title: Cauza C-426/20: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 12 mai 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Judicial da Comarca de Braga – Juízo do Trabalho de Barcelos – Portugalia) – GD, ES/Luso Temp – Empresa de Trabalho Temporário SA [Trimitere preliminară – Politica socială – Directiva 2008/104/CE – Muncă prin agent de muncă temporară – Articolul 5 alineatul (1) – Principiul egalității de tratament – Articolul 3 alineatul (1) litera (f) – Noțiunea de „condiții de bază de muncă și de angajare aplicabile lucrătorilor temporari” – Indemnizație datorată pe baza zilelor de concediu anual plătit neefectuat și a indemnizației de concediu corespunzătoare în cazul încetării raportului de muncă]

text:
               4.7.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 257/5

      Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 12 mai 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Judicial da Comarca de Braga – Juízo do Trabalho de Barcelos – Portugalia) – GD, ES/Luso Temp – Empresa de Trabalho Temporário SA
      (Cauza C-426/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Politica socială - Directiva 2008/104/CE - Muncă prin agent de muncă temporară - Articolul 5 alineatul (1) - Principiul egalității de tratament - Articolul 3 alineatul (1) litera (f) - Noțiunea de „condiții de bază de muncă și de angajare aplicabile lucrătorilor temporari” - Indemnizație datorată pe baza zilelor de concediu anual plătit neefectuat și a indemnizației de concediu corespunzătoare în cazul încetării raportului de muncă)
      (2022/C 257/06)
      Limba de procedură: portugheza

         Instanța de trimitere

      Tribunal Judicial da Comarca de Braga – Juízo do Trabalho de Barcelos

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: GD, ES

         Pârâtă: Luso Temp – Empresa de Trabalho Temporário SA

         Dispozitivul

      Articolul 5 alineatul (1) primul paragraf din Directiva 2008/104/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 19 noiembrie 2008 privind munca prin agent de muncă temporară coroborat cu articolul 3 alineatul (1) litera (f) din aceasta trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale în temeiul căreia indemnizația pe care o pot solicita lucrătorii temporari, în cazul încetării raportului lor de muncă cu o întreprindere utilizatoare, pe baza zilelor de concediu anual plătit neefectuat și a indemnizației de concediu corespunzătoare este inferioară indemnizației pe care ar putea-o solicita acești lucrători, în aceeași situație și pe același temei, dacă ar fi fost recrutați direct de această întreprindere utilizatoare pentru a ocupa același loc de muncă pentru aceeași durată.

         (1)  JO C 423, 7.12.2020.


title: Cauza C-505/20: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 12 mai 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Spetsializiran nakazatelen sad – Bulgaria) – Procedură declanșată de RR și JG (Trimitere preliminară – Cooperare judiciară în materie penală – Înghețarea și confiscarea instrumentelor și ale produselor infracțiunilor săvârșite în Uniunea Europeană – Directiva 2014/42/UE – Articolul 4 – Confiscarea – Articolul 7 – Înghețarea – Articolul 8 – Garanții procedurale – Înghețarea și confiscarea unui bun aparținând unei persoane terțe față de procedura penală – Reglementare națională care nu prevede o cale de atac pentru terți în cursul procedurii judiciare și care nu admite eventuala restituire a bunului respectiv înainte de închiderea procedurii penale)

text:
               4.7.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 257/6

      Hotărârea Curții (Camera a opta) din 12 mai 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Spetsializiran nakazatelen sad – Bulgaria) – Procedură declanșată de RR și JG
      (Cauza C-505/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Cooperare judiciară în materie penală - Înghețarea și confiscarea instrumentelor și ale produselor infracțiunilor săvârșite în Uniunea Europeană - Directiva 2014/42/UE - Articolul 4 - Confiscarea - Articolul 7 - Înghețarea - Articolul 8 - Garanții procedurale - Înghețarea și confiscarea unui bun aparținând unei persoane terțe față de procedura penală - Reglementare națională care nu prevede o cale de atac pentru terți în cursul procedurii judiciare și care nu admite eventuala restituire a bunului respectiv înainte de închiderea procedurii penale)
      (2022/C 257/08)
      Limba de procedură: bulgara

         Instanța de trimitere

      Spetsializiran nakazatelen sad

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: RR, JG

         cu participarea: Spetsializirana prokuratura

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 8 alineatul (1) din Directiva 2014/42/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 3 aprilie 2014 privind înghețarea și confiscarea instrumentelor și produselor infracțiunilor săvârșite în Uniunea Europeană trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale în temeiul căreia, atunci când sunt înghețate bunuri ca instrumente sau produse prezumate ale unei infracțiuni, proprietarul acestor bunuri, terț de bună-credință, nu are, în faza judiciară a procedurii penale, niciun drept de a sesiza instanța competentă cu o cerere de restituire a bunurilor menționate.

                  2)

                  Articolul 4 alineatul (1) din Directiva 2014/42 trebuie interpretat în sensul că nu se opune unei reglementări naționale care exclude confiscarea unui bun aparținând unui terț de bună-credință și utilizat ca instrument al unei infracțiuni, inclusiv atunci când acest bun a fost pus de acest terț la dispoziția permanentă a persoanei acuzate.

         (1)  JO C 9, 11.1.2021.


title: Cauza C-556/20: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 12 mai 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Conseil d'État – Franța) – Schneider Electric SA și alții/Premier ministre, Ministre de l’Economie, des Finances et de la Relance [Trimitere preliminară – Apropierea legislațiilor – Directiva 90/435/CEE – Regim fiscal comun aplicabil societăților mamă și filialelor din state membre diferite – Articolul 4 și articolul 7 alineatul (2) – Evitarea dublei impozitări economice a dividendelor]

text:
               4.7.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 257/7

      Hotărârea Curții (Camera a doua) din 12 mai 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Conseil d'État – Franța) – Schneider Electric SA și alții/Premier ministre, Ministre de l’Economie, des Finances et de la Relance
      (Cauza C-556/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Apropierea legislațiilor - Directiva 90/435/CEE - Regim fiscal comun aplicabil societăților mamă și filialelor din state membre diferite - Articolul 4 și articolul 7 alineatul (2) - Evitarea dublei impozitări economice a dividendelor)
      (2022/C 257/09)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Conseil d'État

         Părțile din procedura principală

         Reclamante: Schneider Electric SE, Axa SA, BNP Paribas SA, Engie SA, Orange SA, L’Air Liquide, société anonyme pour l’étude et l’exploitation des procédés Georges Claude

         Pârâți: Premier ministre, Ministre de l’Economie, des Finances et de la Relance

         Dispozitivul

      Articolul 4 alineatul (1) din Directiva 90/435/CEE a Consiliului din 23 iulie 1990 privind regimul fiscal comun care se aplică societăților mamă și filialelor acestora din diferite state membre trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale care prevede că o societate mamă este obligată la plata unui impozit anticipat în cazul redistribuirii către acționarii săi a unor profituri plătite de filialele sale, care determină acordarea unui credit fiscal, atunci când aceste profituri nu au fost supuse impozitului pe profit la cota de drept comun, dacă sumele datorate în temeiul acestui impozit anticipat depășesc plafonul de 5 % prevăzut la articolul 4 alineatul (2) din această directivă. O asemenea reglementare nu intră sub incidența articolului 7 alineatul (2) din directiva menționată.

         (1)  JO C 9, 11.1.2021.


title: Cauza C-570/20: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 5 mai 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour de cassation – Franța) – Procedură penală privind pe BV [„Trimitere preliminară – Taxă pe valoarea adăugată (TVA) – Directiva 2006/112/CE – Disimulare frauduloasă a taxei datorate – Sancțiuni – Legislație națională care prevede o sancțiune administrativă și o sancțiune penală pentru aceleași fapte – Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene – Articolul 49 – Articolul 50 – Principiul ne bis in idem – Articolul 52 alineatul (1) – Restrângeri impuse principiului ne bis in idem – Cerința de a prevedea norme clare și precise – Posibilitatea de a lua în considerare interpretarea legislației naționale de către instanțele naționale – Necesitatea de a prevedea norme care să asigure proporționalitatea ansamblului sancțiunilor aplicate – Sancțiuni de natură diferită”]

text:
               4.7.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 257/8

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 5 mai 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour de cassation – Franța) – Procedură penală privind pe BV
      (Cauza C-570/20) (1)

      („Trimitere preliminară - Taxă pe valoarea adăugată (TVA) - Directiva 2006/112/CE - Disimulare frauduloasă a taxei datorate - Sancțiuni - Legislație națională care prevede o sancțiune administrativă și o sancțiune penală pentru aceleași fapte - Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Articolul 49 - Articolul 50 - Principiul ne bis in idem - Articolul 52 alineatul (1) - Restrângeri impuse principiului ne bis in idem - Cerința de a prevedea norme clare și precise - Posibilitatea de a lua în considerare interpretarea legislației naționale de către instanțele naționale - Necesitatea de a prevedea norme care să asigure proporționalitatea ansamblului sancțiunilor aplicate - Sancțiuni de natură diferită”)
      (2022/C 257/10)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Cour de cassation

         Partea (părțile) din procedura penală principală

      BV.

         Cu participarea: Direction départementale des finances publiques de la Haute-Savoie

         Dispozitivul

      Dreptul fundamental garantat la articolul 50 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene coroborat cu articolul 52 alineatul (1) din aceasta trebuie interpretat în sensul că:

                  —

                  nu se opune ca limitarea cumulului de proceduri și de sancțiuni de natură penală prevăzut de o reglementare națională în cazul disimulărilor frauduloase sau al omisiunilor în declarațiile privind taxa pe valoarea adăugată (TVA) la cazurile cele mai grave să rezulte doar dintr-o jurisprudență consacrată care interpretează în mod restrictiv dispozițiile legale care definesc condițiile de aplicare a acestui cumul, cu condiția ca el să fie previzibil în mod rezonabil, la momentul săvârșirii infracțiunii, că aceasta poate face obiectul unui cumul de proceduri și de sancțiuni de natură penală, dar că

                  —

                  se opune unei reglementări naționale care nu garantează, în cazul cumulului unei sancțiuni pecuniare și al unei pedepse privative de libertate, prin norme clare și precise, dacă este cazul astfel cum au fost interpretate de instanțele naționale, că ansamblul sancțiunilor aplicate nu depășește gravitatea infracțiunii constatate.

         (1)  JO C 28, 25.1.2021.


title: Cauza C-644/20: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 12 mai 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Sąd Okręgowy w Poznaniu – Polonia) – W.J./L.J. și J. J., reprezentați legal de A. P. (Trimitere preliminară – Cooperare judiciară în materie civilă – Competența, legea aplicabilă, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie de obligații de întreținere – Stabilirea legii aplicabile – Protocolul de la Haga privind legea aplicabilă obligațiilor de întreținere – Articolul 3 – Reședința obișnuită a creditorului – Momentul în care se stabilește reședința obișnuită – Reținere ilicită a unui copil)

text:
               4.7.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 257/8

      Hotărârea Curții (Camera a patra) din 12 mai 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Sąd Okręgowy w Poznaniu – Polonia) – W.J./L.J. și J. J., reprezentați legal de A. P.
      (Cauza C-644/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Cooperare judiciară în materie civilă - Competența, legea aplicabilă, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie de obligații de întreținere - Stabilirea legii aplicabile - Protocolul de la Haga privind legea aplicabilă obligațiilor de întreținere - Articolul 3 - Reședința obișnuită a creditorului - Momentul în care se stabilește reședința obișnuită - Reținere ilicită a unui copil)
      (2022/C 257/11)
      Limba de procedură: polona

         Instanța de trimitere

      Sąd Okręgowy w Poznaniu

         Părțile din procedura principală

         Apelant: W.J.

         Cealaltă parte din procedură: L.J. și J. J., reprezentați legal de A. P.

         Dispozitivul

      Articolul 3 din Protocolul de la Haga din 23 noiembrie 2007 privind legea aplicabilă obligațiilor de întreținere, aprobat în numele Comunității Europene prin Decizia 2009/941/CE a Consiliului din 30 noiembrie 2009, trebuie să fie interpretat în sensul că, în scopul stabilirii legii aplicabile creanței de întreținere a unui copil minor deplasat de unul dintre părinții săi pe teritoriul unui stat membru, împrejurarea că o instanță din statul membru respectiv a dispus, în cadrul unei proceduri distincte, înapoierea acestui copil în statul în care avea reședința obișnuită, împreună cu părinții săi, imediat înaintea deplasării sale nu este suficientă pentru a împiedica dobândirea de către copilul menționat a unei reședințe obișnuite pe teritoriul statului membru respectiv.

         (1)  JO C 53, 15.2.2021.


title: Cauza C-718/20 P: Hotărârea Curții (Camera a noua) din 5 mai 2022 – Zhejiang Jiuli Hi-Tech Metals Co. Ltd/Comisia europeană (Recurs – Dumping – Importuri de anumite țevi și tuburi fără sudură, din oțel inoxidabil, originare din Republica Populară Chineză – Instituire a unei taxe antidumping definitive)

text:
               4.7.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 257/9

      Hotărârea Curții (Camera a noua) din 5 mai 2022 – Zhejiang Jiuli Hi-Tech Metals Co. Ltd/Comisia europeană
      (Cauza C-718/20 P) (1)

      (Recurs - Dumping - Importuri de anumite țevi și tuburi fără sudură, din oțel inoxidabil, originare din Republica Populară Chineză - Instituire a unei taxe antidumping definitive)
      (2022/C 257/12)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: Zhejiang Jiuli Hi-Tech Metals Co. Ltd (reprezentanți: K. Adamantopoulos și P. Billiet, avocați)

         Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: M. Gustafsson, P. Němečková și E. Schmidt, agenți)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursul.

                  2)

                  Obligă Zhejiang Jiuli Hi Tech Metals Co. Ltd să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, și pe cele efectuate de Comisia Europeană.

         (1)  JO C 98, 22.3.2021.


title: Cauza C-719/20: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 12 mai 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Consiglio di Stato – Italia) – Comune di Lerici/Provincia di La Spezia (Trimitere preliminară – Achiziții publice – Gestionarea deșeurilor – Atribuire in house – Directiva 2014/24/UE – Articolele 12 și 72 – Pierderea condițiilor privind „controlul similar” ca urmare a combinării unor întreprinderi – Posibilitatea operatorului succesor de a continua prestarea de servicii)

text:
               4.7.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 257/9

      Hotărârea Curții (Camera a patra) din 12 mai 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Consiglio di Stato – Italia) – Comune di Lerici/Provincia di La Spezia
      (Cauza C-719/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Achiziții publice - Gestionarea deșeurilor - Atribuire in house - Directiva 2014/24/UE - Articolele 12 și 72 - Pierderea condițiilor privind „controlul similar” ca urmare a combinării unor întreprinderi - Posibilitatea operatorului succesor de a continua prestarea de servicii)
      (2022/C 257/13)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Consiglio di Stato

         Părțile din procedura principală

         Apelantă: Comune di Lerici

         Intimată: Provincia di La Spezia

         Cu participarea: IREN SpA, ACAM Ambiente SpA

         Dispozitivul

      Directiva 2014/24/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2014 privind achizițiile publice și de abrogare a Directivei 2004/18/CE trebuie să fie interpretată în sensul că se opune unei reglementări sau unei practici naționale în temeiul căreia executarea unui contract de achiziții publice atribuit inițial, fără invitație la procedura concurențială de ofertare, unei entități in house asupra căreia autoritatea contractantă exercita, în comun, un control similar celui pe care îl exercită asupra propriilor servicii este continuată în mod automat de operatorul economic care a achiziționat această entitate în urma unei proceduri de cerere de ofertă, atunci când autoritatea contractantă respectivă nu deține un asemenea control asupra operatorului menționat și nu deține nicio participație la capitalul acestuia.

         (1)  JO C 79, 8.3.2021.


title: Cauza T-267/22: Acțiune introdusă la 16 mai 2022 – Consulta/EUIPO – Karlinger (ACASA)

text:
               4.7.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 257/41

      Acțiune introdusă la 16 mai 2022 – Consulta/EUIPO – Karlinger (ACASA)
      (Cauza T-267/22)
      (2022/C 257/53)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

         Părțile

         Reclamantă: Consulta GmbH (Cham, Elveția) (reprezentanți: M. Kinkeldey și S. Brandstätter, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Mario Karlinger (Sölden, Austria)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul mărcii în litigiu: reclamanta

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală ACASA – cererea mărcii Uniunii Europene nr. 7 587 165

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

         Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 24. 01.2022 în cauza R 487/2021-1

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 59 alineatul (1) litera (a) coroborat cu articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 72 alineatul (2) coroborat cu articolul 94 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea principiilor fundamentale din jurisprudența Tribunalului Uniunii Europene referitoare la interpretarea acestor dispoziții din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-270/22: Acțiune introdusă la 17 mai 2022 – Pumpyansky/Consiliul

text:
               4.7.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 257/41

      Acțiune introdusă la 17 mai 2022 – Pumpyansky/Consiliul
      (Cauza T-270/22)
      (2022/C 257/54)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: Dmitry Alexandrovich Pumpyansky (Ekaterinburg, Rusia) (reprezentanți: G. Lansky, P. Goeth, A. Egger, avocați)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  Anularea, în conformitate cu articolul 263 TFUE, a Deciziei (PESC) 2022/397 a Consiliului din 9 martie 2022 de modificare a Deciziei 2014/145/PESC privind măsuri restrictive în raport cu acțiunile care subminează sau amenință integritatea teritorială, suveranitatea și independența Ucrainei (1), precum și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2022/396 al Consiliului din 9 martie 2022 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 269/2014 privind măsuri restrictive în raport cu acțiunile care subminează sau amenință integritatea teritorială, suveranitatea și independența Ucrainei (2) (denumite în continuare „actele atacate”), în măsura în care aceste acte îl privesc pe reclamant; și

                  —

                  obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată în conformitate cu articolul 134 din Regulamentul de procedură.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă două motive.

                  1.

                  Primul motiv întemeiat pe încălcarea ilegală a drepturilor fundamentale ale reclamantului, inclusiv dreptul la viață privată și de familie, locuință și comunicații, precum și la proprietate.

                              —

                              Prin includerea reclamantului în listă prin intermediul actelor atacate, Consiliul a încălcat principiul proporționalității prevăzut la articolul 52 din Carta drepturilor fundamentale.

                  2.

                  Al doilea motiv întemeiat pe o eroare de apreciere din partea Consiliului atunci când a inclus numele reclamantului în anexele la actele contestate.

                              —

                              Motivele Consiliului pentru includerea reclamantului pe listă sunt viciate din punct de vedere material.

                              —

                              Consiliul nu precizează motivele individuale, specifice și concrete pentru care s-au dispus măsuri restrictive în privința reclamantului, iar motivele pe care se întemeiază nu sunt suficient de detaliate, contrar obligațiilor ce revin Consiliului.

                              —

                              Probele furnizate nu sunt suficiente pentru a justifica includerea reclamantului pe listă prin intermediul actelor atacate.

         (1)  JO 2022, L 80, p. 31.

         (2)  JO 2022 ,L 80, p. 1.


title: Cauza T-271/22: Acțiune introdusă la 17 mai 2022 – Melnichenko/Consiliul

text:
               4.7.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 257/42

      Acțiune introdusă la 17 mai 2022 – Melnichenko/Consiliul
      (Cauza T-271/22)
      (2022/C 257/55)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: Andrey Melnichenko (St. Moritz, Elveția) (reprezentant: G. Lansky, P. Goeth, A. Egger, avocați)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  Anularea, în conformitate cu articolul 263 TFUE, a Deciziei (PESC) 2022/397 a Consiliului din 9 martie 2022 de modificare a Deciziei 2014/145/PESC privind măsuri restrictive în raport cu acțiunile care subminează sau amenință integritatea teritorială, suveranitatea și independența Ucrainei (1), precum și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2022/396 al Consiliului din 9 martie 2022 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 269/2014 privind măsuri restrictive în raport cu acțiunile care subminează sau amenință integritatea teritorială, suveranitatea și independența Ucrainei (2) (denumite în continuare „actele atacate”), în măsura în care aceste acte îl privesc pe reclamant; și

                  —

                  obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată în conformitate cu articolul 134 din Regulamentul de procedură.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă două motive.

                  1.

                  Primul motiv întemeiat pe încălcarea ilegală a drepturilor fundamentale ale reclamantului, inclusiv dreptul la viață privată și de familie, locuință și comunicații, precum și la proprietate.

                              —

                              Prin includerea reclamantului în listă prin intermediul actelor atacate, Consiliul a încălcat principiul proporționalității prevăzut la articolul 52 din Carta drepturilor fundamentale.

                  2.

                  Al doilea motiv întemeiat pe o eroare de apreciere din partea Consiliului atunci când a inclus numele reclamantului în anexele la actele contestate.

                              —

                              Motivele Consiliului pentru includerea reclamantului pe listă sunt viciate din punct de vedere material.

                              —

                              Consiliul nu precizează motivele individuale, specifice și concrete pentru care s-au dispus măsuri restrictive în privința reclamantului, iar motivele pe care se întemeiază nu sunt suficient de detaliate, contrar obligațiilor ce revin Consiliului.

                              —

                              Probele furnizate nu sunt suficiente pentru a justifica includerea reclamantului pe listă prin intermediul actelor atacate.

         (1)  JO 2022, L 80, p. 31.

         (2)  JO 2022, L 80, p. 1.


title: Cauza T-272/22: Acțiune introdusă la 17 mai 2022 – Pumpyanskaya/Consiliul

text:
               4.7.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 257/43

      Acțiune introdusă la 17 mai 2022 – Pumpyanskaya/Consiliul
      (Cauza T-272/22)
      (2022/C 257/56)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Galina Evgenyevna Pumpyanskaya (Ekaterinburg, Rusia) (reprezentanți: G. Lansky, P. Goeth și A. Egger, avocați)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea, în temeiul articolului 263 TFUE, a Deciziei (PESC) 2022/397 a Consiliului din 9 martie 2022 de modificare a Deciziei 2014/145/PESC privind măsuri restrictive în raport cu acțiunile care subminează sau amenință integritatea teritorială, suveranitatea și independența Ucrainei (1), precum și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2022/396 al Consiliului din 9 martie 2022 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 269/2014 privind măsuri restrictive în raport cu acțiunile care subminează sau amenință integritatea teritorială, suveranitatea și independența Ucrainei (2) (denumite în continuare „actele contestate”), în măsura în care aceste acte o privesc pe reclamantă, și

                  —

                  obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată potrivit articolului 134 din Regulamentul de procedură.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

                  1.

                  Primul motiv întemeiat pe o eroare de apreciere a Consiliului în includerea numelui reclamantei în anexele la actele contestate.

                              —

                              Motivele Consiliului pentru înscrierea reclamantei pe listă sunt eronate din punct de vedere material.

                              —

                              Consiliul nu identifică motivele individuale, specifice și concrete pentru care măsurile restrictive au fost impuse reclamantei, iar motivele expuse nu sunt suficient de detaliate, contrar obligațiilor Consiliului.

                              —

                              Probele furnizate sunt insuficiente pentru a stabili o legătură caracterizată între reclamantă și soțul reclamantei, elementul „asocierii” din actele contestate necesitând o legătură care depășește simpla relație de familie.

                  2.

                  Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea drepturilor fundamentale ale reclamantei, inclusiv dreptul la viață privată și de familie, la domiciliu și la comunicații, precum și la proprietate.

                              —

                              Incluzând numele reclamantei pe listă în actele contestate, Consiliul a încălcat principiul proporționalității și și-a întemeiat decizia pe o reglementare care nu este conformă cu cerința de previzibilitate potrivit articolului 52 din Carta drepturilor fundamentale.

                              —

                              Măsura arbitrară impusă împotriva reclamantei determină un tratament inegal și discriminatoriu al reclamantei.

         (1)  JO 2022, L 80, p.31.

         (2)  JO 2022, L 80, p.1.


title: Cauza T-276/22: Acțiune introdusă la 17 mai 2022 – Groz Beckert/EUIPO (Marcă de poziție compusă din culorile alb, roșu mediu și verde închis pe un ambalaj în formă paralelipipedică)

text:
               4.7.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 257/44

      Acțiune introdusă la 17 mai 2022 – Groz Beckert/EUIPO (Marcă de poziție compusă din culorile alb, roșu mediu și verde închis pe un ambalaj în formă paralelipipedică)
      (Cauza T-276/22)
      (2022/C 257/57)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Groz Beckert KG (Albstadt, Germania) (reprezentanți: M. Nielen și U. Kaufmann, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Marca în litigiu: marca de poziție compusă din culorile alb, roșu mediu și verde închis pe un ambalaj în formă paralelipipedică– cererea de înregistrare nr. 18 243 039

         Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 2 martie 2022 în cauza R 1447/2021-5

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 95 alineatul (1) prima teză din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-277/22: Acțiune introdusă la 17 mai 2022 – Groz Beckert/EUIPO (Marcă de poziție compusă din culorile alb, roșu mediu și verde închis pe un ambalaj în formă paralelipipedică)

text:
               4.7.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 257/45

      Acțiune introdusă la 17 mai 2022 – Groz Beckert/EUIPO (Marcă de poziție compusă din culorile alb, roșu mediu și verde închis pe un ambalaj în formă paralelipipedică)
      (Cauza T-277/22)
      (2022/C 257/58)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Groz Beckert KG (Albstadt, Germania) (reprezentanți: M. Nielen și U. Kaufmann, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Marca în litigiu: marca de poziție compusă din culorile alb, roșu mediu și verde închis pe un ambalaj în formă paralelipipedică – cererea de înregistrare nr. 18 243 038

         Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 2 martie 2022 în cauza R 1444/2021-5

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 95 alineatul (1) prima teză din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-282/22: Acțiune introdusă la 18 mai 2022 – Mazepin/Consiliul

text:
               4.7.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 257/45

      Acțiune introdusă la 18 mai 2022 – Mazepin/Consiliul
      (Cauza T-282/22)
      (2022/C 257/59)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: Dmitry Arkadievich Mazepin (Moscova, Rusia) (reprezentanți: D. Rovetta, M. Campa, M. Moretto și V. Villante, avocați)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei (PESC) 2022/397 a Consiliului din 9 martie 2022 de modificare a Deciziei 2014/145/PESC privind măsuri restrictive în raport cu acțiunile care subminează sau amenință integritatea teritorială, suveranitatea și independența Ucrainei (1) și anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2022/396 al Consiliului din 9 martie 2022 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 269/2014 privind măsuri restrictive în raport cu acțiunile care subminează sau amenință integritatea teritorială, suveranitatea și independența Ucrainei (2) și

                  —

                  obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă patru motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe încălcarea obligației de motivare, a articolului 296 TFUE și a articolului 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, precum și pe încălcarea dreptului la protecție jurisdicțională efectivă și a articolului 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe o eroare vădită de apreciere, pe nerespectarea sarcinii probei și pe încălcarea criteriilor de includere în listă, prevăzute la articolul 1 alineatul (1) literele (a) și (e) și la articolul 2 alineatul (1) literele (a) și (g) din Decizia 2014/145/PESC a Consiliului din 17 martie 2014 și la articolul 3 alineatul (1) literele (a) și (g) din Regulamentul (UE) nr. 269/2014 al Consiliului din 17 martie 2014, ambele privind măsuri restrictive în raport cu acțiunile care subminează sau amenință integritatea teritorială, suveranitatea și independența Ucrainei.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului proporționalității și pe încălcarea dreptului fundamental de proprietate al reclamantului și a libertății fundamentale a reclamantului de a desfășura o activitate economică (articolele 16 și 17 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene).

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului fundamental al nediscriminării.

         (1)  JO 2022, L 80, p. 31.

         (2)  JO 2022, L 80, p. 1.


title: Cauza T-283/22: Acțiune introdusă la 19 mai 2022 – Moshkovich/Consiliul

text:
               4.7.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 257/46

      Acțiune introdusă la 19 mai 2022 – Moshkovich/Consiliul
      (Cauza T-283/22)
      (2022/C 257/60)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: Vadim Nikolaevich Moshkovich (Tambov, Rusia) (reprezentanți: D. Rovetta, M. Campa, T. Bontinck, A. Guillerme, L. Burguin, M. Moretto, V. Villante și M. Pirovano, avocați)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei (PESC) 2022/397 a Consiliului din 9 martie 2022 de modificare a Deciziei 2014/145/PESC privind măsuri restrictive în raport cu acțiunile care subminează sau amenință integritatea teritorială, suveranitatea și independența Ucrainei (1) și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2022/396 din 9 martie 2022 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 269/2014 privind măsuri restrictive în raport cu acțiunile care subminează sau amenință integritatea teritorială, suveranitatea și independența Ucrainei (2),

                  —

                  obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă patru motive.

                  1.

                  Primul motiv întemeiat pe încălcarea dreptului la protecție jurisdicțională efectivă și a articolului 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, precum și pe încălcarea obligaţiei de motivare și a articolului 296 TFUE.

                  2.

                  Al doilea motiv întemeiat pe o eroare vădită de apreciere și pe o încălcare a criteriilor privind includerea pe listă, stabilite la articolul 1 alineatul (1) și la articolul 2 alineatul (1) din Decizia 2014/145/PESC a Consiliului din 17 martie 2014 privind măsuri restrictive în raport cu acțiunile care subminează sau amenință integritatea teritorială, suveranitatea și independența Ucrainei, și a articolului 3 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 269/2014 al Consiliului din 17 martie 2014 privind măsuri restrictive în raport cu acțiunile care subminează sau amenință integritatea teritorială, suveranitatea și independența Ucrainei.

                  3.

                  Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea principiului proporționalității și pe încălcarea dreptului fundamental de proprietate și a libertății de a desfășura o activitate comercială ale reclamantului (articolele 16 și 17 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene).

                  4.

                  Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea principiului fundamental al nediscriminării.

         (1)  JO 2022, L 80, p. 31.

         (2)  JO 2022, L 80, p. 1.


title: Cauza T-291/22: Acțiune introdusă la 18 mai 2022 – Pumpyanskiy/Consiliul

text:
               4.7.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 257/47

      Acțiune introdusă la 18 mai 2022 – Pumpyanskiy/Consiliul
      (Cauza T-291/22)
      (2022/C 257/61)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Alexander Dmitrievich Pumpyanskiy (Geneva, Elveția) (reprezentanți: T. Bontinck, A. Guillerme și L. Burguin, avocați)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei (PESC) 2022/397 (1) a Consiliului din 9 martie 2022, în măsura în care reclamantul este înscris la nr. 719 din anexa la această decizie;

                  —

                  anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2022/396 (2) din 9 martie 2022, în măsura în care reclamantul este înscris la nr. 719 din anexa I la acest regulament;

                  —

                  obligarea Consiliului la plata sumei de 100 000 de euro, cu titlu provizoriu, pentru repararea prejudiciului moral suferit de reclamant;

                  —

                  obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă patru motive.

                  1.

                  Primul motiv întemeiat pe încălcarea dreptului la protecție jurisdicțională efectivă și a obligației de motivare a administrației.

                  2.

                  Al doilea motiv întemeiat pe o eroare vădită de apreciere în ceea ce privește motivele invocate de Consiliu.

                  3.

                  Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea principiului proporționalității și a drepturilor fundamentale, în ceea ce privește adoptarea măsurilor restrictive împotriva reclamantului și ingerința nejustificată în drepturile fundamentale ale acestuia prevăzute de Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

                  4.

                  Al patrulea motiv întemeiat pe încălcarea principiului egalității de tratament și a principiului securității juridice, în ceea ce privește aplicarea criteriului privind persoanele „asociate” unor persoane incluse pe lista persoanelor supuse măsurilor restrictive.

         (1)  Decizia (PESC) 2022/397 a Consiliului din 9 martie 2022 de modificare a Deciziei 2014/145/PESC privind măsuri restrictive în raport cu acțiunile care subminează sau amenință integritatea teritorială, suveranitatea și independența Ucrainei (JO 2022, L 80, p. 31).

         (2)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2022/396 al Consiliului din 9 martie 2022 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 269/2014 privind măsuri restrictive în raport cu acțiunile care subminează sau amenință integritatea teritorială, suveranitatea și independența Ucrainei (JO 2022, L 80, p. 1).


title: Cauza T-293/22: Acțiune introdusă la 19 mai 2022 – PB/SRB

text:
               4.7.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 257/48

      Acțiune introdusă la 19 mai 2022 – PB/SRB
      (Cauza T-293/22)
      (2022/C 257/62)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: PB (reprezentant: N. de Montigny, avocat)

         Pârât: Comitetul unic de rezoluție (SRB)

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei președintei SRB din 16 iulie 2021 de a nu reîncadra reclamantul la sfârșitul exercițiului de reîncadrare 2021;

                  —

                  în măsura în care este necesar, anularea deciziei SRB din 14 februarie 2022 de respingere a reclamației introduse de reclamant la 15 octombrie 2021 împotriva deciziei prin care nu este reîncadrat;

                  —

                  obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă șapte motive.

                  1.

                  Primul motiv întemeiat pe încălcarea normelor procedurale aplicabile punerii în aplicare a exercițiului de reîncadrare, astfel cum este prevăzut la articolul 5 din dispozițiile generale de punere în aplicare a articolului 54 din regimul aplicabil celorlalți agenți ai Uniunii Europene (denumite în continuare „DGE”).

                  2.

                  Al doilea motiv întemeiat pe analiza eronată a articolului 4 din DGE și pe aprecierea eronată a nivelurilor de răspundere în raport cu o funcție, iar nu în raport cu un grad.

                  3.

                  Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea normelor procedurale ale comitetului mixt de reîncadrare și a obligației de a redacta un raport referitor la fiecare exercițiu de evaluare.

                  4.

                  Al patrulea motiv întemeiat pe încălcarea dreptului de acces la documente și pe încălcarea principiilor transparenței, previzibilității și securității juridice, precum și pe existența unei parțialități, cel puțin obiective, ca urmare a lipsei de informare în mai multe etape ale procedurii.

                  5.

                  Al cincilea motiv întemeiat pe încălcarea obligației de motivare și pe erorile săvârșite în lista factorilor apreciați.

                  6.

                  Al șaselea motiv întemeiat pe încălcarea anexei II la DGE și a mediei-țintă fixate.

                  7.

                  Al șaptelea motiv întemeiat pe eroarea vădită de apreciere a dosarului reclamantului, a meritelor și a vechimii sale în comparație cu colegii din aceeași direcție.


title: Cauza T-295/22: Acțiune introdusă la 20 mai 2022 – Crush Series Publishing/EUIPO – Mediaproduccion (The Crush Series)

text:
               4.7.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 257/48

      Acțiune introdusă la 20 mai 2022 – Crush Series Publishing/EUIPO – Mediaproduccion (The Crush Series)
      (Cauza T-295/22)
      (2022/C 257/63)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Crush Series Publishing s.r.o. (Praga, Republica Cehă) (reprezentant: D.-M. Belciu, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Mediaproduccion SLU (Barcelona, Spania)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

         Marca în litigiu: cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative The Crush Series – cererea de înregistrare nr. 18 119 385

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 15 martie 2022 în cauza R 1303/2021-5

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  respingerea opoziției și autorizarea înregistrării mărcii Uniunii Europene „The Crush Series” nr. 18 119 385;

                  —

                  obligarea EUIPO și a intervenientei la plata cheltuielilor de judecată efectuate în cadrul prezentei proceduri și al procedurii în fața camerei de recurs.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.

                  —

                  încălcarea articolului 95 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-297/22: Acțiune introdusă la 20 mai 2022 – BB Services/EUIPO – Lego Juris (Forma unei figurine de jucărie cu o protuberanță pe cap)

text:
               4.7.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 257/49

      Acțiune introdusă la 20 mai 2022 – BB Services/EUIPO – Lego Juris (Forma unei figurine de jucărie cu o protuberanță pe cap)
      (Cauza T-297/22)
      (2022/C 257/64)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

         Părțile

         Reclamantă: BB Services GmbH (Flörsheim pe Main, Germania) (reprezentant: M. Krogmann, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Lego Juris A/S (Billund, Danemarca)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene tridimensională (Forma unei figurine de jucărie cu o protuberanță pe cap) – marca Uniunii Europene nr. 50 450

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

         Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 16/03/2022 în cauza R 1355/2021-5

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate și declararea nulităţii mărcii Uniunii Europene nr. 50 450;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (e) punctul (i) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (e) punctul (ii) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-298/22: Acțiune introdusă la 20 mai 2022 – BB Services/EUIPO – Lego Juris (Forma unei figurine de jucărie)

text:
               4.7.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 257/50

      Acțiune introdusă la 20 mai 2022 – BB Services/EUIPO – Lego Juris (Forma unei figurine de jucărie)
      (Cauza T-298/22)
      (2022/C 257/65)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

         Părțile

         Reclamantă: BB Services GmbH (Flörsheim pe Main, Germania) (reprezentant: M. Krogmann, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Lego Juris A/S (Billund, Danemarca)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene tridimensională (Forma unei figurine de jucărie) – marca Uniunii Europene nr. 50 518

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

         Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 16/03/2022 în cauza R 1354/2021-5

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate și declararea nulităţii mărcii Uniunii Europene nr. 50 518;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (e) punctul (i) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (e) punctul (ii) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-301/22: Acțiune introdusă la 23 mai 2022 – Aven/Consiliul

text:
               4.7.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 257/51

      Acțiune introdusă la 23 mai 2022 – Aven/Consiliul
      (Cauza T-301/22)
      (2022/C 257/66)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Petr Aven (Virginia Water, Regatul Unit) (reprezentanți: T. Marembert și A. Bass, avocați)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei 2022/337 a Consiliului din 28 februarie 2022 de modificare a Deciziei 2014/145/PESC privind măsuri restrictive în raport cu acțiunile care subminează sau amenință integritatea teritorială, suveranitatea și independența Ucrainei (1), în măsura în care îl privește pe reclamant;

                  —

                  anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2022/336 al Consiliului din 28 februarie 2022 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 269/2014 privind măsuri restrictive în raport cu acțiunile care subminează sau amenință integritatea teritorială, suveranitatea și independența Ucrainei (2), în măsura în care îl privește pe reclamant;

                  —

                  obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă patru motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe o eroare de apreciere. Reclamantul susține, pe de o parte, că niciunul dintre elementele invocate de Consiliu nu îndeplinește cerințele jurisprudenței europene în materie de standard și de calitate a probei și, pe de altă parte, că niciuna dintre afirmațiile care figurează în expunerea de motive a Consiliului nu a fost dovedită și, prin urmare, nu poate îndeplini criteriile (a) și (d) din Decizia 2014/145/PESC în versiunea sa în vigoare la acea dată, criterii menționate în mod expres de Consiliu în expunerea sa de motive.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe excepția de nelegalitate a criteriului menționat, ca urmare a unei duble încălcări a principiului proporționalității. Reclamantul consideră, pe de o parte, că criteriul invocat de Consiliu este vădit inadecvat în raport cu obiectivul urmărit și, pe de altă parte, că exista posibilitatea de a recurge la mijloace mai puțin constrângătoare.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe lipsa temeiului juridic, întrucât nu a fost stabilită o legătură suficientă între categoria de persoane vizate de acest criteriu și Federația Rusă.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe o eroare de apreciere, pentru motivul că Consiliul nu demonstrează nici că reclamantul este un om de afaceri important, nici că acesta este influent, nici că își desfășoară activitatea în sectoare economice care furnizează o sursă importantă de venituri guvernului Federației Ruse.

         (1)  Decizia (PESC) 2022/337 a Consiliului din 28 februarie 2022 de modificare a Deciziei 2014/145/PESC privind măsuri restrictive în raport cu acțiunile care subminează sau amenință integritatea teritorială, suveranitatea și independența Ucrainei (JO 2022, L 59, p. 1).

         (2)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2022/336 al Consiliului din 28 februarie 2022 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 269/2014 privind măsuri restrictive în raport cu acțiunile care subminează sau amenință integritatea teritorială, suveranitatea și independența Ucrainei (JO 2022, L 58, p. 1).


title: Cauza T-304/22: Acțiune introdusă la 24 mai 2022 – Fridman/Consiliul

text:
               4.7.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 257/52

      Acțiune introdusă la 24 mai 2022 – Fridman/Consiliul
      (Cauza T-304/22)
      (2022/C 257/67)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Mikhail Fridman (Londra, Regatul Unit) (reprezentanți: T. Marembert și A. Bass, avocați)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei 2022/337 (1) a Consiliului din 28 februarie 2022 de modificare a Deciziei 2014/145/PESC privind măsuri restrictive în raport cu acțiunile care subminează sau amenință integritatea teritorială, suveranitatea și independența Ucrainei, în măsura în care îl privește pe reclamant;

                  —

                  anularea Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2022/336 (2) al Consiliului din 28 februarie 2022 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 269/2014 privind măsuri restrictive în raport cu acțiunile care subminează sau amenință integritatea teritorială, suveranitatea și independența Ucrainei, în măsura în care îl privește pe reclamant;

                  —

                  obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă patru motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe eroarea de apreciere. Reclamantul susține, pe de o parte, că niciunul dintre elementele de probă prezentate de Consiliu nu îndeplinește cerințele jurisprudenței europene în materie de standard și calitate a probei și, pe de altă parte, că niciuna dintre afirmațiile din motivarea Consiliului nu este dovedită și, prin urmare, nu poate caracteriza criteriile (a) și (d) din Decizia 2014/145/PESC în versiunea aflată atunci în vigoare, criterii vizate în mod explicit de Consiliu în motivarea sa.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe excepția de nelegalitate a criteriului menționat ca urmare a dublei încălcări a principiului proporționalității. Reclamantul apreciază, pe de o parte, că criteriul invocat de Consiliu este vădit inadecvat în raport cu obiectivul urmărit și, pe de altă parte, că exista posibilitatea de a se recurge la mijloace mai puțin constrângătoare.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe lipsa de bază juridică, întrucât nu s-a stabilit o legătură suficientă între categoria de persoane vizată de acest criteriu și Federația Rusă.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe eroarea de apreciere, întrucât Consiliul nu a stabilit nici că reclamantul este un om de afaceri important, nici că este influent, nici că își desfășoară activitatea în sectoare economice care furnizează o sursă de venituri substanțială guvernului Federației Ruse.

         (1)  Decizia (PESC) 2022/337 a Consiliului din 28 februarie 2022 de modificare a Deciziei 2014/145/PESC privind măsuri restrictive în raport cu acțiunile care subminează sau amenință integritatea teritorială, suveranitatea și independența Ucrainei (JO 2022, L 59, p. 1).

         (2)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2022/336 al Consiliului din 28 februarie 2022 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 269/2014 privind măsuri restrictive în raport cu acțiunile care subminează sau amenință integritatea teritorială, suveranitatea și independența Ucrainei (JO 2022, L 58, p. 1).


title: Cauza C-190/22: Cerere de decizie preliminară introdusă de Ufficio del Giudice di pace di Rimini (Italia) la 7 martie 2022 – BL/Presidenza del Consiglio dei Ministri

text:
               4.7.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 257/19

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Ufficio del Giudice di pace di Rimini (Italia) la 7 martie 2022 – BL/Presidenza del Consiglio dei Ministri
      (Cauza C-190/22)
      (2022/C 257/27)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Ufficio del Giudice di pace di Rimini

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: BL

         Pârâtă: Presidenza del Consiglio dei Ministri

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Dreptul Uniunii, în special articolele 15, 20, 30 și 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, clauzele 2 și 4 din Acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP, instituit prin Directiva 1999/70/CE (1) a Consiliului din 28 iunie 1999, principiul fundamental al independenței și inamovibilității judecătorilor europeni, astfel cum a fost interpretat de jurisprudența Curții de Justiție în Hotărârea UX/Governo della Repubblica italiana (EU:C:2020:572), se opune unei dispoziții interne precum articolul 29 din Decretul legislativ nr. 116 din 13 iulie 2017 (denumit în continuare „Decretul legislativ nr. 116/2017”), care, fără un motiv obiectiv, discriminează reclamanta, judecător de pace, în raport cu condițiile de muncă ale magistraților de carieră comparabili, dată fiind existența următoarei situații de fapt:

                              —

                              reclamanta, judecător de pace în mod neîntrerupt din anul 2002, nu a împlinit vârsta de 70 de ani, pe care o va împlini în anul 2022, și nu a efectuat, până la 15 august 2017, mai mult de 16 ani de serviciu efectiv în calitate de magistrat onorific;

                              —

                              prin urmare, deși norma internă (articolul 29 alineatul 1 din Decretul legislativ nr. 116/2017) îi permite să continue exercitarea funcției jurisdicționale până la împlinirea vârstei de 70 de ani, reclamanta nu poate participa la prima procedură de evaluare în vederea confirmării în funcție a magistraților onorifici înscriși pe lista de rezervă închisă, care va fi organizată de Consiglio superiore della magistratura (Consiliul Superior al Magistraturii) în cursul anului 2022, potrivit dispozițiilor articolului 29 alineatul 3 din Decretul legislativ nr. 116/2017;

                              —

                              ca o consecință suplimentară, dat fiind că nu poate depune cererea de participare la procedura de evaluare în vederea confirmării în funcție a magistraților onorifici înscriși pe lista de rezervă închisă, prevăzută pentru anul 2022, reclamanta, a cărei funcție jurisdicțională încetase deja la 31 decembrie 2021, pentru motivul că a împlinit vârsta de 68 de ani, în temeiul reglementării în vigoare anterior, nu ar mai fi putut să își reia serviciul începând cu 1 ianuarie 2022, întrucât noua reglementare, deși prevede menținerea în serviciu până la împlinirea vârstei de 70 de ani a celor care erau în serviciu la 15 august 2017, prevede de asemenea încetarea activității celor care nu sunt în măsură să solicite confirmarea în funcție (articolul 29 alineatul 9 din Decretul legislativ nr. 116/2017);

                              —

                              potrivit reglementării interne menționate anterior, reclamanta va primi de la guvernul italian doar o despăgubire în cuantum de 1 500-2 500 de euro pe an pentru fiecare an de activitate, în funcție de numărul de ședințe desfășurate în anul respectiv, până la un maxim de 50 000 de euro, renunțând totodată la toate drepturile salariale, legale și de securitate socială, solicitate în cadrul litigiului aflat pe rolul TAR Emilia Romagna (Tribunalul Administrativ Regional din Emilia Romagna) și garantate de dreptul Uniunii, pentru activitatea jurisdicțională desfășurată în calitate de lucrător salariat, dar nerecunoscută ca atare de guvernul italian, inclusiv la acoperirea contributivă a raportului de muncă și la prestațiile de securitate socială subsecvente;

                              —

                              TAR Emilia Romagna (Tribunalul Administrativ Regional din Emilia Romagna), prin ordonanța de măsuri asigurătorii din 9 februarie 2022, în conformitate cu Hotărârea Curții de Justiție pronunțată în cauza UX/Governo della Repubblica italiana și contrar reglementării interne și avizului din 16-17 februarie 2022 al Consiglio superiore della magistratura (Consiliul Superior al Magistraturii), a dispus reluarea activității jurisdicționale de judecător de pace [a reclamantei] până la împlinirea vârstei de 70 de ani;

                              —

                              în executarea ordonanței de măsuri asigurătorii a TAR Emilia Romagna (Tribunalul Administrativ Regional din Emilia Romagna), președintele Tribunale di Rimini (Tribunalul din Rimini) a dispus, prin ordonanța din 1 martie 2022, readmiterea imediată a reclamantei în serviciu;

                              —

                              prezentei instanțe de trimitere i se solicită, cu titlu de reparare a prejudiciului produs prin încălcarea flagrantă și constantă de către guvernul italian a dreptului Uniunii privind statutul juridic și drepturile magistraturii onorifice, o sumă corespunzătoare remunerației pe care reclamanta ar fi trebuit să o perceapă în perioada cuprinsă între 10 și 28 februarie 2022, într-un cuantum egal cu cel al remunerației magistraților de carieră comparabili, care își găsește temeiul juridic în ordonanța de măsuri asigurătorii a TAR Emilia Romagna (Tribunalul Administrativ Regional din Emilia Romagna), prin care s-a dispus readmiterea în serviciu, dar care este contrară reglementării interne, care, deși recunoaște încălcarea dreptului Uniunii, pe de o parte exclude orice posibilitate de readmitere în serviciu până la împlinirea vârstei de 70 de ani a magistratului onorific reclamant care, împotriva voinței sale, și-a încetat activitatea înainte de 31 decembrie 2021 ca urmare a unei decizii jurisdicționale pronunțate de Consiglio di Stato (Consiliul de Stat) în cadrul unei proceduri asigurătorii cu încălcarea Hotărârii Curții de Justiție pronunțate în cauza UX/Governo della Repubblica italiana și, pe de altă parte, limitează reparația prejudiciului suferit de reclamantă la o sumă forfetară prestabilită prin lege într-un cuantum cu mult inferior prejudiciului efectiv suferit din cauza încălcării drepturilor garantate de Uniune?

                  2)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene coroborat cu articolul 267 TFUE, clauzele 2 și 4 din Acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP, instituit prin Directiva 1999/70/CE a Consiliului din 28 iunie 1999, principiul fundamental al independenței și inamovibilității judecătorilor europeni se opun unei norme interne precum articolul 21 din Decretul legislativ nr. 116 din 13 iulie 2017, care expune judecătorul de pace de trimitere, care nu dispune de o protecție efectivă juridică, economică și de securitate socială, care intenționează să aplice dreptul Uniunii, astfel cum a fost interpretat de Curtea de Justiție în Hotărârea UX, prin înlăturarea aplicării normelor interne care împiedică recunoașterea protecției solicitate, la revocarea automată a mandatului de judecător de către organele statului italian care sunt părți în procedura principală, și anume Consiglio superiore della magistratura (Consiliul Superior al Magistraturii) și Ministero della giustizia (Ministerul Justiției), fără dezbateri contradictorii și fără procedura disciplinară prevăzută anterior intrării în vigoare a Decretului legislativ nr. 116/2017?

                  3)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la primele două întrebări, constituie o încălcare a „statului de drept”, în sensul definiției prevăzute la articolul 2 litera (a) din Regulamentul (UE, Euratom) 2020/2092 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 decembrie 2020 privind un regim general de condiționalitate pentru protecția bugetului Uniunii (2), o situație internă a statului italian în care:

                              —

                              reclamanta, judecător de pace, și alți 4 769 de magistrați onorifici care erau deja în serviciu la 15 august 2017, printre care prezentul judecător de trimitere, nu dispun de protecție juridică, economică și de securitate socială în condiții de muncă precum cele asigurate magistraților de carieră comparabili și, prin urmare, nu își pot exercita mandatul de judecător în condiții de independență și de inamovibilitate;

                              —

                              guvernul italian și Ministero della giustizia (Ministerul Justiției), în calitate de „angajator”, parlamentul național, Consiglio superiore della magistratura (Consiliul Superior al Magistraturii), Suprema Corte di Cassazione (Curtea de Casație) și Consiglio di Stato (Consiliul de Stat) refuză în mod sistematic să recunoască supremația dreptului Uniunii și să aplice jurisprudența Curții de Justiție cu privire la statutul juridic și la drepturile garantate de reglementarea Uniunii judecătorului de pace reclamant și celorlalți 4 769 de magistrați onorifici în aceleași condiții de exercitare a funcțiilor jurisdicționale ca și magistrații de carieră;

                              —

                              cei 4 769 de magistrați onorifici, printre care prezentul judecător de trimitere, cu excepția reclamantei, care erau deja în serviciu la 15 august 2017, vor trebui să renunțe la orice drept garantat de dreptul Uniunii în cazul în care, pentru a-și continua activitatea, intenționează să se supună, cu rezultat pozitiv, unei noi proceduri de evaluare în vederea continuării mandatului de judecător până la împlinirea vârstei de 70 de ani, deși toți magistrații onorifici menționați anterior au obținut de la Consiglio superiore della magistratura (Consiliul Superior al Magistraturii) și de la Ministero della giustizia (Ministerul Justiției), în temeiul reglementării în vigoare până la 31 decembrie 2021, decizia de confirmare în funcție până la 31 mai 2024 și, în orice caz, până la data încetării automate a mandatului pe motiv de vârstă, menținându-se după „definitivarea” mandatului condițiile de încălcare a independenței și a inamovibilității magistraților onorifici „definitivați”;

                              —

                              intervențiile financiare din bugetul Uniunii pentru reforma justiției civile și penale în Italia în vederea asigurării unui proces echitabil în termene scurte, astfel cum sunt definite în Planul național de redresare și reziliență (PNRR), nu prevăd nicio măsură de sprijinire a magistraturii onorifice și sunt orientate în principal spre inserția profesională pe durată determinată a 16 500 de funcționari administrativi „în cadrul biroului de asistență pentru magistrați”, angajați cu contracte de muncă salariată la Ministero della giustizia (Ministerul Justiției) în aceleași condiții economice ca și magistrații onorifici „definitivați”, dar în condiții de inamovibilitate pe plan disciplinar pe toată durata raportului care nu sunt recunoscute magistraților onorifici nici chiar după „definitivare”?

                  4)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la primele trei întrebări, articolul 278 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene și articolul 160 din Regulamentul de procedură al Curții sunt nelegale, ca urmare a neconformității cu articolele 2, 6 și 19 din Tratatul [privind Uniunea Europeană], în măsura în care nu permit Curții de Justiție, în cadrul unor proceduri preliminare inițiate în temeiul articolului 267 TFUE, să adopte măsuri provizorii necesare, inclusiv de suspendare a unor acte legislative naționale care aduc atingere statului de drept și intereselor financiare ale Uniunii, în conformitate cu principiile și cu condiționalitățile prevăzute de Regulamentul 2020/2092?

         (1)  Directiva 1999/70/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 privind acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP (JO 1999, L 175, p. 43, Ediție specială, 05/vol. 5, p. 129).

         (2)  JO 2020, L 433I, p. 1.


title: Cauza C-208/22: Cerere de decizie preliminară introdusă de Rechtbank Den Haag, zittingsplaats 's-Hertogenbosch (Țările de Jos) la 18 martie 2022 – F/Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

text:
               4.7.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 257/22

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Rechtbank Den Haag, zittingsplaats 's-Hertogenbosch (Țările de Jos) la 18 martie 2022 – F/Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid
      (Cauza C-208/22)
      (2022/C 257/28)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Rechtbank Den Haag, zittingsplaats 's-Hertogenbosch

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: F

         Pârât: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Ținând cont de considerentele (3), (32) și (39) coroborate cu articolele 1, 4, 18, 19 și 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, Regulamentul Dublin trebuie interpretat și aplicat în sensul că principiul încrederii reciproce între state nu este divizibil, astfel încât încălcările grave și sistematice ale dreptului Uniunii comise de posibilul stat membru responsabil, înainte de transfer, cu privire la resortisanți ai țărilor terțe care (încă) nu sunt persoane returnate în temeiul Regulamentului Dublin (1) se opun în mod absolut transferului în acest stat membru?

                  2)

                  În cazul unui răspuns negativ la întrebarea precedentă, articolul 3 alineatul (2) din Regulamentul Dublin coroborat cu articolele 1, 4, 18, 19 și 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene trebuie interpretat în sensul că, dacă posibilul stat membru responsabil încalcă dreptul Uniunii în mod grav și sistematic, statul membru care efectuează transferul nu se poate baza pur și simplu, în cadrul Regulamentului Dublin, pe principiul încrederii legitime între state, ci trebuie să înlăture orice îndoială sau trebuie să demonstreze că, după transfer, solicitantul nu va ajunge într-o situație care este contrară articolului 4 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene?

                  3)

                  Care sunt mijloacele de probă cu care solicitantul își poate susține argumentele potrivit cărora articolul 3 alineatul (2) din Regulamentul Dublin se opune transferului său și care este standardul de probă care trebuie aplicat în acest sens? Ținând cont de trimiterile la acquis-ul comunitar din considerentele Regulamentului Dublin, statul membru care efectuează transferul are o obligație de cooperare și/sau o obligație de verificare sau, dacă există încălcări grave și sistematice ale drepturilor fundamentale cu privire la resortisanți ai țărilor terțe, trebuie obținute garanții individuale din partea statului membru responsabil în sensul că, după transfer, drepturile fundamentale ale solicitantului vor fi (într-adevăr) respectate? Răspunsul la această întrebare este diferit în cazul în care solicitantul se află în dificultate de a prezenta probe, dacă nu își poate susține cu documente declarațiile consecvente și detaliate, deși, ținând cont de natura declarațiilor, nu se poate pretinde acest lucru?

                  4)

                  Răspunsul la întrebările anterioare de la punctul III este diferit în cazul în care solicitantul demonstrează că depunerea unei plângeri în fața autorităților și/sau exercitarea căilor de atac în statul membru responsabil nu va fi posibilă și/sau eficientă?

         (1)  Regulamentul (UE) nr. 604/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 26 iunie 2013 de stabilire a criteriilor și mecanismelor de determinare a statului membru responsabil de examinarea unei cereri de protecție internațională prezentate într-unul dintre statele membre de către un resortisant al unei țări terțe sau de către un apatrid (JO 2013, L 180, p. 31).


title: Cauza C-210/22: Cerere de decizie preliminară introdusă de Finanzgericht Hamburg (Germania) la 18 martie 2022 – Stappert Deutschland GmbH/Hauptzollamt Hannover

text:
               4.7.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 257/22

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Finanzgericht Hamburg (Germania) la 18 martie 2022 – Stappert Deutschland GmbH/Hauptzollamt Hannover
      (Cauza C-210/22)
      (2022/C 257/29)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Finanzgericht Hamburg

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Stappert Deutschland GmbH

         Pârât: Hauptzollamt Hannover

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Noțiunea de „profile tubulare” utilizată în regula de origine a subpoziției 7304 41 a Sistemului armonizat din anexa 22-01 la Regulamentul delegat (UE) 2015/2446 (1), care condiționează dobândirea originii de „modificarea profilelor tubulare de la subpoziția 7304 49” (regula de origine a profilelor tubulare), acoperă materialul din subpoziția 7304 49 a Sistemului armonizat, fabricat la cald, drept și cu peretele de grosime uniformă, care nu îndeplinește cerințele unui standard tehnic pentru țevi din oțel fabricate la cald, fără sudură și din care se produc, prin prelucrare la rece tuburi și țevi cu o alte secțiuni și grosimi ale peretelui?

                  2)

                     În cazul unui răspuns negativ sau în cazul lipsei unui răspuns la prima întrebare: Regula de origine a profilelor tubulare încalcă prevederile articolului 60 alineatul (2), ale articolului 284 din Codul vamal al Uniunii (2) și articolului 290 TFUE, întrucât:

                              a)

                              este lipsită de motivare,

                              b)

                              este prea vagă sau

                              c)

                              exclude de la dobândirea originii operațiunile de prelucrare care ar conferi originea potrivit articolului 60 alineatul (2) din Codul vamal al Uniunii?

                  3)

                     În cazul unui răspuns afirmativ la a doua întrebare: Dobândirea originii mărfurilor din subpoziția 7304 41 a Sistemului armonizat în litigiul principal se stabilește potrivit regulii de origine a subpoziției 7304 41 a Sistemului armonizat din anexa 22-01 la Regulamentul (UE) 2015/2446, potrivit regulii reziduale referitoare la capitolul 73 al Sistemului armonizat din anexa 22-01 la Regulamentul (UE) 2015/2446 sau potrivit articolului 60 alineatul (2) din Codul vamal al Uniunii?

         (1)  Regulamentul delegat (UE) 2015/2446 al Comisiei din 28 iulie 2015 de completare a Regulamentului (UE) nr. 952/2013 al Parlamentului European și al Consiliului în ceea ce privește normele detaliate ale anumitor dispoziții ale Codului vamal al Uniunii (JO 2015, L 343, p. 1).

         (2)  Regulamentul (UE) nr. 952/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 9 octombrie 2013 de stabilire a Codului vamal al Uniunii (JO 2013, L 269, p. 1).


title: Cauza C-220/22: Acțiune introdusă la 25 martie2022 – Comisia Europeană/Republica Portugheză

text:
               4.7.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 257/23

      Acțiune introdusă la 25 martie2022 – Comisia Europeană/Republica Portugheză
      (Cauza C-220/22)
      (2022/C 257/30)
      Limba de procedură: portugheza

         Părțile

         Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: I. Melo Sampaio și M. Noll-Ehlers, agenți)

         Pârâtă: Republica Portugheză

         Concluzii

                  —

                  Constatarea faptului că, prin depășirea în mod sistematic și persistent, începând de la 1 ianuarie 2010, a valorii-limită anuale stabilite pentru dioxidul de azot (NO2) în zonele PT-3001 Lisboa Norte, PT-1004 Porto Litoral și PT-1009 Entre Douro e Minho (anterior PT-1001 Braga), Republica Portugheză și-a încălcat obligațiile care îi revin în temeiul dispozițiilor coroborate ale articolului 13 alineatul (1) și ale anexei XI secțiunea B din Directiva 2008/50 a Parlamentului European și a Consiliului din 21 mai 2008 privind calitatea aerului înconjurător și un aer mai curat pentru Europa (1);

                  —

                  Constatarea faptului că, în toate aceste zone, Republica Portugheză și-a încălcat obligațiile care îi revin în temeiul articolului 23 alineatul (1) din Directiva 2008/50, interpretat separat sau în coroborare cu anexa XV secțiunea A din această directivă și în special obligația prevăzută la articolul 23 alineatul (1) al doilea paragraf din directiva menționată, de a lua măsuri adecvate pentru ca perioada de depășire a valorilor-limită să fie cât mai scurtă cu putință;

                  —

                  Obligarea Republicii Portugheze la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Datele comunicate de Portugalia arată că, de la 1 ianuarie 2010, acest stat membru își încalcă obligațiile care îi revin în temeiul dispozițiilor coroborate ale articolului 13 alineatul (1) și ale anexei XI secțiunea B din Directiva 2008/50, în zonele Porto Litoral (PT-1004), Entre Douro e Minho (PT-1009) și Lisboa Norte (PT-3001).
      De asemenea, autoritățile portugheze s-au abținut să ia sau să pună în aplicare toate măsurile adecvate și necesare pentru a se asigura că, în zonele Lisboa Norte (PT-3001), Porto Litoral (PT-1004) și Entre Douro e Minho (PT-1009), perioada de depășire a valorii-limită anuale stabilite pentru dioxidul de azot (NO2) de dispozițiile coroborate ale articolului 13 alineatul (1) și ale anexei XI secțiunea B din Directiva 2008/50 este cât mai scurtă cu putință, astfel cum impune articolul 23 alineatul 1 din această directivă.

         (1)  JO 2008, L 152, p. 1.


title: Cauza C-226/22: Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 31 martie 2022 – Nexive Commerce Srl și alții/Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni și alții

text:
               4.7.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 257/24

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 31 martie 2022 – Nexive Commerce Srl și alții/Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni și alții
      (Cauza C-226/22)
      (2022/C 257/31)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Consiglio di Stato

         Părțile din procedura principală

         Apelante: Nexive Commerce Srl, Nexive Scarl, Nexive Services Srl, Nexive Network Srl, Nexive SpA, Brt SpA, A.I.C.A.I. Associazione Italiana Corrieri Aerei Internazionali, DHL Express (Italia) Srl, TNT Global Express Srl, Fedex Express Italy Srl, United Parcel Service Italia Srl, General Logistics Systems Enterprise Srl, General Logistics Systems Italy SpA, Federal Express Europe Inc. Filiale Italiana

         Intimate: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell'Economia e delle Finanze, Ministero dello Sviluppo Economico

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 9 alineatul (2) al doilea paragraf a patra liniuță și alineatul (3), precum și articolul 22 din Directiva 97/67/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 decembrie 1997 privind normele comune pentru dezvoltarea pieței interne a serviciilor poștale ale Comunității și îmbunătățirea calității serviciului (1), astfel cum a fost modificată prin Directiva 2008/6/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 20 februarie 2008 de modificare a Directivei 97/67/CE cu privire la realizarea integrală a pieței interne a serviciilor poștale ale Comunității (2) trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări naționale, precum cea în vigoare în dreptul italian [prevăzută la articolul 1 alineatele (65) și (66) din Legea nr. 266 din 23 decembrie 2005 și la articolul 65 din Decretul-lege nr. 50 din 24 aprilie 2017, aprobat cu modificări prin Legea nr. 96 din 21 iunie 2017], care permite să se impună exclusiv furnizorilor din sectorul poștal, inclusiv celor care nu furnizează servicii care intră în sfera serviciului universal, obligația de a contribui financiar la costurile operaționale ale autorității de reglementare a sectorului poștal, recunoscându-se astfel posibilitatea de a se exclude orice formă de cofinanțare publică de la bugetul de stat?

                  2)

                  Articolul 9 alineatul (2) al doilea paragraf a patra liniuță și articolul 22 din Directiva 97/67/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 decembrie 1997 privind normele comune pentru dezvoltarea pieței interne a serviciilor poștale ale Comunității și îmbunătățirea calității serviciului, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2008/6/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 20 februarie 2008 de modificare a Directivei 97/67/CE cu privire la realizarea integrală a pieței interne a serviciilor poștale ale Comunității, trebuie interpretate în sensul că permit ca în costurile operaționale care pot fi finanțate de furnizorii de servicii poștale să fie incluse și costurile care trebuie suportate pentru activitățile de reglementare privind serviciile poștale care nu intră în sfera serviciului universal, precum și costurile structurilor administrative și de elaborare a politicilor (așa-numitele structuri „transversale”) ale căror activități, deși nu vizează direct reglementarea piețelor serviciilor poștale, sunt totuși destinate îndeplinirii competențelor instituționale ale autorității în ansamblul lor, astfel încât este posibil ca ele să fie imputate indirect și parțial (pro quota) sectorului serviciilor poștale?

                  3)

                  Principiul proporționalității, principiul nediscriminării, articolul 9 alineatul (2) al doilea paragraf a patra liniuță și al treilea paragraf și articolul 22 din Directiva 97/67/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 decembrie 1997 privind normele comune pentru dezvoltarea pieței interne a serviciilor poștale ale Comunității și îmbunătățirea calității serviciului astfel cum a fost modificată prin Directiva 2008/6/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 20 februarie 2008 de modificare a Directivei 97/67/CE cu privire la realizarea integrală a pieței interne a serviciilor poștale ale Comunității, se opun unei legislații naționale, precum cea italiană [prevăzută la articolul 1 alineatele (65) și (66) din Legea nr. 266 din 23 decembrie 2005 și la articolul 65 din Decretul-lege nr. 50 din 24 aprilie 2017, aprobat cu modificări prin Legea nr. 96 din 21 iunie 2017], care impune furnizorilor din sectorul poștal obligația de a contribui la finanțarea autorității de reglementare a sectorului poștal, fără posibilitatea de a se face distincție între poziția furnizorilor de servicii de curierat rapid și poziția furnizorilor de serviciu universal și, prin urmare, fără posibilitatea de a se valorifica intensitatea diferită a activității de reglementare desfășurate de autoritatea națională de reglementare în raport cu diferitele tipuri de servicii poștale?

         (1)  JO 1998, L 15, p. 14, Ediție specială, 06/vol. 3, p. 12.

         (2)  JO 2008, L 52, p. 3.


title: Cauza C-231/22: Cerere de decizie preliminară introdusă de Cour d'appel de Bruxelles (Belgia) la 1 aprilie 2022 – État belge/Autorité de protection des données

text:
               4.7.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 257/25

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Cour d'appel de Bruxelles (Belgia) la 1 aprilie 2022 – État belge/Autorité de protection des données
      (Cauza C-231/22)
      (2022/C 257/32)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Cour d'appel de Bruxelles

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: État belge

         Pârâtă: Autorité de protection des données

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 4 punctul 7 din Regulamentul general privind protecția datelor cu caracter personal (1) trebuie interpretat în sensul că un jurnal oficial al unui stat membru – învestit cu o misiune de serviciu public de publicare și de arhivare a unor documente oficiale care, în temeiul legislației naționale aplicabile, are obligația de a publica actele și documentele oficiale a căror publicare îi este impusă de entități publice terțe, astfel cum sunt comunicate de aceste entități după ce au prelucrat ele însele datele cu caracter personal conținute în actele și în documentele respective, fără a fi învestit de legiuitorul național cu o putere de apreciere în ceea ce privește conținutul documentelor care trebuie publicate, precum și în ceea ce privește scopul și mijloacele de publicare – are calitatea de operator de date?

                  2)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, articolul 5 alineatul (2) din Regulamentul general privind protecția datelor cu caracter personal trebuie interpretat în sensul că numai jurnalul oficial în discuție trebuie să respecte obligațiile care revin operatorului potrivit acestei dispoziții, cu excluderea entităților publice terțe care au prelucrat în prealabil datele cuprinse în actele și în documentele oficiale a căror publicare o solicită, sau aceste obligații revin în mod cumulativ fiecăruia dintre operatorii succesivi?

         (1)  Regulamentul (UE) 2016/679 al Parlamentului European și al Consiliului din 27 aprilie 2016 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și privind libera circulație a acestor date și de abrogare a Directivei 95/46/CE (Regulamentul general privind protecția datelor) (JO 2016, L 119, p. 1).


title: Cauza C-239/22: Cerere de decizie preliminară introdusă de Cour de cassation (Belgia) la 5 aprilie 2022 – État belge și Promo 54 / Promo 54 și État belge

text:
               4.7.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 257/26

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Cour de cassation (Belgia) la 5 aprilie 2022 – État belge și Promo 54 / Promo 54 și État belge
      (Cauza C-239/22)
      (2022/C 257/33)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Cour de cassation

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: État belge, Promo 54

         Pârâți: Promo 54, État belge

         Întrebările preliminare

      Articolul 12 alineatele (1) și (2) și articolul 135 alineatul (1) litera (j) din Directiva 2006/112/CE (1) trebuie interpretate în sensul că, în cazul în care statul membru nu a definit normele detaliate de aplicare a criteriului primei ocupări în privința transformărilor de imobile, livrarea, după transformare, a unei clădiri care, înainte de transformare, a făcut obiectul unei prime ocupări în sensul articolului 12 alineatul (1) litera (a) sau al articolului 12 alineatul (2) al treilea paragraf din directivă rămâne scutită de taxa pe valoarea adăugată?

         (1)  Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO 2006, L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7).


title: Cauza C-242/22: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal da Relação de Évora (Portugalia) la 6 aprilie 2022 – TL

text:
               4.7.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 257/26

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal da Relação de Évora (Portugalia) la 6 aprilie 2022 – TL
      (Cauza C-242/22)
      (2022/C 257/34)
      Limba de procedură: portugheza

         Instanța de trimitere

      Tribunal da Relação de Évora

         Părțile din procedura principală

      TL

         Cealaltă parte: Ministério Público

         Întrebarea preliminară

      Articolele 1 3 din Directiva 2010/64/UE (1) a Parlamentului European și a Consiliului și articolul 3 din Directiva 2012/13/UE (2) a Parlamentului European și a Consiliului, separat sau prin coroborare cu articolul 6 din CEDO, pot fi interpretate în sensul că nu se opun unei dispoziții de drept național care, pe de o parte, sancționează cu nulitatea relativă – care trebuie să fie invocată – lipsa desemnării unui interpret și a traducerii unor acte de procedură esențiale pentru un inculpat care nu înțelege limba de procedură, iar, pe de altă parte, permite acoperirea acestui tip de nulitate prin trecerea timpului.

         (1)  Directiva 2010/64/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 20 octombrie 2010 privind dreptul la interpretare și traducere în cadrul procedurilor penale (JO 2010, L 280, p. 1).

         (2)  Directiva 2012/13/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 mai 2012 privind dreptul la informare în cadrul procedurilor penale (JO 2012, L 142, p. 1).


title: Cauza C-277/22: Cerere de decizie preliminară introdusă de Fővárosi Törvényszék (Ungaria) la 22 aprilie 2022 – Global NRG Kereskedelmi és Tanácsadó Zrt./Magyar Energetikai és Közmű-szabályozási Hivatal

text:
               4.7.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 257/27

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Fővárosi Törvényszék (Ungaria) la 22 aprilie 2022 – Global NRG Kereskedelmi és Tanácsadó Zrt./Magyar Energetikai és Közmű-szabályozási Hivatal
      (Cauza C-277/22)
      (2022/C 257/35)
      Limba de procedură: maghiara

         Instanța de trimitere

      Fővárosi Törvényszék

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Global NRG Kereskedelmi és Tanácsadó Zrt.

         Pârâtă: Magyar Energetikai és Közmű-szabályozási Hivatal

         Parte interesată care intervine în sprijinul cererii: FGSZ Földgázszállító Zrt.

         Întrebările preliminare

                  1.

                  Articolul 41 alineatul (17) din Directiva 2009/73 a Parlamentului și a Consiliului din 13 iulie 2009 privind normele comune pentru piața internă în sectorul gazelor naturale și de abrogare a Directivei 2003/55/CE (1) (denumită în continuare „directiva”), citit în lumina articolului 47 din Carta drepturilor fundamentale, trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale în temeiul căreia, în cadrul procedurilor de stabilire de către autoritatea națională de reglementare a tarifelor pentru utilizarea rețelei, a tarifelor pentru serviciile furnizate de operatorii de transport și de sistem prin intermediul tarifelor speciale și a tarifelor de racordare, se consideră că numai operatorul de transport și de sistem în cauză este direct afectat și că numai acesta dispune, în această calitate, de dreptul la o cale de atac împotriva unei decizii adoptate în urma procedurii?

                  2.

                  În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, articolul 41 alineatul (17) din directivă, citit în lumina articolului 47 din Carta drepturilor fundamentale, trebuie interpretat în sensul că, în temeiul acestei dispoziții, într-un caz precum cel din litigiul principal, se consideră că este parte afectată de decizia autorității naționale de reglementare prin care sunt stabilite tarifele pentru utilizarea rețelei, tarifele pentru serviciile furnizate de operatorii de transport și de sistem prin intermediul tarifelor speciale și tarifele de racordare un operator de pe piața gazelor naturale aflat într-o situație precum cea a reclamantei care este facturat de operatorul de transport și de sistem, în temeiul deciziei menționate, pentru serviciul prestat de acesta la un tarif special și el că dispune, în această calitate, de dreptul la o cale de atac împotriva deciziei respective?

         (1)  Directiva 2009/73/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 iulie 2009 privind normele comune pentru piața internă în sectorul gazelor naturale și de abrogare a Directivei 2003/55/CE (JO 2009, L 211, p. 94) (JO 2009, L 211, p. 94).


title: Cauza C-285/22 P: Recurs introdus la 22 aprilie 2022 de Michaël Julien împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a zecea) din 24 februarie 2022 în cauza T-442/21, Rhiannon Thomas și Michaël Julien/Consiliul Uniunii Europene

text:
               4.7.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 257/28

      Recurs introdus la 22 aprilie 2022 de Michaël Julien împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a zecea) din 24 februarie 2022 în cauza T-442/21, Rhiannon Thomas și Michaël Julien/Consiliul Uniunii Europene
      (Cauza C-285/22 P)
      (2022/C 257/36)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Recurent: Michaël Julien (reprezentanți: J. Fouchet și J.-N. Caubet-Hilloutou, avocați)

         Cealaltă parte din procedură: Consiliul Uniunii Europene

         Concluziile recurentului

                  —

                  anularea Ordonanței T-442/21 pronunțate la 24 februarie 2022 de Tribunalul Uniunii Europene;

                  —

                  anularea Deciziei 2021/689 (1) adoptate de Consiliul Uniunii Europene la 29 aprilie 2021, în măsura în care prin aceasta se aprobă articolul COMPROV.16 din Acordul comercial semnat la 30 decembrie 2020 de Uniunea Europeană și de Regatul Unit și în măsura în care acest acord nu menține libera circulație a britanicilor care au legături familiale și patrimoniale strânse pe teritoriul Uniunii Europene;

                  —

                  obligarea Uniunii Europene la plata integrală a cheltuielilor aferente procedurii, inclusiv a onorariilor de avocat în cuantum de EUR 5 000.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea recursului său, recurentul arată că organizarea retragerii Regatului Unit din Uniunea Europeană este, în ceea ce privește drepturile persoanelor, concepută restrictiv și că indiferența acordului comercial față de drepturile particularilor afectează situația sa de cetățean britanic de origine franceză, care are o familie franceză și este proprietar în Franța al unui imobil în care locuiește regulat timp de peste 90 de zile.
      În consecință, recurentul are un interes care îi conferă calitate procesuală activă împotriva deciziei de încheiere a acordului comercial și de cooperare, iar Tribunalul a încălcat articolul 263 TFUE atunci când nu i l-a recunoscut, ceea ce trebuie să determine Curtea să anuleze ordonanța acestuia și să judece cauza pe fond.
      În special, Tribunalul a săvârșit erori de drept în aprecierea criteriilor de admisibilitate a acțiunilor stabilite la articolul 263 al patrulea paragraf TFUE. Astfel, pe de o parte, actele atacate, în calitate de acte cu aplicabilitate generală care nu sunt supuse procedurii legislative, sunt efectiv acte normative; pe de altă parte, din moment ce acordul comercial nu prevede nimic pentru cetățenii britanici care au păstrat legături personale, familiale și patrimoniale strânse cu Uniunea Europeană, el nu presupune pentru ei nicio măsură de executare.
      De altfel, chiar și criteriul afectări directe a situației individuale a recurentului este îndeplinit, în măsura în care dreptul la viață privată și de familie, la securitate juridică, la utilizarea netulburată și liberă a dreptului său de proprietate, care depinde de libera sa circulație, îi sunt refuzate prin acordul de comerț, acesta din urmă neprevăzând nimic pentru cercul restrâns de persoane care sunt în aceeași situație.
      Prin urmare, recurentul este afectat într-un mod suficient de individual de omisiunile acordului comercial în ceea ce privește libera circulație a britanicilor care au păstrat pe teritoriul Uniunii Europene legături personale, familiale și patrimoniale strânse.

         (1)  Decizia (UE) 2021/689 a Consiliului din 29 aprilie 2021 privind încheierea, în numele Uniunii, a Acordului comercial și de cooperare dintre Uniunea Europeană și Comunitatea Europeană a Energiei Atomice, pe de o parte, și Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord, pe de altă parte, și a Acordului dintre Uniunea Europeană și Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord privind procedurile de securitate pentru schimbul de informații clasificate și protecția acestora (JO 2021, L 149, p. 2).