title: Cauza C-19/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht München I (Germania) la 19 ianuarie 2015 – Verband Sozialer Wettbewerb e.V./Innova Vital GmbH

text:
               20.4.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 127/9

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht München I (Germania) la 19 ianuarie 2015 – Verband Sozialer Wettbewerb e.V./Innova Vital GmbH
   (Cauza C-19/15)
   (2015/C 127/14)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Landgericht München I

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Verband Sozialer Wettbewerb e.V.

      Pârâtă: Innova Vital GmbH

      Întrebările preliminare

   Articolul 1 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1924/2006 (1) trebuie interpretat în sensul că dispozițiile regulamentului menționat se aplică și mențiunilor nutriționale și de sănătate care figurează în comunicările comerciale din publicitatea pentru alimente livrate consumatorului final chiar și atunci când comunicarea comercială sau publicitatea este adresată exclusiv sectorului profesioniștilor?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1924/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 20 decembrie 2006 privind mențiunile nutriționale și de sănătate înscrise pe produsele alimentare (JO L 404, p. 9, Ediție specială, 15/vol. 18, p. 244).


title: Cauza C-155/09: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 20 ianuarie 2011 — Comisia Europeană/Republica Elenă (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Articolele 12 CE, 18 CE, 39 CE și 43 CE — Articolele 4, 28 și 31 din Acordul privind Spațiul Economic European — Legislație fiscală — Condiții de scutire de impozitul pe transferuri la prima cumpărare a unui bun imobil — Scutire rezervată numai rezidenților pe teritoriul național, precum și resortisanților de origine greacă care nu sunt rezidenți pe acest teritoriu la data cumpărării)

text:
               12.3.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 80/3

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 20 ianuarie 2011 — Comisia Europeană/Republica Elenă
   (Cauza C-155/09) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Articolele 12 CE, 18 CE, 39 CE și 43 CE - Articolele 4, 28 și 31 din Acordul privind Spațiul Economic European - Legislație fiscală - Condiții de scutire de impozitul pe transferuri la prima cumpărare a unui bun imobil - Scutire rezervată numai rezidenților pe teritoriul național, precum și resortisanților de origine greacă care nu sunt rezidenți pe acest teritoriu la data cumpărării)
   2011/C 80/04
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: R. Lyal și D. Triantafyllou, agenți)

      Pârâtă: Republica Elenă (reprezentanți: P. Mylonopoulos și V. Karra, agenți)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolelor 18 CE, 39 CE și 43 CE — Scutire de impozitul pe transferul proprietăților imobiliare la cumpărarea primului bun imobil — Scutire numai pentru persoanele care au deja reședința în țară, precum și pentru cetățenii greci nerezidenți în Grecia la momentul cumpărării

      Dispozitivul

               1.

               Republica Elenă:

                           —

                           prin scutirea de impozitul pe transferul bunurilor imobile, în temeiul articolului 1 alineatul 1 și alineatul 3 primul paragraf din Legea 1078/1980, numai a persoanelor cu reședința permanentă pe teritoriul național, în timp ce nerezidenții care au intenția de a se stabili pe acest teritoriu în viitor nu sunt scutiți de acest impozit, și

                           —

                           prin scutirea de același impozit, în anumite condiții, numai a resortisanților greci sau a persoanelor de origine greacă la achiziționarea unei prime locuințe pe teritoriul național,

                     nu și a îndeplinit obligațiile care îi revin potrivit articolelor 12 CE, 18 CE, 39 CE și 43 CE, precum și articolelor 4, 28 și 31 din Acordul privind Spațiul Economic European din 2 mai 1992.

               2.

               Obligă Republica Elenă la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 167, 18.7.2009.


title: Cauza T-39/07: Acțiune introdusă la data de 16 februarie 2007 — ENI/Comisie

text:
               14.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 82/45

         Acțiune introdusă la data de 16 februarie 2007 — ENI/Comisie
   (Cauza T-39/07)
   (2007/C 82/97)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamantă: Eni SpA (Roma, Italia) (reprezentanți: prof. G. M. Roberti și I. Perego, avvocati)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea deciziei atacate în partea în care îi impută răspunderea pentru comportamentele sancționate;

               —

               anularea sau reducerea amenzii aplicate conform articolului 2 din aceeași decizie;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Această acțiune este introdusă împotriva aceleiași decizii atacate în cauza T-38/07, Shell Petroleum și.alții./Comisie.
   ENI consideră nelegală decizia atacată, în măsura în care îi atribuie răspunderea doar pe motivul rolului său de societate care conduce grupul și care controlează întregul capital al societăților care au fost socotite vinovate de presupusele comportamente coluzive sancționate. În această privință, susține că:

               —

               Comisia se bazează în esență pe o prezumție absolută de răspundere legată de structura proprietății, care nu își găsește corespondent și se află în opoziție cu principiile stabilite de practica și de jurisprudența comunitară referitoare la aplicarea articolului 81 CE în legătură cu grupurile de societăți. Această abordare încalcă și principiile fundamentale ale personalității răspunderii și a pedepsei, al legalității și este rezultatul unor erori evidente de apreciere a elementelor de fapt prezentate de către ENI, cu scopul de a răsturna prezumția utilizată de Comisie. În acest context Comisia nu și-a motivat corespunzător propriile aprecieri, încălcând prevederile articolului 253 din Tratatul CE;

               —

               în plus, decizia atacată nu ține cont nici de principiul răspunderii limitate a societăților de capitaluri care se regăsește în dreptul societăților, comun sistemelor de drept ale statelor membre, practicilor juridice internaționale și însuși dreptului comunitar, abordare care pare a fi în același timp în contradicție cu criteriile stabilite în cadrul aplicării dispozițiilor comunitare în domeniul concurenței în caz de succesiune/transfer de întreprinderi. Și sub aceste aspecte decizia atacată apare cu totul lipsită de motivare.

         ENI solicită în continuare anularea sau cel puțin reducerea semnificativă a amenzii aplicate, din moment ce Comisia:

               —

               nu a apreciat impactul încălcărilor presupus confirmate asupra pieței respective;

               —

               a aplicat pe nedrept circumstanța agravantă a recidivei, amintind, de altfel, decizii foarte vechi adoptate în temeiul articolului 81 CE și care nu implicaseră reclamanta în nici un fel, nici măcar în considerarea rolului său de societate care conduce grupul;

               —

               în plus, prin excluderea în mod greșit a Syndial din numărul total de destinatari ai deciziei atacate, în contradicție cu criteriile stabilite de jurisprudență, a încălcat articolul 23 din Regulamentul 1/2003, neținând cont în acest context de cifra de afaceri a societății respective.


title: Cauza T-11/04: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 5 iunie 2008 — Martins/Comisia Comunităților Europene

text:
               2.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 197/35

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 5 iunie 2008 — Martins/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-11/04) (1)

   (2008/C 197/62)

      Limba de procedură: franceza

   Președintele Camerei a șaptea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 59, 6.3.2004.


title: Cauza T-176/09: Acțiune introdusă la 6 mai 2009 — Government of Gibraltar/Comisia

text:
               4.7.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 153/48

         Acțiune introdusă la 6 mai 2009 — Government of Gibraltar/Comisia
   (Cauza T-176/09)
   2009/C 153/92
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Government of Gibraltar (reprezentanți: D. Vaughan, QC, și M. Llamas, barrister)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea Deciziei 2009/95/CE în măsura în care extinde ES6120032 la ape teritoriale britanice ale Gibraltarului (atât în interiorul, cât și în exteriorul UKGIB0002) și la o zonă de mare liberă;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamant și a celorlalte cheltuieli de judecată legate de această procedură.

      Motivele și principalele argumente

   Prin intermediul prezentei acțiuni, reclamantul solicită anularea în parte a Deciziei 2009/95/CE a Comisiei din 12 decembrie 2008 de adoptare, în temeiul Directivei 92/43/CEE a Consiliului, a unei a doua liste actualizate a siturilor de importanță comunitară pentru regiunea biogeografică mediteraneeană [notificată cu numărul C(2008) 8049] (1), în măsura în care desemnează situl ES6120032 „Estrecho Oriental” drept incluzând apele teritoriale ale Gibraltarului (atât în interiorul, cât și în exteriorul UKGIB0002) și o zonă de mare liberă.
   În susținerea cererii, reclamantul invocă patru motive.
   În primul rând, reclamantul susține că decizia atacată încalcă Tratatul CE deoarece:

               —

               Comisia a săvârșit erori vădite de drept prin faptul că, încălcând articolul 299 CE, a desemnat un teritoriu al unui stat membru, apele teritoriale britanice ale Gibraltarului, ca făcând parte din alt stat membru, Spania;

               —

               decizia atacată a fost adoptată cu încălcarea articolului 3 alineatul (2) și a articolului 4 alineatul (1) din Directiva 92/43/CEE (2) și cu încălcarea vădită a scopului acestei directive, întrucât atribuie statutul de „sit de importanță comunitară” unei mari părți a sitului ES6120032 care nu este teritoriu spaniol și care aparține altui stat membru și, cu încălcarea flagrantă a articolului 2 din aceeași directivă, unei părți din marea liberă, care nu face parte din teritoriul european al statelor membre și asupra căreia Spania nu își exercită și nu își poate exercita jurisdicția sau suveranitatea;

               —

               cuprinde o eroare de drept întrucât acordă statutul de „sit de importanță comunitară” și impune obligațiile care decurg din Directiva 92/43/CE unor părți din ES6120032, aflat sub suveranitate spaniolă, care se suprapun cu UKGIB0002, aflat sub suveranitatea Regatului Unit, ajungându-se astfel la aplicarea a două sisteme separate și distincte în domeniul juridic, penal, administrativ și de control;

               —

               a fost adoptată cu încălcarea articolului 300 alineatul (7) CE și a prevederilor părții XII a Convenției Națiunilor Unite privind dreptul maritim din 1982 (UNICLOS), a Convenției de la Barcelona privind protecția Mării Mediterane din 1976 și a Protocolului din 1995 al acestei convenții, în măsura în care obligă Spania să respecte aceleași obligații privind mediul în partea din apele teritoriale britanice ale Gibraltarului inclusă în ES6120032 ca și cele pe care trebuie să le respecte Regatul Unit/Gibraltar în aceeași zonă.

         În al doilea rând, reclamantul susține că decizia atacată este afectată de o eroare vădită în aprecierea faptelor care a determinat o aplicare improprie a legii de către Comisie și la încălcări ale Tratatului CE, fiind bazată pe informații false și înșelătoare.
   În al treilea rând, reclamantul afirmă că decizia atacată a fost adoptată cu încălcarea principiului securității juridice prin faptul că efectul automat al desemnării „suprapuse” a siturilor este aplicarea a două sisteme juridice (legislația Gibraltarului și a Spaniei de transpunere a Directivei 92/43/CEE) în aceeași zonă și în același scop.
   În subsidiar, reclamantul susține că decizia atacată a fost adoptată cu încălcarea principiilor cuprinse în articolele 2, 3, 89 și a articolului 137 alineatul (1) UNICLOS care fac parte din dreptul internațional cutumiar. Tot în subsidiar, reclamantul afirmă că decizia, în măsura în care include ES6120032 în apele teritoriale britanice ale Gibraltarului, încalcă principiul de drept internațional cutumiar conform căruia apele teritoriale se extind pe cel puțin trei mile marine.

      (1)  JO 2009, L 43, p. 393.

      (2)  Directiva 92/43/CEE a Consiliului din 21 mai 1992 privind conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică, JO L 206, p. 7, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 109.


title: Cauza C-287/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale ordinario di Milano (Italia) la 30 iunie 2008 — Crocefissa Savia și alții/Ministero dell'Istruzione, dell'Università e della Ricerca și alții

text:
               13.9.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 236/9

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale ordinario di Milano (Italia) la 30 iunie 2008 — Crocefissa Savia și alții/Ministero dell'Istruzione, dell'Università e della Ricerca și alții
   (Cauza C-287/08)
   (2008/C 236/13)
   Limba de procedură: italiana
   Instanța de trimitere
   Tribunale ordinario di Milano
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamante: Crocefissa Savia, Monica Maria Porcu, Ignazia Randazzo, Daniela Genovese, Mariangela Campanella

      Pârâți: Ministero dell'Istruzione, dell'Università e della Ricerca, Direzione Didattica II Circolo — Limbiate, Úfficio Scolastico Regionale per la Lombardia, Direzione Didattica III Circolo — Rozzano, Direzione Didattica IV Circolo — Rho, Istituto Comprensivo — Castano Primo, Istituto Comprensivo A. Manzoni — Rescaldina
   Întrebările preliminare

               1)

               Legiuitorul dintr-un stat al UE are dreptul să adopte o normă considerată ca fiind de interpretare autentică, dar în realitate inovatoare prin conținut și de natură în special să atribuie în mod retroactiv normei interpretate efecte diferite față de cele atribuie anterior acesteia de jurisprudența predominantă privind fondul și de jurisprudența consolidată a instanței supreme?

               2)

               Răspunsul la întrebarea anterioară poate fi influențat de posibilitatea calificării normei indicate mai sus ca o normă pur de interpretare, în loc de normă inovatoare cu efecte retroactive, în măsura în care această calificare se deduce doar din conformitatea acesteia cu interpretarea dată textului inițial de o jurisprudență minoritară privind fondul, deși aceasta a fost contrazisă în repetate rânduri de instanța supremă?

               3)

               În caz afirmativ, ce efect are în unul sau în altul dintre cazuri în evaluarea compatibilității unei astfel de norme cu dreptul comunitar și în special cu principiile care contribuie la calificarea procesului ca „echitabil”, faptul că statul însuși este parte în cauză și că aplicarea normei menționate mai sus impune de fapt instanței respingerea pretențiilor formulate împotriva acestuia?

               4)

               Care sunt în mod indicativ „motivele imperative de interes general” de natură să justifice eventual chiar prin derogare de la răspunsul care ar trebui dat în principiu la întrebările menționate la punctele de mai sus 1), 2) și 3), recunoașterea de efecte retroactive în privința unei dispoziții legale privind domeniul civil și raporturile de drept privat, deși acestea sunt stabilite cu un organ public?

               5)

               Acest motive pot cuprinde motive organizatorice similare cu cele la care a făcut referire Curtea de Casație italiană în Hotărârile nr. 618/2008, 677/2008 și 11922/2008 pentru a justifica în special prin necesitatea „reglementării unei operațiuni de restructurare organizatorică de mare anvergură” adoptarea normei destinate să reglementeze la aproape șase ani diferență față de data transferului propriu-zis, transferul ATA (personalul administrativ tehnic și auxiliar) de la organele locale către stat?

               6)

               În orice caz, în cazul în care legea internă nu prevede nimic în acest sens, este de competența instanței naționale să individualizeze „motivele imperative de interes general” care, în cazul unui proces în curs și prin derogare de la principiul „egalității armelor în proces”, ar putea justifica adoptarea unei norme cu efecte retroactive de natură să schimbe total rezultatul procesului sau dacă dimpotrivă, instanța națională trebuie să limiteze să aprecieze compatibilitatea cu dreptul comunitar doar a motivelor invocate în mod expres de legiuitorului din statul vizat ca bază a propriilor alegeri?


title: Cauza T-320/07: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 5 martie 2009 – Jones și alții/Comisia

text:
               18.4.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 90/38

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 5 martie 2009 – Jones și alții/Comisia
   (Cauza T-320/07) (1)

   2009/C 90/61

      Limba de procedură: engleza

   Președintele Camerei a șasea a dispus radierea parțială a cauzei.

      (1)  JO C 247, 20.10.2007.


title: Cauza C-218/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundespatentgericht (Germania) la 24 aprilie 2013 — Banco Santander SA, Santander Consumerbank AG/Deutscher Sparkassen- und Giroverband e.V.

text:
               29.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 189/9

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundespatentgericht (Germania) la 24 aprilie 2013 — Banco Santander SA, Santander Consumerbank AG/Deutscher Sparkassen- und Giroverband e.V.
   (Cauza C-218/13)
   2013/C 189/18
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundespatentgericht

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: Banco Santander SA, Santander Consumer Bank AG

      Pârât: Deutscher Sparkassen- und Giroverband e.V.

      Intervenient: Deutsches Patent- und Markenamt

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 3 alineatele (1) și (3) din Directiva 2008/95 (1) se opune unei interpretări a dreptului național conform căreia în cazul unei mărci de culoare abstracte (în speță: roșu HKS 13), revendicată pentru serviciile din sectorul financiar, pentru a se putea prezuma că marca va putea dobândi caracter distinctiv prin utilizare, în urma unui sondaj de opinie trebuie să rezulte un grad de recunoaștere a mărcii de 70 %?

               2.

               Articolul 3 alineatul (3) prima teză din Directiva 2008/95 trebuie interpretat în sensul că este relevant momentul depunerii cererii de înregistrare a mărcii — iar nu momentul înregistrării mărcii — chiar și în cazul în care în cadrul apărării împotriva unei cereri de anulare titularul mărcii invocă faptul că respectiva marcă a dobândit caracter distinctiv prin utilizare după mai mult de trei ani de la depunerea cererii de înregistrare, însă înainte de a fi fost înregistrată?

               3.

               În cazul în care momentul depunerii cererii de înregistrare este relevant și în condițiile de mai sus:
               Marca trebuie declarată nulă în cazul în care nu s-a stabilit și nici nu mai există posibilitatea de a se stabili dacă la data cererii de înregistrare marca a dobândit caracter distinctiv prin utilizare? Ori, în vederea anulării mărcii, este necesar ca autorul cererii de anulare să dovedească faptul că la momentul depunerii cererii de înregistrare marca nu dobândise caracter distinctiv prin utilizare?

      (1)  Directiva 2008/95 a Parlamentului European și a Consiliului din 22 octombrie 2008 de apropiere a legislațiilor statelor membre cu privire la mărci (JO L 299, p. 25).


title: Cauza T-35/08: Acțiune introdusă la 24 ianuarie 2008 — Codorniu Napa/OAPI — Bodegas Ontañón (ARTESA NAPA VALLEY)

text:
               12.4.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 92/33

         Acțiune introdusă la 24 ianuarie 2008 — Codorniu Napa/OAPI — Bodegas Ontañón (ARTESA NAPA VALLEY)
   (Cauza T-35/08)
   (2008/C 92/67)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola
   Părțile

      Reclamantă: Codorniu Napa, Inc (California, Statele Unite ale Americii) (reprezentanți: X. Fàbrega Sabaté și M. Curell Aguilà, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Bodegas Ontañón, S.A.
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (OAPI) din 20 noiembrie 2007 pronunțată în cauza R 747/2006-4, și

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: reclamanta.

      Marca comunitară vizată: marca figurativă „ARTESA NAPA VALLEY” pentru produse din clasa 33 (cererea nr. 3 079 159).

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: Bodegas Ontañón, S.A.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca comunitară figurativă nr. 2 050 623 „ARTESO” pentru produse din clasele 33 și 35, marca spaniolă verbală nr. 844 194 „LA ARTESA” pentru produse din clasa 33.

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția și refuză cererea de înregistrare.

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 (1) întrucât între semnele în conflict nu există un risc de confuzie.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO 1994, L 11, p. 1, Ediție specială 17/vol. 1, p. 146).


title: Cauza F-1/11: Acțiune introdusă la 6 ianuarie 2011 — Soukup/Comisia

text:
               5.3.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 72/36

         Acțiune introdusă la 6 ianuarie 2011 — Soukup/Comisia
   (Cauza F-1/11)
   2011/C 72/59
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Zdenek Soukup (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentanți: E. Boigelot și S. Woog, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei comisiei de evaluare din cadrul concursului general EPSO/AD/144/09 de a nu îl înscrie pe reclamant pe lista de rezervă și a deciziei de a înscrie un alt candidat pe această listă, precum și de reparare a prejudiciului material și moral suferit.

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei comisiei de evaluare din cadrul concursului general EPSO/AD/144/09 din 27 aprilie 2010, adoptată după reexaminarea probei orale a reclamantului, prin care se confirmă rezultatele acesteia din urmă, respectiv nota inferioară minimului cerut și, în consecință, decizia de a nu îl înscrie pe lista de rezervă:

               —

               anularea deciziei comisiei de evaluare din cadrul concursului general EPSO/AD/144/09 de a admite un alt candidat la probele scrise și orale și apoi de a-l înscrie pe lista de rezervă a concursului respectiv;

               —

               anularea tuturor operațiunilor efectuate de comisia de evaluare începând de la mome3ntul la care au intervenit neregulile reclamate;

               —

               obligarea pârâtei la plata, cu titlul de despăgubire pentru prejudiciul material și moral și atingerea adusă carierei reclamantului, a unei sume de 25 000 de euro, sub rezerva unei majorări sau reduceri în cursul procesului, majorată cu dobânzi la cota de 7 % pe an începând de la 28 iunie 2010, data contestației;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-603/12: Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgerichts Hannover (Germania) la 21 decembrie 2012 — Pia Braun/Region Hannover

text:
               6.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 101/7

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgerichts Hannover (Germania) la 21 decembrie 2012 — Pia Braun/Region Hannover
   (Cauza C-603/12)
   2013/C 101/13
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Verwaltungsgericht Hannover

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Pia Braun

      Pârâtă: Region Hannover

      Întrebarea preliminară

   Dreptul de liberă circulație și ședere conferit unui cetățean al Uniunii prin articolele 20 TFUE și 21 TFUE se opune — într-un caz precum cel din speță caracterizat prin faptul că o studentă care încă mai locuiește cu părinții, care la rândul lor locuiesc într-un stat membru învecinat cu Germania și lucrează ca lucrători frontalieri în Germania, solicită ajutor pentru formare în vederea efectuării studiilor într-un al treilea stat membru — unui sistem de reglementare din dreptul național, în temeiul căruia cetățenii germani cu domiciliul permanent în afara Republicii Federale Germania pot beneficia de un ajutor pentru formare pentru a frecventa o instituție de formare situată într-un stat membru al Uniunii Europene doar dacă împrejurări specifice ale cazului individual justifică acordarea ajutorului și, în plus, în temeiul căruia aprobarea acordării ajutorului pentru formare depinde de puterea discreționară a autorității competente?


title: Cauza C-181/12: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 17 octombrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Finanzgericht Düsseldorf — Germania) — Yvon Welte/Finanzamt Velbert (Libera circulație a capitalurilor — Articolele 56 CE-58 CE — Impozite pe succesiuni — De cuius și moștenitor rezidenți într-o țară terță — Masă succesorală — Bun imobiliar situat într-un stat membru — Drept la reducerea bazei de impozitare — Tratament diferit al rezidenților și al nerezidenților)

text:
               14.12.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 367/11

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 17 octombrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Finanzgericht Düsseldorf — Germania) — Yvon Welte/Finanzamt Velbert
   (Cauza C-181/12) (1)

   (Libera circulație a capitalurilor - Articolele 56 CE-58 CE - Impozite pe succesiuni - De cuius și moștenitor rezidenți într-o țară terță - Masă succesorală - Bun imobiliar situat într-un stat membru - Drept la reducerea bazei de impozitare - Tratament diferit al rezidenților și al nerezidenților)
   2013/C 367/18
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Finanzgericht Düsseldorf

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Yvon Welte

      Pârât: Finanzamt Velbert

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Finanzgericht Düsseldorf — Interpretarea art. 63 TFUE și 65 TFUE — Reglementare a unui stat membru în materie de impozit pe succesiuni care stabilește partea neimpozabilă a valorii unui imobil la 2 000 de euro în cazul în care de cuius și moștenitorul au reședința într-un stat terț, în condițiile în care această parte neimpozabilă este de 500 000 de euro în cazul în care sau de cuius, sau moștenitorul își are reședința pe teritoriul național

      Dispozitivul

   Articolele 56 CE și 58 CE trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări dintr-un stat membru privind calculul impozitului pe succesiune care prevede, în cazul transmiterii prin succesiune a unui imobil situat pe teritoriul acestui stat, că reducerea bazei de impozitare atunci când, precum în împrejurările din cauza principală, defunctul și moștenitorul erau rezidenți, la momentul decesului, într-o țară terță precum Confederația Elvețiană, este inferioară reducerii care ar fi fost aplicată dacă cel puțin una dintre persoanele sus-menționate ar fi locuit în acel moment în statul membru respectiv.

      (1)  JO C 174, 16.6.2012.


title: Cauza C-221/10 P: Recurs introdus la 7 mai 2010 de Artegodan GmbH împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) pronunțate la 3 martie 2010 în cauza T-429/05, Artegodan GmbH/Comisia Europeană, cealaltă parte în proces: Republica Federală Germania

text:
               17.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 195/9

         Recurs introdus la 7 mai 2010 de Artegodan GmbH împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) pronunțate la 3 martie 2010 în cauza T-429/05, Artegodan GmbH/Comisia Europeană, cealaltă parte în proces: Republica Federală Germania
   (Cauza C-221/10 P)
   2010/C 195/14
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: Artegodan GmbH (reprezentanți: U. Reese și A. Meyer-Sandrock, avocați)

      Celelalte părți în proces: Comisia Europeană, Republica Federală Germania

      Concluziile recurentei

               1.

               anularea Hotărârii Tribunalului Uniunii Europene din 3 martie 2010 în cauza T-429/05;

               2.

               obligarea pârâtei la plata către reclamantă a unei sume de 1 430 821,36 euro plus dobânzi calculate forfetar la o rata de 8 % pentru perioada începând cu pronunțarea hotărârii până la data plății integrale; în subsidiar respingerea litigiului în fața Tribunalului Uniunii Europene;

               3.

               constatarea faptului că pârâta este obligată la despăgubirea reclamantei pentru toate prejudiciile care vor lua naștere în viitor din cauza costurilor de marketing necesare pentru recuperarea poziției de piață a medicamentului Tenuate Retard, poziție deținută de acest medicament înainte de retragerea autorizației;

               4.

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin Hotărârea din 3 martie 2010 Tribunalul Uniunii Europene a respins acțiunea în despăgubire a recurentei pentru retragerea nelegală a autorizațiilor de introducere pe piață a medicamentelor. Respingerea acțiunii s-a întemeiat pe faptul că nu au fost îndeplinite condițiile unei încălcări suficient de grave a normelor de drept comunitar de către Comisie. Tribunalul susține că încălcarea normelor de competență nu poate declanșa angajarea răspunderii, întrucât normele de competență nu au drept scop protecția intereselor economice ale întreprinderilor. În plus, Tribunanul susține că norma determinantă de la articolul 11 din Directiva 65/65 este inexactă. În privința acestui aspect nu ar exista nici un precedent. În acest mod s-ar putea explica în mod rezonabil eroarea de drept săvârșită de Comisie. În continuare, ar trebui avută în vedere complexitatea analizei efectuate în avizul medical. În general, aprecierile de drept și de fapt efectuate au fost atât de complexe încât încălcarea articolului 11 din Directiva 65/65 nu putea fi calificată ca fiind o încălcare suficient de gravă.
   Prin intermediul acestui motiv recurenta susține că normele de competență care limitează dreptul autorităților europene de a afecta situațiile juridice existente au în mod cert drept scop protejarea drepturilor cetățenilor și ale întreprinderilor. Pentru acest motiv, în opinia recurentei, încălcarea normelor de competență ar fi trebuit luată în considerare în cadrul aprecierii existenței unei încălcări suficient de grave.
   În plus, ar trebui să se ia în considerare faptul că Comisia nu a dispus de nicio marjă de apreciere în cadrul procesului decizional. De asemenea, Comisia nu ar fi aplicat doar o dispoziție normativă abstractă, ci a afectat intenționat situația juridică a recurentei prin intermediul unor proceduri administrative. Prin urmare, prejudiciile cauzate recurentei nu sunt doar consecințele indirecte sau mijlocite ale aplicării unei norme abstracte, ci reprezintă chiar scopul și conținutul măsurii administrative. În opinia recurentei, pentru acest motiv, Comisia ar fi trebuit să verifice extrem de atent dacă există temeiuri suficiente pentru retragerea autorizației.
   Nu se opun acestui fapt prioritatea protecției sănătății și importanța specială a principiului precauției. În opinia recurentei este cert că aceste principii pot justifica, chiar în condițiile unei situații de fapt neclare, luarea cu prioritate a unor măsuri împotriva unor întreprinderi. Cu toate acestea, pentru restabilirea echilibrului de drept și pentru respectarea principiului proporționalității trebuie acordată posibilitatea unei reparări corespunzătoare a prejudiciului prin intermediul protecției jurisdicționale secundare.
   În această privință nu se poate obiecta că negarea protecției jurisdicționale secundare este necesară pentru o aplicare efectivă a principiului precauției, întrucât în prezenta speță Comisia nu a dispus de nicio marjă de apreciere. În astfel de cazuri, încă de la început, nu există pericolul ca aplicarea principiului precauției să fie împiedicată de eventuale consecințe legate de răspunderea juridică.
   Inexactitatea normei de la articolul 11 din Directiva 65/65 nu ar trebui invocată pentru a respinge angajarea răspunderii, întrucât, în opinia recurentei, pentru o eventuală inexactitate ar trebui să răspundă Comunitatea însăși, iar nu întreprinderea vizată. Comunitatea nu ar trebui să invoce în apărare împotriva cererilor de despăgubire faptul că ea însăși a omis, contrar obligațiilor asumate, să adopte norme suficient de clare.
   Nici lipsa unui precedent nu poate avea drept efect neangajarea răspunderii. Autoritățile comunitare nu dispun de un privilegiu legal în sensul unui „drept la prima greșeală”. În plus, Tribunalul a constatat deja în mod legal că decizia Comisiei este nelegală din punct de vedere formal și substanțial. Recurenta susține că la data executării deciziei Comisiei exista deja o hotărâre cu caracter de precedent.
   Nici complexitatea situației de fapt și de drept nu este suficientă pentru a nega existența unui încălcări suficient de grave. Aceasta este valabil, în orice caz, atunci când suntem în prezența unei măsuri pur administrative adoptată în lipsa oricărei marje de apreciere, prin intermediul căreia se afectează în mod intenționat o situație juridică existentă și se provoacă astfel în mod direct și previzibil prejudicii materiale substanțiale.
   În plus, autoritățile competente pentru autorizarea medicamentelor dispun de o competență juridică și de specialitate corespunzătoare. Pentru acest motiv, o simplă complexitate de nivel mediu, atribuită în mod normal contextelor privind caracteristicile de securitate și de eficiență terapeutică ale medicamentelor, nu poate fi suficientă pentru negarea existenței unei încălcări suficient de grave.


title: Cauza C-29/16: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 4 mai 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Landgericht Stralsund – Germania) – HanseYachts AG/Port D’Hiver Yachting SARL, Société Maritime Côte D’Azur, Compagnie Generali IARD SA [Trimitere preliminară — Cooperare judiciară în materie civilă — Regulamentul (CE) nr. 44/2001 — Articolul 27 — Litispendență — Prima instanță sesizată — Articolul 30 punctul 1 — Noțiunea „act de sesizare a instanței” sau „alt act echivalent” — Cerere de efectuare a unei expertize judiciare pentru a conserva sau a stabili, înaintea oricărui proces, proba faptelor care pot constitui temeiul unei acțiuni în justiție ulterioare]

text:
               3.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/12

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 4 mai 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Landgericht Stralsund – Germania) – HanseYachts AG/Port D’Hiver Yachting SARL, Société Maritime Côte D’Azur, Compagnie Generali IARD SA
   (Cauza C-29/16) (1)

   ([Trimitere preliminară - Cooperare judiciară în materie civilă - Regulamentul (CE) nr. 44/2001 - Articolul 27 - Litispendență - Prima instanță sesizată - Articolul 30 punctul 1 - Noțiunea „act de sesizare a instanței” sau „alt act echivalent” - Cerere de efectuare a unei expertize judiciare pentru a conserva sau a stabili, înaintea oricărui proces, proba faptelor care pot constitui temeiul unei acțiuni în justiție ulterioare])
   (2017/C 213/12)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Landgericht Stralsund

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: HanseYachts AG

      Pârâte: Port D’Hiver Yachting SARL, Société Maritime Côte D’Azur, Compagnie Generali IARD SA

      Dispozitivul

   Articolul 27 alineatul (1) și articolul 30 punctul 1 din Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială trebuie să fie interpretate în sensul că, în caz de litispendență, data la care a fost declanșată o procedură prin care se solicită dispunerea unei măsuri de cercetare judecătorească înaintea oricărui proces nu poate constitui data la care „se consideră sesizată”, în sensul respectivului articol 30 punctul 1, o instanță chemată să se pronunțe asupra unei cereri pe fond care a fost formulată în același stat membru în urma rezultatului acestei măsuri.

      (1)  JO C 136, 18.4.2016.


title: Cauza C-64/07: Acțiune introdusă la data de 8 februarie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Irlanda

text:
               24.3.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 69/13

         Acțiune introdusă la data de 8 februarie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Irlanda
   (Cauza C-64/07)
   (2007/C 69/31)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: A. Alcover San Pedro și D. Lawunmi, agenți)

      Pârâtă: Irlanda
   Concluziile reclamantei

               —

               declararea neîndeplinirii de către Irlanda a obligațiilor ce îi revin în temeiul articolului 14 din Directiva 2004/42/CE, prin neadoptarea actelor cu putere de lege sau a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2004/42/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 aprilie 2004 privind limitarea emisiilor de compuși organici volatili cauzate de utilizarea de solvenți organici în anumite vopsele și lacuri și în produsele de refinisare a vehiculelor și de modificare a Directivei 1999/13/CE (1) sau, eventual, prin omisiunea de a notifica Comisiei asemenea acte.

               —

               obligarea Irlandei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motive și argumente principale
   Termenul în care directiva trebuia transpusă în dreptul intern a expirat la 30 octombrie 2005.

      (1)  JO L 143, p. 87.


title: Cauza C-124/13: Acțiune introdusă la 14 martie 2013 — Parlamentul European/Consiliul Uniunii Europene

text:
               1.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 156/21

         Acțiune introdusă la 14 martie 2013 — Parlamentul European/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-124/13)
   2013/C 156/32
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Parlamentul European (reprezentanți: L.G. Knudsen, I. Liukkonen și R. Kaškina, agenți)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile reclamantului

               —

               anularea Regulamentului (UE) nr. 1243/2012 al Consiliului din 19 decembrie 2012 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 1342/2008 de stabilire a unui plan pe termen lung pentru rezervele de cod și zonele piscicole care exploatează aceste rezerve (1) și

               —

               obligarea Consiliul Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Parlamentul European invocă un singur motiv de anulare a regulamentului contestat pentru motivul că articolul 43 alineatul (3) TFUE nu este temeiul juridic adecvat pentru regulamentul contestat și că acesta ar fi trebuit adoptat în temeiul articolului 43 alineatul (2) TFUE, întrucât această din urmă dispoziție conferă legiuitorului Uniunii Europene puterile necesare pentru adoptarea unui act cu scopul și cu conținutul regulamentului contestat. Temeiul juridic utilizat nu a mai permis Parlamentului să ia parte la adoptarea actului, în timp ce articolul 43 alineatul (2) TFEU prevede că trebuie urmată procedura legislativă ordinară. Temeiul juridic eronat trebuie să determine anularea regulamentului contestat.
   Prin intermediul primului aspect al motivului invocat, Parlamentul arată că fiecare plan multianual, precum cel în discuție în prezenta cauză, fiind un instrument de conservare și de management al rezervelor de pește, formează un întreg care conține doar dispoziții în vederea asigurării sustenabilității și conservării obiectivelor CFP și, prin urmare, trebuie adoptat în totalitate în temeiul articolului 43 alineatul (2) TFUE.
   Al doilea aspect al motivului invocat de Parlament constă în susținerea potrivit căreia adoptarea regulamentului contestat separat de restul Propunerii Comisiei constituie oricum un abuz procedural și golește de conținut jurisprudența consacrată privind alegerea temeiului juridic în conformitate cu centrul de gravitate al actului. Partajarea propunerii a permis Consiliului să aleagă în mod artificial un temei juridic separat pentru anumite elemente ale actului propus, în timp ce dacă actul ar fi fost adoptat în întregime în forma propusă inițial acestea ar fi fost absorbite de unicul temei juridic reprezentat de articolul 43 alineatul (2) TFUE.

      (1)  JO L 352, p. 10.


title: Cauza C-552/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado Contencioso-Administrativo n °6 de Bilbao (Spania) la 25 octombrie 2013 — Grupo Hospitalario Quirón S.A./Departamento de Sanidad del Gobierno Vasco

text:
               25.1.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 24/3

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado Contencioso-Administrativo no 6 de Bilbao (Spania) la 25 octombrie 2013 — Grupo Hospitalario Quirón S.A./Departamento de Sanidad del Gobierno Vasco
   (Cauza C-552/13)
   2014/C 24/05
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Juzgado Contencioso-Administrativo no 6 de Bilbao

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Grupo Hospitalario Quirón S.A.

      Pârât: Departamento de Sanidad del Gobierno Vasco

      Copârât: Instituto de Religiosas Siervas de Jesús de la Caridad

      Întrebarea preliminară

   Este compatibilă cu dreptul Uniunii Europene cerința din cadrul contractelor de achiziții publice de gestionare de servicii publice de asistență medicală ca prestația medicală care face obiectul unor astfel de contracte să fie furnizată EXCLUSIV într-un anumit municipiu, care poate să nu fie cel de domiciliu al pacienților?


title: Cauza T-123/10: Acțiune introdusă la 18 martie 2010 — Hartmann/OAPI (Complete)

text:
               22.5.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 134/45

         Acțiune introdusă la 18 martie 2010 — Hartmann/OAPI (Complete)
   (Cauza T-123/10)
   2010/C 134/73
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Paul Hartmann AG (Heidenheim, Germania) (reprezentant: N. Aicher, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 20 ianuarie 2010 în cauza R 601/2009-4

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a cheltuielilor aferente procedurii care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca verbală „Complete” pentru produse din clasele 5 și 10

      Decizia examinatorului: respingerea cererii de înregistrare

      Decizia camerei de recurs: respingerea căii de atac

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 (1), în măsura în care marca solicitată nu are un caracter direct descriptiv cu privire la produsele vizate, și încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009, întrucât acest semn nu este lipsit de caracter distinctiv.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO 2009, L 78, p. 1)


title: Cauza T-535/12: Acțiune introdusă la 8 decembrie 2012 — Still/OAPI (Truck Data Services)

text:
               2.2.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/25

         Acțiune introdusă la 8 decembrie 2012 — Still/OAPI (Truck Data Services)
   (Cauza T-535/12)
   2013/C 32/40
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Still GmbH (Hamburg, Germania) (reprezentant: S. Waller, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 10 septembrie 2012 în cauza R 4/2012-1;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată;

               —

               în conformitate cu articolul 50 alineatul (a) din Regulamentul de procedură al Tribunalului, reunirea prezentei cauze cu acțiunea introdusă paralel împotriva deciziei pronunțate, în egală măsură la 10 septembrie 2012, de Camera întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) R 130/2012-1 privind înregistrarea mărcii comunitare „Fleet Data Services”, EM 009931387.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: mărcile figurative care conțin elementul verbal „Truck Data Services” pentru produse și servicii din clasele 9, 12, 35, 36, 37 și 39 — cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 9 931 429

      Decizia examinatorului: respinge cererea de înregistrare

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate:

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 207/2009

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009

               —

               încălcarea articolului 73 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009


title: Cauza C-441/17: Acțiune introdusă la 20 iulie 2017 – Comisia Europeană/Republica Polonă

text:
               9.10.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 338/9

         Acțiune introdusă la 20 iulie 2017 – Comisia Europeană/Republica Polonă
   (Cauza C-441/17)
   (2017/C 338/10)
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Hermes, K. Herrmann, agenți)

      Pârâtă: Republica Polonă

      Concluziile reclamantei

   Reclamanta solicită Curții să constate că:

               —

               Republica Polonă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 6 alineatul (3) din Directiva 92/43/CEE a Consiliului din 21 mai 1992 privind conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică (denumită în continuare Directiva „habitate”) (1), întrucât a aprobat o anexă a planului de gestionare forestieră privind districtul forestier Białowieża, fără a se asigura că aceasta nu aduce atingere integrității sitului de importanță comunitară (SIC) și zonei de protecție specială (ZPS) PLC200004 Puszcza Białowieska;

               —

               Republica Polonă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 6 alineatul (1) din Directiva „habitate” și al articolului 4 alineatele (1) și (2) din Directiva 2009/147/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind conservarea păsărilor sălbatice (denumită în continuare Directiva „păsări”) (2), întrucât a omis să stabilească măsurile de conservare necesare în conformitate cu necesitățile ecologice ale tipurilor de habitate naturale din anexa I sau ale speciilor din anexa II la Directiva „habitate”, precum și ale păsărilor din anexa I la Directiva „păsări”și a speciilor migratoare care nu sunt cuprinse în anexa menționată (care apar în mod regulat), pentru care au fost desemnate SIC și ZPS PLC200004 Puszcza Białowieska;

               —

               Republica Polonă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 12 alineatul (1) literele (a) și (d) din Directiva „habitate” întrucât a omis să asigure o protecție strictă a coleopterelor saproxilice [gândacul de scoarță roșu (Cucujus cinnaberinus), gândacul curcubeu al pinului (Buprestis splendens), Phryganophilus ruficollis și Pytho kolwensis] menționate la anexa IV litera (a) din Directiva „habitate”, cu alte cuvinte întrucât nu a vegheat la interzicerea efectivă a uciderii deliberate sau a perturbării acestora sau a deteriorării sau distrugerii ariilor lor de reproducere în districtul forestier Białowieża;

               —

               Republica Polonă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 5 literele (b) și (d) din Directiva „păsări” întrucât a omis să asigure protecția speciilor de păsări menționate la articolul 1 din Directiva „păsări”, în special, ciocănitoarea cu spate alb (Dendrocopos leucotos), ciocănitoarea de munte (Picoides tridactylus), cucuveaua pitică (Glaucidium passerinum) și minunița (Aegolius funereus), cu alte cuvinte întrucât nu a vegheat ca aceste specii să nu fie ucise sau perturbate în perioada de reproducere sau de maturizare și să nu aibă loc distrugerea sau producerea de daune în mod deliberat asupra cuiburilor sau ouălor sau eliminarea cuiburilor în districtul forestier Białowieża;

               —

               obligarea Republicii Polone la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Invocând propagarea gândacului tipograf (Ips typographus), ministrul mediului din Republica Polonă a aprobat, la 25 martie 2016, o anexă la planul de gestionare forestieră (PGF) din 2012 care permite triplarea exploatării lemnului în districtul forestier Białowieża, cu alte cuvinte trecerea de la 63 471 metri cubi la 188 000 metri cubi între 2012 și 2021, precum și efectuarea de operațiuni de gestionare forestieră activă (tăieri sanitare, reîmpădurire și tăieri de întinerire), având ca obiect eliminarea unor arbori seculari muribunzi sau morți (și, înainte de toate, a unor molizi colonizați de gândacul tipograf), în zone în care orice intervenție era până atunci exclusă. Această anexă constituie un „plan” în sensul articolului 6 alineatul (3) din Directiva „habitate”. Caracteristicile constitutive ale integrității sitului PLC200004 Puszcza Białowieska sunt următoarele: caracterul său natural nemodelat de activitatea umană, proporția importantă de arbori bătrâni, printre care arbori seculari, cantitatea mare de lemn mort (arbori căzuți, trunchiuri moarte fără ramuri, arbori rupți), prezența unor specii caracteristice pădurilor naturale (coleoptere saproxilice, ciocănitoare de munte, ciocănitoare cu spate alb, cucuvea pitică, minuniță). În consecință, potrivit Comisiei, operațiunile întreprinse pe teritoriul districtului forestier Białowieża sunt contrare articolului 6 alineatul (3) din Directiva „habitate”, întrucât autoritățile poloneze nu s-au asigurat, înainte de a aproba anexa menționată, că adoptarea sa nu ar aduce atingere integrității sitului PLC200004 Puszcza Białowieska.
   În urma adoptării deciziei nr. 51 a directorului general al Oficiului pădurilor la 17 februarie 2017, s-a procedat la eliminarea unor arbori uscați și a unor arbori colonizați de gândacul tipograf în toate districtele forestiere (Białowieża, Browsk și Hajnówka), cu alte cuvinte pe aproximativ 34 000 de hectare (situl PLC 200004 Puszcza Białowieska se întinde pe 63 147 de hectare).
   Comisia observă că operațiunile de gestionare forestieră activă în habitatele 91D0 -turbării împădurite -, și 91E0 – păduri aluvionare cu sălcii, plopi, anini, frasini -, și în arboreturile seculare din habitatul 9170 – păduri de stejar și carpen subcontinentale, precum și în habitatele ciocănitorii cu spate alb, ciocănitorii de munte, cucuvelei pitice, minuniței, viesparului, muscarului mic, muscarului cu guler, porumbelului sălbatic și în habitatele coleopterelor saproxilice [gândacul de scoarță roșu (Cucujus cinnaberinus), Boros schneideri, Phryganophilus ruficollis, Pytho kolwensis, Rhysodes sulcatus și gândacul curcubeu al pinului (Buprestis splendens)], precum și eliminarea unor molizi seculari morți și tăierea de arbori în cadrul sporirii volumului de lemn exploatabil pe situl PLC200004 Puszcza Białowieska (ca urmare a aplicării deciziei ministrului mediului din Republica Polonă din 25 martie 2016 și a deciziei nr. 51 a directorului general al Oficiului pădurilor din 17 februarie 2017) constituie pericole potențiale pentru habitatele naturale și pentru habitatele animalelor și păsărilor identificate în Plan Zadań Ochronnych (plan referitor la misiunile de conservare, denumit în continuare „PZO”) aferent sitului PLC200004 Puszcza Białowieska; aceste operațiuni împiedică executarea măsurilor de conservare prevăzute în PZO în scopul menținerii sitului PLC200004 Puszcza Białowieska într-o stare de conservare favorabilă. Este vorba de o încălcare a articolului 6 alineatul (1) din Directiva „habitate”.
   În plus, Comisia susține că operațiunile de gestionare forestieră activă vizate mai sus (puse în aplicare în temeiul anexei susmenționate), întrucât distrug habitatele coleopterelor saproxilice care fac obiectul unei protecții stricte, împiedică punerea în aplicare a unor acțiuni specifice și concrete care vizează menținerea unei stări de conservare favorabile unui număr de patru specii de coleoptere saproxilice, și anume gândacul de scoarță roșu (Cucujus cinnaberinus), Phryganophilus ruficollis, Pytho kolwensis și gândacul curcubeu al pinului (Buprestis splendens), vizate la anexa IV litera (a) la Directiva „habitate”.
   În sfârșit, Comisia arată că operațiunile de gestionare forestieră activă descrise mai sus (puse în aplicare în temeiul anexei susmenționate), întrucât distrug habitatele ciocănitorii cu spate alb, ciocănitorii de munte, cucuvelei pitice și minuniței, aduc atingere obligației de a garanta o protecție eficace a acestor specii de păsări, din moment ce nu previn distrugerea cuiburilor acestor păsări nici perturbarea lor deliberată.

      (1)  JO 1992, L 206, p. 7, Ediție specială, 15/vol. 02, p. 109.

      (2)  JO 2010, L 20, p. 7.


title: Cauza T-92/08: Acțiune introdusă la 22 februarie 2008 — Republica Cipru/Comisia Comunităților Europene

text:
               7.6.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/28

         Acțiune introdusă la 22 februarie 2008 — Republica Cipru/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-92/08)
   (2008/C 142/51)
   Limba de procedură: greaca
   Părțile

      Reclamantă: Republica Cipru (reprezentant: P. Kliridis)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea anunțului de participare EuropeAid/126111/C/SER/CY pentru atribuirea contractului de achiziții publice denumit „Technical Assistance to support the ongoing reform of the primary and secondary education sector”, care a fost publicat numai în limba engleză pe pagina de internet http://ec.europa.eu/europaid/tender/data/ la 14 decembrie 2007 sau în jurul acestei date și anularea articolelor 5 și 28.2 din anunț;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamanta susține că anunțul de participare în discuție este ilegal pentru următoarele motive:

               —

               în primul rând, întrucât Comisia a publicat anunțul săvârșind un abuz de putere și/sau încălcând temeiul juridic, în special Regulamentul (CE) nr. 389/2006 al Consiliului din 27 februarie 2006 privind crearea unui instrument de sprijin financiar în scopul de a încuraja dezvoltarea economică a comunității cipriote turce și de modificare a Regulamentului (CE) nr. 2667/2000 privind Agenția Europeană pentru Reconstrucție (1),

               —

               în al doilea rând, întrucât anunțul în cauză este contrar și/sau nu este conform cu articolul 299 CE, astfel cum a fost modificat prin articolul 19 din Actul privind condițiile de aderare la Uniunea Europeană a Republicii Cehe, a Republicii Estonia, a Republicii Cipru, a Republicii Letonia, a Republicii Lituania, a Republicii Ungare, a Republicii Malta, a Republicii Polone, a Republicii Slovenia și a Republicii Slovace (2) (denumit în continuare „Actul de aderare din 2003”), precum și prin Protocolul nr. 10 referitor la Cipru din Actul de aderare din 2003 (3),

               —

               în al treilea rând, întrucât este contrar și/sau nu este conform nici obligațiilor care rezultă din normele imperative de drept internațional, și nici Rezoluțiilor 541(1983) și 550(1984) ale Consiliului de Securitate al Organizației Națiunilor Unite,

               —

               în al patrulea rând, întrucât este contrar și/sau nu este conform principiului cooperării loiale între instituțiile Uniunii Europene și statele membre consacrat de articolul 10 CE și

               —

               în al cincilea rând, întrucât nu a fost publicat în Jurnalul Oficial.

      (1)  JO L 65, p. 5, Ediție specială, 11/vol. 45, p. 147.

      (2)  JO 2003 L 236, p. 33.

      (3)  JO 2003 L 236, p. 955.


title: Cauza T-255/04: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 10 mai 2007 — Negenman/Comisia Comunităților Europene ( Funcție publică — Funcționari — Concediu de maternitate — Concediu de boală — Data probabilă a nașterii — Începutul concediului de maternitate )

text:
               23.6.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 140/19

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 10 mai 2007 — Negenman/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-255/04) (1)

   („Funcție publică - Funcționari - Concediu de maternitate - Concediu de boală - Data probabilă a nașterii - Începutul concediului de maternitate’)
   (2007/C 140/31)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Monique Negenman (Roosendaal, Țările de Jos) (reprezentant: L. Vogel, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: inițial D. Waelbroeck, apoi H. Tserepa-Lacombe, agenți, cea din urmă fiind asistată de N. Rampal, avocat)
   Obiectul cauzei
   Pe de o parte, cerere de anulare a deciziei Comisiei de stabilire a datelor de început și de sfârșit ale concediului de maternitate în temeiul articolului 58 din Statutul funcționarilor Comunităților Europene și, pe de altă parte, cerere de daune-interese.
   Dispozitivul hotărârii

               1)

               Anulează decizia Comisiei din 23 octombrie 2003 de stabilire a datelor de început și de sfârșit ale concediului de maternitate al reclamantei.

               2)

               Respinge celelalte capete de cerere.

               3)

               Obligă Comisia la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 228, 11.9.2004.


title: Cauza C-355/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Commissione Tributaria Regionale dell'Umbria (Italia) la 27 iunie 2013 — Umbra Packaging srl/Agenzia delle Entrate — Direzione Provinciale di Perugia

text:
               7.9.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 260/27

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Commissione Tributaria Regionale dell'Umbria (Italia) la 27 iunie 2013 — Umbra Packaging srl/Agenzia delle Entrate — Direzione Provinciale di Perugia
   (Cauza C-355/13)
   2013/C 260/49
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Commissione Tributaria Regionale dell'Umbria

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Umbra Packaging srl

      Pârâtă: Agenzia delle Entrate — Direzione Provinciale di Perugia

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 160 din Decretul legislativ nr. 259/2003, care prevede aplicarea taxei de concesiune guvernamentală potrivit tarifului prevăzut la articolul 21 din [anexa la] Decretul Președintelui Republicii nr. 641/1972, este conform cu articolul 3 din Directiva 2002/20/CE (1), care exclude, în regimul liberalizat al comunicațiilor, puterea de control a autorității administrative prin care se justifică prelevarea de la utilizatorul serviciului?

               2.

               Articolul 3 alineatul 2 din Decretul ministerial nr. 33/1990, la care face trimitere articolul 21 din Tariful anexat la Decretul Președintelui Republicii nr. 641/1972, astfel cum a fost modificat prin articolul 3 din Decretul-lege nr. 151/1991, este conform cu regimul liberei concurențe și cu interdicția prevăzută la articolul 102 TFUE de a aplica în raporturile cu partenerii comerciali condiții inegale la prestații echivalente?

               3.

               Valoarea diferită a taxei de concesiune guvernamentală pentru utilizatorii persoane fizice și juridice, precum și aplicarea sa doar contractelor de abonament, cu excluderea serviciului preplătit, sunt conforme criteriilor privind caracterul rezonabil și adecvat și nu împiedică formarea unei piețe concurențiale?

      (1)  Directiva 2002/20/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind autorizarea rețelelor și serviciilor de comunicații electronice (Directiva privind autorizarea) (JO L 108, p. 21, Ediție specială, 13/vol. 35, p. 183).


title: Cauza C-578/11 P: Recurs introdus la 18 noiembrie 2011 de Deltafina SpA împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) pronunțate la 9 septembrie 2011 în cauza T-12/06, Deltafina/Comisia

text:
               28.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 25/37

      Recurs introdus la 18 noiembrie 2011 de Deltafina SpA împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) pronunțate la 9 septembrie 2011 în cauza T-12/06, Deltafina/Comisia
      (Cauza C-578/11 P)
      (2012/C 25/71)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Recurentă: Deltafina SpA (reprezentanți: J.-F. Bellis și F. Di Gianni, avocați)

         Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană

         Concluziile recurentei

                  —

                  Anularea în totalitate sau în parte a hotărârii atacate, în măsura în care prin aceasta se respinge acțiunea recurentei;

                  —

                  anularea în totalitate sau în parte a Deciziei Comisiei din 20 octombrie 2005, în măsura în care aceasta privește recurenta;

                  —

                  anularea sau reducerea amenzii aplicate recurentei, inclusiv în temeiul competenței de fond a Curții prevăzute la articolul 261 TFUE;

                  —

                  cu titlu subsidiar, trimiterea cauzei spre rejudecare la Tribunal, pentru ca acesta să se pronunțe în conformitate cu aspectele de drept soluționate de Curtea de Justiție;

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată din prezenta cauză, precum și a celor efectuate în procedura în fața Tribunalului.

         Motivele și principalele argumente

      Recursul se întemeiază pe patru motive.

                  1.

                  Tribunalul a săvârșit o eroare atunci când a concluzionat că Deltafina a încălcat obligația de cooperare prin faptul că nu a informat Comisia cu privire la divulgarea care a survenit referitor la informațiile privind colaborarea sa cu Comisia. În schimb, Tribunalul ar fi trebuit să se pronunțe cu privire la problema dacă, în lumina acordului la care au ajuns Comisia și Deltafina în cadrul reuniunii referitoare la „regulile jocului”, din 14 martie 2002, Comisia putea să concluzioneze în mod legitim că Deltafina a încălcat obligația de cooperare întrucât la reuniunea APTI din 4 aprilie 2002 a dezvăluit faptul că a formulat o cerere de imunitate.
                  Procedând astfel, Tribunalul s-ar fi substituit părților prin definirea ex post a modalităților obligației de cooperare a Deltafina, ar fi omis să se pronunțe asupra motivului principal invocat de Deltafina și ar fi încălcat dreptul la apărare al Deltafina.

                  2.

                  Tribunalul nu a constatat faptele în mod adecvat și corect, întrucât, în loc să recurgă la activitățile de cercetare judecătorească prevăzute la articolul 65 din propriul Regulament de procedură, a audiat în cursul ședinței doi participanți la reuniunea din 14 martie 2002 privind „regulile jocului” potrivit unei proceduri neconforme și care ar fi fost, prin urmare, viciată, fără să fi respectat, așadar, garanțiile prevăzute la articolele 68-76 din Regulamentul de procedură, și a ignorat principiile fundamentale privind administrarea probelor.

                  3.

                  Tribunalul a încălcat principiul duratei rezonabile a procedurii. Astfel, procedura în fața Tribunalului a avut o durată excesivă, întrucât a durat cinci ani și opt luni și întrucât au trecut mai mult de 43 de luni între terminarea procedurii scrise și decizia de deschidere a procedurii orale.

                  4.

                  În sfârșit, Tribunalul a refuzat în mod nelegal să se pronunțe, în temeiul competenței sale de fond, cu privire la argumentul potrivit căruia amenda aplicată Deltafina era disproporționată și discriminatorie, în măsura în care Comisia a aplicat același nivel al reducerii amenzii în privința Deltafina și în privința Dimon Italia, în pofida diferenței semnificative între contribuțiile acestora la constatarea încălcării. În hotărârea pronunțată în cauza Nintendo/Comisia, T-13/03, s-a stabilit principiul potrivit căruia Comisia nu poate încălca principiul egalității de tratament în aprecierea colaborării furnizate de întreprinderi în cursul procedurii administrative, aceasta trebuind să fie comparată atât din punct de vedere cronologic, cât și din punct de vedere calitativ.


title: Cauza C-268/08 P: Recurs introdus la 24 iunie 2008 de Christos Michail împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera întâi) pronunțate la 16 aprilie 2008 în cauza T-486/04, Michail/Comisia Comunităților Europene

text:
               30.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/27

         Recurs introdus la 24 iunie 2008 de Christos Michail împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera întâi) pronunțate la 16 aprilie 2008 în cauza T-486/04, Michail/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza C-268/08 P)
   (2008/C 223/42)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Recurent: Christos Michail (reprezentant: C. Meïdanis, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile recurentului

               —

               Constatarea admisibilității și temeiniciei recursului;

               —

               în măsura în care se va dovedi necesar, anularea Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță pronunțate la 16 aprilie 2008 în cauza T-486/04;

               —

               pronunțarea asupra cheltuielilor de judecată potrivit legii.

         Motivele și principalele argumente
   Recurentul invocă trei motive în susținerea recursului său.
   Prin intermediul primului motiv, domnul Michail susține că Tribunalul a săvârșit o eroare în interpretarea și aplicarea dreptului comunitar și nu și-a îndeplinit obligația de motivare a hotărârilor, întrucât, în hotărârea atacată, a stabilit contribuția Comisiei la sentimentul reclamantului că este victima unei hărțuiri morale, în sensul articolului 12a din Statutul funcționarilor, însă a respins acțiunea ca nefondată.
   Prin intermediul celui de al doilea motiv, recurentul reproșează Tribunalului că a denaturat faptele supuse aprecierii, în special, întrucât le-a examinat pe fiecare în parte și nu în contextul lor global, și a săvârșit mai multe erori privind încadrarea juridică a acestor fapte.
   Prin intermediul celui de al treilea motiv, recurentul critică decizia Tribunalului de respingere ca inadmisibile, din cauza lipsei lor de precizie, a numeroase motive pe care recurentul le-a invocat în susținerea cererii sale introductive, întemeiate în special, pe încălcarea articolelor 21a, 22a și 22b din Statutul funcționarilor și pe principiile egalității de tratament și proporționalității. Prin fragmentarea cererii sale introductive în mai multe părți, Tribunalul ar fi denaturat de fapt esența obiectului acesteia și structura sa.


title: Cauza T-540/11: Ordonanța Tribunalului din 11 septembrie 2013 — Melkveebedrijf Overenk și alții/Comisia [ „Acțiune în despăgubire — Prelevare în sectorul laptelui și al produselor lactate — Regulamentul (CE) nr. 1468/2006 — Inadmisibilitate vădită” ]

text:
               16.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 336/23

         Ordonanța Tribunalului din 11 septembrie 2013 — Melkveebedrijf Overenk și alții/Comisia
   (Cauza T-540/11) (1)

   (Acțiune în despăgubire - Prelevare în sectorul laptelui și al produselor lactate - Regulamentul (CE) nr. 1468/2006 - Inadmisibilitate vădită)
   2013/C 336/47
   Limba de procedură: neerlandeza

      Părțile

      Reclamanți: Melkveebedrijf Overenk BV (Sint Anthonis, Țările de Jos), Maatschap Veehouderij Kwakernaak (Oosterwolde, Țările de Jos), Mulders Agro vof (Heerle, Țările de Jos), Melkveebedrijf Engelen vof (Grashoek, Țările de Jos), Melkveebedrijf De Peel BV (Heusden, Țările de Jos) și Mathijs Moonen (Nederweert, Țările de Jos) (reprezentanți: P. Mazel și A. van Beelen, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: Z. Malůšková și B. Burggraaf, agenți)

      Obiectul

   Cerere de reparare a pretinsului prejudiciu cauzat reclamanților de Regulamentul (CE) nr. 1468/2006 al Comisiei din 4 octombrie 2006 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 595/2004 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1788/2003 al Consiliului de stabilire a unei prelevări în sectorul laptelui și al produselor lactate (JO L 274, p. 6, Ediție specială, 03/vol. 75, p. 227)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea ca vădit inadmisibilă.

               2.

               Obligă Melkveebedrijf Overenk BV, Maatschap Veehouderij Kwakernaak, Mulders Agro vof, Melkveebedrijf Engelen vof, Melkveebedrijf De Peel BV și pe domnul Mathijs Moonen la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 347, 26.11.2011.


title: Cauza T-228/08: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 24 noiembrie 2009 — Szomborg/Comisia ( Acțiune în constatarea abținerii de a acționa — Neprezentarea unei evaluări științifice de către Comisie în termenul prevăzut — Act care nu este supus căilor de atac — Lipsa afectării indviduale — Inadmisibilitate )

text:
               30.1.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 24/52

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 24 noiembrie 2009 — Szomborg/Comisia
   (Cauza T-228/08) (1)

   („Acțiune în constatarea abținerii de a acționa - Neprezentarea unei evaluări științifice de către Comisie în termenul prevăzut - Act care nu este supus căilor de atac - Lipsa afectării indviduale - Inadmisibilitate”)
   2010/C 24/93
   Limba de procedură: poloneza

      Părțile

      Reclamant: Grzegorz Szomborg (Jastarnia, Polonia) (reprezentant: R. Nowosielski, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: K. Banks și A. Szmytkowska, agenți)

      Obiectul

   Acțiune în constatarea abținerii de a acționa prin care se urmărește să se constate că, în mod nelegal, Comisia s-a abținut să prezinte în termenul prevăzut evaluarea științifică menționată la articolul 27 din Regulamentul (CE) nr. 2187/2005 al Consiliului din 21 decembrie 2005 pentru conservarea, prin măsuri tehnice, a resurselor halieutice din Marea Baltică și strâmtorile Belts și Sound, de modificare a Regulamentului (CE) nr. 1434/98 și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 88/98 (JO L 349, p. 1, Ediție specială, 04/vol. 8, p. 153)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2.

               Îl obligă pe domnul Grzegorz Szomborg la plata propriilor cheltuieli de judecată, precum și a celor efectuate de Comisia Comunităților Europene.

      (1)  JO C 209, 15.8.2008.


title: Cauza T-290/15: Hotărârea Tribunalului din 9 noiembrie 2016 – Smarter Travel Media/EUIPO (SMARTER TRAVEL) [„Marcă a Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a mărcii figurative SMARTER TRAVEL a Uniunii Europene — Motive absolute de refuz — Caracter descriptiv — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) literele (b) şi (c) şi alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Egalitate de tratament”]

text:
               9.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 6/35

         Hotărârea Tribunalului din 9 noiembrie 2016 – Smarter Travel Media/EUIPO (SMARTER TRAVEL)
   (Cauza T-290/15) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii figurative SMARTER TRAVEL a Uniunii Europene - Motive absolute de refuz - Caracter descriptiv - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) literele (b) şi (c) şi alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Egalitate de tratament”])
   (2017/C 006/42)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Smarter Travel Media LLC (Boston, Massachusetts, Statele Unite) (reprezentant: P. Olson, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: L. Rampini, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 20 martie 2015 (cauza R 1986/2014-2), privind o cerere de înregistrare a semnului figurativ SMARTER TRAVEL drept marcă a Uniunii Europene

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acţiunea.

               2)

               Obligă Smarter Travel Media LLC la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 262, 10.8.2015.


title: Cauza C-94/08: Acțiune introdusă la 29 februarie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Spaniei

text:
               26.4.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 107/20

         Acțiune introdusă la 29 februarie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Spaniei
   (Cauza C-94/08)
   (2008/C 107/32)
   Limba de procedură: spaniola
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: domnul G. Rozet și doamna L. Lozano Palacios, agenți)

      Pârât: Regatul Spaniei
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin menținerea în legislația sa a cerinței naționalității spaniole pentru exercitarea funcțiilor de căpitan și de ofițer secund pe toate navele aflate sub pavilion spaniol diferite de navele comerciale cu tonaj brut mai mic de 100 GT care transportă încărcătură sau mai puțin de 100 de pasageri, nave care operează exclusiv între porturi sau puncte situate în zone în care Spania își exercită suveranitatea, drepturi suverane sau jurisdicția, Regatul Spaniei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul dreptului comunitar și în special în temeiul articolului 39 CE;

               —

               obligarea Regatului Spaniei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   În conformitate cu legislația spaniolă, funcțiile de căpitan și de ofițer secund pe toate navele aflate sub pavilion spaniol diferite de navele comerciale cu tonaj brut mai mic de 100 GT care transportă încărcătură sau mai puțin de 100 de pasageri, nave care operează exclusiv între porturi sau puncte situate în zone în care Spania își exercită suveranitatea, drepturi suverane sau jurisdicția, trebuie ocupate de cetățeni spanioli.
   Comisia consideră că cerința generală a cetățeniei spaniole pentru locurile de muncă menționate încalcă articolul 39 CE și nu poate fi considerată justificată de scutirea prevăzută la alineatul (4) al aceluiași articol. Interpretarea Comisiei a fost confirmată în special de hotărârea pronunțată în cauza C-405/01 (1), în care Curtea de Justiție a declarat că domeniul de aplicare a acestei excepții trebuie să se limiteze la ceea ce este strict necesar pentru apărarea intereselor generale ale statului membru vizat și că, în ceea ce privește locurile de muncă menționate, interesele respective nu sunt amenințate dacă prerogativele de putere publică pe care le implică sunt exercitate doar cu caracter ocazional sau excepțional de către cetățeni ai altor state membre. Regatul Spaniei nu a modificat legislația în sensul preconizat de Comisie, deși în răspunsul său la avizul motivat s-a angajat să efectueze modificările adecvate.

      (1)  Hotărârea din 30 septembrie 2003, Colegio de Oficiales de la Marina Mercante Española (Rec., p. I-10391).


title: Cauza C-433/07: Ordonanța președintelui Curții din 24 ianuarie 2008 — Comisia Comunităților europene/Republica Portugheză

text:
               29.3.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 79/24

         Ordonanța președintelui Curții din 24 ianuarie 2008 — Comisia Comunităților europene/Republica Portugheză
   (Cauza C-433/07) (1)

   (2008/C 79/45)

      Limba de procedură: portugheza

   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 269, 10.11.2007.


title: Cauza C-219/11: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 22 noiembrie 2012 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesgerichtshof — Germania) — Brain Products GmbH/BioSemi VOF, Antonius Pieter Kuiper, Robert Jan Gerard Honsbeek, Alexander Coenraad Metting van Rijn (Trimitere preliminară — Dispozitive medicale — Directiva 93/42/CEE — Domeniu de aplicare — Interpretarea noțiunii „dispozitiv medical” — Produs comercializat care are alte utilizări decât cele medicale — Investigație a unui proces fiziologic — Libera circulație a mărfurilor)

text:
               26.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 26/7

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 22 noiembrie 2012 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesgerichtshof — Germania) — Brain Products GmbH/BioSemi VOF, Antonius Pieter Kuiper, Robert Jan Gerard Honsbeek, Alexander Coenraad Metting van Rijn
   (Cauza C-219/11) (1)

   (Trimitere preliminară - Dispozitive medicale - Directiva 93/42/CEE - Domeniu de aplicare - Interpretarea noțiunii „dispozitiv medical” - Produs comercializat care are alte utilizări decât cele medicale - Investigație a unui proces fiziologic - Libera circulație a mărfurilor)
   2013/C 26/13
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesgerichtshof

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Brain Products GmbH

      Pârâți: BioSemi VOF, Antonius Pieter Kuiper, Robert Jan Gerard Honsbeek, Alexander Coenraad Metting van Rijn

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Bundesgerichtshof — Interpretarea articolului 1 alineatul (2) litera (a) a treia liniuță din Directiva 93/42/CEE a Consiliului din 14 iunie 1993 privind dispozitivele medicale (JO L 169, 12.7.1993, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 11, p. 244), astfel cum a fost modificată prin Directiva 2007/47/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 septembrie 2007 (JO L 247, 21.9.2007, p. 21) — Interpretarea noțiunii „dispozitiv medical” — Aplicarea directivei în cazul unui articol destinat să fie folosit în scop de investigație a unui proces fiziologic atunci când nu este comercializat în scop medical.

      Dispozitivul

   Articolul 1 alineatul (2) litera (a) a treia liniuță din Directiva 93/42/CEE a Consiliului din 14 iunie 1993 privind dispozitivele medicale, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2007/47/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 septembrie 2007, trebuie interpretat în sensul că noțiunea „dispozitiv medical” include un obiect conceput de producătorul său spre a fi utilizat pentru om în scopul investigației unui proces fiziologic numai dacă este destinat unui scop medical.

      (1)  JO C 232, 6.8.2011.


title: Cauza C-486/07: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 11 decembrie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Corte suprema di cassazione — Italia) — Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA)/Consorzio Agrario di Ravenna Soc. Coop. arl (Organizarea comună a piețelor — Cereale — Porumb — Stabilirea prețurilor — Reduceri aplicabile)

text:
               7.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/9

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 11 decembrie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Corte suprema di cassazione — Italia) — Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA)/Consorzio Agrario di Ravenna Soc. Coop. arl
   (Cauza C-486/07) (1)

   (Organizarea comună a piețelor - Cereale - Porumb - Stabilirea prețurilor - Reduceri aplicabile)
   (2009/C 32/14)
   Limba de procedură: italiana
   Instanța de trimitere
   Corte suprema di cassazione
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA)

      Pârât: Consorzio Agrario di Ravenna Soc. Coop. arl
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Corte suprema di cassazione (Italia) — Interpretarea articolelor 4 și 5 din Regulamentul (CEE) nr. 1766/92 al Consiliului din 30 iunie 1992 privind organizarea comună a piețelor în sectorul cerealelor (JO L 181, p. 21), a articolului 4 b din Regulamentul (CEE) nr. 689/92 al Comisiei din 19 martie 1992 prin care se stabilesc procedurile de preluare a cerealelor de către organismele de intervenție (JO L 74, p. 18) și a articolului 13 din Regulamentul (CEE) nr. 2131/93 al Comisiei din 28 iulie 1993 de stabilire a procedurii și a condițiilor pentru vânzarea cerealelor păstrate de către organismele de intervenție (JO L 191, p. 76, Ediție specială, 03/vol. 13, p. 97) — Reduceri aplicabile ca urmare a prezenței unui conținut de umiditate mai mare decât cel reținut pentru calitatea standard — Aplicabilitate în privința vânzărilor de porumb
   Dispozitivul
   Dispozițiile coroborate ale articolului 13 alineatul (1) din Regulamentul (CEE) nr. 2131/93 al Comisiei din 28 iulie 1993 de stabilire a procedurii și a condițiilor pentru vânzarea cerealelor păstrate de către organismele de intervenție și ale articolului 4 b din Regulamentul (CEE) nr. 689/92 al Comisiei din 19 martie 1992 prin care se stabilesc procedurile de preluare a cerealelor de către organismele de intervenție, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CEE) nr. 2486/92 al Comisiei din 27 august 1992, trebuie interpretate în sensul că în cazul vânzării prin licitație a porumbului păstrat de către organismele de intervenție naționale, reducerile de preț în funcție de conținutul de umiditate, prevăzute pentru grâul durum în tabelul II din anexa II la Regulamentul nr. 689/92, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 2486/92, nu se aplică.

      (1)  JO C 22, 26.1.2008.


title: Cauza C-62/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Regatul Unit) la 13 februarie 2009 – Association of the British Pharmaceutical Industry/Medicines and Healthcare Products Regulatory Agency

text:
               18.4.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 90/15

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Regatul Unit) la 13 februarie 2009 – Association of the British Pharmaceutical Industry/Medicines and Healthcare Products Regulatory Agency
   (Cauza C-62/09)
   2009/C 90/24
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Association of the British Pharmaceutical Industry

      Pârâtă: Medicines and Healthcare Products Regulatory Agency

      Întrebările preliminare

   Articolul 94 alineatul (1) din Directiva 2001/83/CE se opune punerii în aplicare de către un organism public care face parte dintr-un serviciu național de sănătate publică, în scopul reducerii cheltuielilor sale în materie de medicamente, a unui sistem care oferă stimulente financiare unor cabinete medicale (care pot, la rândul lor să confere un avantaj pecuniar medicului care prescrie medicamentele) pentru ca acestea să prescrie un medicament cu o anumită destinație, susținut de sistemul de stimulare financiară și care va fi:

               a)

               fie un medicament supus unei rețete, diferit de un medicament prescris anterior de medic pacientului;

               b)

               fie un medicament diferit de cel care ar fi fost prescris pacientului dacă nu ar fi existat sistemul de stimulare financiară,

         atunci când medicamentul diferit face parte din aceeași clasă terapeutică precum cele utilizate pentru tratamentul patologiei specifice a pacientului?


title: Cauza T-605/13: Acțiune introdusă la 21 noiembrie 2013 — Alma — The Soul of Italian Wine/OAPI — Miguel Torres (SOTTO IL SOLE ITALIANO SOTTO il SOLE)

text:
               25.1.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 24/32

         Acțiune introdusă la 21 noiembrie 2013 — Alma — The Soul of Italian Wine/OAPI — Miguel Torres (SOTTO IL SOLE ITALIANO SOTTO il SOLE)
   (Cauza T-605/13)
   2014/C 24/59
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Alma — The Soul of Italian Wine LLLP (Bal Harbor, Statele Unite) (reprezentant: F. Terrano, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Miguel Torres, SA (Vilafranca del Penedès, Spania)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea deciziei camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 10 septembrie 2013 dată în cauza R 18/2013-2;

               —

               Obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: Alma — The Soul of Italian Wine LLLP

      Marca comunitară vizată: marca figurativă care conține elementele verbale „SOTTO IL SOLE ITALIANO SOTTO il SOLE”- cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 9 784 539

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca sau semnul invocat: înregistrările mărcilor comunitare nr. 462 523 și 6 373 971, precum și înregistrările mărcilor spaniole nr. 152 231, 715 524 și 2 796 505

      Decizia diviziei de opoziție: admite în tot opoziția

      Decizia camerei de recurs: respinge în tot calea de atac și cererea de înregistrare a mărcii comunitare

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) și a articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul privind marca comunitară.


title: Cauza C-9/07: Acțiune introdusă la data de 16 ianuarie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Franceză

text:
               24.3.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 69/6

         Acțiune introdusă la data de 16 ianuarie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Franceză
   (Cauza C-9/07)
   (2007/C 69/11)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: J. Enegren, G. Rozet, agenți)

      Pârâtă: Republica Franceză
   Concluziile reclamantei

               —

               constatarea faptului că, prin neadoptarea actelor cu putere de lege și administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2002/74/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 septembrie 2002 de modificare a Directivei 80/987/CEE a Consiliului privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la protecția lucrătorilor salariați în cazul insolvabilității angajatorului (1) sau, în orice caz, prin necomunicarea acestora Comisiei, Republica Franceză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 2 din această directivă;

               —

               obligarea Republicii Franceze la plata cheltuielilor de judecată.

         Motive și argumente principale
   Termenul pentru transpunerea Directivei 2002/74/CE în dreptul intern a expirat la data de 8 octombrie 2005.

      (1)  JO L 270, p. 10.


title: Cauza C-468/09 P: Recurs introdus la 26 noiembrie 2009 de Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación Foral de Vizcaya împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a cincea extinsă) pronunțate la 9 septembrie 2009 în cauzele conexate T-30/01 — T-32/01 și T-86/02 — T-88/02, Terriorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava și alții/Comisia Comunităților Europene

text:
               13.2.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 37/7

         Recurs introdus la 26 noiembrie 2009 de Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación Foral de Vizcaya împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a cincea extinsă) pronunțate la 9 septembrie 2009 în cauzele conexate T-30/01 — T-32/01 și T-86/02 — T-88/02, Terriorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava și alții/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza C-468/09 P)
   2010/C 37/10
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Recurent: Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación Foral de Vizcaya (reprezentanți: I. Sáenz-Cortabarría Fernández și M. Morales Isasi, avocați)

      Celelalte părți în proces: Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava, Territorio Histórico de Guipúzcoa — Diputación Foral de Guipúzcoa, Comunidad Autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco, Confederación Empresarial Vasca (Confebask), Comisia Comunităților Europene și Comunidad Autónoma de la Rioja

      Concluziile recurentului

               —

               Declararea admisibilității și temeiniciei recursului;

               —

               anularea hotărârii atacate;

               —

               admiterea acțiunii prezentate în primă instanță, concret, anularea articolului 3 din decizia atacată;

               —

               în subsidiar, trimiterea cauzei la Tribunalul de Primă Instanță și, în acest caz, obligarea acestuia la administrarea probei respinse;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate în primă instanță și în recurs și obligarea intervenientei, Comunidad Autónoma de la Rioja, la plata cheltuielilor de judecată efectuate în primă instanță.

      Motivele și principalele argumente

               1.

               Eroare de drept prin faptul că TPI a considerat că finalizarea unei proceduri preliminare de investigare privind dispoziția fiscală în litigiu, anterior intrării în vigoare a Regulamentului (CE) nr. 659/1999 (1), impunea existența unei decizii explicite a Comisiei în acest sens (adresată statului membru).

               2.

               Denaturarea Deciziei din 28 noiembrie 2000 prin faptul că TPI a considerat că această decizie a încheiat o procedură preliminară de investigare a dispoziției fiscale în litigiu care și-ar avea originea într-o plângere înregistrată în aprilie 1994. Eroare de drept întrucât TPI nu a considerat că reexaminarea dispoziției fiscale în litigiu în anul 2000 trebuia să fie realizată în cadrul procedurii prevăzute pentru ajutoarele existente.

               3.

               Eroare de drept prin faptul că TPI nu a respectat normele de procedură privind sarcina probei și aprecierea acesteia, în particular în ceea ce privește proba cu înscrisuri pe care o constituie Decizia din 28 noiembrie 2000 (credibilitatea și forța sa probatorie). Încălcarea dreptului la un proces echitabil.

               4.

               Eroare de drept prin faptul că TPI a încălcat normele de procedură privind sarcina probei și aprecierea acesteia în legătură cu indicii obiective, pertinente, concordante și concludente care au fost depuse la dosar și care atestă faptul că, anterior Deciziei din 28 noiembrie 2000, Comisia examinase cu titlu preliminar dispoziția fiscală în litigiu și închisese această examinare. Eroare de drept, întrucât TPI nu a considerat că reexaminarea dispoziției fiscale în litigiu, în anul 2000, trebuia să se realizeze în cadrul procedurii prevăzute pentru ajutoarele existente.

               5.

               Eroare de drept prin faptul că TPI a confirmat aprecierea drept ajutor pentru funcționare a dispoziției fiscale în litigiu adoptate în 1993 prin aplicarea definiției ajutoarelor pentru investiții conform Orientărilor privind ajutoarele de stat cu finalitate regională din 1998. Încălcarea principiului securității juridice și, în particular, a principiului neretroactivității.

               6.

               Eroare de drept cu privire la conceptul de „informație relevantă” pentru investigarea preliminară a unui regim fiscal în cadrul ajutoarelor de stat, care determină TPI să nu aprecieze că durata procedurii preliminare a fost nerezonabilă.

               7.

               Eroare de drept prin faptul că TPI a apreciat că un termen de 79 de luni, în cazul analizat, nu este o durată nerezonabilă pentru o procedură preliminară de investigare privind dispoziția fiscală în litigiu și a considerat, astfel, că nu a fost încălcat alineatul (1) al articolului 14 din Regulamentul (CE) nr. 659/1999 în legătură cu principiul securității juridice.

               8.

               Eroare de drept prin faptul că TPI a apreciat că un termen de 79 de luni, în cazul analizat, nu este o durată nerezonabilă pentru o procedură preliminară de investigare privind dispoziția fiscală în litigiu și a considerat, astfel, că nu a fost încălcat alineatul (1) al articolului 14 din Regulamentul (CE) nr. 659/1999 în legătură cu principiul bunei administrări.

               9.

               Eroare de drept prin faptul că TPI a apreciat că, în cazul concret, nu există circumstanțele excepționale care justifică încrederea legitimă în legalitatea dispoziției fiscale în litigiu care împiedică dispunerea recuperării ajutoarelor în conformitate cu articolul 14 alineatul (1) din Regulamentul nr. 659/1999. Denaturarea deciziei.

               10.

               Eroare de drept prin faptul că TPI a apreciat că, în cazul concret, nu a fost încălcat principiul egalității de tratament care împiedică să se dispună recuperarea ajutoarelor în conformitate cu articolul 14 alineatul (1) din Regulamentul nr. 659/1999.

               11.

               Eroare de drept prin faptul că TPI nu a respectat normele de procedură în materia administrării probelor și a decis să nu administreze proba propusă de reclamant privind prezentarea unor documente determinate ale Comisiei care, în lumina argumentelor utilizate de TPI pentru a respinge acțiunea reclamantului, se dovedesc esențiale pentru apărarea intereselor sale. Încălcarea dreptului la un proces echitabil, a principiului egalității armelor și a dreptului la apărare.

      (1)  al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE (JO L 83, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 41).