title: Cauza C-531/06: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 19 mai 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Libertatea de stabilire — Libera circulație a capitalurilor — Articolele 43 CE și 56 CE — Sănătate publică — Farmacii — Dispoziﾛii care rezervă farmaciștilor dreptul de a administra o farmacie — Justificare — Aprovizionare sigură și de calitate a populației cu medicamente — Independență profesională a farmaciștilor — Întreprinderi de distribuție a produselor farmaceutice — Farmacii comunale)

text:
               4.7.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 153/5

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 19 mai 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană
   (Cauza C-531/06) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Libertatea de stabilire - Libera circulație a capitalurilor - Articolele 43 CE și 56 CE - Sănătate publică - Farmacii - Dispoziții care rezervă farmaciștilor dreptul de a administra o farmacie - Justificare - Aprovizionare sigură și de calitate a populației cu medicamente - Independență profesională a farmaciștilor - Întreprinderi de distribuție a produselor farmaceutice - Farmacii comunale)
   2009/C 153/09
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: E. Traversa și H. Krämer, agenți, G. Giacomini și E. Boglione, avocați)

      Pârâtă: Republica Italiană (reprezentanți: I. M. Braguglia, agent, G. Fiengo, avvocato dello Stato)

      Intervenienți în susținerea pârâtei: Republica Elenă (reprezentant: E. Skandalou, agent), Regatul Spaniei (reprezentanți: J. Rodríguez Cárcamo și F. Díez Moreno, agenți), Republica Franceză (reprezentanți: G. de Bergues și B. Messmer, agenți), Republica Letonia (reprezentanți: E. Balode-Buraka și L. Ostrovska, agenți), Republica Austria (reprezentanți: C. Pesendorfer și T. Kröll, agenți)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolelor 43 CE și 56 CE — Regimul proprietății farmaciilor

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Comisia Comunităților Europene, Republica Italiană, Republica Elenă, Regatul Spaniei, Republica Franceză, Republica Letonia și Republica Austria suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 42, 24.2.2007.


title: Cauza T-341/07: Acțiune introdusă la 10 septembrie 2007 — Sison/Consiliul Uniunii Europene

text:
               10.11.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/58

         Acțiune introdusă la 10 septembrie 2007 — Sison/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza T-341/07)
   (2007/C 269/105)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamant: J. M. Sison (Utrecht, Țările de Jos) (reprezentanți: J. Fermon, A. Comte, H. Schultz, D. Gürses și W. Kaleck, lawyers)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene
   Concluziile reclamantului

               —

               anularea în parte, astfel cum se precizează în continuare, în temeiul articolului 230 CE, a Deciziei 2007/445/CE a Consiliului din 28 iunie 2007 de punere în aplicare a articolului 2 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 2580/2001 privind măsuri restrictive specifice îndreptate împotriva anumitor persoane și entități în vederea combaterii terorismului și de abrogare a Deciziilor 2006/379/CE și 2006/1008/CE și mai precis:

               —

               anularea articolului 1 punctul 1.33 din decizia menționată care prevede: „SISON, Jose Maria (cunoscut și sub numele de Armando Liwanag, Joma, responsabil de Partidul Comunist din Filipine inclusiv NPA) născut pe 8 februarie 1939 la Cabugao, Filipine”;

               —

               anularea în parte a articolului 1 punctul 2.7 din decizia menționată în măsura în care menționează numele reclamantului: „Partidul Comunist din Filipine, inclusiv Noua Armată Populară (NAP), Filipine, care are legături cu Sison Jose Maria C. (cunoscut și sub numele de Armando Liwanag, Joma, responsabil de Partidul Comunist din Filipine inclusiv NPA)”

               —

               declararea ilegalității, în temeiul articolului 241 CE, a Regulamentului (CE) nr. 2580/2001 al Consiliului din 27 decembrie 2001 privind măsuri restrictive specifice îndreptate împotriva anumitor persoane și entități în vederea combaterii terorismului (JO, L 344, p. 70);

               —

               obligarea Comunității să-l despăgubească pe reclamant în temeiul articolelor 235 CE și 288 CE cu o sumă care trebuie stabilită la 291 427,97 euro plus 200,87 euro lunar până la pronunțarea hotărârii Curții, inclusiv dobânzi din octombrie 2002 până la plata integrală;

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Prin acțiunea sa, reclamantul solicită anularea în parte, conform articolului 230 CE, a Deciziei 2007/445/CE (1) a Consiliului din 28 iunie 2007 de punere în aplicare a articolului 2 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 2580/2001 (2) privind măsuri restrictive specifice îndreptate împotriva anumitor persoane și entități în vederea combaterii terorismului și de abrogare a Deciziilor 2006/379/CE și 2006/1008/CE, în măsura în care această decizie îl include pe profesorul Jose Maria Sison. În plus, reclamantul solicită declararea în temeiul articolului 241 CE, a ilegalității Regulamentului nr. 2580/2001 al Consiliului, precum și despăgubiri pentru pretinsele prejudicii suferite, în conformitate cu articolele 235 CE și 288 CE.
   În susținerea pretențiilor sale, reclamantul invocă următoarele motive:
   Potrivit reclamantului, Consiliul ar fi încălcat articolul 253 CE cu privire la motivarea deciziei sale. În această privință, reclamantul arată că a fost săvârșită o eroare vădită de apreciere de către Consiliul la adoptarea deciziei atacate, din moment ce aceasta din urmă se întemeiază pe fapte și afirmații nedovedite. În plus, potrivit reclamantului, decizia în discuție încalcă principiul bunei administrări. Mai mult, reclamantul arată că decizia încalcă articolul 2 alineatul (3) din Regulamentul nr. 2580/2001 CE și articolul 1 alineatul (4) din Poziția comună 2001/931/CFSP și contravine principiului proporționalității. Mai mult, reclamantul susține că decizia este contrară liberei circulații a capitalurilor, consacrată de articolul 56 CE. În final, reclamantul pretinde că decizia a fost adoptată cu încălcarea principiilor generale de drept comunitar care rezultă din dreptul la un proces echitabil, dreptul la o instanță imparțială, principiul prezumției de nevinovăție, dreptul la apărare și dreptul de a fi ascultat, principiul legalității, dreptul de liberă exprimare, dreptul de asociere, precum și dreptul de proprietate, prevăzute în Convenția Europeană a Drepturilor Omului. În final, reclamantul susține că, prin includerea reclamantului pe lista anexată la decizia atacată, Consiliul a abuzat de puterea sa.

      (1)  JO L 169, p. 58.

      (2)  JO L 344, 28.12.2001, p. 70.


title: Cauza T-63/16: Hotărârea Tribunalului din 29 iunie 2017 – E-Control/ACER [„Energie — Condiții de acces la rețea pentru schimburile transfrontaliere de energie electrică — Decizii ale autorităților naționale de reglementare de aprobare a metodelor de alocare a capacității de transport transfrontalier — Compatibilitate cu Regulamentul (CE) nr. 714/2009 — Avizul ACER — Noțiunea de decizie supusă unei căi de atac la ACER — Articolul 19 din Regulamentul (CE) nr. 713/2009 — Decizia Comisiei de apel a ACER de respingere a căii de atac ca inadmisibilă — Eroare de drept — Obligația de motivare”]

text:
               21.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 277/38

         Hotărârea Tribunalului din 29 iunie 2017 – E-Control/ACER
   (Cauza T-63/16) (1)

   ([„Energie - Condiții de acces la rețea pentru schimburile transfrontaliere de energie electrică - Decizii ale autorităților naționale de reglementare de aprobare a metodelor de alocare a capacității de transport transfrontalier - Compatibilitate cu Regulamentul (CE) nr. 714/2009 - Avizul ACER - Noțiunea de decizie supusă unei căi de atac la ACER - Articolul 19 din Regulamentul (CE) nr. 713/2009 - Decizia Comisiei de apel a ACER de respingere a căii de atac ca inadmisibilă - Eroare de drept - Obligația de motivare”])
   (2017/C 277/56)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Energie-Control Austria für die Regulierung der Elektrizitäts- und Erdgaswirtschaft (E-Control) (Viena, Austria) (reprezentant: F. Schuhmacher, avocat)

      Pârâtă: Agenția pentru Cooperarea Autorităților de Reglementare din Domeniul Energiei (ACER) (reprezentant: E. Tremmel, agent)

      Intervenientă în susținerea reclamantei: Republica Austria (reprezentant: C. Pesendorfer, agent)

      Interveniente în susținerea pârâtei: Republica Cehă (reprezentanți: M. Smolek, T. Müller și J. Vláčil, agenți), Republica Polonă (reprezentant: B. Majczyna, agent) și Polskie Sieci Elektroenergetyczne S.A. (Konstancin-Jeziorna, Polonia) (reprezentanți: inițial M. Motylewski și A. Kulińska, ulterior H. Napieła și K. Figurska, avocați)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE, având ca obiect anularea deciziei A-001-2015 a Comisiei de apel a ACER din 16 decembrie 2015 de respingere a unei căi de atac formulate împotriva avizului nr. 09/2015 al ACER din 23 septembrie 2015 privind conformitatea deciziilor autorităților naționale de reglementare de aprobare a metodelor de alocare a capacității de transport transfrontalier în Europa Centrală și de Est cu Regulamentul (CE) nr. 714/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 13 iulie 2009 privind condițiile de acces la rețea pentru schimburile transfrontaliere de energie electrică și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1228/2003 (JO 2009, L 211, p. 15), inclusiv cu Liniile directoare privind gestionarea și alocarea capacității de transfer disponibile a interconexiunilor dintre sistemele naționale, care figurează în anexa I la acest regulament.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Energie-Control Austria für die Regulierung der Elektrizitäts- und Erdgaswirtschaft (E-Control) să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Agenţia pentru Cooperarea Autorităţilor de Reglementare din Domeniul Energiei (ACER).

               3)

               Obligă Republica Cehă, Republica Polonă, Republica Austria și Polskie Sieci Elektroenergetyczne S.A. să suporte propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 156, 2.5.2016.


title: Hotărârea Curții din 31 ianuarie 2011 în cauza E-13/10 – Aleris Ungplan AS/Autoritatea AELS de Supraveghere (Refuzul Autorității AELS de Supraveghere de a iniția o acțiune ca urmare a neîndeplinirii prezumate, de către un stat AELS, a obligațiilor care îi revin în domeniul achizițiilor publice – măsuri care pot face obiectul acțiunii – admisibilitate)

text:
               12.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 141/12

         HOTĂRÂREA CURȚII
   din 31 ianuarie 2011
   în cauza E-13/10
   Aleris Ungplan AS/Autoritatea AELS de Supraveghere
   (Refuzul Autorității AELS de Supraveghere de a iniția o acțiune ca urmare a neîndeplinirii prezumate, de către un stat AELS, a obligațiilor care îi revin în domeniul achizițiilor publice – măsuri care pot face obiectul acțiunii – admisibilitate)
   2011/C 141/12
   În cauza E-13/10 – Aleris Ungplan AS/EFTA Surveillance Authority – ACȚIUNE, în temeiul articolului 36 al doilea paragraf din Acordul între statele AELS privind instituirea unei Autorități de Supraveghere și a unei Curți de Justiție, având ca obiect anularea Deciziei nr. 248/10/COL din 21 iunie 2010 privind achizițiile publice în domeniul serviciilor de îngrijire a tinerilor, Curtea, compusă din Carl Baudenbacher, președinte, Thorgeir Örlygsson (judecător-raportor) și Per Christiansen, judecător, a pronunțat, la 31 ianuarie 2011, o hotărâre a cărei parte dispozitivă este următoarea:

               1.

               acțiunea este respinsă ca inadmisibilă;

               2.

               solicitantul suportă costurile de procedură.


title: Ultima publicație a Curții de Justiție în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene JO C 128, 24.5.2008

text:
               7.6.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/1

         Ultima publicație a Curții de Justiție în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

   (2008/C 142/01)

         JO C 128, 24.5.2008

   Publicații anterioare

      JO C 116, 9.5.2008

      JO C 107, 26.4.2008

      JO C 92, 12.4.2008

      JO C 79, 29.3.2008

      JO C 64, 8.3.2008

      JO C 51, 23.2.2008

   Aceste texte sunt disponibile pe:

               EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Cauza T-403/09: Acțiune introdusă la 7 octombrie 2009 — Tecnoprocess/Delegația Comisiei Europene în Maroc și alții

text:
               5.12.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 297/31

         Acțiune introdusă la 7 octombrie 2009 — Tecnoprocess/Delegația Comisiei Europene în Maroc și alții
   (Cauza T-403/09)
   2009/C 297/46
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Tecnoprocess Srl (Roma, Italia) (reprezentant: A. Majoli, avocat)

      Pârâte: Delegația Comisiei Europene în Maroc, Delegația Comisiei Europene în Republica Federală Nigeria, Comisia Comunităților Europene

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea îmbogățirii fără justă cauză a Delegației din Abuja, a Delegației din Rabat și a Comisiei Europene;

               —

               în consecință, obligarea Delegației din Abuja, a Delegației din Rabat și a Comisiei Europene, inclusiv în solidar, la plata către reclamantă a sumei de 114 069,94 euro, plus dobânzi până la plata efectivă sau la plata oricărei alte sume pe care Tribunalul o va considera adecvată, plus dobânzile aferente sumei reținute, până la plata efectivă;

               —

               obligarea Delegației din Abuja, a Delegației din Rabat și a Comisiei Europene, inclusiv în solidar, la plata cheltuielilor de judecată efectuate în prezenta procedură.

      Motivele și principalele argumente

   Societatea reclamantă în prezenta procedură, reclamantă totodată în cauzele T-264/09 Tecnoprocess/Comisia și Delegația Comisiei Europene în Maroc și T-367/09 Tecnoprocess/Comisia și Delegația Comisiei Europene în Republica Federală Nigeria, susține că în cadrul aplicării contractelor încheiate cu autoritățile marocane și nigeriene care fac obiectul acestor două cauze, atât delegațiile menționate, cât și Comisia Europeană au refuzat în mod nejustificat să soluționeze prin tranzacție diverse chestiuni legate de executarea contractelor în discuție; aceasta în pofida faptului că reclamanta propusese instituțiilor comunitare, în repetate rânduri, compensarea posturilor de activ și de pasiv referitoare la contractele menționate.
   Astfel cum rezultă din situația de fapt, delegațiile și Comisia ar fi reținut în mod nejustificat sume foarte ridicate ce ar fi trebuit transferate reclamantei, creând o situație care reprezintă o îmbogățire fără justă cauză.


title: Cauza T-361/15: Hotărârea Tribunalului din 12 aprilie 2016 – Choice/EUIPO (Choice chocolate & ice cream) [„Marcă a Uniunii Europene — Cererea de marcă a Uniunii Europene figurativă Choice chocolate & ice cream — Motiv absolut de refuz — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               30.5.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 191/29

         Hotărârea Tribunalului din 12 aprilie 2016 – Choice/EUIPO (Choice chocolate & ice cream)
   (Cauza T-361/15) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Cererea de marcă a Uniunii Europene figurativă Choice chocolate & ice cream - Motiv absolut de refuz - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2016/C 191/37)
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamantă: Choice sp. z. o.o. (Legnica, Polonia) (reprezentant: T. Mielke, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru proprietate intelectuală (reprezentant: D. Walicka, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 30 aprilie 2015 (cauza R 2221/2014-5) privind o cerere de înregistrare a semnului figurativ Choice chocolate & ice cream ca marcă a Uniunii Europene.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Choice sp. z o.o. la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 294, 7.9.2015.


title: Cauza T-232/16 P: Hotărârea Tribunalului din 19 ianuarie 2017 – Comisia/Frieberger și Vallin („Recurs — Funcție publică — Funcționari — Pensii — Reforma statutului — Majorarea vârstei de pensionare — Decizie prin care se refuză revalorizarea sporului drepturilor la pensie — Principiul ne ultra petita — Eroare de drept — Obligația de motivare”)

text:
               27.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/28

         Hotărârea Tribunalului din 19 ianuarie 2017 – Comisia/Frieberger și Vallin
   (Cauza T-232/16 P) (1)

   ((„Recurs - Funcție publică - Funcționari - Pensii - Reforma statutului - Majorarea vârstei de pensionare - Decizie prin care se refuză revalorizarea sporului drepturilor la pensie - Principiul ne ultra petita - Eroare de drept - Obligația de motivare”))
   (2017/C 063/39)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Berscheid și G. Gattinara, agenți)

      Celelalte părți din procedură: Jürgen Frieberger (Woluwe-Saint-Lambert, Belgia), Benjamin Vallin (Saint-Gilles, Belgia) (reprezentanți: J.-N. Louis și N. de Montigny, avocați)

      Obiectul

   Recurs declarat împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera a treia) din 2 martie 2016, Frieberger și Vallin/Comisia (F-3/15, EU:F:2016:26) prin care se solicită anularea acestei hotărâri

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Hotărârea Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera a treia) din 2 martie 2016, Frieberger și Vallin/Comisia (F-3/15).

               2)

               Respinge acțiunea formulată de domnul Jürgen Frieberger și de domnul Benjamin Vallin în fața Tribunalului Funcției Publice în cauza F-3/15.

               3)

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată aferente procedurii de recurs.

               4)

               Domnul Frieberger și domnul Vallin suportă cheltuielile de judecată aferente procedurii în fața Tribunalului Funcției Publice, inclusiv pe acelea efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 243, 4.7.2016.


title: Cauza F-91/09: Acțiune introdusă la 30 octombrie 2009 — Luigi Marcuccio/Comisia Comunităților Europene

text:
               16.1.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 11/41

         Acțiune introdusă la 30 octombrie 2009 — Luigi Marcuccio/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza F-91/09)
   2010/C 11/79
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamant: Luigi Marcuccio (Tricase, Italia) (reprezentant: G. Cipressa, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei Comisiei prin care a fost respinsă cererea reclamantului având ca obiect repararea prejudiciului suferit ca urmare a unei scrisori prin care Comisia a solicitat unui medic să realizeze o vizită medicală de control pentru a stabili în ce măsură reclamantul este efectiv apt de muncă

      Concluziile reclamantului

               —

               Declararea inexistenței, potrivit dispozițiilor legale în vigoare, sau, în subsidiar, anularea deciziei, care are din punct de vedere material forma unei decizii tacite, prin care Comisia a respins cererea formulată în data de 9 septembrie 2008;

               —

               în măsura în care acest lucru este necesar, declararea inexistenței, potrivit dispozițiilor legale în vigoare, sau, în subsidiar, anularea actului, indiferent de forma acestuia, prin care Comisia a respins reclamația formulată la 16 martie 2009 împotriva deciziei de respingere a cererii din 9 septembrie 2008;

               —

               în măsura în care acest lucru este necesar, declararea inexistenței, potrivit dispozițiilor legale în vigoare, sau, în subsidiar, anularea notei ADMIN.B.2/MB/ks/D(09) 16349 din data de 30 iunie 2009;

               —

               în măsura în care acest lucru este necesar, stabilirea faptului că un funcționar al Comisiei: (a) a trimis directorului A.S.L. Le 2 — Maglie, sau a făcut astfel încât acesta să primească nota din data de 9 decembrie 2003 referitoare la „vizita medicală de control în Tricase (Le)”; (b) i-a solicitat să dispună ca reclamantul să efectueze o vizită medicală de control; (c) l-a informat că, din cauza unei boli prelungite (mai mult de 365 de zile), la data de 14 februarie 2003 fusese inițiată o procedură în ceea ce privește reclamantul (comisia pentru invaliditate) pentru a evalua dacă acesta din urmă era sau nu era apt de muncă; (d) i-a prezentat opinia sa, total nefondată, potrivit căreia reclamantul „a utilizat diferite metode dilatorii pentru a întârzia convocarea comisiei pentru invaliditate, toate acestea fiind respinse de serviciul competent al Comisiei Europene ca lipsite de fundament”; (e) l-a informat în legătură cu faptul că reclamantul „a fost invitat să se prezinte la un examen medical la Bruxelles în ziua de luni, 8 decembrie 2003”; (f) i-a transmis numele persoanei desemnate pentru a reprezenta instituția în cadrul comisiei pentru invaliditate; (g) l-a informat că, la data de 9 decembrie 2003, „nu fusese trimis, prin fax, niciun certificat medical serviciului medical al Comisiei”; (h) i-a prezentat opinia sa, total nefondată, potrivit căreia reclamantul ar fi trebuit să trimită prin fax un certificat medical serviciului medical al Comisiei pentru a justifica absența sa de la controlul medical care ar fi trebuit să aibă loc la Bruxelles pe data de 8 decembrie 2003; (i) a anexat la nota din 9 decembrie 2003 două documente, primul dintre acestea referindu-se la pretinsa sesizare a comisiei pentru invaliditate cu privire la cazul reclamantului, iar al doilea fiind o convocare a reclamantului la controlul medical;

               —

               în măsura în care acest lucru este necesar, stabilirea și declararea nelegalității fiecăruia dintre faptele care au dat naștere prejudiciului în cauză și, a fortiori, a nelegalității ansamblului acestor fapte;

               —

               obligarea pârâtei la plata către reclamant, cu titlu de despăgubire pentru prejudiciul în cauză, a sumei de 300 000 de euro, sau a sumei, mai importante sau mai reduse, pe care Tribunalul o va considera justă și echitabilă;

               —

               obligarea Comisiei la plata către reclamant, pentru perioada cuprinsă între ziua următoare celei în care Comisia a primit cererea din 9 septembrie 2008 și momentul plății efective a sumei de 300 000 de euro, a unor dobânzi aferente sumei menționate, cu o rată anuală de 10 % și cu capitalizare anuală;

               —

               obligarea pârâtei la plata tuturor cheltuielilor, a taxelor și a onorariilor legate de procedură care sunt aferente prezentei acțiuni.


title: Cauza C-287/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Okresní soud v Českých Budějovicích (Republica Cehă) la 19 mai 2017 – Česká pojišťovna a.s./WCZ spol. s r.o.

text:
               14.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/3

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Okresní soud v Českých Budějovicích (Republica Cehă) la 19 mai 2017 – Česká pojišťovna a.s./WCZ spol. s r.o.
   (Cauza C-287/17)
   (2017/C 269/05)
   Limba de procedură: ceha

      Instanța de trimitere

   Okresní soud v Českých Budějovicích

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Česká pojišťovna a.s.

      Pârâtă: WCZ spol. s r.o.

      Întrebarea preliminară

   Articolul 6 alineatele (1) și (3) din Directiva 2011/7/UE (1) a Parlamentului European și a Consiliului privind combaterea întârzierii în efectuarea plăților în tranzacțiile comerciale trebuie interpretat în sensul că impune instanței de judecată să acorde reclamantului, căruia i-a dat câștig de cauză într-un litigiu având ca obiect recuperarea unei creanțe rezultate în cadrul unei tranzacții comerciale definite la articolul 3 sau la articolul 4 din directiva menționată, suma de 40 de euro (sau echivalentul în moneda națională), precum și o compensație pentru cheltuielile de judecată, inclusiv compensații pentru costurile aferente notificării pârâtului înainte de introducerea acțiunii, în cuantumul prevăzut de dispozițiile procedurale ale statului membru?

      (1)  JO 2011, L 48, p. 1.


title: Cauza C-74/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Curtea de Apel Oradea (România) la data de 18 februarie 2015 – Dumitru Tarcău, Ileana Tarcău/Banca Comercială Intesa Sanpaolo România SA – Sucursala Baia Mare și alții

text:
               26.5.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/14

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Curtea de Apel Oradea (România) la data de 18 februarie 2015 – Dumitru Tarcău, Ileana Tarcău/Banca Comercială Intesa Sanpaolo România SA – Sucursala Baia Mare și alții
   (Cauza C-74/15)
   (2015/C 171/16)
   Limba de procedură: română

      Instanţa de trimitere

   Curtea de Apel Oradea

      Părţile din acţiunea principală

      Reclamanți: Dumitru Tarcău, Ileana Tarcău

      Pârâte: Banca Comercială Intesa Sanpaolo România SA – Sucursala Baia Mare, Banca Comercială Intesa Sanpaolo România SA Arad, Cristian Nicolae Tarcău, Corina Tarcău, SC Magenta prin lichidator Pareto Grup IPURL, SC Crisco SRL prin administrator judiciar special CII Renata Moldovan, SC Crisco SRL prin administrator special Cristian Tarcău

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 2 litera (b) din Directiva 93/13/CEE (1), în privinţa definirii noţiunii de „consumator”, trebuie interpretat în sensul că include sau, dimpotrivă, în sensul că exclude din această definiţie persoanele fizice ce au semnat în calitate de garant-fideiusor acte adiţionale şi contracte accesorii (contracte de fideiusiune, de garanţie imobiliară) contractului de credit încheiat de o societate comercială în vederea desfăşurării activităţii sale, în condiţiile în care aceste persoane fizice nu au nicio legătură cu activitatea societăţii comerciale şi au acţionat în scopuri care se află în afara activităţii lor profesionale[?]

               2)

               Articolul l alineatul (l) din Directiva 93/13/CEE trebuie interpretat în sensul că intră sub incidenţa acestei directive numai contractele încheiate între comercianţi şi consumatori având ca obiect vânzarea de bunuri sau servicii sau intră sub incidenţa acesteia şi contractele accesorii (contract de garanţie, de fideiusiune) unui contract de credit al cărui beneficiar este o societate comercială, încheiate de persoane fizice ce nu au nicio legătură cu activitatea societăţii comerciale şi care au acţionat în scopuri care se află în afara activităţii lor profesionale[?]

      (1)  Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993, privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii (JO L 95, p. 29, Ediţie specială, 15/vol. 2, p. 273).


title: Cauza F-100/08: Acțiune introdusă la 17 decembrie 2008 — Petrilli/Comisia

text:
               7.3.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 55/52

         Acțiune introdusă la 17 decembrie 2008 — Petrilli/Comisia
   (Cauza F-100/08)
   (2009/C 55/94)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: Alessandro Petrilli (Grottammare, Italia) (reprezentanți: J.-L. Lodomez, J. Lodomez, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Obiectul și descrierea litigiului
   Anularea deciziei AIPN privind stabilirea locului de reședință principală a reclamantului.
   Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei prin care AIPN a respins stabilirea reședinței principale a reclamantului în Italia;

               —

               în măsura în care este necesară, anularea deciziei pe care Comisia ar putea fi nevoită să o adopte ca urmare a reclamației formulate de reclamant în urma comunicării unor noi elemente de probă;

               —

               obligarea Comisiei la plata, pentru sumele datorate în temeiul aplicării retroactive a coeficientului corector Italia, începând cu 1 iulie 2007, a dobânzilor la rata stabilită de BCE pentru operațiunile principale de refinanțare, aplicabile în perioada respectivă, majorată cu două puncte;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza F-21/07: Acțiune introdusă la 4 iunie 2007 — Marcuccio/Comisia Comunităților Europene

text:
               22.9.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/20

         Acțiune introdusă la 4 iunie 2007 — Marcuccio/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza F-21/07)
   (2007/C 223/35)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamant: Luigi Marcuccio (Tricase, Italia) (reprezentant: G. Cipressa, avvocato)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantului

               —

               anularea deciziei implicite (denumită în continuare „decizia atacată”) prin care a fost respinsă cererea din data de 30 decembrie 2005, trimisă de reclamant la data de 17 ianuarie 2006;

               —

               anularea, în măsura în care este necesar, a deciziei autorității împuternicite să facă numiri din data de 15 noiembrie 2006 prin care s-a respins reclamația reclamantului împotriva deciziei atacate;

               —

               obligarea pârâtei la plata către reclamant a despăgubirii solicitate prin cererea din data de 30 decembrie 2005, și anume suma de 100 000 euro, sau a acelei sume mai mari sau mai reduse pe care Tribunalul o va considera justă și echitabilă;

               —

               obligarea pârâtei la plata către reclamant a sumei suplimentare de 50 000 euro, sau a acelei sume mai mari sau mai reduse pe care Tribunalul o va considera justă și echitabilă, cu titlu de despăgubire pentru prejudiciile care s-au produs ulterior datei cererii menționate;

               —

               obligarea pârâtei la plata către reclamant a dobânzilor de întârziere cu rata de 10 % pe an, cu capitalizare anuală începând de la data cererii din 30 decembrie 2005 și până la data rezolvării sau în general până la data eliminării complete a notelor cu privire la care s-a făcut reclamație, sau cu rata de capitalizare și dies a quo pe care Tribunalul le va considera juste și echitabile, aplicate la suma de 100 000 euro sau la acea sumă mai mare sau mai redusă pe care Tribunalul o va considera justă și echitabilă;

               —

               obligarea pârâtei să înceapă imediat distrugerea materială a originalelor și a tuturor copiilor notei din data de 20 februarie 2001, nr. 951883, precum și a notei din data de 15 noiembrie 2006, precum și, în sfârșit, dacă există, a scrisorii din 20 iulie 2006 la care pârâta face referire în nota din data de 15 noiembrie 2006;

               —

               obligarea pârâtei la notificarea către reclamant a efectuării distrugerii materiale, specificând ad substantiam, pentru fiecare act distrus, locul în care acesta se afla anterior distrugerii materiale și toate împrejurările de timp, de loc și de acțiune ale distrugerii materiale, în special data, locul și agentul executant;

               —

               obligarea pârâtei la plata către reclamant a sumei de 100 euro, sau a acelei sume mai mari sau mai reduse pe care Tribunalul o va considera justă și echitabilă, pentru fiecare zi de întârziere în distrugerea materială, începând de la data hotărârii emise și până la data comunicării efective către reclamant a efectuării distrugerii materiale, sumă ce va fi plătită în prima zi a fiecărei luni pentru obligațiile de plată scadente cu acest titlu în luna precedentă.

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Prezenta acțiune își are originea în anumite afirmații care ar fi incluse în anumite note ale pârâtei din care reclamantul reține că rezultă acte, fapte și comportamente ilicite inerente prelucrării informațiilor sensibile referitoare la persoana sa.
   Reclamantul adaugă, în susținerea argumentelor sale, următoarele trei motive ale acțiunii:

               1)

               lipsa de motivare, în măsura în care, pe de o parte, cererea reclamantului a fost respinsă doar în formă implicită și, pe de altă parte, motivația furnizată de pârâtă în nota din 15 noiembrie ar fi incoerentă, ilogică și întemeiată pe pretexte;

               2)

               încălcarea legii, deoarece s-ar menține condițiile pentru a i se recunoaște reclamantului dreptul la despăgubire pentru prejudiciu, solicitat prin cererea din data de 30 decembrie 2005, și anume: caracterul ilicit al actelor, al faptelor și al comportamentului pârâtei; producerea unui prejudiciu reclamantului; legătura cauzală între prejudiciul invocat și comportamentul criticat.

               3)

               Încălcarea obligației de solicitudine și a obligației de bună administrare, ținând seama de faptul că pârâta nu ar fi luat în considerare în mod corespunzător interesele reclamantului și ar fi săvârșit o multitudine de acte și de fapte conexe care, prin caracterul lor vădit ilicit și intervalul de timp considerabil în cursul căruia au fost săvârșite, ar constitui o încălcare a obligațiilor menționate.


title: Cauza T-132/16: Acțiune introdusă la 23 martie 2016 – PayPal/EUIPO – Hub Culture (VENMO)

text:
               30.5.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 191/37

         Acțiune introdusă la 23 martie 2016 – PayPal/EUIPO – Hub Culture (VENMO)
   (Cauza T-132/16)
   (2016/C 191/49)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: PayPal, Inc (San Jose, California, Statele Unite) (reprezentanți: A. Renck, avocat, și I. Junkar, solicitor)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Hub Culture Ltd (Hamilton, Bermuda)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Marca în litigiu: marca verbală a Uniunii Europene „VENMO” – marca Uniunii Europene nr. 9 509 357.

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității.

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 12 ianuarie 2016 în cauza R 2974/2014-5.

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea la suportarea cheltuielilor de judecată a EUIPO și a celeilalte părți din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs, dacă intervine în procedură.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 52 alineatul (1) litera (b) Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-211/07 R: Ordonanța președintelui Tribunalului de Primă Instanță din 14 septembrie 2007 — AWWW/Eurofound ( Contracte de achiziții publice — Procedură comunitară de cerere de ofertă — Procedura măsurilor provizorii — Lipsa urgenței )

text:
               24.11.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 283/28

         Ordonanța președintelui Tribunalului de Primă Instanță din 14 septembrie 2007 — AWWW/Eurofound
   (Cauza T-211/07 R)
   („Contracte de achiziții publice - Procedură comunitară de cerere de ofertă - Procedura măsurilor provizorii - Lipsa urgenței’)
   (2007/C 283/50)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: AWWW GmbH ArbeitsWelt-Working World (Göttingen, Germania) (reprezentant: B. Schreier, avocat)

      Pârâtă: Fundația Europeană pentru Îmbunătățirea Condițiilor de Viață și de Muncă (Eurofound) (reprezentant: C. Callanan, solicitor)
   Obiectul
   Cerere de suspendare a executării deciziei Eurofound privind contractul nr. 2007/S 13-014125 intitulat „Servicii de informare și de analiză privind calitatea muncii și a încadrării în muncă, relațiile industriale și restructurarea la nivel european”, până la pronunțarea Tribunalului asupra acțiunii principale.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2)

               Cerea privind cheltuielile de judecată se va soluționa odată cu fondul.


title: Cauza T-184/09: Hotărârea Tribunalului din 24 martie 2011 — Grecia/Comisia [ „FEOGA — Secțiunea Garantare — Cheltuieli excluse de la finanțarea comunitară — Organizarea comună a piețelor în sectorul zahărului — Articolul 8 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1663/95 al Comisiei și articolul 11 alineatele (1) și (2) din Regulamentul nr. 885/2006 al Comisiei — Evaluarea riscului de prejudiciu financiar pentru FEOGA — Principiul proporționalității” ]

text:
               14.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 145/26

         Hotărârea Tribunalului din 24 martie 2011 — Grecia/Comisia
   (Cauza T-184/09) (1)

   (FEOGA - Secțiunea Garantare - Cheltuieli excluse de la finanțarea comunitară - Organizarea comună a piețelor în sectorul zahărului - Articolul 8 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1663/95 al Comisiei și articolul 11 alineatele (1) și (2) din Regulamentul nr. 885/2006 al Comisiei - Evaluarea riscului de prejudiciu financiar pentru FEOGA - Principiul proporționalității)
   2011/C 145/42
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Republica Elenă (reprezentanți: V. Kontolaimos, E. Leftheriotou și V. Karra, agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Jimeno Fernández și A. Markoulli, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei 2009/253/CE a Comisiei din 19 martie 2009 de excludere de la finanțarea comunitară a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul secțiunii Garantare a Fondului european de orientare și garantare agricolă (FEOGA) și în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) (JO L 75, p. 15), în măsura în care aceasta exclude anumite cheltuieli efectuate de Republica Elenă în cadrul organizării comune a piețelor în sectorul zahărului.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Republica Elenă la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 193, 15.8.2009.


title: Cauza C-284/06: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 26 iunie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bundesfinanzhof — Germania) — Finanzamt Hamburg-Am Tierpark/Burda GmbH, fostă Burda Verlagsbeteiligungen GmbH (Legislație fiscală — Libertatea de stabilire — Directiva 90/435/CEE — Impozit pe profit — Regim fiscal comun aplicabil societăților-mamă și filialelor din state membre diferite — Societate de capital — Repartizarea veniturilor și a creșterilor de active — Taxă reținută la sursă — Credit fiscal — Tratament aplicat acționarilor rezidenți și acționarilor nerezidenți)

text:
               15.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/4

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 26 iunie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bundesfinanzhof — Germania) — Finanzamt Hamburg-Am Tierpark/Burda GmbH, fostă Burda Verlagsbeteiligungen GmbH
   (Cauza C-284/06) (1)

   (Legislație fiscală - Libertatea de stabilire - Directiva 90/435/CEE - Impozit pe profit - Regim fiscal comun aplicabil societăților-mamă și filialelor din state membre diferite - Societate de capital - Repartizarea veniturilor și a creșterilor de active - Taxă reținută la sursă - Credit fiscal - Tratament aplicat acționarilor rezidenți și acționarilor nerezidenți)
   (2008/C 209/05)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Bundesfinanzhof
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Finanzamt Hamburg-Am Tierpark

      Pârâtă: Burda GmbH, fostă Burda Verlagsbeteiligungen GmbH
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Bundesfinanzhof — Interpretarea articolului 5 alineatul (1) din Directiva 90/435/CEE a Consiliului din 23 iulie 1990 privind regimul fiscal comun care se aplică societăților-mamă și filialelor acestora din diferite state membre (JO L 225, p. 6, Ediție specială, 09/vol. 1, p. 97), devenit articolul 5 în versiunea rezultată din Directiva 2003/123/CE a Consiliului din 22 decembrie 2003 de modificare a Directivei 90/435/CEE privind regimul fiscal comun care se aplică societăților-mamă și filialelor acestora din diferite state membre (JO 2004, L 7, p. 41, Ediție specială, 09/vol. 2, p. 118) — Noțiunea de reținere la sursă — Legislație națională care prevede impozitarea veniturilor și a creșterilor de active ale unei societăți filiale în situația distribuirii beneficiilor către societatea-mamă a acesteia, în condițiile în care acestea nu ar fi impozabile dacă ar fi rămas în cadrul filialei — Interpretarea articolelor 43, 56 și 58 din Tratatul CE — Legislație națională care prevede compensarea distribuirilor de beneficii ale unei socetăți de capital cu capitaluri proprii, care determină o impozitare chiar și în situația distribuirii de dividende către acționari nerezidenți care nu pot deduce impozitul pe profit din impozitele proprii
   Dispozitivul

               1)

               O dispoziție de drept național care, în cazul unei repartizări a profitului unei filiale societății-mamă, prevede impozitarea profitului și a creșterilor de active ale filialei care nu ar fi fost impozitate dacă aceasta din urmă le-ar fi tezaurizat în loc să le repartizeze societății-mamă nu constituie o taxă reținută la sursă în sensul articolului 5 alineatul (1) din Directiva 90/435/CEE a Consiliului din 23 iulie 1990 privind regimul fiscal comun care se aplică societăților-mamă și filialelor acestora din diferite state membre.

               2)

               Articolul 52 din Tratatul CE (devenit, după modificare, articolul 43 CE) trebuie interpretat în sensul că acesta nu se opune aplicării unei măsuri naționale, precum articolul 28 alineatul 4 din Legea din 1996 privind impozitul pe profit (Körperschaftsteuergesetz 1996), în versiunea aplicabilă acțiunii principale, potrivit căreia impozitarea profitului repartizat de către o filială rezidentă într-un stat membru societății-mamă a acesteia este supusă aceluiași mecanism corector, indiferent dacă societatea-mamă are reședința în același stat membru sau într-un alt stat membru, în condițiile în care, spre deosebire de o societate-mamă rezidentă, o societate-mamă nerezidentă nu beneficiază de credit fiscal din partea statului membru de reședință al filialei sale.

      (1)  JO C 237, 30.9.2006.


title: Cauza T-431/11: Ordonanța Tribunalului din 5 iunie 2012 — Iberdrola/Comisia

text:
               21.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 217/29

         Ordonanța Tribunalului din 5 iunie 2012 — Iberdrola/Comisia
   (Cauza T-431/11) (1)

   2012/C 217/61
   Limba de procedură: spaniola
   Președintele Camerei a opta a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 282, 24.9.2011.


title: Cauza T-192/16: Acțiune introdusă la 22 aprilie 2016 – NG/Consiliul European

text:
               27.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 232/25

         Acțiune introdusă la 22 aprilie 2016 – NG/Consiliul European
   (Cauza T-192/16)
   (2016/C 232/33)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: NG (Insula Lesbos, Grecia) (reprezentant: B. Burns, Solicitor)

      Pârât: Consiliul European

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea acordului dintre Consiliul European și Turcia din 18 martie 2016 intitulat „Declarația UE-Turcia, 18 martie 2016”;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe incompatibilitatea acordului dintre Consiliul European și Turcia din 18 martie 2016 intitulat „Declarația UE-Turcia, 18 martie 2016” cu drepturile fundamentale ale Uniunii Europene, în particular cu articolele 1, 18 și 19 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că Turcia nu este o țară terță sigură în sensul articolului 36 din Directiva 2005/85/CE din 1 decembrie 2005 privind standardele minime cu privire la procedurile din statele membre de acordare și retragere a statutului de refugiat (JO L 326, 13.12.2005, p. 13-34, Ediție specială, 19/vol. 7, p. 242-264).

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că ar fi trebuit transpusă Directiva 2001/55/CE din 20 iulie 2001 privind standardele minime pentru acordarea protecției temporare, în cazul unui aflux masiv de persoane strămutate, și măsurile de promovare a unui echilibru între eforturile statelor membre pentru primirea acestor persoane și suportarea consecințelor acestei primiri (JO L 212, 7.8.2001, p. 12-23, Ediție specială, 19/vol. 3, p. 179-188).

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că acordul contestat este în realitate un tratat cu caracter obligatoriu sau un „act” cu efecte juridice în privința reclamantului, iar nerespectarea articolului 218 TFUE și/sau a articolului 78 alineatul (3) TFUE, fie împreună, fie separat, determină nulitatea acordului contestat.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe încălcarea interdicției expulzării colective în sensul articolului 19 alineatul (1) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.


title: Cauza T-368/15 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 1 septembrie 2015 – Alcimos Consulting/BCE („Măsuri provizorii — Politica economică și monetară — Decizii adoptate de Consiliul Guvernatorilor BCE — Furnizarea de asistență de urgență sub formă de lichidități acordată băncilor grecești — Cerere de suspendare a executării — Nerespectarea cerințelor de formă — Inadmisibilitate”)

text:
               16.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 381/43

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 1 septembrie 2015 – Alcimos Consulting/BCE
   (Cauza T-368/15 R)
   ((„Măsuri provizorii - Politica economică și monetară - Decizii adoptate de Consiliul Guvernatorilor BCE - Furnizarea de asistență de urgență sub formă de lichidități acordată băncilor grecești - Cerere de suspendare a executării - Nerespectarea cerințelor de formă - Inadmisibilitate”))
   (2015/C 381/51)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Alcimos Consulting SMPC (Atena, Grecia) (reprezentant: F. Rodolaki, avocat)

      Pârâtă: Banca Centrală Europeană (BCE)

      Obiectul

   Cerere de suspendare a executării deciziilor adoptate de Consiliul Guvernatorilor BCE la 28 iunie 2015 și la 6 iulie 2015 privind nivelul asistenței de urgență sub formă de lichidități acordate băncilor grecești

      Dispozitivul

               1)

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza C-380/15: Ordonanța Curții (Camera a cincea) din 23 februarie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Audiencia Provincial de les Illes Balears – Spania) – Francisca Garzón Ramos, José Javier Ramos Martín/Banco de Caja España de Inversiones, Salamanca y Soria SA, Intercotrans SL [Trimitere preliminară — Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene — Dreptul la protecție jurisdicțională efectivă — Procedură de executare ipotecară — Competențe ale instanței naționale de fond — Lipsa punerii în aplicare a dreptului Uniunii — Articolul 53 alineatul (2) din Regulamentul de procedură al Curții — Necompetență vădită a Curții]

text:
               6.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 200/4

         Ordonanța Curții (Camera a cincea) din 23 februarie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Audiencia Provincial de les Illes Balears – Spania) – Francisca Garzón Ramos, José Javier Ramos Martín/Banco de Caja España de Inversiones, Salamanca y Soria SA, Intercotrans SL
   (Cauza C-380/15) (1)

   ([Trimitere preliminară - Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Dreptul la protecție jurisdicțională efectivă - Procedură de executare ipotecară - Competențe ale instanței naționale de fond - Lipsa punerii în aplicare a dreptului Uniunii - Articolul 53 alineatul (2) din Regulamentul de procedură al Curții - Necompetență vădită a Curții])
   (2016/C 200/05)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Audiencia Provincial de les Illes Balears

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Francisca Garzón Ramos, José Javier Ramos Martín

      Pârâte: Banco de Caja España de Inversiones, Salamanca y Soria SA, Intercotrans SL

      Dispozitivul

   Curtea de Justiție a Uniunii Europene este vădit necompetentă să răspundă la întrebările adresate de Audiencia Provincial de les Illes Balears (Curtea Provincială din Insulele Baleare, Spania) prin decizia din 1 iulie 2015.

      (1)  JO C 354, 26.10.2015.


title: Cauza C-549/15: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 22 iunie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Förvaltningsrätten i Linköping – Suedia) – E.ON Biofor Sverige AB/Statens energimyndighet [Trimitere preliminară — Promovarea energiei din surse regenerabile — Biocarburanți utilizați pentru transport — Directiva 2009/28/CE — Articolul 18 alineatul (1) — Sistem de „echilibrare a masei” destinat să se asigure că biogazul îndeplinește criteriile de durabilitate prevăzute — Validitate — Articolele 34 și 114 TFUE — Reglementare națională care impune ca echilibrarea masei să fie realizată într-un loc clar delimitat — Practică a autorității naționale competente care admite că poate fi îndeplinită această condiție în cazul în care biogazul durabil este transportat prin rețeaua națională de gaze — Somație a autorității menționate care exclude posibilitatea de a îndeplini aceeași condiție în cazul importului din alte state membre de biogaz durabil prin rețele naționale interconectate de gaze — Libera circulație a mărfurilor]

text:
               21.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 277/5

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 22 iunie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Förvaltningsrätten i Linköping – Suedia) – E.ON Biofor Sverige AB/Statens energimyndighet
   (Cauza C-549/15) (1)

   ([Trimitere preliminară - Promovarea energiei din surse regenerabile - Biocarburanți utilizați pentru transport - Directiva 2009/28/CE - Articolul 18 alineatul (1) - Sistem de „echilibrare a masei” destinat să se asigure că biogazul îndeplinește criteriile de durabilitate prevăzute - Validitate - Articolele 34 și 114 TFUE - Reglementare națională care impune ca echilibrarea masei să fie realizată într-un loc clar delimitat - Practică a autorității naționale competente care admite că poate fi îndeplinită această condiție în cazul în care biogazul durabil este transportat prin rețeaua națională de gaze - Somație a autorității menționate care exclude posibilitatea de a îndeplini aceeași condiție în cazul importului din alte state membre de biogaz durabil prin rețele naționale interconectate de gaze - Libera circulație a mărfurilor])
   (2017/C 277/06)
   Limba de procedură: suedeza

      Instanța de trimitere

   Förvaltningsrätten i Linköping

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: E.ON Biofor Sverige AB

      Pârâtă: Statens energimyndighet

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 18 alineatul (1) din Directiva 2009/28/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2009 privind promovarea utilizării energiei din surse regenerabile, de modificare și ulterior de abrogare a Directivelor 2001/77/CE și 2003/30/CE, trebuie interpretat în sensul că nu are ca obiect crearea în sarcina statelor membre a unei obligații de a autoriza importurile, prin rețelele lor naționale interconectate de gaze, de biogaz care îndeplinește criteriile de durabilitate prevăzute la articolul 17 din această directivă și care este destinat să fie utilizat ca biocarburant.

               2)

               Examinarea celei de a doua întrebări nu a evidențiat niciun element de natură să afecteze validitatea articolului 18 alineatul (1) din Directiva 2009/28.

               3)

               Articolul 34 TFUE trebuie interpretat în sensul că se opune unei somații precum somația în discuție în litigiul principal, prin care o autoritate națională intenționează să excludă posibilitatea ca un operator economic să instituie un sistem de echilibrare a masei, în sensul articolului 18 alineatul (1) din Directiva 2009/28, în ceea ce privește biogazul durabil transportat în rețele naționale interconectate de gaze, în temeiul unei dispoziții adoptate de această autoritate potrivit căreia o astfel de echilibrare a masei trebuie să fie realizată „în interiorul unui loc clar delimitat”, chiar în condițiile în care autoritatea menționată admite, pe baza acestei dispoziții, că un sistem de echilibrare a masei poate fi instituit în ceea ce privește biogazul durabil transportat în rețeaua națională de gaze a statului membru de care aparține aceeași autoritate.

      (1)  JO C 7, 11.1.2016.


title: Cauza T-525/15: Ordonanța Tribunalului din 5 aprilie 2016 – Petro Suisse Intertrade/Consiliul

text:
               30.5.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 191/46

         Ordonanța Tribunalului din 5 aprilie 2016 – Petro Suisse Intertrade/Consiliul
   (Cauza T-525/15) (1)

   (2016/C 191/64)
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei a șaptea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 371, 9.11.2015.


title: Cauza C-149/12 P: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 27 iunie 2013 — Xeda International SA, Pace International LLC/Comisia Europeană [Recurs — Produse de protecție a plantelor — Difenilamină — Neincluderea în anexa I la Directiva 91/414/CEE — Procedură de evaluare a substanțelor active — Retragere de către notificator a sprijinului pentru includerea unei substanțe active în această anexă — Regulamentele (CE) nr. 1490/2002 și (CE) nr. 1095/2007]

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 225/30

         Hotărârea Curții (Camera a opta) din 27 iunie 2013 — Xeda International SA, Pace International LLC/Comisia Europeană
   (Cauza C-149/12 P) (1)

   (Recurs - Produse de protecție a plantelor - Difenilamină - Neincluderea în anexa I la Directiva 91/414/CEE - Procedură de evaluare a substanțelor active - Retragere de către notificator a sprijinului pentru includerea unei substanțe active în această anexă - Regulamentele (CE) nr. 1490/2002 și (CE) nr. 1095/2007)
   2013/C 225/49
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurente: Xeda International SA, Pace International LLC (reprezentanți: K. Van Maldegem, C. Mereu și N. Knight, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: G. von Rintelen și P. Ondrůšek, agenți, asistați de J. Stuyck, avocat)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 19 ianuarie 2012 în cauza T-71/10, Xeda International SA și Pace International LLC/Comisia Europeană prin care Tribunalul a respins o acțiune în anularea Deciziei 2009/859/CE a Comisiei din 30 noiembrie 2009 privind neincluderea difenilaminei în anexa I la Directiva 91/414/CEE a Consiliului și retragerea autorizațiilor pentru produsele de protecție a plantelor care conțin această substanță [notificată cu numărul C(2009) 9262] (JO L 314, p. 79)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Obligă Xeda International și Pace International LLC la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 165, 9.6.2012.


title: Cauza C-616/11: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 9 aprilie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberster Gerichtshof – Austria) – T-Mobile Austria GmbH/Verein für Konsumenteninformation [Directiva 2007/64/CE — Servicii de plată — Articolul 4 punctul 23 — Noțiunea de instrument de plată — Ordine de transfer de fonduri online și cu ajutorul unui formular pe suport de hârtie — Articolul 52 alineatul (3) — Dreptul beneficiarului plății de a solicita plătitorului comisioane pentru utilizarea unui instrument de plată — Competența statelor membre de a institui o interdicție generală — Contract între un operator de telefonie mobilă și particulari]

text:
               10.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 175/4

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 9 aprilie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberster Gerichtshof – Austria) – T-Mobile Austria GmbH/Verein für Konsumenteninformation
   (Cauza C-616/11) (1)

   ([Directiva 2007/64/CE - Servicii de plată - Articolul 4 punctul 23 - Noțiunea de instrument de plată - Ordine de transfer de fonduri online și cu ajutorul unui formular pe suport de hârtie - Articolul 52 alineatul (3) - Dreptul beneficiarului plății de a solicita plătitorului comisioane pentru utilizarea unui instrument de plată - Competența statelor membre de a institui o interdicție generală - Contract între un operator de telefonie mobilă și particulari])
   2014/C 175/04
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Oberster Gerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: T-Mobile Austria GmbH

      Pârât: Verein für Konsumenteninformation

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminar[– Oberster Gerichtshof – Interpretarea articolului 4 punctul 23 și a articolului 52 alineatul (3) din Directiva 2007/64/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 noiembrie 2007 privind serviciile de plată în cadrul pieței interne, de modificare a Directivelor 97/7/CE, 2002/65/CE, 2005/60/CE și 2006/48/CE și de abrogare a Directivei 97/5/CE (JO L 319, p. 1, rectificare în JO L 187, p. 5) – Domeniu de aplicare – Noțiune „instrument de plată” – Legislație națională care prevede o interdicție generală de percepere a unor comisioane pentru utilizarea unui instrument de plată – Contract între un operator de telefonie numerică și particulari – Plată prin formular de virament semnat în format hârtie, sistem de transfer de fonduri în format hârtie sau sistem de transfer de fonduri în format electronic

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 52 alineatul (3) din Directiva 2007/64/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 noiembrie 2007 privind serviciile de plată în cadrul pieței interne, de modificare a Directivelor 97/7/CE, 2002/65/CE, 2005/60/CE, precum și 2006/48/CE și de abrogare a Directivei 97/5/CE trebuie interpretat în sensul că este aplicabil în cazul utilizării unui instrument de plată în cadrul raportului contractual dintre un operator de telefonie mobilă, în calitate de beneficiar al plății, și clientul său, în calitate de plătitor.

               2)

               Articolul 4 punctul 23 din Directiva 2007/64 trebuie interpretat în sensul că atât procedura de emitere a unui ordin de transfer de fonduri printr-un formular de transfer semnat personal de plătitor, cât și procedura de emitere a unui ordin de transfer de fonduri prin serviciul bancar online constituie instrumente de plată în sensul acestei dispoziții.

               3)

               Articolul 52 alineatul (3) din Directiva 2007/64 trebuie interpretat în sensul că se conferă statelor membre competența de a interzice în mod general beneficiarilor plății să perceapă comisioane de la plătitor pentru utilizarea oricărui instrument de plată, cu condiția ca reglementarea națională, în ansamblul său, să țină seama de nevoia de a încuraja concurența și de a promova utilizarea de instrumente de plată eficiente, ceea ce revine instanței de trimitere să verifice.

      (1)  JO C 73, 10.3.2012.


title: Cauza T-279/15: Hotărârea Tribunalului din 23 februarie 2016 – Pirelli Tyre/OAPI (Benzi de rulare și altele) („Desen sau model industrial comunitar — Desene sau modele industriale comunitare reprezentând benzi de rulare și pneuri pentru roți pentru autovehicule — Lipsa cererii de reînnoire și radierea desenului sau a modelului industrial la expirarea înregistrării — Cerere de restitutio in integrum și cerere de reînnoire a desenului sau a modelului industrial”)

text:
               18.4.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 136/34

         Hotărârea Tribunalului din 23 februarie 2016 – Pirelli Tyre/OAPI (Benzi de rulare și altele)
   (Cauza T-279/15) (1)

   ((„Desen sau model industrial comunitar - Desene sau modele industriale comunitare reprezentând benzi de rulare și pneuri pentru roți pentru autovehicule - Lipsa cererii de reînnoire și radierea desenului sau a modelului industrial la expirarea înregistrării - Cerere de restitutio in integrum și cerere de reînnoire a desenului sau a modelului industrial”))
   (2016/C 136/48)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Pirelli Tyre SpA (Milano, Italia) (reprezentanţi: D. Caneva şi G. Fucci, avocaţi)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: P. Bullock, agent)

      Obiectul

   Patru acțiuni formulate împotriva deciziilor adoptate de Camera a treia de recurs a OAPI din 8 ianuarie 2015 (cauzele R 1285/2014-3 și R 1286/2014-3) și din 11 februarie 2015 (cauzele R 1287/2014-3 și R 1288/2014-3) privind cererile de restitutio in integrum.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunile.

               2)

               Obligă Pirelli Tyre SpA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 270, 17.8.2015.


title: Cauza C-360/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Ţările de Jos) la 13 iulie 2015 – College van Burgemeester en Wethouders van de gemeente Amersfoort/X BV

text:
               19.10.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 346/4

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Ţările de Jos) la 13 iulie 2015 – College van Burgemeester en Wethouders van de gemeente Amersfoort/X BV
   (Cauza C-360/15)
   (2015/C 346/04)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Hoge Raad der Nederlanden

      Părțile din procedura principală

      Recurent: College van Burgemeester en Wethouders van de gemeente Amersfoort

      Intimat: X BV

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 2 alineatul (3) din Directiva 2006/123/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 decembrie 2006, privind serviciile în cadrul pieței interne (1) trebuie interpretate în sensul că această dispoziție se aplică perceperii de un organism dintr-un stat membru a unor taxe pentru tratarea unei cereri de autorizare referitoare la data, locul și modul de executare a unor lucrări de excavare aferente pozării de cabluri pentru o rețea publică de comunicații electronice?

               2)

               Capitolul III din Directiva 2006/123/CE […] trebuie interpretat în sensul că se aplică și unor situații pur interne?

               3)

               Având în vedere considerentul (9) din Directiva 2006/123/CE […], aceasta trebuie interpretată în sensul că nu este aplicabilă unei reglementări naționale care impune ca executarea unor lucrări de excavare planificate pentru pozarea, întreținerea și îndepărtarea unor cabluri pentru o rețea publică de comunicații electronice trebuie notificată College, iar College nu este autorizat să interzică lucrările notificate, ci este autorizat să impună condiții referitoare la locul, data și modul de executare a lucrărilor cât și în ceea ce privește promovarea utilizării în comun a instalațiilor și coordonarea în privința lucrărilor cu operatorii altor lucrări de construcții aflate în sol?

               4)

               Articolul 4 alineatul (6) din Directiva 2006/123/CE […] trebuie interpretat în sensul că această dispoziție se aplică unei decizii de autorizare care se referă la locul, data și modul de executare a unor lucrări de excavare pentru pozarea unor cabluri pentru o rețea publică de comunicații electronice, fără ca organismul vizat din statul membru respectiv să fie competent să interzică lucrările ca atare?

               5)

                           (A)

                           În cazul în care, având în vedere răspunsul la întrebările de mai sus, articolul 13 alineatul (2) din Directiva 2006/123/CE […] se aplică în prezenta cauză, această dispoziție are efect direct?

                           (B)

                           În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea 5(A), conform articolului 13 alineatul (2) din Directiva 2006/123/CE […], costurile datorate pot fi calculate pe baza costurilor estimate ale tuturor procedurilor de autorizare, pe baza costurilor aferente tuturor cererilor de autorizare comparabile cu cele din prezenta cauză sau pe baza costurilor cererilor individuale?

                           (C)

                           În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea 5(A), potrivit căror criterii, cererilor concrete de autorizare trebuie să li se aloce costurile indirecte și cele fixe, în conformitate cu articolul 13 alineatul (2) din Directiva 2006/123/CE […]?

      (1)  JO 2006, L 376, p. 36, Ediție specială 13/vol. 58, p. 50.


title: Cauza T-597/14: Acțiune introdusă la 11 august 2014 – Cham și Bena Properties/Consiliul

text:
               20.10.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 372/21

         Acțiune introdusă la 11 august 2014 – Cham și Bena Properties/Consiliul
   (Cauza T-597/14)
   2014/C 372/26
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamante: Cham Holding Co. SA și Bena Properties Co. SA (Damasc, Siria) (reprezentanți: E. Ruchat și C. Cornet d’Elzius, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               Declararea acțiunii reclamantelor ca fiind admisibilă și fondată;

               —

               în consecință, obligarea Uniunii Europene la repararea prejudiciului privind suspendarea proiectului „Yasmeen Rotana” suferit de reclamante, în cuantum de 4 3 0 00  000 EUR;

               —

               dispunerea numirii unui expert în vederea stabilirii amplorii totale a prejudiciului suferit de reclamante;

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă trei motive care în esență sunt identice sau similare cu cele invocate în cadrul cauzei T-592/11, Makhlouf/Consiliul.


title: Cauza T-82/05: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 11 septembrie 2008 — Italia/Comisia

text:
               22.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/61

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 11 septembrie 2008 — Italia/Comisia
   (Cauza T-82/05) (1)

   (2008/C 301/105)

      Limba de procedură: italiana

   Președintele Camerei a doua a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 93, 16.4.2005.


title: Cauza C-159/11: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 19 decembrie 2012 (cerere de decizie preliminară formulată de Consiglio di Stato — Italia) — Azienda Sanitaria Locale di Lecce, Università del Salento/Ordine degli Ingegneri della Provincia di Lecce și alții [Achiziții publice — Directiva 2004/18/CE — Articolul 1 alineatul (2) literele (a) și (d) — Servicii — Studierea și evaluarea vulnerabilității seismice a unităților spitalicești — Contract încheiat între două entități publice, dintre care o universitate — Entitate publică ce poate fi calificată operator economic — Contract cu titlu oneros — Remunerație care nu depășește costurile suportate]

text:
               16.2.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 46/4

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 19 decembrie 2012 (cerere de decizie preliminară formulată de Consiglio di Stato — Italia) — Azienda Sanitaria Locale di Lecce, Università del Salento/Ordine degli Ingegneri della Provincia di Lecce și alții
   (Cauza C-159/11) (1)

   (Achiziții publice - Directiva 2004/18/CE - Articolul 1 alineatul (2) literele (a) și (d) - Servicii - Studierea și evaluarea vulnerabilității seismice a unităților spitalicești - Contract încheiat între două entități publice, dintre care o universitate - Entitate publică ce poate fi calificată operator economic - Contract cu titlu oneros - Remunerație care nu depășește costurile suportate)
   2013/C 46/06
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Consiglio di Stato

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Azienda Sanitaria Locale di Lecce, Università del Salento

      Pârâți: Ordine degli Ingegneri della Provincia di Lecce și alții

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Consiglio di Stato — Interpretarea articolului 1 alineatul (2) literele (a) și (d), a articolului 2 și a articolului 28, precum și a categoriilor 8 și 12 din anexa II la Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii (JO L 134, p. 114, Ediție specială, 06/vol. 8, p. 116) — Atribuire fără o procedură de atribuire a contractelor de achiziții publice — Prestare de servicii care constă în realizarea unui studiu și a unei evaluări a vulnerabilității seismice a anumitor spitale — Contracte încheiate între două autorități publice, prestatorul serviciilor fiind o universitate — Contracte cu titlu oneros în care contravaloarea nu depășește costurile suportate

      Dispozitivul

   Dreptul Uniunii în materia achizițiilor publice se opune unei reglementări naționale care permite încheierea, fără cerere de ofertă, a unui contract prin care entități publice instituie între ele o cooperare, în cazul în care — aspect pe care trebuie să îl verifice instanța de trimitere — un astfel de contract nu are drept scop asigurarea realizării unei misiuni de serviciu public comune acestor entități, acesta nu este guvernat numai de considerații și de cerințe proprii urmăririi obiectivelor de interes public sau este de natură să plaseze un prestator privat într-o situație privilegiată față de concurenții săi.

      (1)  JO C 173, 11.6.2011.


title: Cauza T-264/07: Hotărârea Tribunalului din 9 septembrie 2010 — CSL/Comisia și EMEA ( „Medicamente de uz uman — Procedura de desemnare a produselor medicamentoase orfane — Cerere de desemnare a fibrinogenului uman ca produs medicamentos orfan — Obligația de depunere a cererii de desemnare înaintea depunerii cererii pentru autorizația de comercializare — Decizia EMA privind validitatea cererii” )

text:
               23.10.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 288/31

      Hotărârea Tribunalului din 9 septembrie 2010 — CSL/Comisia și EMEA
      (Cauza T-264/07) (1)

      (Medicamente de uz uman - Procedura de desemnare a produselor medicamentoase orfane - Cerere de desemnare a fibrinogenului uman ca produs medicamentos orfan - Obligația de depunere a cererii de desemnare înaintea depunerii cererii pentru autorizația de comercializare - Decizia EMA privind validitatea cererii)
      (2010/C 288/59)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: CSL Behring GmbH (Marbourg, Germania) (reprezentanți: C. Koenig, professeur și F. Leinen, avocat)

         Pârâte: Comisia Europeană (reprezentanți: B. Stromsky și B. Schima, agenți) și Agenția Europeană pentru Medicamente (EMEA) (reprezentanți: V. Salvatore, agent, asistat de T. Eicke, barrister, și C. Sherliker, solicitor)

         Intervenient în susținerea pârâtelor: Parlamentul European (reprezentanți: E. Waldherr și I. Anagnostopoulou, agenți)

         Obiectul

      Anularea deciziei EMEA din 24 mai 2007 de respingere a cererii formulate de reclamantă în vederea desemnării fibrinogenului uman ca produs medicamentos „orfan” în sensul Regulamentului (CE) nr. 141/2000 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 decembrie 1999 privind produsele medicamentoase orfane (JO L 18, p. 1) (EMEA/OD/018/07)

         Dispozitivul

                  1.

                  Respinge acțiunea.

                  2.

                  Obligă CSL Behring GmbH să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană și de Agenția Europeană pentru Medicamente (EMA).

                  3.

                  Parlamentul European suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 235, 6.10.2007.


title: Cauza F-55/12: Acțiune introdusă la 22 mai 2012 — ZZ și ZZ/Comisia

text:
               7.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 200/23

         Acțiune introdusă la 22 mai 2012 — ZZ și ZZ/Comisia
   (Cauza F-55/12)
   2012/C 200/47
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamante: ZZ și ZZ (reprezentanți: D. Abreu Caldas, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal și S. Orlandi, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea propunerilor de transfer al drepturilor de pensie dobândite anterior intrării în serviciu la Comisie, pe baza calculului care ia în considerare noile DGA care au intrat în vigoare după cererile de transfer ale reclamantelor.

      Concluziile reclamantelor

               —

               Anularea deciziilor care conțin propunerile de transfer al drepturilor de pensie ale reclamantelor în cadrul cererii lor formulate în temeiul articolului 11 alineatul (2) din anexa VIII la Statut, care implică o propunere calculată pe baza DGA adoptate la 3 martie 2011;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-486/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado de Primera Instancia e Instrucción n °2 de Marchena (Spania) la 10 septembrie 2013 — Caixabank SA/Antonio Galán Rodríguez

text:
               30.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 352/6

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 2 de Marchena (Spania) la 10 septembrie 2013 — Caixabank SA/Antonio Galán Rodríguez
   (Cauza C-486/13)
   2013/C 352/10
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 2 de Marchena

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Caixabank SA

      Pârât: Antonio Galán Rodrígueza

      Întrebările preliminare

               1.

               În conformitate cu Directiva 93/13/CEE a Consiliului (1) din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii, în special cu articolul 6 alineatul (1) din aceasta, și în scopul garantării protecției consumatorilor și utilizatorilor în conformitate cu principiile echivalenței și efectivității, atunci când o instanță națională apreciază existența unei clauze abuzive privind dobânzile de întârziere în contractele de credit ipotecar, trebuie să constate nulitatea clauzei și lipsa efectului obligatoriu al acesteia sau, dimpotrivă, trebuie să modereze respectiva clauză privind dobânzile, acordând un termen executantului sau creditorului pentru a recalcula dobânda?

               2.

               A doua dispoziție tranzitorie din Legea 1/2013 din 14 mai 2013 presupune o limitare clară a protecției intereselor consumatorului prin faptul că impune implicit instanței obligația de a modera o clauză abuzivă privind dobânzi de întârziere, recalculând dobânzile prevăzute și menținând în vigoare clauza abuzivă, în loc să constate nulitatea clauzei și lipsa efectului obligatoriu al acesteia în privința consumatorului?

               3.

               A doua dispoziție tranzitorie din Legea 1/2013 din 14 mai 2013 încalcă Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii, în special articolul 6 alineatul (1) din aceasta, prin faptul că nu permite aplicarea principiilor echivalenței și efectivității în domeniul protecției consumatorului și evită aplicarea sancțiunii nulității și a lipsei efectului obligatoriu în privința clauzelor abuzive privind dobânzi de întârziere prevăzute în contractele de credit ipotecar încheiate anterior intrării în vigoare a Legii 1/2013 din 14 mai 2013?

      (1)  JO L 95, p.29, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 273.


title: Cauza F-81/14: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Judecător unic) din 27 octombrie 2015 – Labiri/Comitetul Regiunilor (Funcție publică — Funcționari — Exercițiul de promovare 2013 — Decizie de a nu o promova pe reclamantă — Articolul 45 alineatul (1) din statut — Compararea meritelor)

text:
               7.12.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 406/44

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Judecător unic) din 27 octombrie 2015 – Labiri/Comitetul Regiunilor
   (Cauza F-81/14) (1)

   ((Funcție publică - Funcționari - Exercițiul de promovare 2013 - Decizie de a nu o promova pe reclamantă - Articolul 45 alineatul (1) din statut - Compararea meritelor))
   (2015/C 406/45)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Vassilliki Labiri (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: inițial J.-N. Louis, D. de Abreu Caldas și R. Metz, avocați, ulterior J.-N. Louis, R. Metz, N. de Montigny, D. Verbeke și T. Van Lysebeth, avocați)

      Pârât: Comitetul Regiunilor al Uniunii Europene (reprezentanți: J. C. Cañoto Argüelles și S. Bachotet, agenți, asistați inițial de B. Cambier și de G. Ladrière, avocați și ulterior de B. Cambier și de T. Cambier, avocați)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei de a nu o promova pe reclamantă în gradul următor (AD 13) în cadrul exercițiului de promovare 2013 al Comitetului Regiunilor (CoR).

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Doamna Labiri suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligată să suporte cheltuielile de judecată efectuate de Comitetul Regiunilor al Uniunii Europene.

      (1)  JO C 388, 3.11.2014, p. 32.


title: Cauza T-202/10 RENV: Ordonanța Tribunalului din 12 mai 2015 – Stichting Woonlinie și alții/Comisia („Ajutoare de stat — Locuințe sociale — Schemă de ajutoare acordate societăților pentru locuințe sociale — Ajutoare existente — Decizie prin care se acceptă angajamentele asumate de statul membru — Acțiune vădit nefondată”)

text:
               6.7.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 221/15

         Ordonanța Tribunalului din 12 mai 2015 – Stichting Woonlinie și alții/Comisia
   (Cauza T-202/10 RENV) (1)

   ((„Ajutoare de stat - Locuințe sociale - Schemă de ajutoare acordate societăților pentru locuințe sociale - Ajutoare existente - Decizie prin care se acceptă angajamentele asumate de statul membru - Acțiune vădit nefondată”))
   (2015/C 221/21)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Părțile

      Reclamante: Stichting Woonlinie (Woudrichem, Țările de Jos), Stichting Allee Wonen (Roosendaal, Țările de Jos), Woningstichting Volksbelang (Wijk bij Duurstede, Țările de Jos), Stichting WoonInvest (Leidschendam-Voorburg, Țările de Jos), Stichting Woonstede (Ede, Țările de Jos) (reprezentanți: inițial P. Glazener și E. Henny, ulterior P. Glazener, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: P.-J. Loewenthal și S. Noë, agenți)

      Intervenient în susținerea reclamantelor: Regatul Belgiei (reprezentanți: inițial T. Materne și J.-C. Halleux, ulterior J.-C. Halleux, agenți)

      Intervenientă în susținerea pârâtei: Vereniging van Institutionele Beleggers in Vastgoed, Nederland (IVBN) (Voorburg, Țările de Jos) (reprezentant: M. Meulenbelt, avocat)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei C(2009) 9963 final a Comisiei din 15 decembrie 2009 referitoare la ajutoarele de stat E 2/2005 și N 642/2009 – Țările de Jos – Ajutor existent și ajutor specific pentru proiecte, în favoarea societăților pentru locuințe sociale

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Stichting Woonlinie, Stichting Allee Wonen, Woningstichting Volksbelang, Stichting WoonInvest și Stichting Woonstede suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană.

               3)

               Regatul Belgiei și Vereniging van Institutionele Beleggers in Vastgoed, Nederland (IVBN) suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 179, 3.7.2010.


title: Cauza T-356/15: Acțiune introdusă la 6 iulie 2015 – Austria/Comisia

text:
               12.10.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 337/14

         Acțiune introdusă la 6 iulie 2015 – Austria/Comisia
   (Cauza T-356/15)
   (2015/C 337/17)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Republica Austria (reprezentant: C. Pesendorfer și H. Kristoferitsch, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei (UE) 2015/658 a Comisiei Europene din 8 octombrie 2014 privind ajutorul de stat SA.34947 (2013/C) (ex 2013/N) pe care Regatul Unit intenționează să îl pună în aplicare pentru sprijin în favoarea centralei nucleare Hinkley Point C [notificată cu numărul C(2014) 7142] (JO 2015, L 109, p. 44);

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă zece motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe aplicarea eronată a articolului 107 alineatul (3) litera (c) TFUE – definirea incorectă a pieței și prezumția eronată privind existența unor disfuncționalități ale pieței
               Reclamanta susține că Comisia a autorizat în mod nejustificat ajutorul de stat planificat, în temeiul articolului 107 alineatul (3) litera (c) TFUE, în măsura în care pleacă în mod fals de la premisa existenței unei piețe distincte a energiei nucleare și prezumă – tot în mod fals – că pe această piață există o disfuncționalitate.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 107 alineatul (3) litera (c) TFUE – aprecierea eronată a centralei nucleare ca „nouă tehnologie”
               Reclamanta susține în această privință că decizia este afectată de nulitate și pentru motivul că Comisia invocă în mod neîntemeiat faptul că tehnologia în discuție este o tehnologie nouă.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe aplicarea eronată a articolului 107 alineatul (3) litera (c) TFUE – prezumția eronată privind existența unui ajutor pentru investiții
               În cadrul celui de al treilea motiv, reclamanta susține că Comisia consideră în mod eronat că măsurile preconizate constituie un simplu ajutor pentru investiții; în fapt, ajutorul depășește cu mult un simplu ajutor pentru investiții și reprezintă – potrivit jurisprudenței instanțelor Uniunii – un ajutor de exploatare.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe aplicarea eronată a articolului 107 alineatul (3) litera (c) TFUE – absența unui obiectiv de interes comun
               Reclamanta susține în această privință că decizia atacată este afectată de nulitate și în măsura în care – contrar opiniei exprimate de Comisie – nu există niciun interes comun necesar pentru autorizarea ajutorului, astfel cum se prevede la articolul 107 alineatul (3) litera (c) TFUE.

               5.

               Al cincilea motiv – definirea insuficientă a ajutorului
               Republica Austria își întemeiază, în plus, acțiunea pe faptul că Comisia a definit ajutorul într-un mod complet insuficient.

               6.

               Al șaselea motiv, întemeiat pe aplicarea eronată a articolului 107 alineatul (3) litera (c) TFUE – caracterul inadecvat al măsurilor
               Observațiile formulate de Comisie privind caracterul adecvat al ajutorului nu sunt, în opinia reclamantei, nici corecte, nici inteligibile, ceea ce ar face de asemenea ca decizia să fie afectată de nulitate.

               7.

               Al șaptelea motiv, întemeiat pe încălcarea cerințelor de bază ale procedurii de cerere de ofertă
               În cadrul acestui motiv, reclamanta susține că ajutorul nu ar fi trebuit să fie autorizat și pentru motivul că Regatul Unit nu a derulat o procedură de atribuire a contractelor de achiziții publice și a încălcat principiile de drept al Uniunii privind egalitatea de tratament și transparența.

               8.

               Al optulea motiv, întemeiat pe încălcarea Comunicării privind garanțiile (1)

               În această privință, reclamanta critică faptul că garanția publică autorizată ca parte a ajutorului de stat nu a fost examinată pe baza criteriilor prevăzute de Comunicarea privind garanțiile.

               9.

               Al nouălea motiv, întemeiat pe nerespectarea obligației de motivare în conformitate cu articolul 296 al doilea paragraf TFUE
               Comisia și-a încălcat, în plus, obligația de motivare – și anume în numeroase privințe și într-un mod foarte grav.

               10.

               Al zecelea motiv, întemeiat pe încălcarea dreptului de a fi ascultat
               În sfârșit, reclamanta invocă și o încălcare a dreptului de a fi ascultat.

      (1)  Comunicarea Comisiei cu privire la aplicarea articolelor 87 [CE] și 88 [CE] privind ajutoarele de stat sub formă de garanţii (JO 2008, C 155, p. 10).


title: Cauza C-536/11: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 6 iunie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberlandesgericht Wien — Austria) — Bundeswettbewerbsbehörde/Donau Chemie AG, Donauchem GmbH, DC Druck-Chemie Süd GmbH & Co KG, Brenntag Austria Holding GmbH, Brenntag CEE GmbH, ASK Chemicals GmbH, fostă Ashland-Südchemie-Kernfest GmbH, ASK Chemicals AustriaGmbH, fostă Ashland Südchemie Hantos GmbH (Concurență — Acces la dosar — Procedură judiciară referitoare la amenzi aplicate pentru o încălcare a articolului 101 TFUE — Întreprinderi terțe care doresc să inițieze o acțiune în despăgubire — Reglementare națională care condiționează accesul la dosar de acordul tuturor părților la procedură — Principiul efectivității)

text:
               31.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/11

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 6 iunie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberlandesgericht Wien — Austria) — Bundeswettbewerbsbehörde/Donau Chemie AG, Donauchem GmbH, DC Druck-Chemie Süd GmbH & Co KG, Brenntag Austria Holding GmbH, Brenntag CEE GmbH, ASK Chemicals GmbH, fostă Ashland-Südchemie-Kernfest GmbH, ASK Chemicals AustriaGmbH, fostă Ashland Südchemie Hantos GmbH
   (Cauza C-536/11) (1)

   (Concurență - Acces la dosar - Procedură judiciară referitoare la amenzi aplicate pentru o încălcare a articolului 101 TFUE - Întreprinderi terțe care doresc să inițieze o acțiune în despăgubire - Reglementare națională care condiționează accesul la dosar de acordul tuturor părților la procedură - Principiul efectivității)
   2013/C 252/16
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Oberlandesgericht Wien

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Bundeswettbewerbsbehörde

      Pârâte: Donau Chemie AG, Donauchem GmbH, DC Druck-Chemie Süd GmbH & Co KG, Brenntag Austria Holding GmbH, Brenntag CEE GmbH, ASK Chemicals GmbH, fostă Ashland-Südchemie-Kernfest GmbH, ASK Chemicals AustriaGmbH, fostă Ashland Südchemie Hantos GmbH

      Cu participarea: Bundeskartellanwalt, Verband Druck & Medientechnik

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Oberlandesgericht Wien — Interpretarea dispozițiilor dreptului Uniunii în materie de înțelegeri — Acces la dosar — Reglementare națională care condiționează, în procedura administrativă în materie de concurență, accesul la dosar al terților de acordul tuturor părților la procedură excluzându-se evaluarea comparativă a tuturor intereselor în cauză, deși această evaluare comparativă se efectuează pentru accesul la dosar în procedurile civile și penale comparabile

      Dispozitivul

   Dreptul Uniunii, în special principiul efectivității, se opune unei dispoziții de drept național în temeiul căreia accesul la documentele care figurează în dosarul unei proceduri naționale referitoare la aplicarea articolului 101 TFUE, inclusiv la documentele comunicate în cadrul unui program de clemență, al unor terți care nu sunt părți la această procedură și care intenționează să inițieze acțiuni în despăgubire împotriva participanților la o înțelegere depinde exclusiv de consimțământul tuturor părților la procedura menționată, fără ca instanțelor naționale să le fie lăsată vreo posibilitate de a evalua comparativ interesele în cauză.

      (1)  JO C 13, 14.1.2012.


title: Cauza C-349/07: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 18 decembrie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Supremo Tribunal Administrativo — Portugalia) — Sopropé — Organizações de Calçado, Lda/Fazenda Pública (Codul vamal comunitar — Principiul respectării dreptului la apărare — Recuperare a posteriori a taxelor vamale la import)

text:
               21.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/16

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 18 decembrie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Supremo Tribunal Administrativo — Portugalia) — Sopropé — Organizações de Calçado, Lda/Fazenda Pública
   (Cauza C-349/07) (1)

   (Codul vamal comunitar - Principiul respectării dreptului la apărare - Recuperare a posteriori a taxelor vamale la import)
   (2009/C 44/25)
   Limba de procedură: portugheza
   Instanța de trimitere
   Supremo Tribunal Administrativo
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Sopropé — Organizações de Calçado, Lda

      Pârât: Fazenda Pública

      În prezența: Ministério público
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Supremo Tribunal Administrativo — Compatibilitatea cu dreptul comunitar și cu principiul dreptului la apărare a unor dispoziții naționale de procedură administrativă fiscală în materie de termene de exercitare a dreptului de a fi ascultat al contribuabilului — Procedură administrativă pentru plata a posteriori a drepturilor de import pentru mărfuri provenind din Extremul Orient
   Dispozitivul

               1)

               În ceea ce privește recuperarea unei datorii vamale, pentru a se proceda la recuperarea a posteriori a taxelor vamale la import, un termen cuprins între 8 și 15 zile, acordat importatorului bănuit de săvârșirea unei infracțiuni vamale pentru a-și prezenta observațiile, este în principiu conform cu cerințele dreptului comunitar.

               2)

               Este de competența instanței naționale sesizate să determine, ținând seama de împrejurările speciale ale cauzei, dacă termenul acordat efectiv acestui importator i-a permis să fie ascultat în mod util de către autoritățile vamale.

               3)

               În plus, instanța națională trebuie să verifice dacă, ținând cont de intervalul de timp scurs între momentul în care administrația vizată a primit observațiile importatorului și data la care aceasta a adoptat decizia, este sau nu este posibil să se considere că a ținut seama în mod adecvat de observațiile care i-au fost transmise.

      (1)  JO C 235, 6.10.2007.


title: Cauza T-291/09: Hotărârea Tribunalului din 1 februarie 2012 — Carrols/OAPI — Gambettola (Pollo Tropical CHICKEN ON THE GRILL) [ „Marcă comunitară — Procedură de declarare a nulității — Marca comunitară figurativă Pollo Tropical CHICKEN ON THE GRILL — Motiv absolut de refuz — Inexistența relei credințe — Articolul 52 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               10.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 73/26

         Hotărârea Tribunalului din 1 februarie 2012 — Carrols/OAPI — Gambettola (Pollo Tropical CHICKEN ON THE GRILL)
   (Cauza T-291/09) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de declarare a nulității - Marca comunitară figurativă Pollo Tropical CHICKEN ON THE GRILL - Motiv absolut de refuz - Inexistența relei credințe - Articolul 52 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2012/C 73/51
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Carrols Corp. (Dover, Delaware, Statele Unite) (reprezentant: I. Temiño Ceniceros, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: J. Crespo Carrillo, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Giulio Gambettola (Los Realejos, Spania) (reprezentant: F. Brandolini Kujman, avocat)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 7 mai 2009 (cauza R 632/2008-1) privind o procedură de declarare a nulității între Carrols Corp. și domnul Giulio Gambettola.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Carrols Corp. la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 220, 12.9.2009.


title: Cauza F-126/15: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 20 iulie 2016 – Barroso Truta și alții/Curtea de Justiție [Funcție publică – Agenți contractuali – Pensii – Articolul 11 alineatul (2) din anexa VIII la statut – Transferul către sistemul de pensii al Uniunii al drepturilor de pensie dobândite anterior în cadrul sistemelor naționale – Propuneri privind sporul de ani de plată a contribuțiilor la sistemul de pensii făcute de AICM – Invitație de a contacta administrația pentru a obține explicații și a discuta oportunitatea efectuării transferurilor – Acceptare de către agenți a transferului drepturilor lor la pensie naționale fără concertare prealabilă cu AICM – Caracter definitiv al transferurilor – Descoperire ulterioară a regulii „minimului de subzistență” – Articolul 77 al patrulea paragraf din statut – Obligație de diligență – Pretinsă insuficiență a informațiilor furnizate de AICM cu ocazia transmiterii propunerilor privind sporul de ani de plată a contribuțiilor la sistemul de pensii – Acțiune în despăgubire – Nerespectarea cerințelor aferente etapei precontencioase – Inadmisibilitate]

text:
               3.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 364/37

      Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 20 iulie 2016 – Barroso Truta și alții/Curtea de Justiție
      (Cauza F-126/15) (1)

      ([Funcție publică - Agenți contractuali - Pensii - Articolul 11 alineatul (2) din anexa VIII la statut - Transferul către sistemul de pensii al Uniunii al drepturilor de pensie dobândite anterior în cadrul sistemelor naționale - Propuneri privind sporul de ani de plată a contribuțiilor la sistemul de pensii făcute de AICM - Invitație de a contacta administrația pentru a obține explicații și a discuta oportunitatea efectuării transferurilor - Acceptare de către agenți a transferului drepturilor lor la pensie naționale fără concertare prealabilă cu AICM - Caracter definitiv al transferurilor - Descoperire ulterioară a regulii „minimului de subzistență” - Articolul 77 al patrulea paragraf din statut - Obligație de diligență - Pretinsă insuficiență a informațiilor furnizate de AICM cu ocazia transmiterii propunerilor privind sporul de ani de plată a contribuțiilor la sistemul de pensii - Acțiune în despăgubire - Nerespectarea cerințelor aferente etapei precontencioase - Inadmisibilitate])
      (2016/C 364/44)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamanți: Barroso Truta (Bofferdange, Luxemburg) și alții (reprezentanți: S. Orlandi și T. Martin, avocați)

         Pârâtă: Curtea de Justiție a Uniunii Europene (reprezentant: J. Inghelram, agent)

         Obiectul

      Cerere de despăgubire a reclamanților pentru prejudiciul material pe care l-au suferit din cauza pierderii drepturilor lor la pensie dobândite în sistemul național ca urmare a transferului lor către sistemul de pensii al Uniunii Europene

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Curtea de Justiție a Uniunii Europene suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de domnii José Barroso Truta, Marc Forli, Calogero Galante și Bernard Gradel.

         (1)  JO C 414, 14.12.2015, p. 42.