title: Cauza T-173/07: Acțiune introdusă la 18 mai 2007 — Reno Schuhcentrum/OAPI — Payless ShoeSource Worldwide (Payless ShoeSource)

text:
               21.7.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 170/30

         Acțiune introdusă la 18 mai 2007 — Reno Schuhcentrum/OAPI — Payless ShoeSource Worldwide (Payless ShoeSource)
   (Cauza T-173/07)
   (2007/C 170/59)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Reno Schuhcentrum GmbH (Thaleischweiler-Fröschen, Germania) (reprezentant: S. Schäffner, lawyer)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura în fața camerei de recurs: Payless ShoeSource Worldwide, Inc. (Topeka, Statele Unite)
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 28 februarie 2007 (cauza R 1209/2005-1) de respingere a recursului împotriva procedurii de decădere nr. 731C 0000 186 163/1 (marca comunitară nr. 186 163 — Payless ShoeSource);

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de decădere: marca comunitară figurativă „Payless ShoeSource” pentru produse și servicii din clasele 25, 35 și 42 — cererea de înregistrare nr. 186 163.

      Titularul mărcii comunitare: Payless ShoeSource Worldwide, Inc.

      Partea care solicită decăderea din drepturi a titularului mărcii comunitare: Reno Schuhcentrum GmbH.

      Decizia diviziei de anulare: respinge în parte cererea de decădere, menținând înregistrarea pentru anumite produse și servicii din clasa 25.

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul introdus cu privire la celelalte bunuri și servicii din clasa 25.

      Motivele invocate: reclamanta susține că decizia este afectată de un visiu substanțial de formă care rezultă din articolul 74 din RMC (Regulamentul privind marca comunitară) și din sarcina probei. Potrivit reclamantei, în cadrul unei proceduri de decădere, sarcina probei utilizării serioase revine titularului mărcii. Reclamanta susține, în plus, că OAPI nu poate proceda la examinarea din oficiu a faptelor, ci că examinarea trebuie să se rezume la aprecierea motivelor invocate și a cererilor introduse de părți. În consecință, reclamanta susține că trebuie declarată inadmisibilă comunicarea camerei de recurs din 18 octombrie 2006, prin care s-a solicitat titularului mărcii să furnizeze originalele anumitor declarații legale, în special din moment ce camera de recurs considerase în prealabil că dovezile prezentate inițial de titularul mărcii erau insuficiente pentru dovedirea utilizării serioase.
   Reclamanta afirmă, în plus, că originalele menționate nu au fost furnizate în termenul prescris în conformitate cu articolul 74 alineatul (2) din RMC și, în consecință, nu trebuie admise.
   În sfârșit, reclamanta susține greșita interpretare, de către camera de recurs, a noțiunii de utilizare serioasă, încălcând astfel articolul 15 din RMC.


title: Cauza C-387/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Raad van State (Țările de Jos) la 17 iulie 2015 – Hilde Orleans, Rudi Van Buel, Marina Apers/Vlaams Gewest, intervenientă: Gemeentelijk Havenbedrijf Antwerpen

text:
               26.10.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 354/18

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Raad van State (Țările de Jos) la 17 iulie 2015 – Hilde Orleans, Rudi Van Buel, Marina Apers/Vlaams Gewest, intervenientă: Gemeentelijk Havenbedrijf Antwerpen
   (Cauza C-387/15)
   (2015/C 354/20)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Raad van State

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Hilde Orleans, Rudi Van Buel, Marina Apers

      Pârât: Vlaams Gewest

      Intervenientă: Gemeentelijk Havenbedrijf Antwerpen

      Întrebarea preliminară

   Planul regional de dezvoltare teritorială (GRUP) conține norme urbanistice care prevăd, cu titlu obligatoriu, că dezvoltarea de arii (afectate mai exact pentru întreprinderi portuare maritime și fluviale, parcuri logistice, lucrări de infrastructură pentru căile navigabile, precum și lucrări de infrastructură de circulație și transport) în care se află valori naturale (arii cu un anumit tip de habitat natural sau habitate ale unei specii, pentru care s-a desemnat respectiva arie specială de conservare/arie de protecție specială), care contribuie la obiectivele de conservare ale respectivelor arii speciale de conservare/arii de protecție specială, este posibilă numai după crearea unui habitat durabil în arii preponderent naturale (desemnate în cadrul unui sit Natura 2000) și după ce guvernul flamand adoptă o decizie, pe baza avizului prealabil al autorității flamande competente în domeniul conservării naturii. Această decizie, care trebuie să fie parte a unei cereri privind autorizația de urbanism pentru punerea în aplicare a afectărilor menționate, trebuie să confirme că s-a reușit crearea durabilă a unor arii preponderent naturale.
   Aceste norme urbanistice și dezvoltările pozitive ale ariei preponderent naturale impuse prin intermediul lor se pot lua în considerare atunci când se determină dacă integritatea siturilor este afectată în mod semnificativ și/sau în cadrul evaluării efectelor potențiale în sensul articolului 6 alineatul (3) din Directiva Habitate (1) sau se consideră că aceste norme urbanistice pot constitui numai „măsuri compensatorii” în sensul articolului 6 alineatul (4) din Directiva Habitate, atunci când sunt îndeplinite condițiile prevăzute la această dispoziție?

      (1)  Directiva 92/43/CEE a Consiliului din 21 mai 1992 privind conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică (JO L 206, p. 7, Ediție specială 15/vol. 02, p. 109)


title: Cauza T-169/17: Acțiune introdusă la 17 martie 2017 – Ralph/EUIPO

text:
               15.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 151/40

         Acțiune introdusă la 17 martie 2017 – Ralph/EUIPO
   (Cauza T-169/17)
   (2017/C 151/52)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamant: Ralph Pethke (Alicante, Spania) (reprezentant: H. Tettenborn, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei PERS-AFFECT-16-134 din 17 octombrie 2016 de schimbare a repartizării din postul de director al departamentului „Operațiuni” într-un post în cadrul organismului de supraveghere și de retrogradare ca administrator, cu efect de la 17 octombrie 2016;

               —

               plata de daune interese pentru prejudiciul material și moral pe care l-a suferit ca urmare a nelegalității, și

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea dispozițiilor referitoare la procedura disciplinară, care figurează în Statutul funcționarilor Uniunii Europene (denumit în continuare „statutul”).
               Reclamantul susține că retrogradarea sa din postul de director de departament într-un post de administrator lipsit de perspective de carieră nu constituie o schimbare a repartizării legitimă, ci o retrogradare disciplinară care, în lipsa altui temei juridic, ar fi presupus o procedură disciplinară. Pârâtul ar fi încălcat astfel dispozițiile prevăzute la articolul 86 din statut și la anexa IX la statutul menționat.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe nelegalitatea schimbării repartizării și pe abuzul de putere
               Reclamantul susține că nu sunt îndeplinite condițiile pentru o schimbare a repartizării obișnuită. Astfel, schimbarea repartizării/retrogradarea căreia i-a făcut obiectul nu este în interesul serviciului, diversele motive (fluctuante) invocate pentru a o justifica constituie o indicație a abuzului de putere și nu a fost respectat nici principiul echivalenței necesar pentru o schimbare a repartizării obișnuită.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea interdicției arbitrare și pe încălcarea interzicerii discriminării pe motive de sex
               Reclamantul consideră că schimbarea repartizării/retrogradarea căreia i-a făcut obiectul în scopul creșterii proporției de femei în posturile superioare de conducere constituie o discriminare directă pe motive de sex.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului proporționalității
               Reclamantul critică faptul că schimbarea disciplinară a repartizării sale constituie o măsură neproporțională intervenită în cadrul reorganizării interne a EUIPO.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe încălcarea dreptului la bună administrare și pe neîndeplinirea obligației de solicitudine – Atingere adusă integrității fizice și psihice a reclamantului – Hărțuire
               În cadrul celui de al cincilea motiv, reclamantul susține că retrogradarea sa „brutală” constituie o atingere adusă integrității sale fizice și psihice și că nu este conformă cu nivelul minim pe care îl presupune o bună administrare.
               Acțiunile și omisiunile EUIPO au cauzat reclamantului un prejudiciu material și moral care necesită reparație.


title: Cauza F-132/07: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 20 ianuarie 2011 — Strack/Comisia (Funcție publică — Funcționari — Articolele 17, 17a și 19 din statut — Cerere de autorizare a divulgării unor documente — Cerere de autorizare a publicării unui text — Cerere de autorizare a utilizării unor constatări în fața autorităților judiciare — Admisibilitate)

text:
               5.3.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 72/34

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 20 ianuarie 2011 — Strack/Comisia
   (Cauza F-132/07) (1)

   (Funcție publică - Funcționari - Articolele 17, 17a și 19 din statut - Cerere de autorizare a divulgării unor documente - Cerere de autorizare a publicării unui text - Cerere de autorizare a utilizării unor constatări în fața autorităților judiciare - Admisibilitate)
   2011/C 72/54
   Limba de procedură: germană

      Părțile

      Reclamant: Guido Strack (Köln, Germania) (reprezentant: H. Tettenborn)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall și B. Eggers, agenți, asistați de B. Wägenbaur, avocat)

      Obiectul

   Funcție publică — Anularea mai multor decizii ale Comisiei prin care se respinge cererea reclamantului privind autorizarea, pe de o parte, a publicării anumitor documente și, pe de altă parte, a depunerii unei plângeri împotriva unor foști comisari și agenți ai Comisiei — Cerere de despăgubiri

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Îl obligă pe domnul Strack la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 107, 26.4.2008, p. 44.


title: Cauza C-403/10 P: Recurs introdus la 6 august 2010 de Mediaset SpA împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) pronunțate la 15 iunie 2010 în cauza T-177/07, Mediaset SpA/Comisia Europeană, supported by Sky Italia Srl

text:
               6.11.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/8

         Recurs introdus la 6 august 2010 de Mediaset SpA împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) pronunțate la 15 iunie 2010 în cauza T-177/07, Mediaset SpA/Comisia Europeană, supported by Sky Italia Srl
   (Cauza C-403/10 P)
   ()
   2010/C 301/11
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Mediaset SpA (reprezentanți: K. Adamantopoulos, Dikigoros și G. Rossi, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană, Sky Italia Srl

      Concluziile recurentei

               —

               Anularea Hotărârii Tribunalului din 15 iunie 2010 în cauza T-177/07;

               —

               pronunțarea unei hotărâri definitive în litigiu, anulându-se decizia Comisiei care a fost atacată în primă instanță, sau, în subsidiar, trimiterea cauzei Tribunalului spre rejudecare; și

               —

               obligarea intimatei și a intervenientei în primă instanță la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

               1.

               Recurenta susține că Tribunalul a săvârșit o dublă eroare de drept prin faptul că a considerat inadmisibile trimiterile făcute de recurentă la domeniul de aplicare al articolului 4 alineatul (1) din Legea italiană nr. 350/2003, precum și motivul recurentei privind diferența între noțiunile de i) selectivitate în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE și de ii) discriminare, care este diferit de neutralitatea tehnologică. În consecință, Tribunalul a săvârșit o eroare vădită de drept prin calificarea din punct de vedere juridic a legii italiene ca nefiind neutră din punct de vedere tehnologic.

               2.

               Tribunalul a săvârșit o eroare de drept în aplicarea articolului 107 alineatul (1) TFUE prin faptul că a prezumat că natura „de a nu fi neutră din punct de vedere tehnologic” care se invocă în privința legii italiene conferea recurentei în mod necesar un avantaj economic selectiv. În plus, Tribunalul a săvârșit o eroare de drept prin declararea faptului că în mod întemeiat intimata a constatat existența unui avantaj economic pentru Mediaset, deși a omis (precum intimata) să califice din punct de vedere juridic drept avantaj economic specific pentru Mediaset o „creare de audiență” și o „pătrundere cu costuri mai reduse pe piață”, care au caracter abstracte și sunt doar prezumate. De asemenea, Tribunalul a furnizat o motivare inadecvată, contrară articolului 36 din Statutul Cuții, a denaturat în mod vădit faptele și a săvârșit o eroare de drept efectuând o interpretare eronată și denaturată a deciziei atacate la punctele 62-68 și 74-79 din hotărâre. Astfel, Tribunalul a săvârșit o eroare de drept ca urmare a faptului că a înlocuit argumentația expusă în decizia atacată privind avantajul invocat pentru Mediaset cu propria argumentație și a interpretat elementele de probă prezentate într-un mod care încalcă textul punctelor 82-95 din decizia atacată și analiza din cuprinsul acestor puncte și denaturează aceste elemente de probă. Tribunalul a săvârșit de asemenea o eroare de drept în ceea ce privește noțiunea „beneficiar indirect”, precum și aplicarea și calificarea sa juridică în speță.

               3.

               În plus, Tribunalul a săvârșit o eroare de drept prin faptul că a omis în totalitate să examineze diferitele motive invocate, pe de o parte, la punctele 93-96 și, pe de altă parte, la punctele 121-129 din cererea introductivă în ceea ce privește aprecierea compatibilității legii italiene cu articolul 107 alineatul (3) litera (c) TFUE. În plus, Tribunalul nici nu a prezentat o motivare suficientă în această privință. Pe de altă parte, acesta a săvârșit o eroare de drept atunci când a aplicat articolul 107 alineatul (3) litera (c) TFUE declarând legea italiană incompatibilă cu piața comună, având ca unic temei nerespectarea invocată a principiului neutralității tehnologice din cauza excluderii invocate din domeniul de aplicare al legii italiene a decodoarelor pentru recepția via satelit, quod non. De asemenea, a săvârșit o eroare de drept prin admiterea faptului că intimata a omis să aprecieze din punct de vedere juridic efectele distorsionante ale măsurii pe piața televiziunii cu plată, printr-un control juridic, economic și comparativ adecvat: a) al denaturărilor specifice ale concurenței pe piața televiziunii cu plată; și b) al pretinsei existențe a avantajului economic. Acesta din urmă fusese doar prezumat într-o primă etapă și considerat incompatibil cu piața comună din cauza faptului că nu era — astfel cum se pretindea — neutru din punct de vedere tehnologic. De asemenea, Tribunalul a săvârșit o eroare de drept și a prezentat o motivare inadecvată prin respingerea celui de al treilea motiv al cererii introductive. Tribunalul nu numai că a prezentat în mod inexact și a interpretat incorect respectivul motiv și argumentele privind motivarea contradictorie a deciziei atacate, ci, în plus, nici nu a examinat aceste argumente și, în consecință, le-a respins ca neîntemeiate.

               4.

               În ultimul rând, Tribunalul a săvârșit o eroare de drept atunci când a aplicat articolul 14 din Regulamentul nr. 659/1999 (1) prin faptul că nu a considerat că viciile deciziei atacate privind avantajul economic pretins a fi fost conferit fac de fapt imposibilă recuperarea ajutorului de stat invocat, încălcându-se principiul securității juridice. Decizia atacată a fost așadar lipsită de o cale de atac eficientă și transparentă, precum și de o metodologie de remediere pertinentă. În plus, Tribunalul a interpretat incorect motivele invocate de recurentă în această privință și a săvârșit o eroare de drept considerând că decizia atacată permitea restabilirea situației anterioare.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE, JO L 83, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 41.


title: Cauza C-33/10: Acțiune introdusă la 20 ianuarie 2010 — Comisia Europeană/Regatul Danemarcei

text:
               1.5.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 113/16

         Acțiune introdusă la 20 ianuarie 2010 — Comisia Europeană/Regatul Danemarcei
   (Cauza C-33/10)
   2010/C 113/24
   Limba de procedură: daneza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Alcover San Pedro, H. Støvlbæk, agenți)

      Pârât: Regatul Danemarcei

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin neadoptarea tuturor măsurilor necesare pentru a garanta revizuirea și, dacă este necesar, actualizarea tuturor autorizațiilor până la data de 30 octombrie 2007, Regatul Danemarcei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 5 alineatul (1) din Directiva 2008/1/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 ianuarie 2008 privind prevenirea și controlul integrat al poluării (1);

               —

               obligarea Regatului Danemarcei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Articolul 5 alineatul (1) din directivă impune statelor membre să adopte măsurile necesare în vederea punerii în aplicare a unei proceduri de autorizare și de revizuire a instalațiilor existente până la data de 30 octombrie 2007. Termenul se aplică fără excepție iar directiva nu permite statelor membre să invoce circumstanțe excepționale pentru a justifica nerespectarea acestei obligații.
   Faptul că Danemarca a adoptat măsuri în vederea soluționării tuturor cazurilor legate de respectarea articolului 5 alineatul (1) din directivă până la sfârșitul anului 2009 nu este suficient. Nici termenele care rezultă din reforma comunelor din 1 ianuarie 2007 nu pot fi luate în considerare pentru a aprecia dacă Danemarca și-a îndeplinit obligațiile potrivit articolului 5 alineatul (1). Termenul prevăzut pentru punerea în conformitate a instalațiilor a expirat la 30 octombrie 2007 și fusese notificat statelor membre de la data de 22 septembrie 2005. Danemarca a avut astfel la dispoziție mai mulți ani pentru a adopta măsurile necesare pentru a se conforma directivei.
   Danemarca nu a contestat faptul că nu a pus în aplicare condițiile de acordare a autorizațiilor pentru instalațiile existente. Întrucât nu se contestă faptul că un număr semnificativ din cele opt instalații daneze continuă să fie exploatate fără autorizație în raport cu dispozițiile directivei, Danemarca a încălcat articolul 5 alineatul (1) din directivă.

      (1)  JO L 24, p. 8.


title: Cauza T-140/09: Hotărârea Tribunalului din 14 noiembrie 2012 — Prysmian și Prysmian Cavi e Sistemi Energia/Comisia ( „Concurență — Procedură administrativă — Acțiune în anulare — Acte adoptate în cursul unei inspecții — Măsuri intermediare — Inadmisibilitate — Decizie prin care se dispune o inspecție — Obligația de motivare — Protecția vieții private — Indicii suficient de serioase — Control jurisdicțional” )

text:
               22.12.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/17

         Hotărârea Tribunalului din 14 noiembrie 2012 — Prysmian și Prysmian Cavi e Sistemi Energia/Comisia
   (Cauza T-140/09) (1)

   (Concurență - Procedură administrativă - Acțiune în anulare - Acte adoptate în cursul unei inspecții - Măsuri intermediare - Inadmisibilitate - Decizie prin care se dispune o inspecție - Obligația de motivare - Protecția vieții private - Indicii suficient de serioase - Control jurisdicțional)
   2012/C 399/28
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamante: Prysmian SpA (Milano, Italia) și Prysmian Cavi e Sistemi Energia Srl (Milano) (reprezentanți: A. Pappalardo, F. Russo, L. Stasi, C. Tesauro și L. Armati, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial V. Di Bucci și X. Lewis, ulterior V. Di Bucci și N. von Lingen, agenți)

      Obiectul

   În primul rând, o cerere de anulare a Deciziei C(2009) 92/2 a Comisiei din 9 ianuarie 2009 prin care Prysmian SpA, precum și toate întreprinderile controlate direct sau indirect de aceasta, inclusiv Prysmian Cavi e Sistemi Energia Srl, sunt obligate să se supună unei inspecții, în temeiul articolului 20 alineatul (4) din Regulamentul nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 [CE] și 82 [CE] (JO 2003, L 1 p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 167) (cazul COMP/39.610); în al doilea rând, o cerere prin care Tribunalului i se solicită să declare nelegală decizia luată de Comisie în cursul acestei inspecții de a copia anumite fișiere informatice pentru a le examina în birourile sale și, în al treilea rând, o cerere prin care Tribunalului i se solicită să oblige Comisia să se abțină de la utilizarea oricărui document obținut în mod nelegal, precum și să restituie societăților Prysmian și Prysmian Cavi e Sistemi Energia documentele obținute în mod nelegal

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Decizia C(2009) 92/2 a Comisiei din 9 ianuarie 2009 prin care Prysmian SpA, precum și toate întreprinderile controlate direct sau indirect de aceasta, inclusiv Prysmian Cavi e Sistemi Energia Srl, sunt obligate să se supună unei inspecții, în temeiul articolului 20 alineatul (4) din Regulamentul nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 [CE] și 82 [CE], în măsura în care privește alte cabluri electrice decât cele submarine și cele subterane de înaltă tensiune și materialul asociat acestor alte cabluri.

               2.

               Respinge în rest acțiunea.

               3.

               Prysmian și Prysmian Cavi e Sistemi Energia suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și jumătate din cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

               4.

               Comisia suportă jumătate din propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 141, 20.6.2009.


title: Cauza C-227/15 P: Ordonanța Curții (Camera a treia) din 21 aprilie 2016 – Jean-Marie Cahier/Consiliul Uniunii Europene, Comisia Europeană, Republica franceză [Recurs — Răspundere extracontractuală a Uniunii Europene — Regulamentul (CE) nr. 1493/1999 — Articolul 28 alineatul (1) — Obligaţie de a distila cu dublu scop cantităţi de vin rezultând din sortimente de viță de vie, care depăşesc cantităţile vinificate în mod normal şi neexportate în afara Uniunii — Regulamentul (CE) nr. 1623/2000 — Distilare efectuată de producătorul însuşi în calitate de distilator — Producţie de rachiu de vin cu denumire de origine controlată]

text:
               1.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 279/3

         Ordonanța Curții (Camera a treia) din 21 aprilie 2016 – Jean-Marie Cahier/Consiliul Uniunii Europene, Comisia Europeană, Republica franceză
   (Cauza C-227/15 P) (1)

   ([Recurs - Răspundere extracontractuală a Uniunii Europene - Regulamentul (CE) nr. 1493/1999 - Articolul 28 alineatul (1) - Obligaţie de a distila cu dublu scop cantităţi de vin rezultând din sortimente de viță de vie, care depăşesc cantităţile vinificate în mod normal şi neexportate în afara Uniunii - Regulamentul (CE) nr. 1623/2000 - Distilare efectuată de producătorul însuşi în calitate de distilator - Producţie de rachiu de vin cu denumire de origine controlată])
   (2016/C 279/04)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurenți: Jean-Marie Cahier, Robert Aubineau, Laurent Bigot, Pascal Bourdeau, Jacques Brard-Blanchard, Olivier Charruaud, Daniel Chauvet, Régis Chauvet, Fabrice Compagnon, Francis Crepeau, Philippe Davril, Bernard Deborde, Chantal Goulard, Jean-Pierre Gourdet, Bernard Goursaud, Jean Gravouil, Guy Herbelot, Rodrigue Herbelot, Sophie Landrit, Michel Mallet, Michel Merlet, Alain Phelipon, Claude Potut, Philippe Pruleau, Philippe Riche, Françoise Rousseau, René Roy, Pascale Rulleaud-Beaufour (reprezentant: C.-É. Gudin, avocat)

      Celelalte părți din procedură: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: S. Barbagallo și É. Sitbon, agenți), Comisia Europeană (reprezentanți: I. Galindo Martín și B. Schima, agenți), Republica Franceză (reprezentanți: G. de Bergues, D. Colas și S. Ghiandoni, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Jean-Marie Cahier, Robert Aubineau, Laurent Bigot, Pascal Bourdeau, Jacques Brard-Blanchard, Olivier Charruaud, Daniel Chauvet, Régis Chauvet, Fabrice Compagnon, Francis Crepeau, Philippe Davril, Bernard Deborde, Chantal Goulard, Jean-Pierre Gourdet, Bernard Goursaud, Jean Gravouil, Guy Herbelot, Rodrigue Herbelot, Sophie Landrit, Michel Mallet, Michel Merlet, Alain Phelipon, Claude Potut, Philippe Pruleau, Philippe Riche, Françoise Rousseau, René Roy, Pascale Rulleaud-Beaufour suportă propriile cheltuieli de judecată şi sunt obligaţi la plata cheltuielilor de judecată efectuate de Consiliul Uniunii Europene, precum şi de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 311, 21.9.2015.


title: Cauzele conexate C-175/08, C-176/08, C-178/08 și C-179/08: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 2 martie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bundesverwaltungsgericht — Germania) — Aydin Salahadin Abdulla (C-175/08), Kamil Hasan (C-176/08), Ahmed Adem, Hamrin Mosa Rashi (C-178/08), Dler Jamal (C-179/08)/Bundesrepublik Deutschland [Directiva 2004/83/CE — Standarde minime referitoare la condițiile de acordare a statutului de refugiat sau a statutului conferit prin protecție subsidiară — Calitate de refugiat — Articolul 2 litera (c) — Încetarea statutului de refugiat — Articolul 11 — Schimbarea circumstanțelor — Articolul 11 alineatul (1) litera (e) — Refugiat — Temere nefondată de persecuție — Apreciere — Articolul 11 alineatul (2) — Revocarea statutului de refugiat — Probă — Articolul 14 alineatul (2)]

text:
               1.5.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 113/4

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 2 martie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bundesverwaltungsgericht — Germania) — Aydin Salahadin Abdulla (C-175/08), Kamil Hasan (C-176/08), Ahmed Adem, Hamrin Mosa Rashi (C-178/08), Dler Jamal (C-179/08)/Bundesrepublik Deutschland
   (Cauzele conexate C-175/08, C-176/08, C-178/08 și C-179/08) (1)

   (Directiva 2004/83/CE - Standarde minime referitoare la condițiile de acordare a statutului de refugiat sau a statutului conferit prin protecție subsidiară - Calitate de „refugiat” - Articolul 2 litera (c) - Încetarea statutului de refugiat - Articolul 11 - Schimbarea circumstanțelor - Articolul 11 alineatul (1) litera (e) - Refugiat - Temere nefondată de persecuție - Apreciere - Articolul 11 alineatul (2) - Revocarea statutului de refugiat - Probă - Articolul 14 alineatul (2))
   2010/C 113/06
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesverwaltungsgericht

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Aydin Salahadin Abdulla (C-175/08), Kamil Hasan (C-176/08), Ahmed Adem, Hamrin Mosa Rashi (C-178/08), Dler Jamal (C-179/08)

      Pârâtă: Bundesrepublik Deutschland

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Bundesverwaltungsgericht (Germania) — Interpretarea articolului 11 alineatul (1) litera (e) din Directiva 2004/83/CE a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind standardele minime referitoare la condițiile pe care trebuie să le îndeplinească resortisanții țărilor terțe sau apatrizii pentru a putea beneficia de statutul de refugiat sau persoanele care, din alte motive, au nevoie de protecție internațională și referitoare la conținutul protecției acordate (JO L 304, p. 12, Ediție specială, 19.vol. 7, p. 52) — Decizii ale autorității naționale prin care se retrage statutul de refugiat persoanelor interesate exclusiv în temeiul constatării dispariției temerii acestora de a fi persecutați, fără examinarea condițiilor suplimentare privind situația politică în țara lor de origine — Resortisanți irakieni cărora li s-a retras statutul de refugiat după căderea regimului lui Saddam Hussein

      Dispozitivul

               1.

               Articolul 11 alineatul (1) litera (e) din Directiva 2004/83/CE a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind standardele minime referitoare la condițiile pe care trebuie să le îndeplinească resortisanții țărilor terțe sau apatrizii pentru a putea beneficia de statutul de refugiat sau persoanele care, din alte motive, au nevoie de protecție internațională și referitoare la conținutul protecției acordate trebuie interpretat în sensul că:

                           —

                           statutul de refugiat al unei persoane încetează atunci când, având în vedere o schimbare de circumstanțe care este semnificativă și nu este provizorie, ce a avut loc în țara terță vizată, circumstanțele care au justificat temerea acesteia de a fi persecutată pentru unul dintre motivele menționate la articolul 2 litera (c) din Directiva 2004/83 și în urma cărora a fost recunoscută ca refugiat au încetat să existe, iar această persoană nu are alte motive pentru a se teme să fie „persecutată” în sensul articolului 2 litera (c) din Directiva 2004/83;

                           —

                           în vederea aprecierii unei schimbări de circumstanțe, autoritățile competente ale statului membru trebuie să verifice, în raport cu situația personală a refugiatului, dacă agentul sau agenții de protecție menționați la articolul 7 alineatul (1) din Directiva 2004/83 au luat măsuri rezonabile pentru a împiedica persecuția, dacă aceștia dispun astfel, printre altele, de un sistem juridic eficient care să permită descoperirea, urmărirea penală și sancționarea acțiunilor ce constituie o persecuție și dacă, în caz de încetare a statutului său de refugiat, resortisantul respectiv va avea acces la o astfel de protecție;

                           —

                           agenții de protecție menționați la articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Directiva 2004/83 pot cuprinde organizații internaționale care controlează statul sau o parte importantă din teritoriul acestuia, inclusiv prin intermediul prezenței unei forțe multinaționale pe acest teritoriu.

               2.

               Atunci când circumstanțele care au determinat acordarea statutului de refugiat au încetat să existe, iar autoritățile competente ale statului membru verifică faptul că nu există alte circumstanțe care să justifice temerea persoanei vizate de a fi persecutată, fie pentru același motiv precum cel aflat inițial în discuție, fie pentru unul dintre celelalte motive menționate la articolul 2 litera (c) din Directiva 2004/83, criteriul de probabilitate ce are rol în aprecierea riscului care rezultă din aceste alte circumstanțe este același precum cel aplicat la momentul acordării statutului de refugiat.

               3.

               Articolul 4 alineatul (4) din Directiva 2004/83, în măsura în care oferă precizări privind amploarea, din punctul de vedere al forței probante, a unor acte sau amenințări anterioare de persecuție, se poate aplica atunci când autoritățile competente intenționează să revoce statutul de refugiat în temeiul articolului 11 alineatul (1) litera (e) din Directiva 2004/83, iar persoana interesată, pentru a justifica menținerea unei temeri fondate de persecuție, invocă circumstanțe diferite de cele în urma cărora a fost recunoscută ca refugiat. Totuși, această situație nu se regăsește în mod normal decât atunci când motivul de persecuție este diferit de cel reținut la momentul acordării statutului de refugiat și atunci când există acte sau amenințări anterioare de persecuție care prezintă o legătură cu motivul de persecuție examinat în această etapă.

      (1)  JO C 197, 2.8.2008.

      JO C 180, 1.8.2009


title: Cauza T-556/14 P: Hotărârea Tribunalului din 9 iunie 2015 – Navarro/Comisia („Recurs — Funcție publică — Agenți contractuali — Recrutare — Cerere de manifestare a interesului — Calificări minime necesare — Refuzul angajării — Încălcarea articolului 116 alineatul (2) din Regulamentul de procedură al Tribunalului Funcției Publice — Eroare de drept — Denaturarea faptelor”)

text:
               20.7.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 236/41

         Hotărârea Tribunalului din 9 iunie 2015 – Navarro/Comisia
   (Cauza T-556/14 P) (1)

   ((„Recurs - Funcție publică - Agenți contractuali - Recrutare - Cerere de manifestare a interesului - Calificări minime necesare - Refuzul angajării - Încălcarea articolului 116 alineatul (2) din Regulamentul de procedură al Tribunalului Funcției Publice - Eroare de drept - Denaturarea faptelor”))
   (2015/C 236/55)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurent: Victor Navarro (Sterrebeek, Belgia) (reprezentanți: S. Rodrigues și A. Blot, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Berardis-Kayser și G. Berscheid, agenți)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera a treia) din 21 mai 2014, Navarro/Comisia (F-46/13, RepFP, EU:F:2014:104), prin care se urmărește anularea acestei hotărâri

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Îl obligă pe domnul Victor Navarro la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 351, 6.10.2014.


title: Cauza T-423/17: Acțiune introdusă la 11 iulie 2017 – Nexans France și Nexans/Comisia

text:
               11.9.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 300/31

         Acțiune introdusă la 11 iulie 2017 – Nexans France și Nexans/Comisia
   (Cauza T-423/17)
   (2017/C 300/39)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Nexans France (Courbevoie, Franța) și Nexans (Courbevoie) (reprezentanți: M. Powell și A. Rogers, Solicitors, și G. Forwood, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Comisiei C(2017) 3051 final din 2 mai 2017 privind o cerere de aplicare a regimului de confidențialitate formulată de Nexans France și de Nexans în temeiul articolului 8 din Decizia 2011/695/UE a președintelui Comisiei Europene din 13 octombrie 2011 privind funcția și mandatul consilierului-auditor în anumite proceduri în domeniul concurenței (cazul AT.39610 – Cabluri electrice) în măsura în care respinge cererile de confidențialitate ale reclamantelor în ceea ce privește documentele despre care susțin în cauza T-449/14 că au fost obținute nelegal (așa-numitele „cereri de categoria I”) și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată ale reclamantelor.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe faptul că Comisia nu și-a îndeplinit în mod corespunzător obligația de motivare, cu încălcarea articolului 296 TFUE, a articolului 41 alineatul (2) litera (c) din Carta drepturilor fundamentale, precum și a articolului 8 alineatul (2) din Decizia 2011/695/UE.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit o eroare în aprecierea cererii reclamantelor în temeiul articolului 8 alineatul (2) din Decizia 2011/695: în primul rând, prin constatarea că o parte din documentele în litigiu era deja cunoscută de mai mult decât un număr limitat de persoane; în al doilea rând, prin faptul că nu a ținut seama în mod corespunzător de principiul protecției jurisdicționale efective și în al treilea rând, prin constatarea că interesele reclamantelor nu sunt demne de a fi protejate.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a încălcat principiul prezumției de nevinovăție, având în vedere că legalitatea metodei prin care s-au obținut documentele în litigiu este contestată în cauza pendinte T-449/14. Publicarea documentelor în litigiu ar lipsi orice anulare în acea cauză de efectul său deplin.


title: Cauza T-238/08: Hotărârea Tribunalului din 7 decembrie 2010 — Comisia/Commune de Valborne [ Clauză compromisorie — Contract de cercetare și formare privind un proiect de instruire reciprocă între comuna Valbonne (Franța) și provincia Ascoli Piceno (Italia) — Cerere de rambursare a sumelor plătite în avans ]

text:
               29.1.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 30/35

         Hotărârea Tribunalului din 7 decembrie 2010 — Comisia/Commune de Valborne
   (Cauza T-238/08) (1)

   (Clauză compromisorie - Contract de cercetare și formare privind un proiect de instruire reciprocă între comuna Valbonne (Franța) și provincia Ascoli Piceno (Italia) - Cerere de rambursare a sumelor plătite în avans)
   2011/C 30/61
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial L. Escobar Guerrero, ulterior F. Dintilhac și A. Sauka, agenți, asistați de E. Bouttier, avocat)

      Pârâtă: Commune de Valborne (reprezentant: B. Rapp-Jung, avocat)

      Obiectul

   Acțiune întemeiată pe o clauză compromisorie în sensul articolului 238 CE care urmărește obligarea comunei Valbonne la rambursarea sumelor plătite în avans de Comunitatea Europeană și a dobânzilor de întârziere, în cadrul contractului Valaspi MM 1027 din 29 decembrie 1997

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 223, 30.8.2008.


title: Cauza C-74/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Düsseldorf (Germania) la 10 februarie 2017 – Jonathan Heintges/Germanwings GmbH

text:
               15.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 151/17

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Düsseldorf (Germania) la 10 februarie 2017 – Jonathan Heintges/Germanwings GmbH
   (Cauza C-74/17)
   (2017/C 151/22)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Amtsgericht Düsseldorf

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Jonathan Heintges

      Pârâtă: Germanwings GmbH

      Întrebările preliminare

               I.

               Articolul 12 alineatul (1) in Regulamentul (CE) nr. 261/2004 (1) trebuie interpretat în sensul că „drepturile pasagerilor la o compensație suplimentară” include numai drepturi întemeiate pe aspecte din afara regulamentului?

               II.

                           a.

                           În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare, articolul 8 din Regulamentul (CE) nr. 261/2008 trebuie interpretat în sensul că, în cazul în care un operatorul de transport aerian nu prestează serviciile prevăzute la alineatele (1) și (2) din articolul menționat, pasagerul are dreptul la compensații pentru neexecutarea prestațiilor de servicii menționate, iar în caz afirmativ, acest drept include și rambursarea costurilor transportului organizat de pasager pe cont propriu până la destinația finală?

                           aa.

                           În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea (a), dreptul la compensații în ceea ce privește transportul alternativ organizat de pasager pe cont propriu se supune deducerii prevăzute la articolul 12 alineatul (1) a doua teză din Regulamentul (CE) nr. 261/2004?

                           b.

                           În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare și în cazul în care dreptul național conține o reglementare potrivit căreia pasagerul are dreptul la rambursarea cheltuielilor ocazionate întrucât, ca urmare a încălcării de către operatorul aerian a obligației prevăzute la articolul 8, acesta s-a ocupat personal de un transport alternativ, dreptul la compensație care ia naștere în temeiul dreptului național se supune deducerii în temeiul articolului 12 alineatul (1) a doua teză din regulament?

                           c.

                           În cazul confirmării deducerii prevăzute la articolul 12 alineatul (1) a doua teză din Regulamentul (CE) nr. 261/2004, fie în temeiul punctului II.a, fie în temeiul punctului II.b, articolul 12 trebuie interpretat în sensul că deducerea se realizează automat, fără ca partea care datorează compensația să fie nevoită să o invoce?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 (JO 2004 L 46, p. 1, Ediție specială, 07/vol. 12, p. 218).


title: Cauza C-542/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Cour constitutionnelle (Belgia) la 17 octombrie 2013 — Mohamed M'Bodj/Conseil des ministres

text:
               14.12.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 367/26

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Cour constitutionnelle (Belgia) la 17 octombrie 2013 — Mohamed M'Bodj/Conseil des ministres
   (Cauza C-542/13)
   2013/C 367/47
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour constitutionnelle

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Mohamed M'Bodj

      Pârât: Conseil des ministres

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 2 literele (e) și (f) și articolele 15, 18, 28 și 29 din Directiva 2004/83/CE a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind standardele minime referitoare la condițiile pe care trebuie să le îndeplinească resortisanții țărilor terțe sau apatrizii pentru a putea beneficia de statutul de refugiat sau persoanele care, din alte motive, au nevoie de protecție internațională și referitoare la conținutul protecției acordate (1), trebuie interpretate în sensul că nu numai persoana căreia i s-a acordat, la cerere, statutul de protecție subsidiară de către o autoritate independentă a statului membru trebuie să poată beneficia de protecția socială și de îngrijirea sănătății vizate la articolele 28 și 29 din această directivă, ci și străinul a cărui ședere pe teritoriul unui stat membru este autorizată de o autoritate administrativă a acestui stat membru și care suferă de o boală de așa natură încât determină un risc real pentru viața sau integritatea sa corporală sau un risc real de tratament inuman sau degradant atunci când nu există niciun tratament adecvat în țara sa de origine sau în țara în care are reședința?

               2.

               Dacă prima întrebare preliminară impune un răspuns care implică faptul că cele două categorii de persoane care sunt descrise în cuprinsul său trebuie să poată beneficia de protecția socială și de îngrijirea sănătății vizate acolo, articolul 20 alineatul (3), articolul 28 alineatul (2) și articolul 29 alineatul (2) din aceeași directivă trebuie interpretate în sensul că obligația care revine statelor membre de a ține cont de situația specifică a persoanelor vulnerabile precum persoanele cu handicap implică faptul că trebuie să fie acordate acestora prestații prevăzute de Legea din 27 februarie 1987 privind prestațiile acordate persoanelor cu handicap, ținând cont de faptul că un ajutor social care ia în considerare handicapul poate fi acordat pe baza Legii organice din 8 iulie 1976 a centrelor publice de acțiune socială?

      (1)  JO L 304, p. 12, rectificare în JO 2005, L 204, p. 24, Ediție specială, 19/vol. 7, p. 52.


title: Cauza C-258/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgerichtshof (Austria) la 15 mai 2017 – E.B./Versicherungsanstalt öffentlich Bediensteter BVA

text:
               28.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 283/16

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgerichtshof (Austria) la 15 mai 2017 – E.B./Versicherungsanstalt öffentlich Bediensteter BVA
   (Cauza C-258/17)
   (2017/C 283/23)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Verwaltungsgerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: E.B.

      Pârâtă: Versicherungsanstalt öffentlich Bediensteter BVA

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 2 din Directiva 2000/78/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă (1) (denumită în continuare „directiva”) se opune menținerii efectelor juridice ale unei decizii administrative rămase definitive conform legislației naționale în domeniul dreptului disciplinar aplicabil funcționarilor (decizie disciplinară) prin care s-a dispus pensionarea funcționarului cu diminuarea concomitentă a pensiei dacă, la momentul adoptării deciziei administrative menționate, nu erau încă aplicabile în cazul acestei decizii administrative dispoziții ale dreptului Uniunii, în special directiva, însă o decizie similară (ipotetică) ar contraveni directivei în cazul în care ar fi fost adoptată după intrarea în vigoare a acesteia?

               2)

               În cazul unui răspuns afirmativ, pentru restabilirea unei situații nediscriminatorii

                           a./

                           este necesar din punctul de vedere al dreptului Uniunii ca, în vederea stabilirii cuantumului pensiei, să se prezume că funcționarul nu s-a aflat la pensie, ci în serviciul activ în perioada cuprinsă între intrarea în vigoare a deciziei administrative și vârsta sa legală de pensionare, sau

                           b./

                           este suficient în acest sens să i se recunoască dreptul la pensia nediminuată care îi revine ca urmare a pensionării de la data menționată în decizia administrativă?

               3)

               Răspunsul la cea de a doua întrebare depinde de aspectul dacă, înainte de împlinirea vârstei de pensionare, funcționarul s-a străduit în mod spontan să întreprindă o activitate în serviciul administrației federale?

               4)

               În cazul în care s-ar stabili că dreptul Uniunii impune numai anularea retroactivă a diminuării procentuale a pensiei (în orice caz și ținând seama de circumstanțele menționate în cadrul celei de a treia întrebări preliminare):
               interzicerea discriminării prevăzută de directivă poate justifica supremația acesteia asupra oricărei dispoziții de drept național contrare, supremație care ar trebui să fie luată în considerare de instanța națională la stabilirea cuantumului pensiei chiar și pentru perioadele anterioare momentului la care directiva a devenit în mod direct aplicabilă în statele membre?

               5)

               În cazul unui răspuns afirmativ la cea de a patra întrebare: la ce moment intervine un asemenea „efect retroactiv”?

      (1)  JO L 303, p. 16, Ediție specială, 05/vol. 6, p. 7.


title: Cauza C-298/05: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 6 decembrie 2007 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Finanzgericht Münster — Germania) — Columbus Container Services BVBA & Co./Finanzamt Bielefeld-Innenstadt (Articolele 43 CE și 56 CE — Impozite pe venit și pe capital — Condiții privind impozitarea profitului unui sediu situat într-un alt stat membru — Convenție pentru evitarea dublei impuneri — Metoda scutirii de impozit sau metoda imputării impozitului)

text:
               26.1.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/3

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 6 decembrie 2007 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Finanzgericht Münster — Germania) — Columbus Container Services BVBA & Co./Finanzamt Bielefeld-Innenstadt
   (Cauza C-298/05) (1)

   (Articolele 43 CE și 56 CE - Impozite pe venit și pe capital - Condiții privind impozitarea profitului unui sediu situat într-un alt stat membru - Convenție pentru evitarea dublei impuneri - Metoda scutirii de impozit sau metoda imputării impozitului)
   (2008/C 22/04)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Finanzgericht Münster
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Columbus Container Services BVBA & Co.

      Pârât: Finanzamt Bielefeld-Innenstadt
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Finanzgericht Münster — Interpretarea articolelor 43, 56, 57 și 58 din Tratatul CE — Libertatea de stabilire și libertatea de circulație a capitalurilor — Venituri intermediare care au natura unei investiții de capital ale sediului din străinătate al unei persoane pe deplin supuse la plata impozitului în Germania — Legislație națională care prevede imputarea impozitelor aplicate acestor venituri în străinătate asupra impozitului național, contrar dispozițiilor convenției pentru evitarea dublei impuneri încheiate cu Belgia, care prevede folosirea metodei scutirii de impozit
   Dispozitivul
   Articolele 43 CE și 56 CE trebuie interpretate în sensul că nu se opun unei legislații fiscale a unui stat membru în temeiul căreia veniturile unui rezident al statului respectiv, rezultate din investiții de capital într-un sediu stabilit într-un alt stat membru, deși există o convenție pentru evitarea dublei impuneri încheiată cu statul membru în care este stabilit acest sediu, nu sunt scutite de la plata impozitului pe venit național, ci sunt supuse plății impozitului național asupra căruia se impută impozitul aplicat în celălalt stat membru.

      (1)  JO C 271, 29.10.2005.


title: Cauza C-374/12: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 18 septembrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Varhoven administrativen sad – Bulgaria) – „Valimar” OOD/Nachalnik na Mitnitsa Varna [Trimitere preliminară — Dumping — Cabluri și fire din fier sau din oțel originare din Rusia — Regulamentul (CE) nr. 384/96 — Articolul 2 alineatele (8) și (9) și articolul 11 alineatele (2), (3), (9) și (10) — Reexaminare intermediară — Reexaminare în temeiul expirării măsurilor antidumping — Validitatea Regulamentului (CE) nr. 1279/2007 — Stabilirea prețului de export pe baza vânzărilor către țări terțe — Fiabilitatea prețurilor de export — Luarea în considerare a angajamentelor privind prețurile — Schimbarea circumstanțelor — Aplicarea unei metode diferite de cea utilizată în cadrul anchetei inițiale]

text:
               24.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 421/2

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 18 septembrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Varhoven administrativen sad – Bulgaria) – „Valimar” OOD/Nachalnik na Mitnitsa Varna
   (Cauza C-374/12) (1)

   ([Trimitere preliminară - Dumping - Cabluri și fire din fier sau din oțel originare din Rusia - Regulamentul (CE) nr. 384/96 - Articolul 2 alineatele (8) și (9) și articolul 11 alineatele (2), (3), (9) și (10) - Reexaminare intermediară - Reexaminare în temeiul expirării măsurilor antidumping - Validitatea Regulamentului (CE) nr. 1279/2007 - Stabilirea prețului de export pe baza vânzărilor către țări terțe - Fiabilitatea prețurilor de export - Luarea în considerare a angajamentelor privind prețurile - Schimbarea circumstanțelor - Aplicarea unei metode diferite de cea utilizată în cadrul anchetei inițiale])
   2014/C 421/02
   Limba de procedură: bulgara

      Instanța de trimitere

   Varhoven administrativen sad

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă:„Valimar” OOD

      Pârât: Nachalnik na Mitnitsa Varna

      Dispozitivul

   Examinarea întrebărilor adresate nu a revelat niciun element de natură să afecteze validitatea Regulamentului (CE) nr. 1279/2007 al Consiliului din 30 octombrie 2007 de impunere a unei taxe antidumping definitive la anumite cabluri din fier sau din oțel originare din Federația Rusă și de abrogare a măsurilor antidumping la importurile anumitor cabluri din fier sau din oțel originare din Thailanda și Turcia.

      (1)  JO C 311, 13.10.2012.


title: Cauza T-402/14: Hotărârea Tribunalului din 25 februarie 2016 – FCC Aqualia/OAPI – Sociedad General de Aguas de Barcelona (AQUALOGY) [„Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative AQUALOGY — Marca comunitară verbală anterioară AQUALIA și marca națională figurativă anterioară aqualia — Motive relative de refuz — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) și alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               4.4.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 118/25

         Hotărârea Tribunalului din 25 februarie 2016 – FCC Aqualia/OAPI – Sociedad General de Aguas de Barcelona (AQUALOGY)
   (Cauza T-402/14) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative AQUALOGY - Marca comunitară verbală anterioară AQUALIA și marca națională figurativă anterioară aqualia - Motive relative de refuz - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) și alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2016/C 118/27)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: FCC Aqualia, SA (Madrid, Spania) (reprezentanți: J. de Oliveira Vaz Miranda de Sousa, N. González-Alberto Rodríguez și C. Sueiras Villalobos, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: V. Melgar și J. Crespo Carrillo, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Sociedad General de Aguas de Barcelona, SA (Barcelona, Spania) (reprezentanți: J. Grau Mora, C. Viola Zendrera și A. Torrente Tomás, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 13 martie 2014 (cauza R 1209/2013-1) privind o procedură e opoziție între Sociedad General de Aguas de Barcelona, SA și FCC Aqualia, SA.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă FCC Aqualia, SA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 261, 11.8.2014.


title: Cauza C-401/08: Acțiune introdusă la 17 septembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Austria

text:
               20.12.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 327/9

         Acțiune introdusă la 17 septembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Austria
   (Cauza C-401/08)
   (2008/C 327/15)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: B. Schima, A. Sipos, agenți)

      Pârâtă: Republica Austria
   Concluziile reclamantei

               —

               Republica Austria nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 11 alineatul (1) litera (c) din Directiva 96/82/CE a Consiliului din 9 decembrie 1996 (1) privind controlul asupra riscului de accidente majore care implică substanțe periculoase, întrucât autoritățile austriece competente nu au realizat planuri de urgență externe pentru toate entitățile cărora li se aplică dispozițiile articolului 9 din această directivă;

               —

               obligarea Republicii Austria la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamanta arată că articolul 11 alineatul (1) litera (c) din Directiva 96/82/CE impune statelor membre să garanteze pentru toate entitățile cărora li se aplică dispozițiile articolului 9 din această directivă că autoritățile desemnate în acest scop elaborează un plan de urgență extern care să conțină măsurile ce trebuie luate în exteriorul entității. Potrivit reclamantei, aceste planuri de urgență externe trebuie să conțină nu numai informații cu privire la măsurile pentru acordarea de sprijin prin acțiuni interne și la măsurile pentru acțiuni externe de rezolvare a situației, ci și să informeze publicul despre accident și despre conduita pe care trebuie să o adopte. În plus, potrivit reclamantei, planurile de urgență externe trebuie să conțină, de exemplu, de asemenea, informații pentru serviciile de urgență ale altor state membre în cazul în care se produce un accident major cu posibile consecințe transfrontaliere.
   Potrivit reclamantei, obiectul prezentei acțiuni este constatarea faptului că Republica Austria nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 11 alineatul (1) litera (c) din Directiva 96/82/CE, întrucât nu a realizat planuri de urgență externe pentru toate entitățile cărora li se aplică dispozițiile articolului 9 din această directivă.

      (1)  JO L 10, p. 13, Ediție specială, 05/vol.4, p. 8.


title: Cauza F-40/13: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 29 aprilie 2016 - Sommier/Comisia

text:
               20.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 222/46

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 29 aprilie 2016 - Sommier/Comisia
   (Cauza F-40/13) (1)

   (2016/C 222/63)
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei întâi a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 207, 20.7.2013, p. 60.


title: Cauza T-369/05: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 19 iunie 2009 — Spania/Comisia [ FEOGA — Secțiunea Garantare — Cheltuieli excluse de la finanțarea comunitară — Ajutoare pentru restructurare și pentru reconversie în sectorul vitivinicol — Ajutoare pentru ameliorarea producției și a comercializării mierii — Noțiunea de pierderi de venituri suferite în cadrul punerii în aplicare a planului — Articolul 13 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 1493/1999 — Noțiunea de intervenții menite să stabilizeze piața agricolă — Articolul 2 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1258/1999 ]

text:
               1.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 180/43

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 19 iunie 2009 — Spania/Comisia
   (Cauza T-369/05) (1)

   («FEOGA - Secțiunea „Garantare” - Cheltuieli excluse de la finanțarea comunitară - Ajutoare pentru restructurare și pentru reconversie în sectorul vitivinicol - Ajutoare pentru ameliorarea producției și a comercializării mierii - Noțiunea de pierderi de venituri suferite în cadrul punerii în aplicare a planului - Articolul 13 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 1493/1999 - Noțiunea de intervenții menite să stabilizeze piața agricolă - Articolul 2 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1258/1999»)
   2009/C 180/78
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamant: Regatul Spaniei (reprezentant: F. Díez Moreno, abogado del Estado)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentant: F. Jimeno Fernández, agent)

      Obiectul

   Cerere de anulare parțială a Deciziei 2005/555/CE a Comisiei din 15 iulie 2005 de înlăturare de la finanțarea comunitară a anumitor cheltuieli efectuate de unele state membre din Fondul european de orientare și garantare agricolă (FEOGA), Secțiunea „Garantare” (JO L 188, p. 36), întrucât exclude anumite cheltuieli efectuate de Regatul Spaniei în sectoarele vitivinicol și al mierii

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Regatul Spaniei la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 296, 26.11.2005.


title: Cauza T-215/10: Acțiune introdusă la 11 mai 2010 — Republica Elenă/Comisia

text:
               17.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 195/23

         Acțiune introdusă la 11 mai 2010 — Republica Elenă/Comisia
   (Cauza T-215/10)
   2010/C 195/38
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Republica Elenă (reprezentanți: I. K. Chalkias, G. Skiani și E. Leftheriotou)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantei

               —

               Admiterea acțiunii și anularea în totalitate a deciziei atacate adoptate de Comisie;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin acțiunea formulată, Republica Elenă solicită anularea Deciziei Comisiei din 11 martie 2010„de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA)”, notificată cu numărul C(2010) 1317 și publicată la 12 martie 2010 cu numărul 2010/152/UE (JO L 63, p. 7), în partea în care prevede corecții financiare în următoarele sectoare: a) bumbac; b) măsuri de dezvoltare rurală și c) distribuirea ajutoarelor alimentare către persoanele cele mai defavorizate.
   În ceea ce privește corecțiile financiare din sectorul bumbacului, reclamanta invocă în primul rând o apreciere eronată a situației de fapt de către Comisie și o motivare insuficientă a deciziei atacate în ceea ce privește mediul de control și compatibilitatea cu sistemul IACS a schemei de ajutoare pentru bumbac, pe de o parte, și în ceea ce privește controlul suprafețelor la fața locului și analiza riscurilor, pe de altă parte.
   În al doilea rând, reclamanta invocă aprecierea eronată de către Comisie a situației de fapt, precum și o interpretare și o aplicare eronate ale articolului 13 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1591/2001 (1) și ale articolului 17 din Regulamentul (CE) nr. 1051/2001 (2) în ceea ce privește măsurile de mediu și sistemul de control insuficient, precum și în ceea ce privește urmările controalelor efectuate asupra suprafețelor cultivate cu bumbac și asupra măsurilor de mediu. În mod special, reclamanta susține că critica formulată de Comisie împotriva Republicii Elene, referitoare la lipsa sancțiunilor este neîntemeiată în drept și în fapt, nu este susținută de dispozițiile Regulamentelor nr. 1051/2001 și nr. 1591/2001 și în niciuna dintre dispozițiile aflate în vigoare în perioada în cauză și nu poate justifica în mod valabil corecția impusă prin decizia atacată.
   În al treilea rând, reclamanta invocă interpretarea și aplicarea eronate ale liniilor directoare privind corecțiile forfetare și încălcarea principiului proporționalității, întrucât nu exista niciun risc de pierderi pentru FEGA, iar situația sistemului de control nu ar fi fost aceeași în cele trei perioade examinate 2003-2004, 2004-2005 și 2005-2006, astfel încât și corecția financiară ar fi trebuit adaptată.
   În al patrulea rând, reclamanta subliniază interpretarea eronată de către Comisie a articolului 7 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 1051/2001 și a dispozițiilor articolului 1 din Regulamentele nr. 1123/2004 (3), nr. 905/2005 (4), nr. 871/2006 (5) și nr. 1486/2002 (6), care stabilesc pentru fiecare an cantitatea de bumbac efectiv eligibilă pentru ajutor, în ceea ce privește corecțiile forfetare pentru anii de comercializare 2003-2004, 2004-2005 și 2005-2006 pentru o pretinsă depășire a cantității permise și pentru plata nedatorată care i-a urmat.
   În al cincilea rând, reclamanta susține că justificarea corecțiilor reținută în decizia atacată este în sine contradictorie și că însăși corecțiile sunt afectate de erori de calcul, întrucât prezintă discordanțe sau contradicții în raport cu anii de comercializare în discuție.
   În ceea ce privește măsurile de dezvoltare rurală, reclamanta invocă mai ales nulitatea procedurii de lichidare a conturilor pentru motivul încălcării normelor fundamentale de procedură de la articolul 8 alineatul (1) al treilea paragraf prima teză din Regulamentul (CE) nr. 1663/1995 (7) având în vedere că nu a fost convocată o reuniune bilaterală cu privire la dispunerea unei corecții în ceea ce privește măsurile de dezvoltare rurală.
   În al doilea rând, reclamanta acuză Comisia de o eroare materială, de o apreciere eronată a situației de fapt, de o motivare insuficientă și de încălcarea principiului egalității în ceea ce privește pretinsele deficiențe ale sistemului IACS, a controalelor principale și a celor auxiliare.
   În ceea ce privește sectorul distribuției ajutoarelor alimentare, reclamanta subliniază în primul rând că atitudinea Comisiei i-a creat așteptări legitime în sensul că nu ar suporta cheltuielile programului de distribuire gratuită a orezului și că modificarea ulterioară a poziției Comisiei constituie o încălcare a principiului protecției așteptărilor legitime, al securității juridice și al încrederii legitime și o depășire a limitelor puterii sale de apreciere, și chiar un abuz de putere.
   În al doilea rând, reclamanta invocă o eroare de calcul, în detrimentul său, în ceea ce privește cheltuielile de transport.
   În al treilea rând, reclamanta critică interpretarea și aplicarea eronate de către Comisie a dispozițiilor comunitare, în special ale articolului 3 alineatul (2) din Regulamentul (CEE) nr. 3149/1992 (8), o încălcare a principiului proporționalității și a limitelor puterii sale de apreciere.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1591/2001 al Comisiei din 2 august 2001 de stabilire a normelor de aplicare a schemei de ajutor pentru bumbac (JO L 210, p. 10).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 1051/2001 al Consiliului din 22 mai 2001 privind ajutorul pentru producția de bumbac (JO L 148, p. 3).

      (3)  Regulamentul (CE) nr. 1123/2004 al Comisiei din 17 iunie 2004 de stabilire, pentru anul de comercializare 2003-2004, a producției efective de bumbac neegrenat, precum și a reducerii prețului-obiectiv care rezultă (JO 2004, L 218, p. 3).

      (4)  Regulamentul (CE) nr. 905/2005 al Comisiei din 16 iunie 2005 de stabilire, pentru anul de comercializare 2004-2005, a producției efective de bumbac neegrenat, precum și a reducerii prețului-obiectiv care rezultă (JO 2005, L 154 p. 3).

      (5)  Regulamentul (CE) nr. 871/2006 al Comisiei din 15 iunie 2006 de stabilire, pentru anul de comercializare 2005-2006, a producției efective de bumbac neegrenat, precum și a reducerii prețului-obiectiv care rezultă (JO 2006, L 164, p. 3).

      (6)  Regulamentul (CE) nr. 1486/2002 al Comisiei din 19 august 2002 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 1591/2001 de stabilire a normelor de aplicare a schemei de ajutor pentru bumbac (JO 2002, L 223, p. 3).

      (7)  Regulamentul (CE) nr. 1663/95 al Comisiei din 7 iulie 1995 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 729/70 privind procedura de lichidare a conturilor FEOGA, secțiunea Garantare (JO 1995, L 158, p. 6).

      (8)  Regulamentul (CEE) nr. 3149/92 al Comisiei din 29 octombrie 1992 de stabilire a normelor de punere în aplicare a furnizării de alimente din stocurile de intervenție pentru persoanele cele mai defavorizate din Comunitate (JO 1992, L 313, p. 50, Ediție specială 03/vol. 11, p. 174).


title: Cauza T-179/16: Acțiune introdusă la 22 aprilie 2016 - L’Oréal/EUIPO - Guinot (MASTER SMOKY)

text:
               20.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 222/26

         Acțiune introdusă la 22 aprilie 2016 - L’Oréal/EUIPO - Guinot (MASTER SMOKY)
   (Cauza T-179/16)
   (2016/C 222/32)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: franceza

      Părțile

      Reclamantă: L’Oréal (Paris, Franța) (reprezentanți: T. de Haan și P. Péters, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Guinot SAS (Paris, Franța)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „MASTER SMOKY” – Cererea de înregistrare nr. 11 567 104

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 23 februarie 2016 în cauza R 2905/2014-5

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a cheltuielilor efectuate de reclamantă în legătură cu procedura care s-a aflat pe rolul Camerei a cincea de recurs a Oficiului.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) coroborat cu articolul 75 din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-84/17 P: Recurs introdus la 15 februarie 2017 de Société des produits Nestlé SA împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 15 decembrie 2016 în cauza T-112/13, Mondelez UK Holdings & Services Ltd/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală

text:
               6.6.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 178/4

         Recurs introdus la 15 februarie 2017 de Société des produits Nestlé SA împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 15 decembrie 2016 în cauza T-112/13, Mondelez UK Holdings & Services Ltd/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală
   (Cauza C-84/17 P)
   (2017/C 178/04)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Société des produits Nestlé SA (reprezentant: G.S.P. Vos, avocat)

      Celelalte părți din procedură: Mondelez UK Holdings & Services Ltd, Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Concluziile

   Recurenta solicită Curții:

               —

               anularea hotărârii atacate pronunțate de Tribunalul Uniunii Europene la 15 decembrie 2016 în cauza T-112/13, în temeiul faptului că Tribunalul a încălcat articolul 7 alineatul (3) și articolul 52 alineatul (2) din Regulamentul privind marca Uniunii Europene (1) și

               —

               obligarea intimatei, reclamantă în fața Tribunalului, Mondelez UK Holdings & Services Ltd, la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Nestlé formulează recurs împotriva hotărârii Tribunalului în temeiul faptului că Tribunalul a încălcat articolul 7 alineatul (3) și articolul 52 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 207/2009, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (UE) nr. 2015/2424 (2), denumit de asemenea Regulamentul privind marca UE.
   Mai precis, recursul societății Nestlé este îndreptat împotriva deciziei Tribunalului potrivit căreia, în ceea ce privește întinderea teritoriului pe care este necesar să se stabilească caracterul distinctiv dobândit prin utilizarea unei mărci, caracterul distinctiv dobândit prin utilizarea acelei mărci trebuie dovedit pentru întregul teritoriu al Uniunii Europene, cu alte cuvinte, în toate statele membre vizate.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO 2009, L 78, p. 1).

      (2)  Regulamentul (UE) 2015/2424 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 decembrie 2015 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 207/2009 privind marca comunitară și a Regulamentului (CE) nr. 2868/95 al Comisiei de punere în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 40/94 al Consiliului privind marca comunitară și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 2869/95 al Comisiei privind taxele care trebuie plătite Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (JO 2015, L 341, p. 21).


title: Cauza F-7/13: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 18 septembrie 2014 – Radelet/Comisia Europeană (Funcție publică — Funcționari repartizați într-o țară terță — Articolele 5 și 23 din anexa X la statut — Punerea la dispoziție a unei locuințe de către instituție — Autorizație acordată funcționarului de a închiria o locuință — Acțiune în despăgubire — Prejudiciu moral — Atribuirea unei locuințe incomode și insalubre — Lipsa probelor)

text:
               24.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 421/50

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 18 septembrie 2014 – Radelet/Comisia Europeană
   (Cauza F-7/13) (1)

   ((Funcție publică - Funcționari repartizați într-o țară terță - Articolele 5 și 23 din anexa X la statut - Punerea la dispoziție a unei locuințe de către instituție - Autorizație acordată funcționarului de a închiria o locuință - Acțiune în despăgubire - Prejudiciu moral - Atribuirea unei locuințe incomode și insalubre - Lipsa probelor))
   2014/C 421/69
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Luc Radelet (Antananarivo, Madagascar) (reprezentant: É. Boigelot, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: B. Eggers și C. Ehrbar, agenți)

      Obiectul

   Funcție publică – Cerere de anulare a deciziei de respingere a reclamației împotriva deciziei adoptate ca răspuns la cererea reclamantului, repartizat la Delegația Comisiei în Antananarivo, Madagascar, prin care urmărește să obțină o despăgubire pentru dificultățile întâmpinate cu ocazia instalării sale în orașul menționat

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Domnul Radelet suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligat să suporte cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 114, 20.4.2013, p. 47.


title: Cauza C-257/15: Ordonanța președintelui Curții din 8 iulie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Amtsgericht Hannover – Germania) – Michael Ihden, Gisela Brinkmann/TUIfly GmbH

text:
               26.10.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 354/28

         Ordonanța președintelui Curții din 8 iulie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Amtsgericht Hannover – Germania) – Michael Ihden, Gisela Brinkmann/TUIfly GmbH
   (Cauza C-257/15) (1)

   (2015/C 354/30)
   Limba de procedură: germana
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 279, 24.8.2015.


title: Cauza F-22/10: Acțiune introdusă la 1 aprilie 2010 — Bombín Bombín/Comisia

text:
               5.6.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/54

         Acțiune introdusă la 1 aprilie 2010 — Bombín Bombín/Comisia
   (Cauza F-22/10)
   2010/C 148/96
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamant: Luis María Bombín Bombín (Roma, Italia) (reprezentant: R. Pardo Pedernera, abogado)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei Comisiei Europene, adoptată ca răspuns la solicitarea reclamantului, de a i se acorda o compensație financiară exclusiv pentru 12 zile de concediu, iar nu pentru cele 29 de zile la care avea dreptul și pe care nu le efectuase la momentul plecării sale în concediu pentru nevoi personale

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei Comisiei, adoptată la 4 ianuarie 2010, prin care a fost acordată și plătită reclamantului numai o compensație financiară pentru 12 zile;

               —

               recunoașterea în privința reclamantului (în vederea efectuării calculelor pentru compensația economică aferentă) a tuturor zilelor de concediu (mai exact 29 în total) la care avea dreptul și pe care nu le efectuase la momentul plecării sale în concediu pentru nevoi personale;

               —

               reclamantul nu solicită plata cheltuielilor de judecată, întrucât consideră că decizia pe care urmează să o adopte Tribunalul în prezenta cauză este importantă pentru părți, ambele de bună-credință, nefiind astfel necesară solicitarea plății cheltuielilor de judecată în speță.


title: Cauza C-627/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Înalta Curte de Casație și Justiție (România) la data de 6 decembrie 2011 — S.C. „AUGUSTUS” S.R.L. Iași/Agenția de Plăți pentru Dezvoltare Rurală și Pescuit

text:
               3.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 65/5

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Înalta Curte de Casație și Justiție (România) la data de 6 decembrie 2011 — S.C. „AUGUSTUS” S.R.L. Iași/Agenția de Plăți pentru Dezvoltare Rurală și Pescuit
   (Cauza C-627/11)
   2012/C 65/09
   Limba de procedură: româna

      Instanța de trimitere

   Înalta Curte de Casație și Justiție

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: S.C. „AUGUSTUS” S.R.L. Iași

      Pârâtă: Agenția de Plăți pentru Dezvoltare Rurală și Pescuit

      Întrebarea preliminară

   Regulamentele Consiliului Uniunii Europene nr. 1260/1999 (1) și nr. 1268/1999 (2) se interpretează în sensul că activitatea economică derulată de beneficiarii fondurilor SAPARD acordate în perioada de preaderare a României la Uniunea Europeană trebuie desfășurată cu respectarea condițiilor de acordare a lor, în conformitate cu principiul eficienței economice și a profitabilității beneficiarului, dat fiind și contextul concret, invocat, al calamităților naturale locale?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1260/1999 al Consiliului din 21 iunie 1999 de stabilire a dispozițiilor generale privind fondurile structurale (JO L 161, p. 1).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 1268/1999 al Consiliului din 21 iunie 1999 privind sprijinul comunitar destinat măsurilor de preaderare pentru agricultură și dezvoltare rurală în țările candidate din Europa Centrală și de Est în perioada de preaderare (JO L 161, p. 87).


title: Cauza C-499/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Naczelny Sąd Administracyjny (Polonia) la 16 septembrie 2013 — Marian Macikowski — Komornik Sądowy Rewiru I przy Sądzie Rejonowym w Chojnicach/Dyrektor Izby Skarbowej w Gdańsku

text:
               14.12.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 367/22

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Naczelny Sąd Administracyjny (Polonia) la 16 septembrie 2013 — Marian Macikowski — Komornik Sądowy Rewiru I przy Sądzie Rejonowym w Chojnicach/Dyrektor Izby Skarbowej w Gdańsku
   (Cauza C-499/13)
   2013/C 367/38
   Limba de procedură: polona

      Instanța de trimitere

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Marian Macikowski — Komornik Sądowy Rewiru I przy Sądzie Rejonowym w Chojnicach

      Pârât: Dyrektor Izby Skarbowej w Gdańsku

      Întrebările preliminare

               1.

               În lumina sistemului taxei pe valoarea adăugată care se întemeiază pe Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (1), în special pe articolul 9 și pe articolul 193 coroborate cu articolul 199 alineatul (1) litera (g) din aceasta, este admisibilă o dispoziție de drept național precum articolul 18 din Legea privind taxa pe bunuri și servicii (ustawa o podatku od towarów i usług) din 11 martie 2004 (Dz. U. 2011, nr. 177, poziția 1054, cu modificările ulterioare, denumită în continuare „Legea privind TVA-ul”), care introduce derogări de la principiile generale privind TVA-ul, în special cu privire la subiectele de drept care au obligația să calculeze și să colecteze taxa, prin înființarea instituției contribuabilului, mai exact a unui subiect de drept care are obligația să calculeze pentru persoana impozabilă cuantumul taxei, să o colecteze de la persoana impozabilă și să o achite autorității fiscale în termenul stabilit?

               2.

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare:

                           (a)

                           În lumina principiului proporționalității în calitate de principiu general al dreptului Uniunii,este admisibilă o dispoziție de drept național precum articolul 18 din Legea privind TVA-ul, care prevede, printre altele, că taxa pentru livrarea de imobile efectuată prin intermediul executării silite a bunurilor care sunt proprietatea debitorului sau care se află în posesia acestuia cu încălcarea dispozițiilor în vigoare se calculează, se colectează și se achită de către executorul judecătoresc însărcinat cu aplicarea măsurilor de executare silită, care este răspunzător în calitate de persoană impozabilă pentru neîndeplinirea acestei obligații?

                           (b)

                           În lumina articolelor 206, 250 și 252 din Directiva 2006/112 și a principiului neutralității care decurge din aceasta, este admisibilă o dispoziție de drept național precum articolul 18 din Legea privind TVA-ul conform căreia contribuabilul desemnat în cadrul acestei dispoziții este obligat să calculeze, să colecteze și să achite TVA-ul pentru livrările de bunuri care sunt proprietatea persoanei impozabile sau care se află în posesia acestuia cu încălcarea dispozițiilor în vigoare și care au fost efectuate prin intermediul executării silite, în cadrul perioadei fiscale stabilite pentru persoana impozabilă și în cuantumul sumei care reprezintă rezultatul venitului obținut din vânzarea bunului, din care s-au scăzut TVA-ul și rata de impozitare corespunzătoare, fără a se deduce din această sumă cuantumul impozitului anticipat care trebuie achitat de la începutul perioadei fiscale până la data colectării taxei de la persoana impozabilă?

      (1)  JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7.


title: Cauza T-443/09 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 20 ianuarie 2010 — Agriconsulting Europe/Comisia ( Măsuri provizorii — Achiziții publice — Procedură de cerere de ofertă — Respingerea unei oferte — Cerere de suspendare a executării și cerere de măsuri provizorii — Pierderea unei șanse — Absența unui prejudiciu grav și ireparabil — Lipsa urgenței )

text:
               13.3.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/47

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 20 ianuarie 2010 — Agriconsulting Europe/Comisia
   (Cauza T-443/09 R)
   („Măsuri provizorii - Achiziții publice - Procedură de cerere de ofertă - Respingerea unei oferte - Cerere de suspendare a executării și cerere de măsuri provizorii - Pierderea unei șanse - Absența unui prejudiciu grav și ireparabil - Lipsa urgenței”)
   2010/C 63/83
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Agriconsulting Europe SA (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: F. Sciaudone, R. Sciaudone și A. Neri, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Bordes și L. Prete, agenți)

      Obiectul

   Cerere de măsuri provizorii privind procedura de cerere de ofertă EuropeAid/127054/C/SER/Multi, referitoare la prestarea de servicii pe termen scurt exclusiv în favoarea țărilor terțe care beneficiază de ajutorul extern al Comisiei

      Dispozitivul

               1.

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2.

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza C-450/13 P: Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 19 iunie 2014 – Donaldson Filtration Deutschland GmbH/ultra air GmbH, Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (Recurs — Marcă comunitară — Marca verbală ultrafilter international — Cerere de declarare a nulității — Abuz de drept)

text:
               15.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 315/29

         Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 19 iunie 2014 – Donaldson Filtration Deutschland GmbH/ultra air GmbH, Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   (Cauza C-450/13 P) (1)

   ((Recurs - Marcă comunitară - Marca verbală ultrafilter international - Cerere de declarare a nulității - Abuz de drept))
   2014/C 315/45
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: Donaldson Filtration Deutschland GmbH (reprezentanți: N. Siebertz, M. Teworte-Vey și A. Renvert, avocați)

      Celelalte părţi din procedură: ultra air GmbH (reprezentant: C. König, avocat), Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: G. Schneider, agent)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Donaldson Filtration Deutschland GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 313, 26.10.2013.


title: Cauza C-191/10: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 15 decembrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Cour de cassation — Franța) — Société Rastelli Davide e C. Snc/Jean-Charles Hidoux, în calitate de lichidator judiciar al societății Médiasucre international [Regulamentul (CE) nr. 1346/2000 — Proceduri de insolvență — Competență internațională — Extinderea unei proceduri de insolvență, deschisă în privința unei societăți stabilite într un stat membru, la o societate al cărei sediu social este situat într un alt stat membru, pentru motivul confuziunii patrimoniilor]

text:
               11.2.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 39/3

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 15 decembrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Cour de cassation — Franța) — Société Rastelli Davide e C. Snc/Jean-Charles Hidoux, în calitate de lichidator judiciar al societății Médiasucre international
   (Cauza C-191/10) (1)

   (Regulamentul (CE) nr. 1346/2000 - Proceduri de insolvență - Competență internațională - Extinderea unei proceduri de insolvență, deschisă în privința unei societăți stabilite într un stat membru, la o societate al cărei sediu social este situat într un alt stat membru, pentru motivul confuziunii patrimoniilor)
   2012/C 39/04
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour de cassation

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Société Rastelli Davide e C. Snc

      Pârât: Jean Charles Hidoux, în calitate de lichidator judiciar al societății Médiasucre international

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Cour de cassation — Interpretarea articolului 3 alineatele (1) și (2) din Regulamentul (CE) nr. 1346/2000 al Consiliului din 29 mai 2000 privind procedurile de insolvență (JO L 160, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 1, p. 143) — Competența internațională a instanțelor franceze de a extinde o procedură de insolvență deschisă față de o societate stabilită pe teritoriul național în privința unei societăți al cărei sediu statutar este situat într-un alt stat membru, din cauza confuziei de patrimoniu — Noțiunile „deschiderea” și „extinderea” unei proceduri de insolvență — Determinarea centrului intereselor principale

      Dispozitivul

               1.

               Regulamentul (CE) nr. 1346/2000 al Consiliului din 29 mai 2000 privind procedurile de insolvență trebuie interpretat în sensul că o instanță a unui stat membru care a deschis o procedură principală de insolvență împotriva unei societăți, reținând că centrul intereselor principale ale acesteia se află pe teritoriul acelui stat, nu poate extinde, în temeiul unei norme din dreptul național, această procedură la o a doua societate, al cărei sediu social este situat într-un alt stat membru, decât cu condiția de a se demonstra că centrul intereselor principale ale acesteia din urmă se află în primul stat membru.

               2.

               Regulamentul nr. 1346/2000 trebuie interpretat în sensul că, în ipoteza în care o societate, al cărei sediu social este situat pe teritoriul unui stat membru, este vizată de o acțiune prin care se încearcă să se extindă în privința sa efectele unei proceduri de insolvență deschise într-un alt stat membru împotriva unei alte societăți, stabilite pe teritoriul acestui din urmă stat, simpla constatare a confuziunii patrimoniilor acestor societăți nu este suficientă pentru a demonstra că centrul intereselor principale ale societății vizate de acțiunea respectivă se află de asemenea în acest din urmă stat. Pentru răsturnarea prezumției potrivit căreia acest centru se află la locul sediului social, este necesar ca o apreciere globală a ansamblului elementelor relevante să permită să se stabilească faptul că, într un mod verificabil de către terți, centrul efectiv de conducere și de control al societății vizate de acțiunea care are ca obiect extinderea procedurii se situează în statul membru în care a fost deschisă procedura de insolvență inițială.

      (1)  JO C 161, 19.6.2010.


title: Cauza T-491/13: Hotărârea Tribunalului din 16 decembrie 2015 – Perfetti Van Melle Benelux/OAPI – Intercontinental Great Brands (TRIDENT PURE) [„Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale TRIDENT PURE — Mărcile comunitare, naționale, internațională și Benelux figurative și verbale anterioare PURE WHITE, mentos PURE FRESH PURE BREATH, PURE, PURE FRESH, mentos PURE FRESH și mentos PURE WHITE — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               8.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 48/46

         Hotărârea Tribunalului din 16 decembrie 2015 – Perfetti Van Melle Benelux/OAPI – Intercontinental Great Brands (TRIDENT PURE)
   (Cauza T-491/13) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale TRIDENT PURE - Mărcile comunitare, naționale, internațională și Benelux figurative și verbale anterioare PURE WHITE, mentos PURE FRESH PURE BREATH, PURE, PURE FRESH, mentos PURE FRESH și mentos PURE WHITE - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2016/C 048/51)
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: Perfetti Van Melle Benelux BV (Breda, Ţările de Jos) (reprezentanţi: P. Perani, G. Ghisletti şi F. Braga, avocaţi)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne (mărci, desene şi modele industriale) (reprezentant: L. Rampini, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Intercontinental Great Brands LLC (East Hanover, New Jersey, Statele Unite) (reprezentant: M. Haak, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 9 iulie 2013 (cauza R 06/2012-4) privind o procedură de opoziție între Perfetti Van Melle Benelux BV și Kraft Foods Global Brands LLC

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Perfetti Van Melle Benelux BV la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 344, 23.11.2013.


title: Hotărârea Curții din 31 martie 2015 în cauza E-21/14 – Autoritatea AELS de Supraveghere/Islanda (Neîndeplinirea de către un stat SEE/AELS a obligațiilor care îi revin – Neaplicare – Directiva 2010/30/UE privind informațiile despre produse și consumul de energie)

text:
               22.10.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 350/7

         HOTĂRÂREA CURȚII
   din 31 martie 2015
   în cauza E-21/14
   Autoritatea AELS de Supraveghere/Islanda
   (Neîndeplinirea de către un stat SEE/AELS a obligațiilor care îi revin – Neaplicare – Directiva 2010/30/UE privind informațiile despre produse și consumul de energie)
   (2015/C 350/10)
   În cauza E-21/14, Autoritatea AELS de Supraveghere/Islanda – Cerere de constatare a faptului că Islanda nu a adoptat și/sau notificat Autorității AELS de Supraveghere, în termenul prevăzut, măsurile necesare pentru punerea în aplicare a actului menționat la punctul 4 din capitolul IV din anexa II la Acordul privind Spațiul Economic European (Directiva 2010/30/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 19 mai 2010 privind indicarea, prin etichetare și informații standard despre produs, a consumului de energie și de alte resurse al produselor cu impact energetic), astfel cum a fost adaptat la acord prin Protocolul 1 la acesta, în termenul prevăzut, neîndeplinind obligațiile care îi revin în temeiul legii și al articolului 7 din acordul menționat, prin urmare Curtea, compusă din Carl Baudenbacher, președinte, Per Christiansen (judecător-raportor) și Páll Hreinsson, judecători, a pronunțat, la 31 martie 2015, hotărârea al cărei dispozitiv prevede următoarele:
   Curtea:

               1.

               constată că Islanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul actului menționat la punctul 4 din capitolul IV din anexa II la Acordul privind Spațiul Economic European (Directiva 2010/30/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 19 mai 2010 privind indicarea, prin etichetare și informații standard despre produs, a consumului de energie și de alte resurse al produselor cu impact energetic), astfel cum a fost adaptat la acord prin Protocolul 1 la acesta și în temeiul articolului 7 din acordul menționat;

               2.

               dispune suportarea cheltuielilor de judecată de către Islanda.