title: Cauza C-563/12: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 19 decembrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Kúria — Ungaria) — BDV Hungary Trading Kft (în lichidare)/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Közép-magyarországi Regionális Adó Főigazgatósága (TVA — Directiva 2006/112/CE — Articolul 146 — Scutiri la export — Articolul 131 — Condiții stabilite de statele membre — Legislație națională potrivit căreia bunul destinat exportului trebuie să fi părăsit teritoriul vamal al Uniunii Europene într un termen fix de 90 de zile de la data livrării)

text:
               22.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 52/21

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 19 decembrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Kúria — Ungaria) — BDV Hungary Trading Kft (în lichidare)/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Közép-magyarországi Regionális Adó Főigazgatósága
   (Cauza C-563/12) (1)

   (TVA - Directiva 2006/112/CE - Articolul 146 - Scutiri la export - Articolul 131 - Condiții stabilite de statele membre - Legislație națională potrivit căreia bunul destinat exportului trebuie să fi părăsit teritoriul vamal al Uniunii Europene într un termen fix de 90 de zile de la data livrării)
   2014/C 52/35
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Kúria

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: BDV Hungary Trading Kft (en liquidation)

      Pârâtă: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Közép-magyarországi Regionális Adó Főigazgatósága

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Kúria — Interpretarea articolului 15 din Directiva 77/388/CEE, a Consiliului din 17 mai 1977, A șasea directivă privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1) și a articolelor 131, 146 și 273 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p.) — Scutiri la export — Societate care desfășoară activități de producție și de comercializare de conserve alimentare care vinde produse destinate comercializării în țări terțe — Legislație națională care supune dreptul de scutire de TVA pentru vânzările de produse la export în afara Uniunii condiției ca termenul scurs între vânzare și data ieșirii produselor de pe teritoriul național să nu depășească 90 de zile

      Dispozitivul

   Articolul 146 alineatul (1) și articolul 131 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări naționale potrivit căreia, în cadrul unei livrări la export, bunurile destinate exportului în afara Uniunii Europene trebuie să fi părăsit teritoriul Uniunii Europene într-un termen fix de 3 luni sau de 90 de zile de la data livrării, în condițiile în care simpla depășire a acestui termen are drept consecință privarea definitivă a persoanei impozabile de scutirea aferentă acestei livrări.

      (1)  JO C 114, 20.4.2013.


title: Cauza T-212/06: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 29 octombrie 2009 — Bowland Dairy Products/Comisia [ Acțiune în despăgubire — Regulamentul (CE) nr. 178/2002 — Sistemul rapid de alertă — Notificare suplimentară — Competența autorităților naționale — Aviz al Comisiei care nu are efect juridic — Modificarea obiectului litigiului — Inadmisibilitate ]

text:
               19.12.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 312/27

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 29 octombrie 2009 — Bowland Dairy Products/Comisia
   (Cauza T-212/06) (1)

   („Acțiune în despăgubire - Regulamentul (CE) nr. 178/2002 - Sistemul rapid de alertă - Notificare suplimentară - Competența autorităților naționale - Aviz al Comisiei care nu are efect juridic - Modificarea obiectului litigiului - Inadmisibilitate”)
   2009/C 312/43
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Bowland Dairy Products Ltd (Barrowford, Lancashire, Regatul Unit) (reprezentanți: J. Milligan, solicitor, D. Anderson, QC, și A. Robertson, barrister)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: P. Oliver, J.-P. Keppenne și L. Parpala, agenți)

      Obiectul

   În primul rând, o cerere de anulare a unui pretins refuz al Comisiei de a difuza, în cadrul sistemului rapid de alertă prevăzut la articolul 50 din Regulamentul (CE) nr. 178/2002 al Parlamentului European și al Consiliului din 28 ianuarie 2002 de stabilire a principiilor și a cerințelor generale ale legislației alimentare, de instituire a Autorității Europene pentru Siguranța Alimentară și de stabilire a procedurilor în domeniul siguranței produselor alimentare (JO L 31, p. 1, Ediție specială, 15/vol. 8, p. 68), o notificare suplimentară prin care Food Standards Agency din Regatul Unit își exprima acordul pentru comercializarea brânzei albe produse de reclamantă și, în al doilea rând, o cerere de reparare a unui pretins prejudiciu suferit de reclamantă ca urmare a acestui refuz

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2.

               Obligă Bowland Dairy Products Ltd la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor aferente procedurii de măsuri provizorii.

      (1)  JO C 237, 30.9.2006.


title: Cauza T-304/12: Acțiune introdusă la 9 iulie 2012 — Message Management/OAPI — Absacker (ABSACKER of Germany)

text:
               8.9.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 273/17

         Acțiune introdusă la 9 iulie 2012 — Message Management/OAPI — Absacker (ABSACKER of Germany)
   (Cauza T-304/12)
   2012/C 273/30
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Message Management GmbH (Wiesbaden, Germania) (reprezentant: C. Konle, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Absacker GmbH (Köln, Germania)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 21 martie 2012 în cauza R 1028/2011-1 și respingerea căii de atac privind procedura de opoziție nr. B1663700 inițiată împotriva cererii de înregistrare a mărcii comunitare nr. 8753691 a reclamantei;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată;

               —

               cu titlu subsidiar, anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 21 martie 2012 în cauza R 1028/2011-1 și respingerea căii de atac privind procedura de opoziție nr. B1663700 inițiată împotriva cererii de înregistrare a mărcii comunitare nr. 8753691 a reclamantei, în măsura în care se referă la clasele 32 și 33;

               —

               cu titlu mai subsidiar, anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 21 martie 2012 în cauza R 1028/2011-1 și respingerea căii de atac privind procedura de opoziție nr. B1663700 inițiată împotriva cererii de înregistrare a mărcii comunitare nr. 8753691 a reclamantei, în măsura în care se referă la clasa 33.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta

      Marca comunitară vizată: marcă figurativă în alb și negru care reprezintă un vultur și conține elementul verbal „ABSACKER of Germany” pentru produse din clasele 25, 32 și 33 — cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 8 753 691

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: Absacker GmbH

      Marca sau semnul invocat: mărcile figurative naționale în culorile negru, portocaliu și alb care conțin elementul verbal „ABSACKER” pentru produse din clasele 25, 33 și 43

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția

      Decizia camerei de recurs: admite calea de atac și respinge cererea de înregistrare a mărcii

      Motivele invocate: săvârșirea unei erori prin faptul că s-a reținut că există o similitudine între semnele în cauză și un risc de confuzie


title: Cauza T-15/12: Acțiune introdusă la 6 ianuarie 2012 — Provincie Groningen și alții/Comisia

text:
               14.4.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 109/15

         Acțiune introdusă la 6 ianuarie 2012 — Provincie Groningen și alții/Comisia
   (Cauza T-15/12)
   2012/C 109/34
   Limba de procedură: olandeza

      Părțile

      Reclamante: Provincie Groningen (Groningen, Țările de Jos); Provincie Friesland (Leeuwarden, Țările de Jos); Provincie Drenthe (Assen, Țările de Jos); Provincie Overijssel (Zwolle, Țările de Jos); Provincie Gelderland (Arnhem, Țările de Jos); Provincie Flevoland (Lelystad, Țările de Jos); Provincie Utrecht (Utrecht, Țările de Jos); Provincie Noord Holland (Haarlem, Țările de Jos); Provincie Zuid Holland ('s-Gravenhage, Țările de Jos); Provincie Zeeland (Middelburg, Țările de Jos); Provincie Noord Brabant (‘s-Hertogenbosch, Țările de Jos); Provincie Limburg (Maastricht, Țările de Jos) (reprezentanți: P. Kuypers și N. van Nuland, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Comisiei din 13 iulie 2011, adoptată în cazul N 308/2010 sau, cu titlu subsidiar, anularea deciziei menționate în măsura în care organizațiile de protecție a naturii beneficiază de schema de ajutoare sau, cu titlu mai subsidiar, anularea deciziei menționate în măsura în care organizațiile de administrare a terenurilor beneficiază de schema de ajutoare;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă două motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe aplicarea greșită a articolului 107 alineatul (1) TFUE și pe o încălcare a dreptului Uniunii Europene.

                           —

                           În Țările de Jos, protecția naturii este un serviciu de interes general în sensul articolului 2 din Protocolul (nr. 26) privind serviciile de interes general. Dreptul concurenței al Uniunii nu este, așadar, aplicabil.

                           —

                           organizațiile de conservare a mediului, organizațiile de protecție a naturii, în orice caz, organizațiile de administrare a terenurilor sunt calificate în mod eronat drept întreprinderi în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE.

                           —

                           Ținând seama de condițiile atașate schemei de ajutoare, aceasta nu creează un avantaj economic pentru beneficiari, în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE.

                           —

                           Comisia a aplicat în mod greșit a patra condiție, menționată în Hotărârea din 24 iulie 2003, Altmark Trans și Regierungspräsidium Magdeburg (C-280/00, Rec. 2003, p. I 7747).

                           —

                           Schema de ajutoare nu afectează schimburile comerciale dintre statele membre.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea obligației de motivare care rezultă din articolul 296 al doilea paragraf TFUE.


title: Cauza C-85/09 P: Ordonanța Curții din 29 octombrie 2009 — Portela — Comércio de artigos ortopédicos e hospitalares, Lda/Comisia Comunităților Europene (Recurs — Răspundere extracontractuală — Cerere de reparare a prejudiciului suferit ca urmare a diferite omisiuni ale Comisiei în aplicarea Directivei 93/42/CEE — Lipsa unei legături de cauzalitate între omisiunile invocate și prejudiciul suferit de recurentă în cadrul comercializării de termometre numerice defectuoase — Recurs vădit nefondat)

text:
               27.2.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 51/15

         Ordonanța Curții din 29 octombrie 2009 — Portela — Comércio de artigos ortopédicos e hospitalares, Lda/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza C-85/09 P) (1)

   (Recurs - Răspundere extracontractuală - Cerere de reparare a prejudiciului suferit ca urmare a diferite omisiuni ale Comisiei în aplicarea Directivei 93/42/CEE - Lipsa unei legături de cauzalitate între omisiunile invocate și prejudiciul suferit de recurentă în cadrul comercializării de termometre numerice defectuoase - Recurs vădit nefondat)
   2010/C 51/24
   Limba de procedură: portugheza

      Părțile

      Recurentă: Portela — Comércio de artigos ortopédicos e hospitalares, Lda (reprezentant: C. Mourato, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: B. Schima și P. Guerra e Andrade, agenți)

      Obiectul

   Recurs declarat împotriva Ordonanței Tribunalului de Primă Instanță (Camera a opta) din 17 decembrie 2008, Portela/Comisia (T-137/07), prin care Tribunalul a respins ca fiind în parte vădit inadmisibilă, iar pentru celelalte capete de cerere ca vădit nefondată o cerere prin care se solicita, în principal, obligarea Comisiei de a acționa în conformitate cu articolul 14b din Directiva 93/42/CEE a Consiliului din 14 iunie 1993 privind dispozitivele medicale (JO L 169, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 11, p. 244), astfel cum a fost modificată prin Directiva 98/79/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 27 octombrie 1998 privind dispozitivele medicale pentru diagnostic in vitro (JO L 331, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 25, p. 5), obligând societatea de certificare TÜV Rheinland Product Safety GmbH, prin intermediul Republicii Federale Germania, să activeze, în favoarea reclamantei, asigurarea de răspundere civilă obligatorie prevăzută la punctul 6 din anexa XI la Directiva 93/42, pe care societatea menționată a încheiat-o și, dacă prejudiciul invocat nu poate fi reparat prin intermediul cererii principale, în subsidiar, repararea prejudiciului suferit de reclamantă ca urmare a diferitelor omisiuni ale Comisiei

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Obligă Portela — Comércio de artigos ortopédicos e hospitalares Lda la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 102, 1.5.2009.


title: Cauza C-262/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunalul Neamț (România) la data de 2 iunie 2014 – Sindicatul Cadrelor Militare Disponibilizate în rezervă și în retragere (SCMD) și alții/Ministerul Finanțelor Publice prin Direcția Generală a Finanțelor Publice a Județului Neamț

text:
               15.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 315/34

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunalul Neamț (România) la data de 2 iunie 2014 – Sindicatul Cadrelor Militare Disponibilizate în rezervă și în retragere (SCMD) și alții/Ministerul Finanțelor Publice prin Direcția Generală a Finanțelor Publice a Județului Neamț
   (Cauza C-262/14)
   2014/C 315/56
   Limba de procedură: română

      Instanţa de trimitere

   Tribunalul Neamț

      Părţile din acţiunea principală

      Reclamanți: Sindicatul Cadrelor Militare Disponibilizate în rezervă și în retragere (SCMD), Constantin Budiș, Vasile Murariu, Vasile Ursache, Ioan Zăpor, Petrea Simionel

      Pârât: Ministerul Finanțelor Publice prin Direcția Generală a Finanțelor Publice a Județului Neamț

      Întrebările preliminare

               1)

               Dacă articolul 2 alineatul (2) din Directiva 2000/78 (1) poate fi interpretat în sensul că noțiunea de discriminare la care face trimitere această dispoziție include și crearea unei situații de inegalitate de tratament pe criteriul calității de pensionar a persoanei încadrate în muncă sau care dorește încadrarea în muncă.

               2)

               Dacă articolul 3 alineatul (1) din Directiva 2000/78 poate fi interpretat în sensul în care noțiunile condițiile de acces la încadrare în muncă, criteriile de selecție, condițiile de concediere includ și noțiunile de pensionar printre criterii și condiții.

               3)

               Dacă articolul 6 din Directiva 2000/78 poate fi interpretat în sensul permiterii unui stat membru care a transpus această dispoziție în dreptul intern de a proceda, în exercitarea puterii judecătorești, la verificarea transpunerii inadecvate/incomplete a directivelor europene în legislația națională în ceea ce privește aprecierea „justificării în mod obiectiv și rezonabil” a aplicării a unui tratament diferențiat, precum și a „obiectivului legitim” avut în vedere de legiuitor la emiterea actului normativ ce include un tratament diferențiat.

      (1)  Directiva 2000/78/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă (JO L 303, p. 16, Ediție specială, 05/vol. 6, p. 7).


title: Cauza C-112/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Kúria (Ungaria) la 1 martie 2012 — Franklin Templeton Investment Funds Société d’Investissement à Capital Variable/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Kiemelt Ügyek és Adózók Adó Főigazgatósága

text:
               2.6.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 157/2

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Kúria (Ungaria) la 1 martie 2012 — Franklin Templeton Investment Funds Société d’Investissement à Capital Variable/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Kiemelt Ügyek és Adózók Adó Főigazgatósága
   (Cauza C-112/12)
   2012/C 157/03
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Kúria

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Franklin Templeton Investment Funds Société d’Investissement à Capital Variable

      Pârât: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Kiemelt Ügyek és Adózók Adó Főigazgatósága

      Întrebările preliminare

               1.

               Este compatibilă cu dispozițiile Tratatelor UE care reglementează principiul libertății de stabilire (articolul 49 TFUE), principiul egalității de tratament (articolul 54 TFUE) și principiul liberei circulații a capitalurilor (articolul 56 TFUE [sic]) scutirea de impozitul pe dividende acordată de reglementarea maghiară beneficiarului de dividende care este rezident al Ungariei, în condițiile în care

                           (a)

                           beneficiarul de dividende nerezident este scutit de impozitul pe dividende numai dacă îndeplinește anumite cerințe legale, mai exact, dacă participarea acestuia (în cazul acțiunilor, partea sa din acțiunile nominative) la capitalul social al societății rezidente la data distribuirii (alocării) dividendelor a fost permanent de cel puțin 20 % timp de cel puțin doi ani consecutiv, având în vedere că, în cazul în care participarea permanentă de 20 % s-a menținut mai puțin de doi ani consecutiv, societatea care distribuie dividendele nu este obligată să rețină impozitul pe dividende, iar societatea care primește dividendele sau, în cazul dividendelor care nu sunt atribuite în bani, societatea care le alocă nu sunt obligate să plătească impozitul menționat la depunerea declarației fiscale, dacă altă persoană sau societatea care distribuie dividendele a garantat plata impozitului;

                           (b)

                           și dată fiind împrejurarea că beneficiarul de dividende nerezident nu îndeplinește cerințele impuse de reglementarea națională pentru a fi scutit de impozit atunci când participarea sa (în cazul acțiunilor, partea sa din acțiunile nominative) la capitalul social al societății rezidente la data distribuirii (alocării) dividendelor nu atinge pragul minim de 20 % impus de lege sau atunci când procentul menționat nu a fost menținut permanent timp de cel puțin doi ani consecutiv ori, în cazul în care participarea permanentă de 20 % a fost menținută mai puțin de doi ani consecutiv, dacă plata impozitului nu a fost garantată de niciun terț și nici de societatea care distribuie dividendele [?]

               2.

               Ar trebui dat un răspuns diferit la întrebarea 1 litera b), mai precis, ar avea vreo influență asupra răspunsului și, în caz afirmativ, în ce măsură, faptul că

                           (a)

                           în timp ce beneficiarul de dividende rezident este scutit de impozitul pe dividende în conformitate cu reglementarea maghiară, sarcina fiscală a beneficiarului de dividende nerezident depinde de aspectul dacă îi este aplicabilă Directiva [90/435/CEE a Consiliului din 23 iulie 1990 privind regimul fiscal comun care se aplică societăților-mamă și filialelor acestora din diferite state membre] sau Convenția [dintre Republica Ungară și Marele Ducat al Luxemburgului pentru evitarea dublei impuneri în domeniul impozitelor pe venit și pe avere, semnată la Budapesta la 15 ianuarie 1990],

                           (b)

                           în timp ce beneficiarul de dividende rezident este scutit de impozitul pe dividende în conformitate cu reglementarea maghiară, beneficiarul de dividende nerezident, după cum prevede legislația națională a acestuia, fie poate deduce impozitul menționat în cadrul sistemului de impunere național, fie trebuie să îl suporte definitiv [?]

               3.

               Se poate prevala administrația financiară națională de articolul 65 alineatul (1) TFUE [fostul articol 58 alineatul (1) CE] și de fostul articol 220 CE pentru a nu aplica din oficiu dreptul comunitar [?]


title: Cauza C-383/10: Acțiune introdusă la 30 iulie 2010 — Comisia Europeană/Regatul Belgiei

text:
               9.10.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 274/13

         Acțiune introdusă la 30 iulie 2010 — Comisia Europeană/Regatul Belgiei
   (Cauza C-383/10)
   ()
   2010/C 274/20
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: R. Lyal și F. Dintilhac, agenți)

      Pârât: Regatul Belgiei

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin introducerea și prin menținerea unui regim ce stabilește impozitarea discriminatorie a dobânzilor plătite de băncile nerezidente, prin aplicarea unei scutiri de impozit numai dobânzilor plătite de băncile belgiene, Regatul Belgiei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul dispozițiilor articolelor 56 și 63 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (fostele articole 49 și, respectiv, 56 din Tratatul CE) și ale articolelor 36 și 40 din Acordul privind Spațiul Economic European;

               —

               obligarea Regatului Belgiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Comisia denunță dispozițiile naționale în cauză în măsura în care acestea au ca efect descurajarea rezidenților belgieni de a recurge la serviciile unor bănci stabilite în alte state membre ale Uniunii, dobânzile plătite de acestea din urmă neputând beneficia de scutirea de impozit aplicabilă numai dobânzilor plătite de băncile belgiene.
   Cu titlu introductiv, Comisia respinge în special argumentarea pârâtului potrivit căreia impozitarea directă este de competența exclusivă a statelor membre și arată că acest domeniu este inclus în mod implicit, dar necesar în competența în materia pieței interne, constituind așadar o competență partajată între Uniune și statele membre.
   În replică la obiecțiile ridicate de autoritățile belgiene, Comisia arată, în primul rând, că absența unei plângeri formulate de sectorul financiar cu privire la acest subiect este lipsită de relevanță în măsura în care acțiunea în constatarea neîndeplinirii obligațiilor are caracter obiectiv, nefiind așadar condiționată de o plângere. În al doilea și în al treilea rând, Comisia se opune, pe de o parte, argumentării potrivit căreia măsurile sus-menționate se justifică prin cerința imperativă de interes general de a asigura eficacitatea controalelor fiscale, iar pe de altă parte, afirmației potrivit căreia legislația în cauză este o măsură cu caracter sociopolitic ce protejează interesul public. În al patrulea rând, reclamanta respinge justificarea autorităților belgiene cu privire la efectivitatea redusă a extinderii acestei scutiri și arată că grupul contribuabililor căruia i se adresează această măsură ar putea fi de asemenea interesat de serviciile băncilor stabilite în alte state membre. În al cincilea rând, Comisia repune în discuție argumentarea pârâtului cu privire la disparitățile existente în cadrul Uniunii în materia protecției consumatorilor confruntați cu incapacitatea de plată a unei bănci și amintește faptul că această materie face obiectul unei armonizări în cadrul Uniunii Europene. În sfârșit, Comisia arată faptul că Belgia are trei limbi oficiale (olandeză, franceză și germană) și că obiecțiile invocate cu privire la riscurile unei informări insuficiente ca urmare a utilizării de către banca stabilită în afara Belgiei a unei limbi ce nu se vorbește în Belgia nu sunt justificate.


title: Cauza C-539/09: Acțiune introdusă la 21 decembrie 2009 — Comisia Europeană/Republica Federală Germania

text:
               27.2.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 51/24

         Acțiune introdusă la 21 decembrie 2009 — Comisia Europeană/Republica Federală Germania
   (Cauza C-539/09)
   2010/C 51/39
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Caeiros și B. Conte, agenți)

      Pârâtă: Republica Federală Germania

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin refuzul de a permite Curții de Conturi să efectueze controale în Germania privind cooperarea administrativă în domeniul taxei pe valoarea adăugată prevăzută în Regulamentul nr. 1798/2003 și în dispozițiile de aplicare relevante, Republica Federală Germania nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 10 CE și 248 alineatele (1), (2) și (3) CE, precum și a articolului 140 alineatul (2) și a articolului 142 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1605/2002;

               —

               obligarea Republicii Federale Germania la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Obiectul prezentei acțiuni îl constituie refuzul autorităților germane de a permite Curții de Conturi Europene să efectueze controale în Germania privind cooperarea administrativă în domeniul TVA prevăzută în Regulamentul nr. 1798/2003 și în dispozițiile de aplicare relevante.
   În opinia Comisiei, Republica Federală Germania nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 248 CE, respectiv al Regulamentului nr. 1605/2002, și a încălcat obligația de loialitate care îi revine potrivit articolului 10 CE.
   Atribuțiile de control ale Curții de Conturi ar trebui interpretate în mod larg: Curtea de Conturi trebuie să controleze starea financiară a Uniunii și să propună ameliorări. În acest scop, aceasta necesită dreptul de a efectua auditări și verificări cu privire la toate domeniile și actorii vizați de veniturile și cheltuielile Uniunii. Astfel de verificări trebuie să poată fi efectuate și în statele membre și acestea din urmă ar trebui, potrivit articolului 248 alineatul (3) CE, articolului 140 alineatul (2) și articolului 142 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1605/2002, precum și potrivit obligației de loialitate prevăzută la articolul 10 CE, să asigure Curții de Conturi sprijinul lor deplin. Aceasta cuprinde și obligația de a permite orice examinare de către Curtea de Conturi care servește la aprecierea prelevării și utilizării mijloacelor financiare ale Uniunii.
   În prezenta cauză, tocmai aceste posibilități ar fi fost refuzate Curții de Conturi de către autoritățile germane.
   Regulamentul nr. 1798/2003 privește legalitatea și regularitatea veniturilor comunitare. Acest regulament ar reprezenta un element dintr-o rețea de măsuri diferite care trebuie să garanteze că statele membre dispun de resurse corecte provenite din TVA și că, astfel, Comunitatea dispune de resursele proprii în cele mai bune condiții, prin combaterea practicilor frauduloase și prin prevenirea acestora. Din această perspectivă, Comisia consideră necesar ca, pentru a verifica legalitatea și regularitatea veniturilor provenite din TVA, Curtea de Conturi să poată controla transpunerea și punerea în aplicare a Regulamentului nr. 1798/2003, ceea ce ar însemna ca aceasta să poată controla dacă statele membre au instituit un sistem de cooperare și de asistență administrativă eficient și dacă l-au transpus în practică în mod corespunzător sau dacă sunt necesare îmbunătățiri.
   Transpunerea în practică a cooperării administrative prevăzute în Regulamentul nr. 1798/2003 ar avea un efect asupra resurselor proprii provenite din TVA-ul datorat de statele membre. O cooperare eficientă în acest domeniu ar evita deturnarea și evaziunea TVA-ului și ar conduce astfel în mod automat la sporirea veniturilor provenite din TVA și, prin urmare, și a resurselor proprii ale Comunității. În schimb, atunci când un stat membru nu cooperează în mod corespunzător, acesta își încalcă nu numai obligațiile prevăzute de Regulamentul nr. 1798/2003, ci și pe aceea — prevăzută de Directiva TVA — de a adopta toate măsurile cu caracter legislativ și administrativ necesare pentru a asigura colectarea în integralitate a TVA-ului datorat pe teritoriul său.


title: Cauza T-422/17: Acțiune introdusă la 10 iulie 2017 – UF/EPSO

text:
               4.9.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 293/38

         Acțiune introdusă la 10 iulie 2017 – UF/EPSO
   (Cauza T-422/17)
   (2017/C 293/48)
   Limba de procedură: lituaniana

      Părțile

      Reclamant: UF (reprezentant: L. Gudaitės, avocat)

      Pârât: Oficiul European pentru Selecţia Personalului (EPSO)

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               Anularea deciziei pârâtului din 4 aprilie 2017 de eliminare a reclamantului din cadrul concursului pentru juriști-lingviști de limba lituaniană EPSO/AD/335/16,

               —

               somarea pârâtului de a autoriza reclamantul să rectifice o eroare vădită, modificând nivelul de cunoaștere a limbii polone din nivelul B1 în nivelul C1,

               —

               includerea din nou a reclamantului în cadrul concursului de juriști-lingviști de limba lituaniană.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă două motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe faptul că pârâtul a adus atingere încrederii legitime a reclamantului și l-a indus în eroare, atunci când a confirmat conformitatea cu toate cerințele a candidaturii acestuia la concurs.

                           —

                           Reclamantul susține că pârâtul, după ce a confirmat la 9 ianuarie 2017 conformitatea candidaturii sale cu toate cerințele din anunțul de concurs și după ce l-a autorizat să participe la testele pe calculator, l-a indus în eroare și nu i-a dat posibilitatea să rectifice o eroare vădită de dactilografie, cu privire la nivelul său de cunoaștere a limbii polone, motiv pentru care ulterior a fost eliminat din concurs.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe faptul că pârâtul a adus atingere drepturilor și așteptărilor legitime ale reclamantului prin eliminarea acestuia din concursul pentru recrutarea unor juriști-lingviști de limba lituaniană.

                           —

                           Reclamantul susține că, prin decizia sa 4 aprilie 2017, pârâtul l-a eliminat din concurs în mod nejustificat, având în vedere nivelul de cunoaștere a limbii polone pe care îl indicase în formularul de candidatură, întrucât pârâtul cunoștea adevăratul său nivel de cunoaștere a limbii polone pe baza informațiilor și a rezultatelor furnizate în cadrul candidaturii sale la un alt concurs (EPSO/AD/328/16). Reclamantul arată că potrivit jurisprudenței Tribunalului, comisia de evaluare trebuie să aprecieze de la caz la caz dacă diplomele prezentate sau experiența profesională a fiecărui candidat a fost evaluată în mod corespunzător, iar decizia sa de eliminare a unui candidat din concurs este considerată act care lezează, în sensul articolului 91 alineatul (1) din Statutul funcționarilor.


title: Cauza T-96/10: Acțiune introdusă la 17 februarie 2010 — Rütgers Germany și alții/ECHA

text:
               1.5.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 113/66

         Acțiune introdusă la 17 februarie 2010 — Rütgers Germany și alții/ECHA
   (Cauza T-96/10)
   2010/C 113/98
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamanți: Rütgers Germany GmbH (Castrop-Rauxel, Germania), Rütgers Belgium NV (Zelzate, Belgia), Deza, a.s. (Valašské Meziříčí, Republica Cehă), Koppers Denmark A/S (Nyborg, Danemarca), Koppers UK Ltd (Scunthorpe, Regatul Unit) (reprezentanți: K. Van Maldegem, R. Cana, avocați și P. Sellar, Solicitor)

      Pârâtă: Agenția Europeană pentru Produse Chimice (ECHA)

      Concluziile reclamanților

               —

               Declararea acțiunii ca fiind admisibilă și fondată;

               —

               anularea parțială a deciziei atacate, în măsura în care se referă la uleiul antracenic, pastă antracenică;

               —

               obligarea ECHA la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamantele solicită anularea parțială a Deciziei ED/68/2009 a Agenției Europene pentru Produse Chimice (ECHA) de identificare a uleiului antracenic, pastă antracenică (nr. CAS 90640-81-6) [„ulei antracenic (pastă)”] ca substanță care îndeplinește criteriile prevăzute la articolul 57 literele (d) și (e) din Regulamentul (CE) nr. 1907/2006 (1) (Regulamentul REACH), potrivit articolului 59 din Regulamentul REACH.
   În temeiul deciziei atacate, adusă la cunoștința reclamantelor prin intermediul unui comunicat de presă al ECHA, uleiul antracenic (pastă) a fost inclus în lista celor 14 substanțe chimice din Lista substanțelor candidate la identificarea ca substanță care prezintă un risc foarte ridicat (substanțe SVHC) pentru o eventuală includere în anexa XIV la Regulamentul REACH. Motivele precizate în actul atacat pentru identificarea uleiului antracenic drept substanță SVHC sunt faptul că substanța este cancerigenă, mutagenă și de asemenea persistentă și foarte bioacumulativă (substanță vPvB) în conformitate cu criteriile prevăzute la anexa XIII la Regulamentul REACH.
   Reclamantele consideră că actul atacat încalcă normele aplicabile stabilite pentru identificarea substanțelor SVHC în conformitate cu Regulamentul REACH și invocă patru motive în susținerea acțiunii lor, care sunt identice cu cele invocate în cauza T-94/10, Rütgers Germany și alții/ECHA.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1907/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2006 privind înregistrarea, evaluarea, autorizarea și restricționarea substanțelor chimice (REACH), de înființare a Agenției Europene pentru Produse Chimice, de modificare a Directivei 1999/45/CE și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 793/93 al Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 1488/94 al Comisiei, precum și a Directivei 76/769/CEE a Consiliului și a Directivelor 91/155/CEE, 93/67/CEE, 93/105/CE și 2000/21/CE ale Comisiei (JO L 396, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 60, p. 3).


title: Cauza C-463/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Rechtbank Amsterdam (Ţările de Jos) la 2 septembrie 2015 – Openbaar Ministerie/A.

text:
               3.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 363/25

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Rechtbank Amsterdam (Ţările de Jos) la 2 septembrie 2015 – Openbaar Ministerie/A.
   (Cauza C-463/15)
   (2015/C 363/31)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Rechtbank Amsterdam

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Openbaar Ministerie

      Pârât: A.

      Întrebarea preliminară

   Articolul 2 alineatul (4) și articolul 4 punctul 1 din Decizia-cadru 2002/584/JAI (1) permit statului membru de executare să transpună aceste dispoziții în dreptul național astfel încât acesta să poată impune cerința nu numai ca fapta să constituie o infracțiune în propriul drept, ci și ca aceasta să fie pasibilă de o pedeapsă privativă de libertate cu o durată maximă de cel puțin douăsprezece luni?

      (1)  Decizia-cadru 2002/584/JAI a Consiliului din 13 iunie 2002 privind mandatul european de arestare și procedurile de predare între statele membre (JO L 190, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 6, p. 3).


title: Cauza F-103/12: Acțiune introdusă la 27 septembrie 2012 — ZZ/Europol

text:
               26.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 26/70

         Acțiune introdusă la 27 septembrie 2012 — ZZ/Europol
   (Cauza F-103/12)
   2013/C 26/141
   Limba de procedură: olandeza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentanți: W.J. Dammingh și N. D. Dane, avocați)

      Pârât: Oficiul European de Poliție (Europol)

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei Europol, adoptată pentru punerea în executare a Hotărârii Tribunalului Funcției Publice din 29 iunie 2010, pronunțată în cauza Doyle/Europol, F-37/09, prin care Europol a acordat reclamantului o sumă forfetară pentru compensarea prejudiciului cauzat acestuia prin decizia anulată prin hotărârea menționată.

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea Deciziei din 28 noiembrie 2011 prin care pârâtul, pentru executarea în totalitate a unei hotărâri anterioare a Tribunalului Funcției Publice, a acordat reclamantului suma de 3 000 euro pentru compensarea prejudiciului pe care reclamantul l-a suferit, precum și a Deciziei din 29 iunie 2012 prin care reclamația introdusă de reclamant împotriva Deciziei din 28 noiembrie 2011 a fost respinsă.

               —

               obligarea Europol la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a onorariului reprezentanților.


title: Cauza F-17/07: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din  10 octombrie 2007 — Pouzol/Curtea de Conturi a Comunităților Europene ( Funcție publică — Funcționari — Pensii — Transferul drepturilor la pensie dobândite anterior intrării în serviciul Comunităților — Inadmisibilitate )

text:
               24.11.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 283/43

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 10 octombrie 2007 — Pouzol/Curtea de Conturi a Comunităților Europene
   (Cauza F-17/07) (1)

   („Funcție publică - Funcționari - Pensii - Transferul drepturilor la pensie dobândite anterior intrării în serviciul Comunităților - Inadmisibilitate’)
   (2007/C 283/77)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: Michel Pouzol (Combaillaux, Franța) (reprezentanți: D. Grisay, I. Andoulsi și D. Piccininno, avocats)

      Pârâtă: Curtea de Conturi a Comunităților Europene (reprezentanți: T. Kennedy, J.-M. Stenier și G. Cortens, agenți)
   Obiectul
   Anularea deciziei Curții de Conturi din 23 noiembrie 2006 prin care s-a declarat inadmisibilă reclamația introdusă de reclamant împotriva deciziei Comisiei din 18 mai 2006 — Recunoașterea dreptului reclamantului la un spor suplimentar de ani de plată a contribuțiilor la sistemul de pensii — Cerere de daune-interese.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca vădit inadmisibilă.

               2)

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 117, 26.5.2007, p. 35.


title: Cauza C-179/14: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 23 februarie 2016 – Comisia Europeană/Ungaria (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 2006/123/CE — Articolele 14-16 — Articolul 49 TFUE — Libertatea de stabilire — Articolul 56 TFUE — Libera prestare a serviciilor — Condiții de emitere a unor tichete avantajoase din punct de vedere fiscal acordate de angajatori salariaților lor și utilizabile pentru cazare, agrement și/sau alimentație — Restricții — Monopol)

text:
               25.4.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 145/5

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 23 februarie 2016 – Comisia Europeană/Ungaria
   (Cauza C-179/14) (1)

   ((Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 2006/123/CE - Articolele 14-16 - Articolul 49 TFUE - Libertatea de stabilire - Articolul 56 TFUE - Libera prestare a serviciilor - Condiții de emitere a unor tichete avantajoase din punct de vedere fiscal acordate de angajatori salariaților lor și utilizabile pentru cazare, agrement și/sau alimentație - Restricții - Monopol))
   (2016/C 145/05)
   Limba de procedură: maghiara

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Tokár și E. Montaguti, agenți)

      Pârâtă: Ungaria (reprezentanți: M.Z. Fehér și G. Koós, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Prin introducerea și prin menținerea sistemului cardului de agrement Széchenyi prevăzut de Decretul guvernamental nr. 55/2011 din 12 aprilie 2011 privind reglementarea emiterii și a utilizării cardului de agrement Széchenyi, modificat prin Legea nr. CLVI din 21 noiembrie 2011 privind modificarea anumitor dispoziții legislative fiscale și a altor acte conexe, Ungaria a încălcat Directiva 2006/123/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 decembrie 2006 privind serviciile în cadrul pieței interne, în măsura în care:

                           —

                           articolul 13 din respectivul decret guvernamental coroborat cu articolul 2 alineatul (2) litera (d) din Legea nr. XCVI din 1993 privind fondurile de asigurări reciproce, cu articolul 2 litera (b) din Legea nr. oCXXXII din 1997 privind sucursalele și agențiile comerciale ale întreprinderilor care au sediul în străinătate, precum și cu articolul 1, cu articolul 2 alineatele (1) și (2), cu articolul 55 alineatele (1) și (3) și cu articolul 64 alineatul (1) din Legea nr. IV din 2006 privind societățile comerciale, exclude posibilitatea ca sucursalele să emită cardul de agrement Széchenyi și încalcă, în consecință, articolul 14 punctul 3 din această directivă;

                           —

                           articolul 13 menționat coroborat cu aceleași dispoziții naționale, care nu recunoaște, în ceea ce privește condițiile prevăzute la același articol 13 literele (a)-(c), activitatea grupurilor a căror societate-mamă nu este o societate constituită potrivit dreptului maghiar și ai căror membri nu funcționează sub forma unor societăți prevăzute de dreptul maghiar, încalcă articolul 15 alineatul (1), alineatul (2) litera (b) și alineatul (3) din directiva menționată;

                           —

                           articolul 13 din Decretul guvernamental nr. 55/2011 coroborat cu aceleași dispoziții naționale, care rezervă posibilitatea de emitere a cardului de agrement Széchenyi băncilor și instituțiilor financiare întrucât doar aceste organisme pot întruni condițiile prevăzute la acest articol 13, încalcă articolul 15 alineatul (1), alineatul (2) litera (d) și alineatul (3) din aceeași directivă;

                           —

                           articolul 13 menționat este contrar articolului 16 din Directiva 2006/123, în măsura în care prevede, pentru emiterea cardului de agrement Széchenyi, existența unui sediu în Ungaria;

               2)

               Sistemul tichetelor Erzsébet reglementat prin Legea nr. CLVI din 21 noiembrie 2011 și prin Legea nr. CIII din 6 iulie 2012 privind programul Erzsébet este contrar articolelor 49 TFUE și 56 TFUE, în măsura în care această reglementare națională creează un monopol în beneficiul organismelor publice în domeniul emiterii tichetelor pentru hrană rece care pot fi acordate, în condiții avantajoase din punct de vedere fiscal, de angajatori lucrătorilor lor salariați cu titlu de avantaje în natură.

               3)

               Obligă Ungaria la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 202, 30.6.2014.


title: Cauza T-423/09: Hotărârea Tribunalului din 16 decembrie 2011 — Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials/Consiliul [ „Dumping — Importuri de anumite cărămizi de magnezie originare din China — Regulament care încheie o reexaminare intermediară — Comparație între valoarea normală și prețul de export — Luarea în considerare a taxei pe valoarea adăugată din țara de origine — Aplicarea unei metode diferite de cea utilizată în cadrul anchetei inițiale — Modificarea circumstanțelor — Articolul 2 alineatul (10) litera (b) și articolul 11 alineatul (9) din Regulamentul (CE) nr. 384/96 [devenite articolul 2 alineatul (10) litera (b) și articolul 11 alineatul (9) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009]” ]

text:
               4.2.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/21

         Hotărârea Tribunalului din 16 decembrie 2011 — Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials/Consiliul
   (Cauza T-423/09) (1)

   (Dumping - Importuri de anumite cărămizi de magnezie originare din China - Regulament care încheie o reexaminare intermediară - Comparație între valoarea normală și prețul de export - Luarea în considerare a taxei pe valoarea adăugată din țara de origine - Aplicarea unei metode diferite de cea utilizată în cadrul anchetei inițiale - Modificarea circumstanțelor - Articolul 2 alineatul (10) litera (b) și articolul 11 alineatul (9) din Regulamentul (CE) nr. 384/96 [devenite articolul 2 alineatul (10) litera (b) și articolul 11 alineatul (9) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009])
   2012/C 32/41
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials Co. Ltd (Dashiqiao, China) (reprezentanți: J.-F. Bellis și R. Luff, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: inițial J.-P. Hix, ulterior J.-P. Hix și B. Driessen, agenți, asistați inițial de G. Berrisch și G. Wolf, ulterior de G. Berrisch, avocați)

      Intervenientă în susținerea pârâtului: Comisia Europeană (reprezentanți: É. Gippini Fournier și H. van Vliet, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Regulamentului (CE) nr. 826/2009 al Consiliului din 7 septembrie 2009 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 1659/2005 de instituire a unei taxe antidumping definitive la importurile de anumite cărămizi de magnezie originare din Republica Populară Chineză (JO L 240, p. 7), în măsura în care taxa antidumping care este stabilită în acest regulament în privința reclamantei este superioară celei care ar fi fost aplicabilă dacă ar fi fost stabilită în temeiul metodei de calcul aplicate cu ocazia anchetei inițiale pentru a ține seama de nerambursarea taxei pe valoarea adăugată chineze la export

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials Co. Ltd suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Consiliul Uniunii Europene.

               3.

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 312, 19.12.2009.


title: Cauza T-410/08: Hotărârea Tribunalului din 12 aprilie 2013 — GEMA/Comisia ( „Concurență — Înțelegeri — Drepturi de autor privind execuția publică a operelor muzicale prin internet, prin satelit și retransmisia prin cablu — Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE — Împărțirea pieței geografice — Acorduri bilaterale între societățile de gestiune colectivă naționale — Practică concertată care exclude posibilitatea de a acorda autorizații multiteritorii și multirepertoriu — Probă — Prezumția de nevinovăție” )

text:
               1.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 156/28

         Hotărârea Tribunalului din 12 aprilie 2013 — GEMA/Comisia
   (Cauza T-410/08) (1)

   (Concurență - Înțelegeri - Drepturi de autor privind execuția publică a operelor muzicale prin internet, prin satelit și retransmisia prin cablu - Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE - Împărțirea pieței geografice - Acorduri bilaterale între societățile de gestiune colectivă naționale - Practică concertată care exclude posibilitatea de a acorda autorizații multiteritorii și multirepertoriu - Probă - Prezumția de nevinovăție)
   2013/C 156/47
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Gesellschaft für musikalische Aufführungs- und mechanische Vervielfältigungsrechte (GEMA) (Berlin, Germania) (reprezentanți: R. Bechtold, I. Brinker, T. Holzmüller, avocați, și J. Schwarze, profesor)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Castillo de la Torre, agent, A. Antoniadis și O. Weber, agenți)

      Interveniente în susținerea pârâtei: RTL Group SA (Luxemburg, Luxemburg), CLT-UFA (Luxemburg), Music Choice Europe Ltd (Londra, Regatul Unit), ProSiebenSat.1 Media AG (Unterföhring, Germania), Modern Times Group MTG AB (Stockholm, Suedia), Viasat Broadcasting UK Ltd (Londra) și Verband Privater Rundfunk und Telemedien eV (VPRT) (Berlin) (reprezentanți: inițial M. Hansen, A. Weitbrecht și É. Barbier de La Serre, avocați, ulterior M. Hansen, A. Weitbrecht, J. Ruiz Calzado, avocați, și J. Kallaugher, solicitor)

      Obiectul

   Cerere de anulare în parte a Deciziei C(2008) 3435 final a Comisiei din 16 iulie 2008 privind o procedură în conformitate cu articolul 81 [CE] și cu articolul 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/C2/38.698 — CISAC)

      Dispozitivul

               1.

               Anulează articolul 3 din Decizia C(2008) 3435 final a Comisiei din 16 iulie 2008 privind o procedură în conformitate cu articolul 81 [CE] și cu articolul 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/C2/38.698 — CISAC), în ceea ce privește Gesellschaft für musikalische Aufführungs- und mechanische Vervielfältigungsrechte (GEMA).

               2.

               Anulează articolul 4 alineatele (2) și (3) din Decizia C(2008) 3435 final, în măsura în care face trimitere la articolul 3 din aceasta, în ceea ce privește GEMA.

               3.

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de GEMA, cu excepția celor efectuate în legătură cu intervenția.

               4.

               RTL Group SA, CLT-UFA, Music Choice Europe Ltd, ProSiebenSat.1 Media AG, Modern Times Group MTG AB, Viasat Broadcasting UK Ltd și Verband Privater Rundfunk und Telemedien eV (VPRT) suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de GEMA și care au legătură cu intervenția.

               5.

               GEMA, Comisia, RTL Group, CLT-UFA și Music Choice Europe suportă, fiecare, propriile cheltuieli de judecată aferente procedurii măsurilor provizorii.

      (1)  JO C 313, 6.12.2008.


title: Cauza C-618/12: Ordonanța președintelui Curții din 25 martie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour administrative d'appel de Paris — Franța) — Société Reggiani SpA Illuminazione/Ministre de l'Économie et des Finances

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 225/59

         Ordonanța președintelui Curții din 25 martie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour administrative d'appel de Paris — Franța) — Société Reggiani SpA Illuminazione/Ministre de l'Économie et des Finances
   (Cauza C-618/12) (1)

   2013/C 225/130
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 101, 6.4.2013.


               25.11.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 320/21

         Acțiune introdusă la 23 august 2010 de Aleris Ungplan AS împotriva Autorității AELS de Supraveghere
   (Cauza E-13/10)
   2010/C 320/10
   La data de 23 august 2010, Aleris Ungplan AS, reprezentată de Jon Midthjell, advokat, Advokatfirmaet Midthjell AS, Grev Wedels plass 5, 0151 Oslo, NORWAY, a introdus o acțiune împotriva Autorității AELS de Supraveghere, la Curtea de Justiție a AELS.
   Solicitantul cere Curții de Justiție a AELS:

               1.

               să anuleze Decizia nr. 248/10/COL a Autorității de Supraveghere în cazurile nr. 66111 și 66744 din 21 iunie 2010;

               2.

               să dispună plata de către Autoritatea AELS de Supraveghere a cheltuielilor aferente procedurii.

      Situația de fapt și de drept și motivele invocate:

               —

               Reclamantul, Aleris Ungplan AS, este un furnizor privat de servicii pentru tineri în Norvegia. Aleris Ungplan AS este o filială deținută integral de Aleris Group care își are sediul în Stockholm, Suedia.

               —

               Reclamantul a depus o plângere la Autoritatea AELS de Supraveghere prin care a susținut că excluderea tuturor furnizorilor de servicii pentru tineri, cu excepția organizațiilor nonprofit de la două achiziții publice, referitoare la serviciile de asistență pentru tineri în Norvegia contravenea Acordului privind SEE.

               —

               Prin decizia atacată, Autoritatea AELS de Supraveghere a închis cazul, considerând că excluderile nu contraveneau Acordului privind SEE.

               —

               Reclamantul susține că Autoritatea AELS de Supraveghere:

                           —

                           nu a respectat principiul nediscriminării prevăzut la articolul 2 din Directiva 2004/18/CE și normele aplicabile achizițiilor publice în temeiul dreptului SEE; și

                           —

                           nu și-a motivat suficient decizia.


title: Cauza T-505/08: Hotărârea Tribunalului din 9 septembrie 2010 — Nadine Trautwein Rolf Trautwein/OAPI (Hunter) [ „Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale Hunter — Motiv absolut de refuz — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009] — Limitarea produselor desemnate în cererea de înregistrare a mărcii” ]

text:
               23.10.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 288/36

      Hotărârea Tribunalului din 9 septembrie 2010 — Nadine Trautwein Rolf Trautwein/OAPI (Hunter)
      (Cauza T-505/08) (1)

      (Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale Hunter - Motiv absolut de refuz - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009] - Limitarea produselor desemnate în cererea de înregistrare a mărcii)
      (2010/C 288/69)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Nadine Trautwein Rolf Trautwein GbR, Research and Development (Leopoldshöhe, Germania) (reprezentant: C. Czychowski, avocat)

         Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: S. Schäffner, agent)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camere întâi de recurs a OAPI din 17 septembrie 2008, astfel cum a fost rectificată la 5 februarie 2009 (cauza R 1733/2007-1) privind o cerere de înregistrare a semnului verbal Hunter ca marcă comunitară.

         Dispozitivul

                  1.

                  Respinge acțiunea.

                  2.

                  Obligă Nadine Trautwein Rolf Trautwein GbR, Research and Development la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 44, 21.2.2009.


title: Cauza T-548/11: Acțiune introdusă la 19 octombrie 2011 — MIP Metro/OAPI — Real Seguros (real,- QUALITY)

text:
               7.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 6/18

         Acțiune introdusă la 19 octombrie 2011 — MIP Metro/OAPI — Real Seguros (real,- QUALITY)
   (Cauza T-548/11)
   2012/C 6/34
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG (Düsseldorf, Germania) (reprezentanți: J. Plate și R. Kaase, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Real Seguros, SA (Porto, Portugalia)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               suspendarea procedurii până la adoptarea de către Oficiul Portughez pentru Mărci a unei decizii definitive privind cererea de revocare formulată de reclamantă împotriva mărcilor portugheze anterioare nr. 249791, nr. 249793 și nr. 254390; în cazul respingerii cererii de suspendare a procedurii, continuarea procedurii și

               —

               anularea deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 17 august 2011 în cauza R 114/2011-4; și

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor aferente procedurii desfășurate în fața camerei de recurs.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta.

      Marca comunitară vizată: marca figurativă internațională „real,- QUALITY” înregistrată cu nr. W 983683, în culorile roșu, albastru și bej, pentru servicii din clasa 36.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Marca sau semnul invocat: marca verbală portugheză „REAL” înregistrată cu nr. 249791, pentru servicii din clasa 36; marca verbală portugheză „REAL SEGUROS” înregistrată cu nr. 249793, pentru servicii din clasa 36; marca figurativă portugheză care cuprinde elementul verbal „REAL” înregistrată cu nr. 254390, pentru servicii din clasa 36; diverse drepturi neînregistrate cu privire la care se susține că ar fi protejate în toate statele membre sau în Portugalia.

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția în întregime.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului, întrucât camera de recurs a considerat în mod greșit că ar exista posibilitatea unei confuzii între marca a cărei înregistrare este solicitată și marca invocată în susținerea opoziției.


title: Cauza C-159/13: Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 12 decembrie 2013 — Fercal — Consultadoria e Serviços, Ld a /Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Jacson of Scandinavia AB [Recurs — Marcă comunitară — Regulamentul (CE) nr. 40/94 — Marca verbală JACKSON SHOES — Cerere de declarare a nulității formulată de titularul denumirii comerciale naționale Jacson of Scandinavia AB — Declararea nulității — Inadmisibilitate vădită]

text:
               22.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 52/23

         Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 12 decembrie 2013 — Fercal — Consultadoria e Serviços, Lda/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Jacson of Scandinavia AB
   (Cauza C-159/13) (1)

   (Recurs - Marcă comunitară - Regulamentul (CE) nr. 40/94 - Marca verbală JACKSON SHOES - Cerere de declarare a nulității formulată de titularul denumirii comerciale naționale Jacson of Scandinavia AB - Declararea nulității - Inadmisibilitate vădită)
   2014/C 52/40
   Limba de procedură: portugheza

      Părțile

      Recurentă: Fercal — Consultadoria e Serviços, Lda (reprezentant: A.J. Rodrigues, avocat)

      Celelalte părți din procedură: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: P. Guimarães și G. Schneider, agenți), Jacson of Scandinavia AB

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 24 ianuarie 2013, Fercal — Consultadoria e Serviços/OAPI — Jacson of Scandinavia (T-474/09), prin care Tribunalul a respins calea de atac introdusă împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 18 august 2009 (cauza R 1253/2008-2) privind o procedură de declarare de nulității între Jacson of Scandinavia AB și Fercal — Consultadoria e Serviços, Lda

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Obligă Fercal — Consultadoria e Serviços, Lda la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 171, 15.6.2013.


title: Cauzele conexate T-300/05 și T-316/05: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 2 octombrie 2009 — Cipru/Comisia [ Agricultură — Organizarea comună a piețelor — Măsuri tranzitorii care trebuie să fie adoptate ca urmare a aderării unor noi state membre — Regulamentul (CE) nr. 651/2005 de instituire a unor măsuri tranzitorii în sectorul zahărului — Acțiune în anulare — Termen de introducere a acțiunii — Data la care începe să curgă termenul — Tardivitate — Modificarea unei dispoziții dintr-un regulament — Posibilitatea de formula o acțiune împotriva acestei dispoziții și a oricărei alte dispoziții care formează un tot unitar împreună cu aceasta — Inadmisibilitate — Regulamentul (CE) nr. 832/2005 privind stabilirea cantităților excedentare de zahăr, izoglucoză și fructoză — Excepție de nelegalitate — Competență — Principiul nediscriminării — Încredere legitimă — Acțiune în anulare — Proporționalitate — Motivare — Neretroactivitate — Colegialitate ]

text:
               21.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/37

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 2 octombrie 2009 — Cipru/Comisia
   (Cauzele conexate T-300/05 și T-316/05) (1)

   („Agricultură - Organizarea comună a piețelor - Măsuri tranzitorii care trebuie să fie adoptate ca urmare a aderării unor noi state membre - Regulamentul (CE) nr. 651/2005 de instituire a unor măsuri tranzitorii în sectorul zahărului - Acțiune în anulare - Termen de introducere a acțiunii - Data la care începe să curgă termenul - Tardivitate - Modificarea unei dispoziții dintr-un regulament - Posibilitatea de formula o acțiune împotriva acestei dispoziții și a oricărei alte dispoziții care formează un tot unitar împreună cu aceasta - Inadmisibilitate - Regulamentul (CE) nr. 832/2005 privind stabilirea cantităților excedentare de zahăr, izoglucoză și fructoză - Excepție de nelegalitate - Competență - Principiul nediscriminării - Încredere legitimă - Acțiune în anulare - Proporționalitate - Motivare - Neretroactivitate - Colegialitate”)
   2009/C 282/68
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Republica Cipru (reprezentanți: P. Kliridis, K. Lykourgos și A. Pantazi-Lamprou, agenți)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: L. Visaggio și H. Tserepa-Lacombe, ulterior T. van Rijn și H. Tserepa-Lacombe, agenți)

      Interveniente în susținerea reclamantei: Republica Estonia (cauza T-316/05) (reprezentant: L. Uibo, agent) și Republica Letonia (reprezentant: E. Balode-Buraka, agent)

      Obiectul

   În cauza T-300/05, cerere de anulare a Regulamentului (CE) nr. 651/2005 al Comisiei din 28 aprilie 2005 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 60/2004 de instituire a unor măsuri tranzitorii în sectorul zahărului în vederea aderării Republicii Cehe, Estoniei, Ciprului, Letoniei, Lituaniei, Ungariei, Maltei, Poloniei, Sloveniei și Slovaciei la Uniunea Europeană (JO L 108, p. 3, Ediție specială, 03/vol. 63, p. 218), iar în cauza T-316/05, cerere de anulare a Regulamentul (CE) nr. 832/2005 al Comisiei din 31 mai 2005 privind stabilirea cantităților excedentare de zahăr, izoglucoză și fructoză pentru Republica Cehă, Estonia, Cipru, Letonia, Lituania, Ungaria, Malta, Polonia, Slovenia și Slovacia (JO L 138, p. 3, Ediție specială, 03/vol. 64, p. 3).

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunile.

               2.

               Obligă Republica Cipru la plata cheltuielilor de judecată efectuate de Comisie și la suportarea propriilor cheltuieli de judecată.

               3.

               Republica Estonia și Republica Letonia suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 271, 29.10.2005.


title: Cauza C-52/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Symvoulio tis Epikrateias (Grecia) la 1 februarie 2010 — Eleftheri tileorasi A. E. ( Alter Channel ) și Konstantinos Giannikos/Ypoyrgos Typoy kai Meson Mazikis Enimerosis și Ethniko Symvoulio Radiotileorasis

text:
               17.4.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 100/25

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Symvoulio tis Epikrateias (Grecia) la 1 februarie 2010 — Eleftheri tileorasi A. E. („Alter Channel”) și Konstantinos Giannikos/Ypoyrgos Typoy kai Meson Mazikis Enimerosis și Ethniko Symvoulio Radiotileorasis
   (Cauza C-52/10)
   2010/C 100/37
   Limba de procedură: greaca

      Instanța de trimitere

   Symvoulio tis Epikrateias

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Eleftheri Tileorasi A. E. („Alter Channel”) și Konstantinos Giannikos

      Pârâți: Ypoyrgos Typoy kai Meson Mazikis Enimerosis și Ethniko Symvoulio Radiotileorasis

      Întrebarea preliminară

   Articolul 1 litera (d) din Directiva 89/552/CEE a Consiliului privind coordonarea anumitor acte cu putere de lege și acte administrative ale statelor membre cu privire la desfășurarea activităților de difuzare a programelor de televiziune (JO L 298, p. 23, Ediție specială, 06/vol. 1, p. 215), astfel cum a fost modificat prin articolul 1 litera (c) din Directiva 1997/36/CE a Parlamentului European și a Consiliului (JO L 202, p. 60, Ediție specială, 06/vol. 2, p. 232) trebuie interpretat în sensul că, în cadrul „publicității mascate”, plata unei sume de bani sau a unei forme de compensație ori a unei contraprestații de altă natură constituie un element conceptual indispensabil scopului de publicitate?


title: Cauza T-77/11: Acțiune introdusă la 31 ianuarie 2011 — Truvo Belgium/OAPI — AOL (TRUVO)

text:
               26.3.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/11

         Acțiune introdusă la 31 ianuarie 2011 — Truvo Belgium/OAPI — AOL (TRUVO)
   (Cauza T-77/11)
   2011/C 95/17
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamant: Truvo Belgium (Antwerpen, Belgia) (reprezentant: O.F.A.W. van Haperen, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: AOL LLC (Dulles, Statele Unite)

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 7 noiembrie 2010 în cauza R 923/2009-2 și

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta.

      Marca comunitară vizată: marca verbală „TRUVO”, pentru produse și servicii din clasele 9, 16, 35, 38, 41 și 42 — cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 5560099.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: înregistrarea nr. 4756169 a mărcii figurative comunitare „TRUVEO”, pentru servicii din clasa 42.

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția pentru toate serviciile contestate din clasele 38 și 42 și respinge cererea de înregistrare a mărcii comunitare pentru toate serviciile contestate.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: reclamanta consideră că decizia atacată încalcă articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului și nu este motivată corespunzător sau nu îndeplinește cerințele legale de procedură europeană, întrucât camera de recurs a săvârșit o eroare (i) în compararea serviciilor, (ii) în compararea semnelor, (iii) în evaluarea publicului relevant și (iv) în aprecierea riscului de confuzie.


title: Cauza C-324/13 P: Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 30 ianuarie 2014 – Fercal – Consultadoria e Serviços, Ld a /Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (Recurs — Marcă comunitară — Marca verbală PATRICIA ROCHA — Opoziție a titularului mărcii verbale naționale ROCHAS — Refuz al înregistrării din partea diviziei de opoziție a OAPI — Inadmisibilitatea acțiunii formulate la camera de recurs a OAPI)

text:
               16.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 184/7

         Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 30 ianuarie 2014 – Fercal – Consultadoria e Serviços, Lda/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   (Cauza C-324/13 P) (1)

   ((Recurs - Marcă comunitară - Marca verbală PATRICIA ROCHA - Opoziție a titularului mărcii verbale naționale ROCHAS - Refuz al înregistrării din partea diviziei de opoziție a OAPI - Inadmisibilitatea acțiunii formulate la camera de recurs a OAPI))
   2014/C 184/10
   Limba de procedură: portugheza

      Părțile

      Recurentă: Fercal – Consultadoria e Serviços, Lda (reprezentant: A. J. Rodriguez, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: V. Melgar, agent)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 10 aprilie 2013, Fercal – Consultadoria e Serviços/OAPI – Parfums Rochas (PATRIZIA ROCHA) (T-360/11), prin care Tribunalul a respins acțiunea formulată împotriva deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 8 aprilie 2011 (cauza R 2355/2010-2) privind o procedură de opoziție între Parfums Rochas SAS și Fercal – Consultadoria e Serviços, Lda

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Fercal – Consultadoria e Serviços Lda la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 260, 7.9.2013.


title: Cauza F-104/12: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 5 noiembrie 2013 — Hanschmann/Europol (Funcție publică — Personal al Europol — Neînnoirea unui contract — Refuzul acordării unui contract pe durată nedeterminată — Anulare de către Tribunal — Executarea hotărârii Tribunalului)

text:
               21.12.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 377/21

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 5 noiembrie 2013 — Hanschmann/Europol
   (Cauza F-104/12) (1)

   (Funcție publică - Personal al Europol - Neînnoirea unui contract - Refuzul acordării unui contract pe durată nedeterminată - Anulare de către Tribunal - Executarea hotărârii Tribunalului)
   2013/C 377/49
   Limba de procedură: olandeza

      Părțile

      Reclamantă: Ingo Hanschmann (Leipzig, Germania) (reprezentanți: W. J. Dammingh și N. D. Dane, avocați)

      Pârât: Oficiul European de Poliție (reprezentanți: D. Neumann și D. El Khoury, agenți, B. Wägenbaur, avocat)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei Europol, adoptată pentru punerea în executare a Hotărârii Tribunalului Funcției Publice din 29 iunie 2010, pronunțată în cauza Hanschmann/Europol, F-27/09, prin care Europol a acordat reclamantului o sumă forfetară pentru compensarea prejudiciului cauzat acestuia prin decizia anulată prin hotărârea menționată

      Dispozitivul

               1.

               Anulează decizia din 28 noiembrie 2011 prin care Oficiul European de Poliție a acordat domnului Hanschmann suma de 13 000 euro în vederea punerii în executare a Hotărârii Tribunalului din 29 iunie 2010, Hanschmann/Europol (F-27/09).

               2.

               Oficiul European de Poliție suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de domnul Hanschmann.

      (1)  JO C 26, 26.1.2013, p. 70.


title: Cauza C-374/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesfinanzhof (Germania) la 21 iunie 2017 – Finanzamt B/A-Brauerei

text:
               18.9.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 309/27

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesfinanzhof (Germania) la 21 iunie 2017 – Finanzamt B/A-Brauerei
   (Cauza C-374/17)
   (2017/C 309/35)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesfinanzhof

      Părțile din procedura principală

      Pârâtă în primă instanță și recurentă în recurs („Revision”): Finanzamt B

      Reclamantă în primă instanță și intimată în recurs („Revision”): A-Brauerei

      Întrebarea preliminară

   Articolul 107 alineatul (1) TFUE trebuie să fie interpretat în sensul că este vorba despre un ajutor interzis de această dispoziție atunci când, conform reglementării unui stat membru, nu se percepe impozit pe achizițiile imobiliare pentru o achiziție impozabilă care este consecința unei reorganizări (prin fuziune), dacă la operațiunea de reorganizare participă anumiți subiecți de drept (o întreprindere dominantă și o societate dependentă), iar întreprinderea dominantă deține o participație de 100 % în societatea dependentă în cursul celor cinci ani anteriori operațiunii juridice și al celor cinci ani ulteriori acestei operațiuni?


title: Cauza T-358/08: Acțiune introdusă la 3 septembrie 2008 — Spania/Comisia

text:
               25.10.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 272/45

         Acțiune introdusă la 3 septembrie 2008 — Spania/Comisia
   (Cauza T-358/08)
   (2008/C 272/88)
   Limba de procedură: spaniola
   Părțile

      Reclamant: Regatul Spaniei (reprezentant: J. Rodríguez Cárcamo)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantului

               —

               Anularea de către Tribunal a Deciziei C (2008) 3249 din 25 iunie 2008 privind reducerea asistenței acordate din Fondul de coeziune pentru proiectul nr. 96/11/61/018 — „Asanarea orașului Zaragoza”

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Prezenta acțiune este îndreptată împotriva deciziei de reducere a asistenței financiare acordate inițial de Comisie pentru diverse proiecte cuprinse în cele trei faze ale „Proiect[ului] de asanare a orașului Zaragoza”. Decizia menționată presupune o corecție financiară de 25 % a componentei cofinanțate pentru fazele a doua și a treia ale proiectului menționat, care se concretizează într-o obligație de restituire a sumei de 3 106 966 euro. Comisia consideră că Primăria orașului Zaragoza nu a îndeplinit normele comunitare privind achizițiile publice prin împărțirea artificială a lucrării și prin nepublicarea contractelor în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene, conform prevederilor Directivei 93/38/CEE a Consiliului din 14 iunie 1993 de coordonare a procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții în sectoarele apei, energiei, transporturilor și telecomunicațiilor, și prin faptul că s-a limitat la a le publica în Buletinul Oficial al Comunității Autonome Aragon.
   În susținerea concluziilor sale, reclamantul invocă:

               —

               încălcarea articolului H din anexa II la Regulamentul (CE) nr. 1164/94 din 16 mai 1994 de creeare a Fondului de coeziune, în concordanță cu articolul 14 alineatul (13) din Directiva 93/38/CEE. În acest sens, reclamantul consideră că pârâta a comis o eroare vădită de apreciere cu privire la conceptul fundamental „lucrare”, atunci când a negat existența unei diferențe tehnice sau economice între diverse proiecte, astfel încât, în opinia sa, descrierea lucrărilor care trebuiau să se finalizeze era similară și avea aceeași funcție economică: ameliorarea generală a rețelei în beneficiul utilizatorilor. În mod contrar, contractele în cauză constituie lucrări diferite din punct de vedere tehnic, cu funcții diferențiate în mod evident și care prevăd cerințe tehnice diferite pentru a fi îndeplinite.

               —

               încălcarea principiului încrederii legitime și a interdicției venire contra factum proprium, în măsura în care Comisia a aprobat proiectele astfel cum au fost prezentate și că, atât cererea inițială din 1996, cât și cea ulterioară din 1997, conținea o descriere separată a tuturor proiectelor cuprinse în fiecare fază, precum și mențiunea expresă referitoare la lipsa necesității de a publica anunțurile de contract în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.

               —

               motivarea insuficiență a deciziei atacate.

               —

               prescripția acțiunilor Comisiei, potrivit dispozițiilor articolului 3 din Regulamentul (CE) nr. 2988/95 al Consiliului din 18 decembrie 1995 privind protecția intereselor financiare ale Comunităților Europene.

               —

               caducitatea dosarului, conform prevederilor articolului H.2 din anexa II la Regulamentul (CE) nr. 1386/2002 al Comisiei din 29 iulie 2002 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1164/94 al Consiliului privind sistemele de gestionare și de control pentru asistența acordată din Fondul de Coeziune și procedura de efectuare a corecțiilor financiare.

         În subsidiar, reclamantul invocă încălcarea principiului proporționalității.


title: Cauza T-242/11: Hotărârea Tribunalului din 29 martie 2012 — Kaltenbach & Voigt/OAPI (3DeXam) [ „Marcă comunitară — Înregistrare internațională — Cerere de extindere teritorială a protecției — Marca figurativă 3D eXam — Motive absolute de refuz — Caracter descriptiv și lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c), din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               12.5.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/17

         Hotărârea Tribunalului din 29 martie 2012 — Kaltenbach & Voigt/OAPI (3DeXam)
   (Cauza T-242/11) (1)

   (Marcă comunitară - Înregistrare internațională - Cerere de extindere teritorială a protecției - Marca figurativă 3D eXam - Motive absolute de refuz - Caracter descriptiv și lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c), din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2012/C 138/32
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Kaltenbach & Voigt GmbH (Biberach an der Riß, Germania) (reprezentant: M. Graf, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei din 1 martie 2011 a Camerei a doua de recurs a OAPI (cauza R 2361/2010-2) privind extinderea teritorială la Uniunea Europeană a protecției înregistrării internaționale a mărcii figurative 3D eXam

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Kaltenbach & Voigt GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 211, 16.7.2011.


title: Cauza T-528/14: Acțiune introdusă la 15 iulie 2014 – Information Resources/OAPI (Growth Delivered)

text:
               8.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 303/52

         Acțiune introdusă la 15 iulie 2014 – Information Resources/OAPI (Growth Delivered)
   (Cauza T-528/14)
   2014/C 303/62
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Information Resources, Inc. (Chicago, Statele Unite) (reprezentant: C. Schulte, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 5 mai 2014 în cauza R 1777/2013-4;

               —

               obligarea pârâtului la suportarea cheltuielilor de judecată aferente procedurilor.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca verbală „Growth Delivered” pentru servicii din clasele 35, 41 și 42.

      Decizia examinatorului: respinge cererea de înregistrare.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din RMC.


title: Cauza T-525/14: Hotărârea Tribunalului din 8 decembrie 2015 – Compagnie générale des établissements Michelin/OAPI – Continental Reifen Deutschland (XKING) [„Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative XKING — Marca națională figurativă anterioară X — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               25.1.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 27/48

         Hotărârea Tribunalului din 8 decembrie 2015 – Compagnie générale des établissements Michelin/OAPI – Continental Reifen Deutschland (XKING)
   (Cauza T-525/14) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative XKING - Marca națională figurativă anterioară X - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2016/C 027/59)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Compagnie générale des établissements Michelin (Clermont-Ferrand, Franța) (reprezentanți: inițial L. Carlini, ulterior E. Carrillo, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: M. Fischer, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Continental Reifen Deutschland GmbH (Hanovra, Germania) (reprezentanți: S. Gillert, K. Vanden Bossche, B. Köhn-Gerdes și J. Schumacher, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 5 mai 2014 (cauza R 1522/2013-4) privind o procedură de opoziție între Compagnie générale des établissements Michelin și Continental Reifen Deutschland GmbH.

      Dispozitivul

               1)

               Anulează decizia Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 5 mai 2014 (cauza R 1522/2013-4).

               2)

               OAPI suportă propriile cheltuieli de judecată precum și cheltuielile efectuate de Compagnie générale des établissements Michelin.

               3)

               Continental Reifen Deutschland GmbH suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 303, 8.9.2014.


title: Cauza C-337/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Kúria (Ungaria) la 20 iunie 2013 — Almos Agrárkülkereskedelmi Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Közép-magyarországi Regionális Adó Főigazgatósága

text:
               19.10.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 304/4

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Kúria (Ungaria) la 20 iunie 2013 — Almos Agrárkülkereskedelmi Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Közép-magyarországi Regionális Adó Főigazgatósága
   (Cauza C-337/13)
   2013/C 304/06
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Kúria

      Părțile din procedura principală

      Recurentă: Almos Agrárkülkereskedelmi Kft.

      Intimată: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Közép-magyarországi Regionális Adó Főigazgatósága

      Întrebările preliminare

               1.

               Dispozițiile articolului 77 alineatele 1 și 2 din általános forgalmi adóról szóló 2007. évi CXXVII. törvény (Legea maghiară privind TVA-ul), în versiunea în vigoare până la 31 decembrie 2010, sunt compatibile cu dispozițiile articolului 90 alineatul (1) din Directiva 2006/112/CE (Directiva TVA) (1)? Mai precis, Legea maghiară privind TVA-ul cuprinde toate situațiile de reducere a bazei de impozitare prevăzute la articolul 90 alineatul (1) menționat?

               2.

               În cazul unui răspuns negativ, persoana impozabilă are dreptul, în lipsa unei reglementări naționale, la o reducere a bazei de impozitare în temeiul principiilor neutralității fiscale și proporționalității și ținând seama de dispozițiile articolului 90 alineatul (1) din Directiva TVA, în cazul în care, după efectuarea unei operațiuni, nu primește contraprestația corespunzătoare?

               3.

               În cazul în care dispozițiile articolului 90 alineatul (1) din Directiva TVA au efect direct, care sunt condițiile în care [persoana impozabilă] poate pune în aplicare reducerea bazei de impozitare? Este suficientă emiterea unei facturi rectificative și transmiterea acesteia cumpărătorului sau este necesar ca, în plus, să se demonstreze recuperarea efectivă a proprietății bunurilor sau a posesiei acestora?

               4.

               În cazul unui răspuns negativ la cea de a treia întrebare, dreptul comunitar impune statului membru obligația de a repara prejudiciul cauzat persoanei impozabile prin neîndeplinirea obligației sale de armonizare, ceea ce a privat-o pe aceasta de posibilitatea de reducere a bazei de impozitare?

               5.

               Articolul 90 alineatul (2) [din Directiva TVA] poate fi interpretat în sensul că statele membre au posibilitatea, în cazul neplății totale sau parțiale, de a nu permite reducerea bazei de impozitare? În caz afirmativ, este necesară interzicerea expresă a reducerii prin reglementarea statului membru sau lipsa unei prevederi în acest sens are același efect juridic?

      (1)  Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347, p. 1, Ediție specială 09/vol. 3, p. 7).


title: Cauza C-189/11: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 26 septembrie 2013 — Comisia Europeană/Regatul Spaniei (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Fiscalitate — TVA — Directiva 2006/112/CE — Articolele 306-310 — Regimul special pentru agențiile de turism — Divergențe între versiunile lingvistice — Legislație națională care prevede aplicarea acestui regim special altor persoane decât călătorii — Noțiunile „călător” și „client” — Excluderea anumitor vânzări către public de la regimul special menționat — Înscrierea pe factură a unui cuantum al TVA ului deductibil fără legătură cu cel datorat sau achitat în amonte — Stabilirea globală a bazei de impozitare pentru o perioadă dată — Incompatibilitate)

text:
               23.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 344/4

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 26 septembrie 2013 — Comisia Europeană/Regatul Spaniei
   (Cauza C-189/11) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Fiscalitate - TVA - Directiva 2006/112/CE - Articolele 306-310 - Regimul special pentru agențiile de turism - Divergențe între versiunile lingvistice - Legislație națională care prevede aplicarea acestui regim special altor persoane decât călătorii - Noțiunile „călător” și „client” - Excluderea anumitor vânzări către public de la regimul special menționat - Înscrierea pe factură a unui cuantum al TVA ului deductibil fără legătură cu cel datorat sau achitat în amonte - Stabilirea globală a bazei de impozitare pentru o perioadă dată - Incompatibilitate)
   2013/C 344/03
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Lozano Palacios și C. Soulay, agenți)

      Pârât: Regatul Spaniei (reprezentant: S. Centeno Huerta, agent)

      Intervenient în susținerea pârâtelor: Republica Cehă (reprezentanți: M. Smole, T. Müller și J. Očková, agenți), Republica Franceză (reprezentanți: G. de Bergues și J. S. Pilczer, agenți), Republica Polonă (reprezentanți: A. Kraińska, A. Kramarczyk, M. Szpunar și B. Majczyna, agenți), Republica Portugheză (reprezentanți: L. Inez Fernandes și R. Laires, agenți), Republica Finlanda (reprezentanți: J. Heliskoski și M. Pere, agenți)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolelor 73, 168, 169, 226 și 306-310 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7) — Regimul special pentru agențiile de turism

      Dispozitivul

               1.

               Regatul Spaniei:

                           —

                           prin excluderea de la regimul special pentru agențiile de turism a vânzărilor către public de călătorii organizate de agențiile tur operatoare, efectuate de agențiile detailiste care acționează în nume propriu,

                           —

                           prin autorizarea agențiilor de turism, în anumite împrejurări, să înscrie pe facturi un cuantum global de taxă pe valoarea adăugată fără nicio legătură cu taxa suportată efectiv de client și prin autorizarea acestuia din urmă, în cazul în care este persoană impozabilă, să deducă această sumă globală din taxa pe valoarea adăugată datorată și

                           —

                           prin autorizarea agențiilor de turism, în măsura în care beneficiază de regimul special menționat, să stabilească baza de impozitare pentru taxa pe valoarea adăugată în mod global pentru fiecare perioadă fiscală,

                     nu și a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 168, 226 și 306-310 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată.

               2.

               Respinge în rest acțiunea.

               3.

               Comisia Europeană suportă o pătrime din propriile cheltuieli de judecată.

               4.

               Regatul Spaniei suportă propriile cheltuieli de judecată și trei pătrimi din cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

               5.

               Republica Cehă, Republica Franceză, Republica Polonă, Republica Portugheză și Republica Finlanda suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 186, 25.6.2011.


title: Cauza C-423/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Lituania) la 25 iulie 2013 — UAB „Vilniaus energija” /Lietuvos metrologijos inspekcijos Vilniaus apskrities skyrius

text:
               19.10.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 304/5

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Lituania) la 25 iulie 2013 — UAB „Vilniaus energija”/Lietuvos metrologijos inspekcijos Vilniaus apskrities skyrius
   (Cauza C-423/13)
   2013/C 304/09
   Limba de procedură: lituaniana

      Instanța de trimitere

   Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: UAB „Vilniaus energija”

      Pârâtă: Lietuvos metrologijos inspekcijos Vilniaus apskrities skyrius

      Întrebarea preliminară

   Articolul 34 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene și/sau Directiva 2004/22 (1) trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări și practici naționale potrivit căreia un apometru de apă caldă care îndeplinește toate cerințele Directivei 2004/22/CE și este conectat la un dispozitiv de transmitere la distanță (telemetrică) a datelor este considerat a fi un sistem de măsurare și, pentru acest motiv, apometrul de apă caldă respectiv nu poate fi utilizat conform destinației sale înainte de verificarea metrologică a apometrului și a dispozitivului de transmitere la distanță (telemetrică) a datelor ca și cum ar constitui împreună un sistem de măsurare?

      (1)  Directiva Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind mijloacele de măsurare (JO L 135, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 44, p. 3).


title: Cauza T-352/07: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 14 ianuarie 2009 — Comisia/Rednap ( Clauză compromisorie — Contracte încheiate în cadrul Celui de al șaselea program-cadru pentru activități de cercetare, dezvoltare tehnologică și demonstrative — Proiectele Rise și Healthline — Neconformitatea cu prevederile contractuale a unei părți din cheltuielile declarate — Rambursarea unei părți din sumele plătite în avans — Procedură de judecare în lipsă )

text:
               7.3.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 55/24

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 14 ianuarie 2009 — Comisia/Rednap
   (Cauza T-352/07) (1)

   („Clauză compromisorie - Contracte încheiate în cadrul Celui de al șaselea program-cadru pentru activități de cercetare, dezvoltare tehnologică și demonstrative - Proiectele Rise și Healthline - Neconformitatea cu prevederile contractuale a unei părți din cheltuielile declarate - Rambursarea unei părți din sumele plătite în avans - Procedură de judecare în lipsă’)
   (2009/C 55/43)
   Limba de procedură: suedeza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: D. Triantafyllou și J. Enegren, agenți)

      Pârâtă: Rednap AB (Malmö, Suedia)
   Obiectul
   Acțiune formulată de Comisie în temeiul articolului 238 CE în vederea obținerii rambursării unei părți din sumele plătite în avans de Comunitate în cadrul contractelor DE 3010 (DE) Rise și HC 4007 (HC) Heathline, precum și plata unor dobânzi de întârziere.
   Dispozitivul

               1)

               Obligă Rednap AB la rambursarea către Comisie a sumei de 334 375,49 euro.

               2)

               Obligă Rednap la plata către Comisie a unor dobânzi de întârziere pentru suma de 219 125,22 euro începând cu 1 iunie 2002 la o rată legală stabilită în legislația elenă și până la achitarea completă a datoriei, fără ca această rată să poată depăși, începând cu 1 august 2007, 11,75 % pe an.

               3)

               Obligă Rednap la plata către Comisie a unor dobânzi de întârziere pentru suma de 115 250,27 euro începând cu 31 mai 2002 la o rată legală stabilită în legislația elenă și până la achitarea completă a datoriei, fără ca această rată să poată depăși, începând cu 1 august 2007, 11,75 % pe an.

      (1)  JO C 269, 10.11.2007.


title: Cauza T-306/15: Acțiune introdusă la 9 iunie 2015 – KV/EACEA

text:
               24.8.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 279/39

         Acțiune introdusă la 9 iunie 2015 – KV/EACEA
   (Cauza T-306/15)
   (2015/C 279/49)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: KV (Atena, Grecia) (reprezentant: S. Pappas, avocat)

      Pârâtă: Agenția Executivă pentru Educație, Audiovizual și Cultură

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei EACEA/MH/mvh/OKRAPF15D006233 a Agenției Executive pentru Educație, Audiovizual și Cultură (EACEA) din 10 aprilie 2014 privind finanțarea înțelegerii 518072-LLP-1-2011-1-DE-COMENIUS-CNW/2011-3848 cu privire la proiectul NEST – „Network for Staff and Teachers in Childcare Services”;

               —

               obligarea pârâtei la suportarea propriilor cheltuieli de judecată și a cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă în prezenta procedură.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe o eroare vădită de apreciere.

                           —

                           Decizia atacată este viciată de o eroare vădită de apreciere în distincția dintre serviciile „uzuale” și „adiționale” furnizate de partenerii/acționarii reclamantei în timpul proiectului în discuție, având în vedere că agenția a ignorat în mod vădit natura serviciilor furnizate de parteneri, dorința clară a adunării generale a reclamantei de a trata și de a reglementa astfel de servicii, întrucât a considerat că acestea constituie o categorie distinctă care nu intra sub incidența dispozițiilor din statute, și faptul că serviciile furnizate de partenerii în proiectul în discuție au îndeplinit toate cerințele deciziei menționate mai sus ale adunării generale.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe o a doua eroare vădită de apreciere.

                           —

                           Decizia atacată este viciată de o eroare vădită de apreciere în ceea ce privește raționamentul deciziei privind legătura de subordonare dintre parteneri/acționari și reclamantă, a cărei existență a fost stabilită în mod clar în probele prezentate în fața agenției.