title: Cauza F-143/11: Acțiune introdusă la 27 decembrie 2011 — ZZ/Comisia

text:
               3.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 65/26

         Acțiune introdusă la 27 decembrie 2011 — ZZ/Comisia
   (Cauza F-143/11)
   2012/C 65/52
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: G. Cipressa, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei implicite a Comisiei de a nu rambursa reclamantului un sfert din cheltuielile de judecată efectuate de acesta în cauza F-81/09, Marcuccio/Comisia, la care Comisia a fost obligată prin Hotărârea din 15 februarie 2011

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei emise de Comisie, sau care, în orice caz, poate fi atribuită Comisiei, de a respinge solicitările formulate de reclamant prin cererea din 16 august 2011, transmisă Comisiei în persoana reprezentantului său legal pro tempore și către AIPN (Autoritatea împuternicită să facă numiri) a Comisiei;

               —

               constatarea faptului că Comisia s-a abținut să adopte măsurile de executare a Hotărârii Tribunalului din 15 februarie 2011, pronunțată în cauza F-81/09, Marcuccio/Comisia, mai precis măsurile de executare a dispozitivului Hotărârii din 15 februarie 2011, referitor la cheltuielile efectuate în cauza în discuție;

               —

               obligarea Comisiei la plata către reclamant a sumei de 3 316,31 euro, urmând ca, în cazul și în măsura în care nu îi va fi achitată, această sumă să producă dobânzi în favoarea reclamantului, cu o rată anuală de 10 % și cu o capitalizare anuală, începând cu ziua de mâine și până la data plății efective a sumei menționate;

               —

               obligarea Comisiei la plata către reclamant a sumei de 5,00 euro pe zi pentru fiecare zi suplimentară în care subzistă abținerea menționată, începând cu ziua de mâine și până la a o sută optzecea zi care urmează datei de 17 august 2011; suma de 5,00 euro va trebui plătită până la expirarea aceleiași zile urmând ca, în cazul sau în măsura în care nu va fi achitată, această sumă să producă dobânzi în favoarea reclamantului, cu o rată anuală de 10 % și cu o capitalizare anuală, începând cu ziua următoare datei la care trebuia să aibă loc plata și până la data plății efective;

               —

               obligarea Comisiei la plata către reclamant a sumei de 6,00 euro pe zi pentru fiecare zi suplimentară în care subzistă abținerea menționată, începând cu a o sută optzeci și una zi care urmează datei de 17 august 2011 și până la a două sute șaptezecea zi care urmează datei de 17 august 2011; suma de 6,00 euro va trebui plătită până la expirarea aceleiași zile, urmând ca, în cazul sau în măsura în care nu va fi achitată, această sumă să producă dobânzi în favoarea reclamantului, cu o rată anuală de 10 % și cu o capitalizare anuală, începând cu ziua următoare datei la care trebuia să aibă loc plata și până la data plății efective;

               —

               obligarea Comisiei la plata către reclamant a sumei de 7,50 euro pe zi pentru fiecare zi suplimentară în care subzistă abținerea menționată, începând cu a două sute șaptezeci și una zi care urmează datei de 17 august 2011 și până la a trei sute șaizecea zi care urmează datei de 17 august 2011; suma de 7,50 euro va trebui plătită până la expirarea aceleiași zile, urmând ca, în cazul sau în măsura în care nu va fi achitată, această sumă să producă dobânzi în favoarea reclamantului, cu o rată anuală de 10 % și cu o capitalizare anuală, începând cu ziua următoare datei la care trebuia să aibă loc plata și până la data plății efective;

               —

               obligarea Comisiei la plata către reclamant a sumei de 10,00 euro pe zi pentru fiecare zi suplimentară în care subzistă abținerea menționată, începând cu a trei sute șaizeci și una zi care urmează datei de 17 august 2011 și ad infinitum; suma de 10,00 euro va trebui plătită până la expirarea aceleiași zile, urmând ca, în cazul sau în măsura în care nu va fi achitată, această sumă să producă dobânzi în favoarea reclamantului, cu o rată anuală de 10 % și cu o capitalizare anuală, începând cu ziua următoare datei la care trebuia să aibă loc plata și până la data plății efective;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-25/10: Ordonanța Tribunalului din 8 noiembrie 2011 — BASF Schweiz și BASF Lampertheim/Comisia ( „Concurență — Înțelegeri — Piețele stabilizatorilor din staniu și stabilizatorilor termici ESBO/esteri — Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 81 CE și a articolului 53 din Acordul privind SEE — Retragerea deciziei — Dispariția obiectului litigiului — Nepronunțare asupra fondului” )

text:
               7.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 6/16

         Ordonanța Tribunalului din 8 noiembrie 2011 — BASF Schweiz și BASF Lampertheim/Comisia
   (Cauza T-25/10) (1)

   (Concurență - Înțelegeri - Piețele stabilizatorilor din staniu și stabilizatorilor termici ESBO/esteri - Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 81 CE și a articolului 53 din Acordul privind SEE - Retragerea deciziei - Dispariția obiectului litigiului - Nepronunțare asupra fondului)
   2012/C 6/28
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamante: BASF Schweiz AG, fostă BASF Specialty Chemicals Holding GmbH (Basel, Elveția) și BASF Lampertheim GmbH (Lampertheim, Germania) (reprezentanți: F. Montag și T. Wilson, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Ronkes Agerbeek și R. Sauer, agenți, asistați de W. Berg, avocat)

      Obiectul

   Cerere de anulare a articolelor 1 și 2 din Decizia C(2009) 8682 final a Comisiei din 11 noiembrie 2009 privind o procedură de aplicare a articolului 81 din Tratatul CE și a articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/38589 — Stabilizatori termici), în măsura în care aceste dispoziții sunt adresate reclamantelor, precum și, în subsidiar, o cerere de reducere a amenzii aplicate reclamantelor în temeiul articolului 2 din această decizie

      Dispozitivul

               1.

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2.

               Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 100, 17.4.2010.


title: Cauza C-302/08: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 2 iulie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Finanzgericht München — Germania) — Zino Davidoff SA/Bundesfinanzdirektion Südost [Mărci — Înregistrare internațională — Protocolul privind Aranjamentul de la Madrid — Regulamentul (CE) nr. 40/94 — Articolul 146 — Identitate de efecte în cadrul Comunității între o înregistrare internațională și o marcă comunitară — Regulamentul (CE) nr. 1383/2003 — Articolul 5 alineatul (4) — Mărfuri suspectate de a aduce atingere unei mărci — Intervenția autorităților vamale — Titularul unei mărci comunitare — Dreptul de a solicita o intervenție și în alte state membre decât acela în care este depusă cererea de intervenție — Extindere în privința titularului unei înregistrări internaționale]

text:
               29.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 205/9

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 2 iulie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Finanzgericht München — Germania) — Zino Davidoff SA/Bundesfinanzdirektion Südost
   (Cauza C-302/08) (1)

   (Mărci - Înregistrare internațională - Protocolul privind Aranjamentul de la Madrid - Regulamentul (CE) nr. 40/94 - Articolul 146 - Identitate de efecte în cadrul Comunității între o înregistrare internațională și o marcă comunitară - Regulamentul (CE) nr. 1383/2003 - Articolul 5 alineatul (4) - Mărfuri suspectate de a aduce atingere unei mărci - Intervenția autorităților vamale - Titularul unei mărci comunitare - Dreptul de a solicita o intervenție și în alte state membre decât acela în care este depusă cererea de intervenție - Extindere în privința titularului unei înregistrări internaționale)
   2009/C 205/15
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Finanzgericht München

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Zino Davidoff SA

      Pârât: Bundesfinanzdirektion Südost

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Finanzgericht München — Interpretarea articolului 5 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 1383/2003 al Consiliului din 22 iulie 2003 privind intervenția autorităților vamale împotriva mărfurilor suspectate de a aduce atingere anumitor drepturi de proprietate intelectuală, precum și măsurile care trebuie aplicate mărfurilor care aduc atingere anumitor drepturi de proprietate intelectuală (JO L 196, p. 7, Ediție specială, 02/vol. 16, p. 18) — Drept exclusiv al titularilor mărcilor comunitare de a formula o cerere de intervenție a autorităților vamale pentru a obține, pe lângă intervenția autorităților vamale ale statului membru în care este depusă cererea, intervenția autorităților vamale ale unuia sau mai multor alte state membre — Extinderea acestui drept și la titularii mărcilor înregistrate la nivel internațional în sensul articolului 146 din Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului privind marca comunitară — Efectele juridice ale aderării Comunității Europene la Protocolul privind Aranjamentul de la Madrid referitor la înregistrarea internațională a mărcilor

      Dispozitivul

   Articolul 5 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 1383/2003 al Consiliului din 22 iulie 2003 privind intervenția autorităților vamale împotriva mărfurilor suspectate de a aduce atingere anumitor drepturi de proprietate intelectuală, precum și măsurile care trebuie aplicate mărfurilor care aduc atingere anumitor drepturi de proprietate intelectuală trebuie interpretat, în lumina articolului 146 din Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 1992/2003 al Consiliului din 27 octombrie 2003, în sensul că permite titularului unei mărci care face obiectul unei înregistrări internaționale să solicite, în mod analog titularului unei mărci comunitare, intervenția autorităților vamale ale unuia sau mai multor state membre, altele decât cel în care depune cererea.

      (1)  JO C 247, 27.9.2008.


title: Cauza C-564/07: Acțiune introdusă la 21 decembrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Austria

text:
               29.3.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 79/12

         Acțiune introdusă la 21 decembrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Austria
   (Cauza C-564/07)
   (2008/C 79/22)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: E. Traversa și H. Krämer, agenți)

      Pârâtă: Republica Austria
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că Republica Austria nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 49 din Tratatul CE, prin faptul că:

                           —

                           impune cerința ca toți consilierii în proprietate industrială stabiliți în mod legal în alt stat membru, care doresc să presteze temporar servicii în Austria, trebuie mai întâi să se înregistreze în registrul austriac special, în măsura în care înregistrarea este subordonată încheierii prealabile a unei asigurări de răspundere profesională;

                           —

                           supune supravegherii disciplinare din partea autorităților austriece consilierii în proprietate industrială stabiliți în mod legal în alt stat membru, care doresc să presteze temporar servicii în Austria, și în cazul sancțiunilor pentru alte comportamente decât încălcarea gravă a obligațiilor profesionale;

                           —

                           subordonează orice prestare de servicii prin intermediul unui consilier în proprietate industrială stabilit în mod legal în alt stat membru, care dorește să presteze temporar servicii în Austria, încheierii unei asigurări de răspundere profesională;

                           —

                           obligă consilierii în proprietate industrială stabiliți în mod legal în alt stat membru, care doresc să presteze temporar servicii în Austria, să încheie un contract cu un consilier local autorizat sau să desemneze un mandatar cu reședința în Austria pentru primirea corespondenței.

               —

               obligarea Republicii Austria la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Potrivit unei jurisprudențe constante a Curții de Justiție, articolul 49 CE ar impune nu numai eliminarea oricărei discriminări pe considerente de cetățenie sau naționalitate față de prestatorul de servicii stabilit în alt stat membru, ci, în egală măsură, și înlăturarea oricărei restricții — chiar dacă aceasta se aplică fără a distinge între prestatorii naționali și cei din alte state membre — atunci când interzice, împiedică sau face mai puțin atrăgătoare activitățile prestatorului stabilit în alt stat membru, unde acesta prestează în mod legal servicii similare.
   În opinia Comisiei, dispozițiile austriece referitoare la consilierii în proprietate industrială ar restrânge libertatea de a presta servicii în înțelesul articolului 49 CE, prin faptul că prevăd în sarcina consilierilor în proprietate industrială stabiliți în mod legal în alt stat membru, care doresc să furnizeze temporar servicii în Austria, obligația să încheie o asigurare de răspundere profesională, să se înscrie în registrul austriac, să se supună supravegherii disciplinare din partea camerei austriece a consilierilor în proprietate industrială și, în cazul reprezentării părților, să încheie un contract cu un consilier local autorizat.
   Aceste condiții ar fi de natură să împiedice, respectiv să facă mai puțin atrăgătoare furnizarea temporară în Austria a serviciilor de consiliere în proprietate industrială de către un consilier în proprietate industrială stabilit în alt stat membru. Respectarea atât a dispozițiilor legale ale statului membru gazdă, cât și a statului membru în care sunt furnizate serviciile ar prezenta în mod cert pentru prestatorul de servicii o sarcină economică suplimentară, întrucât ar trebui să se informeze asupra dispozițiilor aplicabile în statul membru în care sunt furnizate serviciile și, în plus, să fie supus unei duble reglementări, fără ca în statul membru în care sunt furnizate serviciile să fie luate în considerare reglementările cărora se supune deja în statul de origine. De asemenea, reglementarea din speță ar fi de natură să îndepărteze posibilitatea consumatorilor de a fi reprezentați de un prestator de servicii stabilit în alt stat membru, deoarece aceasta ar determina costuri suplimentare în raport cu un prestator de servicii austriac.
   Măsurile naționale care interzic, împiedică sau fac mai puțin atrăgătoare exercitarea libertăților fundamentale garantate de tratat ar fi conforme cu tratatul numai atunci când, în primul rând se întemeiază pe motive imperative de interes general, în al doilea rând sunt aplicate într-un mod nediscriminatoriu, în al treilea rând sunt de natură să garanteze realizarea obiectivului urmărit și, în al patrulea rând, nu s-a depășit ceea ce este necesar pentru atingerea acestui obiectiv. În acest context, ar fi admise drept motive imperative de interes general numai acele interese care nu sunt deja protejate de dispoziții la care este supus prestatorul de servicii în statul membru în care este stabilit.
   Comisia consideră că restricțiile în litigiu nu sunt admise nici în temeiul normelor derogatorii prevăzute expres în tratat, nici în conformitate cu jurisprudența Curții de Justiție referitoare la motive imperative de interes general. Obligațiile în discuție impuse consilierilor în proprietate industrială stabiliți în alte state membre depășeșc ceea ce ar fi necesar pentru realizarea obiectivelor de protecție a consumatorilor și de derulare a procedurii în mod legal.


title: Cauza C-25/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Korkein hallinto-oikeus (Finlanda) la 19 ianuarie 2017 – Tietosuojavaltuutettu

text:
               20.3.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 86/19

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Korkein hallinto-oikeus (Finlanda) la 19 ianuarie 2017 – Tietosuojavaltuutettu
   (Cauza C-25/17)
   (2017/C 086/23)
   Limba de procedură: finlandeza

      Instanța de trimitere

   Korkein hallinto-oikeus

      Părțile din procedura principală

      Reclamant(ă): Tietosuojavaltuutettu

      Pârâtă: Jehovan todistajat – uskonnollinen yhdyskunta

      Întrebările preliminare

               1)

               Excepțiile de la domeniul de aplicare al Directivei privind protecția datelor personale (1), prevăzute la articolul 3 alineatul (2) din aceasta, trebuie interpretate în sensul că activitatea de colectare și de prelucrare a datelor cu caracter personal de către membrii unei comunități religioase în cadrul predicării din casă în casă nu intră în domeniul de aplicare al directivei? În cadrul aprecierii aplicabilității directivei, ce importanță prezintă faptul că, pe de o parte, activitatea de predicare în cadrul căreia se colectează datele în discuție este organizată de comunitatea religioasă și de congregațiile acesteia și, pe de altă parte, că, în același timp, se ridică problema practicării individuale a religiei de către membrii comunității?

               2)

               Având în vedere considerentele (26) și (27) din directivă, definiția noțiunii „sistem de evidență a datelor cu caracter personal”, prevăzută la articolul 2 litera (c) din Directiva privind protecția datelor personale, trebuie interpretată în sensul că ansamblul datelor cu caracter personal (care includ numele și adresa, precum și alte date și caracteristici posibile referitoare la persoana respectivă) care nu au fost colectate în mod automatizat în contextul activității de predicare din casă în casă prezentate anterior

                           a)

                           nu constituie un asemenea sistem de evidență a datelor cu caracter personal, pentru motivul că fișierele de evidență sau listele specifice ori alte sisteme de clasificare care facilitează căutarea nu sunt incluse în mod expres în definiția din Legea finlandeză privind datele personale, sau

                           b)

                           constituie un asemenea sistem de evidență a datelor cu caracter personal, întrucât datele necesare unei utilizări ulterioare, dată fiind destinația lor, pot fi accesate în practică cu ușurință și fără costuri excesive în sensul Legii finlandeze privind datele personale?

               3)

               Expresia „care, singur sau împreună cu [alte persoane], stabilește scopurile și mijloacele de prelucrare a datelor cu caracter personal”, de la articolul 2 litera (d) din Directiva privind protecția datelor personale trebuie interpretată în sensul că o comunitate religioasă care organizează o activitate în cadrul căreia se colectează date cu caracter personal (printre alte prin repartizarea zonelor de acțiune între diferiții predicatori, prin urmărirea activității de predicare și prin ținerea unor registre de evidență a persoanelor care nu doresc să fie vizitate de predicatori) poate fi considerată operator de date cu caracter personal, în ceea ce privește activitatea de prelucrare a datelor personale efectuată de membrii comunității religioase, chiar dacă, potrivit afirmației comunității menționate, numai predicatorii individuali au acces la datele consemnate?

               4)

               Dispoziția menționată, mai precis articolul 2 litera (d), trebuie interpretată în sensul că comunitatea religioasă poate fi calificată drept operator numai în cazul în care adoptă alte măsuri specifice, precum indicații sau instrucțiuni scrise, prin intermediul cărora gestionează colectarea de date, sau este suficient să se poată considera că aceasta este efectiv în măsură să gestioneze activitatea membrilor săi?
               La a treia și la a patra întrebare trebuie să se răspundă numai în cazul în care din răspunsurile date la prima și la a doua întrebare rezultă că directiva este aplicabilă în situațiile enunțate. La a patra întrebare trebuie să se răspundă numai în cazul în care, în lumina răspunsului dat la a treia întrebare, nu se poate exclude posibilitatea aplicării articolului 2 litera (d) din directivă în cazul unei comunități religioase.

      (1)  Directiva 95/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 24 octombrie 1995 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și libera circulație a acestor date (JO 1995 L 281, p. 31, Ediție specială, 13 vol. 17, p. 10).


title: Cauza C-237/14 P: Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 6 septembrie 2016 – Lidl Stiftung & Co. KG/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (Recurs – Marcă a Uniunii Europene – Articolul 181 din Regulamentul de procedură al Curții – Recurs în mod vădit inadmisibil sau în mod vădit nefondat)

text:
               5.12.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 454/6

      Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 6 septembrie 2016 – Lidl Stiftung & Co. KG/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală
      (Cauza C-237/14 P) (1)

      ((Recurs - Marcă a Uniunii Europene - Articolul 181 din Regulamentul de procedură al Curții - Recurs în mod vădit inadmisibil sau în mod vădit nefondat))
      (2016/C 454/12)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: Lidl Stiftung & Co. KG (reprezentanți: M. Wolter, M. Kefferpütz și A. K. Marx, avocați)

         Cealaltă parte din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: L. Rampini, agent)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursul.

                  2)

                  Obligă Lidl Stiftung & Co. KG la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 282, 25.8.2014.


title: Cauza T-287/07: Acțiune introdusă la 25 iulie 2007 — cApStAn/Comisia Comunităților Europene

text:
               22.9.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/16

         Acțiune introdusă la 25 iulie 2007 — cApStAn/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-287/07)
   (2007/C 223/26)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: cApStAn SPRL (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: J. Bublot, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea deciziei de respingere adoptate de către Comisie.

         Motivele și principalele argumente
   Prin prezenta acțiune, reclamanta solicită anularea deciziei Comisiei din 22 mai 2007 de respingere a ofertei prezentate în cadrul procedurii de cerere de oferte „Post-editing services PER 2007” (1) pe motivul lipsei de dovezi privind experiența în domeniu.
   În sprijinul cererii sale de anulare a deciziei contestate, reclamanta susține săvârșirea de către Comisie a unei erori manifeste la examinarea candidaturii sale, întrucât cererea de ofertă viza chiar domeniul său de activitate, ceea ce reclamanta afirmă că a precizat în oferta sa. Ea mai arată că obținuse deja de la Comisie un contract de achiziții publice în domeniu și că prestațiile furnizate cu această ocazie nu au fost puse niciodată sub semnul întrebării.
   În plus, reclamanta susține că decizia atacată este întemeiată pe motive vădit eronate și că această eroare echivalează cu o lipsă de motivare.

      (1)  JO 2007/S 21-023949.


title: Cauza T-519/15: Acțiune introdusă la 4 septembrie 2015 – myToys.de/OAPI – Laboratorios Indas (myBaby)

text:
               3.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 363/42

         Acțiune introdusă la 4 septembrie 2015 – myToys.de/OAPI – Laboratorios Indas (myBaby)
   (Cauza T-519/15)
   (2015/C 363/52)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: myToys.de GmbH (Berlin, Germania) (reprezentanți: C. Hauss-Löhde și M. Mette, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Laboratorios Indas, SA (Pozuelo de Alarcon, Spania)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Titularul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca comunitară figurativă care cuprinde elementul verbal „myBaby” – marca comunitară nr. 10 846 426

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a OAPI din 17 iunie 2015 în cauza R 1002/2014-2

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 17 iunie 2015 în cauza R 1002/2014-2;

               —

               respingerea opoziției în întregime;

               —

               revocarea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 21 mai 2015 în cauza R 1137/2014-2;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

               —

               Încălcarea articolului 42 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 15 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) din Regulamentul nr. 216/96 din 5 februarie 1996 de stabilire a regulamentului de procedură al camerelor de recurs ale Oficiului pentru Armonizare în cadrul pieței interne (mărci și desene și modele industriale).


title: Cauza T-362/08: Acțiune introdusă la 28 august 2008 — IFAW Internationaler Tiershutz-Fonds/Comisia Comunităților Europene

text:
               22.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/42

         Acțiune introdusă la 28 august 2008 — IFAW Internationaler Tiershutz-Fonds/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-362/08)
   (2008/C 301/72)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: IFAW Internationaler Tiershutz-Fonds GmbH (Hamburg, Germania) (reprezentanți: S. Crosby și S. Santoro, lawyers)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               Obligarea Comisiei să comunice Tribunalului scrisoarea din 15 martie 2000 din partea domnului Schröder, Cancelarul Germaniei, către domnul Prodi, Președintele Comisiei;

               —

               declararea deciziei atacate ca afectată de o eroare de drept și de erori vădite de apreciere și, în consecință, anularea acesteia; și

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă în temeiul articolului 87 din Regulamentul de procedură al Tribunalului de Primă Instanță.

         Motivele și principalele argumente
   Prin Hotărârea din 18 decembrie 2007 pronunțată în cauza C-64/05 P (1), Curtea de Justiție a anulat Hotărârea Tribunalului din 30 noiembrie 2004, IFAW Internationaler Tierschutz-Fonds/Comisia (T-168/02, Rec., p. II-4135), de anulare a Deciziei Comisiei din 26 martie 2002 prin care s-a refuzat accesul la documentele solicitate de reclamantă prin cererea din 20 decembrie 2001, privind declasarea sitului Elbe din Hamburg, rezervă naturală protejată în temeiul programului Natura 2000, astfel cum s-a stabilit prin Directiva 92/43/CEE (2) a Consiliului, pentru extinderea uzinei existente Daimler Chrysler Aerospace GmbH în vederea asamblării finale a aeronavei Airbus A3XX. Prin urmare, în lumina hotărârii pronunțate de Curte în recurs, reclamanta și-a reînnoit cererea de acces la documentele solicitate, prin scrisoarea din 13 februarie 2008 iar, la 29 aprilie 2008, a efectuat o cerere de confirmare, în temeiul articolului 7 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 (3).
   Prin intermediul prezentei acțiuni reclamanta solicită, în temeiul articolului 230 CE, anularea Deciziei Comisiei din 19 iunie 2008, prin care se admite în parte cererea reclamantei și prin care i se refuză accesul la unul dintre documentele cu privire la care reclamanta a formulat o cerere în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului.
   Reclamanta susține că prin aplicarea articolului 4 alineatul (1) litera (a) a treia liniuță din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 unei relații pur internă Uniunii Europene, Comisia a săvârșit o eroare de drept. Mai mult, reclamata susține că s-a săvârșit de către Comisie o eroare vădită de drept, prin considerarea faptului că respectivul conținut al scrisorii domnului Schröder era confidențial într-o asemenea măsură încât divulgarea acestuia ar pune în pericol politica economică a Germaniei și a altor state membre ale UE. În continuare, reclamanta afirmă că s-au săvârșit de către Comisie erori de apreciere prin considerarea faptului că divulgarea scrisorii ar compromite procesul decizional și, în cele din urmă, prin neconsiderarea faptului că interesul public primează față de natura confidențială a procesului decizional menționat.

      (1)  Hotărârea din 18 decembrie 2007, Suedia/Comisia și alții (C-64/05 P, Rec. 2007, p. I-11389).

      (2)  Directiva 92/43/CEE a Consiliului din 21 mai 1992 privind conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică (JO L 206, p. 7, Ediție specială, 15/vol. 2. p. 109).

      (3)  Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (OJ 2001 L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76).


title: Cauza T-432/16: Hotărârea Tribunalului din 19 iulie 2017 – Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik/EUIPO (медведь) [„Marcă a Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative медведь — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr.°207/2009”]

text:
               28.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 283/44

         Hotărârea Tribunalului din 19 iulie 2017 – Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik/EUIPO (медведь)
   (Cauza T-432/16) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative медведь - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr.o207/2009”])
   (2017/C 283/67)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik GmbH (Bühl, Germania) (reprezentant: A. Lingenfelser, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: P. Ivanov și D. Hanf, agenți)

      Obiectul

   Acţiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 17 mai 2016 (cauza R 240/2016-1), referitoare la o cerere de înregistrare a semnului figurativ медведь ca marcă a Uniunii Europene.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acţiunea.

               2)

               Obligă Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 364, 3.10.2016.


title: Cauza T-156/12: Acțiune introdusă la 5 aprilie 2012 — Sweet Tec/OAPI (Forma unui oval)

text:
               9.6.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 165/32

         Acțiune introdusă la 5 aprilie 2012 — Sweet Tec/OAPI (Forma unui oval)
   (Cauza T-156/12)
   2012/C 165/53
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Sweet Tec GmbH (Boizenburg, Germania) (reprezentant: T. Nägele, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile

   Reclamanta solicită:

               —

               Anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 19 ianuarie 2012 pronunțate în calea de atac din cauza R 542/2011-1 privind cererea de înregistrare a unei mărci comunitare, nr. 9 554 171;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată aferente procedurii, inclusiv a cheltuielilor efectuate în cursul procedurii din calea de atac.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca tridimensională care reprezintă forma unui oval, pentru produse din clasele 16 și 30 (cererea de înregistrare nr. 9 554 171).

      Decizia examinatorului: respinge cererea de înregistrare.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (c) și (b) din Regulamentul nr. 207/2009, întrucât marca a cărei înregistrare se solicită ar avea caracter distinctiv și nu ar fi descriptivă pentru produsele în cauză.


title: Cauza C-425/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bayerischer Verwaltungsgerichtshof (Germania) la 14 iulie 2017 – Günter Hartmann Tabakvertrieb GmbH & Co. KG/Stadt Kempten

text:
               16.10.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 347/8

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Bayerischer Verwaltungsgerichtshof (Germania) la 14 iulie 2017 – Günter Hartmann Tabakvertrieb GmbH & Co. KG/Stadt Kempten
   (Cauza C-425/17)
   (2017/C 347/08)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bayerischer Verwaltungsgerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Günter Hartmann Tabakvertrieb GmbH & Co. KG

      Pârâtă: Stadt Kempten

      Intervenient: Landesanwaltschaft Bayern

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 2 punctul 8 din Directiva 2014/40/UE (1) trebuie interpretat în sensul că „produse destinate a fi mestecate” înseamnă produse din tutun pentru mestecat în sensul clasic al noțiunii?

               2)

               Articolul 2 punctul 8 din Directiva 2014/40/UE trebuie interpretat în sensul că „produse destinate a fi mestecate” este sinonim cu „tutun pentru mestecat”, în sensul articolului 2 punctul 6?

               3)

               Aspectul dacă un produs din tutun în sensul articolului 2 punctul 8 din Directiva 2014/40/UE „este destinat a fi mestecat” trebuie abordat în mod obiectiv, cu referire la produs, iar nu la informațiile oferite de producător sau la utilizarea efectivă de către consumator?

               4)

               Articolul 2 punctul 8 din Directiva 2014/40/UE trebuie interpretat în sensul că, pentru ca un produs din tutun să fie destinat a fi mestecat, este necesar ca acesta să fie adecvat în mod obiectiv, din punctul de vedere al consistenței și al solidității, pentru mestecat și că mestecatul produsului din tutun trebuie să conducă la eliberarea ingredientelor produsului?

               5)

               Articolul 2 punctul 8 din Directiva 2014/40/UE trebuie interpretat în sensul că, pentru ca un produs din tutun să fie destinat „a fi mestecat”, este necesar și suficient ca, în plus, printr-o apăsare ușoară și recurentă a produsului din tutun, cu dinții sau cu limba, să se elibereze o cantitate mai mare de ingrediente ale produsului, decât în situația în care produsul ar fi doar ținut în gură?

               6)

               Sau, pentru ca acesta să fie „destinat a fi mestecat”, este necesar ca ingredientele sale să nu fie eliberate atunci când produsul se suge sau se ține în gură?

               7)

               Natura de produs din tutun destinat „a fi mestecat”, în sensul articolului 2 punctul 8 din Directiva 2014/40/UE, poate fi recunoscută și prin forma de prezentare exterioară a tutunului prelucrat, ca de exemplu un săculeț din celuloză?

      (1)  Directiva 2014/40/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 3 aprilie 2014 privind apropierea actelor cu putere de lege și a actelor administrative ale statelor membre în ceea ce privește fabricarea, prezentarea și vânzarea produselor din tutun și a produselor conexe și de abrogare a Directivei 2001/37/CE, JO. 2014, L 127, p. 1.


title: Cauza C-33/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Okrajno Sodišče Pliberk (Austria) la 23 ianuarie 2017 – Čepelnik d.o.o./Michael Vavti

text:
               20.3.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 86/20

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Okrajno Sodišče Pliberk (Austria) la 23 ianuarie 2017 – Čepelnik d.o.o./Michael Vavti
   (Cauza C-33/17)
   (2017/C 086/24)
   Limba de procedură: slovena

      Instanța de trimitere

   Okrajno Sodišče Pliberk

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Čepelnik d.o.o.

      Pârât: Michael Vavti

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 56 TFUE și Directiva 2014/67/UE din 15 mai 2014 privind asigurarea respectării aplicării Directivei 96/71/CE privind detașarea lucrătorilor în cadrul prestării de servicii și de modificare a Regulamentului (UE) nr. 1024/2012 privind cooperarea administrativă prin intermediul Sistemului de informare al pieței interne trebuie interpretate în sensul că interzic unui stat membru să impună beneficiarului național sistarea plății și depunerea unei garanții în cuantumul contraprestaţiei încă datorate, dacă sistarea plății și depunerea garanției servesc doar asigurării plății unei eventuale amenzi, care ar putea fi aplicată prestatorului de servicii cu sediul în alt stat membru doar în cadrul unei proceduri separate?
               În cazul unui răspuns negativ la această întrebare:

                           a.

                           Articolul 56 TFUE și Directiva 2014/67/UE din 15 mai 2014 privind asigurarea respectării aplicării Directivei 96/71/CE privind detașarea lucrătorilor în cadrul prestării de servicii și de modificare a Regulamentului (UE) nr. 1024/2012 privind cooperarea administrativă prin intermediul Sistemului de informare al pieței interne trebuie interpretate în sensul că interzic unui stat membru să impună beneficiarului național sistarea plății și depunerea unei garanții în cuantumul contraprestaţiei încă datorate, dacă prestatorul de servicii cu sediul în alt stat membru, împotriva căruia trebuie aplicată o amendă, nu dispune de o cale de atac împotriva deciziei de stabilire a garanției, în procedura de stabilire a garanției, iar contestația formulată de beneficiarul național împotriva deciziei nu are efect suspensiv?

                           b.

                           Articolul 56 TFUE și Directiva 2014/67/UE din 15 mai 2014 privind asigurarea respectării aplicării Directivei 96/71/CE privind detașarea lucrătorilor în cadrul prestării de servicii și de modificare a Regulamentului (UE) nr. 1024/2012 privind cooperarea administrativă prin intermediul Sistemului de informare al pieței interne trebuie interpretate în sensul că interzic unui stat membru să impună beneficiarului național sistarea plății și depunerea unei garanții în cuantumul contraprestaţiei încă datorate pentru singurul motiv că prestatorul de servicii are sediul într-un alt stat membru al UE?

                           c.

                           Articolul 56 TFUE și Directiva 2014/67/UE din 15 mai 2014 privind asigurarea respectării aplicării Directivei 96/71/CE privind detașarea lucrătorilor în cadrul prestării de servicii și de modificare a Regulamentului (UE) nr. 1024/2012 privind cooperarea administrativă prin intermediul Sistemului de informare al pieței interne trebuie interpretate în sensul că interzic unui stat membru să impună beneficiarului național sistarea plății și depunerea unei garanții în cuantumul contraprestaţiei încă datorate, în condițiile în care contraprestaţia datorată nu este încă exigibilă, iar cuantumul final al acesteia nu este încă definit, având în vedere cererile reconvenţionale și drepturile de retenție?


title: Cauza C-418/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu (Polonia) la 5 septembrie 2014 – ROZ-ŚWIT Zakład Produkcyjno-Handlowo-Usługowy Henryk Ciurko, Adam Pawłowski spółka jawna/Dyrektor Izby Celnej we Wrocławiu

text:
               22.12.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 462/12

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu (Polonia) la 5 septembrie 2014 – ROZ-ŚWIT Zakład Produkcyjno-Handlowo-Usługowy Henryk Ciurko, Adam Pawłowski spółka jawna/Dyrektor Izby Celnej we Wrocławiu
   (Cauza C-418/14)
   (2014/C 462/20)
   Limba de procedură: polona

      Instanța de trimitere

   Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: ROZ-ŚWIT Zakład Produkcyjno-Handlowo-Usługowy Henryk Ciurko, Adam Pawłowski spółka jawna

      Pârât: Dyrektor Izby Celnej we Wrocławiu

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 5 coroborat cu articolul 2 alineatul (3) și articolul 21 alineatul (4) din Directiva 2003/96/CE a Consiliului din 27 octombrie 2003 privind restructurarea cadrului comunitar de impozitare a produselor energetice și a electricității (1) trebuie interpretat în sensul că se opune reglementării naționale de la articolul 89 alineatul 16 din Legea din 6 decembrie 2008 privind accizele (Dz. U. 2009, punctul 3, poziția 11 cu modificările ulterioare, denumită în continuare „Legea privind accizele”), în temeiul căreia, dacă persoana impozabilă nu îndeplinește condiția de formă prevăzută la articolul 89 alineatele 14 și 15 din Legea privind accizele, în cazul păcurii, se va utiliza rata accizei aplicabile carburanților?

               2)

               Principiul proporționalității nu se opune condiției de formă prevăzute la articolul 89 alineatele 14 și 15 din Legea privind accizele, care prevede că rata redusă a accizei aplicabile în cazul păcurii se utilizează numai la întocmirea și la prezentarea unei analize a declarațiilor cumpărătorilor în termenul prevăzut de lege, indiferent dacă este îndeplinită condiția materială a vânzării de păcură pentru încălzire?

               3)

               În cazul în care nu este îndeplinită condiția de formă prevăzută la articolul 89 alineatele 14 și 15 din Legea privind accizele, sancțiunea prevăzută la articolul 89 alineatul 16 din legea menționată, potrivit căruia în cazul vânzării de păcură, astfel cum este cel din speță, vânzătorul va achita acciza la rata aplicabilă carburanților (articolul 89 alineatul 4 punctul 1 din Legea privind accizele) este compatibilă cu principiul proporționalității?

      (1)  JO L 283, p. 51, Ediție specială 09/vol. 2, p. 98.


title: Cauza T-406/16: Hotărârea Tribunalului din 11 iulie 2017 – Dogg Label/EUIPO – Chemoul (JAPRAG) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de declarare a nulității — Marca Uniunii Europene verbală JAPRAG — Marca națională figurativă anterioară JAPAN-RAG — Motiv relativ de refuz — Similitudinea semnelor — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               21.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 277/41

         Hotărârea Tribunalului din 11 iulie 2017 – Dogg Label/EUIPO – Chemoul (JAPRAG)
   (Cauza T-406/16) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulității - Marca Uniunii Europene verbală JAPRAG - Marca națională figurativă anterioară JAPAN-RAG - Motiv relativ de refuz - Similitudinea semnelor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2017/C 277/61)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Dogg Label (Marsilia, Franța) (reprezentant: M. Angelier, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Patrick Chemoul (Paris, Franța) (reprezentant: E. Hoffman, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 13 mai 2016 (cauza R-2336/2015-2), privind o procedură de declarare a nulității între Dogg Label şi domnul Chemoul

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 13 mai 2016 (cauza R-2336/2015-2).

               2)

               Dogg Label, EUIPO şi domnul Patrick Chemoul suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 364, 3.10.2016.


title: Cauza T-565/10: Hotărârea Tribunalului din 6 martie 2012 — ThyssenKrupp Steel Europe/OAPI (Highprotect) [ „Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale Highprotect — Motive absolute de refuz — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               21.4.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 118/25

         Hotărârea Tribunalului din 6 martie 2012 — ThyssenKrupp Steel Europe/OAPI (Highprotect)
   (Cauza T-565/10) (1)

   (Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale Highprotect - Motive absolute de refuz - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2012/C 118/42
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: ThyssenKrupp Steel Europe AG (Duisbourg, Germania) (reprezentant: U. Ulrich, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: B. Schmidt, agent)

      Obiectul

   Cale de atac formulată împotriva Deciziei din 30 septembrie 2010 a Camerei întâi de recurs a OAPI (cauza R 1038/2010-1) privind o cerere de înregistrare ca marcă comunitară a semnului verbal Highprotect

      Dispozitivul

               1.

               Respinge calea de atac.

               2.

               Obligă ThyssenKrupp Steel Europe AG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 55, 19.2.2011.


title: Cauza T-67/13: Hotărârea Tribunalului din 15 septembrie 2015 – Novartis Europharm/Comisia [„Medicamente de uz uman — Autorizație de introducere pe piață pentru medicamentul generic Zoledronic acid Hospira — acid zoledronic — Perioadă de protecție normativă a datelor pentru medicamentele de referință Zometa și Aclasta, care conțin substanța activă acid zoledronic — Directiva 2001/83/CE — Regulamentul (CEE) nr. 2309/93 și Regulamentul (CE) nr. 726/2004 — Autorizație generală de introducere pe piață — Perioadă de protecție normativă a datelor”]

text:
               3.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 363/29

         Hotărârea Tribunalului din 15 septembrie 2015 – Novartis Europharm/Comisia
   (Cauza T-67/13) (1)

   ([„Medicamente de uz uman - Autorizație de introducere pe piață pentru medicamentul generic Zoledronic acid Hospira - acid zoledronic - Perioadă de protecție normativă a datelor pentru medicamentele de referință Zometa și Aclasta, care conțin substanța activă acid zoledronic - Directiva 2001/83/CE - Regulamentul (CEE) nr. 2309/93 și Regulamentul (CE) nr. 726/2004 - Autorizație generală de introducere pe piață - Perioadă de protecție normativă a datelor”])
   (2015/C 363/37)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Novartis Europharm Ltd (Horsham, Regatul Unit) (reprezentant: C. Schoonderbeek, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: K. Mifsud-Bonnici și M. Šimerdová, agenți)

      Intervenientă în susținerea pârâtei: Hospira UK Ltd (Royal Leamington Spa, Regatul Unit) (reprezentanți: inițial N. Stoate și H. Austin, solicitors, J. Stratford, QC, ulterior M. Stoate și E. Vickers, solicitors, și J. Stratford)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei de punere în aplicare C (2012) 8605 final a Comisiei din 19 noiembrie 2012 de acordare a autorizaţiei de introducere pe piaţă în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 726/2004 al Parlamentului European şi al Consiliului pentru „Zoledronic acid Hospira – acid zoledronic”, medicament de uz uman

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Novartis Europharm Ltd suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană și de Hospira UK Ltd.

      (1)  JO C 101, 6.4.2013.


title: Cauza F-14/06: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 23 septembrie 2008 — Chevallier-Carmana și alții/Curtea de Justiție

text:
               22.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/67

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 23 septembrie 2008 — Chevallier-Carmana și alții/Curtea de Justiție
   (Cauza F-14/06) (1)

   (2008/C 301/133)

      Limba de procedură: franceza

   Președintele Camerei întâi a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 96, 22.4.2006, p. 37.


title: Cauzele conexate T-116/13 P și T-117/13 P: Ordonanța Tribunalului din 13 ianuarie 2014 — Lebedef/Comisia ( „Recurs — Funcție publică — Funcționari — Notare — Raport asupra evoluției carierei — Exercițiile de evaluare 2008 și 2009 — Scutire de jumătate de normă în scopul reprezentării sindicale — Raporturi de evaluare care vizează atribuțiile exercitate în cadrul serviciului de repartizare — Desemnare sindicală — Respingerea acțiunilor introduse în primă instanță drept vădi nefondate — Recurs în parte vădit inadmisibil și în parte vădit nefondat” )

text:
               8.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 71/21

      Ordonanța Tribunalului din 13 ianuarie 2014 — Lebedef/Comisia
      (Cauzele conexate T-116/13 P și T-117/13 P) (1)

      (Recurs - Funcție publică - Funcționari - Notare - Raport asupra evoluției carierei - Exercițiile de evaluare 2008 și 2009 - Scutire de jumătate de normă în scopul reprezentării sindicale - Raporturi de evaluare care vizează atribuțiile exercitate în cadrul serviciului de repartizare - Desemnare sindicală - Respingerea acțiunilor introduse în primă instanță drept vădi nefondate - Recurs în parte vădit inadmisibil și în parte vădit nefondat)
      (2014/C 71/39)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Recurent: Giorgio Lebedef (Senningerberg, Luxemburg) (reprezentant: F. Frabetti, avocat)

         Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Berardis-Kayser și G. Berscheid, agenți, asistați de B. Wägenbaur, avocat)

         Obiectul

      Două recursuri formulate împotriva Ordonanțelor Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera a treia) din 12 decembrie 2012, Lebedef/Comisia (F-70/11 și F-109/11) având drept obiect anularea acestor ordonanțe

         Dispozitivul

                  1.

                  Respinge recursurile.

                  2.

                  Domnul Giorgio Lebedef suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană în cadrul prezentei proceduri.

         (1)  JO C 147, 25.5.2013.


               30.1.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 24/1

         2010/C 24/01
   Ultima publicație a Curții de Justiție în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

         JO C 11, 16.1.2010

      Publicații anterioare

      JO C 312, 19.12.2009

      JO C 297, 5.12.2009

      JO C 282, 21.11.2009

      JO C 267, 7.11.2009

      JO C 256, 24.10.2009

      JO C 244, 10.10.2009

   Aceste texte sunt disponibile pe:
   EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Cauza C-178/06: Ordonanța președintelui Camerei a șaptea a Curții din 21 martie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Estonia

text:
               28.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 96/28

         Ordonanța președintelui Camerei a șaptea a Curții din 21 martie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Estonia
   (Cauza C-178/06) (1)

   (2007/C 96/54)

      Limba de procedură: estona

   Președintele Camerei a șaptea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 143, 17.6.2006.


title: Cauza T-43/17: Ordonanța Tribunalului din 10 iulie 2017 – No Limits/EUIPO – Morellato (NO LIMITS) („Marcă a Uniunii Europene — Procedură de declarare a nulității — Marca Uniunii Europene verbală NO LIMITS — Revocare a deciziei atacate — Dispariția obiectului litigiului — Nepronunțare asupra fondului”)

text:
               28.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 283/51

         Ordonanța Tribunalului din 10 iulie 2017 – No Limits/EUIPO – Morellato (NO LIMITS)
   (Cauza T-43/17) (1)

   ((„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulității - Marca Uniunii Europene verbală NO LIMITS - Revocare a deciziei atacate - Dispariția obiectului litigiului - Nepronunțare asupra fondului”))
   (2017/C 283/79)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: No Limits International Investments SA (Bissone, Elveția) (reprezentant: F. Canu, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: S. Scardocchia și A. Folliard-Monguiral, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă în faţa Tribunalului: Morellato SpA (Fratte di Santa Giustina in Colle, Italia)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 21 noiembrie 2016 (cauza R 2007/2015-5) privind o procedură de declarare a nulității între Morellato și No Limits Investments.

      Dispozitivul

               1)

               Constată că nu este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2)

               Oficiul Uniunii Europene pentru proprietate intelectuală (EUIPO) suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de către No Limits International Investments SA.

      (1)  JO C 95, 27.3.2017.


title: Cauza C-203/14: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 6 octombrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Català de Contractes del Sector Públic – Spania) – Consorci Sanitari del Maresme/Corporació de Salut del Maresme i la Selva [Trimitere preliminară — Articolul 267 TFUE — Competența Curții — Calitatea de instanță a organului de trimitere — Independență — Competență obligatorie — Directiva 89/665/CEE — Articolul 2 — Organisme responsabile cu procedurile privind căile de atac — Directiva 2004/18/CE — Articolul 1 alineatul (8) și articolul 52 — Proceduri de atribuire a contractelor de achiziții publice — Noțiunea „entitate publică” — Autorități publice — Includere]

text:
               23.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 389/7

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 6 octombrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Català de Contractes del Sector Públic – Spania) – Consorci Sanitari del Maresme/Corporació de Salut del Maresme i la Selva
   (Cauza C-203/14) (1)

   ([Trimitere preliminară - Articolul 267 TFUE - Competența Curții - Calitatea de instanță a organului de trimitere - Independență - Competență obligatorie - Directiva 89/665/CEE - Articolul 2 - Organisme responsabile cu procedurile privind căile de atac - Directiva 2004/18/CE - Articolul 1 alineatul (8) și articolul 52 - Proceduri de atribuire a contractelor de achiziții publice - Noțiunea „entitate publică” - Autorități publice - Includere])
   (2015/C 389/08)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Tribunal Català de Contractes del Sector Públic

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Consorci Sanitari del Maresme

      Pârâtă: Corporació de Salut del Maresme i la Selva

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 1 alineatul (8) din Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii trebuie interpretat în sensul că noțiunea „operator economic” utilizată la al doilea paragraf al acestei dispoziții include autoritățile publice, care pot, așadar, să participe la licitații publice dacă și în măsura în care sunt abilitate să ofere servicii în schimbul unei remunerații pe o piață.

               2)

               Articolul 52 din Directiva 2004/18 trebuie interpretat în sensul că, deși conține anumite cerințe privind stabilirea condițiilor de înscriere a operatorilor economici pe listele oficiale naționale și privind certificarea, acesta nu definește în mod exhaustiv condițiile de înscriere a operatorilor economici respectivi pe listele oficiale naționale sau condițiile admiterii lor la certificare, precum și drepturile și obligațiile entităților publice în această privință. În orice caz, Directiva 2004/18 trebuie interpretată în sensul că se opune unei reglementări naționale în temeiul căreia, pe de o parte, autoritățile publice naționale autorizate să ofere lucrările, bunurile sau serviciile vizate de anunțul de participare în cauză nu pot să fie înscrise pe aceste liste sau să beneficieze de această certificare, în timp ce, pe de altă parte, dreptul de a participa la cererea de ofertă în cauză este rezervat doar operatorilor care figurează pe listele menționate sau care dețin certificarea respectivă.

      (1)  JO C 235, 21.7.2014.


title: Cauza T-732/14: Acțiune introdusă la 23 octombrie 2014 – Sberbank of Russia/Consiliul

text:
               19.1.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/41

      Acțiune introdusă la 23 octombrie 2014 – Sberbank of Russia/Consiliul
      (Cauza T-732/14)
      (2015/C 016/65)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Sberbank of Russia (Moscova, Rusia) (reprezentanți: D. Rose, QC, M. Lester, Barrister, P. Crowther și J. Fearns, Solicitors)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei 2014/512/PESC a Consiliului din 31 iulie 2014, a Regulamentului (CE) nr. 833/2014 al Consiliului din 31 iulie 2014, a Deciziei 2014/659/PESC a Consiliului din 8 septembrie 2014 și a Regulamentului (CE) nr. 960/2014 al Consiliului din 8 septembrie, în măsura în care o vizează pe reclamantă;

                  —

                  declararea nelegalității dispozițiilor rezumate la punctul 52 din cerere;

                  —

                  obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

                  1.

                  Primul motiv întemeiat pe faptul că Consiliul a săvârșit o eroare evidentă atunci când a considerat că criteriile care permit înscrierea reclamantei pe lista persoanelor, entităților sau organismelor supuse unor măsuri restrictive în privința acțiunilor Rusiei de destabilizare a situației din Ucraina erau respectate în această privință. Reclamanta susține că nu îndeplinește criteriile care permit înscrierea pe această listă și că Consiliul a acționat așadar ultra vires prin înscrierea sa în cuprinsul actelor atacate.

                  2.

                  Al doilea motiv întemeiat pe faptul că Consiliul nu și-a respectat obligația de motivare a înscrierii reclamantei pe listă întrucât nu a furnizat o motivare adecvată sau suficientă care să permită includerea reclamantei în actele atacate.

                  3.

                  Al treilea motiv întemeiat pe faptul că Consiliul nu a respectat dreptul la apărare și la un control jurisdicțional efectiv al reclamantei întrucât nu a informat-o cu privire la includerea sa în actele atacate și nu a furnizat niciun element de probă pentru a susține această includere.

                  4.

                  Al patrulea motiv întemeiat pe faptul că includerea reclamantei în actele atacate reprezintă o restrângere nejustificată și disproporționată a drepturilor sale fundamentale, inclusiv a dreptului său la protecția activităților sale economice și la respectarea reputației sale.


title: Cauza T-143/15: Acțiune introdusă la 30 martie 2015 – Spania/Comisia

text:
               1.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 178/19

         Acțiune introdusă la 30 martie 2015 – Spania/Comisia
   (Cauza T-143/15)
   (2015/C 178/19)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamant: Regatul Spaniei (reprezentanți: M. Sampol Pucurull și M. García-Valdecasas Dorrego, Abogados del Estado)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               Anularea în parte a Deciziei de punere în aplicare a Comisiei din 16 ianuarie 2015 de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și al Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR), în măsura în care sunt excluse:

                           1.

                           ajutoarele primite de Spania pentru Comunitatea Andaluzia, în cuantum total de 3 5 86  250,48 euro plus 1 8 66  977,31 euro (ajutoare directe decuplate), pentru exercițiile financiare 2009 și 2010;

                           2.

                           cheltuielile efectuate de Regatul Spaniei pentru Comunitatea Castilla y León, în cuantum de 2 1 23  619,66 euro (1  479,90 euro + 9 78  849,95 euro +  12  597,37 euro +  1  720,85 euro +  1 0 96  710,18 euro +  32  261,41 euro) care corespund noțiunii „handicapuri naturale” și „măsuri de agromediu”, pentru exercițiile financiare 2010 și 2011, și

               —

               obligarea instituției pârâte la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În opinia Regatului Spaniei, decizia atacată trebui anulată pentru următoarele motive:

               1.

               Corecția impusă în cuantum net de 5 4 53  227,79 euro (ajutoare directe decuplate) este contrară articolului 27 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 796/2004 al Comisiei, articolului 31 din Regulamentul (CE) nr. 1290/2005 al Consiliului și articolelor 3 și 52 din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013 pentru următoarele două motive:

                           —

                           Comisia a interpretat greșit articolul 27 din Regulamentul (CE) nr. 796/2004, întrucât faptul că rezultatele eșantionului aleatoriu pentru anii 2008 și 2009 au fost mai proaste decât rezultatele eșantionului de risc nu implică o încălcare a acestui articol și, prin urmare, nu constituie o încălcare a dreptului Uniunii care să excludă o finanțare a cheltuielilor din agricultură conform articolului 31 din Regulamentul (CE) nr. 1290/2005 și articolului 52 din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013;

                           —

                           Comisia nu putea să concluzioneze în mod rezonabil că a fost încălcat articolul 27 din Regulamentul (CE) nr. 796/2004 deoarece probele prezentate de Regatul Spaniei în cursul procedurii de verificare au demonstrat că fusese efectuată o analiză corespunzătoare și că se adoptaseră măsuri adecvate pentru îmbunătățirea selecției bazate pe risc și, în consecință, nu a fost săvârșită o încălcare a dreptului Uniunii care să excludă o finanțare a cheltuielilor din agricultură conform articolului 31 din Regulamentul (CE) nr. 1290/2005 și articolului 52 din (UE) nr. 1306/2013.

               2.

               Corecția impusă în cuantum total de 2 1 23  619,66 euro („handicapuri naturale” și „măsuri de agromediu”) trebuie anulată pentru următoarele motive:

                           —

                           încalcă articolul 10 alineatele (2) și (4) și articolul 14 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1975/20065, întrucât Comisia a considerat că Regatul Spaniei nu și-a respectat obligațiile în materie de controale deoarece nu a procedat, în ceea ce privește măsurile referitoare la „handicapurile naturale” și „măsurile de agromediu”, la numărarea animalelor în cadrul controalelor efectuate la fața locului cu privire la ajutoarele menționate. Acest motiv se împarte în două aspecte, Regatul Spaniei considerând că:

                                       a)

                                       obligația de numărare a animalelor în cadrul controalelor la fața locului cu privire la ajutorul pentru Programul de dezvoltare rurală 2007-2013 al Comunității Castilla y León este contrară caracterului de continuitate al coeficientului de încărcare și principiului egalității de tratament și

                                       b)

                                       Comisia a interpretat greșit articolul 10 alineatele (2) și (4) coroborat cu articolul 14 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1975/2006, apreciind că sistemul spaniol nu este adecvat pentru verificarea îndeplinirii criteriului de încărcare;

                           —

                           încalcă articolul 2 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1082/2003 și articolul 26 alineatul (2) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 796/2004, întrucât Regatul Spaniei dispune de baze de date fiabile privind șeptelul bovin, ovin și caprin, pe care, de altfel, le actualizează continuu și corespunzător cerințelor;

                           —

                           încalcă articolul 31 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1290/2005 întrucât stabilirea unei corecții financiare de 5 % pentru măsurile afectate de anchetă este vădit disproporționată. Corecția financiară este disproporționată deoarece, chiar dacă încălcarea imputată autorităților spaniole ar fi stabilită, decizia adoptată depășește ceea ce este adecvat și necesar pentru a proteja interesele financiare ale Uniunii.


title: Cauza C-589/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Sąd Apelacyjny — Sąd Pracy i Ubezpieczeń Społecznych w Białymstoku (Republica Polonă) la 14 decembrie 2010 — Janina Wencel/Zakład Ubezpieczeń Społecznych w Białymstoku

text:
               19.3.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 89/5

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Sąd Apelacyjny — Sąd Pracy i Ubezpieczeń Społecznych w Białymstoku (Republica Polonă) la 14 decembrie 2010 — Janina Wencel/Zakład Ubezpieczeń Społecznych w Białymstoku
   (Cauza C-589/10)
   2011/C 89/11
   Limba de procedură: polona

      Instanța de trimitere

   Sąd Apelacyjny — Sąd Pracy i Ubezpieczeń Społecznych w Białymstoku (Republica Polonă)

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Janina Wencel

      Pârâtă: Zakład Ubezpieczeń Społecznych w Białymstoku

      Întrebările preliminare

               1.

               Potrivit principiului libertății de circulație și de ședere în statele membre ale Uniunii Europene, consacrat la articolul 21 și la articolul 20 alineatul (2) TFUE, articolul 10 din Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 (1) al Consiliului din 14 iunie 1971 privind aplicarea regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați și cu familiile acestora care se deplasează în cadrul Comunității trebuie să fie interpretat în sensul că prestațiile de limită de vârstă în numerar obținute în temeiul legislației unui stat membru nu sunt supuse niciunei reduceri, modificări, suspendări, retrageri sau confiscări pe motiv că beneficiarul a avut, în același timp, reședința pe teritoriul a două state membre (a avut în mod obișnuit două reședințe de același rang), unul dintre aceste state fiind diferit de cel în care se află instituția debitoare a pensiei pentru limită de vârstă?

               2.

               Articolul 21 și articolul 20 alineatul (2) TFUE, precum și articolul 10 din Regulamentul nr. 1408/71 trebuie interpretate în sensul că se opun aplicării dispoziției naționale de la articolul 114 alineatul 1 din Ustawa z dnia 17.12.1998 r. o emeryturach i rentach z Funduszu Ubezpieczeń Społecznych [Legea din 17 decembrie 1998 privind pensiile din fondurile de securitate socială] (Dz. U. 2009, nr. 153, poz. 1227, astfel cum a fost modificată), coroborată cu articolul 4 din Acordul din 9 octombrie 1975 dintre Republica Federală Germania și Republica Populară Polonă cu privire la asigurările de pensii și de accidente (Dz. U. 1976, nr. 16, poz. 101 astfel cum a fost modificat), care permite instituției de pensii poloneze să reanalizeze cererea și să retragă dreptul la pensie pentru limită de vârstă unei persoane care, timp de mulți ani, a avut concomitent două reședințe obișnuite (două centre de interese) pe teritoriul a două state, în prezent, membre ale Uniunii Europene, și care, înainte de 2009, nu a depus o cerere sau nu a dat o declarație de transferare a reședinței în unul dintre aceste state?

         În cazul unui răspuns negativ:

               3.

               Articolul 20 alineatul (2) și articolul 21 TFUE, precum și articolul 10 din Regulamentul nr. 1408/71 trebuie interpretate în sensul că se opun unei aplicări a dispoziției naționale de la articolul 138 alineatele 1 și 2 din Ustawa z dnia 17.12.1998 r. o emeryturach i rentach z Funduszu Ubezpieczeń Społecznych care permite instituției de pensii poloneze să solicite unei persoane care, din anul 1975 și până în anul 2009, a avut concomitent două reședințe obișnuite (două centre de interese) pe teritoriul a două state, în prezent, membre ale Uniunii Europene, restituirea pensiei pentru limită de vârstă pe ultimii trei ani, în cazul în care, în cursul soluționării cererii de acordare a pensiei și după obținerea acesteia de la instituția de asigurări poloneză, persoana respectivă nu a fost informată cu privire la necesitatea de a comunica faptul că a avut două reședințe obișnuite pe teritoriul a două state și de a depune o cerere sau de a da o declarație de alegere a instituției de asigurări din unul dintre statele menționate, care să fie competentă să soluționeze cererile de pensie pentru limită de vârstă?

      (1)  JO L 149, p. 2, Ediție specială, 05/vol. 1, p. 26


title: Cauza C-549/07: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 22 decembrie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Handelsgericht Wien — Austria) — Friederike Wallentin-Hermann/Alitalia — Linee Aeree Italiane SpA (Transport aerian — Regulamentul (CE) nr. 261/2004 — Articolul 5 — Compensarea și asistența pasagerilor în cazul anulării unui zbor — Exonerare de obligația de compensare — Anulare cauzată de împrejurări excepționale care nu au putut fi evitate în pofida adoptării tuturor măsurilor posibile)

text:
               21.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/20

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 22 decembrie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Handelsgericht Wien — Austria) — Friederike Wallentin-Hermann/Alitalia — Linee Aeree Italiane SpA
   (Cauza C-549/07) (1)

   (Transport aerian - Regulamentul (CE) nr. 261/2004 - Articolul 5 - Compensarea și asistența pasagerilor în cazul anulării unui zbor - Exonerare de obligația de compensare - Anulare cauzată de împrejurări excepționale care nu au putut fi evitate în pofida adoptării tuturor măsurilor posibile)
   (2009/C 44/34)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Handelsgericht Wien
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Friederike Wallentin-Hermann

      Pârâtă: Alitalia — Linee Aeree Italiane SpA
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Handelsgericht Wien — Interpretarea articolului 5 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 (JO L 46, p. 1, Ediție specială, 7/vol. 12, p. 218) — Noțiunile „circumstanțe excepționale” și „măsuri rezonabile” — Anularea zborului din cauza unui defect al reactorului — Rată a anulărilor cauzate de defecte tehnice cu mult superioară celei a altor companii
   Dispozitivul

               1)

               Articolul 5 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 trebuie interpretat în sensul că o problemă tehnică survenită la o aeronavă, care determină anularea unui zbor, nu intră în sfera noțiunii „împrejurări excepționale” în sensul acestei prevederi decât în cazul în care această problemă este urmarea unor evenimente care, prin natura sau prin originea lor, nu sunt inerente exercitării normale a activității operatorului de transport aerian vizat și scapă de sub controlul efectiv al acestuia. Convenția pentru unificarea anumitor norme referitoare la transportul aerian internațional, încheiată la Montréal la 28 mai 1999, nu se dovedește determinantă pentru interpretarea cauzelor de exonerare prevăzute la articolul 5 alineatul (3) din Regulamentul nr. 261/2004.

               2)

               Frecvența problemelor tehnice la un operator de transport aerian nu reprezintă, ea însăși, un element de natură să conducă la concluzia prezenței sau absenței unor „împrejurări excepționale” în sensul articolului 5 alineatul (3) din Regulamentul nr. 261/2004.

               3)

               Faptul că un operator de transport aerian a respectat normele minime de întreținere a unei aeronave nu poate, singur, să fie suficient pentru a se dovedi că acest operator de transport a luat „toate măsurile posibile” în sensul articolului 5 alineatul (3) din Regulamentul nr. 261/2004 și, prin urmare, pentru a exonera operatorul respectiv de transport de obligația de compensare prevăzută la articolul 5 alineatul (1) litera (c) și la articolul 7 alineatul (1) din acest regulament.

      (1)  JO C 64, 8.3.2008.


title: Cauza C-3/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Hannover (Germania) la 8 ianuarie 2015 – Alexandra Stück/Swiss International Air Lines AG

text:
               13.4.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 118/14

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Hannover (Germania) la 8 ianuarie 2015 – Alexandra Stück/Swiss International Air Lines AG
   (Cauza C-3/15)
   (2015/C 118/19)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Amtsgericht Hannover

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Alexandra Stück

      Pârâtă: Swiss International Air Lines AG

      Întrebările preliminare

   Acordul dintre Confederația Elvețiană și Comunitatea Europeană privind transportul aerian (1) din 21 iunie 1999, în versiunea Deciziei nr. 2/2010 a Comitetului pentru transport aerian Comunitate/Elveția (2) din 26 noiembrie 2010, trebuie interpretat în sensul că Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 (3) se aplică conform articolului 3 alineatul (1) litera (a) și pasagerilor care pleacă cu un zbor asigurat de un operator aerian elvețian de pe un aeroport dintr-un stat terț către un aeroport din Elveția?

      (1)  JO 2002, L 114, p. 73.

      (2)  Decizia nr. 2/Decizia nr. 2/2010 a Comitetului mixt pentru transportul aerian Comunitate/Elveția, instituit în temeiul Acordului dintre Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană privind transportul aerian din 26 noiembrie 2010 de înlocuire a anexei la Acordul dintre Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană privind transportul aerian, JO L 347, p. 54.

      (3)  JO L 46, p. 1.


title: Cauza T-242/15: Ordonanța Tribunalului din 12 ianuarie 2017 – ACDA și alții/Comisia („Acțiune în anulare — Ajutoare de stat — Prelungirea perioadei de concesionare — Plan de relansare a rețelei de autostrăzi pe teritoriul francez — Decizie de a nu ridica obiecții — Asociație — Lipsa afectării individuale — Act normativ care presupune măsuri de executare — Inadmisibilitate”)

text:
               6.3.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 70/21

         Ordonanța Tribunalului din 12 ianuarie 2017 – ACDA și alții/Comisia
   (Cauza T-242/15) (1)

   ((„Acțiune în anulare - Ajutoare de stat - Prelungirea perioadei de concesionare - Plan de relansare a rețelei de autostrăzi pe teritoriul francez - Decizie de a nu ridica obiecții - Asociație - Lipsa afectării individuale - Act normativ care presupune măsuri de executare - Inadmisibilitate”))
   (2017/C 070/29)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamante: Automobile club des avocats (ACDA) (Paris, Franța), Organisation des transporteurs routiers européens (OTRE) (Bordeaux, Franța), Fédération française des motards en colère (FFMC) (Paris), Fédération française de motocyclisme (Paris), Union nationale des automobile clubs (Paris, Franța) (reprezentant: M. Lesage, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Flynn și R. Sauer, agenți)

      Obiectul

   Acțiune întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea Deciziei C(2014) 7850 final a Comisiei Europene din 28 octombrie 2014 privind ajutorul de stat SA.2014/N 38271 – Franța – Plan de relansare a rețelei de autostrăzi.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2)

               Nu este necesar să se pronunțe asupra cererii de intervenție formulate de Republica Franceză.

               3)

               Automobile club des avocats (ACDA), Organisation des transporteurs routiers européens (OTRE), Fédération française des motards en colère (FFMC), Fédération française de motocyclisme și Union nationale des automobile clubs suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană.

               4)

               Republica Franceză suportă propriile cheltuieli de judecată aferente cererii de intervenție.

      (1)  JO C 236, 20.7.2015.


title: Cauza C-81/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Symvoulio tis Epikrateias (Consiliul de Stat) (Grecia) la 25 februarie 2009 – Idryma Typou A.E.(Institutul de presă S.A.)/Ypourgos Typou kai Meson Mazikis Enimerosis (ministrul presei și al mijloacelor de comunicare în masă)

text:
               1.5.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 102/14

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Symvoulio tis Epikrateias (Consiliul de Stat) (Grecia) la 25 februarie 2009 – Idryma Typou A.E.(Institutul de presă S.A.)/Ypourgos Typou kai Meson Mazikis Enimerosis (ministrul presei și al mijloacelor de comunicare în masă)
   (Cauza C-81/09)
   2009/C 102/23
   Limba de procedură: greaca

      Instanța de trimitere

   Symvoulio tis Epikrateias (Consiliul de Stat)

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Idryma Typou A.E. (Institutul de presă S.A.)

      Pârât: Ypourgos Typou kai Meson Mazikis Enimerosis (ministrul presei și al mijloacelor de comunicare în masă)

      Întrebarea preliminară

   Directiva 68/151/CEE, care prevede la articolul 1 că „Măsurile de coordonare prevăzute de prezenta directivă se aplică actelor cu putere de lege și actelor administrative ale statelor membre cu privire la următoarele forme de societăți comerciale: […] – pentru Grecia: ανώνυμη εταιρία [societate pe acțiuni], […]” interzice adoptarea unei dispoziții naționale, precum articolul 4 alineatul 3 din Legea 2328/1995, în măsura în care prevede că amenzile prevăzute la alineatele precedente ale acestui articol pentru cazurile de încălcare a legislației și a normelor deontologice care reglementează funcționarea posturilor de televiziune sunt aplicate în mod solidar, nu numai societății titulare a autorizației de înființare și de exploatare a postului de televiziune, ci și tuturor acționarilor care dețin o cotă mai mare de 2,5 % din capitalul social?


title: Cauza T-326/09: Acțiune introdusă la 10 august 2009 — E/Parlamentul European

text:
               24.10.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 256/32

         Acțiune introdusă la 10 august 2009 — E/Parlamentul European
   (Cauza T-326/09)
   2009/C 256/56
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: E (Londra, Regatul Unit) (reprezentanți: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis și E. Marchal, avocați)

      Pârât: Parlamentul European

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziilor adoptate de Biroul Parlamentului European din 9 martie și din 3 aprilie 2009 de modificare a regimului de pensie suplimentară facultativă a deputaților în Parlamentul European;

               —

               obligarea Parlamentului European la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin prezenta acțiune, reclamanții solicită anularea deciziilor Biroului Parlamentului European din 9 martie și din 3 aprilie 2009 de modificare a reglementării privind regimul de pensie suplimentară (facultativă) cuprinse în anexa VIII la Reglementarea privitoare la cheltuielile și indemnizațiile deputaților în Parlamentul European. Modificările privesc în esență eliminarea posibilității unei pensionări anticipate începând cu 50 de ani și a posibilității de a putea beneficia de pensie sub formă de capital, precum și creșterea vârstei de pensionare de la 60 la 63 de ani.
   Motivele și principalele argumente invocate de reclamant sunt în esență identice sau similare cu cele invocate în cadrul cauzei T-219/09, Balfe și alții/Parlamentul European (1).

      (1)  JO 2009, C 205, p. 39.


title: Cauza T-212/10: Ordonanța Tribunalului din 8 iulie 2010 — Strålfors/OAPI (IDENTIFICATION SOLUTIONS) ( „Acțiune în anulare — Cerere de sesizare a instanței — Cerințe de formă — Inadmisibilitate vădită” )

text:
               28.8.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 234/39

         Ordonanța Tribunalului din 8 iulie 2010 — Strålfors/OAPI (IDENTIFICATION SOLUTIONS)
   (Cauza T-212/10) (1)

   (Acțiune în anulare - Cerere de sesizare a instanței - Cerințe de formă - Inadmisibilitate vădită)
   2010/C 234/71
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Strålfors AB (Malmö, Suedia) (reprezentant: M. S. Nielsen, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 22 ianuarie 2010 (cauza R 1112/2009-2), privitoare la o cerere de înregistrare a mărcii verbale IDENTIFICATION SOLUTIONS ca marcă comunitară.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2.

               Strålfors AB suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 195, 17.7.2010.


title: Cauza T-374/13: Hotărârea Tribunalului din 4 februarie 2015 – KSR/OAPI – Lampenwelt (Moon) [ „Marcă comunitară — Procedură de nulitate — Marcă comunitară verbală Moon — Cauză de nulitate absolută — Caracter descriptiv — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 52 alineatul (1) litera (a) şi articolul 7 alineatul (1) literele (b) şi (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               16.3.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 89/19

         Hotărârea Tribunalului din 4 februarie 2015 – KSR/OAPI – Lampenwelt (Moon)
   (Cauza T-374/13) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de nulitate - Marcă comunitară verbală Moon - Cauză de nulitate absolută - Caracter descriptiv - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 52 alineatul (1) litera (a) şi articolul 7 alineatul (1) literele (b) şi (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2015/C 089/21)
   Limba de procedură: germana

      Părţile

      Reclamantă: KSR Kunststoff Rotation GmbH (Wehr, Germania) (reprezentanţi: H. Börjes-Pestalozza și M. Nielen, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne (mărci, desene şi modele industriale) (reprezentanţi: inițial A. Pohlmann, ulterior D. Walicka și în final A. Schifko, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Lampenwelt GmbH & Co. KG (Schlitz, Germania) (reprezentanţi: G. Rother, P. Mes, C. Graf von der Groeben, J. Künzel, J. Bühling, D. Jestaedt, M. Bergermann, A. Kramer, J. Vogtmeier și A. Verhauwen, avocați)

      Obiectul

   Acţiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 13 mai 2013 (cauza R 676/2012-4), privind o procedură de nulitate între Lampenwelt GmbH & Co. KG şi KSR Kunststoff Rotation GmbH

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acţiunea.

               2)

               Obligă KSR Kunststoff Rotation GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 274, 21.9.2013.


title: Cauza C-572/07: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 11 iunie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Krajský soud v Ústí nad Labem –Republica Cehă) — RLRE Tellmer Property s.r.o./Finanční ředitelství v Ústí nad Labem (Trimitere preliminară — TVA — Scutirea închirierii de bunuri imobile — Curățarea spațiilor comune aferente închirierii — Prestații accesorii)

text:
               1.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 180/12

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 11 iunie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Krajský soud v Ústí nad Labem –Republica Cehă) — RLRE Tellmer Property s.r.o./Finanční ředitelství v Ústí nad Labem
   (Cauza C-572/07) (1)

   (Trimitere preliminară - TVA - Scutirea închirierii de bunuri imobile - Curățarea spațiilor comune aferente închirierii - Prestații accesorii)
   2009/C 180/19
   Limba de procedură: ceha

      Instanța de trimitere

   Krajský soud v Ústí nad Labem

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: RLRE Tellmer Property s.r.o.

      Pârât: Finanční ředitelství v Ústí nad Labem

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Krajský soud v Ústí nad Labem — Interpretarea articolului 6 și a articolului 13 (B) litera (b) din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1) — Domeniul de aplicare a scutirii de TVA pentru închirierea de bunuri imobile — Includerea cheltuielilor cu curățenia părților comune ale unui imobil cu apartamente

      Dispozitivul

   În scopul aplicării articolului 13 secțiunea B litera (b) din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare, închirierea unui bun imobil și serviciul de curățare a părților comune ale acestuia trebuie, în circumstanțe precum cele din acțiunea principală, să fie considerate operațiuni autonome, separabile una de cealaltă, astfel încât serviciul menționat nu intră în domeniul de aplicare al acestei dispoziții.

      (1)  JO C 79, 29.3.2008.


title: Cauza T-771/15: Acțiune introdusă la 30 decembrie 2015 – Bittorrent Marketing/EUIPO – BitTorrent (bittorrent)

text:
               30.5.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 191/34

         Acțiune introdusă la 30 decembrie 2015 – Bittorrent Marketing/EUIPO – BitTorrent (bittorrent)
   (Cauza T-771/15)
   (2016/C 191/46)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Bittorrent Marketing GmbH (Neu-Isenburg, Germania) (reprezentant: C. Hoppe, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: BitTorrent, Inc. (San Francisco, California, Statele Unite)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca verbală a Uniunii„bittorrent” – marca Uniunii nr. 3 216 439

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 31 august 2015 în cauza R 2275/2013-3

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate și respingerea cererii de declarare a nulității formulate de cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs;

               —

               obligarea EUIPO și a celeilalte părți din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 76 alineatul (1) prima teză și alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 51 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza F-115/14: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 28 iunie 2016 – Loquerie/Comisia

text:
               8.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/37

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 28 iunie 2016 – Loquerie/Comisia
   (Cauza F-115/14) (1)

   (2016/C 287/46)
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei întâi a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 7, 12.1.2015, p. 55.


title: Cauza T-662/14: Hotărârea Tribunalului din 1 iunie 2016 - Ungaria/Comisia [„Politica agricolă comună — Plăți directe — Criterii suplimentare pentru zonele de interes ecologic cu specii forestiere cu ciclu scurt de producție — Articolul 45 alineatul (8) din Regulamentul delegat (UE) nr. 639/2014 — Articolul 46 alineatul (9) litera (a) din Regulamentul (UE) nr. 1307/2013 — Abuz de putere — Securitate juridică — Nediscriminare — Încredere legitimă — Drept de proprietate — Obligația de motivare”]

text:
               11.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 251/24

         Hotărârea Tribunalului din 1 iunie 2016 - Ungaria/Comisia
   (Cauza T-662/14) (1)

   ([„Politica agricolă comună - Plăți directe - Criterii suplimentare pentru zonele de interes ecologic cu specii forestiere cu ciclu scurt de producție - Articolul 45 alineatul (8) din Regulamentul delegat (UE) nr. 639/2014 - Articolul 46 alineatul (9) litera (a) din Regulamentul (UE) nr. 1307/2013 - Abuz de putere - Securitate juridică - Nediscriminare - Încredere legitimă - Drept de proprietate - Obligația de motivare”])
   (2016/C 251/26)
   Limba de procedură: maghiara

      Părțile

      Reclamantă: Ungaria (reprezentanți: M. Fehér și G. Koós, agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: H. Kranenborg, A. Sipos și G. von Rintelen, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a primei teze a articolului 45 alineatul (8) din Regulamentul delegat (UE) nr. 639/2014 al Comisiei din 11 martie 2014 de completare a Regulamentului (UE) nr. 1307/2013 al Parlamentului European și al Consiliului de stabilire a unor norme privind plățile directe acordate fermierilor prin scheme de sprijin în cadrul politicii agricole comune și de modificare a anexei X la regulamentul menționat (JO 2014, L 181, p. 1), în partea care prevede următoarele: „selectând din lista întocmită în temeiul articolului 4 alineatul (2) litera (c) din Regulamentul (UE) nr. 1307/2013 speciile cele mai adecvate din punct de vedere ecologic, excluzând astfel specii care în mod clar nu sunt indigene”.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Ungaria la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 448, 15.12.2014.


title: Cauza C-324/07: Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de Conseil d'Etat (Belgia) la 12 iulie 2007 — Coditel Brabant SA/1. Commune d'Uccle, 2. Société Intercommunale pour la Diffusion de la Télévision (Brutélé), 3. Région de Bruxelles-Capitale

text:
               8.9.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/27

         Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de Conseil d'Etat (Belgia) la 12 iulie 2007 — Coditel Brabant SA/1. Commune d'Uccle, 2. Société Intercommunale pour la Diffusion de la Télévision (Brutélé), 3. Région de Bruxelles-Capitale
   (Cauza C-324/07)
   (2007/C 211/51)
   Limba de procedură: franceza
   Instanța de trimitere
   Conseil d'Etat
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Coditel Brabant SA.

      Pârâte: 1. Commune d'Uccle, 2. Société Intercommunale pour la Diffusion de la Télévision (Brutélé), 3. Région de Bruxelles-Capitale
   Întrebările preliminare

               1)

               O comună poate, fără a asigura condiții concurențiale, să se afilieze unei societăți cooperative ce regrupează exclusiv alte comune și asociații de comune (denumită societate cooperativă intercomunală „pură”) pentru a-i transfera atribuțiile privind administrarea rețelei sale de difuzare prin cablu a programelor de radio și de televiziune, în condițiile în care societatea își exercită partea esențială din activitate împreună doar cu afiliații săi și în interesul acestora, iar deciziile în legătură cu aceasta sunt luate de consiliul de administrație și de consiliile de sectoare în limitele împuternicilor pe care acesta li le acordă, organe statutare care sunt constituite din reprezentanți ai autorităților publice și care hotărăsc cu majoritatea voturilor acestora?

               2)

               Capacitatea tuturor cooperatorilor, sau a unei părți dintre aceștia, în cazul sectoarelor sau al subsectoarelor de exploatare, de a influența astfel, prin intermediul organelor statutare, deciziile societății cooperative poate fi considerată ca având o asemenea natură încât să le permită să exercite asupra acesteia un control analog celui exercitat asupra propriilor servicii?

               3)

               Această capacitate de a influența deciziile și acest control, pentru a fi considerate drept analoge, trebuie să fie exercitate individual de către fiecare membru afiliat sau este suficient ca ele să fie exercitate de către majoritatea membrilor afiliați?


title: Cauza T-404/10: Hotărârea Tribunalului din 13 septembrie 2012 — National Lottery Commission/OAPI — Mediatek Italia și De Gregorio (Reprezentarea unei mâini) [ „Marcă comunitară — Procedură de declarare a nulității — Marcă comunitară figurativă reprezentând o mână — Articolul 53 alineatul (2) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Existența unui drept de autor anterior protejat de dreptul național — Sarcina probei — Aplicarea dreptului național de către OAPI — Control” ]

text:
               20.10.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 319/7

         Hotărârea Tribunalului din 13 septembrie 2012 — National Lottery Commission/OAPI — Mediatek Italia și De Gregorio (Reprezentarea unei mâini)
   (Cauza T-404/10) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de declarare a nulității - Marcă comunitară figurativă reprezentând o mână - Articolul 53 alineatul (2) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Existența unui drept de autor anterior protejat de dreptul național - Sarcina probei - Aplicarea dreptului național de către OAPI - Control)
   2012/C 319/11
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: National Lottery Commission (Londra, Regatul Unit) (reprezentant: B. Brandreth, barrister)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: G. Mannucci și J. Crespo Carrillo, agenți)

      Celelalte părți în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI: Mediatek Italia Srl (Napoli, Italia) și Giuseppe De Gregorio (Napoli)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 9 iunie 2010 (cauza R 1028/2009-1), privind o procedură de declarare a nulității între, pe de o parte, Mediatek Italia Srl și domnul Giuseppe de Gregorio și, pe de altă parte, National Lottery Commission

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Decizia Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 9 iunie 2010 (cauza R 1028/2009-1).

               2.

               Obligă OAPI la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate de National Lottery Comisión în procedura din fața camerei de recurs.

      (1)  JO C 328, 4.12.2010.


title: Cauza F-96/07: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 8 octombrie 2007 — Daskalakis/Comisia Comunităților Europene

text:
               8.12.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 297/50

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 8 octombrie 2007 — Daskalakis/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza F-96/07)
   (2007/C 297/99)

      Limba de procedură: engleza

   Președintele Tribunalului a dispus radierea cauzei.