title: Cauza F-71/11: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 8 mai 2013 — Z/Curtea de Justiție (Funcție publică — Nepronunțare asupra fondului)

text:
               31.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/48

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 8 mai 2013 — Z/Curtea de Justiție
   (Cauza F-71/11) (1)

   (Funcție publică - Nepronunțare asupra fondului)
   2013/C 252/84
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Z (Luxemburg, Luxemburg)

      Pârâtă: Curtea de Justiție a Uniunii Europene (reprezentant: M. A. V. Placco, agent)

      Obiectul

   Cerere având ca obiect anularea raportului de notare privind perioada cuprinsă între 1 ianuarie 2007 și 31 decembrie 2007, precum și obligarea pârâtei la plata unei sume cu titlul de despăgubire pentru prejudiciul moral

      Dispozitivul

               1.

               Constată că nu este necesar să se pronunțe asupra acțiunii F-71/11, Z/Curtea de Justiție.

               2.

               Reclamantul suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligat să suporte cheltuielile de judecată efectuate de Curtea de Justiție a Uniunii Europene.

      (1)  JO C 355 din 3.12.2011, p. 30.


title: Cauza T-546/08: Hotărârea Tribunalului din 21 septembrie 2010 — Villa Almè/OAPI — Marqués de Murrieta (i GAI) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative i GAI — Marca națională verbală YGAY și mărcile comunitare figurative și verbale MARQUÉS DE MURRIETA YGAY — Motive relative de refuz — Utilizare serioasă a mărcii anterioare — Articolul 43 alineatele (2) și (3) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 42 alineatele (2) și (3) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009] — Risc de confuzien — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009]” ]

text:
               6.11.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/28

         Hotărârea Tribunalului din 21 septembrie 2010 — Villa Almè/OAPI — Marqués de Murrieta (i GAI)
   (Cauza T-546/08) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative i GAI - Marca națională verbală YGAY și mărcile comunitare figurative și verbale MARQUÉS DE MURRIETA YGAY - Motive relative de refuz - Utilizare serioasă a mărcii anterioare - Articolul 43 alineatele (2) și (3) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 42 alineatele (2) și (3) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009] - Risc de confuzien - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009])
   2010/C 301/46
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Villa Almè Azienda vitivinicola di Vizzotto Giuseppe (Mansuè, Italia) (reprezentanți): G. Massa și P. Massa, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: O. Montalto și A. Sempio, agenți)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Marqués de Murrieta, SA (Logroño, Spania) (reprezentanți: P. López Ronda și G. Macias Bonilla, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 24 septembrie 2008 (cauza R 1695/2007-1) privind o procedură de opoziție între Bodegas Marqués de Murrieta, SA și Villa Almè Azienda vitivinicola di Vizzotto Giuseppe

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Villa Almè Azienda vitivinicola di Vizzotto Giuseppela plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 44, 21.2.2009.


title: Cauza C-552/08 P: Recurs introdus la 12 decembrie 2008 de Agrar-Invest-Tatschl GmbH împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a opta) pronunțate la 8 octombrie 2008 în cauza T-51/07, Agrar-Invest-Tatschl GmbH/Comisia Comunităților Europene

text:
               7.3.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 55/10

         Recurs introdus la 12 decembrie 2008 de Agrar-Invest-Tatschl GmbH împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a opta) pronunțate la 8 octombrie 2008 în cauza T-51/07, Agrar-Invest-Tatschl GmbH/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza C-552/08 P)
   (2009/C 55/16)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Recurentă: Agrar-Invest-Tatschl GmbH (reprezentanți: U. Schrömbges și O. Wenzlaff, avocați)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile recurentei

               —

               Anularea hotărârii atacate, pronunțată de Tribunalul de Primă Instanță al Comunităților Europene la 8 octombrie 2008 în cauza T-51/07, Agrar-Invest-Tatschl GmbH/Comisia;

               —

               anularea, potrivit primului dintre capetele de cerere prezentate în cererea introductivă, depusă la 22 februarie 2007 în procedura în fața Tribunalului de Primă Instanță al Comunităților Europene în cauza T-51/07, a articolului 1 alineatul (2) și a articolului 1 alineatul (3) din Decizia C(2006) 5789 final (REC 05/05) a Comisiei din 4 decembrie 2006.

         Motivele și principalele argumente
   Prezentul recurs este îndreptat împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță prin care a fost respinsă acțiunea recurentei îndreptată împotriva Deciziei C (2006) 5789 final a Comisiei din 4 decembrie 2006 privind înscrierea ulterioară în evidența contabilă a taxelor la import datorate de recurentă pentru importul de zahăr provenind din Croația.
   Tribunalul a motivat respingerea acțiunii formulate de recurentă prin lipsa bunei-credințe care reprezintă una dintre cele patru cerințe ce trebuie îndeplinite cumulativ pentru a nu fi efectuată înscrierea ulterioară în evidența contabilă a taxelor la import. Tribunalul a afirmat că, în temeiul 220 alineatul (2) litera (b) al cincilea paragraf din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului vamal comunitar (denumit în continuare „Codul vamal”), debitorul nu poate invoca buna sa credință în cazul în care Comisia a publicat, astfel cum s-a întâmplat în speță, în Jurnalul Oficial un aviz către importatori în care semnalează că există suspiciuni întemeiate în ceea ce privește aplicarea corectă a regimului preferențial de către țara beneficiară. Potrivit Tribunalului, nu este important nici faptul că recurenta a acționat cu bună-credință având în vedere confirmarea a posteriori a autenticității și a exactității certificatelor de circulație a mărfurilor, întrucât, în orice caz, aceasta nu a acționat cu bună-credință la momentul la care a fost efectuat importul.
   Recurenta invocă în susținerea recursului formulat greșita interpretare efectuată de Tribunal a articolului 220 alineatul (2) litera (b) al cincilea paragraf din Codul vamal. Aceasta susține că interpretarea Tribunalului se întemeiază pe o eroare de drept în măsura în care acesta a considerat că avizul Comisiei publicat în Jurnalul Oficial referitor la suspiciunile întemeiate în ceea ce privește aplicarea corectă a regimului preferențial de către țara beneficiară are ca efect excluderea bunei-credințe chiar și atunci când, precum în speță, certificatele în cauză emise în vederea aplicării regimului preferențial erau supuse, după publicarea avizului de avertizare, unei proceduri de verificare în urma căreia a fost confirmată autenticitatea și exactitatea acestora.
   Tribunalul nu ar fi luat în considerare faptul că efectul unui aviz de avertizare, prevăzut la articolul 220 alineatul (2) litera (b) al cincilea paragraf din Codul vamal, este limitat de principiul potrivit căruia trebuie recunoscute deciziile emise de autoritățile vamale ale unei țări terțe în cadrul unui sistem de cooperare administrativă. Prevederea Codului vamal în cauză ar presupune existența unei ficțiuni juridice referitoare la o prezumție de rea-credință care poate fi răsturnată, astfel cum este cazul în speță, tocmai prin efectuarea unei proceduri de verificare. Buna-credință a recurentei ar fi, așadar, restabilită ca urmare a confirmării a posteriori a autenticității și a exactității certificatelor de circulație a mărfurilor, ceea ce înseamnă că recurenta se putea baza pe faptul că suspiciunile întemeiate care se aflaseră la originea publicării avizului de avertizare al Comisiei fuseseră înlăturate în cursul procedurii de verificare. Buna-credință a recurentei ar depinde, așadar, nu de corecta emitere a certificatelor de circulație a mărfurilor în cauză de către autoritățile croate, ci de corecta verificare a acestor certificate de către autoritățile vamale pe baza suspiciunilor prezentate în avizul de avertizare al Comisiei cu privire la corecta emitere a respectivelor certificate.


title: Cauza T-396/07: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 23 septembrie 2009 — France Télécom/OAPI (UNIQUE) [ Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale UNIQUE — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009] ]

text:
               7.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 267/60

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 23 septembrie 2009 — France Télécom/OAPI (UNIQUE)
   (Cauza T-396/07) (1)

   („Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale UNIQUE - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009]”)
   2009/C 267/106
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: France Télécom (Paris, Franța) (reprezentanți: B. Potot și C. Bertheux Scotte, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 3 septembrie 2007 (cauza R 585/2007-2) privind o cerere de înregistrare a semului verbal UNIQUE ca marcă comunitară

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă France Télécom la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 315, 22.12.2007.


title: Cauza C-178/11: Ordonanța președintelui Curții din 19 aprilie 2012 — Comisia Europeană/Republica Malta

text:
               4.8.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 235/12

         Ordonanța președintelui Curții din 19 aprilie 2012 — Comisia Europeană/Republica Malta
   (Cauza C-178/11) (1)

   2012/C 235/25
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 179, 18.06.2011


title: Cauza C-458/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Italia) la 3 octombrie 2014 – Promoimpresa srl/Consorzio dei comuni della Sponda Bresciana del Lago di Garda e del Lago di Idro, Regione Lombardia

text:
               15.12.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 448/11

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Italia) la 3 octombrie 2014 – Promoimpresa srl/Consorzio dei comuni della Sponda Bresciana del Lago di Garda e del Lago di Idro, Regione Lombardia
   (Cauza C-458/14)
   (2014/C 448/14)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Promoimpresa srl

      Pârâte: Consorzio dei comuni della Sponda Bresciana del Lago di Garda e del Lago di Idro, Regione Lombardia

      Întrebările preliminare

   Principiile libertății de stabilire, nediscriminării și protecției concurenței, prevăzute la articolele 49 TFUE, 56 TFUE și 106 TFUE, precum și principiul caracterului rezonabil cuprins în acestea se opun unei reglementări naționale care, ca urmare a unor intervenții legislative succesive, prevede prelungirea repetată a termenului de încetare a unor concesiuni de bunuri de interes economic aparținând domeniului public maritim, lacustru și fluvial, a căror durată este prelungită prin lege cu cel puțin unsprezece ani, menținând astfel dreptul de exploatare în scopuri economice a bunului în mod exclusiv în favoarea aceluiași concesionar, în pofida expirării termenului de valabilitate prevăzut de concesiunea acordată anterior acestuia, cu consecința lipsirii operatorilor economici interesați de orice posibilitate de a obține atribuirea bunului în urma unor proceduri de cerere de ofertă publică?


title: Cauza T-634/15: Acțiune introdusă la 12 noiembrie 2015 – Frinsa del Noroeste/OAPI – Frigoríficos Unidos (Frinsa LA CONSERVERA)

text:
               18.1.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/48

         Acțiune introdusă la 12 noiembrie 2015 – Frinsa del Noroeste/OAPI – Frigoríficos Unidos (Frinsa LA CONSERVERA)
   (Cauza T-634/15)
   (2016/C 016/57)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Frinsa del Noroeste, SA (Santa Eugenia de Ribeira, Spania) (reprezentant: J. Botella Reyna, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Frigoríficos Unidos, SA (Riudellots de la Selva, Spania)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca comunitară figurativă care cuprinde elementele verbale „FRINSA LA CONSERVERA” – cererea de înregistrare nr. 11 495 728

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a OAPI din 27 iulie 2015 în cauza R 2382/2014-5

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului anularea deciziei atacate.

      Motivele invocate

               —

               Drepturi prioritare asupra termenului „FRINSA” și coexistența pașnică pe piață și în registru a mărcilor despre care se pretinde că sunt în conflict;

               —

               caracterul notoriu al mărcii „FRINSA”;

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-325/04: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 27 februarie 2008 — Citigroup/OAPI (Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale WORLDLINK — Marcă națională figurativă anterioară LiNK — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Limitarea serviciilor desemnate în cererea de înregistrare — Identitatea serviciilor — Similitudinea semnelor — Articolele 73 și 74 din Regulamentul (CE) nr. 40/94)

text:
               12.4.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 92/26

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 27 februarie 2008 — Citigroup/OAPI
   (Cauza T-325/04) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale WORLDLINK - Marcă națională figurativă anterioară LiNK - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Limitarea serviciilor desemnate în cererea de înregistrare - Identitatea serviciilor - Similitudinea semnelor - Articolele 73 și 74 din Regulamentul (CE) nr. 40/94)
   (2008/C 92/52)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Citigroup, Inc., fostă Citicorp (New York, New York, Statele Unite ale Americii) (reprezentanți: inițial V. von Bomhard, A. Renck, A. Pohlmann, avocați, și C. Schulte, solicitor, ulterior V. von Bomhard și A. Renck)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: P. Bullock, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Link Interchange Network Ltd (Londra, Regatul Unit) (reprezentanți: D. McFarland, barrister, și R. Brown, solicitor)
   Obiectul
   Acțiune formulată împotriva deciziei Primei camere de recurs a OAPI din 18 mai 2004 (cauza R 789/2002-1) privind o procedură de opoziție între Link Interchange Network Ltd și Citigroup, Inc.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Citigroup, Inc. la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 273, 6.11.2004.


title: Cauza C-541/11: Ordonanța Curții (Camera a patra) din 17 ianuarie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Vrhovno sodišče — Slovenia) — Jožef Grilc/Slovensko zavarovalno združenje GIZ [Articolul 104 alineatul (3) al doilea paragraf din Regulamentul de procedură — Asigurare de răspundere civilă auto — Directiva 2000/26/CE — Organisme de indemnizare — Cerere de indemnizare introdusă la o instanță națională]

text:
               16.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 79/2

         Ordonanța Curții (Camera a patra) din 17 ianuarie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Vrhovno sodišče — Slovenia) — Jožef Grilc/Slovensko zavarovalno združenje GIZ
   (Cauza C-541/11) (1)

   (Articolul 104 alineatul (3) al doilea paragraf din Regulamentul de procedură - Asigurare de răspundere civilă auto - Directiva 2000/26/CE - Organisme de indemnizare - Cerere de indemnizare introdusă la o instanță națională)
   2013/C 79/02
   Limba de procedură: slovena

      Instanța de trimitere

   Vrhovno sodišče

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Jožef Grilc

      Pârâtă: Slovensko zavarovalno združenje GIZ

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Vrhovno sodišče Republike Slovenije — Interpretarea articolului 6 alineatul (1) primul paragraf din Directiva 2000/26/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 mai 2000 privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la asigurarea de răspundere civilă auto și de modificare a Directivelor 73/239/CEE și 88/357/CEE ale Consiliului (a patra directivă privind asigurarea auto) (JO L 181, p. 65, Ediție specială, 06/vol. 4, p. 3) — Noțiunile „cerere de indemnizare” și „însărcinat cu indemnizarea” — Calitate procesuală pasivă a organismului de indemnizare

      Dispozitivul

   Articolul 6 alineatul (1) din Directiva 2000/26/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 mai 2000 privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la asigurarea de răspundere civilă auto și de modificare a Directivelor 73/239/CEE și 88/357/CEE ale Consiliului (a patra directivă privind asigurarea auto) trebuie interpretat în sensul că, pe de o parte, partea vătămată poate solicita indemnizația aferentă prejudiciului suferit organismului de indemnizare în condițiile stabilite prin articolul menționat și, pe de altă parte, această cerere trebuie să fie prezentată în mod obligatoriu în prealabil acestui organism, fără a se aduce atingere posibilității părții vătămate de a sesiza ulterior, dacă este cazul, instanța competentă teritorial în cazul respingerii cererii sale de către organismul menționat.

      (1)  JO C 25, 28.1.2012


title: Cauza F-1/06: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (camera a treia) din data de 14 februarie 2007 — Fernández Ortiz/Comisie (Funcționari — Recrutare — Perioadă de probă — Concediere după terminarea perioadei de probă)

text:
               14.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 82/55

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (camera a treia) din data de 14 februarie 2007 — Fernández Ortiz/Comisie
   (Cauza F-1/06) (1)

   (Funcționari - Recrutare - Perioadă de probă - Concediere după terminarea perioadei de probă)
   (2007/C 82/116)
   Limba de procedură: spaniola
   Părțile

      Reclamant: Fernández Ortiz (Madrid, Spania) (reprezentant: J. R. Iturriagagoitia Bassas, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: F. Clotuche-Duvieusart, L. Lozano Palacios și L. Escobar Guerrero, agenți)
   Obiectul cauzei
   Anularea deciziei prin care Comisia Comunităților Europene a dispus concedierea reclamantului după terminarea perioadei sale de probă.
   Dispozitivul hotărârii

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Fiecare parte suportă propriile sale cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 74, 25.3.2006.


title: Cauza T-21/07: Acțiune introdusă la data de 29 ianuarie 2007 — L'Oréal/OAPI — Spa Monopole (SPALINE)

text:
               24.3.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 69/23

         Acțiune introdusă la data de 29 ianuarie 2007 — L'Oréal/OAPI — Spa Monopole (SPALINE)
   (Cauza T-21/07)
   (2007/C 69/51)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza
   Părțile

      Reclamantă: L'Oréal SA (Paris, Franța) (reprezentantă de: E. Baud, lawyer)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în fața camerei de recurs: SA Spa Monopole, Compagnie fermière de Spa, pe scurt SA Spa Monopole NV (Spa, Belgium)
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea deciziei camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 18 octombrie 2006, în cauza R 415/2005-1;

               —

               obligarea pârâtului și, după caz, a intervenientei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: reclamanta

      Marca comunitară vizată: marca comunitară verbală „SPALINE “pentru produse din clasa 3 (săpunuri pentru baie și duș, produse de hidratare a pielii, loțiuni pentru corp, produse de tonifiere a pielii, produse astringente, produse de curățare a pielii și a corpului, măști faciale, produse exfoliante și produse de parfumerie) — cererea nr. 989 236

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: SA Spa Monopole NV

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: mărcile naționale și internaționale verbale și figurative „SPA“, „LIP SPA“, „SPA SKIN CARE “și „Les Thermes de Spa “pentru produse din clasele 3, 32, 42

      Decizia diviziei de opoziție: admiterea opoziției

      Decizia camerei de recurs: respingerea recursului

      Motivele invocate: reclamanta își sprijină acțiunea pe un singur motiv, potrivit căruia susține că decizia contestată încalcă articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul Consiliului (CE) nr. 40/94.
   Reclamanta susține, în primul rând, că decizia atacată nu a analizat în mod corect condițiile de aplicare a articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 40/94, în măsura în care nu a luat în considerare și a ignorat deci în totalitate caracterul descriptiv și generic al cuvântului „spa “în legătură cu produse cosmetice pe teritoriul Beneluxului.
   În particular, reclamanta susține că decizia atacată nu a analizat în mod corect mai multe condiții de aplicare a articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 40/94, deoarece, contrar concluziilor camerei întâi de recurs, semnele în cauză nu sunt similare din punct de vedere vizual, fonetic sau conceptual pentru consumatorul relevant, astfel încât acesta să stabilească o legătură între ele. În plus, reclamanta susține că utilizarea mărcii comunitare „SPALINE “nu duce la obținerea unui beneficiu nelegitim din reputația mărcii anterioare „SPA “din Benelux și, în final, că marca nu este utilizată fără justă cauză.


title: Cauza C-393/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 25 iulie 2011 — Autorità per l’energia elettrica e il gas/Antonella Bertazzi și alții

text:
               24.9.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/15

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 25 iulie 2011 — Autorità per l’energia elettrica e il gas/Antonella Bertazzi și alții
   (Cauza C-393/11)
   2011/C 282/28
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Consiglio di Stato

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Autorità per l’energia elettrica e il gas

      Pârâți: Antonella Bertazzi, Annalise Colombo, Maria Valeria Contin, Angela Filippina Marasco, Guido Giussani, Lucia Lizzi, Fortuna Peranio

      Întrebările preliminare

               1.

               În temeiul dispozițiilor clauzei 4 alineatul (4) din Directiva 1999/70/CE (1) (potrivit căreia „condițiile de vechime corespunzătoare unor condiții de încadrare speciale sunt aceleași pentru lucrătorii cu contract pe durată determinată și pentru cei cu contract pe durată nedeterminată, cu excepția situației în care condițiile de vechime diferite sunt justificate de motive obiective”), este aplicabilă — întrucât este justificată de motive obiective — dispozița națională (articolul 75 alineatul 2 din Decretul-lege nr. 112/08) care înlătură complet vechimea în muncă realizată în cadrul unor autorități administrative independente pe baza unor contracte de muncă pe durată determinată în cazul unei definitivări cu caracter excepțional — prin derogare de la principiul prevăzut la articolul 36 alineatul 5 din Decretul legislativ nr. 165/01 — a lucrătorilor în cauză, în urma unor „probe de selecție” care nu sunt asimilabile concursurilor publice obișnuite (prin care se urmărește angajarea optimală a laureaților pe posturile libere) dar care sunt totuși de natură să permită cu titlu excepțional instituirea a ceea ce ar trebui considerat un nou raport de muncă valabil „ex nunc”?

               2.

               Sau, dimpotrivă, în temeiul aceleiași Directive 1999/70/CE, este inadmisibilă — ceea ce implică în mod necesar lăsarea neaplicată a dispoziției naționale menționate — neluarea în considerare nu numai a vechimii, ci și a avansării în carieră intervenite de-a lungul anilor și în vigoare la data definitivării, integral sau pentru partea care depășește fie vechimea în serviciu cerută pentru a accede la probele de selecție menționate, fie eventualele măsuri de salvgardare, pe care legiuitorul național ar fi abilitat să le adopte pentru a proteja, în limite rezonabile, pozițiile laureaților concursului?

      (1)  JO L 175, p. 43, Ediție specială, 05/vol. 5, p. 129.


title: Cauza C-513/08 P: Recurs introdus la 26 noiembrie 2008 de Luigi Marcuccio împotriva Ordonanței Tribunalului de Primă Instanță (Camera a patra) pronunțate la 9 septembrie 2008 în cauza T-143/08, Marcuccio/Comisia

text:
               7.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/19

         Recurs introdus la 26 noiembrie 2008 de Luigi Marcuccio împotriva Ordonanței Tribunalului de Primă Instanță (Camera a patra) pronunțate la 9 septembrie 2008 în cauza T-143/08, Marcuccio/Comisia
   (Cauza C-513/08 P)
   (2009/C 32/31)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Recurent: Luigi Marcuccio (reprezentant: G. Cipressa, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile recurentului

               —

               1. în orice caz:

                           (1.a)

                           anularea în întregime a ordonanței atacate;

                           (1.b)

                           declararea admisibilității acțiunii de quo;

                  și în plus:

               —

               2/A: în principal: (2/A.1) anularea deciziei în litigiu; (2/A.2) anularea, în măsura necesară, a decontului nr. 58; (2/A.3) anularea, în măsura necesară, a deciziei de respingere a reclamației; (2/A.4) obligarea pârâtei la plata către recurent a sumei de 324,09 EUR (trei sute douăzeci și patru euro și nouă cenți) sau a acelor sume mai mari sau mai mici decât aceasta pe care Curtea le va considera juste și echitabile; (2/A.5) obligarea pârâtei, în măsura necesară, la plata către recurent, în conformitate cu normele aplicabile în speță, a sumei datorate și nerambursate din costul vizitei medicale din 28 septembrie 2005; (2/A.6) obligarea pârâtei la plata către recurent a dobânzilor de întârziere pentru sumele menționate la punctele 2/A.4 și 2/A.5 din prezentul recurs, cu capitalizare, dies a quo și dies ad quem fiind cele determinate în actele din cauza de qua; (2/A.7) obligarea pârâtei la plata către recurent a tuturor cheltuielilor și onorariilor în legătură cu procedura suportate de acesta;
               sau

               —

               2/B: în subsidiar, trimiterea cauzei la Tribunal, pentru rejudecare

         Motivele și principalele argumente

               1.

               Denaturarea și deformarea faptelor și afirmațiilor recurentului din memoriile sale, care determină inexactitatea materială a aprecierilor Tribunalului (în special punctele 36, 38, 39 și 41 din ordonanța atacată).

               2.

               Eroare și falsă interpretare și aplicare a noțiunii de act atacabil, inclusiv prin confuzie, caracter irațional, lipsă de logică, încălcarea articolului 231 CE și nerespectarea jurisprudenței referitoare la efectele anulării de către instanța comunitară a unei decizii emise de o instituție comunitară, încălcarea principiului autorității de lucru judecat, încălcarea principiului separației puterilor (în special: punctele 39 și 41 din ordonanța atacată)


title: Cauza C-549/08: Acțiune introdusă la 10 decembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Irlanda

text:
               7.3.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 55/9

         Acțiune introdusă la 10 decembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Irlanda
   (Cauza C-549/08)
   (2009/C 55/14)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: P. Dejmek, A.A. Gilly, agenți)

      Pârâtă: Irlanda
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin neadoptarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2006/70/CE (1) din 1 august 2006 de stabilire a măsurilor de punere în aplicare a Directivei 2005/60/CE (2) a Parlamentului European și a Consiliului în ceea ce privește definiția „persoanelor expuse politic” și criteriile tehnice de aplicare a procedurilor simplificate de precauție privind clientela, precum și de exonerare pe motivul unei activități financiare desfășurate în mod ocazional sau la scară foarte limitată sau, în orice caz, prin necomunicarea acestora Comisiei, Irlanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive;

               —

               obligarea Irlandei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Termenul pentru transpunerea directivei a expirat la 15 decembrie 2007.

      (1)  JO L 214, p. 29, Ediție specială 09/vol. 2, p. 241.

      (2)  JO L 309, p. 15, Ediție specială, 09/vol. 2, p. 214.


title: Cauza T-704/14: Acțiune introdusă la 3 octombrie 2014 – Marine Harvest/Comisia

text:
               17.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 409/61

         Acțiune introdusă la 3 octombrie 2014 – Marine Harvest/Comisia
   (Cauza T-704/14)
   2014/C 409/82
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Marine Harvest ASA (Bergen, Norvegia) (reprezentant: R. Subiotto, QC)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Comisiei din 23 iulie 2014 adoptată în cazul COMP/M.7184 – Marine Harvest/Morpol [art. 14 alin. (2) proc.];

               —

               cu titlu subsidiar, anularea amenzilor aplicate Marine Harvest prin aceeași decizie;

               —

               cu titlu mai subsidiar, reducerea substanțială a amenzilor aplicate Marine Harvest prin această decizie;

               —

               în orice caz, obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată și a altor cheltuieli efectuate de Marine Harvest în prezenta procedură și luarea oricăror alte măsuri pe care Curtea le consideră adecvate.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe faptul că decizia cuprinde erori de drept și erori de fapt întrucât prin aceasta se constată că Marine Harvest ar fi trebuit să notifice achiziționarea pachetului de 48,5 % din acțiunile la Morpol în decembrie 2012 (denumită în continuare „achiziția din luna decembrie 2012”) în temeiul Regulamentului (CE) nr. 139/2004 al Consiliului și ar fi trebuit să se abțină de la achiziționarea pachetului de 48,5 % din acțiunile la Morpol înainte de a obține autorizarea elementului respectiv din operațiunea globală, prin aceasta respingându-se caracterul unitar, și aplicabilitatea articolului 7 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 139/2004 al Consiliului, al achiziției din luna decembrie 2012 și al ofertei publice ulterioare devenită obligatorie prin achiziția din luna decembrie 2012 în temeiul normelor norvegiene privind ofertele publice de cumpărare și pe care Marine Harvest a intenționat permanent să o lanseze prompt astfel încât să dobândească controlul complet asupra Morpol.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că decizia cuprinde erori de drept și de fapt întrucât prin acesta se constată că, din neglijență, Marine Harvest nu a notificat din achiziția din luna decembrie 2012 și nu s-a abținut de la achiziționarea pachetului de 48,5 % din acțiunile la Morpol înainte de a primi autorizarea elementului respectiv din operațiunea globală, prin aceasta neținând seama de faptul că Marine Harvest nu putea să prevadă în mod rezonabil, fie în mod obiectiv, fie în mod subiectiv, faptul că achiziția din luna decembrie 2012 și oferta publică ulterioară nu intrau în domeniul de aplicare al articolului 7 alineatul (2) din Regulamentului (CE) nr. 139/2004 al Consiliului.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului conform căruia nimeni nu poate fi pedepsit de două ori pentru aceeași încălcare, întrucât prin decizie se aplică amenzi societății Marine Harvest pentru (i) lipsa notificării achiziției din luna decembrie 2012 înainte de (ii) punerea acesteia în aplicare prin cumpărarea pachetului de 48,5 % din acțiunile la Morpol.

               4.

               Al patrulea motiv, invocat cu titlu subsidiar, prin care se susține că aplicarea unor amenzi societății Marine Harvest prin decizie încalcă principiile securității juridice, „nullum crimen, nulla poena sine lege” și tratamentului egal, ca urmare a noutății problemelor de fapt și de drept în prezenta cauză și a practicii recente a Comisiei privind un caz comparabil în care (i) nu a inițiat o investigație și (ii) nu a ajuns la o concluzie definitivă și obligatorie privind domeniul de aplicare al articolului 7 alineatul (1) și al articolului 7 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 139/2004 și (iii) nu a aplicat o amendă.

               5.

               Al cincilea motiv, invocat cu titlu subsidiar, prin care se susține că decizia cuprinde erori vădite de drept și de fapt și nu este motivată în privința stabilirii nivelurilor amenzilor în prezenta cauză întrucât (i) în decizie nu se explică modul în care sunt calculate amenzile, (ii) se subliniază gravitatea pretinselor încălcări prin referire la factori care nu demonstrează acest lucru, (iii) se include în durata încălcării perioade care au fost excluse în alte cazuri pentru motivul eronat că Marine Harvest nu era suficient de disponibilă în perioada prealabilă notificării, (iv) se stabilesc amenzi la un nivel care este disproporționat în raport cu durata și gravitatea încălcării pretinse și în raport cu obiectivele care trebuie atinse și (v) nu se ține seama de circumstanțe atenuante, inclusiv transparența și cooperarea în cadrul procedurii de control al concentrării, lipsa unor precedente relevante și eroarea scuzabilă în săvârșirea încălcării pretinse.


title: Cauza T-374/04: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 7 noiembrie 2007 — Republica Federală Germania/Comisia Comunităților Europene ( Mediu — Directiva 2003/87/CE — Sistemul de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră — Planul național de alocare a cotelor de emisie al Germaniei — Măsuri de ajustare ex post a numărului de cote alocate instalațiilor — Decizie a Comisiei de respingere — Egalitate de tratament — Obligație de motivare )

text:
               22.12.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 315/34

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 7 noiembrie 2007 — Republica Federală Germania/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-374/04) (1)

   („Mediu - Directiva 2003/87/CE - Sistemul de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră - Planul național de alocare a cotelor de emisie al Germaniei - Măsuri de ajustare ex post a numărului de cote alocate instalațiilor - Decizie a Comisiei de respingere - Egalitate de tratament - Obligație de motivare’)
   (2007/C 315/64)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: Republica Federală Germania (reprezentanți: inițal C.-D. Quassowski, A. Tiemann și C. Schulze-Bahr și ulterior C. Schulze-Bahr și M. Lumma, agenți, asistați de D. Sellner și U. Karpenstein, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentant: U. Wölker, agent)
   Obiectul
   Cerere de anulare parțială a Deciziei Comisiei C (2004) 2515/2 final din 7 iulie 2004 referitoare la planul național de alocare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră notificat de către Republica Federală Germania, în conformitate cu Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 octombrie 2003 de stabilire a unui sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în cadrul Comunității și de modificare a Directivei 96/61/CE a Consiliului (JO L 275, p. 32) în măsura în care Comisia a respins prin aceasta anumite măsuri de ajustare ex post a cotelor alocate, considerate incompatibile cu criteriile 5 și 10 din anexa III la directiva menționată.
   Dispozitivul

               1)

               Anulează articolul 1 din Decizia Comisiei C (2004) 2515/2 final din 7 iulie 2004 referitoare la planul național de alocare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră notificat de către Republica Federală Germania, în conformitate cu Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 octombrie 2003 de stabilire a unui sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în cadrul Comunității și de modificare a Directivei 96/61/CE a Consiliului.

               2)

               Anulează articolul 2 literele (a)-(c) din decizia amintită în măsura în care acesta dispune ca Republica Federală Germania, pe de o parte, să suprime măsurile de ajustare ex post avute în vedere de acesta și, pe de altă parte, să comunice Comisiei respectiva suprimare.

               3)

               Obligă Comisia la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 284, 20.11.2004.


title: Cauza C-166/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberlandesgericht Celle (Germania) la 22 martie 2016 – Tui Deutschland GmbH/Stefan Düren

text:
               27.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 232/2

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberlandesgericht Celle (Germania) la 22 martie 2016 – Tui Deutschland GmbH/Stefan Düren
   (Cauza C-166/16)
   (2016/C 232/03)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Oberlandesgericht Celle

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Tui Deutschland GmbH

      Pârât: Stefan Düren
   Prin Ordonanța Curții din 21 aprilie 2016, cauza a fost radiată din registrul Curții.


title: Cauza F-95/13: Acțiune introdusă la 23 septembrie 2013 — ZZ și alții/Agenția Europeană a Căilor Ferate (AFE)

text:
               30.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 352/28

         Acțiune introdusă la 23 septembrie 2013 — ZZ și alții/Agenția Europeană a Căilor Ferate (AFE)
   (Cauza F-95/13)
   2013/C 352/54
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamanți: ZZ și alții (reprezentanți: D. Abreu Caldas, A. Coolen, J.-N. Louis și E. Marchal, avocați)

      Pârâtă: Agenția Europeană a Căilor Ferate (AFE)

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei de a nu recalifica contractul de muncă al reclamanților în calitate de agenți temporari pe perioadă determinată, drept contract de muncă pe perioadă nedeterminată

      Concluziile reclamanților

               —

               anularea deciziei de respingere a cererii reclamanților din 20 decembrie 2012 prin care se urmărea recalificarea contractului de muncă în calitate de agent temporar pe perioadă determinată, în sensul articolului 2 litera (a) din RAA, drept contract de muncă pe perioadă nedeterminată în temeiul articolului 8 din RAA la data la care au început efectiv să își producă efectele;

               —

               obligarea Agenției Europene a Căilor Ferate la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-385/09: Hotărârea Tribunalului din 17 februarie 2011 — Annco, Inc./OAPI — Freche et fils (ANN TAYLOR LOFT) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale ANN TAYLOR LOFT — Marca națională verbală anterioară LOFT — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               2.4.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 103/22

         Hotărârea Tribunalului din 17 februarie 2011 — Annco, Inc./OAPI — Freche et fils (ANN TAYLOR LOFT)
   (Cauza T-385/09) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale ANN TAYLOR LOFT - Marca națională verbală anterioară LOFT - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2011/C 103/39
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Annco, Inc. (Wilmington, Delaware, Statele Unite) (reprezentant: G. Triet, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Freche et fils associés (Paris, Franța)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 1 iulie 2009 (cauza R 1485/2008-1) privind o procedură de opoziție între Freche et fils associés și Annco, Inc.

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Decizia Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 1 iulie 2009 (cauza R 1485/2008-1).

               2.

               Respinge în rest acțiunea ca fiind inadmisibilă.

               3.

               Obligă OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 282, 21.11.2009.


title: Cauza T-402/05: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 11 septembrie 2008 — Italia/Comisia

text:
               22.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/62

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 11 septembrie 2008 — Italia/Comisia
   (Cauza T-402/05) (1)

   (2008/C 301/109)

      Limba de procedură: italiana

   Președintele Camerei a doua a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 22, 28.1.2006.


title: Cauza C-579/15: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 29 iunie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Rechtbank Amsterdam – Țările de Jos) – Executarea mandatului european de arestare emis împotriva lui Daniel Adam Popławski (Trimitere preliminară — Cooperare polițienească și judiciară în materie penală — Decizia-cadru 2002/584/JAI — Mandatul european de arestare și procedurile de predare între statele membre — Motive de neexecutare facultativă — Articolul 4 punctul 6 — Angajament al statului membru de executare în sensul executării pedepsei în conformitate cu dreptul său intern — Punere în aplicare — Obligația de interpretare conformă)

text:
               28.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 283/3

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 29 iunie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Rechtbank Amsterdam – Țările de Jos) – Executarea mandatului european de arestare emis împotriva lui Daniel Adam Popławski
   (Cauza C-579/15) (1)

   ((Trimitere preliminară - Cooperare polițienească și judiciară în materie penală - Decizia-cadru 2002/584/JAI - Mandatul european de arestare și procedurile de predare între statele membre - Motive de neexecutare facultativă - Articolul 4 punctul 6 - Angajament al statului membru de executare în sensul executării pedepsei în conformitate cu dreptul său intern - Punere în aplicare - Obligația de interpretare conformă))
   (2017/C 283/04)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Rechtbank Amsterdam

      Părțile din procedura principală

   Daniel Adam Popławski

      cu participarea: Openbaar Ministerie

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 4 punctul 6 din Decizia-cadru 2002/584/JAI a Consiliului din 13 iunie 2002 privind mandatul european de arestare și procedurile de predare între statele membre trebuie interpretat în sensul că se opune legislației unui stat membru care transpune această dispoziție și care, în cazul în care predarea unui resortisant străin ce deține un permis de ședere pe durată nedeterminată pe teritoriul acestui stat membru este solicitată de un alt stat membru în scopul executării unei pedepse privative de libertate aplicate acestui resortisant printr-o hotărâre judecătorească rămasă definitivă, pe de o parte, nu permite o astfel de predare și, pe de altă parte, se mărginește să prevadă obligația autorităților judiciare din primul stat membru de a informa autoritățile judiciare din al doilea stat membru că sunt dispuse să preia executarea acestei hotărâri fără ca, la data refuzului predării, preluarea efectivă a executării să fie asigurată și fără ca, în plus, în ipoteza în care această preluare s-ar dovedi imposibilă, un astfel de refuz să poată fi contestat.

               2)

               Dispozițiile Deciziei-cadru 2002/584 nu au efect direct. Totuși, instanța națională competentă are obligația, luând în considerare ansamblul dreptului intern și făcând aplicarea metodelor de interpretare recunoscute de acesta, de a interpreta dispozițiile naționale în discuție în litigiul principal, în măsura în care este posibil, în lumina textului și a finalității acestei decizii-cadru, ceea ce implică, în speță, că, în cazul refuzului de a executa un mandat european de arestare emis în vederea predării unei persoane care a făcut, în statul membru emitent, obiectul unei hotărâri definitive prin care a fost condamnată la o pedeapsă privativă de libertate, autoritățile judiciare ale statului membru de executare au obligația de a garanta ele însele aplicarea efectivă a pedepsei pronunțate împotriva acestei persoane.

               3)

               Articolul 4 punctul 6 din Decizia-cadru 2002/584 trebuie interpretat în sensul că nu autorizează un stat membru să refuze executarea unui mandat european de arestare emis în vederea predării unei persoane care a făcut obiectul unei hotărâri definitive prin care a fost condamnată la o pedeapsă privativă de libertate pentru singurul motiv că acest stat membru intenționează să înceapă împotriva acestei persoane urmărirea penală pentru aceleași fapte ca cele pentru care a fost pronunțată această hotărâre.

      (1)  JO C 27, 25.1.2016.


title: Cauza T-366/07: Hotărârea Tribunalului din 13 septembrie 2010 — Procter & Gamble/OAPI — Prestige Cosmetics (P&G PRESTIGE BEAUTE) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale PG PRESTIGE BEAUTE — Mărci naționale figurative anterioare Prestige — Refuz parțial al înregistrării — Motiv relativ de refuz — Lipsa riscului de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009]” ]

text:
               6.11.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/25

         Hotărârea Tribunalului din 13 septembrie 2010 — Procter & Gamble/OAPI — Prestige Cosmetics (P&G PRESTIGE BEAUTE)
   (Cauza T-366/07) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale PG PRESTIGE BEAUTE - Mărci naționale figurative anterioare Prestige - Refuz parțial al înregistrării - Motiv relativ de refuz - Lipsa riscului de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009])
   2010/C 301/39
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: The Procter Gamble Company (Cincinnati, Ohio, Statele Unite) (reprezentanți: K. Sandberg și B. Klingberg, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: J. Laporta Insa, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Prestige Cosmetics SpA (Anzola Emilia, Italia) (reprezentanți: A. Mugnoz, M. Andreolini și A. Parini, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 19 iulie 2007 (cauza R 681/2006-2) privind o procedură de opoziție între Prestige Cosmetics Srl și The Procter Gamble Company

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Decizia Camerei a doua de recurs a Oficiuuil pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 19 iulie 2007 (cauza R 681/2006-2).

               2.

               OAPI suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de The Procter Gamble Company în procedura în fața Tribunalului.

               3.

               Prestige Cosmetics SpA suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de The Procter Gamble Company în procedura în fața camerei de recurs.

               4.

               Respinge celelalte capete de cerere.

      (1)  JO C 283, 24.11.2007.


title: Cauza T-132/11: Acțiune introdusă la 7 martie 2011 — Kessé/Consiliul

text:
               30.4.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 130/21

         Acțiune introdusă la 7 martie 2011 — Kessé/Consiliul
   (Cauza T-132/11)
   2011/C 130/40
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Feh Lambert Kessé (Abidjan, Côte d’Ivoire) (reprezentant: G. Collard, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluzii

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               constatarea faptului că, în ceea ce îl privește pe reclamant, domnul Feh Lambert Kessé, Regulamentul (UE) nr. 25/2011 al Consiliului din 14 ianuarie 2011 și Decizia 2011/18/PESC a Consiliului din 14 ianuarie 2011, publicate la 15 ianuarie 2011 în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene, nu sunt întemeiate în fapt,

               —

               în consecință,

                           —

                           anularea Regulamentului (UE) nr. 25/2011 al Consiliului din 14 ianuarie 2011 și a Deciziei 2011/18/PESC a Consiliului din 14 ianuarie 2011;

                           —

                           în subsidiar, să dispună ca numele domnului Feh Lambert Kessé să fie eliminat de pe listele anexate la regulamentul menționat și la respectiva decizie.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente invocate de reclamant sunt în esență identice sau similare cu cele invocate în cauza T-130/11, Gossio/Consiliul.


title: Cauza T-73/09: Acțiune introdusă la 18 februarie 2009 – Compagnie de Saint-Gobain/Comisia

text:
               1.5.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 102/25

         Acțiune introdusă la 18 februarie 2009 – Compagnie de Saint-Gobain/Comisia
   (Cauza T-73/09)
   2009/C 102/39
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Compagnie de Saint-Gobain (Courbevoie, Franța) (reprezentanți: P. Hubert și E. Durand, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei C(2008) 6815 final a Comisiei Europene privind o procedură de aplicare a articolului 81 CE și a articolului 53 din Acordul SEE (cazul COMP/39.125 – geam auto), a motivelor pe care se întemeiază dispozitivul, în măsura în care Compagnie de Saint Gobain este destinatar al acestei decizii, precum și deducerea tuturor consecințelor în ceea ce privește cuantumul amenzii;

               —

               în subsidiar, fie că reclamanta Compagnie de Saint Gobain este sau nu este considerată destinatar al deciziei, reducerea cuantumului amenzii aplicate societăților care alcătuiesc grupul Saint Gobain;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin intermediul acțiunii, reclamanta solicită anularea parțială a Deciziei C(2008) 6815 final a Comisiei din 12 noiembrie 2008 în cazul COMP/39.125 – geam auto, prin care Comisia constatase că anumite întreprinderi au încălcat articolul 81 alineatul (1) CE și articolul 53 alineatul (1) din Acordul privind Spațiul Economic European, deoarece au repartizat contracte de furnizare a geamurilor pentru automobile și și-au coordonat politicile de preț și strategiile de aprovizionare pe piața europeană a geamurilor auto.
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă un număr de patru motive, întemeiate pe:

               —

               o încălcare a articolului 23 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1/2003 (1) și a principiului personalității pedepselor, în măsura în care Compagnie de Saint-Gobain ar fi fost declarată destinatar al deciziei atacate în calitate de societate-mamă a societății Saint-Gobain Glass France SA, fără să fi luat parte direct și personal la infracțiune;

               —

               o lipsă de motivare, o încălcare a articolului 23 din Regulamentul nr. 1/2003 și a principiului personalității pedepselor, deoarece Comisia nu a demonstrat că întreaga cifră de afaceri consolidată a grupului Saint-Gobain putea fi utilizată ca bază de calcul pentru stabilirea sancțiunii;

               —

               o încălcare a principiilor încrederii legitime și neretroactivității, în măsura în care Comisia ar fi aplicat noile orientări din 2006 în domeniul amenzilor (2) retroactiv, unor fapte anterioare datei intrării în vigoare a acestui document și deplin finalizate înainte de această dată;

               —

               o încălcare a articolului 23 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1/2003 și a principiului proporționalității, întrucât nu poate fi reținut în mod legitim nici un element de recidivă.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (JO 2003, L 1, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 167).

      (2)  Orientări privind calcularea amenzilor aplicate în temeiul articolului 23 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 (JO 2006, C 210, p. 2, Ediție specială, 08/vol. 4, p. 264).


title: Cauza C-228/15: Ordonanța Curții (Camera a cincea) din 7 septembrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale di Catania – Italia) – Procedură penală împotriva Snezhana Velikova (Trimitere preliminară – Dreptul cetățenilor Uniunii de circulație și de ședere pe teritoriul Uniunii Europene – Lipsa de pertinență a cererii de decizie preliminară pentru soluționarea litigiului principal – Inadmisibilitate vădită)

text:
               5.12.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 454/8

      Ordonanța Curții (Camera a cincea) din 7 septembrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale di Catania – Italia) – Procedură penală împotriva Snezhana Velikova
      (Cauza C-228/15) (1)

      ((Trimitere preliminară - Dreptul cetățenilor Uniunii de circulație și de ședere pe teritoriul Uniunii Europene - Lipsa de pertinență a cererii de decizie preliminară pentru soluționarea litigiului principal - Inadmisibilitate vădită))
      (2016/C 454/16)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Tribunale di Catania

         Partea din procedura principală

      Snezhana Velikova

         Dispozitivul

      Cererea de decizie preliminară introdusă de Tribunale di Catania (Tribunalul din Catania, Italia), prin decizia din 7 ianuarie 2015, este vădit inadmisibilă.

         (1)  JO C 245, 27.7.2015.


title: Cauza C-458/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 5 septembrie 2011 — Verwertungsgesellschaft Wort (VG Wort)/Canon Deutschland GmbH

text:
               10.12.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 362/11

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 5 septembrie 2011 — Verwertungsgesellschaft Wort (VG Wort)/Canon Deutschland GmbH
   (Cauza C-458/11)
   2011/C 362/16
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesgerichtshof

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Verwertungsgesellschaft Wort (VG Wort)

      Pârâtă: Canon Deutschland GmbH

      Întrebările preliminare

   Curții de Justiție a Uniunii Europene îi sunt adresate următoarele întrebări cu privire la interpretarea Directivei 2001/29/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 22 mai 2001 privind armonizarea anumitor aspecte ale dreptului de autor și drepturilor conexe în societatea informațională:

               1.

               La interpretarea dreptului național, directiva trebuie luată în considerare și pentru evenimente care au avut loc ulterior intrării sale în vigoare, la 22 iunie 2001, dar înainte de data aplicării sale la 22 decembrie 2002?

               2.

               Reproducerea cu ajutorul imprimantelor reprezintă o modalitate de reproducere realizată prin folosirea oricărui tip de tehnici fotografice sau prin alt proces cu efecte similare, în sensul articolului 5 alineatul (2) litera (a) din directivă?

               3.

               În cazul unui răspuns afirmativ la a doua întrebare: cerințele directivei cu privire la compensații echitabile pentru excepțiile sau limitările la dreptul de reproducere, potrivit articolului 5 alineatele (2) și (3) din directivă și ținând seama de dreptul fundamental la egalitatea de tratament consacrat la articolul 20 din Carta Drepturilor Fundamentale a UE, pot fi considerate îndeplinite și în cazul în care respectiva compensație echitabilă nu este datorată de producătorii, importatorii și distribuitorii de imprimante, ci de producătorii, importatorii și distribuitorii unui alt echipament sau ai mai multor echipamente dintr-un lanț de dispozitive destinat reproducerii?

               4.

               Posibilitatea aplicării unor măsuri tehnice potrivit articolului 6 din directivă face inaplicabilă condiția unei compensații echitabile în sensul articolului 5 alineatul (2) litera (b) din directivă?

               5.

               Condiția [articolul 5 alineatul (2) literele (a) și (b) din directivă] și posibilitatea [a se vedea considerentul (36) al directivei] unei compensații echitabile nu se aplică în cazul în care titularii drepturilor de autor au consimțit explicit sau implicit la reproducerea lucrărilor lor?

      (1)  JO L 167, p. 10, Ediție specială 17/vol. 1, p. 230, rectificare în JO 2008, L 314, p. 16.


title: Cauza C-157/07: Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesfinanzhof (Germania) la 21 martie 2007 — Finanzamt für Körperschaften III in Berlin/Krankenheim Ruhesitz am Wannsee-Seniorenheimstatt GmbH

text:
               9.6.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/5

         Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesfinanzhof (Germania) la 21 martie 2007 — Finanzamt für Körperschaften III in Berlin/Krankenheim Ruhesitz am Wannsee-Seniorenheimstatt GmbH
   (Cauza C-157/07)
   (2007/C 129/08)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Bundesfinanzhof
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Finanzamt für Körperschaften III in Berlin

      Pârâtă: Krankenheim Ruhesitz am Wannsee-Seniorenheimstatt GmbH
   Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 31 din Acordul asupra Spațiului Economic European (1) se opune reglementării unui stat membru, în temeiul căreia o persoană stabilită și supusă în mod integral impozitelor în acel stat membru, poate, în baza unei convenții pentru evitarea dublei impuneri, deduce, în anumite condiții, cu ocazia calculării cuantumului total al veniturilor, pierderile fiscale exonerate de impozit pe veniturile care provin de la un sediu permanent situat într-un alt stat membru,

                           —

                           dar în temeiul căreia suma astfel dedusă trebuie să fie reintegrată în baza impozabilă, pentru perioada de impozitare în cauză, cu ocazia calculării cuantumului total al veniturilor dacă, în cursul vreuneia dintre perioadele ulterioare, sediul permanent situat într-un alt stat membru obține un rezultat de ansamblu pozitiv care rezultă din venituri ce provin dintr-o activitate comercială și care este exonerat în temeiul convenției pentru evitarea dublei impuneri,

                           —

                           cu excepția cazului în care contribuabilul demonstrează că, potrivit dispozițiilor celuilalt stat membru, care îi sunt aplicabile, o deducere a pierderilor fiscale în alți ani decât în anul propriu-zis al pierderilor nu poate fi invocată „în mod general”, ceea ce nu este cazul atunci când celălalt stat oferă, desigur în mod general, posibilitatea deducerii pierderilor fiscale, dar care nu are loc în situația concretă în care se află contribuabilul?

               2)

               În cazul unui răspuns pozitiv: Dacă restricțiile aduse deducerii pierderilor fiscale din alt stat membru (decât statul de origine) încalcă ele însele articolul 31 din Acordul asupra Spațiului Economic European pentru că acestea defavorizează persoana supusă parțial impozitelor pentru veniturile care provin dintr-un sediu permanent raportat la persoana supusă integral impozitelor, are această împrejurare o incidență asupra statului în care este stabilită?

               3)

               De asemenea, în cazul unui răspuns pozitiv: Statul în care este stabilită persoana trebuie să renunțe la impozitarea suplimentară a pierderilor fiscale ale sediului permanent din străinătate dacă în caz contrar aceste pierderi nu puteau fi deduse în niciun stat membru, întrucât sediul permanent din celălalt stat membru a fost abandonat?

      (1)  JO L 1, 1994, p. 1.


title: Cauza T-669/13 P: Hotărârea Tribunalului din 5 noiembrie 2014 – Comisia/Thomé ( „Recurs — Funcție publică — Funcționari — Recrutare — Anunț de concurs — Refuzul unei recrutări — Existența unei diplome conforme anunțului de concurs în urma unei echivalări — Prejudiciu financiar și moral” )

text:
               15.12.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 448/20

         Hotărârea Tribunalului din 5 noiembrie 2014 – Comisia/Thomé
   (Cauza T-669/13 P) (1)

   ((„Recurs - Funcție publică - Funcționari - Recrutare - Anunț de concurs - Refuzul unei recrutări - Existența unei diplome conforme anunțului de concurs în urma unei echivalări - Prejudiciu financiar și moral”))
   (2014/C 448/26)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall și G. Gattinara, agenți)

      Cealaltă parte din procedură: Florence Thomé (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: S. Orlandi, avocat)

      Obiectul

   Recurs formulat Hotărârii Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera întâi) din 7 octombrie 2013, Thomé/Comisia (F-97/12, RecFP, EU:F:2013:142) prin care se solicită anularea acestei hotărâri.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 52, 22.2.2014.


title: Cauze conexate C-231/06 — C-233/06: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 21 iunie 2007 (cereri având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introduse de Cour du travail de Bruxelles — Belgia) — Office national des pensions (ONP)/Emilienne Jonkman, (C-231/06), Hélène Vercheval (C-232/06) și Noëlle Permesaen (C-233/06)/Office national des pensions (Egalitate de tratament între bărbați și femei — Regim legal de pensii — Directiva 79/7/CEE — Însoțitoare de zbor — Acordarea unei pensii egale cu cea a însoțitorilor de zbor — Plata cotizațiilor de regularizare într-o singură tranșă — Plata dobânzilor — Principiul efectivității — Obligațiile unui stat membru care decurg dintr-o hotărâre preliminară)

text:
               4.8.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 183/13

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 21 iunie 2007 (cereri având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introduse de Cour du travail de Bruxelles — Belgia) — Office national des pensions (ONP)/Emilienne Jonkman, (C-231/06), Hélène Vercheval (C-232/06) și Noëlle Permesaen (C-233/06)/Office national des pensions
   (Cauze conexate C-231/06 — C-233/06) (1)

   (Egalitate de tratament între bărbați și femei - Regim legal de pensii - Directiva 79/7/CEE - Însoțitoare de zbor - Acordarea unei pensii egale cu cea a însoțitorilor de zbor - Plata cotizațiilor de regularizare într-o singură tranșă - Plata dobânzilor - Principiul efectivității - Obligațiile unui stat membru care decurg dintr-o hotărâre preliminară)
   (2007/C 183/21)
   Limba de procedură: franceza
   Instanța de trimitere
   Cour du travail de Bruxelles
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Office national des pensions (ONP), Noëlle Permesaen (C-233/06)

      Pârâtă: Emilienne Jonkman (C-231/06), Hélène Vercheval (C-232/06), Office national des pensions
   Obiectul
   Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare — Cour du travail de Bruxelles — Interpretarea Directivei 79/7/CEE a Consiliului din 19 decembrie 1978 privind aplicarea treptată a principiului egalității de tratament între bărbați și femei în domeniul securității sociale (JO L 6, p. 24) — Posibilitatea pe care o are o femeie, care a fost exclusă de la regimul de pensii mai favorabil, de a se afilia la acesta, cu efect retroactiv, cu condiția plății cotizațiilor aferente perioadei respective de afiliere, sub forma unei sume unice, precum și a dobânzilor de întârziere
   Dispozitivul

               1)

               Directiva 79/7/CEE a Consiliului din 19 decembrie 1978 privind aplicarea treptată a principiului egalității de tratament între bărbați și femei în domeniul securității sociale, atunci când un stat membru adoptă o reglementare care urmărește să permită persoanelor de un anumit sex, inițial discriminate, să beneficieze pe întreaga durată a pensiei de regimul de pensii aplicabil persoanelor de celălalt sex,

                           —

                           nu se opune ca respectivul stat să condiționeze afilierea aceasta de plata unor cotizații de regularizare constituite din diferența între cotizațiile plătite de persoanele discriminate inițial în cursul perioadei în care a avut loc discriminarea și cotizațiile mai mari plătite de cealaltă categorie de persoane în aceeași perioadă, majorate cu dobânzile care compensează deprecierea monetară.

                           —

                           se opune, în schimb, ca statul respectiv să solicite ca plata cotizațiilor de regularizare să fie majorată cu alte dobânzi decât cele care urmăresc să compenseze deprecierea monetară,

                           —

                           se opune, de asemenea, solicitării ca plata respectivă să fie efectuată într-o singură tranșă, atunci când această condiție face practic imposibilă sau excesiv de dificilă regularizarea vizată. Acesta este cazul în special când suma de plată depășește pensia anuală a persoanei interesate.

               2)

               Ca urmare a unei hotărâri pronunțate cu privire la o cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare din care decurge incompatibilitatea unei reglementări naționale cu dreptul comunitar, le revine autorităților statului membru avut în vedere să ia măsurile generale sau specifice adecvate care pot asigura respectarea dreptului comunitar, asigurându-se că, în cel mai scurt timp, dreptul național se aliniază dreptului comunitar și drepturile pe care justițiabilii le au în temeiul dreptului comunitar dobândesc efecte depline.

               3)

               Atunci când a fost constatată o discriminare contrară dreptului comunitar, atâta timp cât nu au fost adoptate măsuri care restabilesc egalitatea de tratament, judecătorul național este ținut să îndepărteze orice dispoziție națională discriminatorie, fără să fie necesar să solicite sau să aștepte eliminarea prealabilă a acesteia de către legiuitor; judecătorul național este de asemenea ținut să le aplice membrilor grupului defavorizat același regim ca și cel de care beneficiază persoanele din cealaltă categorie.

      (1)  JO C 190, 12.8.2006.


title: Cauza T-550/17: Acțiune introdusă la 12 august 2017 – Troszczynski/Parlamentul

text:
               23.10.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 357/23

         Acțiune introdusă la 12 august 2017 – Troszczynski/Parlamentul
   (Cauza T-550/17)
   (2017/C 357/31)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Mylène Troszczynski (Noyon, Franța) (reprezentant: F. Wagner, avocat)

      Pârât: Parlamentul European

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Parlamentului European din 14 iunie 2017 privind cererea de ridicare a imunității lui Mylène Troszczynski 2017/2019(IMM);

               —

               obligarea Parlamentului European să îi plătească lui Mylène Troszczynski suma de 35 000 de euro cu titlu de reparare a prejudiciului moral suferit;

               —

               obligarea Parlamentului European să îi plătească lui Mylène Troszczynski suma de 5 000 de euro cu titlu de rambursare a cheltuielilor recuperabile;

               —

               obligarea Parlamentului European la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 8 din Protocolul nr. 7 privind privilegiile și imunitățile Uniunii Europene (JO 2010, C 83, p. 266, denumit în continuare „protocolul”).

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 9 din protocol.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului egalității de tratament și a principiului bunei administrări.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea dreptului la apărare și pe nelegalitatea deciziei atacate.


title: Cauza T-339/17: Acțiune introdusă la 31 mai 2017 – Shenzhen Jiayz Photo Industrial/EUIPO – Seven (SEVENOAK)

text:
               24.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 239/60

         Acțiune introdusă la 31 mai 2017 – Shenzhen Jiayz Photo Industrial/EUIPO – Seven (SEVENOAK)
   (Cauza T-339/17)
   (2017/C 239/72)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Shenzhen Jiayz Photo Industrial Ltd (Shenzhen, China) (reprezentant: M. de Arpe Tejero, lawyer)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Seven SpA (Leinì, Italia)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul/Titularul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă care cuprinde elementul verbal „SEVENOAK” – cererea de înregistrare nr. 13 521 125

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 23 martie 2017 în cauza R 1326/2016-1

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea la înregistrarea mărcii Uniunii Europene care face obiectul cererii nr. 13 521 125 „SEVENOAK” pentru toate produsele vizate de cerere;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauzele conexate C-204/12-C-208/12: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 11 septembrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Rechtbank van eerste aanleg te Brussel – Belgia) – Essent Belgium NV/Vlaamse Reguleringsinstantie voor de Elektriciteits- en Gasmarkt (Trimitere preliminară — Sistem național de sprijin care prevede acordarea de certificate verzi negociabile pentru instalațiile aflate în regiunea vizată care produc energie electrică din surse de energie regenerabile — Obligația furnizorilor de energie electrică de a remite anual autorității competente o anumită cotă de certificate — Refuzul de a lua în considerare garanțiile de origine provenite din alte state membre ale Uniunii Europene și din statele părți la Acordul privind SEE — Amendă administrativă în cazul neremiterii certificatelor — Directiva 2001/77/CE — Articolul 5 — Libera circulație a mărfurilor — Articolul 28 CE — Articolele 11 și 13 din Acordul privind SEE — Directiva 2003/54/CE — Articolul 3)

text:
               17.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 409/3

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 11 septembrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Rechtbank van eerste aanleg te Brussel – Belgia) – Essent Belgium NV/Vlaamse Reguleringsinstantie voor de Elektriciteits- en Gasmarkt
   (Cauzele conexate C-204/12-C-208/12) (1)

   ((Trimitere preliminară - Sistem național de sprijin care prevede acordarea de certificate verzi negociabile pentru instalațiile aflate în regiunea vizată care produc energie electrică din surse de energie regenerabile - Obligația furnizorilor de energie electrică de a remite anual autorității competente o anumită cotă de certificate - Refuzul de a lua în considerare garanțiile de origine provenite din alte state membre ale Uniunii Europene și din statele părți la Acordul privind SEE - Amendă administrativă în cazul neremiterii certificatelor - Directiva 2001/77/CE - Articolul 5 - Libera circulație a mărfurilor - Articolul 28 CE - Articolele 11 și 13 din Acordul privind SEE - Directiva 2003/54/CE - Articolul 3))
   2014/C 409/03
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Rechtbank van eerste aanleg te Brussel

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Essent Belgium NV

      Pârâtă: Vlaamse Reguleringsinstantie voor de Elektriciteits- en Gasmarkt

      cu participarea: Vlaams Gewest, Vlaamse Gemeenschap (C-204/12, C-206/12 și C-208/12)

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 5 din Directiva 2001/77/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 27 septembrie 2001 privind promovarea electricității produse din surse de energie regenerabile pe piața internă a electricității trebuie interpretat în sensul că nu se opune unui sistem de sprijin național precum cel în discuție în litigiile principale, care prevede alocarea de către autoritatea de reglementare regională competentă a unor certificate negociabile corespunzătoare energiei electrice produse din surse de energie regenerabile pe teritoriul regiunii vizate și care impune furnizorilor de energie electrică obligația de a remite anual respectivei autorități, sub sancțiunea unei amenzi administrative, un anumit număr de astfel de certificate care corespunde unei cote-părți din totalul livrărilor lor de energie electrică în această regiune, fără ca respectivii furnizori să fie autorizați să îndeplinească respectiva obligație prin utilizarea unor garanții de origine care provin din alte state membre ale Uniunii Europene sau din state terțe membre ale Spațiului Economic European.

               2)

               Articolele 28 CE și 30 CE, precum și articolele 11 și 13 din Acordul privind Spațiul Economic European din 2 mai 1992 trebuie interpretate în sensul că nu se opun unui sistem de sprijin național precum cel descris la punctul 1 din prezentul dispozitiv, cu condiția:

                           —

                           să se instituie mecanisme care să asigure crearea unei adevărate piețe a certificatelor pe care cererea și oferta să poată să se întâlnească efectiv și să tindă spre un echilibru, astfel încât furnizorii interesați să aibă posibilitatea de a și procura certificate de pe această piață în mod efectiv și în condiții echitabile;

                           —

                           ca modul de calcul și cuantumul amenzii administrative care trebuie achitată de furnizorii care nu și au îndeplinit obligația menționată la punctul 1 din prezentul dispozitiv să fie stabilite astfel încât să nu se depășească ceea ce este necesar în scopul de a stimula producătorii să își crească în mod efectiv producția de energie electrică produsă din surse de energie regenerabile și, respectiv, furnizorii supuși obligației menționate să achiziționeze efectiv certificatele necesare, evitându-se în special penalizarea furnizorilor menționați într-un mod care ar fi excesiv.

               3)

               Normele privind nediscriminarea cuprinse în articolul 18 TFUE, în articolul 4 din Acordul privind Spațiul Economic European din 2 mai 1992 și, respectiv, în articolul 3 alineatul (1) din Directiva 2003/54/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 iunie 2003 privind normele comune pentru piața internă de energie electrică și de abrogare a Directivei 96/92/CE trebuie interpretate în sensul că nu se opun unui sistem național de sprijin precum cel descris la punctul 1 din prezentul dispozitiv.

      (1)  JO C 227, 28.7.2012.


title: Cauza T-85/09: Acțiune introdusă la 26 februarie 2009 – Kadi/Comisia

text:
               18.4.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 90/37

         Acțiune introdusă la 26 februarie 2009 – Kadi/Comisia
   (Cauza T-85/09)
   2009/C 90/56
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Yassin Abdullah Kadi (reprezentanți: D. Anderson, QC, M. Lester, Barrister, G. Martin, Solicitor)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea în parte a Regulamentului nr. 1190/2008, în măsura în care îl privește pe reclamant;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În prezenta cauză, reclamantul solicită anularea în parte a Regulamentului nr. 1190/2008 al Comisiei din 28 noiembrie 2008 de modificare pentru a 101-a oară a Regulamentului (CE) nr. 881/2002 al Consiliului de instituire a anumitor măsuri restrictive specifice împotriva anumitor persoane și entități care au legătură cu Osama ben Laden, cu rețeaua Al-Quaida și cu talibanii (1), în măsura în care reclamantul este inclus pe lista persoanelor fizice și juridice, a entităților și a organismelor ale căror fonduri și resurse economice sunt înghețate în conformitate cu acest regulament. Regulamentul nr. 881/2002 a fost anulat prin Hotărârea Curții de Justiție în cauzele conexate C-402/05 și C-415/05, Kadi și Al Barakaat International Foundation/Consiliul și Comisia (2).
   În susținerea cererii, reclamantul invocă patru motive.
   În primul rând, reclamantul arată că regulamentul atacat nu conține un temei juridic suficient întrucât modifică Regulamentul nr. 881/2002 în lipsa unei decizii relevante a Națiunilor Unite care, în opinia reclamantului, reprezintă o condiție prealabilă pentru modificarea acestui regulament.
   În al doilea rând, reclamantul susține că regulamentul atacat încalcă dreptul său la apărare, precum și dreptul de a fi ascultat și dreptul la o protecție jurisdicțională efectivă și nu remediază încălcarea acestor drepturi constatată de Curte în cauzele conexate C-402/05 și C-415/05. În plus, reclamantul susține că regulamentul atacat nu prevede o procedură pentru a i se comunica probele pe care a fost întemeiată decizia de înghețare a fondurilor acestuia sau care să îi permită să formuleze observații utile cu privire la aceste probe.
   În al treilea rând, reclamantul arată că, prin încălcarea obligației prevăzute la articolul 253 CE, Comisia nu a menționat motivele imperative pentru menținerea înghețării fondurilor acestuia.
   În al patrulea rând, reclamantul arată că, în cadrul adoptării regulamentului atacat, Comisia nu a analizat toate faptele și împrejurările pertinente, săvârșind astfel o eroare vădită de apreciere.
   În al cincilea rând, reclamantul susține că regulamentul atacat constituie o restricție nejustificată și disproporționată asupra dreptului său de proprietate, restricție care nu este întemeiată pe probe concludente.

      (1)  JO L 322, p. 25.

      (2)  Nepublicată încă în Repertoriu.


title: Cauza T-400/08: Hotărârea Tribunalului din 13 septembrie 2010 — Enercon/OAPI — BP (ENERCON) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale ENERCON — Marcă comunitară verbală anterioară ENERGOL — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009] — Refuz parțial de înregistrare” ]

text:
               6.11.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/27

         Hotărârea Tribunalului din 13 septembrie 2010 — Enercon/OAPI — BP (ENERCON)
   (Cauza T-400/08) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale ENERCON - Marcă comunitară verbală anterioară ENERGOL - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009] - Refuz parțial de înregistrare)
   2010/C 301/45
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Enercon GmbH (Aurich, Germania) (reprezentant: R. Böhm, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: D. Botis, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: BP plc (Londra, Regatul Unit)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 14 iulie 2008 (cauza R 957/2006-4), privind o procedură de opoziție între BP plc și Enercon GmbH

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Enercon GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 301, 22.11.2008


title: Cauza T-480/12: Hotărârea Tribunalului din 11 decembrie 2014 – Coca-Cola/OAPI – Mitico (Master) ( „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare figurative Master — Mărci comunitare figurative anterioare Coca-Cola și marca națională figurativă anterioară C — Motiv relativ de refuz — Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Similitudinea semnelor — Elemente de probă privind utilizarea comercială a mărcii solicitate” )

text:
               9.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 46/45

         Hotărârea Tribunalului din 11 decembrie 2014 – Coca-Cola/OAPI – Mitico (Master)
   (Cauza T-480/12) (1)

   ((„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare figurative Master - Mărci comunitare figurative anterioare Coca-Cola și marca națională figurativă anterioară C - Motiv relativ de refuz - Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Similitudinea semnelor - Elemente de probă privind utilizarea comercială a mărcii solicitate”))
   (2015/C 046/55)
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: The Coca-Cola Company (Atlanta, Georgia Statele Unite) (reprezentanţi: S. Malynicz, barrister, D. Stone, L. Ritchie, solicitors, și S. Baran, barrister)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne (mărci, desene şi modele industriale) (reprezentant: J. Crespo Carrillo, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Modern Industrial & Trading Investment Co. Ltd (Mitico) (Damasc, Siria) (reprezentant: A.-I. Malami, avocat)

      Obiectul

   Acțiune introdusă împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 29 august 2012 (cauza R 2156/2011-2) privind o procedură de opoziție între The Coca-Cola Company și Modern Industrial & Trading Investment Co. Ltd (Mitico)

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 29 august 2012 (cauza R 2156/2011-2).

               2)

               OAPI suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de The Coca-Cola Company.

               3)

               Modern Industrial & Trading Investment Co. Ltd (Mitico) suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 26, 26.1.2013.


title: Cauza C-466/13 P: Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 22 octombrie 2014 – Repsol YPF SA/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) (Recurs – Marcă comunitară – Regulamentul (CE) nr. 207/2009 – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) – Motiv relativ de refuz – Risc de confuzie – Semn figurativ reprezentând litera „R”)

text:
               19.1.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/11

      Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 22 octombrie 2014 – Repsol YPF SA/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)
      (Cauza C-466/13 P) (1)

      (Recurs - Marcă comunitară - Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Semn figurativ reprezentând litera „R”)
      (2015/C 016/15)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Recurentă: Repsol YPF SA (reprezentanți: J.-B. Devaureix și L. Montoya Terán, avocați)

         Cealaltă parte din procedură: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) (reprezentant: J. Crespo Carrillo, agent)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Repsol YPF SA la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 313, 26.10.2013.


title: Cauza T-218/09: Hotărârea Tribunalului din 12 septembrie 2013 — Italia/Comisia ( „Regim lingvistic — Anunțuri de concursuri generale pentru recrutarea de asistenți — Limba în care se desfășoară examenele — Alegerea celei de a doua limbi dintre cele trei limbi oficiale” )

text:
               26.10.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 313/19

         Hotărârea Tribunalului din 12 septembrie 2013 — Italia/Comisia
   (Cauza T-218/09) (1)

   (Regim lingvistic - Anunțuri de concursuri generale pentru recrutarea de asistenți - Limba în care se desfășoară examenele - Alegerea celei de a doua limbi dintre cele trei limbi oficiale)
   2013/C 313/35
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Republica Italiană (reprezentanți: G. Palmieri, agent, asistat de P. Gentili, avvocato dello Stato)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial J. Currall și J. Baquero Cruz, ulterior J. Currall și G. Gattinara, agenți)

      Intervenientă în susținerea reclamantei: Republica Letonă (reprezentant: K. Drēviņa, agent)

      Obiectul

   Cerere de anulare a anunțurilor de concursuri generale EPSO/AST/91/09, privind constituirea unei liste de rezervă pentru recrutări ulterioare de asistenți (AST 3) în domeniul „OFFSET”, și EPSO/AST/92/09, privind constituirea unei liste de rezervă pentru recrutări ulterioare de asistenți (AST 3) în domeniul „PRE-PRESSE”, publicate în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene din 18 martie 2009 (JO C 63 A, p. 1)

      Dispozitivul

               1.

               Anulează anunțurile de concursuri generale EPSO/AST/91/09, privind constituirea unei liste de rezervă pentru recrutări ulterioare de asistenți (AST 3) în domeniul „OFFSET”, și EPSO/AST/92/09, privind constituirea unei liste de rezervă pentru recrutări ulterioare de asistenți (AST 3) în domeniul „PRE-PRESSE”, publicate în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene din 18 martie 2009.

               2.

               Republica Italiană, Republica Letonă și Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 180, 1.8.2009.


title: Cauza T-725/14: Hotărârea Tribunalului din 1 februarie 2017 – Aalberts Industries/Uniunea Europeană („Răspundere extracontractuală — Articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale — Termen rezonabil de judecare — Împrejurări proprii cauzei — Importanța litigiului — Complexitatea litigiului — Comportamentul părților și survenirea unor incidente procedurale — Lipsa unei perioade de inactivitate nejustificate”)

text:
               13.3.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 78/21

         Hotărârea Tribunalului din 1 februarie 2017 – Aalberts Industries/Uniunea Europeană
   (Cauza T-725/14) (1)

   ((„Răspundere extracontractuală - Articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale - Termen rezonabil de judecare - Împrejurări proprii cauzei - Importanța litigiului - Complexitatea litigiului - Comportamentul părților și survenirea unor incidente procedurale - Lipsa unei perioade de inactivitate nejustificate”))
   (2017/C 078/27)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Părțile

      Reclamantă: Aalberts Industries NV (Utrecht, Țările de Jos) (reprezentanți: R. Wesseling și M. Tuurenhout, avocați)

      Pârâtă: Uniunea Europeană, reprezentată de Curtea de Justiție a Uniunii Europene (reprezentanți: inițial A. Placco, ulterior J. Inghelram și E. Beysen, agenți)

      Intervenientă în susținerea pârâtei: Comisia Europeană (reprezentanți: S. Noë, P. van Nuffel și V. Bottka, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 268 TFUE și prin care se urmărește repararea prejudiciului pretins suferit de reclamantă ca urmare a duratei procedurii în fața Tribunalului în cadrul cauzei în care s-a pronunțat Hotărârea din 24 martie 2011, Aalberts Industries și alții/Comisia (T-385/06, EU:T:2011:114),

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Uniunea Europeană, reprezentată de Curtea de Justiție a Uniunii Europene, să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Aalberts Industries NV în ceea ce privește excepția de inadmisibilitate care a fost invocată de Curtea de Justiție a Uniunii Europene și în urma căreia a fost dată Ordonanța din 13 februarie 2015, Aalberts Industries/Uniunea Europeană (T 725/14, nepublicată, EU:T:2015:107).

               3)

               Obligă Aalberts Industries să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Uniune, reprezentată de Curtea de Justiție a Uniunii Europene, și care sunt aferente acțiunii în care s a pronunțat prezenta hotărâre.

               4)

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 431, 1.12.2014.


title: Cauza T-228/11 P: Recurs introdus la 26 aprilie 2011 de Florence Barbin împotriva Hotărârii pronunțate la 15 februarie 2011 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-68/09, Barbin/Parlamentul European

text:
               16.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/26

         Recurs introdus la 26 aprilie 2011 de Florence Barbin împotriva Hotărârii pronunțate la 15 februarie 2011 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-68/09, Barbin/Parlamentul European
   (Cauza T-228/11 P)
   2011/C 211/56
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: Florence Barbin (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentanți: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, É. Marchal și D. Abreu Caldas, avocați)

      Cealaltă parte în proces: Parlamentul European

      Concluziile

   Recurenta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Hotărârii Tribunalului Funcției Publice pronunțate la 15 februarie 2011 (cauza F 68/09, Barbin/Parlamentul European), prin care a fost respinsă acțiunea reclamantei;

               —

               rejudecarea cauzei pe fond și:

                           —

                           anularea deciziei din 10 noiembrie 2008 de a nu promova recurenta la gradul AD12 în cadrul exercițiului de promovare 2006;

                           —

                           obligarea Parlamentului European la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin prezenta cerere de recurs, recurenta solicită anularea Hotărârii Tribunalului Funcției Publice din 15 februarie 2011 pronunțate în cauza F-68/09, Barbin/Parlamentul European, prin care Tribunalul Funcției Publice a respins acțiunea sa având ca obiect anularea deciziei Parlamentului European din 10 noiembrie 2008 de a nu promova recurenta la gradul AD 12 în cadrul exercițiului de promovare 2006.
   În susținerea recursului, recurenta invocă două motive întemeiate:

               —

               pe o eroare de drept, în măsura în care Tribunalul Funcției Publice ar fi considerat în mod greșit că Parlamentul European nu a comis o eroare vădită de apreciere atunci când a decis, pe de o parte, că nu avea obligația de a respecta normele interne referitoare la evaluare și la promovare și, pe de altă parte, că putea în mod legal să promoveze funcționari care aveau mai puține puncte de merit decât recurenta pe baza unor argumente care nu respectau sistemul de comparare a meritelor fiecărui funcționar promovabil, astfel cum a fost instituit prin deciziile Biroului și ale secretarului general al Parlamentului European;

               —

               pe încălcarea principiului egalității de tratament, precum și a obligației Parlamentului European de a dovedi lipsa oricărei discriminări suferite de recurentă ca urmare a exercitării dreptului său la concediul pentru creșterea copilului.