title: Cauza T-294/11: Acțiune introdusă la 9 iunie 2011 — Republica Elenă/Comisia Europeană

text:
               13.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 238/25

         Acțiune introdusă la 9 iunie 2011 — Republica Elenă/Comisia Europeană
   (Cauza T-294/11)
   2011/C 238/44
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Republica Elenă (reprezentanți: I. K. Chalkias, S. Papaïoannou, agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               admiterea acțiunii;

               —

               anularea Deciziei de punere în aplicare a Comisiei din 15 aprilie 2011 de excludere de la finanțarea din fondurile Uniunii Europene a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul secțiunii Garantare a Fondului european de orientare și garantare agricolă (FEOGA), în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și în cadrul Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR), în partea referitoare la corecțiile financiare în sarcina Republicii Elene, sau, în subsidiar, modificarea acesteia.

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Republica Elenă solicită prin intermediul acțiunii formulate anularea Deciziei de punere în aplicare a Comisiei din 15 aprilie 2011 de excludere de la finanțarea din fondurile Uniunii Europene a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul secțiunii Garantare a Fondului european de orientare și garantare agricolă (FEOGA), în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și în cadrul Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR), notificată cu numărul C(2011) 2517 și publicată în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene L 102/33/16.04.2011 (JO L 102, p. 33) sub numărul 2011/244/UE, în partea referitoare la corecțiile financiare în sarcina Republicii Elene în sectoarele (a) ajutoarelor pentru producția uleiului de măsline, (b) cheltuielilor de înființare a GIS pentru culturile de măslini [Registrul culturilor de măslini — Sistemul de informații geografice], și (c) ajutoarelor directe (culturi arabile).
   În ceea ce privește corecția pentru sectorul ajutoarelor la producția de ulei de măsline, reclamanta susține, în primul rând, că Comisia a apreciat în mod eronat împrejurările de fapt în măsura în care controalele fundamentale ale schemei se desfășoară în mod regulat cu deficiențe minime, care nu justifică o corecție de 10 % și respectiv de 15 %, cu atât mai mult cu cât de la 1 noiembrie 2003 este deja în vigoare Sistemul de informații geografice, funcțional și credibil, pentru sectorul oleicol din Grecia (GIS pentru culturile de măslini), ca instrument fundamental de control al întregului sistem de ajutoare la producția de ulei de măsline, și în măsura în care declarațiile de cultivare sunt minuțios controlate, astfel cum sunt controlate și producția măslinilor și întreaga funcționare a preselor.
   În al doilea rând, reclamanta arată că: (a) decizia Comisiei nu este susținută de un temei juridic valid și real pentru creșterea corecției pentru încălcări repetate; înțelesul pe care Comisia îl atribuie unei asemenea sintagme este eronat, dat fiind faptul că este evident că nu există deficiențe repetate; noțiunea de încălcări repetate, pe care Comisia o consideră aplicabilă, se întemeiază pe o premisă greșită deoarece Comisia atribuie unui asemenea termen un înțeles eronat și din aceasta rezultă o apreciere vădit eronată a presupuselor deficiențe repetate, din moment ce de acum este în vigoare structura fundamentală de control a sistemului, GIS-ul pentru culturile de măslini și (b) Comisia a apreciat în mod eronat împrejurările de fapt în măsura în care, în orice caz, creșterea corecției de la 10 % în perioada 2003-2004 la 15 % în perioada 2004-2005 este nelegală și nejustificată, dat fiind faptul că în perioada menționată au existat numeroase îmbunătățiri și perfecționări continue ale GIS-ului pentru culturile de măslini și, prin urmare, sistemul de control nu s-a înrăutățit, ci s-a ameliorat în mod substanțial.
   În ceea ce privește corecția pentru sectorul cheltuielilor de înființare a GIS-ului pentru culturile de măslini, reclamanta susține, în primul rând, că nu există un temei juridic valid pentru corecția financiară a cheltuielilor referitoare la procedura de înființare a GIS-ului pentru culturile de măslini, deoarece fondurile alocate creării sale erau deduse din ajutoarele datorate producătorilor greci iar nerecunoașterea cheltuielilor constituie o îmbogățire fără justă cauză din partea FEOGA precum și o dublă sancțiune financiară, în timp ce în orice caz toate cheltuielile efectuate sunt admisibile, din moment ce nu excedează bugetului aprobat de Comisie și sumei totale deduse de la producătorii greci în timp ce momentul critic pentru evaluarea împrejurării dacă anumite cheltuieli sunt mai mult sau mai puțin legale este momentul asumării obligației juridice sau momentul executării sale, iar nu momentul la care se declară acele cheltuieli.
   În al doilea rând, reclamanta invocă: (a) încălcarea principiului proporționalității pentru cheltuielile de 2 920 191,03 rezultate din contracte suplimentare și (b) greșita apreciere a faptelor pentru cheltuielile care decurg din contractul 5190/ES/2003.
   În ceea ce privește corecția pentru sectorul ajutoarelor directe (culturi arabile), reclamanta susține, în primul rând, că: (a) nu există un temei juridic valid pentru aplicarea unor orientări desuete care prevedeau procentaje fixe de corecție forfetară la noua PAC, la noul sistem de plăți unice a ajutoarelor iar (b) aplicarea acestora aduce o atingere gravă principiului proporționalității.
   În al doilea rând, reclamanta invocă greșita apreciere a faptelor: (a) în ceea ce privește pretinsele deficiențe ale LPIS [Sisteme informatice pentru agricultură]-GIS (b) în ceea ce privește demonstrarea faptului că din confruntarea datelor LPIS-GIS utilizată pentru anul prezentării cererilor 2007, cu datele LPIS-GIS din 2009, complete și credibile, astfel cum a constatat Comisia cu ocazia unui control la fața locului, rezultă că diferențele și deficiențele sunt minime și nu depășesc 2 % și, prin urmare, nicio corecție nu ar trebui să depășească această cifră și (c) în ceea ce privește pretinsele deficiențe ale controalelor administrative, încrucișate și la fața locului și calitatea lor și, în special, în ceea ce privește pretinsa lipsă a măsurării pășunilor și pretinsa efectuare tardivă a controalelor la fața locului, din moment ce multitudinea de îmbunătățiri survenite în anul prezentării cererilor 2007 ar trebui să conducă Comisia la soluția de a nu impune nicio corecție.
   În ultimul rând, reclamanta invocă greșita interpretare și aplicare a articolului 33 din Regulamentul nr. 1290/05 (1) în ceea ce privește corecția pentru cheltuielile referitoare la măsuri de dezvoltare rurală.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1290/2005 al Consiliului din 21 iunie 2005 privind finanțarea politicii agricole comune (JO L 209, p. 1, Ediție specială, 14/vol. 1, p. 193).


title: Cauza C-642/11: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 31 ianuarie 2013 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Administrativen sad Varna — Bulgaria) — Stroy trans EOOD/Direktor na Direktsia „Obzhalvane I upravlenie na izpalnenieto” — Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite (Fiscalitate — TVA — Directiva 2006/112/CE — Principiul neutralității fiscale — Drept de deducere — Refuz — Articolul 203 — Menționarea TVA ului pe factură — Exigibilitate — Existența unei operațiuni impozabile — Apreciere identică în ceea ce privește atât emitentul facturii, cât și destinatarul său — Necesitate)

text:
               23.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 86/5

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 31 ianuarie 2013 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Administrativen sad Varna — Bulgaria) — Stroy trans EOOD/Direktor na Direktsia „Obzhalvane I upravlenie na izpalnenieto” — Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite
   (Cauza C-642/11) (1)

   (Fiscalitate - TVA - Directiva 2006/112/CE - Principiul neutralității fiscale - Drept de deducere - Refuz - Articolul 203 - Menționarea TVA ului pe factură - Exigibilitate - Existența unei operațiuni impozabile - Apreciere identică în ceea ce privește atât emitentul facturii, cât și destinatarul său - Necesitate)
   2013/C 86/08
   Limba de procedură: bulgara

      Instanța de trimitere

   Administrativen sad Varna

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Stroy trans EOOD

      Pârât: Direktor na Direktsia „Obzhalvane I upravlenie na izpalnenieto” — Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Administrativen sad — Varna — Interpretarea articolului 203 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7) — Drept de deducere a TVA ului în amonte — Taxă datorată ca urmare a meționării sale pe factură, în pofida inexistenței unei livrări de bunuri sau a plății obiectului facturii — Dovada realizării efective a unei livrări de mărfuri — Rectificarea impunerii în privința furnizorului direct al persoanei impozabile care nu cuprinde o rectificare a taxei

      Dispozitivul

               1.

               Articolul 203 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie interpretat în sensul că:

                           —

                           taxa pe valoarea adăugată menționată pe o factură de o persoană este datorată de aceasta independent de existența efectivă a unei operațiuni impozabile;

                           —

                           din simplul fapt că administrația fiscală nu a corectat, într o decizie de impunere rectificativă adresată emitentului acestei facturi, taxa pe valoarea adăugată declarată de acesta, nu se poate deduce că această administrație a recunoscut că factura respectivă corespundea unei operațiuni impozabile efective.

               2.

               Principiile neutralității fiscale, proporționalității și încrederii legitime trebuie interpretate în sensul că nu se opun ca destinatarului unei facturi să i se refuze dreptul de deducere a taxei pe valoarea adăugată în amonte din cauza lipsei unei operațiuni impozabile efective, deși, în decizia de impunere rectificativă adresată emitentului acestei facturi, taxa pe valoarea adăugată declarată de acesta din urmă nu a fost rectificată. Cu toate acestea, dacă se consideră, ținând seama de fraudele sau de neregulile săvârșite de acest emitent sau săvârșite în amonte de operațiunea invocată în susținerea dreptului de deducere, că această operațiune nu a fost realizată efectiv, trebuie să se stabilească, în raport cu elemente obiective și fără a impune destinatarului facturii să efectueze verificări care nu îi incumbă, că destinatarul știa sau ar fi trebuit să știe că respectiva operațiune era implicată într o fraudă privind taxa pe valoarea adăugată, fapt ce revine instanței de trimitere să verifice.

      (1)  JO C 80, 17.3.2012.


title: Cauza T-647/14: Hotărârea Tribunalului din 3 decembrie 2015 – Infusion Brands/OAPI (DUALSAW) [„Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative DUALSAW — Motive absolute de refuz — Refuz parțial al înregistrării — Caracter descriptiv — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               25.1.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 27/51

         Hotărârea Tribunalului din 3 decembrie 2015 – Infusion Brands/OAPI (DUALSAW)
   (Cauza T-647/14) (1)

   ([„Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative DUALSAW - Motive absolute de refuz - Refuz parțial al înregistrării - Caracter descriptiv - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2016/C 027/64)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Infusion Brands, Inc. (Myerlake Circle Clearwater, Florida, Statele Unite) (reprezentant: K. Piepenbrink, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: inițial V. Melgar, ulterior H. O’Neill și M. Rajh, agenți)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 1 iulie 2014 (cauza R 397/2014-4), privind o cerere de înregistrare a semnului figurativ DUALSAW ca marcă comunitară

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Infusion Brands, Inc. la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 380, 27.10.2014.


title: Cauza T-502/12: Hotărârea Tribunalului din 9 aprilie 2014 – Ferring/OAPI – Tillotts Pharma (OCTASA) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale OCTASA — Mărcile naționale, Benelux și internaționale verbale anterioare PENTASA și OCTOSTIM — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               10.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 175/40

         Hotărârea Tribunalului din 9 aprilie 2014 – Ferring/OAPI – Tillotts Pharma (OCTASA)
   (Cauza T-502/12) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale OCTASA - Mărcile naționale, Benelux și internaționale verbale anterioare PENTASA și OCTOSTIM - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   2014/C 175/53
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: Ferring BV (Haarlem, Țările de Jos) (reprezentanţi: I. Fowler, solicitor, A. Renck și J. Fuhrmann, avocați, ulterior I. Fowler, A. Renck și D. Slopek, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne (mărci, desene şi modele industriale) (reprezentant: P. Bullock, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Tillotts Pharma AG (Ziefen, Elveția) (reprezentant: T. Alkin, barrister)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 6 septembrie 2012 (cauza R 1216/2011-4) privind o procedură de opoziție între Ferring BV și Tillotts Pharma AG

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 6 septembrie 2012 (cauza R 1216/2011-4).

               2)

               OAPI suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și jumătate din cheltuielile de judecată efectuate de Ferring BV.

               3)

               Tillotts Pharma AG suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și jumătate din cheltuielile de judecată efectuate de Ferring.

      (1)  JO C 26, 26.1.2013.


title: Cauza C-225/15: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 8 septembrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale di Reggio Calabria – Italia) – Procedură penală împotriva lui Domenico Politanò (Trimitere preliminară — Articolul 49 TFUE — Libertatea de stabilire — Jocuri de noroc — Restricții — Motive imperative de interes general — Proporționalitate — Achiziții publice — Condiții de participare la o procedură de cerere de ofertă și evaluarea capacității economice și financiare — Excluderea ofertantului pentru neprezentarea de documente doveditoare ale capacității sale economice și financiare, eliberate de două instituții bancare distincte — Directiva 2004/18/CE — Articolul 47 — Aplicabilitate)

text:
               31.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 402/9

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 8 septembrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale di Reggio Calabria – Italia) – Procedură penală împotriva lui Domenico Politanò
   (Cauza C-225/15) (1)

   ((Trimitere preliminară - Articolul 49 TFUE - Libertatea de stabilire - Jocuri de noroc - Restricții - Motive imperative de interes general - Proporționalitate - Achiziții publice - Condiții de participare la o procedură de cerere de ofertă și evaluarea capacității economice și financiare - Excluderea ofertantului pentru neprezentarea de documente doveditoare ale capacității sale economice și financiare, eliberate de două instituții bancare distincte - Directiva 2004/18/CE - Articolul 47 - Aplicabilitate))
   (2016/C 402/11)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale di Reggio Calabria

      Partea din procedura penală principală

   Domenico Politanò

      Dispozitivul

               1)

               Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii şi în special articolul 47 din aceasta trebuie interpretate în sensul că o reglementare națională privind acordarea de concesiuni în domeniul jocurilor de noroc precum cea în discuţie în litigiul principal nu intră în domeniul de aplicare al acestora.

               2)

               Articolul 49 TFUE trebuie interpretat în sensul că nu se opune unei dispoziţii naţionale precum cea în discuție în litigiul principal, care impune operatorilor care doresc să participe la o procedură de cerere de ofertă având ca obiect acordarea de concesiuni în domeniul jocurilor şi al pariurilor obligaţia de a face dovada capacităţii lor economice şi financiare prin intermediul unor declaraţii eliberate de cel puţin două instituţii bancare, fără a permite ca această capacitate să poată fi stabilită şi în alt mod, în cazul în care o asemenea dispoziţie poate îndeplini condiţiile de proporţionalitate stabilite prin jurisprudenţa Curţii, ceea ce revine instanţei de trimitere să verifice.

      (1)  JO C 262, 10.8.2015.


title: Cauza C-330/06: Ordonanța președintelui Curții din 26 aprilie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Irlanda

text:
               20.10.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 247/21

         Ordonanța președintelui Curții din 26 aprilie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Irlanda
   (Cauza C-330/06) (1)

   (2007/C 247/29)

      Limba de procedură: engleza

   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 224, 16.9.2006.


title: Cauza C-460/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgericht Berlin (Germania) la 28 august 2015 – Schaefer Kalk GmbH & Co. KG/Republica Federală Germania

text:
               23.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 389/17

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgericht Berlin (Germania) la 28 august 2015 – Schaefer Kalk GmbH & Co. KG/Republica Federală Germania
   (Cauza C-460/15)
   (2015/C 389/19)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Verwaltungsgericht Berlin

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Schaefer Kalk GmbH & Co. KG

      Pârâtă: Republica Federală Germania

      Întrebările preliminare

               1)

               Regulamentul (UE) nr. 601/2012 (1) al Comisiei este nevalid și încalcă obiectivele prevăzute de Directiva 2003/87/CE (2) în condițiile în care prevede la articolul 49 alineatul (1) a doua teză că CO2-ul care nu este transferat în sensul articolului 49 alineatul (1) prima teză se consideră ca fiind emis de instalația care l-a produs?

               2)

               Regulamentul (UE) nr. 601/2012 al Comisiei este nevalid și încalcă obiectivele prevăzute de Directiva 2003/87/CE în condițiile în care prevede în anexa IV punctul 10 că CO2-ul care este transferat către altă instalație de producere a CCP (carbonat de calciu precipitat) se consideră ca fiind emis de instalația care l-a produs?

      (1)  Regulamentul (UE) nr. 601/2012 al Comisiei din 21 iunie 2012 privind monitorizarea și raportarea emisiilor de gaze cu efect de seră în conformitate cu Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului (JO L 181, p. 30, rectificare în JO 2012, L 347, p. 43).

      (2)  Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 octombrie 2003 de stabilire a unui sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în cadrul Comunității și de modificare a Directivei 96/61/CE a Consiliului (JO L 275, p. 62, Ediție specială,15/vol. 10, p. 78).


title: Cauza C-253/13: Acțiune introdusă la 7 mai 2013 — Comisia Europeană/Republica Bulgaria

text:
               29.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 189/13

         Acțiune introdusă la 7 mai 2013 — Comisia Europeană/Republica Bulgaria
   (Cauza C-253/13)
   2013/C 189/26
   Limba de procedură: bulgara

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: M. Heller, O. Beynet, P. Mihaylova)

      Pârâtă: Republica Bulgaria

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin neadoptarea tuturor actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru transpunerea articolului 3 alineatul (3) și a punctului 1 litera (a), precum și literele (b), (d), (f), (h) și (i) din anexa I la Directiva 2009/73/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 iulie 2009 privind normele comune pentru piața internă în sectorul gazelor naturale și de abrogare a Directivei 2003/55/CE (1) și, în orice caz, prin necomunicarea adoptării acestora către Comisie, Republica Bulgaria nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 54 alineatul (1) din această directivă;

               —

               obligarea Republicii Bulgaria, în temeiul articolului 260 alineatul (3) TFUE, ca urmare a încălcării obligației de comunicare către Comisie a actelor de transpunere a Directivei 2009/73/CE, la plata unei penalități cu titlu cominatoriu în cuantum de 8 448 de euro pe zi, începând cu data pronunțării hotărârii în prezenta cauză;

               —

               obligarea Republicii Bulgaria la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Termenul pentru transpunerea directivei a expirat la 3 martie 2011.

      (1)  JO L 211, p. 94, rectificare în JO 2011, L 60, p. 23.


title: Cauza C-492/09: Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 15 decembrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Commissione tributaria provinciale di Taranto — Italia) — Soc Agricola Esposito srl/Agenzia delle Entrate — Ufficio di Taranto 2 [Articolul 92 alineatul (1), articolul 103 alineatul (1) și articolul 104 alineatul (3) al doilea paragraf din Regulamentul de procedură — Rețele și servicii de comunicații electronice — Directivele 2002/20/CE, 2002/21/CE și 2002/77/CE — Taxă de autorizare guvernamentală — Inadmisibilitate parțială — Întrebări al căror răspuns nu lasă loc niciunei îndoieli rezonabile]

text:
               16.4.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 120/2

         Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 15 decembrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Commissione tributaria provinciale di Taranto — Italia) — Soc Agricola Esposito srl/Agenzia delle Entrate — Ufficio di Taranto 2
   (Cauza C-492/09) (1)

   (Articolul 92 alineatul (1), articolul 103 alineatul (1) și articolul 104 alineatul (3) al doilea paragraf din Regulamentul de procedură - Rețele și servicii de comunicații electronice - Directivele 2002/20/CE, 2002/21/CE și 2002/77/CE - Taxă de autorizare guvernamentală - Inadmisibilitate parțială - Întrebări al căror răspuns nu lasă loc niciunei îndoieli rezonabile)
   2011/C 120/03
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Commissione tributaria provinciale di Taranto

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Soc Agricola Esposito srl

      Pârâtă: Agenzia delle Entrate — Ufficio di Taranto 2

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Commissione tributaria provinciale di Taranto — Interpretarea articolului 9 alineatul (1) din Directiva 2002/21/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind un cadru de reglementare comun pentru rețelele și serviciile de comunicații electronice (JO L 108, p. 33, Ediție specială, 13/vol. 35, p. 195) și a articolelor 12 și 13 din Directiva 2002/20/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind autorizarea rețelelor și serviciilor de comunicații electronice (JO L 108, p. 21, Ediție specială, 13/vol. 35, p. 183) — Aplicarea unei taxe de autorizare guvernamentală în cazul unui contract de abonament telefonic — Taxă care nu se aplică în cazul unei cartele telefonice preplătite — Admisibilitate

      Dispozitivul

               1.

               Partea din a patra întrebare referitoare la Directiva 2002/77/CE a Comisiei din 16 septembrie 2002 privind concurența pe piețele de rețele și servicii de comunicații electronice, precum și a șasea întrebare sunt inadmisibile.

               2.

               Directiva 2002/20/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind autorizarea rețelelor și serviciilor de comunicații electronice (Directiva privind autorizarea) și Directiva 2002/21/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind un cadru de reglementare comun pentru rețelele și serviciile de comunicații electronice (Directivă-cadru) nu se opun unei taxe precum taxa de concesiune guvernamentală.

      (1)  JO C 24, 30.1.2010.


title: Cauza C-635/13: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunalul București (România) la data de 4 decembrie 2013 — SC ALKA CO SRL/Autoritatea Națională a Vămilor — Direcția Regională pentru Accize și Operațiuni Vamale Constanța, Direcția Generală a Finanțelor Publice a Municipiului București

text:
               8.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 39/13

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunalul București (România) la data de 4 decembrie 2013 — SC ALKA CO SRL/Autoritatea Națională a Vămilor — Direcția Regională pentru Accize și Operațiuni Vamale Constanța, Direcția Generală a Finanțelor Publice a Municipiului București
   (Cauza C-635/13)
   2014/C 39/21
   Limba de procedură: româna

      Instanța de trimitere

   Tribunalul București

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: SC ALKA CO SRL

      Pârâte: Autoritatea Națională a Vămilor — Direcția Regională pentru Accize și Operațiuni Vamale Constanța, Direcția Generală a Finanțelor Publice a Municipiului București

      Întrebările preliminare

               1.

               Semințele crude de dovleac (legumă) în coajă, destinate a fi supuse tratamentelor termice și mecanice în scopul utilizării în alimentația umană (ca alimente de tip snack), trebuie clasificate în poziția tarifară 1207 — subpoziția tarifară 1207999710 sau în poziția tarifară 1209 — subpoziția tarifară 1209919010 din Nomenclatura combinată a mărfurilor?

               2.

               Semințele crude de dovleac (legumă) în coajă, destinate a fi supuse tratamentelor termice și mecanice în scopul utilizării în alimentația umană (ca alimente de tip snack), trebuie clasificate, potrivit Notelor explicative la Nomenclatura combinată, la poziția tarifară 1207 — subpoziția tarifară 1207999710 sau în poziția tarifară 1209 — subpoziția tarifară 1209919010?

               3.

               Dacă există o contradicție în ceea ce privește încadrarea tarifară astfel cum rezultă din Tariful vamal comun și cea care rezultă din Notele explicative cu privire la același produs (semințe crude de dovleac — legumă — în coajă), care dintre încadrările tarifare menționate se aplică în cauză?

               4.

               În considerarea prevederilor articolelor 109 litera (a), 110 și 256 alineatul (3) din Regulamentul (CEE) nr. 2454/1993 (1), sunt necesare proceduri administrative speciale, ca formularea unei cereri sau depunerea la o anume autoritate, pentru ca Certificatul EUR.1 să producă efectul său specific de acordare de către organele vamale a regimului tarifar vamal preferențial conform articolului 98 din același regulament?

      (1)  Regulamentul (CEE) nr. 2454/1993 al Comisiei din 2 iulie 1993 de stabilire a unor dispoziții de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului de instituire a Codului Vamal Comunitar (JO L 253, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 7, p. 3).


title: Cauza T-339/14: Ordonanța Tribunalului din 15 septembrie 2016 – Kurchenko/Consiliul („Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive adoptate având în vedere situația din Ucraina — Înghețare a fondurilor — Lipsa reprezentării de către un avocat — Reclamant care a încetat să răspundă solicitărilor Tribunalului — Nepronunțare asupra fondului”)

text:
               19.12.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 475/16

         Ordonanța Tribunalului din 15 septembrie 2016 – Kurchenko/Consiliul
   (Cauza T-339/14) (1)

   ((„Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive adoptate având în vedere situația din Ucraina - Înghețare a fondurilor - Lipsa reprezentării de către un avocat - Reclamant care a încetat să răspundă solicitărilor Tribunalului - Nepronunțare asupra fondului”))
   (2016/C 475/26)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Serhiy Vitaliyovych Kurchenko (Chuhuiv, Ucraina) (reprezentanți: B. Kennelly, QC, J. Pobjoy, barrister, M. Drury, A. Swan și J. Binns, solicitors)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: Á. de Elera-San Miguel Hurtado și J.-P. Hix, agenți)

      Intervenientă în susținerea pârâtului: Comisia Europeană (reprezentanţi: S. Bartelt și D. Gauci, agenți)

      Obiectul

   Cu titlu principal, o cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea, pe de o parte, a Deciziei 2014/119/PESC a Consiliului din 5 martie 2014 privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina (JO 2014, L 66, p. 26), a Regulamentului (UE) nr. 208/2014 al Consiliului din 5 martie 2014 privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina (JO 2014, L 66, p. 1) și, pe de altă parte, a Deciziei (PESC) 2015/364 a Consiliului din 5 martie 2015 de modificare a Deciziei 2014/119 (JO 2015, L 62, p. 25), a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2015/357 al Consiliului din 5 martie 2015 privind punerea în aplicare a Regulamentului nr. 208/2014 (JO 2015, L 62, p. 1), în măsura în care aceste acte îl privesc pe reclamant, precum și, cu titlu subsidiar, o cerere întemeiată pe articolul 277 TFUE prin care se solicită declararea inaplicabilității în privința reclamantului a articolului 1 alineatul (1) din Decizia 2014/119, astfel cum a fost modificat prin Decizia (PESC) 2015/143 a Consiliului din 29 ianuarie 2015 de modificare a Deciziei 2014/119 (JO 2015, L 24, p. 16), precum și a articolului 3 alineatul (1) din Regulamentul nr. 208/2014, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (UE) 2015/138 al Consiliului din 29 ianuarie 2015 de modificare a Regulamentului nr. 208/2014 (JO 2015, L 24, p. 1)

      Dispozitivul

               1)

               Constată că nu este necesar să se pronunțe asupra fondului prezentei acțiuni.

               2)

               Domnul Serhiy Vitaliyovych Kurchenko suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Consiliul Uniunii Europene.

               3)

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 253, 4.8.2014.


title: Cauza C-278/08: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 25 martie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Oberster Gerichtshof — Austria) — Die BergSpechte Outdoor Reisen und Alpinschule Edi Koblmüller GmbH/Günter Guni, trekking.at Reisen GmbH [Mărci — Internet — Publicitate plecând de la cuvinte cheie ( „keyword advertising” ) — Afișarea, plecând de la cuvinte cheie identice sau similare unor mărci, a unor linkuri către site-uri ale unor concurenți ai titularilor mărcilor respective — Directiva 89/104/CEE — Articolul 5 alineatul (1)]

text:
               22.5.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 134/3

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 25 martie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Oberster Gerichtshof — Austria) — Die BergSpechte Outdoor Reisen und Alpinschule Edi Koblmüller GmbH/Günter Guni, trekking.at Reisen GmbH
   (Cauza C-278/08) (1)

   (Mărci - Internet - Publicitate plecând de la cuvinte cheie („keyword advertising”) - Afișarea, plecând de la cuvinte cheie identice sau similare unor mărci, a unor linkuri către site-uri ale unor concurenți ai titularilor mărcilor respective - Directiva 89/104/CEE - Articolul 5 alineatul (1))
   2010/C 134/03
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Oberster Gerichtshof

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Die BergSpechte Outdoor Reisen und Alpinschule Edi Koblmüller GmbH

      Pârâți: Günter Guni, trekking.at Reisen GmbH

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Oberster Gerichtshof — Interpretarea articolului 5 alineatul (1) din Prima Directivă 89/104/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1988 de apropiere a legislațiilor statelor membre cu privire la mărci (JO L 40, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 92) — Înscrierea unui semn similar sau identic unei mărci pe lângă un prestator de servicii care exploatează un motor de căutare în internet pentru a realiza pe ecran, în urma introducerii semnului respectiv ca termen de căutare, o afișare automată a publicității pentru produse sau servicii identice ori similare celor pentru care marca respectivă a fost înregistrată („keyword advertising”) — Calificarea acestei utilizări a mărcii ca utilizare pe care titularul acesteia este abilitat să o interzică

      Dispozitivul

   Articolul 5 alineatul (1) din prima Directiva 89/104/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1988 de apropiere a legislațiilor statelor membre cu privire la mărci trebuie interpretat în sensul că titularul unei mărci este îndreptățit să interzică unei persoane care publică un anunț ca, plecând de la un cuvânt cheie identic sau similar cu marca menționată pe care această persoană l-a selecționat fără consimțământul titularului respectiv în cadrul unui serviciu de referențiere pe internet, să facă publicitate pentru produse sau servicii identice cu cele pentru care marca este înregistrată, atunci când publicitatea în cauză nu permite sau permite numai cu dificultate internautului mediu să își dea seama dacă produsele sau serviciile vizate în anunț provin de la titularul mărcii sau de la o întreprindere legată din punct de vedere economic de acesta sau dacă, dimpotrivă, provin de la un terț.

      (1)  JO C 223, 30.8.2008.


title: Cauza T-487/08: Acțiune introdusă la 17 noiembrie 2008 — Kureha/OAPI — Sanofi Aventis (KREMEZIN)

text:
               24.1.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 19/32

         Acțiune introdusă la 17 noiembrie 2008 — Kureha/OAPI — Sanofi Aventis (KREMEZIN)
   (Cauza T-487/08)
   (2009/C 19/60)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Kureha Corp. (Tokyo, Japonia) (reprezentanți: W. von der Osten-Sacken și O. Sude, lawyers)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Sanofi-Aventis SA (Gentilly, Franța)
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 15 septembrie 2008 în cauza R 1631/2007-4; și

               —

               obligarea cealeilalte părți în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: Reclamanta

      Marca comunitară vizată: Marca verbală „KREMEZIN” pentru produse din clasa 5 — Cererea nr. 2 906 501

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: Marca internațională nr. 529 937 „KRENOSIN” pentru produse din clasa 5

      Decizia diviziei de opoziție: Admite opoziția

      Decizia camerei de recurs: Respinge recursul

      Motivele invocate: Încălcarea normei 19 și a normei 20 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95 (1) și abuz de putere, în măsura în care Camera de recurs a considerat în mod greșit că cealaltă parte în procedură dovedise în mod suficient existența și validitatea mărcii anterioare; încălcarea dispozițiilor articolului 8 alineatul (1) litera (b) coroborate cu cele ale articolului 43 alineatele (2) și (3) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului, în măsura în care camera de recurs a considerat în mod greșit că exista un risc de confuzie între mărcile respective.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 2868/95 al Comisiei din 13 decembrie 1995 de punere în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 40/94 al Consiliului privind marca comunitară (JO L 303, p. 1, Ediție specială 17/vol. 1, p. 189).


title: Cauza T-585/14: Ordonanța Tribunalului din 14 septembrie 2015 – Slovenia/Comisia („Acțiune în anulare — Resurse proprii ale Uniunii — Responsabilitate financiară a statelor membre — Obligația de a plăti Comisiei valoarea corespunzătoare unei pierderi de resurse proprii — Scrisoare a Comisiei — Act care nu este supus căilor de atac — Inadmisibilitate”)

text:
               16.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 381/32

         Ordonanța Tribunalului din 14 septembrie 2015 – Slovenia/Comisia
   (Cauza T-585/14) (1)

   ((„Acțiune în anulare - Resurse proprii ale Uniunii - Responsabilitate financiară a statelor membre - Obligația de a plăti Comisiei valoarea corespunzătoare unei pierderi de resurse proprii - Scrisoare a Comisiei - Act care nu este supus căilor de atac - Inadmisibilitate”))
   (2015/C 381/35)
   Limba de procedură: slovena

      Părțile

      Reclamantă: Republica Slovenia (reprezentant: L. Bembič, agent)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: P. Ondrůšek, M. Wasmeier și M. Žebre, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a pretinsei decizii a Direcției Generale Buget a Comisiei cuprinse în scrisoarea BUDG/B/03MV D (2014) 1782918 din 2 iunie 2014, prin care aceasta din urmă ar fi constatat, pe de o parte, că Republica Slovenia ar fi responsabilă financiar pentru o pierdere a unor resurse proprii tradiționale pentru bugetul Uniunii Europene cu ocazia eliberării unei licențe de import de zahăr pentru anul 2011 și, pe de altă parte, că acest stat membru ar trebui să pună la dispoziția bugetului Uniunii o sumă echivalentă cu pierderea de resurse proprii tradiționale.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Nu este necesar să se statueze cu privire la cererile de intervenție formulate de Republica Portugheză și de Regatul Spaniei.

               3)

               Obligă Republica Slovenia să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană.

               4)

               Republica Slovenia, Comisia, Republica Portugheză și Regatul Spaniei suportă fiecare propriile cheltuieli de judecată aferente cererilor de intervenție.

      (1)  JO C 372, 20.10.2014.


title: Cauza C-21/16: Hotărârea Curții (Camera a noua) din 9 februarie 2017 [cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa) – Portugalia] – Euro Tyre BV/Autoridade Tributária e Aduaneira [Trimitere preliminară — TVA — Directiva 2006/112/CE — Articolele 131 și 138 — Condiții pentru scutirea unei livrări intracomunitare — Sistemul de schimb de informații privind TVA-ul (VIES) — Neînregistrarea persoanei care achiziționează bunurile — Refuzul beneficiului scutirii — Admisibilitate]

text:
               3.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 104/21

         Hotărârea Curții (Camera a noua) din 9 februarie 2017 [cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa) – Portugalia] – Euro Tyre BV/Autoridade Tributária e Aduaneira
   (Cauza C-21/16) (1)

   ([Trimitere preliminară - TVA - Directiva 2006/112/CE - Articolele 131 și 138 - Condiții pentru scutirea unei livrări intracomunitare - Sistemul de schimb de informații privind TVA-ul (VIES) - Neînregistrarea persoanei care achiziționează bunurile - Refuzul beneficiului scutirii - Admisibilitate])
   (2017/C 104/30)
   Limba de procedură: portugheza

      Instanța de trimitere

   Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa)

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Euro Tyre BV

      Pârâtă: Autoridade Tributária e Aduaneira

      Dispozitivul

   Articolul 131 și articolul 138 alineatul (1) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie interpretate în sensul că se opun ca administrația fiscală a unui stat membru să refuze scutirea de taxa pe valoarea adăugată a unei livrări intracomunitare pentru simplul motiv că, la data acestei livrări, persoana care achiziționează bunurile, cu domiciliul în statul membru de destinație și titulară a unui număr de identificare în scopuri de taxă pe valoarea adăugată valabil pentru operațiunile efectuate în acest stat, nu este nici înregistrată în sistemul de schimb de informații privind taxa pe valoarea adăugată, nici supusă unui regim de impozitare a achizițiilor intracomunitare, deși nu există niciun indiciu concret cu privire la existența unei fraude și s-a demonstrat că sunt îndeplinite condițiile de fond pentru scutire. În acest caz, articolul 138 alineatul (1) din directiva menționată, interpretat în lumina principiului proporționalității, se opune de asemenea unui astfel de refuz în cazul în care vânzătorul avea cunoștință de împrejurările caracteristice ale situației persoanei care achiziționează bunurile în ceea ce privește aplicarea taxei pe valoarea adăugată și avea convingerea că ulterior persoana care achiziționează bunurile urma să fie înregistrată cu efect retroactiv în calitate de operator intracomunitar.

      (1)  JO C 118, 4.4.2016.


title: Cauza F-96/14: Acțiune introdusă la 17 septembrie 2014 – ZZ şi ZZ/Comisia

text:
               12.1.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 7/49

         Acțiune introdusă la 17 septembrie 2014 – ZZ şi ZZ/Comisia
   (Cauza F-96/14)
   (2015/C 007/58)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamanţi: ZZ şi ZZ (reprezentanți: J. Lombaert şi A. Surny, avocaţi)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei adoptate de Comisie de revizuire cu caracter retroactiv a pensiilor de urmaș acordate reclamanților și de dispunere a recuperării sumelor în plus care au fost primite în mod necuvenit.

      Concluziile reclamanţilor

               —

               Anularea deciziei PMO [Oficiul pentru Administrarea și Plata Drepturilor Individuale] din 22 noiembrie 2013;

               —

               declararea faptului că suma acordată reclamanților în mod necuvenit nu va putea face obiectul unei recuperări;

               —

               declararea faptului că decizia contestată nu își va produce efectele decât din prima zi a lunii următoare, mai precis 1 decembrie 2013, în ceea ce privește modificarea valorii pensiilor de urmaș și de orfan acordate reclamanților.


title: Cauza C-112/10: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 17 noiembrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Hof van Cassatie van België — Belgia) — Procureur-generaal bij het Hof van Beroep te Antwerpen/Zaza Retail BV [Regulamentul (CE) nr. 1346/2000 — Proceduri de insolvență — Deschiderea unei proceduri teritoriale de insolvență — Condiții stabilite de legislația națională aplicabilă care împiedică deschiderea unei proceduri principale de insolvență — Creditor abilitat să solicite deschiderea unei proceduri teritoriale de insolvență]

text:
               28.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 25/7

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 17 noiembrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Hof van Cassatie van België — Belgia) — Procureur-generaal bij het Hof van Beroep te Antwerpen/Zaza Retail BV
      (Cauza C-112/10) (1)

      (Regulamentul (CE) nr. 1346/2000 - Proceduri de insolvență - Deschiderea unei proceduri teritoriale de insolvență - Condiții stabilite de legislația națională aplicabilă care împiedică deschiderea unei proceduri principale de insolvență - Creditor abilitat să solicite deschiderea unei proceduri teritoriale de insolvență)
      (2012/C 25/11)
      Limba de procedură: olandeza

         Instanța de trimitere

      Hof van Cassatie van België

         Părțile din acțiunea principală

         Reclamant: Procureur-generaal bij het Hof van Beroep te Antwerpen

         Pârâtă: Zaza Retail BV

         Obiectul

      Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Hof van Cassatie van België — Interpretarea articolului 3 alineatul (4) literele (a) și (b) din Regulamentul (CE) nr.°1346/2000 al Consiliului din 29 mai 2000 privind procedurile de insolvență (JO L 160, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 1, p. 143) — Competență internațională pentru a deschide procedura insolvenței — Competența instanței unui stat membru în privința unui sediu permanent al debitorului iar nu în privința centrului intereselor principale ale acestuia — Noțiunile „condiții stabilite” și „creditor”

         Dispozitivul

                  1.

                  Expresia „condiții stabilite”, care figurează la articolul 3 alineatul (4) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 1346/2000 al Consiliului din 29 mai 2000 privind procedurile de insolvență și care face trimitere la condițiile care împiedică, potrivit legii statului membru pe al cărui teritoriu se află centrul intereselor principale ale debitorului, deschiderea unei proceduri principale de insolvență în acel stat, trebuie interpretată în sensul că nu vizează condițiile care exclud anumite persoane determinate din cercul celor abilitate să solicite deschiderea unei asemenea proceduri.

                  2.

                  Termenul „creditor”, care figurează la articolul 3 alineatul (4) litera (b) din regulamentul menționat și care este utilizat pentru a desemna cercul persoanelor abilitate să solicite deschiderea unei proceduri teritoriale independente, trebuie interpretat în sensul că nu include o autoritate a unui stat membru a cărei misiune este, potrivit dreptului național al acestuia, de a acționa în interesul general, dar care nu intervine în calitate de creditor și nici în numele și pe seama creditorilor.

         (1)  JO C 113, 1.5.2010


title: Cauza T-280/08: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 1 aprilie 2009 — Perry/Comisia ( Acțiune în despăgubiri — Prescripție — Inadmisibilitate )

text:
               20.6.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 141/42

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 1 aprilie 2009 — Perry/Comisia
   (Cauza T-280/08) (1)

   („Acțiune în despăgubiri - Prescripție - Inadmisibilitate”)
   2009/C 141/87
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Claude Perry (Paris, Franța) (reprezentant: J. Culioli, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: J.-P. Keppenne și P. van Nuffel, agenți)

      Obiectul

   Acțiune în repararea prejudiciului pe care reclamantul apreciază că l-a suferit din cauza acuzațiilor de deturnare a unor ajutoare umanitare comunitare despre care se pretinde că ar fi fost săvârșită cu ocazia executării unor contracte încheiate de Comisie cu societăți ale reclamantului.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2)

               Îl obligă pe domnul Claude Perry la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 260, 11.10.2008


title: Cauza C-391/13 P: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 10 iulie 2014 – Republica Elenă/Comisia Europeană (Recurs — FEOGA, FEGA și FEADR — Cheltuieli excluse de la finanțarea Uniunii Europene — Ulei de măsline — Culturi arabile ﾔ Eroare vădită de apreciere — Majorarea ratei de corecție forfetară ca urmare a recidivei — Incidența reformei PAC asupra corecției forfetare — Proporționalitate — Natura cheltuielilor destinate stabilirii SIG pentru culturile de măslini)

text:
               15.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 315/19

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 10 iulie 2014 – Republica Elenă/Comisia Europeană
   (Cauza C-391/13 P) (1)

   ((Recurs - FEOGA, FEGA și FEADR - Cheltuieli excluse de la finanțarea Uniunii Europene - Ulei de măsline - Culturi arabile - Eroare vădită de apreciere - Majorarea ratei de corecție forfetară ca urmare a recidivei - Incidența reformei PAC asupra corecției forfetare - Proporționalitate - Natura cheltuielilor destinate stabilirii SIG pentru culturile de măslini))
   2014/C 315/28
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Recurentă: Republica Elenă (reprezentant: I. Chalkias, agent)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Marcoulli și D. Tryantafyllou, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Republica Elenă la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 260, 7.9.2013.


title: Cauza T-299/17: Acțiune introdusă la 16 Mai 2017 – Sata/EUIPO – Zhejiang Rongpeng Air Tools (1000)

text:
               17.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 231/43

         Acțiune introdusă la 16 Mai 2017 – Sata/EUIPO – Zhejiang Rongpeng Air Tools (1000)
   (Cauza T-299/17)
   (2017/C 231/54)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Sata GmbH & Co. KG (Kornwestheim, Germania) (reprezentant: M.-C. Simon, Rechtsanwältin)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Zhejiang Rongpeng Air Tools Co. Ltd (Pengjie Town, China)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: semnul „1000” – marca Uniunii Europene nr. 12 333 531

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 6/3/2017 în cauza R 650/2016-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată;

               —

               în cazul în care cealaltă parte intervine în proces, obligarea acesteia la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 75 din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea principiilor egalităţii de tratament şi bunei administrări.


title: Cauza C-414/14 P: Recurs introdus la 2 septembrie 2014 de Fundação Calouste Gulbenkian împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 26 iunie 2014 în cauza T-541/11, Fundação Calouste Gulbenkian/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

text:
               15.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 198/16

         Recurs introdus la 2 septembrie 2014 de Fundação Calouste Gulbenkian împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 26 iunie 2014 în cauza T-541/11, Fundação Calouste Gulbenkian/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   (Cauza C-414/14 P)
   (2015/C 198/21)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Fundação Calouste Gulbenkian (reprezentanți: G. Macias Bonilla, G. Marín Raigal și P. López Ronda, avocați)

      Celelalte părți din procedură: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Micael Gulbenkian
   Prin Ordonanța din 26 februarie 2015, Curtea de Justiție (Camera a opta) a respins recursul și a obligat Fundação Calouste Gulbenkian la suportarea propriilor cheltuieli de judecată.


title: Cauza T-78/06: Hotărârea Tribunalului din 16 noiembrie 2011 — Álvarez/Comisia [ „Concurență — Înțelegeri — Sectorul sacilor industriali din plastic — Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 81 alineatul (1) CE — Noțiunea de întreprindere — Imputabilitatea comportamentului ilicit — Prezumția de nevinovăție” ]

text:
               7.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 6/11

         Hotărârea Tribunalului din 16 noiembrie 2011 — Álvarez/Comisia
   (Cauza T-78/06) (1)

   (Concurență - Înțelegeri - Sectorul sacilor industriali din plastic - Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 81 alineatul (1) CE - Noțiunea de întreprindere - Imputabilitatea comportamentului ilicit - Prezumția de nevinovăție)
   2012/C 6/17
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamant: Armando Álvarez, SA (Madrid, Spania) (reprezentanți: inițial E. Garayar Gutiérrez și A. García Castillo, ulterior E. Garayar Gutiérrez M. Troncoso Ferrer și C. Ruixó Claramunt, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentant: F. Castillo de la Torre, agent)

      Obiectul

   Cerere de anulare în parte a Deciziei C(2005) 4634 final a Comisiei din 30 noiembrie 2005 privind o procedură de aplicare a articolului 81 [CE] (Cazul COMP/F/38.354 — Saci industriali) referitoare la o înțelegere pe piața sacilor industriali din plastic, precum și, cu titlu subsidiar, o cerere prin care se solicită reducerea amenzii aplicate reclamantei.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Armando Álvarez, SA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 121, 20.5.2006.


title: Cauza C-56/07: Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de Landesgericht Bozen (Italia) la data de 1 februarie 2007 — Ruth Volgger, Othmar Michaeler și Subito GmbH/Arbeitsinspektorat der Autonomen Provinz Bozen (actualmente Amt für sozialen Arbeitsschutz) și Autonome Provinz Bozen

text:
               28.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/18

         Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de Landesgericht Bozen (Italia) la data de 1 februarie 2007 — Ruth Volgger, Othmar Michaeler și Subito GmbH/Arbeitsinspektorat der Autonomen Provinz Bozen (actualmente Amt für sozialen Arbeitsschutz) și Autonome Provinz Bozen
   (Cauza C-56/07)
   (2007/C 95/30)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Landesgericht Bozen
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Ruth Volgger, Othmar Michaeler și Subito GmbH

      Pârâți: Arbeitsinspektorat der Autonomen Provinz Bozen (actualmente Amt für sozialen Arbeitsschutz) și Autonome Provinz Bozen
   Întrebările preliminare
   Dispoziția națională (articolele 2 și 8 din Decretul legislativ nr. 61/2000) ce prevede obligația angajatorului ca, în termen de 30 de zile de la încheierea contractului de muncă pe fracțiune de normă, să transmită o fotocopie a acestuia direcției provinciale competente a Arbeitsinspektorat și care impune, în cazul omiterii transmiterii, o amendă de 15 euro pentru fiecare lucrător în cauză și pentru fiecare zi de întârziere, fără a stabili un plafon al sancțiunii administrative (amendă), este compatibilă cu dispozițiile comunitare și cu Directiva UE 97/81/CE a Consiliului din 15 decembrie 1997 (1)?

      (1)  JO L 14, p. 9.


title: Cauza C-32/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Juzgado de Primera Instancia de Badajoz (Spania) la 23 ianuarie 2012 — Soledad Duarte Hueros/Autociba S.A., Automóviles Citroen España S.A.

text:
               31.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 98/17

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Juzgado de Primera Instancia de Badajoz (Spania) la 23 ianuarie 2012 — Soledad Duarte Hueros/Autociba S.A., Automóviles Citroen España S.A.
   (Cauza C-32/12)
   2012/C 98/28
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Juzgado de Primera Instancia de Badajoz

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Soledad Duarte Hueros

      Pârâte: Autociba S.A., Automóviles Citroen España S.A.

      Întrebarea preliminară

   În cazul în care un consumator, după ce nu a obținut repunerea în conformitate a bunului — deoarece, în pofida faptului că a solicitat în numeroase rânduri repararea, aceasta nu a fost reușită — solicită în justiție exclusiv rezoluțiunea contractului, iar aceasta nu este aplicabilă deoarece este vorba despre o neconformitate minoră, instanța poate recunoaște din oficiu în favoarea consumatorului o reducere corespunzătoare a prețului?


title: Cauza C-87/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 21 februarie 2013 — Staatssecretaris van Financiën/X

text:
               18.5.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 141/14

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 21 februarie 2013 — Staatssecretaris van Financiën/X
   (Cauza C-87/13)
   2013/C 141/24
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Hoge Raad der Nederlanden

      Părțile din procedura principală

      Recurent: Staatssecretaris van Financiën

      Intimat: X

      Întrebările preliminare

               1.

               Dreptul Uniunii și în special dispozițiile privind libertatea de stabilire și libera circulație a capitalurilor se opun posibilității ca un rezident belgian, care este impozitat, la cererea sa, în Țările de Jos în calitate de rezident și care a efectuat cheltuieli în legătură cu un castel utilizat ca locuință proprie, situat în Belgia și care a fost desemnat în această țară monument și sit rural protejat prin lege, să nu poată deduce cheltuielile respective în Țările de Jos cu ocazia plății impozitului pe venit pentru motivul că respectivul castel nu este înregistrat în Țările de Jos ca monument protejat?

               2.

               În ce măsură este important în această privință aspectul dacă, în scopul plății impozitului pe venit, persoana interesată poate deduce cheltuielile respective în țara de reședință, Belgia, din veniturile sale prezente sau viitoare obținute din bunuri mobile prin alegerea unui sistem de impozitare progresivă a veniturilor sale?


title: Cauza T-458/05: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 20 noiembrie 2007 — Tegometall International/OAPI — Wuppermann (TEK) ( Marcă comunitară — Procedură de declarare a nulității — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale TEK — Obiectul litigiului — Respectarea dreptului la apărare — Motive absolute de refuz — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) literele (b), (c) și (g) și articolul 51 litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 )

text:
               12.1.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 8/13

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 20 noiembrie 2007 — Tegometall International/OAPI — Wuppermann (TEK)
   (Cauza T-458/05) (1)

   („Marcă comunitară - Procedură de declarare a nulității - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale TEK - Obiectul litigiului - Respectarea dreptului la apărare - Motive absolute de refuz - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) literele (b), (c) și (g) și articolul 51 litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 40/94’)
   (2008/C 8/25)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: Tegometall International AG (Lengwil-Oberhofen, Elveția) (reprezentant: H. Timmann, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: J. Weberndörfer, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Wuppermann AG (Leverkusen, Germania) (reprezentanți: inițial H. Huisken, și ulterior I. Friedhoff, avocați)
   Obiectul
   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 21 octombrie 2005 (cauza R 1063/2004-2), astfel cum a fost rectificată la 16 noiembrie 2005, privind o procedură de declarare a nulității între Wuppermann AG și Tegometall International AG.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă reclamanta la plata cheltuielilor de judecată, cu excepția celor efectuate de intervenientă.

               3)

               Intervenienta suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 60, 11.3.2006.


title: Cauza T-37/12: Acțiune introdusă la 25 ianuarie 2012 — Advance Magazine Publishers/OAPI — López Cabré (TEEN VOGUE)

text:
               10.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 73/30

         Acțiune introdusă la 25 ianuarie 2012 — Advance Magazine Publishers/OAPI — López Cabré (TEEN VOGUE)
   (Cauza T-37/12)
   2012/C 73/59
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Advance Magazine Publishers, Inc. (New York, Statele Unite) (reprezentant: T. Alkin, barrister)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Eduardo López Cabré (Barcelona, Spania)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 22 noiembrie 2011 pronunțate în cauza R 1763/2010-4, în partea în care se referă la opoziția întemeiată pe marca anterioară;

               —

               obligarea persoanei care a formulat opoziția la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta.

      Marca comunitară vizată: marca verbală „TEEN VOGUE”, printre altele, pentru produse din clasa 18 — cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 5265517.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca verbală spaniolă „VOGUE” înregistrată cu nr. 496371 pentru produse din clasa 18; marca figurativă spaniolă „VOGUE moda en lluvia” înregistrată cu nr. 2153619 pentru produse din clasa 18; marca verbală comunitară „VOGUE” înregistrată cu nr. 2082287pentru produse din clasa 18.

      Decizia diviziei de opoziție: respinge în parte cererea de înregistrare a mărcii comunitare.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 43 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului și/sau a Normei 22 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95 al Comisiei, precum și încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului, întrucât camera de recurs a săvârșit o eroare de drept atunci când a constatat că probele furnizate de persoana care a formulat opoziția, „apreciate în ansamblul lor”, au fost suficiente pentru a dovedi utilizarea mărcii anterioare și întrucât camera de recurs a săvârșit o eroare atunci când a constatat că exista un risc de confuzie între marca reclamantei și marca invocată în sprijinul opoziției.


title: Cauza C-310/15: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 7 septembrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour de cassation – Franța) – Vincent Deroo-Blanquart/Sony Europe Limited, succesoare în drepturi a Sony France SA (Trimitere preliminară — Protecția consumatorilor — Practici comerciale neloiale — Directiva 2005/29/CE — Articolele 5 și 7 — Ofertă comună — Vânzare a unui computer echipat cu programe informatice preinstalate — Informație semnificativă referitoare la preț — Omisiune înșelătoare — Imposibilitatea consumatorului de a obține același model de computer neechipat cu programe informatice)

text:
               31.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 402/10

         Hotărârea Curții (Camera a opta) din 7 septembrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour de cassation – Franța) – Vincent Deroo-Blanquart/Sony Europe Limited, succesoare în drepturi a Sony France SA
   (Cauza C-310/15) (1)

   ((Trimitere preliminară - Protecția consumatorilor - Practici comerciale neloiale - Directiva 2005/29/CE - Articolele 5 și 7 - Ofertă comună - Vânzare a unui computer echipat cu programe informatice preinstalate - Informație semnificativă referitoare la preț - Omisiune înșelătoare - Imposibilitatea consumatorului de a obține același model de computer neechipat cu programe informatice))
   (2016/C 402/12)
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour de cassation

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Vincent Deroo-Blanquart

      Pârâtă: Sony Europe Limited, succesoare în drepturi a Sony France SA

      Dispozitivul

               1)

               O practică comercială care constă în vânzarea unui computer echipat cu programe informatice preinstalate, fără a oferi consumatorului posibilitatea de a obține același model de computer neechipat cu programe informatice preinstalate, nu constituie, ca atare, o practică comercială neloială în sensul articolului 5 alineatul (2) din Directiva 2005/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 mai 2005 privind practicile comerciale neloiale ale întreprinderilor de pe piața internă față de consumatori și de modificare a Directivei 84/450/CEE a Consiliului, a Directivelor 97/7/CE, 98/27/CE și 2002/65/CE ale Parlamentului European și ale Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 2006/2004 al Parlamentului European și al Consiliului („Directiva privind practicile comerciale neloiale”), cu excepția cazului în care o astfel de practică este contrară cerințelor diligenței profesionale și denaturează sau poate denatura semnificativ comportamentul economic al consumatorului mediu în raport cu acest produs, fapt a cărui apreciere este de competența instanței naționale, ținând seama de împrejurările specifice ale cauzei principale.

               2)

               În cadrul unei oferte comune care constă în vânzarea unui computer echipat cu programe informatice preinstalate, lipsa indicării prețului fiecăruia dintre programele informatice preinstalate nu constituie o practică comercială înșelătoare în sensul articolului 5 alineatul (4) litera (a) și al articolului 7 din Directiva 2005/29.

      (1)  JO C 294, 7.9.2015.


title: Cauza T-54/11: Hotărârea Tribunalului din 15 ianuarie 2013 — Spania/Comisia [ „FEDR — Reducere a unei contribuții financiare — Ajutor în favoarea programului operațional din cadrul obiectivului 1 (2000-2006) privind regiunea Andaluzia (Spania) — Articolul 39 alineatul (3) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 1260/1999 — Termen de trei luni — Directiva 93/36/CEE — Procedură de negociere fără publicarea prealabilă a unui anunț de participare” ]

text:
               23.2.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 55/10

         Hotărârea Tribunalului din 15 ianuarie 2013 — Spania/Comisia
   (Cauza T-54/11) (1)

   (FEDR - Reducere a unei contribuții financiare - Ajutor în favoarea programului operațional din cadrul obiectivului 1 (2000-2006) privind regiunea Andaluzia (Spania) - Articolul 39 alineatul (3) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 1260/1999 - Termen de trei luni - Directiva 93/36/CEE - Procedură de negociere fără publicarea prealabilă a unui anunț de participare)
   2013/C 55/15
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamant: Regatul Spaniei (reprezentanți: inițial M. Muñoz Pérez, ulterior S. Martínez-Lage Sobredo și apoi A. Rubio González și N. Díaz Abad, abogados del Estado)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Steiblytė și J. Baquero Cruz, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei C(2010) 7700 final a Comisiei din 16 noiembrie 2010 de reducere a ajutorului din partea Fondului european de dezvoltare regională (FEDR), acordat în favoarea programului operațional integrat din cadrul obiectivului 1 Andaluzia (2000-2006), în măsura în care impune o corecție financiară de 100 % a costurilor finanțate de FEDR din contractele nr. 2075/2003 și nr. 2120/2005

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Regatul Spaniei la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 80, 12.3.2011.


title: Cauza C-469/14: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 28 iulie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Finanzgericht Hamburg – Germania) – Masterrind GmbH/Hauptzollamt Hamburg-Jonas (Trimitere preliminară — Agricultură — Regulamentul (CE) nr. 1/2005 — Protecția animalelor în timpul transportului — Călătorii de lungă durată — Capitolul V punctul 1.4 litera (d) din anexa I — Durata călătoriei și perioadele de repaus pentru animale în timpul transportului — Transporturi de bovine — Noțiunea „perioadă suficientă de repaus, de cel puțin o oră” — Posibilitatea de a întrerupe transportul de mai multe ori — Articolul 22 — Întârzieri în timpul transportului — Regulamentele (CE) nr. 1234/2007 și (UE) nr. 817/2010 — Restituiri la export — Cerințe privind bunăstarea animalelor vii din specia bovină în timpul transportului acestora — Regulamentul (UE) nr. 817/2010 — Articolul 2 alineatele (2)-(4) — Medicul veterinar oficial de la punctul de ieșire — Raport și mențiune pe documentul care atestă ieșirea animalelor de pe teritoriul vamal al Uniunii cu privire la respectarea sau la nerespectarea dispozițiilor aplicabile ale Regulamentului nr. 1/2005 — Rezultat nesatisfăcător al controalelor realizate — Articolul 5 alineatul (1) litera (c) — Caracterul obligatoriu sau neobligatoriu al mențiunii amintite pentru autoritatea națională competentă pentru plata restituirilor la export)

text:
               26.9.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 350/3

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 28 iulie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Finanzgericht Hamburg – Germania) – Masterrind GmbH/Hauptzollamt Hamburg-Jonas
   (Cauza C-469/14) (1)

   ((Trimitere preliminară - Agricultură - Regulamentul (CE) nr. 1/2005 - Protecția animalelor în timpul transportului - Călătorii de lungă durată - Capitolul V punctul 1.4 litera (d) din anexa I - Durata călătoriei și perioadele de repaus pentru animale în timpul transportului - Transporturi de bovine - Noțiunea „perioadă suficientă de repaus, de cel puțin o oră” - Posibilitatea de a întrerupe transportul de mai multe ori - Articolul 22 - Întârzieri în timpul transportului - Regulamentele (CE) nr. 1234/2007 și (UE) nr. 817/2010 - Restituiri la export - Cerințe privind bunăstarea animalelor vii din specia bovină în timpul transportului acestora - Regulamentul (UE) nr. 817/2010 - Articolul 2 alineatele (2)-(4) - Medicul veterinar oficial de la punctul de ieșire - Raport și mențiune pe documentul care atestă ieșirea animalelor de pe teritoriul vamal al Uniunii cu privire la respectarea sau la nerespectarea dispozițiilor aplicabile ale Regulamentului nr. 1/2005 - Rezultat nesatisfăcător al controalelor realizate - Articolul 5 alineatul (1) litera (c) - Caracterul obligatoriu sau neobligatoriu al mențiunii amintite pentru autoritatea națională competentă pentru plata restituirilor la export))
   (2016/C 350/03)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Finanzgericht Hamburg

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Masterrind GmbH

      Pârât: Hauptzollamt Hamburg-Jonas

      Dispozitivul

               1)

               Punctul 1.4 litera (d) din capitolul V din anexa I la Regulamentul (CE) nr. 1/2005 al Consiliului din 22 decembrie 2004 privind protecția animalelor în timpul transportului și al operațiunilor conexe și de modificare a Directivelor 64/432/CEE și 93/119/CE și a Regulamentului (CE) nr. 1255/97 trebuie interpretat în sensul că, în cadrul unui transport rutier de animale din speciile vizate, în special cele din specia bovină, cu excepția vițeilor, pe de o parte, perioada de repaus dintre perioadele de deplasare poate, în principiu, să aibă o durată mai mare de o oră. Totuși, în cazul în care depășește o oră, această perioadă nu trebuie să fie de așa natură încât, în condițiile concrete în care se desfășoară acest repaus și transportul în ansamblu, să constituie un risc de rănire sau de suferințe inutile pentru animalele transportate. În plus, perioadele de călătorie și de repaus combinate, astfel cum sunt prevăzute la punctul 1.4 litera (d) din capitolul menționat, nu pot depăși 29 de ore, sub rezerva posibilității de a le prelungi cu două ore în interesul animalelor, în conformitate cu punctul 1.8 din capitolul amintit, și fără a aduce atingere aplicării dispozițiilor articolului 22 din regulamentul în cauză în cazul unor circumstanțe neprevăzute. Pe de altă parte, perioadele de deplasare de maximum 14 ore fiecare pot cuprinde una sau mai multe etape de staționare. Aceste etape de staționare trebuie să fie adăugate la etapele de deplasare pentru calculul perioadei totale de deplasare de maximum 14 ore din care fac parte.

               2)

               Regulamentul (UE) nr. 817/2010 al Comisiei din 16 septembrie 2010 de stabilire a normelor de aplicare în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1234/2007 al Consiliului în ceea ce privește cerințele privind bunăstarea animalelor vii din specia bovină în timpul transportului pentru acordarea restituirilor la export trebuie interpretat în sensul că autoritatea competentă pentru plata restituirilor la exportul de bovine nu este obligată să respecte mențiunea consemnată de medicul veterinar oficial de la punctul de ieșire pe documentul care atestă ieșirea de pe teritoriul vamal al Uniunii Europene a animalelor în cauză, potrivit căreia dispozițiile aplicabile ale Regulamentului nr. 1/2005 nu au fost respectate în cadrul transportului acestor animale pentru toate animalele sau pentru o parte a acestora.

      (1)  JO C 16, 19.1.2015.


title: Cauza T-193/15: Acțiune introdusă la 21 aprilie 2015 – Bodegas Williams & Humbert/OAPI – Central Hisumer (Botanic Williams & Humbert)

text:
               15.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 198/43

         Acțiune introdusă la 21 aprilie 2015 – Bodegas Williams & Humbert/OAPI – Central Hisumer (Botanic Williams & Humbert)
   (Cauza T-193/15)
   (2015/C 198/59)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Bodegas Williams & Humbert, SA (Cádiz, Spania) (reprezentant: A. Gómez López, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Central Hisumer, SL (Orihuela, Spania)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Solicitantul: reclamanta

      Marca în litigiu: marca comunitară figurativă în culorile albastru, gri, alb și negru care cuprinde elementele verbale „Botanic Williams & Humbert” – cererea de înregistrare nr. 11 184 189

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei patra de recurs a OAPI din 23 februarie 2015 în cauza R 594/2014-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               declararea ca neconformă cu Regulamentul (CE) nr. 207/2009 privind marca comunitară a Deciziei din 9 decembrie 2010 a Camerei a patra de recurs a OAPI (cauza 594/2014-4) prin care se respinge calea de atac formulată împotriva deciziei diviziei de opoziție a OAPI din 20 decembrie 2013 emisă în cadrul procedurii de opoziție nr. B 2 1 28  026 și prin care se respinge, în consecință, înregistrarea mărcii comunitare complexe nr. 11 184 819 BOTANIC WILLIAMS & HUMBERT LONDON DRY GIN pentru produse din clasa 33;

               —

               declararea admiterii înregistrării mărcii comunitare complexe nr. 11 184 819 BOTANIC WILLIAMS & HUMBERT LONDON DRY GIN pentru produse din clasa 33, întrucât nu este aplicabilă interdicția prevăzută la articolul 8 alineatul (1) litera (b) și la articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               obligarea OAPI și, eventual, a celeilalte părți în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-400/05: Hotărârea Curții (camera a cincea) din data de 11 ianuarie 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulate de către Hoge Raad der Nederlanden — Țările de Jos) — B.A.S. Trucks BA/Staatssecretaris van Financiën (Tariful vamal comun — Nomenclatura combinată — Încadrare tarifară — Subpoziția 8704 10 — Vehicul destinat utilizării pe șantierele de construcții, pentru transportul și descărcarea materialelor, ca și circulației pe drumurile publice)

text:
               24.2.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 42/8

         Hotărârea Curții (camera a cincea) din data de 11 ianuarie 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulate de către Hoge Raad der Nederlanden — Țările de Jos) — B.A.S. Trucks BA/Staatssecretaris van Financiën
   (Cauza C-400/05) (1)

   (Tariful vamal comun - Nomenclatura combinată - Încadrare tarifară - Subpoziția 8704 10 - Vehicul destinat utilizării pe șantierele de construcții, pentru transportul și descărcarea materialelor, ca și circulației pe drumurile publice)
   (2007/C 42/13)
   Limba de procedură: olandeza
   Instanța de trimitere
   Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos)
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: B.A.S. Trucks BV

      Pârâtă: Staatssecretaris van Financiën
   Obiectul
   Cerere pentru pronunțarea unei hotărâri preliminare — Hoge Raad der Nederlanden — Încadrarea tarifară a unui vehicul destinat utilizării pe șantierele de construcții, pentru transportul și descărcarea materialelor, ca și circulației pe drumurile publice — Posibilitatea de a fi clasificat sau nu la subpoziția 8704 10 ca „autobasculantă concepută pentru a fi utilizată în afara drumurilor publice“
   Dispozitivul
   Subpoziția 8704 10 din Nomenclatura combinată cuprinsă în anexa I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului din 23 iulie 1987 privind nomenclatura tarifară și statistică și tariful vamal comun, modificat prin Regulamentul (CE) nr. 2261/98 al Comisiei din 26 octombrie 1998 trebuie interpretată în sensul că fac obiectul acesteia autobasculantele concepute special și cu în principal pentru a fi utilizate în afara drumurilor publice asfaltate. Împrejurarea că unele dintre aceste autobasculante sunt prevăzute cu dotări ce le permit ca, în secundar, să circule pe drumurile publice asfaltate, nu constituie un impediment cât privește clasificarea lor ca autobasculante în temeiul subpoziției în speță.

      (1)  JO C 36 din 11.2.2006.


title: Cauza C-664/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Curtea de Apel Alba Iulia (România) la data de 21 decembrie 2016 – Lucrețiu Hadrian Vădan/Agenția Națională de Administrare Fiscală – Direcția Generală de Soluționare a Contestațiilor, Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Brașov – Administrația Județeană a Finanțelor Publice Alba

text:
               3.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 104/27

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Curtea de Apel Alba Iulia (România) la data de 21 decembrie 2016 – Lucrețiu Hadrian Vădan/Agenția Națională de Administrare Fiscală – Direcția Generală de Soluționare a Contestațiilor, Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Brașov – Administrația Județeană a Finanțelor Publice Alba
   (Cauza C-664/16)
   (2017/C 104/41)
   Limba de procedură: română

      Instanţa de trimitere

   Curtea de Apel Alba Iulia

      Părţile din acţiunea principală

      Reclamant: Lucrețiu Hadrian Vădan

      Pârâte: Agenția Națională de Administrare Fiscală – Direcția Generală de Soluționare a Contestațiilor, Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Brașov – Administrația Județeană a Finanțelor Publice Alba

      Întrebările preliminare

               1)

               Directiva 2006/112 (1) în general, dar și prevederile articolelor 167, 168, 178, 179 și 273 în mod special, precum și principiul proporționalității și principiul neutralității pot fi interpretate în sensul că permit unei persoane impozabile, care îndeplinește condițiile de fond pentru deducerea TVA-ului, să beneficieze de dreptul său de deducere, în condițiile în care, într-un context specific precum cel din acțiunea principală, nu este în măsură să facă dovada sumelor achitate în amonte pentru livrări de bunuri și prestări de servicii prin prezentarea de facturi fiscale?

               2)

               În cazul în care răspunsul la prima întrebare este afirmativ, Directiva 2006/112, precum și principiul proporționalității și principiul neutralității pot fi interpretate în sensul că poate reprezenta o măsură admisibilă și adecvată pentru determinarea întinderii dreptului de deducere o modalitate de estimare indirectă (printr-o expertiză judiciară), realizată de către un evaluator independent, pe baza cantităților de lucrări/manoperă ce rezultă din expertiza în construcții, în condițiile în care livrările de bunuri (materialele de construcție) și prestările de servicii (manopera aferentă edificării construcțiilor) provin de la persoane impozabile în scop de TVA?

      (1)  Directiva 2006/112/CE a Consiliului, din 28 noiembrie 2006, privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO 2006 L 347, p. l, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7).


title: Cauza T-298/06: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 19 noiembrie 2009 — Agencja Wydawnicza Technopol/OAPI (1000) [ Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale 1000 — Motiv absolut de refuz — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009] ]

text:
               16.1.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 11/22

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 19 noiembrie 2009 — Agencja Wydawnicza Technopol/OAPI (1000)
   (Cauza T-298/06) (1)

   („Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale 1000 - Motiv absolut de refuz - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009]”)
   2010/C 11/41
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o.o. (Częstochowa, Polonia) (reprezentanți: V. von Bomhard, A. Renck și T. Dolde, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 7 august 2006 (cauza R 447/2006-4) privind cererea de înregistrare a mărcii verbale 1000 ca marcă comunitară

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o.o. la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 310, 16.12.2006.


title: Cauza C-606/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Regatul Unit) la 28 noiembrie 2011 — Grattan plc/The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

text:
               3.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 65/3

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Regatul Unit) la 28 noiembrie 2011 — Grattan plc/The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
   (Cauza C-606/11)
   2012/C 65/05
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   First-tier Tribunal (Tax Chamber)

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Grattan plc

      Pârâți: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

      Întrebările preliminare

   În ipoteza în care Curtea de Justiție concluzionează că răspunsul la prima întrebare adresată în cauza Littlewoods Retail Limited/The Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs (cauza C-591/10) este negativ:

               1.

               Principiile dreptului Uniunii al efectivității și/sau al echivalenței impun ca despăgubirea aferentă TVA-ului excedentar plătit cu încălcarea dreptului Uniunii să constituie o despăgubire unică care să includă atât rambursarea sumei principale excedentare plătite, cât și valoarea de utilizare a sumei excedentare plătite și/sau dobânda?

               2.

               În cazul în care legislația națională prevede posibilități alternative de despăgubire, faptul că acestea nu sunt prevăzute de dispozițiile legale care reglementează formularea cererilor de rambursare a sumei principale și căile de atac îndreptate împotriva deciziilor administrative care statuează cu privire la aceste cereri constituie o încălcare a principiului efectivității și/sau echivalenței? și

               3.

               Constituie o încălcare a principiului efectivității și/sau echivalenței faptul de a impune unui reclamant să solicite, în cadrul aceleiași proceduri în fața Tax Tribunal [Tribunalului Fiscal] atât rambursarea sumei principale, cât și a dobânzilor simple și în cadrul unei proceduri separate în fața High Court [Curții Supreme] să solicite restul despăgubirilor prevăzute de dreptul Uniunii aferente valorii de utilizare a sumei excedentare plătite și/sau dobânda?


title: Cauza F-127/07: Acțiune introdusă la 30 octombrie 2007 — Coto Moreno/Comisia Comunităților Europene

text:
               26.1.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/57

         Acțiune introdusă la 30 octombrie 2007 — Coto Moreno/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza F-127/07)
   (2008/C 22/111)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Juana Maria Coto Moreno (Gaborone, Botswana) (reprezentanți: K. Lemmens, C. Doutrelepont, avocats)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei din 12 februarie 2007 prin care comisia de evaluare a concursului EPSO/AD/28/05 a refuzat să includă reclamanta pe lista de rezervă a acestui concurs, în consecință:

                           —

                           acordarea în favoarea reclamantei a unei despăgubiri cu titlul de daune interese pentru prejudiciul moral de 25 000 euro;

                           —

                           acordarea în favoarea reclamantei a unei despăgubiri pentru acoperirea onorariilor avocațiale evaluate la 8 000 euro și atestate prin documentul prezentat;

                           —

                           declararea, în principal, a faptului că autoritățile competente trebuie să ia orice măsură aptă să compenseze în mod echitabil dezavantajul actului anulat, și anume înscrierea reclamantei pe lista de rezerve sau

                           —

                           în lipsa unei asemenea înscrieri, în subsidiar, acordarea în favoarea reclamantei a unei despăgubiri cu titlul de daune interese pentru prejudiciul material în valoare de 384 000 euro;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamanta a participat la concursul EPSO/AD/28/05. Comisia de evaluare a concursului a refuzat să includă reclamanta pe lista de rezervă a acestui concurs prin decizia din 12 februarie 2007, a cărei anulare este solicitată de reclamantă.
   În sprijinul acțiunii sale, reclamanta invocă patru motive:
   Primul motiv se întemeiază, în principal, pe o eroare vădită de apreciere, în mod independent sau în coroborare cu o lipsă de motivare și/sau cu o încălcare a principiului patere legem quam ipse fecisti. Comisia de evaluare, a cărei poziție ar fi ambiguă cu privire la acest aspect, ar fi considerat că reclamanta a oferit răspunsuri „suficiente”, dar care prezentau totuși puncte slabe. În mod evident nu acesta a fost cazul, cu atât mai mult cu cât reclamanta a răspuns conform regulilor Comisiei.
   Al doilea motiv se întemeiază, tot în principal, pe încălcarea anunțului de concurs și a principiului egalității, în mod independent sau în coroborare cu respectarea principiului echilibrului juridic.
   Al treilea motiv, tot în principal, are ca temei încălcarea obligației de motivare în măsura în care reclamanta ar fi întrebat în mod clar comisia de evaluare din ce cauză un răspuns pe care l-a dat la examenul oral a fost considerat incorect sau cel puțin insuficient. În pofida obligației de motivare, reclamanta nu a obținut răspuns.
   În sfârșit, reclamanta invocă, în subsidiar, o eroare vădită de apreciere, în mod independent sau în coroborare cu principiul egalității și principiul proporționalității. Nota acordată ar fi, în plus, disproporționată față de rezultate (aceasta a obținut nota de 25/50) și ar încălca principiul egalității întrucât reclamanta ar fi trebuit tratată ca orice alt candidat care a oferit răspunsuri considerate suficiente, nu numai în privința cunoștințelor, ci și în privința altor criterii.


title: Cauza T-336/06: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 10 aprilie 2008 — 2K Teint și alții/Comisia Comunităților Europene și Banca Europeană de Investiții ( Răspundere extracontractuală — Contract de finanțare încheiat cu Marocul — Pretinse încălcări și neglijențe ale BEI în urmărirea unui împrumut finanțat din bugetul comunitar — Prescripție — Inadmisibilitate )

text:
               7.6.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/25

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 10 aprilie 2008 — 2K Teint și alții/Comisia Comunităților Europene și Banca Europeană de Investiții
   (Cauza T-336/06) (1)

   („Răspundere extracontractuală - Contract de finanțare încheiat cu Marocul - Pretinse încălcări și neglijențe ale BEI în urmărirea unui împrumut finanțat din bugetul comunitar - Prescripție - Inadmisibilitate’)
   (2008/C 142/46)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamanți: 2K-Teint SARL (Casablanca, Maroc), Mohammed Kermoudi, Khalid Kermoudi, Laila Kermoudi, Mounia Kermoudi, Salma Kermoudi și Rabia Kermoudi (Casablanca) (reprezentant: P. Thomas, avocat)

      Pârâte: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: A. Aresu și V. Joris, agenți) și Banca Europeană de Investiții (BEI) (reprezentanți: C. Gómez de la Cruz și J.-P. Minnaert, agenți)
   Obiectul
   Cerere de reparare a pretinsului prejudiciu suferit de reclamanți din cauza încălcărilor și a neglijențelor pe care BEI le-ar fi comis în urmărirea modului de repartizare a fondurilor destinate realizării proiectului 2K-Teint, în executarea contractului de finanțare încheiat între BEI, în calitate de mandatar al Comunității, și Regatul Marocului
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2)

               2K-Teint SARL, domnii Mohammed Kermoudi și Khalid Kermoudi, doamnele Laila Kermoudi, Mounia Kermoudi, Salma Kermoudi și Rabia Kermoudi suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, și cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Comunităților Europene și de Banca Europeană de Investiții (BEI).

      (1)  JO C 20, 27.1.2007.


title: Cauza C-73/14: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 6 octombrie 2015 – Consiliul Uniunii Europene/Comisia Europeană [Acțiune în anulare — Convenția Organizației Națiunilor Unite privind dreptul mării — Tribunalul Internațional pentru Dreptul Mării — Pescuit ilegal, nedeclarat și nereglementat — Procedură de aviz consultativ — Prezentarea de către Comisia Europeană a unor observații scrise în numele Uniunii Europene — Lipsa aprobării prealabile de către Consiliul Uniunii Europene a conținutului acestor observații scrise — Articolul 13 alineatul (2) TUE, articolul 16 TUE și articolul 17 alineatul (1) TUE — Articolul 218 alineatul (9) TFUE și articolul 335 TFUE — Reprezentarea Uniunii Europene — Principiul atribuirii de competențe și principiul echilibrului instituțional — Principiul cooperării loiale]

text:
               30.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 398/4

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 6 octombrie 2015 – Consiliul Uniunii Europene/Comisia Europeană
   (Cauza C-73/14) (1)

   ([Acțiune în anulare - Convenția Organizației Națiunilor Unite privind dreptul mării - Tribunalul Internațional pentru Dreptul Mării - Pescuit ilegal, nedeclarat și nereglementat - Procedură de aviz consultativ - Prezentarea de către Comisia Europeană a unor observații scrise în numele Uniunii Europene - Lipsa aprobării prealabile de către Consiliul Uniunii Europene a conținutului acestor observații scrise - Articolul 13 alineatul (2) TUE, articolul 16 TUE și articolul 17 alineatul (1) TUE - Articolul 218 alineatul (9) TFUE și articolul 335 TFUE - Reprezentarea Uniunii Europene - Principiul atribuirii de competențe și principiul echilibrului instituțional - Principiul cooperării loiale])
   (2015/C 398/05)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: A. Westerhof Löfflerová, E. Finnegan și R. Liudvinaviciute-Cordeiro, agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: K. Banks, A. Bouquet, E. Paasivirta și P. Van Nuffel, agenți)

      Interveniente în susținerea reclamantului: Republica Cehă (reprezentanți: M. Smolek, E. Ruffer, J. Vláčil și M. Hedvábná, agenți), Republica Elenă (reprezentanți: G. Karipsiadis și K. Boskovits, agenți), Regatul Spaniei (reprezentant: M. Sampol Pucurull, agent), Republica Franceză (reprezentanți: G. de Bergues, D. Colas, F. Fize și N. Rouam, agenți), Republica Lituania (reprezentanți: D. Kriaučiūnas și G. Taluntytė, agenți), Regatul Țărilor de Jos (reprezentanți: M. Bulterman, M. Gijzen și M. de Ree, agenți), Republica Austria (reprezentanți: C. Pesendorfer și G. Eberhard, agenți), Republica Portugheză (reprezentanți: M. L. Inez Fernandes și M. L. Duarte, agenți), Republica Finlanda (reprezentanți: J. Heliskoski și H. Leppo, agenți), Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentanți: E. Jenkinson și M. Holt, agenți, asistați de J. Holmes, barrister)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Consiliul Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

               3)

               Republica Cehă, Republica Elenă, Regatul Spaniei, Republica Franceză, Republica Lituania, Regatul Țărilor de Jos, Republica Austria, Republica Portugheză, Republica Finlanda, precum și Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 93, 29.3.2014.