title: Cauza T-94/07: Acțiune introdusă la 26 martie 2007 — EREF/Comisie

text:
               26.5.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 117/31

         Acțiune introdusă la 26 martie 2007 — EREF/Comisie
   (Cauza T-94/07)
   (2007/C 117/50)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: European Renewable Energies Federation (EREF) ASBL (Bruxelles, Belgia) (reprezentată de: D. Fouquet, lawyer)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei C(2006) 4963 final a Comisiei Europene din data de 26 octombrie 2006;

               —

               Declararea instrumentului financiar în cauză, în forma și structura sa actuale, ca ajutor de stat ilegal.

               —

               În subsidiar, obligarea Comisiei la inițierea unei proceduri oficiale de investigare potrivit articolului 88 alineatul (2) CE în cauza NN/62/B/2006.

               —

               Obligarea Comisiei la plata tuturor cheltuielilor de judecată, inclusiv a cheltuielilor reclamantei.

         Motivele și principalele argumente
   În 2004, reclamanta a introdus o plângere către Comisie, invocând printre altele că diferite aspecte ale finanțării unei noi centrale nucleare în curs de construcție în Finlanda constituie ajutor de stat care nu a fost notificat. În 2006, Comisia a disjuns dosarul în două cauze cu numerele NN 62/A/2006 și NN/62/B/2006.
   În cauza de față, reclamanta urmărește anularea Deciziei Comisiei C(2006) 4963 final, care se referă la cauza NN 62/B/2006 privind un ajutor de stat, prin care Comisia a constatat că o facilitate de credit acordată de un consorțiu de cinci bănci și un credit acordat de AB Svensk Exportkredit (denumită în continuare „SEK”) nu constituie ajutor în înțelesul articolului 87 alineatul (1) CE.
   Reclamanta susține că disjungerea de către Comisie a dosarului în două cauze separate este ilegală atât din punct de vedere procedural precum și din punct de vedere al dreptului material. Potrivit reclamantei, acordarea facilității de credit și a creditului cu o dobândă atât de scăzută a fost posibilă numai datorită unei garanții din partea agenției franceze de asigurare a creditelor la export COFACE. Cu toate acestea, aspectele implicării COFACE referitoare la ajutor de stat au fost analizate în cauza NN 62/A/2006. Prin urmare reclamanta susține că disjungerea dosarului în două cauze separate, eliminând astfel din cauza NN 62/B/2006 elementul privind garanția, a determinat Comisia să considere în mod greșit că acordarea facilității de credit și a creditului SEK cu o dobândă atât de scăzută nu puteau să constituie ajutor de stat din simplul motiv că băncile implicate erau, potrivit Comisiei, bănci cu capital privat.
   Mai mult, reclamanta susține că facilitatea de credit precum și creditul acordat de SEK constituie ajutor de stat, chiar și dacă nu se ia în considerare garanția acordată de COFACE întrucât:

               —

               facilitatea de credit a fost acordată cu o dobândă redusă cu participarea băncilor BLB și BNP Paris, ambele fiind considerate de reclamantă bănci cu capital de stat; și

               —

               creditul de la SEK a fost acordat de către o bancă cu capital de stat 100 % cu o dobândă mai scăzută decât condițiile de piață

         În final, reclamanta invocă lipsa motivării și o eroare vădită de apreciere.


title: Cauza T-73/06: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 21 octombrie 2008 — Cassegrain/OAPI (Forma unei genți) ( Marcă comunitară — Cerere de marcă comunitară figurativă — Forma unei genți — Motiv absolut de refuz — Absența caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 )

text:
               6.12.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 313/29

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 21 octombrie 2008 — Cassegrain/OAPI (Forma unei genți)
   (Cauza T-73/06) (1)

   („Marcă comunitară - Cerere de marcă comunitară figurativă - Forma unei genți - Motiv absolut de refuz - Absența caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94’)
   (2008/C 313/50)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Jean Cassegrain SAS (Paris, Franța) (reprezentanți: Y. Coursin și T. van Innis, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)
   Obiectul
   Acțiune introdusă împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 8 decembrie 2005 (cauza R 687/2005-2) privind înregistrarea ca marcă comunitară a semnului figurativ Forma unei genți
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Jean Cassegrain SAS la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 108, 6.5.2006.


title: Cauzele conexate C-119/13 și C-120/13: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 4 septembrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Amtsgericht Wedding – Germania) – eco cosmetics GmbH & Co. KG/Virginie Laetitia Barbara Dupuy (C-119/13), Raiffeisenbank St. Georgen reg. Gen. mbH/Tetyana Bonchyk (C-120/13) [Trimitere preliminară – Cooperare judiciară în materie civilă – Regulamentul (CE) nr. 1896/2006 – Procedura europeană de somație de plată – Lipsa unei comunicări sau a unei notificări valide – Efecte – Somație europeană de plată declarată executorie – Opoziţie – Reexaminare în cazuri excepționale – Termene]

text:
               10.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 395/10

      Hotărârea Curții (Camera a treia) din 4 septembrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Amtsgericht Wedding – Germania) – eco cosmetics GmbH & Co. KG/Virginie Laetitia Barbara Dupuy (C-119/13), Raiffeisenbank St. Georgen reg. Gen. mbH/Tetyana Bonchyk (C-120/13)
      (Cauzele conexate C-119/13 și C-120/13) (1)

      ([Trimitere preliminară - Cooperare judiciară în materie civilă - Regulamentul (CE) nr. 1896/2006 - Procedura europeană de somație de plată - Lipsa unei comunicări sau a unei notificări valide - Efecte - Somație europeană de plată declarată executorie - Opoziţie - Reexaminare în cazuri excepționale - Termene])
      (2014/C 395/12)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Amtsgericht Wedding

         Părțile din procedura principală

         Reclamante: eco cosmetics GmbH & Co. KG (C-119/13), Raiffeisenbank St. Georgen reg. Gen. mbH (C-120/13)

         Pârâte: Virginie Laetitia Barbara Dupuy (C-119/13), Tetyana Bonchyk (C-120/13)

         Dispozitivul

      Regulamentul (CE) nr. 1896/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 12 decembrie 2006 de instituire a unei proceduri europene de somație de plată trebuie interpretat în sensul că procedurile prevăzute la articolele 16-20 din acest regulament nu sunt aplicabile atunci când se constată că o somație europeană de plată nu a fost comunicată sau notificată în conformitate cu normele minime stabilite la articolele 13-15 din regulamentul menționat.
      Atunci când o astfel de neregularitate este constatată abia după declararea forței executorii a unei somații europene de plată, pârâtul trebuie să dispună de posibilitatea de a denunța neregularitatea respectivă, care trebuie să determine, în cazul în care este dovedită în mod corespunzător, nevaliditatea acestei declarări a forței executorii.

         (1)  JO C 164, 8.6.2013.


title: Cauza T-326/15: Acțiune introdusă la 22 iunie 2015 – DIMA Verwaltungs/OAPI (Forma unui recipient)

text:
               5.10.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/9

         Acțiune introdusă la 22 iunie 2015 – DIMA Verwaltungs/OAPI (Forma unui recipient)
   (Cauza T-326/15)
   (2015/C 328/08)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: DIMA Verwaltungs GmbH (Hamburg, Germania) (reprezentant: T. Kerkhoff, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Marca în litigiu: marca comunitară tridimensională (Forma unui recipient) – cererea de înregistrare nr. 12 649 174

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a OAPI din 20 aprilie 2015 în cauza R 2567/2014-5

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea pârâtului să continue procedura de înregistrare;

               —

               cu titlu subsidiar, constatarea faptului că articolul 7 alineatul (1) litera (b) din regulament nu se opune înregistrării și trimiterea cauzei spre rejudecare la camera de recurs;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-310/06: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 15 noiembrie 2007 — Republica Ungară/Comisia Comunităților Europene ( Agricultură — Organizarea comună a piețelor în sectorul cerealelor — Preluarea cerealelor de către agențiile de intervenție — Consolidarea criteriilor de calitate pentru porumb — Introducerea unui nou criteriu de greutate specifică pentru porumb — Încălcarea încrederii legitime — Eroare vădită de apreciere )

text:
               22.12.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 315/39

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 15 noiembrie 2007 — Republica Ungară/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-310/06) (1)

   („Agricultură - Organizarea comună a piețelor în sectorul cerealelor - Preluarea cerealelor de către agențiile de intervenție - Consolidarea criteriilor de calitate pentru porumb - Introducerea unui nou criteriu de greutate specifică pentru porumb - Încălcarea încrederii legitime - Eroare vădită de apreciere’)
   (2007/C 315/73)
   Limba de procedură: maghiara
   Părțile

      Reclamantă: Republica Ungară (reprezentanți: J. Fazekas, R. Somssich și K. Szíjjártó, agenți)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: F. Clotuche-Duvieusart și Z. Pataki, agenți)
   Obiectul
   Cerere de anulare a anumitor dispoziții din Regulamentul (CE) nr. 1572/2006 al Comisiei din 18 octombrie 2006 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 824/2000 prin care se stabilesc procedurile de preluare a cerealelor de către agențiile de intervenție și metodele de analiză pentru determinarea calității cerealelor (JO L 290, p. 29).
   Dispozitivul

               1)

               Anulează dispozițiile Regulamentului (CE) nr. 1572/2006 al Comisiei din 18 octombrie 2006 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 824/2006 prin care se stabilesc procedurile de preluare a cerealelor de către agențiile de intervenție și metodele de analiză pentru determinarea calității cerealelor, respectiv:

                           —

                           la articolul 1 punctul 1, cuvintele „și, în cazul porumbului, cu metodele tradiționale aplicate”

                           —

                           la articolul 1 punctul 3 litera (b), cuvintele „73 kg/hl pentru porumb”

                           —

                           la linia „E. Greutate specifică minimă (kg/hl)” din tabelul de la punctul 1 din anexă, valoarea „71”, referitoare la porumb;

                           —

                           în tabelul III de la punctul 2 din anexă, valorile de reducere a prețului de intervenție cu privire la porumb.

               2)

               Comisia suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de reclamantă, inclusiv cele aferente procedurii privind măsurile provizorii.

      (1)  JO C 326, 30.12.2006.


title: Cauza T-439/07: Hotărârea Tribunalului din 27 iunie 2012 — Coats Holdings/Comisia ( „Concurență — Înțelegeri — Piețe ale fermoarelor și ale «altor închizători» — Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE — Majorări de prețuri coordonate, stabilire de prețuri minime, împărțire a clientelei și a piețelor și schimb de alte informații comerciale — Probă — Încălcare unică și continuă — Prescripție — Dreptul la apărare — Amenzi — Linii directoare” )

text:
               11.8.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 243/12

         Hotărârea Tribunalului din 27 iunie 2012 — Coats Holdings/Comisia
   (Cauza T-439/07) (1)

   (Concurență - Înțelegeri - Piețe ale fermoarelor și ale «altor închizători» - Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE - Majorări de prețuri coordonate, stabilire de prețuri minime, împărțire a clientelei și a piețelor și schimb de alte informații comerciale - Probă - Încălcare unică și continuă - Prescripție - Dreptul la apărare - Amenzi - Linii directoare)
   2012/C 243/20
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Coats Holdings Ltd (Uxbridge, Middlesex, Regatul Unit) (reprezentanți: W. Sibree, C. Jeffs, K. O’Connell, J. Boyce, solicitors, și D. Anderson, QC)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Castillo de la Torre și K. Mojzesowicz, agenți)

      Obiectul

   Cu titlu principal, cerere de anulare a Deciziei C(2007) 4257 final a Comisiei din 19 septembrie 2007 referitoare la o procedură în temeiul articolului 81 [CE] (Cazul COMP/39.168 — PO/Articole de mercerie din metal și plastic: închizători), în măsura în care o privește pe reclamantă, și, cu titlu subsidiar, cerere de anulare sau de reducere a cuantumului amenzii aplicate reclamantei.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Coats Holdings Ltd la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 37, 9.2.2008.


title: Cauza F-140/11: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 28 iunie 2012 — BK/Comisia

text:
               22.9.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/42

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 28 iunie 2012 — BK/Comisia
   (Cauza F-140/11) (1)

   2012/C 287/80
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei intâia a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 65, 3.3.12, p. 25.


title: Cauza C-169/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale di Frosinone (Italia) la 7 aprilie 2011 — Procedură penală împotriva lui Patrick Conteh

text:
               11.6.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 173/8

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale di Frosinone (Italia) la 7 aprilie 2011 — Procedură penală împotriva lui Patrick Conteh
   (Cauza C-169/11)
   2011/C 173/16
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale di Frosinone

      Partea din acțiunea principală

   Patrick Conteh

      Întrebarea preliminară

   Articolele 15 și 16 din Directiva 2008/115/CE (1) trebuie interpretate în sensul că statului membru îi este interzis să prevadă că lipsa de cooperare la procedura administrativă de returnare din partea unui resortisant al unei țări terțe aflat în situație de ședere ilegală permite luarea unor măsuri privative de libertate personală, pe un temei diferit de luarea în custodie publică și care sunt calificate potrivit legii naționale, în lipsa condițiilor și a garanțiilor prevăzute la articolele 15 și 16 menționate anterior, în urma nerespectării unui ordin de îndepărtare emis de autoritatea administrativă competentă în temeiul articolului 8 alineatul (3) din directivă?

      (1)  JO L 348, p. 98.


title: Cauza F-101/13: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 25 septembrie 2014 – Osorio şi alţii/SEAE (Funcție publică – Remunerație – Personal al SEAE repartizat într-o țară terță – Decizie a AIPN de modificare a listei țărilor terțe pentru care condițiile de viață sunt echivalente cu cele obișnuite în Uniune – Act cu aplicabilitate generală – Admisibilitatea acțiunii – Evaluare anuală a indemnizației pentru condiții de viață – Desființare)

text:
               10.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 395/65

      Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 25 septembrie 2014 – Osorio şi alţii/SEAE
      (Cauza F-101/13) (1)

      ((Funcție publică - Remunerație - Personal al SEAE repartizat într-o țară terță - Decizie a AIPN de modificare a listei țărilor terțe pentru care condițiile de viață sunt echivalente cu cele obișnuite în Uniune - Act cu aplicabilitate generală - Admisibilitatea acțiunii - Evaluare anuală a indemnizației pentru condiții de viață - Desființare))
      (2014/C 395/78)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamanți: Carla Osorio (Pointe aux Canonniers, Mauritius) și alţii (reprezentant: S. Orlandi, avocat)

         Pârât: Serviciul European de Acțiune Externă (reprezentanți: S. Marquardt și M. Silva, agenţi)

         Obiectul

      Cerere de anulare a deciziei AIPN din 19 decembrie 2012, care a intrat în vigoare la 1 iulie 2013, de a nu mai acorda indemnizația pentru condiții de viață prevăzută la articolul 10 din anexa X la statut funcționarilor repartizați în Republica Mauritius

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Doamna Osorio și ceilalți reclamanți ale căror nume figurează în anexă suportă propriile cheltuieli de judecată.

                  3)

                  Serviciul European de Acțiune Externă suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 367, 14.12.2013, p. 41.


title: Cauza F-101/10: Acțiune introdusă la 15 octombrie 2010 — Massez și alții/Curtea de Justiție

text:
               29.1.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 30/63

         Acțiune introdusă la 15 octombrie 2010 — Massez și alții/Curtea de Justiție
   (Cauza F-101/10)
   ()
   2011/C 30/124
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Lieven Massez (Luxemburg, Luxemburg) și alții (reprezentanți: A. Coolen, J.-N. Louis și E. Marchal, avocați)

      Pârâtă: Curtea de Justiție

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea fișelor de regularizare a remunerației reclamanților pentru perioada iulie-decembrie 2009 și a fișelor de remunerație întocmite începând de la 1 ianuarie 2010 în cadrul ajustării anuale a remunerațiilor și a pensiilor funcționarilor și ale altor agenți în temeiul Regulamentului (UE, Euratom) nr. 1296/2009 al Consiliului din 23 decembrie 2009

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei comitetului responsabil pentru reclamații din cadrul Curții de Justiție din 29 iunie 2010 prin care se resping reclamațiile depuse de reclamanți îndreptate împotriva fișelor de regularizare a remunerației pentru perioada iulie-decembrie 2009 și împotriva fișelor de remunerație întocmite începând de la 1 ianuarie 2010;

               —

               în măsura în care este necesar, anularea deciziilor Curții de Justiție privind întocmirea fișelor de regularizare a remunerației reclamanților pentru perioada iulie-decembrie 2009 și a remunerației începând de la 1 ianuarie 2010;

               —

               obligarea Curții de Justiție la plata către reclamanți a restanțelor de plată a remunerației, majorate cu dobânzi moratorii;

               —

               obligarea Curții de Justiție la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-418/12: Recurs introdus la 14 septembrie 2012 de TME Spa — Termomeccanica Ecologia împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a treia) din 4 iulie 2012 în cauza T-329/11, TME SpA — Termomeccanica Ecologia/Comisia Europeană

text:
               1.12.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 373/3

         Recurs introdus la 14 septembrie 2012 de TME Spa — Termomeccanica Ecologia împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a treia) din 4 iulie 2012 în cauza T-329/11, TME SpA — Termomeccanica Ecologia/Comisia Europeană
   (Cauza C-418/12)
   2012/C 373/03
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurentă: TME SpA — Termomeccanica Ecologia (reprezentanți: C. Malinconico, S. Fidanzia și A. Gigliola, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

               —

               Anularea Ordonanței Tribunalului din 4 iulie 2012, T-329/11, notificată la 9 iulie 2012, pentru motivele prezentate în motivare și, prin urmare:

               —

               anularea deciziei Comisiei Europene din 20 aprilie 2011 prin care s-a exclus necesitatea inițierii unei proceduri de constatare a neîndeplinirii obligațiilor împotriva României pentru încălcarea principiilor și a directivelor comunitare în domeniul atribuirii contractelor de achiziții publice și a „Practical Guide to contract procedures financed from the General Budget of the European Communities in the context of external actions”;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata daunelor, în cuantum de 18 955 106 euro sau în cuantumul superior sau inferior care va fi considerat adecvat de instanță, suferite de TME ca urmare a încălcării dreptului comunitar săvârșite de însăși Comisia Europeană;

               —

               cu titlu subsidiar, obligarea Comisiei Europene la plata daunelor constând în pierderea șansei suferite de TME, în cuantum de 3 791 021 euro sau în cuantumul superior sau inferior care va fi considerat adecvat de instanță;

               —

               cu titlu mai subsidiar, obligarea Comisiei Europene la plata daunelor cauzate de întârzierea Comisiei Europene în exercitarea atribuțiilor sale, corespunzătoare valorii totale a cheltuielilor judiciare efectuate de TME în cuantum de 73 044,32 euro sau în cuantumul superior sau inferior care va fi considerat adecvat de instanță;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În temeiul punctului 2.4.12 din PRAG și al volumului I clauza 37 din caietul de sarcini, Comisia ar avea obligația de a da un aviz („opinion”) cu privire la procedura contestată de TME. Aceasta nu și-ar fi îndeplinit obligația menționată.
   În plus, Comisia ar fi săvârșit o eroare prin faptul că nu a intervenit în sensul remedierii încălcării vădite a dreptului comunitar și al recuperării fondurilor acordate statului român în legătură cu contractul de achiziții publice în cauză, după plângerea prezentată de TME la 10 decembrie 2008.


title: Cauza T-486/14: Hotărârea Tribunalului din 28 ianuarie 2016 – Stavytskyi/Consiliul („Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive adoptate având în vedere situația din Ucraina — Înghețarea fondurilor — Lista persoanelor, entităților și organismelor cărora li se aplică înghețarea fondurilor și a resurselor economice — Includerea numelui reclamantului — Dovada temeiniciei includerii în listă”)

text:
               14.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 98/39

         Hotărârea Tribunalului din 28 ianuarie 2016 – Stavytskyi/Consiliul
   (Cauza T-486/14) (1)

   ((„Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive adoptate având în vedere situația din Ucraina - Înghețarea fondurilor - Lista persoanelor, entităților și organismelor cărora li se aplică înghețarea fondurilor și a resurselor economice - Includerea numelui reclamantului - Dovada temeiniciei includerii în listă”))
   (2016/C 098/51)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Edward Stavytskyi (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: J. Grayston, solicitor, P. Gjørtler, G. Pandey, D. Rovetta și M. Gambardella, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: V. Piessevaux și J.-P. Hix, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei de punere în aplicare 2014/216/PESC a Consiliului din 14 aprilie 2014 privind punerea în aplicare a Deciziei 2014/119/PESC a Consiliului din 5 martie 2014 privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina (JO L 111, p. 91) și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 381/2014 al Consiliului din 14 aprilie 2014 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 208/2014 privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina (JO L 111, p. 33), în măsura în care numele reclamantului a fost inclus în lista persoanelor, entităților și organismelor cărora li se aplică aceste măsuri restrictive

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia de punere în aplicare 2014/216/PESC a Consiliului din 14 aprilie 2014 privind punerea în aplicare a Deciziei 2014/119/PESC a Consiliului din 5 martie 2014 privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina și Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 381/2014 al Consiliului din 14 aprilie 2014 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 208/2014 privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina, în măsura în care acestea îl vizează pe domnul Edward Stavytskyi.

               2)

               Obligă Consiliul Uniunii Europene să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de domnul Stavytskyi.

      (1)  JO C 303, 8.9.2014.


title: Cauza C-64/08: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 9 septembrie 2010 (cererea de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Landesgericht Linz — Austria) — Procedură penală împotriva lui Ernst Engelmann (Libera prestare a serviciilor — Libertatea de stabilire — Reglementare națională care stabilește un sistem de concesiuni pentru exploatarea jocurilor de noroc în cazinouri — Obținerea unor concesiuni rezervate numai societăților pe acțiuni stabilite pe teritoriul național — Atribuirea tuturor concesiunilor fără nicio procedură concurențială)

text:
               23.10.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 288/9

      Hotărârea Curții (Camera a patra) din 9 septembrie 2010 (cererea de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Landesgericht Linz — Austria) — Procedură penală împotriva lui Ernst Engelmann
      (Cauza C-64/08) (1)

      (Libera prestare a serviciilor - Libertatea de stabilire - Reglementare națională care stabilește un sistem de concesiuni pentru exploatarea jocurilor de noroc în cazinouri - Obținerea unor concesiuni rezervate numai societăților pe acțiuni stabilite pe teritoriul național - Atribuirea tuturor concesiunilor fără nicio procedură concurențială)
      (2010/C 288/14)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Landesgericht Linz

         Partea din acțiunea principală

      Ernst Engelmann

         Obiectul

      Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Landesgericht Linz — Interpretarea articolelor 43 CE și 49 CE — Reglementare națională care interzice, sub sancțiuni penale, exploatarea jocurilor de noroc în cazinouri în lipsa unei concesiuni eliberate de autoritatea competentă, dar care recunoaște posibilitatea de a obține o astfel de concesiune, cu o durată maximă de 15 ani, numai societăților pe acțiuni stabilite pe teritoriul național și care nu au filiale în străinătate

         Dispozitivul

                  1.

                  Articolul 43 CE trebuie să fie interpretat în sensul că se opune reglementării unui stat membru care rezervă exploatarea jocurilor de noroc în localurile de jocuri exclusiv operatorilor care au sediul pe teritoriul acestui stat membru.

                  2.

                  Obligația de transparență ce rezultă din articolele 43 CE și 49 CE, precum și din principiile egalității de tratament și nediscriminării pe motiv de cetățenie sau naționalitate se opune acordării fără nicio procedură concurențială a tuturor concesiunilor de exploatare de localuri de jocuri de pe teritoriul unui stat membru.

         (1)  JO C 116, 9.5.2008.


title: Cauza C-297/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesgerichtshofs (Germania) la 17 iunie 2014 – Dr. Rüdiger Hobohm/Benedikt Kampik Ltd & Co. KG, Benedikt Aloysius Kampik, Mar Mediterraneo Werbe- und Vertriebsgesellschaft für Immobilien SL

text:
               8.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 303/22

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesgerichtshofs (Germania) la 17 iunie 2014 – Dr. Rüdiger Hobohm/Benedikt Kampik Ltd & Co. KG, Benedikt Aloysius Kampik, Mar Mediterraneo Werbe- und Vertriebsgesellschaft für Immobilien SL
   (Cauza C-297/14)
   2014/C 303/29
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesgerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Dr. Rüdiger Hobohm

      Pârâți: Benedikt Kampik Ltd & Co. KG, Benedikt Aloysius Kampik, Mar Mediterraneo Werbe- und Vertriebsgesellschaft für Immobilien SL

      Întrebările preliminare

   Potrivit articolului 15 alineatul (1) litera (c) a doua teză coroborat cu articolul 16 alineatul (1) a doua teză din Regulamentul (CE) nr. 44/2001 (1) al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială, un consumator poate introduce o acțiune înaintea instanței din locul unde își are domiciliul împotriva unui partener contractual care desfășoară activități comerciale sau profesionale în alt stat membru al Uniunii Europene, în situația în care contractul care face obiectul acțiunii nu intră în mod nemijlocit în sfera de acțiune a unei astfel de activități a partenerului contractual direcționate spre statul membru în care este domiciliat consumatorul, însă servește realizării obiectivului economic urmărit printr-un alt contract încheiat anterior de părți și executat deja, care intră în domeniul de aplicare al dispozițiilor citate anterior?

      (1)  JO 2001, L 12, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 3, p. 74.


title: Cauza T-519/14: Acțiune introdusă la 10 iulie 2014 – Grupo Morera & Vallejo și DSA/Comisia

text:
               8.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 303/49

         Acțiune introdusă la 10 iulie 2014 – Grupo Morera & Vallejo și DSA/Comisia
   (Cauza T-519/14)
   2014/C 303/58
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamante: Grupo Morera & Vallejo, SL (Sevilla, Spania) și DSA, Defensa y Servicios del Asegurado, SA (Sevilla, Spania) (reprezentanți: E. Navarro Varona, P. Vidal Martínez și G. Canalejo Lasarte, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei în temeiul articolului 263 TFUE în măsura în care prin aceasta se declară existența unui ajutor de stat și se dispune recuperarea acestuia de la investitori;

               —

               în subsidiar, anularea articolelor 1, 2 și 4.1 din decizie în măsura în care identifică investitorii ca fiind beneficiari care trebuie să ramburseze pretinsul ajutor;

               —

               în subsidiar, lipsirea de efecte a ordinului de recuperare a ajutorului de la investitori, din articolul 4.1 in fine, ca urmare a faptului că este contrar principiilor securității juridice și încrederii legitime, recuperarea neputând fi dispusă la o dată anterioară publicării deciziei de inițiere a procedurii;

               —

               în subsidiar, anularea articolului 2 din decizie și constatarea nelegalității metodologiei de determinare a presupusului avantaj care trebuie rambursat de investitori, propusă la punctele 263 și 167, care ar trebui să fie ajustată luând în considerare anumite deduceri;

               —

               declararea inexistenței sau, în subsidiar, anularea în parte a articolului 4.1 din decizia privind interzicerea „transferării obligației de recuperare către alte persoane”, în măsura în care aceasta presupune o luare de poziție cu privire la interzicerea sau pretinsa nulitate a clauzelor contractuale care prevăd recuperarea de la terți a sumelor pe care investitorii trebuie să le ramburseze statului spaniol și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente sunt similare cu cele invocate în cauzele T-401/14, Duro Felguera/Comisia, T-700/13, Bankia/Comisia, și T-500/14, Derivados del Flúor/Comisia.


title: Cauza C-119/15: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 21 decembrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Sąd Apelacyjny w Warszawie – Polonia) – Biuro podróży „Partner” sp. z o.o. sp.k. w Dąbrowie Górniczej/Prezes Urzędu Ochrony Konkurencji i Konsumentów (Trimitere preliminară — Directiva 93/13/CEE — Directiva 2009/22/CE — Protecția consumatorilor — Efect erga omnes al unor clauze abuzive care figurează într-un registru public — Sancțiune pecuniară aplicată unui profesionist care a utilizat o clauză considerată echivalentă cu cea care figurează în registrul respectiv — Profesionist care nu a participat la procedura ce a condus la constatarea caracterului abuziv al unei clauze — Articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene — Noțiunea „instanță națională ale cărei decizii nu sunt supuse vreunei căi de atac în dreptul intern”)

text:
               20.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 53/7

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 21 decembrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Sąd Apelacyjny w Warszawie – Polonia) – Biuro podróży „Partner” sp. z o.o. sp.k. w Dąbrowie Górniczej/Prezes Urzędu Ochrony Konkurencji i Konsumentów
   (Cauza C-119/15) (1)

   ((Trimitere preliminară - Directiva 93/13/CEE - Directiva 2009/22/CE - Protecția consumatorilor - Efect erga omnes al unor clauze abuzive care figurează într-un registru public - Sancțiune pecuniară aplicată unui profesionist care a utilizat o clauză considerată echivalentă cu cea care figurează în registrul respectiv - Profesionist care nu a participat la procedura ce a condus la constatarea caracterului abuziv al unei clauze - Articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Noțiunea „instanță națională ale cărei decizii nu sunt supuse vreunei căi de atac în dreptul intern”))
   (2017/C 053/08)
   Limba de procedură: polona

      Instanța de trimitere

   Sąd Apelacyjny w Warszawie

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Biuro podróży „Partner” sp. z o.o. sp.k. w Dąbrowie Górniczej

      Pârât: Prezes Urzędu Ochrony Konkurencji i Konsumentów

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 6 alineatul (1) și articolul 7 din Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii coroborate cu articolele 1 și 2 din Directiva 2009/22/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2009 privind acțiunile în încetare în ceea ce privește protecția intereselor consumatorilor, precum și în lumina articolului 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene trebuie interpretate în sensul că nu se opun ca utilizarea în condițiile generale a unor clauze al căror conținut este echivalent cu cel al unor clauze declarate ilicite printr-o hotărâre judecătorească definitivă și înscrise într-un registru național al clauzelor din condițiile generale declarate ilicite să fie considerată, în privința unui profesionist care nu a fost parte în procedura finalizată cu înscrierea acestor clauze în registrul respectiv, drept un comportament ilicit, cu condiția – fapt ce urmează a fi verificat de instanța de trimitere – ca acest profesionist să beneficieze de un drept la o cale de atac eficientă atât împotriva deciziei prin care se admite echivalența clauzelor comparate privind aspectul dacă, ținând cont de ansamblul împrejurărilor relevante specifice fiecărui caz, aceste clauze sunt identice din punct de vedere material, având în vedere în special efectele produse în detrimentul consumatorilor, cât și împotriva deciziei prin care se stabilește, dacă este cazul, cuantumul amenzii aplicate.

               2)

               Articolul 267 al treilea paragraf TFUE trebuie interpretat în sensul că o instanță precum instanța de trimitere, ale cărei decizii, pronunțate în cadrul unui litigiu precum cel principal, pot face obiectul unui recurs, nu poate fi calificată drept „instanță națională ale cărei decizii nu sunt supuse vreunei căi de atac în dreptul intern”.

      (1)  JO C 198, 15.6.2015.


title: Cauza T-424/14: Acțiune introdusă la 11 iunie 2014 – ClientEarth/Comisia

text:
               8.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 303/34

         Acțiune introdusă la 11 iunie 2014 – ClientEarth/Comisia
   (Cauza T-424/14)
   2014/C 303/43
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: ClientEarth (Londra, Regatul Unit) (reprezentanți: O. Brouwer, F. Heringa și J. Wolfhagen, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei pârâtei de respingere a cererii de acces la documentele solicitate de reclamantă în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei, astfel cum a fost comunicată reclamantei la 3 aprilie 2014 printr-o scrisoare cu numărul de referință SG.B.4/LR/rc – sg.dsg2.b.4(2014) 1028887;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată ale reclamantei în temeiul articolului 87 din Regulamentul de procedură al Tribunalului, inclusiv a celor efectuate de eventuali intervenienți.

      Motivele și principalele argumente

   Prin prezenta acțiune, reclamanta solicită anularea deciziei Comisiei de respingere a cererii de acces la Raportul Comisiei privind evaluarea impactului, precum și la avizul Comitetului de evaluare a impactului privind accesul la justiție în probleme de mediu privind punerea în aplicare a celui de al treilea pilon al Convenției de la Aarhus în dreptul Uniunii Europene și în dreptul statelor membre.
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv este întemeiat pe faptul că articolul 4 alineatul (3) primul paragraf din Regulamentul nr. 1049/2001 (1) nu este aplicabil și că Comisia nu a motivat decizia. Reclamanta susține că Comisia a interpretat în mod greșit și a invocat în mod eronat excepția de la accesul la documente prevăzută la articolul 4 alineatul (3) primul paragraf întrucât ar trebui să se facă distincție între documentele solicitate și procesul decizional al Comisiei. Reclamanta susține în continuare că Comisia nu a motivat de ce articolului 4 alineatul (3) primul paragraf este aplicabil.

               2.

               Al doilea motiv este întemeiat pe aplicarea greșită a articolului 4 alineatul (3) primul paragraf din Regulamentul nr. 1049/2001 și pe lipsa motivării. Reclamanta susține că chiar dacă articolul 4 alineatul (3) primul paragraf ar fi aplicabil, Comisia nu a dovedit că divulgarea documentelor solicitate ar aduce atingere procesului decizional și nu a oferit o explicație specială în această privință.

               3.

               Al treilea motiv este întemeiat pe aplicarea greșită a criteriului interesului public superior prevăzut la articolul 4 alineatul (3) primul paragraf din Regulamentul nr. 1049/2001 și pe lipsa motivării. Reclamanta susține că chiar dacă articolul 4 alineatul (3) primul paragraf ar fi aplicabil, Comisia a aplicat în mod greșit și a interpretat în mod eronat criteriul evaluării interesului public superior și nu a dovedit că nu exista un interes public superior care favoriza divulgarea documentelor solicitate. Reclamanta arată în continuare că Comisia nu a motivat suficient în această privință.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76).


title: Cauzele conexate C-511/15 și C-512/15: Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 12 octombrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Prekršajni Sud u Bjelovaru – Croația) – Renata Horžić (C-511/15), Siniša Pušić (C-512/15)/Privredna banka Zagreb d.d., Božo Prka (Trimitere preliminară — Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții — Contracte de credit pentru consumatori — Directiva 2008/48/CE — Contract de credit imobiliar — Rată variabilă a dobânzii — Obligații care revin creditorului — Reglementare națională aplicabilă contractelor existente la data intrării sale în vigoare — Inaplicabilitatea Directivei 2008/48)

text:
               19.12.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 475/8

         Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 12 octombrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Prekršajni Sud u Bjelovaru – Croația) – Renata Horžić (C-511/15), Siniša Pušić (C-512/15)/Privredna banka Zagreb d.d., Božo Prka
   (Cauzele conexate C-511/15 și C-512/15) (1)

   ((Trimitere preliminară - Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții - Contracte de credit pentru consumatori - Directiva 2008/48/CE - Contract de credit imobiliar - Rată variabilă a dobânzii - Obligații care revin creditorului - Reglementare națională aplicabilă contractelor existente la data intrării sale în vigoare - Inaplicabilitatea Directivei 2008/48))
   (2016/C 475/11)
   Limba de procedură: croata

      Instanța de trimitere

   Prekršajni Sud u Bjelovaru

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Renata Horžić (C-511/15), Siniša Pušić (C-512/15)

      Pârâte: Privredna banka Zagreb d.d., Božo Prka

      Dispozitivul

   Articolul 23 și articolul 30 alineatul (1) din Directiva 2008/48/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2008 privind contractele de credit pentru consumatori și de abrogare a Directivei 87/102/CEE a Consiliului trebuie interpretate în sensul că nu se opun unor dispoziții naționale precum cele în discuție în litigiile principale, care impun creditorului, sub sancțiune penală, respectarea unor obligații în materie de rată variabilă a dobânzii în ceea ce privește contractele de credit existente la data intrării în vigoare a acestor dispoziții, din moment ce respectivele contracte de credit nu intră în domeniul de aplicare material al directivei menționate și, în plus, obligațiile amintite nu constituie o punere în aplicare a acesteia.

      (1)  JO C 27, 25.1.2016.


title: Cauza C-25/13: Ordonanța Curții (Camera a opta) din 30 ianuarie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado de lo Contencioso-Administrativo n °17 de Barcelona – Spania) – France Telecom España, SA/Organismo de Gestión Tributaria de la Diputación de Barcelona (Trimitere preliminară — Rețele și servicii de comunicații electronice — Directiva 2002/20/CE — Taxă pentru utilizarea în scop privat sau exploatarea specială a domeniului public local impusă operatorilor care prestează servicii de comunicații electronice — Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții — Răspuns care poate fi clar dedus din jurisprudență)

text:
               14.4.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/18

         Ordonanța Curții (Camera a opta) din 30 ianuarie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 17 de Barcelona – Spania) – France Telecom España, SA/Organismo de Gestión Tributaria de la Diputación de Barcelona
   (Cauza C-25/13) (1)

   ((Trimitere preliminară - Rețele și servicii de comunicații electronice - Directiva 2002/20/CE - Taxă pentru utilizarea în scop privat sau exploatarea specială a domeniului public local impusă operatorilor care prestează servicii de comunicații electronice - Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții - Răspuns care poate fi clar dedus din jurisprudență))
   2014/C 112/21
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 17 de Barcelona

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: France Telecom España, SA

      Pârâtă: Organismo de Gestión Tributaria de la Diputación de Barcelona

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară – Juzgado de lo Contencioso Administrativo de Barcelona – Interpretarea articolului 13 din Directiva 2002/20/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie privind autorizarea rețelelor și serviciilor de comunicații electronice (Directiva privind autorizarea) (JO L 108, p. 21, Ediție specială, 13/vol. 35, p. 183) – Redevențe pentru drepturile de utilizare și pentru drepturile de a instala echipamente – Domeniul public municipal – Cesiunea unor drepturi și cesiunea gestionării folosinței

      Dispozitivul

   Dreptul Uniunii trebuie interpretat, în lumina Hotărârii din 12 iulie 2012, Vodafone España și France Telecom España (C-55/11, C-57/11 și C-58/11), în sensul că se opune aplicării unei taxe, impuse pentru utilizarea și exploatarea infrastructurii instalate pe deasupra sau sub proprietăți publice sau private, în sensul articolului 13 din Directiva 2002/20/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind autorizarea rețelelor și serviciilor de comunicații electronice (Directiva privind autorizarea), operatorilor care prestează servicii de comunicații electronice care nu sunt proprietarii infrastructurilor respective.

      (1)  JO C 108, 13.4.2013.


title: Cauza T-328/04: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 9 octombrie 2008 — Wilms/Comisia ( Acțiune în anulare — Acțiune în despăgubiri — Funcție publică — Promovare — Atribuire a punctelor de prioritate )

text:
               6.12.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 313/25

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 9 octombrie 2008 — Wilms/Comisia
   (Cauza T-328/04) (1)

   („Acțiune în anulare - Acțiune în despăgubiri - Funcție publică - Promovare - Atribuire a punctelor de prioritate’)
   (2008/C 313/44)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: Günter Wilms (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: inițial M. van der Woude și V. Landes, ulterior M. van der Woude, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: inițial H. Tserepa-Lacombe și V. Joris, ulterior V. Joris și G. Berscheid, agenți, assistați de D. Waelbroeck, avocat)
   Obiectul
   Cerere de anulare:

               —

               a deciziei directorului general al serviciului juridic al Comisiei de a atribui reclamantului un singur punct de prioritate de la direcția generală în temeiul exercițiului de promovare 2003, comunicată la 2 iulie 2003 și confirmată printr-o decizie a autorității împuternicite să facă numiri notificată la 19 decembrie 2003;

               —

               a deciziei autorității împuternicite să facă numiri de a nu atribui reclamantului niciun punct de prioritate special pentru activitățile suplimentare în interesul instituției în cadrul exercițiului de promovare 2003, notificată prin sistemul Sysper 2, la 19 decembrie 2003;

               —

               a deciziilor următoare: decizia autorității împuternicite să facă numiri de a atribui reclamantului un număr total de 19 puncte în cadrul exercițiului de promovare 2003; lista de merit a funcționarilor de grad A 6 în cadrul exercițiului de promovare 2003, publicată în Informații administrative nr. 69-2003 din 13 noiembrie 2003; lista funcționarilor promovați în gradul A 5 în cadrul exercițiului de promovare 2003, publicată în Informații administrative nr. 73-2003 din 27 noiembrie 2003; în orice caz, decizia de a nu include numele reclamantului pe listele menționate;

               —

               în măsura în care este necesar, a deciziei autorității împuternicite să facă numiri din 14 iunie 2004 prin care se respinge reclamația formulată de reclamant la 12 februarie 2004;

               —

               a deciziei autorității împuternicite să facă numiri din 17 aprilie 2007 prin care nu se atribuie reclamantului niciun punct de prioritate suplimentar în cadrul exercițiului de promovare 2003

         și având ca obiect obținerea unor despăgubiri de 5 000 de euro.
   Dispozitivul

               1)

               Anulează deciziile Comisiei prin care se stabilește la 19 puncte numărul total de puncte de promovare ale reclamantului și prin care se refuză înscrierea acestuia pe lista funcționarilor promovați în gradul A 5 în cadrul exercițiului de promovare 2003.

               2)

               Respinge celelalte capete de cerere.

               3)

               Obligă Comisia Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 273, 6.11.2004.


title: Cauza T-287/11: Acțiune introdusă la 6 iunie 2011 — Heitkamp BauHolding/Comisia

text:
               13.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 238/21

         Acțiune introdusă la 6 iunie 2011 — Heitkamp BauHolding/Comisia
   (Cauza T-287/11)
   2011/C 238/39
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Heitkamp BauHolding GmbH (Herne, Germania) (reprezentant: W. Niemann, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea deciziei pârâtei din 26 ianuarie 2011, în versiunea sa modificată din 15 aprilie 2011, nepublicată încă în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene, după cunoștința reclamantei) și

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă următoarele motive.

               —

               Potrivit reclamantei, clauza de redresare prevăzută la articolul 8c alineatul 1a din Legea germană referitoare la impozitul pe profit (Körperschaftssteuergesetz, denumită în continuare „KStG”) nu constituie un ajutor în sensul articolului 107 TFUE. Reclamanta susține că pârâta a săvârșit o eroare la clasificarea sistemului de referință, în măsura în care a luat în considerare ca sistem de referință „dispozițiile referitoare la reportarea pierderilor societăților ale căror părți sociale fac obiectul unei achiziții”. Reclamanta consideră că sistemul de referință îl constituie mai degrabă reportarea pierderilor pe o durată nedeterminată, o astfel de reportare putând fi aplicată de asemenea în cazul impozitului pe profit drept corolar al principiului obiectiv al valorii nete.

               —

               Reclamanta susține, în consecință, că suprimarea reportării pierderilor, prevăzută la articolul 8c din KStG, trebuie calificată drept excepție, în timp ce clauza de redresare prevăzută la articolul 8c alineatul 1a din KStG se limitează, ca excepție de la această suprimare, să restabilească regula generală, permițându-se astfel ca principiul proporționalității capacităților contributive la finanțarea sarcinilor publice (Leistungsfähigkeitsprinzip) să se aplice de asemenea cazurilor de redresare.

               —

               Deși pârâta arată că „KStG, în versiunea sa în vigoare, constituie sistemul de referință”, aceasta nu are în vedere că situația juridică s-a modificat în Germania ca urmare a intrării în vigoare a Legii privind relansarea accelerată a economiei (Wachstumsbeschleunigungsgesetz). Reclamanta subliniază că, de la introducerea dispoziției privind rezervele oculte (Stille-Reserve-Klausel) la articolul 8c din KStG, pierderile pot, în întreprinderile sănătoase, să fie deduse în continuare și reportate în cazul în care modificările structurii acționariatului nu depășesc rezervele oculte. Reclamanta consideră că, din acest punct de vedere, dispoziția privind rezervele oculte ale întreprinderilor sănătoase poate fi considerată corespondentul clauzei de redresare în cazul întreprinderilor în criză, în lipsa căreia întreprinderile care au nevoie de redresare ar fi dezavantajate la nivel structural.

               —

               Contrar criticii formulate de Comisie, reclamanta consideră că clauza de redresare, care presupune o inegalitate între întreprinderile sănătoase din punct de vedere economic și cele care necesită o redresare, nu este o măsură selectivă, ci concretizează principiul proporționalității capacităților contributive la finanțarea sarcinilor publice, care este recunoscut în prezent de Constituția germană. Potrivit reclamantei, o astfel de inegalitate decurge din logica internă a sistemului de referință. Reclamanta consideră că, în privința acestui aspect, clauza de redresare este conformă cu principiile fondatoare sau directoare ale sistemului fiscal german.

               —

               Reclamanta susține că, având în vedere principiile care decurg din clauza de redresare, inserarea acestei clauze la articolul 8c din KStG este în orice caz o măsură „justificată prin natura sau structura internă a sistemului fiscal”, iar această măsură corespunde de altfel, în parte, structurii interne a sistemului fiscal.


title: Cauza C-353/07: Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Italia) la 31 iulie 2007 — Sanofi Aventis SpA/Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA)

text:
               20.10.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 247/8

         Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Italia) la 31 iulie 2007 — Sanofi Aventis SpA/Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA)
   (Cauza C-353/07)
   (2007/C 247/11)
   Limba de procedură: italiana
   Instanța de trimitere
   Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Sanofi Aventis SpA

      Pârâtă: Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA)
   Întrebările preliminare

               1)

               După prevederile articolelor 2 și 3 [din Directiva 89/105/CEE (1)], care reglementează raporturile dintre autoritățile publice ale unui stat membru și întreprinderile farmaceutice — în sensul că stabilirea prețului unui medicament sau creșterea acestuia se efectuează conform indicațiilor furnizate de către autoritățile menționate, dar în măsura în care autoritatea responsabilă le acceptă, deci în baza unui dialog între întreprinderi și autoritățile însărcinate cu controlul cheltuielilor farmaceutice — articolul 4 alineatul (1) reglementează „blocarea prețului tuturor medicamentelor sau al anumitor categorii de medicamente”, concepută ca o măsură cu caracter general care trebuie revăzută, cel puțin o dată pe an, pentru a se decide menținerea sau nu a acesteia, ținând cont de condițiile macroeconomice existente în statul membru.
               Dispoziția atribuie autorităților competente un termen de 90 de zile pentru a acționa și prevede că acestea trebuie să anunțe, la expirarea acestui termen, care sunt creșterile sau reducerile prețurilor care s-au efectuat, dacă este cazul.
               În măsura în care se referă la „reducerile care se efectuează, dacă este cazul”, această dispoziție trebuie interpretată în sensul că, pe lângă măsura generală care constă în blocarea prețurilor la toate sau la anumite categorii de medicamente, este permisă de asemenea o altă măsură generală care constă în reducerea prețurilor la toate sau la anumite categorii de medicamente sau sintagma „reduceri […] dacă este cazul” se referă în mod exclusiv la medicamentele care sunt deja supuse blocării prețurilor?

               2)

               În măsura în care impune autorităților competente ale unui stat membru să verifice, cel puțin o dată pe an, în cazul blocării prețurilor, dacă menținerea acestei blocări este justificată de condițiile macroeconomice, articolul 4 alineatul (1) poate fi interpretat în sensul că, dacă reducerea prețurilor este admisă ca răspuns la prima întrebare, este posibilă recurgerea la această măsură chiar de mai multe ori în cursul unui an și aceasta timp de mai mulți ani (începând cu 2002 și până în 2010)?

               3)

               În sensul articolului 4 sus-menționat, ce trebuie citit în lumina considerentelor din directivă conform cărora scopul principal al măsurilor de control al prețurilor la medicamente este „promovarea sănătății publice prin asigurarea de stocuri disponibile adecvate de medicamente la un cost rezonabil” și evitarea discrepanțelor existente între aceste măsuri, care „pot împiedica sau denatura comerțul intracomunitar cu medicamente”, este permisă adoptarea de măsuri care fac referire la cuantumuri ale cheltuielilor estimate, mai degrabă decât stabilite (această întrebare se referă la ambele situații)?

               4)

               Cerințele indicării unor criterii obiective, transparente și de natură să permită verificarea actelor autorităților competente în domeniu (pentru perioada anterioară datei de 31 decembrie 2006) și ale legiuitorului (începând cu 1 ianuarie 2007) pot fi interpretate ca fiind în întregime respectate prin menționarea cerințelor legate de plafonul de cheltuieli farmaceutice pe care fiecare stat membru este competent să și-l determine și de conținutul acestui plafon și, mai precis, prin datele referitoare la totalitatea cheltuielilor din domeniul sănătății sau strict la cheltuielile farmaceutice?

               5)

               Principiile transparenței și participării întreprinderilor interesate la măsuri de blocare sau de reducere generalizată a prețurilor la medicamente, principii ce decurg din directivă, trebuie interpretate în sensul că este necesar să se prevadă întotdeauna și în orice caz o posibilitate de derogare de la prețul impus [articolul 4 alineatul (2) din directivă] și o participare concretă a întreprinderii solicitante, cu consecința necesității pentru administrație de a motiva eventualul refuz?

      (1)  Directiva 89/105/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1988 privind transparența măsurilor care reglementează stabilirea prețurilor medicamentelor de uz uman și includerea acestora în domeniul de aplicare al sistemelor naționale de asigurări de sănătate (JO L 40, p. 8, Ediție specială, 05/vol. 2, p. 84).


title: Cauza T-185/06: Hotărârea Tribunalului din 16 iunie 2011 — Air liquide/Comisia ( „Concurență — Înțelegeri — Peroxid de hidrogen și perborat de sodiu — Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE — Imputabilitatea comportamentului ilicit — Obligația de motivare” )

text:
               30.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 226/20

         Hotărârea Tribunalului din 16 iunie 2011 — Air liquide/Comisia
   (Cauza T-185/06) (1)

   (Concurență - Înțelegeri - Peroxid de hidrogen și perborat de sodiu - Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE - Imputabilitatea comportamentului ilicit - Obligația de motivare)
   2011/C 226/37
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: L'Air liquide, société anonyme pour l'étude et l'exploitation des procédés Georges Claude (Paris, Franța) (reprezentanți: R. Saint-Esteben, M. Pittie și P. Honoré, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial F. Arbault și O. Beynet, ulterior V. Bottka, P. Van Nuffel și B. Gencarelli, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare în parte a Deciziei C(2006) 1766 final a Comisiei din 3 mai 2006 privind o procedură de aplicare a articolului 81 [CE] și a articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/F/38.620 — Peroxid de hidrogen și perborat), în măsura în care o vizează pe reclamantă

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Decizia C(2006) 1766 final a Comisiei din 3 mai 2006 privind o procedură de aplicare a articolului 81 [CE] și a articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/F/38.620 — Peroxid de hidrogen și perborat) în măsura în care privește L’Air liquide, SA pour l’étude et l’exploitation des procédés Georges Claude.

               2.

               Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 212, 2.9.2006.


title: Cauza T-256/13: Hotărârea Tribunalului din 1 octombrie 2014 – Italia/Comisia („Politică socială – Programe de acțiune comunitară în domeniul tineretului – Rambursare parțială a finanțării plătite – Neeligibilitatea anumitor sume – Depășirea plafonului prevăzut pentru o categorie de acțiuni – Punere în aplicare de către agențiile naționale a procedurilor de recuperare de la beneficiarii finali a sumelor utilizate în mod nejustificat”)

text:
               10.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 395/44

      Hotărârea Tribunalului din 1 octombrie 2014 – Italia/Comisia
      (Cauza T-256/13) (1)

      ((„Politică socială - Programe de acțiune comunitară în domeniul tineretului - Rambursare parțială a finanțării plătite - Neeligibilitatea anumitor sume - Depășirea plafonului prevăzut pentru o categorie de acțiuni - Punere în aplicare de către agențiile naționale a procedurilor de recuperare de la beneficiarii finali a sumelor utilizate în mod nejustificat”))
      (2014/C 395/54)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Reclamantă: Republica Italiană (reprezentanți: G. Palmieri, agent, asistat de W. Ferrante, avvocato dello Stato)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentant: C. Cattabriga, agent)

         Obiectul

      Cerere de anulare, în primul rând, a scrisorii Comisiei Ares (2013) 237719 din 22 februarie 2013, adresată Agenzia nazionale per i giovani (agenția națională pentru tineri, Italia), prin care s-a anunțat emiterea unei note de debit în valoare totală de 1 486 485,90 euro, în măsura în care această sumă include 52 036,24 de euro cu titlu de cheltuieli suportate pentru activități de formare privind Serviciul european de voluntariat și 183 729,72 de euro pentru sumele nerecuperate de Agenzia nazionale per i giovani de la beneficiarii finali, în ceea ce privește perioada 2000-2004 și, în al doilea rând, a scrisorii Comisiei Ares (2013) 267064 din 28 februarie 2013 adresată Dipartimento della gioventù e del servizio civile nazionale (departamentul tineret și serviciu civil național, Italia), prin care s-au comunicat concluziile privind evaluarea finală a declarației de asigurare și raportul anual al agenției respective pentru anul 2011

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Republica Italiană la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 178, 22.6.2013.


title: Cauza F-62/15: Acțiune introdusă la 23 aprilie 2015 – ZZ și ZZ/Parlamentul

text:
               29.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/49

         Acțiune introdusă la 23 aprilie 2015 – ZZ și ZZ/Parlamentul
   (Cauza F-62/15)
   (2015/C 213/79)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamanți: ZZ și ZZ (reprezentanți: S. Orlandi și T. Martin, avocați)

      Pârât: Parlamentul European

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziilor de reducere a coeficientului corector aplicabil pensiei reclamanților, care au domiciliul în Danemarca, astfel cum reiese din fișele de pensii ale acestora din luna iunie 2014, și repararea prejudiciului moral pretins suferit ca urmare a informațiilor divergente și contradictorii în motivarea deciziilor atacate

      Concluziile reclamanților

               —

               anularea deciziilor conținute în fișa de pensie din iunie 2014 prin care coeficientul corector aplicabil pensiilor reclamanților este redus începând cu 1 ianuarie 2014;

               —

               obligarea Parlamentului European la plata cheltuielilor de judecată, precum și la plata unei sume stabilite ex aequo et bono pentru repararea prejudiciului moral cauzat.


title: Cauza T-85/15: Acțiune introdusă la 19 februarie 2015 – Alfa Wassermann Hungary/OAPI – Pharma Mar (YLOELIS)

text:
               13.4.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 118/43

         Acțiune introdusă la 19 februarie 2015 – Alfa Wassermann Hungary/OAPI – Pharma Mar (YLOELIS)
   (Cauza T-85/15)
   (2015/C 118/55)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Alfa Wassermann Hungary kft (Budapesta, Ungaria) (reprezentanți: M. Best, U. Pfleghar și S. Schäffner, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Pharma Mar, SA (Colmenar Viejo, Spania)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Solicitantul: reclamanta

      Marca în litigiu: marca comunitară verbală „YLOELIS” – cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 1 0 9 14  431

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a OAPI din 18 decembrie 2014 în cauza R 1100/2014-1

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate și a deciziei diviziei de opoziție din 24 februarie 2014 (procedura de opoziție nr. B 2 0 66  184);

               —

               respingerea în întregime a opoziției nr. B 2 0 66  184;

               —

               obligarea OAPI și a autorului opoziției la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-171/07: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 2 iunie 2008 — Avaya/OAPI — ZyXEL Communications (VANTAGE CNM)

text:
               19.7.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 183/30

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 2 iunie 2008 — Avaya/OAPI — ZyXEL Communications (VANTAGE CNM)
   (Cauza T-171/07) (1)

   (2008/C 183/58)

      Limba de procedură: engleza

   Președintele Camerei întâi a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 170, 21.7.2007.


title: Cauza C-428/08: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 6 iulie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Rechtbank ’s-Gravenhage — Țările de Jos) — Monsanto Technology LLC/Cefetra BV, Cefetra Feed Service BV, Cefetra Futures BV, Alfred C. Toepfer International GmbH (Proprietate industrială și comercială — Protecția juridică a invențiilor biotehnologice — Directiva 98/44/CE — Articolul 9 — Brevet ce conferă protecție pentru un produs care conține sau constă în informații genetice — Material în care este încorporat produsul — Protecție — Condiții)

text:
               28.8.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 234/7

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 6 iulie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Rechtbank ’s-Gravenhage — Țările de Jos) — Monsanto Technology LLC/Cefetra BV, Cefetra Feed Service BV, Cefetra Futures BV, Alfred C. Toepfer International GmbH
   (Cauza C-428/08) (1)

   (Proprietate industrială și comercială - Protecția juridică a invențiilor biotehnologice - Directiva 98/44/CE - Articolul 9 - Brevet ce conferă protecție pentru un produs care conține sau constă în informații genetice - Material în care este încorporat produsul - Protecție - Condiții)
   2010/C 234/10
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Rechtbank ’s-Gravenhage

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Monsanto Technology LLC

      Pârâte: Cefetra BV, Cefetra Feed Service BV, Cefetra Futures BV, Alfred C. Toepfer International GmbH

      Cu participarea: Statului argentinian

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Rechtbank ’s-Gravenhage Interpretarea articolului 9 din Directiva 98/44/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 iulie 1998 privind protecția juridică a invențiilor biotehnologice (JO L 213, p. 13, Ediție specială, 13/vol. 23, p. 268) — Întinderea protecției conferite prin brevetul de invenție — Produs (secvență ADN) care face parte dintr un material (făină de soia) importat în Uniunea Europeană — Protecție absolută conferită secvenței ADN prin legislația națională — Brevet de invenție acordat înainte de adoptarea directivei — Articolele 27 și 30 din Acordul TRIPS

      Dispozitivul

               1.

               Articolul 9 din Directiva 98/44/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 iulie 1998 privind protecția juridică a invențiilor biotehnologice trebuie interpretat în sensul că nu conferă protecție drepturilor asupra brevetului în împrejurări precum cele din acțiunea principală, atunci când produsul brevetat este conținut în făina de soia, în care nu își îndeplinește funcția pentru care este brevetat, însă și a îndeplinit această funcție anterior în planta de soia din care provine, prin transformare, această făină, sau atunci când și ar putea, eventual, îndeplini din nou această funcție după ce a fost extras din făină și introdus ulterior în celula unui organism viu.

               2.

               Articolul 9 din Directiva 98/44 realizează o armonizare exhaustivă a protecției pe care o conferă, astfel încât se opune posibilității ca o legislație națională să acorde protecție absolută produsului brevetat ca atare, indiferent dacă își îndeplinește sau nu își îndeplinește funcția proprie în materialul care îl conține.

               3.

               Articolul 9 din Directiva 98/44 se opune posibilității ca titularul unui brevet eliberat anterior adoptării acestei directive să invoce protecția absolută a produsului brevetat care i ar fi fost acordată potrivit legislației naționale aplicabile la acel moment.

               4.

               Articolele 27 și 30 din Acordul privind aspectele legate de comerț ale drepturilor de proprietate intelectuală, care constituie anexa 1 C la Acordul de instituire a Organizației Mondiale a Comerțului (OMC), semnat la Marrakech la 15 aprilie 1994 și aprobat prin Decizia 94/800/CE a Consiliului din 22 decembrie 1994 privind încheierea, în numele Comunității Europene, referitor la domeniile de competența sa, a acordurilor obținute în cadrul negocierilor comerciale multilaterale din Runda Uruguay (1986-1994), nu au efect asupra interpretării articolului 9 din Directiva 98/44.

      (1)  JO C 313, 6.12.2008.


title: Cauza F-54/05: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 4 septembrie 2008 — Ehrhardt/Parlamentul European

text:
               22.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/67

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 4 septembrie 2008 — Ehrhardt/Parlamentul European
   (Cauza F-54/05) (1)

   (2008/C 301/130)

      Limba de procedură: franceza

   Președintele Camerei întâi a dispus radierea cauzei ca urmare a soluționării amiabile.

      (1)  JO C 229, 17.9.2005, p. 29.


title: Cauza F-42/09: Acțiune introdusă la 9 aprilie 2009 — Esneau-Kappé/Europol

text:
               1.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 180/63

         Acțiune introdusă la 9 aprilie 2009 — Esneau-Kappé/Europol
   (Cauza F-42/09)
   2009/C 180/116
   Limba de procedură: olandeza

      Părțile

      Reclamantă: Anne Esneau-Kappé (Haga, Țările de Jos) (reprezentanți: P. de Casparis și D. Dane, avocați)

      Pârât: Oficiul European de Poliție (Europol)

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea Deciziei din 12 iunie 2008 prin care reclamantul a fost informat cu privire la imposibilitatea de a i se oferi un post permanent, precum și a Deciziei din 7 ianuarie 2009 de respingere a reclamației introduse împotriva primei decizii.

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei din 12 iunie 2008 prin care pârâtul i-a comunicat reclamantei că nu poate să îi propună un angajament permanent, precum și a Deciziei din 7 ianuarie 2009 pronunțate cu privire la reclamație, prin care obiecțiile reclamantei împotriva Deciziei din 12 iunie 2008 au fost considerate nefondate;

               —

               obligarea Europol la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-348/04: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 26 aprilie 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de către Court of Appeal — Regatul Unit) — Boehringer Ingelheim KG, Boehringer Ingelheim Pharma GmbH & Co. KG/Swingward Ltd și Boehringer Ingelheim KG, Boehringer Ingelheim Pharma GmbH & Co. KG/Dowelhurst Ltd, și Glaxo Group Ltd/Swingward Ltd, și Glaxo Group Ltd, The Wellcome Foundation Ltd/Dowelhurst Ltd și SmithKline Beecham plc, Beecham Group plc, SmithKline & French Laboratories Ltd/Dowelhurst Ltd și Eli Lilly and Co./Dowelhurst Ltd (Proprietate industrială și comercială — Drept conferit de marcă — Produse farmaceutice — Import paralel — Reambalarea produsului care poartă marca)

text:
               28.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 96/4

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 26 aprilie 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de către Court of Appeal — Regatul Unit) — Boehringer Ingelheim KG, Boehringer Ingelheim Pharma GmbH & Co. KG/Swingward Ltd și Boehringer Ingelheim KG, Boehringer Ingelheim Pharma GmbH & Co. KG/Dowelhurst Ltd, și Glaxo Group Ltd/Swingward Ltd, și Glaxo Group Ltd, The Wellcome Foundation Ltd/Dowelhurst Ltd și SmithKline Beecham plc, Beecham Group plc, SmithKline & French Laboratories Ltd/Dowelhurst Ltd și Eli Lilly and Co./Dowelhurst Ltd
   (Cauza C-348/04) (1)

   (Proprietate industrială și comercială - Drept conferit de marcă - Produse farmaceutice - Import paralel - Reambalarea produsului care poartă marca)
   (2007/C 96/07)
   Limba de procedură: engleza
   Instanța de trimitere
   Court of Appeal
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamante: Boehringer Ingelheim KG, Boehringer Ingelheim Pharma GmbH & Co.KG, Glaxo Group Ltd, The Wellcome Foundation Ltd, SmithKline Beecham plc, Beecham Group plc, Smith Kline & French Laboratories Ltd, Eli Lilly and Co.

      Pârâte: Swingward Ltd, Dowelhurst Ltd
   Obiectul
   Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare — Court of Appeal — Libera circulație a mărfurilor — Utilizarea unei mărci de către importatorul paralel al unui produs farmaceutic — Modificarea ambalajului — Condiții privind punerea pe piață stabilite prin hotărârea Curții în cauzele conexate C-247/93, C-429/93 și C-436/93, Bristol-Myers Squibb c/Paranova — Interpretare
   Dispozitivul

               1)

               Articolul 7 alineatul (2) din prima directivă 89/104/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1988 de apropiere a legislațiilor statelor membre cu privire la mărci, astfel cum a fost modificată prin Acordul privind spațiul economic european din 2 mai 1992, trebuie interpretat în sensul că titularul mărcii se poate opune în mod legitim comercializării ulterioare a unui produs farmaceutic importat dintr-un alt stat membru în ambalajul său intern și extern original, însoțit de o etichetă suplimentară externă aplicată de importator, cu excepția situațiilor în care:

                           —

                           se stabilește că utilizarea dreptului conferit de marcă de către titularul acesteia pentru a se opune comercializării produsului care a făcut obiectul unei noi etichetări sub această marcă ar contribui la închiderea artificială a piețelor între statele membre;

                           —

                           se demonstrează că noua etichetare nu ar putea afecta starea originară a produsului conținut în ambalaj;

                           —

                           se indică în mod exact pe ambalaj autorul noii etichetări a produsului și denumirea fabricantului acestuia;

                           —

                           prezentarea produsului care a făcut obiectul acestei noi etichetări nu poate prejudicia reputația mărcii și pe cea a titularului său; astfel, eticheta nu trebuie să fie defectuoasă, de proastă calitate sau neîngrijită și

                           —

                           anterior punerii în vânzare a produsului care a făcut obiectul unei noi etichetări, importatorul notifică titularul mărcii și îi furnizează, la cerere, un specimen al acestui produs.

               2)

               Condiția potrivit căreia reambalarea produsului farmaceutic, cu un nou ambalaj și cu aplicarea din nou a mărcii pe acesta sau prin aplicarea unei etichete pe ambalajul ce conținea acest produs, este necesară pentru comercializarea sa ulterioară în statul membru de import, în măsura în care este vorba despre una dintre condițiile care, dacă sunt îndeplinite, împiedică titularul mărcii, potrivit articolului 7 alineatul (2) din Directiva 89/104, astfel cum a fost modificată prin Acordul privind spațiul economic european, să se opună comercializării menționate, vizează numai faptul reambalării, și nu modalitatea sau stilul în care aceasta este realizată.

               3)

               Condiția potrivit căreia prezentarea produsului recondiționat nu trebuie să poată prejudicia reputația mărcii și pe cea a titularului său, ca o condiție necesară pentru ca, în temeiul articolului 7 alineatul (2) din Directiva 89/104, astfel cum a fost modificată prin Acordul privind spațiul economic european, titularul mărcii să nu se poată opune comercializării ulterioare a unui produs farmaceutic dacă importatorul paralel fie a efectuat o nouă ambalare a produsului cu aplicarea din nou a mărcii, fie a aplicat o etichetă pe ambalajul ce conținea produsul, nu se limitează la cazurile în care reambalarea este defectuoasă, de calitate proastă sau neîngrijită.

               4)

               Problema de a ști dacă faptul, în privința importatorului paralel:

                           —

                           de a nu aplica marca pe noul ambalaj extern al produsului (demarcaj) sau

                           —

                           de a aplica pe acest ambalaj propriul logo sau stil sau și o „prezentare «proprie»”sau o prezentare utilizată pentru mai multe produse diferite (comarcaj) sau

                           —

                           de a aplica o etichetă suplimentară pe respectivul ambalaj de manieră să mascheze total sau parțial marca titularului sau

                           —

                           de a nu menționa pe eticheta suplimentară că marca în cauză aparține titularului sau

                           —

                           de a imprima denumirea importatorului paralel cu majuscule

                     este de natură să prejudicieze reputația mărcii este o chestiune de fapt a cărei apreciere este de competența judecătorului național, în funcție de împrejurările proprii fiecărei spețe.

               5)

               În situații precum cele în cauză în cadrul litigiilor din acțiunea principală, revine importatorilor paraleli să stabilească existența condițiilor potrivit cărora

                           —

                           utilizarea dreptului conferit de marcă de către titularul acesteia pentru a se opune comercializării produselor reambalate sub această marcă ar contribui la închiderea artificială a piețelor între statele membre;

                           —

                           reambalarea nu ar putea afecta starea originară a produsului conținut în ambalaj;

                           —

                           autorul reambalării produsului și denumirea fabricantului acestuia sunt indicate în mod exact pe noul ambalaj;

                           —

                           prezentarea produsului reambalat nu trebuie să poată prejudicia reputația mărcii și pe cea a titularului său; astfel, reambalarea nu trebuie să fie defectuoasă, de proastă calitate sau neîngrijită;

                           —

                           anterior punerii în vânzare a produsului reambalat, importatorul trebuie să notifice titularul mărcii și să îi furnizeze, la cerere, un specimen al produsului reambalat;

                     și care, dacă sunt satisfăcute, împiedică titularul mărcii să se opună în mod legitim comercializării ulterioare a unui produs farmaceutic reambalat.
               Fiind vorba despre condiția potrivit căreia trebuie să se demonstreze că reambalarea nu poate afecta starea originară a produsului conținut în ambalaj, este suficient totuși ca importatorul paralel să aducă elemente de probă de natură să ducă în mod rezonabil la prezumția că această condiție este îndeplinită. Cu atât mai mult, același este cazul și pentru condiția potrivit căreia prezentarea produsului reambalat nu trebuie să poată prejudicia reputația mărcii și pe aceea a titularului său. Din moment ce importatorul aduce un astfel de început de probă cu privire la această din urmă condiție, în ultimă instanță va reveni titularului mărcii să demonstreze că a fost adusă o atingere acesteia, titularul mărcii fiind în cea mai bună poziție pentru a aprecia dacă reambalarea este susceptibilă să prejudicieze reputația sa și pe cea a mărcii.

               6)

               Dacă un importator paralel a omis să notifice în prealabil titularul mărcii cu privire la un produs farmaceutic reambalat, acesta încalcă drepturile respectivului titular pe parcursul oricărui import subsecvent al produsului menționat, câtă vreme nu i-a transmis o astfel de notificare. Sancțiunea acestei încălcări trebuie să fie nu numai proporționată, ci și suficient de eficace și disuasivă pentru a garanta deplina eficiență a Directivei 89/104, astfel cum a fost modificată prin Acordul privind spațiul economic european. O măsură națională în temeiul căreia, în cazul unei asemenea încălcări, titularul mărcii are dreptul la o despăgubire pecuniară în aceleași condiții ca și în cazul unei contrafaceri nu ar fi, în sine, contrară principiului proporționalității. Totuși, este de competența judecătorului național să determine, de la caz la caz, valoarea despăgubirilor pecuniare, ținând cont în special de întinderea prejudiciului cauzat titularului dreptului de marcă prin încălcarea comisă de către importatorul paralel și cu respectarea principiului proporționalității.

      (1)  JO C 273, 6.11.2004.


title: Cauza T-26/08: Acțiune introdusă la 21 ianuarie 2008 — Laboratórios Wellcome de Portugal/OAPI — Serono Genetics Institute (FAMOXIN)

text:
               12.4.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 92/30

         Acțiune introdusă la 21 ianuarie 2008 — Laboratórios Wellcome de Portugal/OAPI — Serono Genetics Institute (FAMOXIN)
   (Cauza T-26/08)
   (2008/C 92/62)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Laboratórios Wellcome de Portugal Lda (Algés, Portugalia) (reprezentant: R. Gilbey, lawyer)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Serono Genetics Institute SA (Evry, Franța)
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 20 noiembrie 2007 (cauza R 10/2007-1) și considerarea ca întemeiată a cererii de declarare a nulității;

               —

               anularea oricărei obligări a reclamantei la plata cheltuielilor de judecată de către Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne și obligarea acestuia din urmă la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: marca verbală „FAMOXIN” pentru produse și servicii din clasa 5 — marca comunitară nr. 2 491 298.

      Titularul mărcii comunitare: Serono Genetics Institute SA.

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: reclamanta.

      Dreptul asupra mărcii al părții care solicită declararea nulității: marca națională verbală „LANOXIN” pentru produse din clasa 5.

      Decizia diviziei de anulare: respinge cererea de declarare a nulității.

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b), a articolului 52 și a articolului 56 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 40/94 al Consiliului, întrucât camera de recurs a considerat că marca anterioară era utilizată pentru „preparate farmaceutice care conțin digoxină destinate tratamentului maladiilor cardio-vasculare” iar nu pentru „preparate farmaceutice care conțin digoxină” și întrucât a apreciat eronat publicul relevant, nivelul de atenție a diferitelor categorii ale publicului relevant și similitudinea între mărcile și produsele în conflict.


title: Cauza C-150/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Curtea de Apel Craiova (România) la data de 14 martie 2016 – Fondul Proprietatea SA/Complexul Energetic Oltenia SA

text:
               6.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 200/8

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Curtea de Apel Craiova (România) la data de 14 martie 2016 – Fondul Proprietatea SA/Complexul Energetic Oltenia SA
   (Cauza C-150/16)
   (2016/C 200/13)
   Limba de procedură: română

      Instanţa de trimitere

   Curtea de Apel Craiova

      Părţile din acţiunea principală

      Apelantă-reclamantă: Fondul Proprietatea SA

      Apelantă-pârâtă: Complexul Energetic Oltenia SA

      Întrebările preliminare

               1)

               Hotărârea adunării generale a acționarilor prin care s-a acceptat stingerea unei datorii a SC ELECTROCENTRALE GRUP SA, în valoare de 28 709 475,13 lei, către COMPLEXUL ENERGETIC OLTENIA SA, prin darea în plată a unui activ, reprezentând bunurile intabulate în Cartea funciară sub nr. 70301 a localității Chișcani, județul Brăila, și totodată s-a hotărât și plata către SC ELECTROCENTRALE GRUP SA a diferenței dintre valoarea de piață a activului și valoarea creanței COMPLEXULUI ENERGETIC OLTENIA SA, adoptată prin votul statului român, prin Ministerul Economiei – Departamentul pentru energie, în calitate de acționar deținând 77,17 % din capitalul social al COMPLEXULUI ENERGETIC OLTENIA SA, constituie ajutor de stat în înțelesul articolului 107 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, respectiv (i) este o măsură finanțată de stat sau prin intermediul resurselor de stat; (ii) are caracter selectiv; (iii) poate afecta schimburile comerciale între statele membre?

               2)

               În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea nr. l, ajutorul de stat era supus notificării prevăzute de articolul 108 alineatul (3) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene?


title: Cauza C-62/11: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 19 iulie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Hessisches Landessozialgericht, Darmstadt — Germania) — Land Hessen/Florence Feyerbacher (Protocolul privind Statutul Sistemului European al Băncilor Centrale și al BCE — Articolul 36 — Protocolul privind privilegiile și imunitățile Comunităților Europene — Articolele 13, 15 și 23 — Acordul privind sediul BCE — Articolul 15 — Aplicabilitatea în cazul agenților BCE a dispozițiilor din legislația germană privind securitatea socială care prevăd o indemnizație de concediu pentru creșterea copilului)

text:
               29.9.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 295/8

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 19 iulie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Hessisches Landessozialgericht, Darmstadt — Germania) — Land Hessen/Florence Feyerbacher
   (Cauza C-62/11) (1)

   (Protocolul privind Statutul Sistemului European al Băncilor Centrale și al BCE - Articolul 36 - Protocolul privind privilegiile și imunitățile Comunităților Europene - Articolele 13, 15 și 23 - Acordul privind sediul BCE - Articolul 15 - Aplicabilitatea în cazul agenților BCE a dispozițiilor din legislația germană privind securitatea socială care prevăd o indemnizație de concediu pentru creșterea copilului)
   2012/C 295/13
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Hessisches Landessozialgericht, Darmstadt

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Land Hessen

      Pârâtă: Florence Feyerbacher

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Hessisches Landessozialgericht, Darmstadt — Interpretarea articolului 15 din Acordul din 18 septembrie 1998 încheiat între guvernul Republicii Federale Germania și Banca Centrală Europeană privind sediul acestei instituții, coroborat cu articolul 36 din Protocolul privind Statutul Sistemului European al Băncilor Centrale și al Băncii Centrale Europene — Dreptul unei funcționare de cetățenie germană a Băncii Centrale Europene la indemnizația de concediu parental prevăzută de legislația germană — Calificarea acordului privind sediul Băncii Centrale Europene ca parte a dreptului Uniunii sau ca tratat de drept internațional — Aplicabilitatea dispozițiilor din dreptul social german care prevăd indemnizația de concediu parental pentru angajații Băncii Centrale Europene

      Dispozitivul

   Articolul 15 din Acordul din 18 septembrie 1998 încheiat între guvernul german și Banca Centrală Europeană privind sediul acestei instituții coroborat cu articolul 36 din Protocolul privind Statutul Sistemului European al Băncilor Centrale și al Băncii Centrale Europene, în versiunea anexată la Tratatul CE, nu exclude posibilitatea acordării de către Republica Federală Germania a unei indemnizații precum cea în discuție în acțiunea principală.

      (1)  JO C 145, 14.5.2011.


title: Cauza C-23/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Sø- og Handelsretten (Danemarca) la 16 ianuarie 2014 — Post Danmark A/S/Konkurrencerådet

text:
               15.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 78/5

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Sø- og Handelsretten (Danemarca) la 16 ianuarie 2014 — Post Danmark A/S/Konkurrencerådet
   (Cauza C-23/14)
   2014/C 78/10
   Limba de procedură: daneza

      Instanța de trimitere

   Sø- og Handelsretten

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Post Danmark A/S

      Pârât: Konkurrencerådet

      Intervenientă: Bring Citymail Denmark A/S

      Întrebările preliminare

               1.

               Ce criterii ar trebui folosite pentru a se lua o decizie in privința existenței unui eventual abuz de poziție dominantă, contrar articolului 82 CE, din partea unei societăți care deține o poziție dominantă pe piață și care aplică o schemă de rabat cu un prag cantitativ standardizat, astfel cum a fost descrisă la punctele 10 și 11 din cererea de decizie preliminară?
               I se solicită Curții ca în răspunsul dat să aducă clarificări în privința relevanței pe care eventuala fixare a pragului schemei de rabat în așa fel încât schema de rabat să se aplice majorității clienților de pe piață, o are în vederea aprecierii sale.
               I se solicită, de asemenea, Curții să aducă clarificări în privința relevanței, dacă aceasta există, pe care o au prețurile și costurile practicate de societatea dominantă, în vederea aprecierii întemeiate pe articolul 82 CE, a unei astfel de scheme de rabat (relevanța unui test al „concurentului la fel de eficient”).
               I se solicită în același timp Curții să aducă clarificări în privința relevanței pe care o au, în acest context, caracteristicile pieței, inclusiv dacă aceste caracteristici ale pieței pot să justifice că efectul de blocaj este demonstrat prin alte examinări și analize decât testul „concurentului la fel de eficient” (a se vedea, în acest sens, punctul 24 din Comunicarea Comisiei privind aplicarea articolului 82).

               2.

               Care este probabilitatea și gravitatea la care trebuie să se ridice efectul anti-concurențial al unei scheme de rabat cu caracteristicile menționate la punctele 10 și 11 din cererea de decizie preliminară, pentru a fi aplicabil articolul 82 CE?

               3.

               Având în vedere răspunsurile date la prima și la a doua întrebare, care sunt circumstanțele specifice de care trebuie să țină seama instanța națională atunci când apreciază dacă o schemă de rabat generează sau să poată genera, în circumstanțe precum cele descrise în cererea de decizie preliminară (caracteristici ale pieței și ale schemei de rabat) un astfel de efect de blocaj în cauza respectivă, încât să constituie un abuz definit de articolul 82 CE?
               Legat de acest aspect, efectul de blocaj trebuie să fie semnificativ?


title: Cauza T-475/09: Hotărârea Tribunalului din 28 iunie 2011 — ATB Norte/OAPI — Bricocenter Italia (BRICO CENTER) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative BRICO CENTER — Mărcile comunitare figurative anterioare ATB CENTROS DE BRICOLAGE Brico Centro și CENTROS DE BRICOLAGE BricoCentro — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               6.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 232/24

         Hotărârea Tribunalului din 28 iunie 2011 — ATB Norte/OAPI — Bricocenter Italia (BRICO CENTER)
   (Cauza T-475/09) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative BRICO CENTER - Mărcile comunitare figurative anterioare ATB CENTROS DE BRICOLAGE Brico Centro și CENTROS DE BRICOLAGE BricoCentro - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2011/C 232/42
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: ATB Norte, SL (Burgos, Spania) (reprezentanți: inițial P. López Ronda, G. Macias Bonilla, H. Curtis-Oliver și G. Marín Raigal, ulterior F. Brandolini Kujman, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: O. Montalto și G. Mannucci, agenți)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Bricocenter Italia Srl (Rozzano, Italia) (reprezentanți: G. Ghidini, M. Mergati, și C. Signorini, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 24 septembrie 2009 (cauza R 500/2008-4) privind o procedură de opoziție între ATB Norte, SL și Bricocenter Italia Srl

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Decizia Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 24 septembrie 2009 (cauza R 500/2008-4) în măsura în care prin aceasta s-a admis calea de atac formulată de Bricocenter Italia Srl în fața camerei de recurs privind serviciile de „publicitate”, de „conducerea afacerilor” și de „administrarea afacerilor”, vizate în cererea de înregistrare a mărcii comunitare.

               2.

               Respinge în rest acțiunea.

               3.

               ATB Norte, SL, Bricocenter Italia și OAPI suportă fiecare propriile cheltuieli de judecată efectuate în cursul procedurii în fața Tribunalului.

      (1)  JO C 24, 30.1.2010.