title: Cauza T-101/16: Ordonanța Tribunalului din 6 aprilie 2017 – Klausner Holz Niedersachsen/Comisia („Acțiune în constatarea abținerii de a acționa — Ajutoare de stat — Furnizare de lemn — Examinare preliminară a unui pretins ajutor de stat acordat de autoritățile germane sub forma unor contracte având ca obiect furnizarea de lemn — Absența unei luări de poziție a Comisiei într-un termen rezonabil — Inadmisibilitate vădită”)

text:
               6.6.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 178/20

         Ordonanța Tribunalului din 6 aprilie 2017 – Klausner Holz Niedersachsen/Comisia
   (Cauza T-101/16) (1)

   ((„Acțiune în constatarea abținerii de a acționa - Ajutoare de stat - Furnizare de lemn - Examinare preliminară a unui pretins ajutor de stat acordat de autoritățile germane sub forma unor contracte având ca obiect furnizarea de lemn - Absența unei luări de poziție a Comisiei într-un termen rezonabil - Inadmisibilitate vădită”))
   (2017/C 178/26)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamant: Klausner Holz Niedersachsen GmbH (Saalburg-Ebersdorf, Germania) (reprezentanți: D. Reich, C. Hipp și T. Ilgner, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Flynn și T. Maxian Rusche, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 265 TFUE prin care se urmărește constatarea faptului că Comisia s-ar fi abținut în mod nelegal să ia o decizie, într-un termen rezonabil, în cadrul examinării preliminare a unui pretins ajutor de stat acordat de autoritățile germane în favoarea reclamantei sub forma unor contracte având ca obiect furnizarea de lemn.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca vădit inadmisibilă.

               2)

               Obligă Klausner Holz Niedersachsen GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 145, 25.4.2016.


title: Cauza T-50/12: Acțiune introdusă la 7 februarie 2012 — AMC-Representações Têxteis/OAPI — MIP Metro (METRO KIDS COMPANY)

text:
               14.4.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 109/21

         Acțiune introdusă la 7 februarie 2012 — AMC-Representações Têxteis/OAPI — MIP Metro (METRO KIDS COMPANY)
   (Cauza T-50/12)
   2012/C 109/45
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: AMC-Representações Têxteis Lda (Taveiro, Portugalia) (reprezentant: V. Caires Soares, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG (Düsseldorf, Germania)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei Camerei întâi a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 24 noiembrie 2011 în cauza R 2314/2010-1;

               —

               obligarea pârâtului și, dacă este cazul, a intervenientei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: Reclamantul

      Marca comunitară vizată: Marca figurativă „METRO KIDS COMPANY” pentru produse și servicii din clasele 24, 25 și 39 — cererea de înregistrare nr. 8200909

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca sau semnul invocat: Marca figurativă internațională înregistrată „METRO” pentru produse și servicii din clasele 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31, 32, 33, 34, 35, 36, 37, 38, 39, 40, 41, 42, 43, 44 și 45

      Decizia diviziei de opoziție: Admite opoziția

      Decizia camerei de recurs: Respinge calea de atac

      Motivele invocate: Încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului, întrucât camera de recurs a considerat în mod eronat că mărcile în conflict sunt asemănătoare și că riscul de confuzie și/sau de asociere nu poate fi exclus.


title: Cauza C-556/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Juzgado Contencioso-Administrativo de Valladolid (Spania) la 3 noiembrie 2011 — María Jesús Lorenzo Martínez/Dirección Provincial de Educación Valladolid

text:
               28.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 25/33

      Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Juzgado Contencioso-Administrativo de Valladolid (Spania) la 3 noiembrie 2011 — María Jesús Lorenzo Martínez/Dirección Provincial de Educación Valladolid
      (Cauza C-556/11)
      (2012/C 25/62)
      Limba de procedură: spaniola

         Instanța de trimitere

      Juzgado Contencioso-Administrativo de Valladolid

         Părțile din acțiunea principală

         Reclamantă: María Jesús Lorenzo Martínez

         Pârâtă: Dirección Provincial de Educación de Valladolid

         Întrebarea preliminară

      Calitatea de funcționar de carieră și, în consecință, apartenența la unul dintre corpurile de funcționari în care este organizată funcția publică didactică constituie un motiv obiectiv suficient pentru justificarea faptului că componenta individuală a suplimentului specific pentru „formare continuă” (denumit uzual și spor de vechime aferent perioadelor de șase ani) este încasată, odată stabilită îndeplinirea condițiilor prevăzute, numai de funcționarii de carieră care ocupă o funcție publică didactică?


title: Cauza C-492/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Commissione Tributaria Provinciale di Taranto (Italia) la 30 noiembrie 2009 — Soc Agricola Esposito srl/Agenzia Entrate — Ufficio Taranto 2

text:
               30.1.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 24/43

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Commissione Tributaria Provinciale di Taranto (Italia) la 30 noiembrie 2009 — Soc Agricola Esposito srl/Agenzia Entrate — Ufficio Taranto 2
   (Cauza C-492/09)
   2010/C 24/75
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Commissione Tributaria Provinciale di Taranto

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Soc Agricola Esposito srl

      Pârâtă: Agenzia Entrate — Ufficio Taranto 2

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 21 din Tariful anexat la Decretul Președintelui Republicii nr. 641 din 1972 și articolul 160 din Decretul legislativ nr. 259 din 2003, în măsura în care prevăd necesitatea deținerii unei licențe de către consumatorul titular al unui contract de abonament, sunt compatibile cu principiile Directivei 2002/20/CE (1) care, însă, se referă la licențe individuale deținute de întreprinderile care furnizează serviciul sau rețelele?

               2.

               Articolele 1 și 9 din Decretul Președintelui Republicii nr. 641 din 1972, precum și articolul 21 din Tariful anexat sunt contrare regulii diferitelor prelevării care trebuie efectuate într-un context de autorizare unic, care decurge din interpretarea articolelor 12 și 13 din directiva 2002/20/CE?

               3.

               Faptul că taxa italiană de concesiune guvernamentală este datorată de persoanele care sunt titulare ale unui contract de abonament, iar nu și de utilizatorii de cartele reîncărcabile, este compatibil cu principiile cuprinse în Directiva 2002/21/CE (2), în special cu „principiul nediscriminării în alocarea și atribuirea frecvențelor radio de către autoritățile naționale de reglementare”, prevăzut la articolul 9 alineatul (1) din aceeași directivă?

               4.

               Taxa italiană de concesiune guvernamentală este compatibilă cu principiile Directivei 2002/77/CE (3) și ale Directivei 2002/21/CE, potrivit cărora „orice schemă națională […] având ca scop împărțirea costului net de îndeplinire a obligațiilor de a furniza serviciul universal trebuie să se bazeze pe criterii obiective, nediscriminatorii și transparente și trebuie să respecte principiile proporționalității și de minimă denaturare a pieței”?

               5.

               Taxa italiană de concesiune guvernamentală, care determină o creștere a costurilor suportate de utilizatorii serviciului de telefonie mobilă care încheie contracte de abonament, descurajează intrarea pe piața italiană, prejudiciind consumatorii naționali, prin împiedicarea formării unei piețe concurențiale, cu încălcarea principiilor prevăzute de Directiva 2002/21/CE?

               6.

               Taxa italiană de concesiune guvernamentală încalcă principiul prevăzut la articolul 25 din tratat, potrivit căruia „între statele membre sunt interzise taxele vamale la import și la export sau taxele cu efect echivalent. Această interdicție se aplică de asemenea taxelor vamale cu caracter fiscal”?

      (1)  JO L 108, p. 21, Ediție specială, 13/vol. 35, p. 183.

      (2)  JO L 108, p. 33, Ediție specială, 13/vol. 35, p. 195.

      (3)  JO L 249, p. 21, Ediție specială, 8/vol. 1, p. 132.


title: Cauza T-302/10: Ordonanța Tribunalului din 23 noiembrie 2012 — Crocs/OAPI — Holey Soles Holdings și PHI (Reproduceri privind o încălțăminte) ( „Marcă comunitară — Cerere de declarare a nulității — Retragerea cererii de declarare a nulității — Nepronunțare asupra fondului” )

text:
               26.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 26/45

         Ordonanța Tribunalului din 23 noiembrie 2012 — Crocs/OAPI — Holey Soles Holdings și PHI (Reproduceri privind o încălțăminte)
   (Cauza T-302/10) (1)

   (Marcă comunitară - Cerere de declarare a nulității - Retragerea cererii de declarare a nulității - Nepronunțare asupra fondului)
   2013/C 26/87
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Crocs, Inc. (Niwot, Statele Unite) (reprezentant: I. R. Craig, solicitor)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: S. Hanne, agent)

      Celelalte părți din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI: Holey Soles Holdings Ltd (Vancouver, Canada) și Partenaire Hospitalier International (La Haie Foissière, Franța)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a treia de recurs a OAPI din 26 martie 2010 (cauza R 9/2008-3) privind o procedură de declarare a nulității între Holey Shoes Holdings Ltd și Partenaire Hospitalier International, pe de o parte, și Crocs, Inc., pe de altă parte.

      Dispozitivul

               1.

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2.

               Reclamanta suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de pârât.

      (1)  JO C 260, 25.9.2010.


title: Cauza C-183/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Curtea de Apel Cluj (România) la data de 11 aprilie 2014 – Radu Florin Salomie, Nicolae Vasile Oltean/Direcția Generală a Finanțelor Publice Cluj

text:
               4.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 253/16

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Curtea de Apel Cluj (România) la data de 11 aprilie 2014 – Radu Florin Salomie, Nicolae Vasile Oltean/Direcția Generală a Finanțelor Publice Cluj
   (Cauza C-183/14)
   2014/C 253/21
   Limba de procedură: română

      Instanţa de trimitere

   Curtea de Apel Cluj

      Părţile din acţiunea principală

      Reclamanți: Radu Florin Salomie, Nicolae Vasile Oltean

      Pârâtă: Direcția Generală a Finanțelor Publice Cluj

      Întrebările preliminare

               1)

               O persoană fizică care încheie un contract de asociere cu alte persoane fizice, asociere fără personalitate juridică ce nu a fost declarată și înregistrată din punct de vedere fiscal, în vederea realizării unui bun viitor (construcţie), asupra unui teren ce face parte din patrimoniul personal al unora dintre cocontractanţi, poate fi considerată, raportat la circumstanţele din litigiul principal, persoană impozabilă în scopuri de TVA în sensul articolului 9 alineatul (l) din Directiva TVA (1) dacă, iniţial, livrările construcţiilor edificate asupra terenului ce face parte din patrimoniul personal al unora dintre cocontractanţi au fost tratate de autorităţile fiscale din punctul de vedere al regimului fiscal ca fiind vânzări care se înscriu în cadrul administrării patrimoniului privat al acestor persoane?

               2)

               Dacă, raportat la circumstanţele din litigiul principal, principiul securităţii juridice, principiul protecţiei încrederii legitime, precum și celelalte principii generale aplicabile în materie de TVA, astfel cum se desprind din Directiva 2006/112, trebuie interpretate în sensul că se opun unei practici naţionale în temeiul căreia autoritatea fiscală, după ce iniţial a perceput de la persoana fizică impozitul asupra veniturilor din transferul proprietăţilor aferente patrimoniului personal, fără o modificare legislativă de substanţă a dreptului primar, pe baza aceloraşi elemente de fapt, după o perioadă de doi ani, îşi reconsideră poziţia și califică aceleaşi operaţiuni ca fiind activităţi economice supuse TVA, calculând retroactiv accesorii?

               3)

               Dacă prevederile articolelor 167, 168 și 213 din Directiva privind TVA, analizate în lumina principiului neutralităţii fiscale, trebuie interpretate în sensul că se opun ca, în circumstanţele din litigiul principal, autoritatea fiscală să refuze unei persoane impozabile dreptul de a deduce taxa pe valoarea adăugată datorată sau achitată aferentă bunurilor și serviciilor utilizate în scopul operaţiunilor taxabile numai pentru motivul că nu a fost înregistrată fiscal ca plătitor de TVA, la momentul la care i-au fost prestate respectivele servicii?

               4)

               Dacă, raportat la circumstanţele din litigiul principal, prevederile articolului 179 din directivă pot fi interpretate în sensul că se opun unei reglementări naţionale care stabileşte în sarcina persoanei impozabile care aplică regimul special de scutire și care a solicitat cu întârziere înregistrarea în scopuri de TVA obligaţia de plată a taxei pe care ar fi trebuit să o colecteze fără a fi îndrituită să scadă valoarea taxei deductibile pentru fiecare perioadă fiscală, dreptul de deducere urmând a fi exercitat ulterior prin decontul de taxă depus după înregistrarea persoanei impozabile în scopuri de TVA, cu eventuale consecinţe asupra calculului accesoriilor?

      (1)  Directiva 2006/112/CE a Consiliului, din 28 noiembrie 2006, privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347, p. l, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7).


title: Cauza C-151/07: Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de Symvoulio tis Epikrateias (Grecia) la 19 martie 2007 — Theologos-Grigorios Chatzithanasis/Ypourgos Ygeias kai Koinonikis Allilengys și Organismos Epangelmatikis Ekpaidefsis kai Katartisis (OEEK)

text:
               26.5.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 117/17

         Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de Symvoulio tis Epikrateias (Grecia) la 19 martie 2007 — Theologos-Grigorios Chatzithanasis/Ypourgos Ygeias kai Koinonikis Allilengys și Organismos Epangelmatikis Ekpaidefsis kai Katartisis (OEEK)
   (Cauza C-151/07)
   (2007/C 117/28)
   Limba de procedură: greaca
   Instanța de trimitere
   Symvoulio tis Epikrateias
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Theologos-Grigorios Chatzithanasis

      Pârâți: Ypourgos Ygeias kai Koinonikis Allilengis și Organismos Epangelmatikis Ekpaidefsis kai Katartisis (OEEK)
   Întrebarea preliminară
   „Când resortisantul unui stat membru, bazându-se pe un titlu care intră ca atare în sfera de aplicare a Directivei 92/51/CEE a Consiliului din 18 iunie 1992 privind cel de-al doilea sistem general de recunoaștere a formării profesionale, de completare a Directivei 89/48/CEE (JO L 209), solicită autorităților competente ale statului membru gazdă să-i permită accesul la o profesie reglementată în acest stat sau să o exercite, sunt îndreptățite aceste autorități, conform articolelor 1, 2, 3 și 4 din Directiva 92/51, interpretate în lumina articolelor 149 și 150 din Tratatul de instituire a Comunității europene, să respingă solicitarea persoanei interesate (excluzând astfel în mod absolut faptul că aceasta poate avea acces la o astfel de profesie sau că o poate exercita în statul membru gazdă), pe unicul motiv că respectivul titlu a fost eliberat de către autoritatea statului membru de origine, dar în urma unor studii efectuate în cea mai mare parte în statul membru gazdă și la o instituție care, deși își desfăsoară activitatea în mod liber în statul membru gazdă, nu este recunoscută în acest stat ca o instituție de învățământ în temeiul unei prevederi generale din legislația acestui stat?”


title: Cauza C-488/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Juzgado de lo Mercantil n o 1 de Alicante (Spania) la 11 octombrie 2010 — Celaya Emparanza y Galdos Internacional S.A./Proyectos Integrales de Balizamientos S.L.

text:
               18.12.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 346/33

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Juzgado de lo Mercantil no 1 de Alicante (Spania) la 11 octombrie 2010 — Celaya Emparanza y Galdos Internacional S.A./Proyectos Integrales de Balizamientos S.L.
   (Cauza C-488/10)
   ()
   2010/C 346/56
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Juzgado de lo Mercantil

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Celaya Emparanza y Galdos Internacional S.A.

      Pârâtă: Proyectos Integrales de Balizamientos S.L.

      Întrebările preliminare

               1.

               În cadrul unei acțiuni privind încălcarea dreptului de exclusivitate conferit de un model industrial comunitar înregistrat, dreptul de a interzice utilizarea acestuia de către terți, prevăzut la articolul 19 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 6/2002 (1) al Consiliului din 12 decembrie 2001 privind desenele sau modelele industriale comunitare, se extinde la orice terț care utilizează alt model industrial care nu produce utilizatorilor avizați o impresie vizuală globală diferită sau, dimpotrivă, este exclus acel terț care folosește un model industrial comunitar înregistrat ulterior în favoarea sa, atât timp cât acesta nu este anulat?

               2.

               Răspunsul la întrebarea anterioară este independent de intenția terțului sau variază în funcție de comportamentul acestuia, fiind decisiv faptul că respectivul terț a solicitat și a înregistrat modelul industrial comunitar după primirea cererii extrajudiciare a titularului modelului comunitar anterior de încetare a comercializării unui produs pentru motivul încălcării drepturilor ce decurg din modelul industrial anterior?

      (1)  JO 2002 L 3, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 33, p. 70.


title: Cauza T-471/09: Hotărârea Tribunalului din 28 iunie 2011 — Oetker Nahrungsmittel/OAPI — Bonfait (Buonfatti) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale Buonfatti — Marca Benelux verbală anterioară Bonfait — Lipsa riscului de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               6.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 232/24

         Hotărârea Tribunalului din 28 iunie 2011 — Oetker Nahrungsmittel/OAPI — Bonfait (Buonfatti)
   (Cauza T-471/09) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale Buonfatti - Marca Benelux verbală anterioară Bonfait - Lipsa riscului de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2011/C 232/41
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamant: Dr. August Oetker Nahrungsmittel KG (Bielefeld, Germania) (reprezentant: F. Graf von Stosch, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: R. Manea, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Bonfait BV (Denekamp, Țările de Jos)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei amerei a patra de recurs a OAPI din 2 octombrie 2009 (cauza R 340/2007-4) privind o procedură de opoziție între Bonfait BV și Dr. August Oetker Nahrungsmittel KG.

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Deciziei R 340/2007-4 a Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 2 octombrie 2009 (cauza R 340/2007-4).

               2.

               Obligă OAPI la suportarea propriilor cheltuieli de judecată, precum și a cheltuielilor de judecată efectuate de Dr. August Oetker Nahrungsmittel KG.

      (1)  JO C 24, 30.1.2010.


title: Cauza C-317/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Ţările de Jos) la 26 iunie 2015 – X, Staatssecretaris van Financiën

text:
               21.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 311/23

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Ţările de Jos) la 26 iunie 2015 – X, Staatssecretaris van Financiën
   (Cauza C-317/15)
   (2015/C 311/28)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Hoge Raad der Nederlanden

      Părțile din procedura principală

      Recurenți: X, Staatssecretaris van Financiën

      Întrebările preliminare

               1)

               Principiul menținerii aplicării restricțiilor privind statele terțe, prevăzut la articolul 64 alineatul (1) TFUE, este valabil și în ipoteza unei restricții, instituite pe baza unei reglementări naționale cum este termenul de recuperare prelungit în discuție, care se poate aplica și în cazuri care nu au nicio legătură cu investițiile directe, cu prestarea de servicii financiare sau cu admiterea valorilor mobiliare pe piețele de capital?

               2)

               Principiul menținerii aplicării restricțiilor privind circulația capitalurilor în contextul prestării de servicii financiare, prevăzut la articolul 64 alineatul (1) TFUE, se referă și la restricții care, precum termenul de recuperare în discuție, nu se aplică prestatorului de servicii și nici nu reglementează condițiile sau modalitățile prestării de servicii?

               3)

               „Circulația capitalurilor, în cazul în care acestea implică prestarea de servicii financiare”, în sensul articolului 64 alineatul (1) TFUE, include și un caz cum este cel din speță, în care un resortisant al unui stat membru a deschis un cont (de instrumente financiare) la o instituție bancară din afara Uniunii Europene? Împrejurarea că instituția bancară menționată desfășoară în acest cadru activități pentru titularul contului are vreo relevanță și, în caz afirmativ, în ce măsură este importantă această împrejurare?


title: Cauza C-584/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal administratif de Melun (Franţa) la 11 noiembrie 2015 – Glencore Céréales France/Etablissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer)

text:
               1.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/30

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal administratif de Melun (Franţa) la 11 noiembrie 2015 – Glencore Céréales France/Etablissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer)
   (Cauza C-584/15)
   (2016/C 038/43)
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Tribunal administratif de Melun

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Glencore Céréales France

      Pârâtă: Etablissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer)

      Întrebările preliminare

               1)

               Se poate deduce din conținutul deciziei din 9 martie 2012, privind cauza C-564/10, Bundesanstalt für Landwirtschaft und Ernährung împotriva Pfeifer & Langen KG, că articolul 3 din Regulamentul nr. 2988/95 (1) de stabilire a regimului de prescripție în dreptul comunitar se aplică unor măsuri privind plata dobânzilor datorate în temeiul articolului 52 din Regulamentul CE nr. 800/1999 (2) și al articolului 5a din Regulamentul (CE) nr. 770/96 (3)?

               2)

               Trebuie să se considere că creanța privind dobânzile rezultă prin natura sa dintr-o abatere „continuă sau repetată”, care încetează la data plății creanței principale și amână astfel până la această dată momentul de la care începe să curgă termenul de prescripție în ceea ce o privește?

               3)

               În cazul unui răspuns negativ la întrebarea 2), momentul de la care începe să curgă termenul de prescripție trebuie stabilit în ziua săvârșirii abaterii care a dat naștere creanței principale sau nu poate fi stabilit decât la data plății ajutorului sau a eliberării garanției corespunzătoare momentului de la care începe să curgă termenul pentru calcularea dobânzilor respective?

               4)

               Pentru aplicarea normelor de prescripție prevăzute de Regulamentul nr. 2988/95, trebuie să se considere că orice act de întrerupere a prescripției în ceea ce privește creanța principală întrerupe și prescripția care curge cu privire la dobânzi, chiar dacă nu există mențiuni referitoare la acestea în actele de întrerupere a prescripției privind creanța principală?

               5)

               Prescripția intervine prin atingerea termenului maxim prevăzut la al patrulea paragraf al alineatului (1) al articolului 3 din Regulamentul nr. 2988/95 în cazul în care, în acest termen, organismul plătitor solicită rambursarea ajutorului plătit în mod nejustificat, fără a solicita în același timp plata dobânzilor?

               6)

               Termenul de prescripție de drept comun de cinci ani, introdus în dreptul național la articolul 2224 din Codul civil prin Legea nr. 2008-561 din 17 iunie 2008, s-a putut substitui, pentru prescripțiile care nu deveniseră efective încă la data intrării în vigoare a acestei legi, termenului de prescripție de patru ani prevăzut de Regulamentul nr. 2988/95 în temeiul derogării prevăzute la alineatul (3) al articolului 3 din regulamentul menționat?

      (1)  Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2988/95 al Consiliului din 18 decembrie 1995 privind protecția intereselor financiare ale Comunităților Europene (JO L 312, p. 1, Ediție specială, 01/vol. 1, p. 166).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 800/1999 al Comisiei din 15 aprilie 1999 de stabilire a normelor comune de aplicare a sistemului de restituiri la export pentru produsele agricole (JO L 102, p. 11, Ediție specială, 03/vol. 27, p. 187).

      (3)  Regulamentul (CE) nr. 770/96 al Comisiei din 26 aprilie 1996 de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 3002/92 de stabilire a normelor comune de control al utilizării și/sau destinației produselor care provin din intervenție (JO L 104, p. 13, Ediție specială, 08/vol. 8, p. 215).


title: Cauza T-214/07: Acțiune introdusă la 15 iunie 2007 — Republica Elenă/Comisia Comunităților Europene

text:
               25.8.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 199/39

         Acțiune introdusă la 15 iunie 2007 — Republica Elenă/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-214/07)
   (2007/C 199/75)
   Limba de procedură: greaca
   Părțile

      Reclamantă: Republica Elenă (reprezentanți: I. Chalkias și G. Kanellopoulos, agenți)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea în totalitate a deciziei atacate a Comisiei, iar în subsidiar modificarea acesteia conform celor expuse în mod mai precis, și anume limitarea corecției în cauză la perioada de 24 de luni luată efectiv în considerare, neefectuarea niciunei corecții în sectorul culturilor arabile pentru anul de recoltă 2003 sau, în orice caz, limitarea corecției la doar 2 % din cheltuieli pentru grâul dur, neefectuarea niciunei corecții financiare în sectorul măsurilor pentru anumite produse agricole în favoarea insulelor mici din Marea Egee sau, în orice caz, limitarea acesteia la 2 %;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Prin acțiunea sa împotriva Deciziei C(2007) 1663 final din 18 aprilie 2007, publicată sub numărul de referință 2007/243/CE (JOCE L 106, p. 55), în temeiul căreia Comisia a exclus de la finanțarea comunitară anumite cheltuieli care au fost efectuate de către statele membre — și, în cazul de față, de către Republica Elenă — în cadrul închiderii conturilor Fondului European de Orientare și Garantare Agricolă (FEOGA), secțiunea Garantare, Republica Elenă invocă următoarele motive de anulare:
   Prin primul motiv general de anulare, care privește corecția în sectoarele culturilor arabile, măsura POSEI și sectorul transformării tomatelor, reclamanta susține că pârâta a încălcat o normă fundamentală de procedură referitoare la lipsa unei discuții cu privire la aprecierea gravității încălcărilor imputate Greciei, a prejudiciului suferit de Comunitate și a cuantumului corecției existente; în subsidiar, decizia trebuie anulată, în opinia reclamantei, pe motivul lipsei de competență ratione temporis a Comisiei pentru a impune corecții în afara perioadei de 24 de luni care precede documentul în care aceasta își formulează poziția definitivă cu privire la această corecție și la cuantumul său.
   Prin al doilea motiv de anulare, care privește corecția pentru culturile arabile, reclamanta invocă o interpretare și o aplicare greșită a articolului 4 din Regulamentul (CEE) nr. 3508/92 (1), a articolului 1 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1593/2000 (2) și a articolului 58 din Regulamentul (CE) nr. 445/2002 (3) întrucât, în temeiul dispozițiilor menționate, este permisă identificarea bunurilor imobile și cu ajutorul unui material cartografic echivalent hărților ortofotografice; în subsidiar, reclamanta invocă o apreciere greșită a faptelor și o motivare insuficientă a corecțiilor în litigiu. Reclamanta invocă de asemenea o interpretare și o aplicare greșită a articolului 60 din Regulamentul (CE) nr. 445/2002, în subsidiar, o apreciere greșită a faptelor referitoare la controalele la fața locului și la perioada în care acestea au avut loc, precum și lipsa unui temei juridic pentru a impune corecția, pe motiv că, în opinia reclamantei, Comisia a interpretat în mod greșit articolul 15 din Regulamentul (CE) nr. 2419/2001 (4). Reclamanta mai susține că, în ceea ce privește mai ales corecția de 10 % pentru cheltuielile cu grâul dur, Comisia nu a apreciat în mod corect faptele și a depășit limitele puterii sale discreționare de apreciere.
   Prin al treilea motiv de anulare, reclamanta consideră că impunerea unor corecții de 5 % și de 10 % pentru culturile arabile a încălcat principiul proporționalității în măsura în care, față de anul precedent, au fost aduse îmbunătățiri substanțiale sistemului, lucru subliniat de altfel de către Comisie.
   Prin al patrulea motiv de anulare care privește măsura POSEI — Insule mici din Marea Egee, reclamanta susține (a) că articolul 3 alineatul (3) din Regulamentul (CEE) nr. 2019/93 (5) și articolul 3 alineatul (2) din Regulamentul (CEE) nr. 2958/93 (6), referitoare la controalele cu privire la regimul de aprovizionare al insulelor mici din Marea Egee, au fost interpretate și aplicate în mod greșit sau, în subsidiar, că faptele au fost apreciate în mod greșit, în măsura în care autoritățile elene au realizat ceea ce era prevăzut de regulamente, (b) că, în ceea ce privește culturile de cartofi sau de măslini din insulele mici din Marea Egee, faptele au fost de asemenea apreciate în mod greșit, în măsura în care sistemul LPIS (7) și registrele au funcționat în mod corespunzător și că, în orice caz, pentru carențele mai puțin importante, reclamantei i s-a impus o corecție generală referitoare la regimul culturilor arabile și nu s-ar putea aplica o a doua sancțiune, pentru același motiv, în cazul diverselor regimuri și, în sfârșit, (c) că, prin corecția adusă măsurii POSEI, a fost încălcat principiul proporționalității.

      (1)  Regulamentul (CEE) nr. 3508/92 al Consiliului din 27 noiembrie 1992 de stabilire a unui sistem integrat de gestionare și control pentru anumite scheme de ajutoare comunitare (JO L 355, 5.12.1992, p. 1).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 1593/2000 al Consiliului din 17 iulie 2000 de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 3508/92 de stabilire a unui sistem integrat de gestionare și control pentru anumite scheme de ajutoare comunitare (JO L 182, 21.7.2000, p. 4).

      (3)  Regulamentul (CE) nr. 445/2002 al Comisiei din 26 februarie 2002 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1257/1999 al Consiliului din 17 mai 1999 privind sprijinul pentru dezvoltare rurală acordat din Fondul European de Orientare şi Garantare Agricolă (FEOGA) (JO L 74, 15.3.2002, p. 1).

      (4)  Regulamentul (CE) nr. 2419/2001 al Comisiei din 11 decembrie 2001 de stabilire a normelor de aplicare a sistemului integrat de gestionare şi control pentru anumite scheme de ajutoare comunitare instituite prin Regulamentul Consiliului (CEE) nr. 3508/92 (JO L 327, 12.12.2001, p. 11).

      (5)  Regulamentul (CEE) nr. 2019/93 al Consiliului din 19 iulie 1993 privind măsurile specifice referitoare la unele produse agricole în favoarea insulelor mici din Marea Egee (JO L 184, 27.7.1993, p. 1, Ediţie specială, 03/vol. 13, p. 79).

      (6)  Regulamentul (CEE) nr. 2958/93 al Comisiei din 27 octombrie 1993 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 2019/93 al Consiliului în ceea ce privește regimul specific de aprovizionare cu anumite produse agricole (JO L 267, 28.10.1993, p. 4, Ediţie specială, 03/vol. 14, p. 76).

      (7)  Sistemul de identificare a parcelelor agricole.


title: Cauza C-492/08: Acțiune introdusă la 14 noiembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Franceză

text:
               24.1.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 19/17

         Acțiune introdusă la 14 noiembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Franceză
   (Cauza C-492/08)
   (2009/C 19/30)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentant: M. Afonso, agent)

      Pârâtă: Republica Franceză
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin aplicarea unei cote reduse a taxei pe valoarea adăugată (TVA) serviciilor prestate de către avocați, avocații de pe lângă Consiliul de Stat și de pe lângă Curtea de Casație și de către avoués, pentru care aceștia sunt remunerați integral sau parțial de stat în cadrul asistenței judiciare, Republica Franceză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 96 și al articolului 98 alineatul (2) din Directiva TVA (1);

               —

               obligarea Republicii Franceze la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Comisia contestă aplicarea, de către pârâtă, a unei cote reduse a TVA pentru prestațiile furnizate în cadrul ajutorului judiciar de avocați, avocații de pe lângă Consiliul de Stat și de pe lângă Curtea de Casație și de către avoués, întrucât astfel de prestații nu intră în niciuna dintre categoriile menționate în anexa III la Directiva 2006/112/CE.
   Pentru a respinge principalele trei argumente ale pârâtei, Comisia apreciază în primul rând că garanția accesului la justiție nu poate să constituie un motiv relevant pentru a deroga de la cota normală a TVA pentru serviciile avocaților, în măsura în care această garanție ar fi mai mult legată de întinderea ajutorului acordat de către stat decât de cota TVA stabilită în mod uniform la nivel comunitar.
   Apoi, potrivit reclamantei, caracterul social al activităților respective nu este suficient pentru a le putea include în celelalte categorii de servicii menționate în anexa III la directivă, pentru care se admite o reducere a cotei prin raportare la cota normală aplicabilă. Într-adevăr, conform jurisprudenței constante a Curții, ar fi necesară o interpretare strictă a naturii acestor servicii pentru a păstra caracterul limitativ al acestei anexe.
   În sfârșit, Comisia reamintește că obiectivul urmărit atât prin articolul 96 și articolul 98 alineatul (2) din Directiva TVA, cât și prin anexa III la aceasta nu este cel de a evita denaturarea concurenței între operatorii economici care furnizează aceleași produse sau servicii, ci numai cel de a favoriza o armonizare progresivă a legislațiilor statelor membre, prin apropierea cotelor TVA aplicate și prin limitarea operațiunilor care pot face obiectul unor cote reduse.

      (1)  Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7).


title: Cauza F-142/06: Acțiune introdusă la data de 28 decembrie 2006 — Bligny/Comisie

text:
               27.1.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 20/39

         Acțiune introdusă la data de 28 decembrie 2006 — Bligny/Comisie
   (Cauza F-142/06)
   (2007/C 20/61)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: Francesco Bligny (Tassin-la-Demi-Lune, Franța) (reprezentant: P. Lebel-Nourissat, avocat)

      Pârât: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantului

               —

               anularea deciziei din 7 decembrie 2006 a juriului concursului EPSO/AD/06/05 și a celei din 23 noiembrie 2006 prin care se refuză admiterea reclamantului la concurs și, prin urmare, corectarea lucrării sale scrise;

               —

               constatarea ilegalității actului de candidatură publicat la 15 mai 2006 pe site-ul EPSO și adresat candidaților la concurs;

               —

               condamnarea pârâtului la plata către reclamant a unei sume de 5 000 euro pentru repararea prejudiciului suferit;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamantul, după ce a trecut testele de preselecție pentru concursul menționat mai sus, nu a fost admis în faza următoare deoarece, contrar celor arătate în anunțul de concurs publicat în Jurnalul Oficial (1), acesta nu a anexat actului său de candidatură niciun document care să îi dovedească cetățenia.
   În sprijinul acțiunii sale, reclamantul invocă încălcarea principiului încrederii legitime, a principiului bunei administrări și a obligației de solicitudine. Acesta subliniază în special faptul că, în ceea ce privește cetățenia, modelul actului de candidatură disponibil pe site-ul EPSO s-ar fi limitat să ceară o declarație pe propria răspundere și să atenționeze candidații că ar fi trebuit să prezinte, la cerere, un document justificativ.

      (1)  JO C 178 A, 27.7.2005, p. 3.


title: Cauza T-509/09: Acțiune introdusă la 18 decembrie 2009 — Portugalia/Comisia

text:
               27.3.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 80/26

         Acțiune introdusă la 18 decembrie 2009 — Portugalia/Comisia
   (Cauza T-509/09)
   2010/C 80/47
   Limba de procedură: portugheza

      Părțile

      Reclamantă: Republica Portugheză (Lisabona, Portugalia) (reprezentanți: L. Inez Fernandes, A. Trindade Mimoso și A. Miranda Boavida, agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Comisiei din 14 octombrie 2009 comunicată guvernului portughez prin intermediul notei nr. 11 656, prin care se refuză rambursarea sumei aprobate inițial (1 025 000 euro) pentru achiziționarea a două nave oceanice destinate supravegherii activităților de pescuit;

               —

               dispunerea faptului ca pârâta să adopte o decizie favorabilă cu privire la cererile de rambursare prezentate de guvernul portughez în cadrul Deciziei 2002/978/CE a Comisiei din 10 decembrie 2002;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   A fost săvârșită o eroare de drept, întrucât statul portughez a respectat întocmai toate nomele în materia achizițiilor publice.
   A fost săvârșită o eroare privind situația de fapt.
   Nu a fost îndeplinită obligația de motivare, dat fiind faptul că în decizia atacată nu se menționează nici cel mai mic temei care să justifice aprobarea acesteia. În măsura în care rezultă că este contrară și afectează în mod semnificativ situațiile juridice determinate ale unui stat membru, consolidate în mod corespunzător, și în măsura în care prejudiciază grav acest stat, decizia menționată ar trebui, a fortiori, să includă o motivare solidă și convingătoare, care este total inexistentă în prezenta cauză.


title: Cauza T-280/07: Acțiune introdusă la 18 iulie 2007 — Sepracor/OAPI — Laboratorios Ern (LEVENIA)

text:
               6.10.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 235/14

         Acțiune introdusă la 18 iulie 2007 — Sepracor/OAPI — Laboratorios Ern (LEVENIA)
   (Cauza T-280/07)
   (2007/C 235/26)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Sepracor, Inc. (Malborough, Statele Unite) (reprezentanți: E. De Gryse, E. Cornu, D. Moreau, lawyers)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura în fața camerei de recurs: Laboratorios Ern, SA (Barcelona, Spania)
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne din 18 aprilie 2007 în cauza R 155/2006-1;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: Sepracor, Inc.

      Marca comunitară vizată: marca verbală comunitară „LEVENIA” pentru produse din clasa 5 — cererea nr. 2 563 799.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: Laboratorios Ern, SA.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca verbală națională „LEVELINA” pentru produse din clasele 1 și 5.

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția în întregime.

      Decizia camerei de recurs: admite recursul.

      Motivele invocate: reclamanta susține că decizia atacată încalcă articolul 43 din RMC (Regulamentul privind marca comunitară) și Norma 22 din Regulamentul de punere în aplicare a RMC de vreme ce motivarea Camerei întâi de recurs, care a susținut că neutilizarea mărcii naționale „LEVELINA” pentru un anumit tip de produse și preparate farmaceutice era justificată, nu poate constitui un „motiv întemeiat” pentru neutilizare în sensul articolului 43 alineatul (2) din RMC. Mai mult, reclamanta precizează că, și în cazul în care Tribunalul ar considera că a fost corectă constatarea camerei și că neutilizarea era justificată suficient, decizia atacată tot ar încălca articolul 8 alineatul (1) litera (b) din RMC.


title: Cauza C-360/13: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 5 iunie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Supreme Court of the United Kingdom – Regatul Unit) – Public Relations Consultants Association Ltd/The Newspaper Licensing Agency Ltd şi alţii „Drepturi de autor — Societate informațională — Directiva 2001/29/CE — Articolul 5 alineatele (1) și (5) — Reproducere — Excepţii și limitări — Realizarea de copii ale unui site internet pe ecran și în memoria cache a hard diskului în timpul navigării pe internet — Act provizoriu de reproducere — Act tranzitoriu sau accesoriu — Parte integrantă și esențială a unui proces tehnic — Utilizare licită — Semnificație economică de sine stătătoare”

text:
               4.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 253/13

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 5 iunie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Supreme Court of the United Kingdom – Regatul Unit) – Public Relations Consultants Association Ltd/The Newspaper Licensing Agency Ltd şi alţii
   (Cauza C-360/13) (1)

   („Drepturi de autor - Societate informațională - Directiva 2001/29/CE - Articolul 5 alineatele (1) și (5) - Reproducere - Excepţii și limitări - Realizarea de copii ale unui site internet pe ecran și în memoria cache a hard diskului în timpul navigării pe internet - Act provizoriu de reproducere - Act tranzitoriu sau accesoriu - Parte integrantă și esențială a unui proces tehnic - Utilizare licită - Semnificație economică de sine stătătoare”)
   2014/C 253/16
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   Supreme Court of the United Kingdom

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Public Relations Consultants Association Ltd

      Pârâți: The Newspaper Licensing Agency Ltd şi alţii

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară – Supreme Court of the United Kingdom – Interpretarea articolului 5 alineatul (1) din Directiva 2001/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 mai 2001 privind armonizarea anumitor aspecte ale dreptului de autor și drepturilor conexe în societatea informațională (JO L 167, p. 10, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 230) – Drept de reproducere – Excepții și limitări – Noțiunea de acte de reproducere provizorii, tranzitorii sau accesorii care constituie o parte integrantă și esențială a unui proces tehnic – Reproducerea unei pagini web stocată în mod automat în memoria cache și pe ecranul unui computer

      Dispozitivul

   Articolul 5 din Directiva 2001/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 mai 2001 privind armonizarea anumitor aspecte ale dreptului de autor și drepturilor conexe în societatea informațională trebuie interpretat în sensul că copiile pe ecranul calculatorului utilizatorului şi copiile în memoria „cache” a hard diskului calculatorului respectiv, efectuate de un utilizator final în cursul consultării unui site internet, îndeplinesc condiţiile potrivit cărora aceste copii trebuie să fie provizorii, să aibă un caracter tranzitoriu sau accesoriu şi să constituie o parte integrantă şi esenţială a unui proces tehnic, precum şi condițiile stabilite la articolul 5 alineatul (5) din această directivă și, prin urmare, pot fi realizate fără autorizare din partea titularilor drepturilor de autor.

      (1)  JO C 260, 07.09.2013


title: Cauza C-356/12: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 22 mai 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Bayerischer Verwaltungsgerichtshof – Germania) – Wolfgang Glatzel/Freistaat Bayern „Trimitere preliminară — Transporturi — Directiva 2006/126/CE — Punctul 6.4 din anexa III — Validitate — Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene — Articolul 20, articolul 21 alineatul (1) și articolul 26 — Convenția Organizației Națiunilor Unite privind drepturile persoanelor cu handicap — Permis de conducere — Aptitudine fizică şi mentală de a conduce un autovehicul — Norme minime — Acuitate vizuală — Egalitate de tratament — Inexistența posibilității de derogare — Proporționalitate”

text:
               4.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 253/5

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 22 mai 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Bayerischer Verwaltungsgerichtshof – Germania) – Wolfgang Glatzel/Freistaat Bayern
   (Cauza C-356/12) (1)

   („Trimitere preliminară - Transporturi - Directiva 2006/126/CE - Punctul 6.4 din anexa III - Validitate - Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Articolul 20, articolul 21 alineatul (1) și articolul 26 - Convenția Organizației Națiunilor Unite privind drepturile persoanelor cu handicap - Permis de conducere - Aptitudine fizică şi mentală de a conduce un autovehicul - Norme minime - Acuitate vizuală - Egalitate de tratament - Inexistența posibilității de derogare - Proporționalitate”)
   2014/C 253/07
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bayerischer Verwaltungsgerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Wolfgang Glatzel

      Pârât: Freistaat Bayern

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară – Bayerischer Verwaltungsgerichtshof – Validitatea punctului 6.4 din anexa III la Directiva 2006/126/CE a Parlamentului European şi a Consiliului din 20 decembrie 2006 privind permisele de conducere (JO L 403, p. 18, Ediţie specială, 07/vol. 17, p. 216), astfel cum a fost modificată prin Directiva 2009/113/CE a Comisiei din 25 august 2009 (JO L 223, p. 31) – Interpretarea articolelor 20, 21 şi 26 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene – Norme minime privind aptitudinea fizică şi mentală de a conduce au autovehicul din categoriile C, CE, C1, C1E, D, DE, D 1 şi D1E – Impunerea unei acuităţi vizuale minime, eventual cu corecţie optică, de 0,1 la ochiul mai slab

      Dispozitivul

   Examinarea întrebării nu a evidențiat niciun element de natură să afecteze validitatea punctului 6.4 din anexa III la Directiva 2006/126/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 20 decembrie 2006 privind permisele de conducere, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2009/113/CE a Comisiei din 25 august 2009, în raport cu articolul 20, cu articolul 21 alineatul (1) și cu articolul 26 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

      (1)  JO C 9, 12.01.2013


title: Cauza F-72/12: Acțiune introdusă la 9 iulie 2012 — ZZ/Comisia

text:
               25.8.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 258/29

         Acțiune introdusă la 9 iulie 2012 — ZZ/Comisia
   (Cauza F-72/12)
   2012/C 258/54
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentanți: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, É. Marchal și D. Abreu Caldas, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei Comisiei având ca obiect restituirea unei sume din remunerația reclamantului, fost agent temporar cu gradul A4 (AD 12), ulterior funcționar cu gradul AD 6, în temeiul articolului 85 din statut

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei din 20 decembrie 2012 având ca obiect restituirea unei sume de 172 236,42 euro în temeiul articolului 85 din statut;

               —

               în subsidiar, obligarea Comisiei să plătească despăgubiri reclamantului până la concurența sumei de 172 236,42 euro sau, cu titlu încă mai subsidiar, până la concurența sumelor plătite fără a fi datorate până în ziua în care neregularitatea a fost constatată, dar nu a fost corectată sau, ca ultim subsidiar, până la concurența sumelor plătite fără a fi datorate până în luna noiembrie a anului 2010, dată la care a fost corectat numai factorul său de multiplicare;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-354/14: Acțiune introdusă la 19 mai 2014 – Comercializadora Eloro/OAPI – Zumex Group (zumex)

text:
               4.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 253/41

         Acțiune introdusă la 19 mai 2014 – Comercializadora Eloro/OAPI – Zumex Group (zumex)
   (Cauza T-354/14)
   2014/C 253/55
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Comercializadora Eloro, SA (Ecatepec, Mexic) (reprezentant: J. L. de Castro Hermida, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Zumex Group, SA (Moncada, Spania)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               declararea, pe baza documentelor prezentate în cadrul procedurii administrative și a celor depuse odată cu prezenta cerere, a faptului că reclamanta a făcut o probă suficientă a utilizării mărcii sale anterioare „JUMEX” pentru sucuri de fructe în clasa 32;

               —

               respingerea înregistrării mărcii solicitate „ZUMEX” pentru toate produsele din clasa 32 în temeiul demonstrării de către autorul opoziției, care este reclamant în prezenta procedură, a utilizării mărcii prioritare, din cauza riscului de confuzie din partea consumatorilor provenind din existența simultană pe piață a ambelor mărci, dată fiind similitudinea verbală și identitatea lor de aplicare.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: Zumex Group, SA.

      Marca comunitară vizată: marca figurativă care conține elementul verbal „zumex” pentru produse din clasa 32- cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 6 8 45  598.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: reclamanta.

      Marca sau semnul invocat: marca verbală „JUMEX” pentru produse din clasa 32.

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția.

      Decizia camerei de recurs: anulează decizia diviziei de opoziție și respinge opoziția.

      Motivele invocate:

               —

               proba utilizării mărcii anterioare;

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) și alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-444/10: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 10 noiembrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bundesfinanzhof — Germania) — Finanzamt Lüdenscheid/Christel Schriever [TVA — A șasea directivă — Articolul 5 alineatul (8) — Noțiunea „transfer al tuturor activelor sau al unei părți a acestora” — Transferul proprietății asupra stocului de mărfuri și a echipamentelor comerciale concomitent cu închirierea spațiului comercial]

text:
               28.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 25/17

      Hotărârea Curții (Camera a doua) din 10 noiembrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bundesfinanzhof — Germania) — Finanzamt Lüdenscheid/Christel Schriever
      (Cauza C-444/10) (1)

      (TVA - A șasea directivă - Articolul 5 alineatul (8) - Noțiunea „transfer al tuturor activelor sau al unei părți a acestora” - Transferul proprietății asupra stocului de mărfuri și a echipamentelor comerciale concomitent cu închirierea spațiului comercial)
      (2012/C 25/28)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Bundesfinanzhof

         Părțile din acțiunea principală

         Reclamantă: Finanzamt Lüdenscheid

         Pârâtă: Christel Schriever

         Obiectul

      Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Bundesfinanzhof — Interpretarea articolului 5 alineatul (8) din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri: — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1) — Posibilitatea, pentru statele membre, de a scuti de TVA transferul tuturor activelor — Închirierea pe durată nedeterminată a spațiului comercial al unui magazin cu transferul către locatar a proprietății asupra stocului de mărfuri și a echipamentelor comerciale ale magazinului respectiv — Posibilitatea de calificare a unei asemenea operațiuni drept „transfer al tuturor activelor” în sensul articolului 5 alineatul (8) din Directiva 77/388/CEE

         Dispozitivul

      Articolul 5 alineatul (8) din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare trebuie interpretat în sensul că reprezintă un transfer al tuturor activelor sau al unei părți a acestora, în sensul acestei dispoziții, transferul proprietății asupra stocului de mărfuri și a echipamentelor unui magazin de comerț cu amănuntul concomitent cu închirierea în favoarea cesionarului a spațiului comercial al magazinului respectiv pe durată nedeterminată, dar reziliabilă în scurt timp de ambele părți, cu condiția ca activele transferate să fie suficiente pentru ca cesionarul să poată continua pe termen lung o activitate economică autonomă.

         (1)  JO C 317, 20.11.2010


title: Cauza C-145/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Raad van State (Țările de Jos) la 26 martie 2015 – K. Ruijssenaars, A. Jansen/Staatssecretaris van Infrastructuur en Milieu, Royal Air Maroc

text:
               15.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 198/22

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Raad van State (Țările de Jos) la 26 martie 2015 – K. Ruijssenaars, A. Jansen/Staatssecretaris van Infrastructuur en Milieu, Royal Air Maroc
   (Cauza C-145/15)
   (2015/C 198/29)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Raad van State

      Părțile din procedura principală

      Apelanți: K. Ruijssenaars, A. Jansen

      Intimați: Staatssecretaris van Infrastructuur en Milieu, Royal Air Maroc

      Întrebarea preliminară

   Articolul 16 din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European şi al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 (JO L 46, p. 1, Ediţie specială, 07/vol. 12, p. 218) impune autorităţilor naţionale să adopte măsuri de aplicare care să constituie temeiul juridic pentru punerea în aplicare de către organismul desemnat conform articolului 16 a unor măsuri administrative în fiecare caz individual considerat separat în care există o încălcare a articolului 5 alineatul (1) litera (c) şi a articolului 7 din regulament, pentru a se putea garanta în fiecare caz individual considerat separat respectarea drepturilor pasagerilor la plata unor compensaţii, având în vedere că, potrivit dreptului olandez, în vederea protecţiei drepturilor care le revin pasagerilor în temeiul articolului 5 alineatul (1) litera (c) şi al articolului 7 din regulament, acestora le este oferită posibilitatea de a iniţia o acţiune în faţa instanţelor civile?


title: Cauza F-150/12: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 24 iunie 2013 — Weissenfels/Parlamentul European

text:
               31.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/52

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 24 iunie 2013 — Weissenfels/Parlamentul European
   (Cauza F-150/12) (1)

   2013/C 252/97
   Limba de procedură: germana
   Președintele Camerei întâi a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 147, 25.5.2013, p. 36.


title: Cauza T-4/09: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 4 iunie 2009 — UniCredit/OAPI — Union Investment Privatfonds (UniCredit) ( Marcă comunitară — Opoziție — Retragerea opoziției — Nepronunțare asupra fondului )

text:
               1.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 180/50

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 4 iunie 2009 — UniCredit/OAPI — Union Investment Privatfonds (UniCredit)
   (Cauza T-4/09) (1)

   („Marcă comunitară - Opoziție - Retragerea opoziției - Nepronunțare asupra fondului”)
   2009/C 180/94
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: UniCredit SpA (Roma, Italia) (reprezentanți: G. Floridia și R. Floridia, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: O. Montalto, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI: Union Investment Privatfonds GmbH (Frankfurt, Germania) (reprezentant: J. Zindel, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 3 noiembrie 2008 (cauza R 1449/2006-2) referitoare la o procedură de opoziție între UniCredit SpA și Union Investment Privatfonds GmbH.

      Dispozitivul

               1)

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2)

               Obligă reclamanta să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de pârâtă.

      (1)  JO C 55, 7.3.2009.


title: Cauza T-137/07: Acțiune introdusă la 2 mai 2007 — Portela — Comércio de artigos ortopédicos e hospitalares/Comisia Comunităților Europene

text:
               7.7.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 155/25

         Acțiune introdusă la 2 mai 2007 — Portela — Comércio de artigos ortopédicos e hospitalares/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-137/07)
   (2007/C 155/51)
   Limba de procedură: portugheza
   Părțile

      Reclamantă: Portela — Comércio de artigos ortopédicos e hospitalares, Lda. (Queluz, Portugalia) (reprezentant: C. Mourato, advogado)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               obligarea Comisiei de a acționa în conformitate cu prevederile articolului 14b din Directiva 93/42/CEE din 14 iunie 1993 (1), în special obligarea organismului notificat, prin intermediul statului german, să activeze asigurarea de răspundere civilă obligatorie prevăzută la punctul 6 din anexa XI la Directiva 93/42 din 14 iunie și la punctul 7 litera (a) din documentul MEDDEV 2.10-2 Rev 1 aprilie 2001, pentru repararea prejudiciilor suferite de reclamantă;

               —

               în subsidiar, obligarea Comisiei la plata către reclamantă a sumei de 2 419 665,42 euro cu titlu de despăgubiri pentru prejudiciile suferite, în cazul în care reclamantei nu i se repară aceste prejudicii prin intermediul asigurării de răspundere civilă obligatorie;

               —

               obligarea Comisiei la plata de dobânzi de întârziere către reclamantă, începând de la data introducerii acțiunii, calculate pe baza ratei de referință a Băncii Centrale Europene, majorată cu 2 puncte procentuale;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată, potrivit articolului 87 alineatul (2) din Regulamentul de procedură al Tribunalului de Primă Instanță, în special la plata cheltuielilor necesare efectuate de către reclamantă în legătură cu procedura, între care cheltuielile de deplasare și de ședere, precum și remunerarea unui avocat, conform articolului 91 litera (b) din același regulament.

         Motivele și principalele argumente
   În cadrul activităților sale comerciale, reclamanta, societate comercială cu sediul în Portugalia, a importat din Taiwan în primul semestru al anului 2002, două loturi de 5 184 termometre digitale fabricate de societatea Geon Corporation (denumită în continuare „Geon”), care s-au dovedit defecte.
   Sistemul de control al calității al Geon a fost verificat de TÜV Rheinland, care, în calitatea sa de organism notificat responsabil în această procedură, avea obligația legală de a efectua inspecții și evaluări corespunzătoare, pentru a certifica faptul că producătorul aplica sistemul de calitate aprobat, având chiar posibilitatea de a face controale inopinate la producător, în timpul cărora, dacă era necesar, putea să efectueze sau să dispună să se efectueze teste de verificare a bunei funcționări a sistemului de control al calității, conform punctelor 4.2 și 4.3 din anexa V la directivă.
   Organismul notificat în cauză, TÜV Rheinland, nu a fost în măsură să garanteze că produsul pe care l-a certificat putea fi comercializat în condiții de siguranță în Europa, refuzând totodată să își asume răspunderea, atunci când a fost avertizat de către reclamantă cu privire la problemele grave cauzate de acest produs.
   În acest mod, organismul menționat a încălcat prevederile punctului 4 din anexa V la directivă și punctele 1, 2 și 4, mai precis punctele 4.1, 4.3 și 4.4 din modulul D (Asigurarea calității producției) din Decizia 93/465/CEE a Consiliului din 22 iulie 1993 (2).
   În ipoteza în care există vreun dubiu cu privire la competența unui organism notificat, procedura pe care Comisia și statele membre trebuie să o adopte constă, astfel cum prevede punctul 6.2.2 alineatul (1) din Liniile directoare pentru aplicarea directivelor emise pe baza noii abordări si a abordării globale, în efectuarea unei noi evaluări a capacității organismului respectiv de a desfășura acțiunile pentru care a fost notificat.
   Era de competența Comisiei să solicite autorității germane competente, conform punctului A capitolul I din anexa la Deciza 93/465, să adopte măsurile necesare prevăzute în documentul MEDDEV 2.10-2 Rev 1 aprilie 2001 și să acționeze împotriva organismului pe care aceasta îl desemnase.
   În cazurile, precum cel de față, în care se observă o eroare în procesul de evaluare a calității producției unei întreprinderi, care are drept consecință comercializarea de produse neconforme ce pun în pericol sănătatea consumatorilor, punctul 6 din anexa XI la directivă prevede că organismul notificat trebuie să încheie o asigurare de răspundere civilă care va trebui să fie activată în cazul producerii oricărui risc asigurat, care acoperă în special cazurile în care organismul notificat se vede obligat să retragă sau să suspende certificate, astfel cum prevede expres și punctul 7 din documentul MEDDEV 2.10-2 Rev 1.
   Independent de răspunderea ce revine autorităților naționale responsabile de supravegherea pieței de a verifica competența organismului notificat și în pofida faptului că asupra organismului respectiv Comisia nu poate acționa direct, această instituție, avertizată în mod sistematic cu privire la problema gravă care apăruse, avea obligația de a acționa împreună cu statul membru pe teritoriul căruia se afla sediul organismului respectiv, obligându-l să adopte măsurile corective necesare pentru a garanta siguranța și sănătatea cetățenilor europeni, conform articolului 152 alineatul (1) din Tratatul CE.
   Reclamanta solicita doar ca autoritatea națională germană competentă, BfArM, să fie obligată de către Comisie, prin intermediul statului german, să activeze asigurarea de răspundere civilă prevăzută de lege, astfel încât reclamantei să-i fie reparate prejudiciile cauzate prin introducerea pe piață a unor produse neconforme care purtau marcajul CE.
   La punctul 8.3.3 Liniile directoare prevăd: „Comisia este responsabilă pentru administrarea clauzei de salvgardare la nivel comunitar și este obligată să asigure aplicarea sa în întreaga Comunitate”.
   Infarmed (Instituto Nacional da Farmácia e do Medicamento) a suspendat comercializarea produsului în discuție în Portugalia și a dispus retragerea lui, tocmai în temeiul articolului 14b din directivă.
   În consecință, Comisia a încălcat următoarele dispoziții legale: articolul 152 alineatul (1) din Tratatul CE; articolul 14b din Directiva 93/42; punctele 6.2.2 alineatul (1), 8.2.2, 8.2.3, 8.3.2 și 8.3.3 din Liniile directoare pentru aplicarea directivelor emise pe baza noii abordări si a abordării globale; punctul A capitolul I din anexa la Decizia 93/465.
   Prin neîndeplinirea obligațiilor care îi revin în temeiul dispozițiilor legale menționate, Comisia a împiedicat reclamanta să obțină repararea prejudiciilor suferite prin intermediul asigurării de răspundere civilă obligatorie respective.
   Reclamanta se aștepta să poată vinde un minim de 500 000 de termometre pe an.
   Din momentul în care s-a decis retragerea produsului de pe piață, reclamantei i s-au închis porțile acestei piețe, având în vedere că imaginea sa a rămas iremediabil asociată cu lipsa de conformitate a produselor pe care le-a introdus pe piață.
   Prejudiciile suportate de reclamantă sunt în sumă de 2 419 665,42 euro.

      (1)  Directiva 93/42/CEE a Consiliului din 14 iunie 1993 privind dispozitivele medicale (JO L 169, p. 1).

      (2)  JO L 220, p. 23.


title: Cauza C-403/10 P: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 28 iulie 2011 — Mediaset SpA/Comisia Europeană, Sky Italia Srl (Recurs — Subvenții acordate de Republica Italiană în vederea promovării achiziționării de decodoare digitale — Neincluderea decodoarelor care permit numai recepționarea unor programe de televiziune difuzate prin satelit — Decizie care declară ajutorul incompatibil cu piața comună)

text:
               8.10.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 298/9

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 28 iulie 2011 — Mediaset SpA/Comisia Europeană, Sky Italia Srl
   (Cauza C-403/10 P) (1)

   (Recurs - Subvenții acordate de Republica Italiană în vederea promovării achiziționării de decodoare digitale - Neincluderea decodoarelor care permit numai recepționarea unor programe de televiziune difuzate prin satelit - Decizie care declară ajutorul incompatibil cu piața comună)
   2011/C 298/17
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Mediaset SpA (reprezentanți: K. Adamantopoulos, avocat, G. Rossi, avocat, E. Petritsi, avocat)

      Celelalte părți în proces: Comisia Europeană (reprezentanți: B. Martenczuk și B. Stromsky, agenți), Sky Italia Srl (reprezentanți: F. González Díaz, avocat și F. Salerno, avocat)

      Obiectul

   Recurs introdus împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 15 iunie 2010, Mediaset/Comisia (T-177/07), prin care Tribunalul a respins o acțiune având ca obiect anularea în parte a Deciziei Comisiei C(2006) 6634 final din 24 ianuarie 2007 prin care se declară incompatibile cu piața comună subvențiile acordate de Italia, în 2004 și în 2005, pentru a permite consumatorilor să cumpere sau să închirieze decodoare digitale interactive care permiteau recepționarea unor programe pe baza tehnologiei terestre digitale sau prin cablu, pentru motivul că acestea excludeau decodoarele care permiteau recepționarea de programe pe baza tehnologiei radiodifuziunii prin televiziune sau prin satelit (ajutorul nr. C 52/2005, ex NN 88/2005, ex CP 101/2004)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Mediaset SpA este obligată să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Comisia Europeană și de Sky Italia Srl.

      (1)  JO C 301, 6.11.2010.


title: Cauza C-545/10: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 11 iulie 2013 — Comisia Europeană/Republica Cehă [Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Transport — Directiva 91/440/CEE — Dezvoltarea căilor ferate comunitare — Articolul 10 alineatul (7) — Organismul de reglementare — Competențe — Directiva 2001/14/CE — Alocarea capacităților infrastructurii feroviare — Articolul 4 alineatul (1) — Cadru de tarifare — Articolul 6 alineatul (2) — Măsuri destinate să stimuleze administratorul infrastructurii să reducă costurile de furnizare a infrastructurii și nivelul tarifelor de acces — Articolul 7 alineatul (3) — Stabilirea tarifelor pentru setul minim de prestații și accesul pe rețea la infrastructurile de servicii — Cost direct imputabil exploatării serviciului de transport feroviar — Articolul 11 — Sistem de îmbunătățire a performanțelor — Articolul 30 alineatul (5) — Organism de control — Competențe — Cale de atac administrativă împotriva deciziilor organismului de control]

text:
               31.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/5

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 11 iulie 2013 — Comisia Europeană/Republica Cehă
   (Cauza C-545/10) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Transport - Directiva 91/440/CEE - Dezvoltarea căilor ferate comunitare - Articolul 10 alineatul (7) - Organismul de reglementare - Competențe - Directiva 2001/14/CE - Alocarea capacităților infrastructurii feroviare - Articolul 4 alineatul (1) - Cadru de tarifare - Articolul 6 alineatul (2) - Măsuri destinate să stimuleze administratorul infrastructurii să reducă costurile de furnizare a infrastructurii și nivelul tarifelor de acces - Articolul 7 alineatul (3) - Stabilirea tarifelor pentru setul minim de prestații și accesul pe rețea la infrastructurile de servicii - Cost direct imputabil exploatării serviciului de transport feroviar - Articolul 11 - Sistem de îmbunătățire a performanțelor - Articolul 30 alineatul (5) - Organism de control - Competențe - Cale de atac administrativă împotriva deciziilor organismului de control)
   2013/C 252/06
   Limba de procedură: ceha

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: M. Šimerdová și H. Støvlbæk, agenți)

      Pârâtă: Republica Cehă (reprezentanți: M. Smolek și T. Müller, agenți)

      Intervenient în susținerea pârâtei: Regatul Spaniei (reprezentant: S. Centeno Huerta, agent)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Neadoptarea în termenul prevăzut a tuturor dispozițiilor necesare pentru a se conforma articolului 10 alineatul (7) din Directiva 91/440/CEE a Consiliului din 29 iulie 1991 privind dezvoltarea căilor ferate comunitare (JO L 237, p. 25, Ediție specială, 07/vol. 2, p. 86), precum și articolului 4 alineatul (1), articolului 6 alineatul (2), articolului 7 alineatul (3), articolului 11 și articolului 30 alineatul (5) din Directiva 2001/14/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2001 privind alocarea capacităților de infrastructură feroviară și tarifarea utilizării infrastructurii feroviare (JO L 75, p. 29, Ediție specială, 07/vol. 8, p. 66)

      Dispozitivul

               1.

               Prin neadoptarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma articolului 4 alineatul (1), articolului 6 alineatul (2), articolului 11 și articolului 30 alineatul (5) din Directiva 2001/14/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2001 privind alocarea capacităților de infrastructură feroviară și tarifarea utilizării infrastructurii feroviare, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2004/49/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004, Republica Cehă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestor dispoziții.

               2.

               Respinge în rest acțiunea.

               3.

               Comisia Europeană, Republica Cehă și Regatul Spaniei suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 38, 5.2.2011.


title: Cauza T-429/13: Acțiune introdusă la 19 august 2013 — Bayer CropScience/Comisia

text:
               9.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 325/37

         Acțiune introdusă la 19 august 2013 — Bayer CropScience/Comisia
   (Cauza T-429/13)
   2013/C 325/62
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Bayer CropScience AG (Monheim am Rhein, Germania) (reprezentanți: K. Nordlander, avocat și P. Harrison, Solicitor)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               declararea acțiunii admisibilă;

               —

               anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 485/2013 al Comisiei din 24 mai 2013 de modificare a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 540/2011 în ceea ce privește condițiile de autorizare a substanțelor active clotianidin, tiametoxam și imidacloprid și de interzicere a utilizării și a vânzării semințelor tratate cu produse de protecție a plantelor care conțin aceste substanțe active (JO L 139, p. 12) și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă șase motive.

               1.

               Prin intermediul primului motiv se susține că, prin adoptarea actului atacat, Comisia și-a depășit competențele conferite prin Regulamentul (CE) nr. 1107/2009 (1) („regulamentul de abilitare”) și că, prin urmare, actul atacat nu dispune de un temei juridic adecvat, întrucât:

                           —

                           Comisia a încălcat articolul 21 din regulamentul de abilitare prin: (i) faptul că nu a luat în considerare datele de monitorizare care arată că substanțele în cauză nu prezintă un risc inacceptabil pentru albine și (ii) prin aceea că a concluzionat în mod eronat că existau informații noi și relevante de natură să îi confere competența de a acționa și

                           —

                           Comisia a încălcat articolul 49 din regulamentul de abilitare prin faptul că a interzis vânzarea semințelor tratate cu substanțele active în cauză, fără a stabili că există „preocupări majore” că semințele tratate „pot prezenta un risc serios pentru sănătatea umană sau animală sau pentru mediu” care „[nu] poate fi combătut în mod satisfăcător” prin alte măsuri.

               2.

               Prin intermediul celui de al doilea motiv se susține că actul atacat a fost adoptat într-un mod care încalcă articolul 12 alineatul (2) și Anexa II punctul 3.8.3 la regulamentul de abilitare și cu nesocotirea încrederii legitime a reclamantei, întrucât:

                           —

                           reclamanta a avut încrederea legitimă că, astfel cum prevede regulamentul de abilitare, în desfășurarea activităților de evaluare a riscurilor care au condus la adoptarea actului atacat urmau să fie utilizate orientări existente și aplicabile, însă orientările existente și aplicabile au fost ignorate în favoarea unui aviz științific, care nu constituia o orientare, și a unui proiect de document de orientare, care nu era nici disponibil, nici aprobat.

               3.

               Prin intermediul celui de al treilea motiv se susține că modul în care Comisia a aplicat regulamentul de abilitare cu prilejul adoptării actului atacat a constituit o încălcare a dreptului fundamental de proprietate al reclamantei și a libertății fundamentale a acesteia de a desfășura o activitate comercială, întrucât:

                           —

                           deciziile de a retrage (și de a modifica) aprobările pentru produsele reclamantei s-au întemeiat pe o aplicare nelegală a regulamentului de abilitare, care nu a ținut seama în mod adecvat de lunga istorie a utilizării în siguranță a substanțelor active în cauză și de valoarea și semnificația proprietății intelectuale și a investițiilor pe termen lung ale reclamantei în privința acestor substanțe.

               4.

               Prin intermediul celui de al patrulea motiv se susține că actul atacat a fost adoptat în urma unei proceduri în cadrul căreia nu s-a respectat dreptul reclamantei de a fi ascultată, întrucât:

                           —

                           desfășurarea activităților relevante de evaluare a riscurilor pe baza unui aviz științific și a unui proiect de document de orientare (în locul orientărilor existente și aplicabile) a condus în mod automat la identificarea unor „lacune în ceea ce privește datele”, cu privire la care reclamanta nu a avut niciodată ocazia să se pronunțe.

               5.

               Prin intermediul celui de al cincilea motiv se susține că adoptarea actului atacat încalcă principiul proporționalității, întrucât:

                           —

                           într-un anumit număr de domenii (inclusiv în ceea ce privește restricțiile impuse produselor reclamantei în privința utilizării foliare, a utilizării de către neprofesioniști și a utilizării în interior) actul atacat depășește ceea ce este necesar pentru atingerea obiectivelor sale legitime și poate chiar să le submineze, iar Comisia nu a avut în vedere posibilitățile de reglementare mai puțin restrictive de care dispunea.

               6.

               Prin intermediul celui de al șaselea motiv se susține că adoptarea actului atacat încalcă principiul precauției, întrucât:

                           —

                           aceasta implică, printre altele, că, în calitatea sa de gestionar de riscuri, Comisia a adoptat o abordare pur ipotetică a riscurilor, întemeiată pe simple conjecturi și neverificată din punct de vedere științific (în cea mai mare parte a lor activitățile de evaluare a riscurilor neconstituind evaluări științifice complete), și că ea a refuzat să analizeze potențialele beneficii și costuri ale acțiunilor sale.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1107/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 21 octombrie 2009 privind introducerea pe piață a produselor fitosanitare și de abrogare a Directivelor 79/117/CEE și 91/414/CEE ale Consiliului


title: Cauza C-49/07: Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de către Dioikitiko Efeteio Athinon (Grecia) la data de 5 februarie 2007 — Motosikletistiki Omospondia Ellados N.P.I.D. (MOT.O.E)/Statul grec

text:
               28.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/16

         Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de către Dioikitiko Efeteio Athinon (Grecia) la data de 5 februarie 2007 — Motosikletistiki Omospondia Ellados N.P.I.D. (MOT.O.E)/Statul grec
   (Cauza C-49/07)
   (2007/C 95/27)
   Limba de procedură: greaca
   Instanța de trimitere
   Dioikitiko Efeteio Athinon (Grecia)
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Motosikletistiki Omospondia Ellados N.P.I.D. (MOT.O.E)

      Pârât: Statul grec
   Întrebările preliminare

               1)

               Articolele 82 și 86 din Tratatul CE pot fi interpretate în sensul că se aplică și activității unei persoane juridice ce are calitatea de reprezentant național al Federației Internaționale de Motociclism și care exercită o activitate economică precum cea descrisă mai sus, ce cuprinde încheierea de contracte de sponsorizare, de publicitate și de asigurare, în contextul organizării de manifestări sportive în sectorul vehiculelor cu motor?

               2)

               În cazul unui răspuns afirmativ, este compatibil cu articolele sus-menționate articolul 49 din Legea nr. 2696/1999, care, în scopul acordării de către autoritatea statală națională competentă (în speță, Ministerul de Interne) a unei autorizații pentru organizarea unei licitații de vehicule cu motor, conferă persoanei juridice sus-menționate atribuția de a emite un aviz favorabil pentru desfășurarea licitației, fără a stabili limite, restricții și controale în exercitarea acestei atribuții?


title: Cauza T-222/07 P: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 8 septembrie 2008 — Kerstens/Comisia Comunităților Europene ( Recurs — Funcție publică — Funcționari — Raport asupra evoluției carierei — Termen de contestare — Tardivitate — Recurs nefondat )

text:
               25.10.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 272/25

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 8 septembrie 2008 — Kerstens/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-222/07 P) (1)

   („Recurs - Funcție publică - Funcționari - Raport asupra evoluției carierei - Termen de contestare - Tardivitate - Recurs nefondat’)
   (2008/C 272/48)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Recurent: Petrus Kerstens (Overijse, Belgia) (reprezentant: C. Mourato, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: D. Martin și K. Herrmann, agenți)
   Obiectul
   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera a doua) din 25 aprilie 2007, Kerstens/Comisia (F-59/06, nepublicată încă în Repertoriu) și având ca obiect anularea acestei ordonanțe.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă pe domnul Petrus Kerstens la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 199, 25.8.2007.


title: Cauza T-551/13: Hotărârea Tribunalului din 26 martie 2015 – Radecki/OAPI – Vamed (AKTIVAMED) [„Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cererea de întregistrare a mărcii comunitare verbale AKTIVAMED — Marca natională figurativă anterioară VAMED — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) și alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               11.5.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 155/25

         Hotărârea Tribunalului din 26 martie 2015 – Radecki/OAPI – Vamed (AKTIVAMED)
   (Cauza T-551/13) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cererea de întregistrare a mărcii comunitare verbale AKTIVAMED - Marca natională figurativă anterioară VAMED - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) și alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2015/C 155/28)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamant: Michael Radecki (Köln, Germania) (reprezentanți: C. Menebröcker și V. Töbelmann, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: inițial A. Pohlmann, ulterior S. Hanne, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Vamed AG (Viena, Austria) (reprezentant: R. Paulitsch, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi a OAPI din 18 iulie 2013 (cauza R 365/2012-1), privind o procedură de opoziție între Vamed AG și Michael Radecki.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Îl obligă pe domnul Michael Radecki la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 367, 14.12.2013.


title: Cauza C-159/14: Ordonanța Curții (Camera a zecea) din 15 iulie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Administrativen sad – Varna – Bulgaria) – „Koela-N” EOOD/Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite (Trimitere preliminară — Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții — Fiscalitate — TVA — Directiva 2006/112/CE — Principiul neutralității fiscale — Deducerea TVA-ului achitat în amonte — Noțiunea „livrare de bunuri” — Condiția de existență a unei livrări de bunuri — Transferul de bunuri de către transportator direct de la furnizor către o persoană terță — Lipsa dovezii posesiei efective a bunurilor de către furnizorul direct — Lipsa de cooperare a furnizorilor cu autoritățile fiscale — Neîncărcarea mărfurilor — Elemente care justifică suspiciunea de fraudă fiscală)

text:
               28.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 320/7

         Ordonanța Curții (Camera a zecea) din 15 iulie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Administrativen sad – Varna – Bulgaria) – „Koela-N” EOOD/Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite
   (Cauza C-159/14) (1)

   ((Trimitere preliminară - Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții - Fiscalitate - TVA - Directiva 2006/112/CE - Principiul neutralității fiscale - Deducerea TVA-ului achitat în amonte - Noțiunea „livrare de bunuri” - Condiția de existență a unei livrări de bunuri - Transferul de bunuri de către transportator direct de la furnizor către o persoană terță - Lipsa dovezii posesiei efective a bunurilor de către furnizorul direct - Lipsa de cooperare a furnizorilor cu autoritățile fiscale - Neîncărcarea mărfurilor - Elemente care justifică suspiciunea de fraudă fiscală))
   (2015/C 320/09)
   Limba de procedură: bulgara

      Instanța de trimitere

   Administrativen sad – Varna

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă:„Koela-N” EOOD

      Pârât: Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 14 alineatul (1) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie interpretat în sensul că nu permite ca administrația fiscală a unui stat membru să considere că o livrare de bunuri nu a fost efectuată, având drept consecință împiedicarea deducerii de către cumpărător a taxei pe valoare adăugată plătite pentru această achiziție pentru motivul că acesta nu a primit marfa pe care a cumpărat-o, ci a expediat-o direct unei terțe persoane căreia i-a revândut-o, sau pentru motivul că furnizorul direct al acestui cumpărător nu a primit marfa pe care a cumpărat-o, ci a expediat-o direct acestuia.

               2)

               Lipsa de cooperare a furnizorilor anteriori ai unei persoane impozabile în lanțul de livrare cu autoritățile fiscale și neîncărcarea mărfurilor în cauză nu constituie, în sine, elemente obiective suficiente pentru a concluziona că această persoană știa sau ar fi trebuit să știe că operațiunea invocată pentru a justifica dreptul său la deducerea taxei pe valoare adăugată este parte a unei fraude fiscale. Totuși, aceste două împrejurări sunt elemente obiective ce pot fi luate în calcul în aprecierea globală a tuturor elementelor și împrejurărilor de fapt, pentru a determina dacă respectiva persoană impozabilă știa sau ar fi trebuit să știe că operațiunea invocată pentru a justifica dreptul său la deducere este parte a unei fraude fiscale.

      (1)  JO C 175, 10.6.2014.


title: Cauza C-648/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Commissione Tributaria Provinciale di Reggio Calabria (Italia) la 16 decembrie 2016 – Fortunata Silvia Fontana/Agenzia delle Entrate – Direzione provinciale di Reggio Calabria

text:
               20.3.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 86/10

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Commissione Tributaria Provinciale di Reggio Calabria (Italia) la 16 decembrie 2016 – Fortunata Silvia Fontana/Agenzia delle Entrate – Direzione provinciale di Reggio Calabria
   (Cauza C-648/16)
   (2017/C 086/12)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Commissione Tributaria Provinciale di Reggio Calabria

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Fortunata Silvia Fontana

      Pârâtă: Agenzia delle Entrate – Direzione provinciale di Reggio Calabria

      Întrebarea preliminară

   Este sau nu este compatibilă cu articolele 113 și 114 TFUE, precum și cu Directiva 2006/112/CE (1) reglementarea națională italiană constituită din articolul 62 sexies alineatul 3 și din articolul 62 bis din Decretul-lege 331/1993, [transformat în Legea] nr. 427 din 29 octombrie 1993, în măsura în care permite aplicarea TVA-ului unei cifre de afaceri globale stabilite prin metoda inductivă, sub aspectul respectării obligației de deducere și a obligației de repercutare a taxei și, mai general, în raport cu principiile neutralității și transferării taxei?

      (1)  Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO 2006, L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7).


title: Cauza C-51/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberlandesgericht Celle (Germania) la 6 februarie 2015 – Remondis GmbH & Co. KG Region Nord/Region Hannover

text:
               11.5.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 155/10

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberlandesgericht Celle (Germania) la 6 februarie 2015 – Remondis GmbH & Co. KG Region Nord/Region Hannover
   (Cauza C-51/15)
   (2015/C 155/11)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Oberlandesgericht Celle

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Remondis GmbH & Co. KG Region Nord

      Pârâtă: Region Hannover

      Intervenientă: Zweckverband Abfallwirtschaft Region Hannover

      Întrebările preliminare

               1)

               Acordul dintre două colectivități teritoriale pe baza căruia acestea constituie prin regulament statutar o entitate comună de gestiune cu personalitate juridică proprie, care preia pe viitor anumite misiuni ce reveneau până atunci colectivităților teritoriale, reprezintă un „contract de achiziții publice” în sensul articolului 1 alineatul (2) litera (a) din Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii (1) în cazul în care respectivul transfer de misiuni privește prestări de servicii în sensul acestei directive și are loc în schimbul unei contraprestații, entitatea de gestiune desfășoară activități care le depășesc pe cele care reveneau anterior colectivităților participante, iar transferul de misiuni nu se încadrează în „cele două tipuri de contracte” care, deși încheiate de entități publice, potrivit jurisprudenței Curții (ce mai recentă: Hotărârea Piepenbrock, C-386/11 (2), punctul 33 și urm.), nu intră în domeniul de aplicare al dreptului Uniunii privind achizițiile publice?

               2)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare: chestiunea dacă constituirea unei entități de gestiune și transferul subsecvent de misiuni către aceasta nu intră în mod excepțional în domeniul de aplicare al dreptului Uniunii privind achizițiile publice este guvernată de principiile dezvoltate de Curte cu privire la contracte încheiate între o entitate publică și o persoană distinctă din punct de vedere juridic de aceasta, potrivit cărora aplicarea dreptului Uniunii privind achizițiile publice este exclusă în cazul în care entitatea exercită asupra persoanei în cauză un control similar celui pe care îl exercită asupra propriilor servicii și, în același timp, persoana respectivă realizează partea esențială a activității sale cu entitatea sau cu entitățile care o dețin (a se vedea în acest sens Hotărârea Teckal, C-107/98 (3), punctul 50), sau dimpotrivă se aplică principiile dezvoltate de Curte cu privire la contractele prin care se stabilește o cooperare între entități publice având ca obiect garantarea realizării unei misiuni de serviciu public comune acestora (a se vedea Hotărârea Ordine degli Ingegneri della Provincia di Lecce și alții, C-159/11 (4), punctele 34 și 35)?

      (1)  JO L 134, p. 114, Ediție specială, 06/vol. 8, p. 116.

      (2)  ECLI:EU:C:2013:385

      (3)  ECLI:EU:C:1999:562

      (4)  ECLI:EU:C:2012:817


title: Cauza T-56/08: Acțiune introdusă la 5 februarie 2008 — IEA și alții/Comisia Comunităților Europene

text:
               26.4.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 107/29

         Acțiune introdusă la 5 februarie 2008 — IEA și alții/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-56/08)
   (2008/C 107/49)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamanți: Stichting IEA Secretariaat Nederland (IEA) (Amsterdam, Țările de Jos), Educational Testing Service Global BV (ETS-Europe) (Amsterdam, Țările de Jos), Deutsches Institut für Internationale Pädagogische Forschung (DIPF) (Frankfurt am Main, Germania), Institut zur Qualitätsentwicklung im Bildungswesen (IQB) (Berlin, Germania) (reprezentanți: E. Morgan de Rivery și S. Thibault-Liger, lawyers)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamanților

               —

               Anularea integrală a deciziei Comisiei din 23 noiembrie 2007 prin care se respinge oferta reclamanților prezentată ca urmare a cererii de ofertă nr. EAC/21/2007„Studiu european cu privire la competențele lingvistice”, întrucât încalcă dreptul comunitar și este bazată pe erori vădite de apreciere;

               —

               anularea integrală a deciziei Comisiei prin care se atribuie un contract legat de această cerere de ofertă către SurveyLang Consortium întrucât încalcă dreptul comunitar și este bazată pe erori vădite de apreciere;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene, în temeiul articolului 87 alineatul (2) din Regulamentul de procedură al Tribunalului de Primă Instanță, la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamanții au depus o ofertă ca răspuns la cererea de ofertă a pârâtei privind un „Studiu european cu privire la competențele lingvistice” (JO 2007/S 61-074161) în versiunea rectificată (JO 2007/S 109-133727). Reclamanții contestă decizia pârâtei din 23 noiembrie 2007 prin care se respinge oferta acestora și se atribuie contractul altui ofertant.
   În susținerea acțiunii lor, reclamanții au arătat că decizia atacată încalcă principiul egalității de tratament, articolul 100 alineatul (1) din regulamentul financiar (1) și caietul de sarcini.
   În plus, reclamanții susțin că au fost săvârșite mai multe erori de către Comisie în ceea ce privește evaluarea criteriilor calitative stabilite în caietul de sarcini, care au condus prin urmare la o eroare vădită de apreciere în stabilirea punctajelor respectivilor ofertanți.
   În sfârșit, reclamanții arată că principiul bunei administrări ar fi fost încălcat de către Comisie prin faptul că nu a dat dovadă de diligență în cadrul procedurii de atribuire.

      (1)  Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al consiliului din 25 iunie 2002 privind regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene, (JO L 248 du 16.9.2002, Ediție specială 01/vol. 3, p. 198).