ceea ce privește „vehicule de locomoţie în aer sau pe apă” din clasa 12.

               2)

               Respinge în rest acțiunea.

               3)

               Jaguar Land Rover Ltd suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și nouă zecimi din cheltuielile efectuate de Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI).

               4)

               OAPI suportă o zecime din propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 361, 13.10.2014.


title: Cauza C-519/06 P: Recurs introdus la data de 20 decembrie 2006 de către Asociación de exportadores españoles de productos farmacéuticos (Aseprofar) împotriva hotărârii pronunțate la data de 27 septembrie 2006 de către Tribunalul de Primă Instanță (camera a patra extinsă) în cauza T-168/01: GlaxoSmithKline Services Unlimited anterior denumită Glaxo Wellcome plc/Comisie

text:
               10.3.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 56/18

         Recurs introdus la data de 20 decembrie 2006 de către Asociación de exportadores españoles de productos farmacéuticos (Aseprofar) împotriva hotărârii pronunțate la data de 27 septembrie 2006 de către Tribunalul de Primă Instanță (camera a patra extinsă) în cauza T-168/01: GlaxoSmithKline Services Unlimited anterior denumită Glaxo Wellcome plc/Comisie
   (Cauza C-519/06 P)
   (2007/C 56/32)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Recurentă: Asociación de exportadores españoles de productos farmacéuticos (Aseprofar) (reprezentanți: M. Araujo Boyd, abogado, J. L. Buendía Sierra, membru al serviciului juridic)

      Celelalte părți în proces: Comisia Comunităților Europene, European Association of Euro Pharmaceutical Companies (EAEPC), Bundesverband der Arzneimittel-Importeure eV, Spain Pharma, SA, GlaxoSmithKline Services Unlimited anterior denumită Glaxo Wellcome plc
   Concluziile recurentei
   Recurenta solicită Curții următoarele:

               —

               înlăturarea punctului 1 din hotărârea pronunțată de Tribunalul de Primă Instanță la 27 septembrie 2006 în cauza T-168/01;

               —

               pronunțarea unei hotărâri definitive în cauza T-168/01, în sensul respingerii, în totalitate, a acțiunii formulate de către GLAXO și al confirmării Deciziei nr. 2001/791/CE a Comisiei; și

               —

               înlăturarea punctelor 3, 4 și 5 din hotărârea menționată privind cheltuielile și obligarea GLAXO la suportarea integrală a cheltuielilor efectuate atât în cauza T-168/01, cât și în prezentul recurs.

         Motivele și principalele argumente
   Recurenta arată că hotărârea atacată trebuie anulată pentru următoarele motive:
   Greșita aplicare a articolului 81 alineatul (1) CE
   Recurenta susține că Tribunalul de Primă Instanță (denumit în continuare „TPI“) a înlăturat în mod greșit constatarea Comisiei potrivit căreia sistemul dual de prețuri stabilit de către GLAXO avea ca obiectiv împiedicarea, restrângerea sau denaturarea concurenței și concluzionează că un astfel de sistem și interdicțiile la export sunt anticoncurențiale prin însăși natura lor. Mai susține recurenta că TPI a făcut o greșită aplicare a articolului 81 alineatul (1) CE în contextul unui sector normat, că hotărârea atacată analizează în mod incorect contextul juridic și economic din speță și că TPI a comis o eroare vădită de interpretare a finalității normelor aplicabile în materia concurenței conținute în Tratatul CE și în analiza sa asupra bunăstării consumatorului decurgând din comerțul paralel.
   Greșita aplicare a articolului 81 alineatul (3) CE
   În conformitate cu hotărârea atacată, Comisia nu a apreciat în mod corespunzător legătura de cauzalitate dintre comerțul paralel și inovare, respectiv dintre articolul 4 al Condițiilor generale de vânzare și inovare. TPI a reținut, de asemenea, că, în ceea ce privește efectul fluctuațiilor monetare asupra comerțului paralel dintre Spania și Regatul Unit, concluziile Comisiei sunt greșite. Recurenta susține că aprecierea Comisiei referitoare la aceste chestiuni a fost în întregime corectă și că nu a existat nicio eroare vădită de apreciere, astfel că TPI a interpretat în mod greșit articolul 81 alineatul (3) CE.
   În sfârșit, recurenta susține că TPI a inversat sarcina probei cât privește articolul 81 alineatul (3) CE și nu a analizat în mod corect evaluarea efectuată de către Comisie asupra condițiilor a doua, a treia și a patra din acest articol. Recurenta susține că cele patru condiții necesare pentru acordarea unei exceptări în temeiul articolului 81 alineatul (3) sunt cumulative și, prin urmare, neîndeplinirea numai a uneia dintre aceste condiții constituie un temei suficient pentru respingerea, de către Comisie, a cererii de acordare a exceptării. Pe cale de consecință, TPI nu putea să anuleze o decizie negativă în condițiile în care acesta nu a analizat în prealabil și în mod complet evaluarea Comisiei cu privire la cele patru condiții prevăzute de articolul 81 alineatul (3), și nici nu a hotărât că, în privința acestor cerințe, Comisia a comis o eroare vădită de apreciere.


title: Cauza C-421/15 P: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 11 mai 2017 – Yoshida Metal Industry Co. Ltd/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO), Pi-Design AG, Bodum France SAS, Bodum Logistics A/S [Recurs — Marcă a Uniunii Europene — Înregistrarea unor semne constituite dintr-o suprafață cu puncte negre — Declararea nulității — Regulamentul (CE) nr. 40/94 — Articolul 7 alineatul (1) litera (e) punctul (ii) — Articolul 51 alineatul (3)]

text:
               24.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 239/5

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 11 mai 2017 – Yoshida Metal Industry Co. Ltd/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO), Pi-Design AG, Bodum France SAS, Bodum Logistics A/S
   (Cauza C-421/15 P) (1)

   ([Recurs - Marcă a Uniunii Europene - Înregistrarea unor semne constituite dintr-o suprafață cu puncte negre - Declararea nulității - Regulamentul (CE) nr. 40/94 - Articolul 7 alineatul (1) litera (e) punctul (ii) - Articolul 51 alineatul (3)])
   (2017/C 239/06)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Yoshida Metal Industry Co. Ltd [reprezentanți: J. Cohen, solicitor, T. St Quintin, barrister, G. Hobbs QC)

      Celelalte părți din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: A. Folliard-Monguiral, D. Gaja și J. Crespo Carrillo, agenți), Pi-Design AG, Bodum France SAS, Bodum Logistics A/S (reprezentanți: H. Pernez, avocate, și R. Löhr, Rechtsanwalt)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Yoshida Metal Industry Co. Ltd la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 389, 23.11.2015.


title: Cauza T-357/13: Ordonanța Tribunalului din 10 decembrie 2013 — European Space Imaging/Comisia

text:
               15.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 45/45

         Ordonanța Tribunalului din 10 decembrie 2013 — European Space Imaging/Comisia
   (Cauza T-357/13) (1)

   2014/C 45/82
   Limba de procedură: germana
   Președintele Camerei a Cincea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 260, 7.9.2013.


title: Cauza T-434/14: Hotărârea Tribunalului din 28 ianuarie 2016 – Arbuzov/Consiliul („Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive adoptate având în vedere situația din Ucraina — Înghețarea fondurilor — Lista persoanelor, entităților și organismelor cărora li se aplică înghețarea fondurilor și a resurselor economice — Includerea numelui reclamantului — Dovada temeiniciei includerii în listă”)

text:
               14.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 98/38

         Hotărârea Tribunalului din 28 ianuarie 2016 – Arbuzov/Consiliul
   (Cauza T-434/14) (1)

   ((„Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive adoptate având în vedere situația din Ucraina - Înghețarea fondurilor - Lista persoanelor, entităților și organismelor cărora li se aplică înghețarea fondurilor și a resurselor economice - Includerea numelui reclamantului - Dovada temeiniciei includerii în listă”))
   (2016/C 098/49)
   Limba de procedură: ceha

      Părțile

      Reclamant: Sergej Arbuzov (Kiev, Ucraina) (reprezentanți: M. Machytková și P. Radošovský, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: A. Westerhof Löfflerová și J. -P. Hix, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei 2014/119/PESC a Consiliului din 5 martie 2014 privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina (JO L 66, p. 26) și a Deciziei de punere în aplicare 2014/216/PESC a Consiliului din 14 aprilie 2014 privind punerea în aplicare a Deciziei 2014/119 (JO L 111, p. 91), în măsura în care numele reclamantului a fost inclus în lista persoanelor, entităților și organismelor cărora li se aplică aceste măsuri restrictive

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia 2014/119/PESC a Consiliului din 5 martie 2014 privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina, astfel cum a fost modificată prin Decizia de punere în aplicare 2014/216/PESC a Consiliului din 14 aprilie 2014 privind punerea în aplicare a Deciziei 2014/119, în măsura în care aceasta îl vizează pe domnul Sergej Arbuzov.

               2)

               Obligă Consiliul Uniunii Europene să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de domnul Arbuzov.

      (1)  JO C 282, 25.8.2014.


title: Cauza C-323/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de High Court (Irlanda) la 30 mai 2017 – People Over Wind, Peter Sweetman/Coillte Teoranta

text:
               21.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 277/26

         Cerere de decizie preliminară introdusă de High Court (Irlanda) la 30 mai 2017 – People Over Wind, Peter Sweetman/Coillte Teoranta
   (Cauza C-323/17)
   (2017/C 277/38)
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   High Court (Irlanda)

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: People Over Wind, Peter Sweetman

      Pârâtă: Coillte Teoranta

      Întrebarea preliminară

   Dacă sau în ce condiții pot fi luate în considerare măsuri de atenuare atunci când se efectuează verificări pentru evaluarea corespunzătoare în temeiul articolul 6 alineatul (3) din Directiva habitate (1)?

      (1)  Directiva 92/43/CEE a Consiliului din 21 mai 1992 privind conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică (JO 1992, L 206, p. 7, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 109)


title: Cauza C-370/05: Hotărârea Curții (a treia cameră) din data de 25 ianuarie 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de Vestre Landsret — Danemarca) — acțiune penală împotriva Uwe Kay Festersen (Libertatea de stabilire — Libera circulație a capitalurilor — Articolele 43 CE și 56 CE — Restricții la dobândirea exploatărilor agricole — Obligația dobânditorului de a-și stabili domiciliul pe domeniul agricol)

text:
               10.3.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 56/9

         Hotărârea Curții (a treia cameră) din data de 25 ianuarie 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de Vestre Landsret — Danemarca) — acțiune penală împotriva Uwe Kay Festersen
   (Cauza C-370/05) (1)

   (Libertatea de stabilire - Libera circulație a capitalurilor - Articolele 43 CE și 56 CE - Restricții la dobândirea exploatărilor agricole - Obligația dobânditorului de a-și stabili domiciliul pe domeniul agricol)
   (2007/C 56/14)
   Limba de procedură: daneza
   Instanța de trimitere
   Vestre Landsret
   Partea din acțiunea principală
   Uwe Kay Festersen
   Obiectul
   Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare — Vestre Landsret — Interpretarea articolelor 43 CE și 56 CE — Legislație națională care condiționează dobândirea unui domeniu agricol de stabilirea domiciliului pe acesta
   Dispozitivul

               1)

               Articolul 56 CE se opune ca o reglementare, precum cea din cauza principală, să condiționeze dobândirea unui domeniu agricol de stabilirea domiciliului dobânditorului pe acest domeniu.

               2)

               Această interpretare a articolului 56 CE nu poate fi diferită pentru situația în care domeniul agricol dobândit nu constituie o exploatare agricolă viabilă ori clădirea de locuit este situată într-o zonă urbană.

      (1)  JO C 315 din 10.12.2005.


title: Cauza C-215/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Regatul Unit) la 4 mai 2010 — Pacific World Limited, FDD International Limited/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

text:
               31.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/13

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Regatul Unit) la 4 mai 2010 — Pacific World Limited, FDD International Limited/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs
   (Cauza C-215/10)
   ()
   2010/C 209/21
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   First-tier Tribunal (Tax Chamber)

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamante: Pacific World Limited, FDD International Limited

      Pârâtă: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

      Întrebările preliminare

               1.

               Regulamentul (CE) nr. 1417/2007 (1) al Comisiei din 28 noiembrie 2007 privind clasificarea anumitor mărfuri în Nomenclatura Combinată este valid în măsura în care acesta încadrează la codul NC 3926 90 97 unghiile false și, drept urmare, seturile de unghii false, descrise în anexa I la regulamentul amintit?

               2.

               În cazul în care răspunsul la prima întrebare este negativ, nomenclatura combinată trebuie interpretată ca impunând o clasificare a seturilor de unghii false în discuție drept „produse preparate de înfrumusețare sau de machiaj și preparate pentru întreținerea sau îngrijirea pielii (altele decât medicamentele), inclusiv preparate de protecție împotriva soarelui și preparate pentru bronzare; preparate pentru manichiură sau pedichiură […] preparate pentru manichiură sau pedichiură” care se încadrează la subpoziția tarifară 3304 30 00 sau drept „alte articole de cuțitărie (de exemplu, mașini de tuns, satâre de măcelărie sau de bucătărie, cuțite de ghilotină, cuțite de tranșat sau de tocat, cuțite de tăiat hârtie); instrumente și seturi de instrumente pentru manichiură sau pedichiură (inclusiv pilele de unghii)” […] instrumente și seturi de instrumente pentru manichiură sau pedichiură (inclusiv pilele de unghii) care se încadrează la subpoziția tarifară 8214 20 00?

      (1)  JO L 316, p. 4.


title: Cauza F-107/07: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 22 mai 2008 — Daskalis/Comisia Comunităților Europene (Funcție publică — Funcționari — Remunerație — Articolul 7 alineatul (2) din Statutul funcționarilor — Indemnizație pentru interimat — Inadmisibilitate)

text:
               19.7.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 183/31

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 22 mai 2008 — Daskalis/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza F-107/07) (1)

   (Funcție publică - Funcționari - Remunerație - Articolul 7 alineatul (2) din Statutul funcționarilor - Indemnizație pentru interimat - Inadmisibilitate)
   (2008/C 183/62)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamant: Constantin Daskalis (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: S. A. Pappas, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: J. Currall și B. Eggers, agenți)
   Obiectul
   Anularea deciziei de a limita la un an perioada pentru care reclamantul, funcționar căruia i s-a cerut să ocupe provizoriu un post de șef de unitate, poate beneficia de indemnizația diferențiată prevăzută la articolul 7 alineatul (2) din Statutul funcționarilor.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca inadmisbilă.

               2)

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 315, 22.12.2007, p. 46.


title: Cauza F-76/08: Acțiune introdusă la 18 septembrie 2008 — Behmer/Parlamentul European

text:
               8.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 285/56

         Acțiune introdusă la 18 septembrie 2008 — Behmer/Parlamentul European
   (Cauza F-76/08)
   (2008/C 285/103)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: Joachim Behmer (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal, avocats)

      Pârât: Parlamentul European
   Obiectul și descrierea litigiului
   Anularea deciziei de a nu îl promova pe reclamant la gradul AD 13 în cadrul exercițiului de promovare 2007
   Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei de a nu îl promova pe reclamant la gradul AD 13 în cadrul exercițiului de promovare 2007;

               —

               obligarea Parlamentului European la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-347/06: Acțiune introdusă la data de 4 decembrie 2006 — Nynäs Petroleum și Nynas Belgium/Comisie

text:
               27.1.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 20/18

         Acțiune introdusă la data de 4 decembrie 2006 — Nynäs Petroleum și Nynas Belgium/Comisie
   (Cauza T-347/06)
   (2007/C 20/26)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamante: AB Nynäs Petroleum (Stockholm, Suedia) și Nynas Belgium AB (Zaventem, Belgia) (reprezentante de: A. Howard, barrister, M. Dean, Solicitor)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantelor

               —

               anularea articolului 1 al deciziei în măsura în care prin acesta se impută societății AB Nynas o răspundere solidară;

               —

               anularea articolului 2 al deciziei în măsura în care prin acesta se impune o amendă de 13,5 milioane EURO pentru Nynas sau reducerea acestei amenzi în mod corespunzător și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamantele solicită anularea parțială a Deciziei C(2006) 4090 final a Comisiei din 13 septembrie 2006 în cauza COMP/F/38.456 — Bitum — Țările de Jos, prin care Comisia a constatat că reclamantele, împreună cu alte întreprinderi, au încălcat articolul 81 CE prin stabilirea regulată și colectivă, la vânzarea și cumpărarea bitumului rutier în Țările de Jos, a prețului brut, a unei reduceri uniforme din prețul brut pentru constructorii rutieri participanți și a unei reduceri maximale mai mici din prețul brut pentru alți constructori rutieri.
   În sprijinul cererii lor, reclamantele arată, înainte de toate, că, prin imputarea unei răspunderi solidare societății Nynäs Petroleum pentru încălcarea făcută de Nynäs Belgium, Comisia a comis erori de drept și de apreciere deoarece Nynäs Belgium a acționat ca o entitate legală autonomă determinându-și politica sa comercială în mod independent față de Nynäs Petroleum. Potrivit reclamantelor, Comisia nu a demonstrat că Nynäs Petroleum avea puterea de a conduce acțiunile societății Nynäs Belgium, astfel încât să o priveze de orice independență reală în determinarea propriului comportament pe piață.
   În al doilea rând, reclamantele susțin că, atunci când a respins valoarea informațiilor furnizate în mod voluntar de către reclamante în baza părții B a Comunicării privind clemența și a refuzat să acorde reclamantelor o reducere pentru colaborare, Comisia nu a ținut seama de dispozițiile Comunicării privind clemența (1) contrar principiilor așteptării legitime și tratamentului egal. Reclamantele pretind că, printre altele, Comisia a comis următoarele erori de drept și de apreciere:

               —

               Comisia a concluzionat în mod greșit că informațiile furnizate de către reclamante nu au întărit prin natura lor capacitatea Comisiei de a proba încălcarea, din moment ce alți participanți la încălcare admiseseră deja încălcarea și alte răspunsuri la solicitarea de informații confirmaseră deja existența unui sistem de întâlniri;

               —

               Comisia a concluzionat în mod greșit că informațiile furnizate de către reclamante nu au avut o valoare adăugată semnificativă.

      (1)  Comunicarea Comisiei privind imunitatea faţă de amenzi şi reducerea amenzilor în cauzele privind cartelurile. (JO 2002, C 45, p. 3).


title: Cauza T-357/13: Acțiune introdusă la 5 iulie 2013 — European Space Imaging/Comisia

text:
               7.9.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 260/44

         Acțiune introdusă la 5 iulie 2013 — European Space Imaging/Comisia
   (Cauza T-357/13)
   2013/C 260/80
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: European Space Imaging GmbH (München, Germania) (reprezentant: W. Trautner, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei comunicate prin scrisoarea din 5 iunie 2013 privind anularea procedurii restrânse;

               —

               anularea deciziei comunicate prin scrisoarea din 5 iunie 2013 de a efectua o nouă atribuire a contractului prin intermediul unei proceduri deschise;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

               1.

               Primul motiv este întemeiat pe încălcarea principiului proporționalității

                           —

                           Reclamanta susține că, prin anularea procedurii de atribuire a contractului privind furnizarea de date de teledetecție satelitară și prestare de servicii conexe în vederea susținerii controalelor efectuate în cadrul politicii agricole comune (JO 2012/S 183–299769), Comisia a încălcat principiul proporționalității consacrat la articolul 89 alineatul (1) din Regulamentul financiar (1). În acest context, reclamanta afirmă în special că modul în care a acționat Comisia este contrar principiului general potrivit căruia anularea unei proceduri de atribuire a unui contract de achiziții publice trebuie să fie o măsură adoptată în ultimă instanță („ultima ratio”). Reclamanta consideră că Comisia ar fi trebuit să invite candidații să depună oferte concrete înainte de a putea stabili că nu fusese efectiv prezentată nicio ofertă avantajoasă din punct de vedere economic.

               2.

               Al doilea motiv este întemeiat pe încălcarea principiului transparenței

                           —

                           În cadrul celui de al doilea motiv, reclamanta susține că, prin faptul că a refuzat să comunice informații concrete care să motiveze anularea procedurii de atribuire a contractului de achiziții publice, Comisia a încălcat principiul transparenței consacrat la articolul 89 alineatul (1) din Regulamentul financiar. În special, reclamanta susține că este imposibil să verifice dacă motivele invocate sunt efectiv aplicabile. În plus, potrivit acesteia, caracterul extrem de specializat al pieței ofertanților în domeniul furnizării de date de teledetecție satelitară face ca numărul ofertanților potențiali să fie foarte limitat. Reclamanta critică faptul că, înainte de a decide să anuleze procedura de atribuire a contractului de achiziții publice, Comisia nu a indicat că exista posibilitatea anulării procedurii în cazul în care nu se atingea un anumit număr de candidați.

      (1)  Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului din 25 iunie 2002 privind regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene (JO L 248, p. 1, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 198).


title: Cauza C-68/15: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 17 mai 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Grondwettelijk Hof – Belgia) – X/Ministerraad (Trimitere preliminară — Libertatea de stabilire — Directiva privind societățile-mamă și filialele acestora — Legislație fiscală — Impozit pe profit — Distribuire de dividende — Reţinere la sursă — Dublă impozitare — „Fairness tax”)

text:
               24.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 239/3

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 17 mai 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Grondwettelijk Hof – Belgia) – X/Ministerraad
   (Cauza C-68/15) (1)

   ((Trimitere preliminară - Libertatea de stabilire - Directiva privind societățile-mamă și filialele acestora - Legislație fiscală - Impozit pe profit - Distribuire de dividende - Reţinere la sursă - Dublă impozitare - „Fairness tax”))
   (2017/C 239/04)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Grondwettelijk Hof

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: X

      Cealaltă parte în proces: Ministerraad

      Dispozitivul

               1)

               Libertatea de stabilire trebuie interpretată în sensul că nu se opune unei legislații fiscale a unui stat membru precum cea în discuție în litigiul principal, în temeiul căreia atât o societate nerezidentă care desfășoară o activitate economică în acest stat membru prin intermediul unui sediu permanent, cât și o societate rezidentă, inclusiv filiala rezidentă a unei societăți nerezidente, sunt supuse unui impozit precum „fairness tax” atunci când aceste societăți distribuie dividende care, ca urmare a utilizării anumitor avantaje fiscale prevăzute de regimul fiscal național, nu sunt incluse în rezultatul lor impozabil final, cu condiția ca modalitatea de determinare a bazei de impozitare a acestui impozit să nu conducă, efectiv, la tratarea acestei societăți nerezidente într-un mod mai puțin avantajos decât o societate rezidentă, aspect a cărui verificare este de competența instanței de trimitere.

               2)

               Articolul 5 din Directiva 2011/96/UE a Consiliului din 30 noiembrie 2011 privind regimul fiscal comun care se aplică societăților-mamă și filialelor acestora din diferite state membre trebuie interpretat în sensul că nu se opune unei legislații fiscale a unui stat membru precum cea în discuție în litigiul principal, care prevede un impozit precum „fairness tax”, la care sunt supuse societățile nerezidente care desfășoară o activitate economică în acest stat membru prin intermediul unui sediu permanent, precum și societățile rezidente, inclusiv filiala rezidentă a unei societăți nerezidente, atunci când acestea distribuie dividende care, ca urmare a utilizării anumitor avantaje fiscale prevăzute de regimul fiscal național, nu sunt incluse în rezultatul lor impozabil final.

               3)

               Articolul 4 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2011/96 coroborat cu alineatul (3) al articolului menționat trebuie interpretat în sensul că această dispoziție se opune unei legislații fiscale naționale precum cea în discuție în litigiul principal, în măsura în care această legislație, într-o situație în care profituri încasate de o societate-mamă de la filiala sa sunt distribuite de această societate-mamă ulterior anului în cursul căruia au fost încasate, are drept consecință supunerea acestor profituri unui impozit care depășește plafonul de 5 % prevăzut la dispoziția menționată.

      (1)  JO C 146, 4.5.2015.


title: Cauza T-285/07: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 16 decembrie 2008 — Italia/Parlamentul European și Comisia ( Incident de procedură — Excepție de inadmisibilitate — Inadmisibilitatea parțială a unei acțiuni — Absența imputabilității actului atacat Parlamentului )

text:
               7.3.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 55/26

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 16 decembrie 2008 — Italia/Parlamentul European și Comisia
   (Cauza T-285/07) (1)

   („Incident de procedură - Excepție de inadmisibilitate - Inadmisibilitatea parțială a unei acțiuni - Absența imputabilității actului atacat Parlamentului’)
   (2009/C 55/49)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamantă: Republica Italiană (reprezentanți: I. Bruni, agent, asistat de P. Gentili, Avvocato dello Stato)

      Pârâte: Parlamentul European (reprezentanți: A. Lukošiūtė, R. Ignătescu și G. Mazzini, agenți) și Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: J. Currall și A. Aresu, agenți)

      Intervenientă în susținerea reclamantei: Republica Elenă (reprezentanți: S. Vodina și M. Michelogiannaki, agenți)
   Obiectul
   Anularea anunțului de concurs general EPSO/AD/95/07 pentru constituirea unei rezerve de recrutare pentru 20 de posturi de administrator (AD 5) în domeniul științelor informației (bibliotecă/documentare), publicat în Jurnalului Oficial al Uniunii Europene din 8 mai 2007 (JO C 103 A, p. 7).
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă în măsura în care este îndreptată împotriva Parlamentului.

               2)

               Republica Italiană va suporta cheltuielile de judecată pe care le-a efectuat în cadrul prezentei acțiuni în măsura în care este îndreptată împotriva Parlamentului. Parlamentul își suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 223, 22.9.2007.