title: Cauza T-654/16: Acțiune introdusă la 13 septembrie 2016 – Foshan Lihua Ceramic/Comisia

text:
               21.11.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 428/19

         Acțiune introdusă la 13 septembrie 2016 – Foshan Lihua Ceramic/Comisia
   (Cauza T-654/16)
   (2016/C 428/21)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Foshan Lihua Ceramic Co. Ltd (Foshan City, China) (reprezentanți: B. Spinoit și D. Philippe, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei de punere în aplicare C(2016) 2136 a Comisiei din 11 iulie 2016 de respingere a cererii de reexaminare intermediară parțială limitată la aspectele de dumping în ceea ce privește măsurile antidumping definitive impuse pentru importurile de plăci de ceramică originare din Republica Populară Chineză prin Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 917/2011 al Consiliului;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă un singur motiv, susținând că pârâta a încălcat articolul 17 alineatul (3) și articolul 11 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 al Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene (1).

      (1)  JO 2009, L 343, p. 51.


title: Cauza C-62/14: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 16 iunie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesverfassungsgericht – Germania) – Peter Gauweiler și alții/Deutscher Bundestag (Trimitere preliminară — Politică economică și monetară — Decizii ale Consiliului guvernatorilor al Băncii Centrale Europene (BCE) cu privire la o serie de caracteristici tehnice ale tranzacțiilor monetare definitive de pe piețele secundare ale obligațiunilor guvernamentale din cadrul Eurosistemului — Articolele 119 TFUE și 127 TFUE — Atribuțiile BCE și ale Sistemului European al Băncilor Centrale — Mecanismul de transmisie a politicii monetare — Menținerea stabilității prețurilor — Proporționalitate — Articolul 123 TFUE — Interdicția privind finanțarea monetară a statelor membre din zona euro)

text:
               24.8.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 279/12

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 16 iunie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesverfassungsgericht – Germania) – Peter Gauweiler și alții/Deutscher Bundestag
   (Cauza C-62/14) (1)

   ((Trimitere preliminară - Politică economică și monetară - Decizii ale Consiliului guvernatorilor al Băncii Centrale Europene (BCE) cu privire la o serie de caracteristici tehnice ale tranzacțiilor monetare definitive de pe piețele secundare ale obligațiunilor guvernamentale din cadrul Eurosistemului - Articolele 119 TFUE și 127 TFUE - Atribuțiile BCE și ale Sistemului European al Băncilor Centrale - Mecanismul de transmisie a politicii monetare - Menținerea stabilității prețurilor - Proporționalitate - Articolul 123 TFUE - Interdicția privind finanțarea monetară a statelor membre din zona euro))
   (2015/C 279/14)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesverfassungsgericht

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Peter Gauweiler, Bruno Bandulet, Wilhelm Hankel, Wilhelm Nölling, Albrecht Schachtschneider, Joachim Starbatty, Roman Huber și alții, Johann Heinrich von Stein u. a., Fraktion DIE LINKE im Deutschen Bundestag

      Pârât: Deutscher Bundestag

      cu participarea: Bundesregierung

      Dispozitivul

   Articolul 119 TFUE, articolul 123 alineatul (1) TFUE și articolul 127 alineatele (1) și (2) TFUE, precum și articolele 17-24 din Protocolul (nr. 4) privind statutul Sistemului European al Băncilor Centrale și al Băncii Centrale Europene trebuie interpretate în sensul că autorizează Sistemul European al Băncilor Centrale (SEBC) să adopte un program de achiziții pe piețele secundare de obligațiuni garantate de stat cum este cel anunțat în comunicatul de presă despre care se face mențiune în procesul-verbal al reuniunii nr. 340 a Consiliului guvernatorilor al Băncii Centrale Europene (BCE) din 5 și 6 septembrie 2012.

      (1)  JO C 129, 28.4.2014.


title: Cauza C-146/08 P: Ordonanța Curții din 26 martie 2009 — Efkon AG/Parlamentul European, Consiliul Uniunii Europene, Comisia Comunităților Europene (Recurs — Directiva 2004/52/CE — Interoperabilitatea sistemelor de taxare rutieră electronică în cadrul Comunității — Recurs vădit inadmisibil sau vădit nefondat)

text:
               29.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 205/14

         Ordonanța Curții din 26 martie 2009 — Efkon AG/Parlamentul European, Consiliul Uniunii Europene, Comisia Comunităților Europene
   (Cauza C-146/08 P) (1)

   (Recurs - Directiva 2004/52/CE - Interoperabilitatea sistemelor de taxare rutieră electronică în cadrul Comunității - Recurs vădit inadmisibil sau vădit nefondat)
   2009/C 205/25
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: Efkon AG (reprezentant: M. Novak, avocat)

      Celelalte părți în proces: Parlamentul European (reprezentanți: U. Rösslein și A. Neergaard, agenți), Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Bauer și E. Karlsson, agenți), Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: N. Yerrell și G. Braun, agent)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Ordonanței Tribunalului de Primă Instanță (Camera a cincea) din 22 ianuarie 2008, Efkon/Parlamentul și Consiliul (T-298/04), prin care Tribunalul a respins ca inadmisibilă acțiunea în anularea Directivei 2004/52/CE a Parlamentului European și a Consiliui din 29 aprilie 2004 privind interoperabilitatea sistemelor de taxare rutieră electronică în cadrul Comunității (JO L 166, p. 124, Ediție specială, 13/vol. 45, p. 102) — Condiția de a fi vizat în mod individual prin actul atacat — Dreptul de a fi ascultat în justiție — Durata procedurii în fața Tribunalului

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Efkon AG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 171, 5.7.2008.


title: Cauza C-104/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de High Court of Ireland la 24 februarie 2010 — Patrick Kelly/National University of Ireland

text:
               22.5.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 134/19

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de High Court of Ireland la 24 februarie 2010 — Patrick Kelly/National University of Ireland
   (Cauza C-104/10)
   2010/C 134/29
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   High Court of Ireland

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Patrick Kelly

      Pârâtă: National University of Ireland

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 4 alineatul (1) din Directiva 97/80/CE a Consiliului (1) acordă unui candidat la formare profesională, care consideră că i s-a refuzat accesul la formarea profesională întrucât nu i s-a aplicat principiul egalității de tratament, dreptul de a obține informații privind calificările celorlalți candidați la formarea respectivă, și în special ale candidaților cărora nu li s-a refuzat accesul la formarea profesională, astfel încât candidatul să poată „stabili, în fața unei instanțe sau a altei autorități competente, fapte din care se poate deduce existența unei discriminări directe sau indirecte”?

               2.

               Articolul 4 din Directiva 76/207/CEE a Consiliului (2) acordă unui candidat la formare profesională, care consideră că i s-a refuzat accesul „în baza acelorași criterii” la formarea profesională și că a fost discriminat „pe criterii de sex” în ceea ce privește accesul la formarea profesională, dreptul de a obține informații deținute de organizatorul formării cu privire la calificările celorlalți candidați la formarea respectivă, și în special ale candidaților cărora nu li s-a refuzat accesul la formarea profesională?

               3.

               Articolul 3 din Directiva 2002/73/CE a Consiliului (3), care interzice „oric[e] discrimin[are] direct[ă] sau indirect[ă], pe criterii de sex” în ceea ce privește „accesul” la o formare profesională, dă unui candidat la o formare profesională, care susține că a fost discriminat „pe criterii de sex” în ceea ce privește accesul la formarea profesională, dreptul de a obține informații deținute de organizatorul formării cu privire la calificările celorlalți candidați la formarea respectivă, și în special ale candidaților cărora nu li s-a refuzat accesul la formarea profesională?

               4.

               Natura obligației prevăzute la articolul 267 alineatul (3) TFUE este diferită într-un stat membru cu un sistem juridic de tip acuzatorial (în raport cu cel de tip inchizitorial) și, dacă răspunsul este pozitiv, în ce mod?

               5.

               Dreptul de a obține informații în temeiul directivelor susmenționate poate fi afectat de aplicarea normelor naționale sau europene referitoare la confidențialitate?

      (1)  Directiva 97/80/CE a Consiliului din 15 decembrie 1997 privind sarcina probei în cazurile de discriminare pe motive de sex, JO 1998, L 14, p. 6, Ediție specială, 05/vol. 5, p. 32.

      (2)  Directiva 76/207/CEE a Consiliului din 9 februarie 1976 privind punerea în aplicare a principiului egalității de tratament între bărbați și femei în ceea ce privește accesul la încadrarea în muncă, la formarea și la promovarea profesională, precum și condițiile de muncă, JO L 39, p. 40, Ediție specială, 05/vol. 1, p. 144.

      (3)  Directiva 2002/73/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 septembrie 2002 de modificare a Directivei 76/207/CEE a Consiliului privind punerea în aplicare a principiului egalității de tratament între bărbați și femei în ceea ce privește accesul la încadrarea în muncă, la formarea și la promovarea profesională, precum și condițiile de muncă (Text cu relevanță pentru SEE), JO L 269, p. 15, Ediție specială, 05/vol. 6, p. 143.


title: Cauza F-47/11: Acțiune introdusă la 15 aprilie 2011 — ZZ/Comisia

text:
               27.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/56

         Acțiune introdusă la 15 aprilie 2011 — ZZ/Comisia
   (Cauza F-47/11)
   2011/C 252/123
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: W. Bode, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei de a exclude reclamantul din procedura de concurs EPSO AST/100/09 și cererea de acces la informațiile privind desfășurarea concursului

      Concluziile reclamantului

               —

               Obligarea pârâtei de a furniza reclamantului informații complete privind desfășurarea concursului și a diferitelor probe până în prezent, inclusiv a procedurii de evaluare a probelor, în special, însă nu în mod exclusiv:

                           —

                           acordându-i accesul la toate documentele de care dispune privind participarea reclamantului la concursul menționat, inclusiv a documentelor privind evaluarea probelor la care a participat reclamantul;

                           —

                           comunicându-i toate informațiile privind modul în care a fost stabilită nota pe care a obținut-o (12 puncte) la proba practică (a);

                           —

                           comunicându-i toate informațiile privind desfășurarea concursului în general, inclusiv a numărului de candidați care au participat la proba scrisă și la cea orală; numărul de candidați care au reușit la proba practică (a); criteriile de evaluare stabilite de comisia de evaluare în ceea ce privește evaluarea, și anume grila de corectare, criteriile pentru atribuirea punctelor pentru anumite părți ale examenelor, sau potrivit anumitor criterii de apreciere; numărul de puncte care a fost obținut la probele practice (a) și (b), precum și informații privind modul în care aceste puncte au fost atribuite.

               —

               anularea deciziei pârâtei din 28 septembrie 2010, precum și a deciziei de confirmare din 5 aprilie 2011, având ca efect posibilitatea reclamantului de a continua să participe la concurs, prima etapă constând în corectarea probei practice (b) a reclamantului;

               —

               obligarea pârâtei la rambursarea către reclamant a cheltuielilor extrajudiciare pe care acesta le-a efectuat în ceea ce privește cele trei reclamații și prezenta acțiune.


title: Cauza T-488/08: Acțiune introdusă la 14 noiembrie 2008 — Galileo International Technology/OAPI — GALILEO SISTEMAS Y SERVICIOS (GSS GALILEO SISTEMAS Y SERVICIOS)

text:
               24.1.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 19/32

         Acțiune introdusă la 14 noiembrie 2008 — Galileo International Technology/OAPI — GALILEO SISTEMAS Y SERVICIOS (GSS GALILEO SISTEMAS Y SERVICIOS)
   (Cauza T-488/08)
   (2009/C 19/61)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Galileo International Technology LLC (Bridgetown, Barbados) (reprezentanți: S. Malynicz, Barrister, K. Gilbert și M. Blair, Solicitors)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Galileo Sistemas y Servicios, SL (Tres Cantos, Spania)
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele) din 28 august 2008 în cauza R 403/2006-4; și

               —

               obligarea pârâtului și a celeilalte părți în procedură la plata propriilor cheltuieli de judecată și la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă.

         Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: cealaltă parte din fața camerei de recurs

      Marca comunitară vizată: marca figurativă „GSS GALILEO SISTEMAS Y SERVICIOS” pentru produse și servicii din clasele 9 și 38.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: reclamanta

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: cererea de marcă verbală comunitară „GALILEO” nr. 170 167 pentru produse și servicii din clasele 9, 39, 41 și 42; marca verbală comunitară „GALILEO” nr. 2 157 501 pentru produse și servicii din clasele 9, 16, 35, 38, 39, 41 și 42; marca figurativă comunitară „powered by Galileo” nr. 516 799 pentru produse și servicii din clasele 9, 16, 35, 38, 39, 41 și 42; marca figurativă comunitară „GALILEO INTERNATIONAL” nr. 330 084 pentru produse și servicii din clasele 9, 39, 41 și 42; marca figurativă comunitară „GALILEO INTERNATIONAL” nr. 2 159 069 pentru produse și servicii din clasele 9, 16, 35, 38, 39, 41 și 42; semne anterioare protejate în diverse state membre, și anume, o marcă neînregistrată, o denumire comercială și un semn, toate acestea fiind utilizate în cadrul comercial pentru produsele și serviciile menționate.

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția împotriva produselor și a serviciilor atacate

      Decizia camerei de recurs: anulează decizia diviziei de opoziție

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94 al Consiliului pentru următoarele motive: (i) camera de recurs nu a făcut o apreciere globală a mărcii comunitare în cauză în raport cu mărcile pur verbale „GALILEO”; (ii) camera de recurs nu a apreciat corect marca comunitară vizată în raport cu mărcile compuse anterioare care conțin termenul „GALILEO”; și (iii) camera de recurs a comis o eroare în aprecierea similitudinii produselor; încălcarea articolului 63 alineatul (2) din Regulamentul nr. 40/94 al Consiliului întrucât camera de recurs nu a trimis cauza la divizia de opoziție în temeiul articolului 8 alineatele (4) și (5) din Regulamentul nr. 40/94 al Consiliului.


title: Cauza T-366/08: Ordonanța Tribunalului din 14 februarie 2012 — Federcoopesca și alții/Comisia [ „Acțiune în anulare — Regulamentul (CE) nr. 530/2008 — Redresarea stocurilor de ton roșu — Stabilirea capturilor totale admisibile (TAC) pentru anul 2008 — Act cu aplicabilitate generală — Lipsa afectării individuale — Inadmisibilitate” ]

text:
               14.4.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 109/12

         Ordonanța Tribunalului din 14 februarie 2012 — Federcoopesca și alții/Comisia
   (Cauza T-366/08) (1)

   (Acțiune în anulare - Regulamentul (CE) nr. 530/2008 - Redresarea stocurilor de ton roșu - Stabilirea capturilor totale admisibile (TAC) pentru anul 2008 - Act cu aplicabilitate generală - Lipsa afectării individuale - Inadmisibilitate)
   2012/C 109/27
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamanți: Federazione Nazionale delle Cooperative della Pesca (Federcoopesca) (Roma, Italia) și ceilalți opt reclamanți ale căror nume figurează în anexa la ordonanță (reprezentanți: P. Cavasola, V. Cannizzaro, G. Micucci, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: K. Banks și D. Nardi, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Regulamentului (CE) nr. 530/2008 al Comisiei din 12 iunie 2008 de stabilire a unor măsuri de urgență în ceea ce privește navele de pescuit cu plase-pungă care pescuiesc ton roșu în Oceanul Atlantic, la est de meridianul de 45° longitudine vestică, și în Marea Mediterană (JO L 155, p. 9)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2.

               Federazione Nazionale delle Cooperative della Pesca (Federcoopesca) și ceilalți opt reclamanți ale căror nume figurează în anexă suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 301, 22.11.2008.


title: Cauza T-577/14: Hotărârea Tribunalului din 10 ianuarie 2017 – Gascogne Sack Deutschland GmbH și Gascogne/Uniunea Europeană („Răspundere extracontractuală — Precizia cererii introductive — Prescripţie — Admisibilitate — Articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale — Termen rezonabil de soluționare — Prejudiciu material — Pierderi suferite — Dobânzi asupra cuantumului amenzii neplătite — Comisioane de constituire a garanției bancare — Pierdere a unei șanse — Prejudiciu moral — Legătură de cauzalitate”)

text:
               20.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 53/27

         Hotărârea Tribunalului din 10 ianuarie 2017 – Gascogne Sack Deutschland GmbH și Gascogne/Uniunea Europeană
   (Cauza T-577/14) (1)

   ((„Răspundere extracontractuală - Precizia cererii introductive - Prescripţie - Admisibilitate - Articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale - Termen rezonabil de soluționare - Prejudiciu material - Pierderi suferite - Dobânzi asupra cuantumului amenzii neplătite - Comisioane de constituire a garanției bancare - Pierdere a unei șanse - Prejudiciu moral - Legătură de cauzalitate”))
   (2017/C 053/33)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamante: Gascogne Sack Deutschland GmbH (Wieda, Germania) și Gascogne (Saint-Paul-les-Dax, Franța) (reprezentanți: F. Puel, E. Durand și L. Marchal, avocați)

      Pârâtă: Uninea Europeană, reprezentată de Curtea de Justiție a Uniunii Europene (reprezentanți: inițial A. Placco, ulterior J. Inghelram și S. Chantre, agenți)

      Intervenientă în susținerea pârâtei: Comisia Europeană (reprezentanţi: N. Khan, V. Bottka și P. van Nuffel, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 268 TFUE și prin care se urmărește repararea prejudiciului pretins suferit de reclamante ca urmare a duratei procedurii în fața Tribunalului în cadrul cauzelor în care s-au pronunțat Hotărârile din 16 noiembrie 2011, Groupe Gascogne/Comisia (T-72/06, nepublicată, EU:T:2011:671) și Sachsa Verpackung/Comisia (T-79/06, nepublicată, EU:T:2011:674)

      Dispozitivul

               1)

               Obligă Uniunea Europeană, reprezentată de Curtea de Justiție a Uniunii Europene, la plata unei despăgubiri de 47 064,33 euro către Gascogne pentru prejudiciul material suferit de această societate ca urmare a încălcării termenului rezonabil de soluționare în cauzele în care s-au pronunțat Hotărârile din 16 noiembrie 2011, Groupe Gascogne/Comisia (T-72/06, nepublicată, EU:T:2011:671) și Sachsa Verpackung/Comisia (T-79/06, nepublicată, EU:T:2011:674). Această despăgubire va fi reevaluată prin calcularea de dobânzi compensatorii, începând cu 4 august 2014 și până la pronunțarea prezentei hotărâri, la rata anuală a inflației constatată, pentru perioada în cauză, de Eurostat (Oficiul de Statistică al Uniunii Europene) în statul membru în care este stabilită această societate.

               2)

               Obligă Uniunea, reprezentată de Curtea de Justiție a Uniunii Europene, la plata unei despăgubiri de 5 000 de euro către Gascogne Sack Deutschland GmbH și a unei despăgubiri de 5 000 de euro către Gascogne pentru prejudiciul moral pe care fiecare dintre aceste societăți l-a suferit ca urmare a încălcării termenului rezonabil de soluționare în cauzele T-72/06 și T-79/06.

               3)

               Fiecare dintre despăgubirile menționate la punctele 1) și 2) de mai sus va fi majorată cu dobânzi moratorii, de la data pronunțării prezentei hotărâri și până la plata integrală, la rata stabilită de Banca Centrală Europeană (BCE) pentru principalele sale operațiuni de refinanțare, majorată cu două puncte procentuale.

               4)

               Respinge în rest acțiunea.

               5)

               Obligă Uniunea, reprezentată de Curtea de Justiție a Uniunii Europene, să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de Gascogne Sack Deutschland și de Gascogne, aferente excepției de inadmisibilitate în urma căreia a fost dată Ordonanța din 2 februarie 2015, Gascogne Sack Deutschland și Gascogne/Uniunea Europeană (T-577/14, nepublicată, EU:T:2015:80).

               6)

               Gascogne Sack Deutschland și Gascogne, pe de o parte, și Uniunea, reprezentată de Curtea de Justiție a Uniunii Europene, pe de altă parte, suportă propriile cheltuieli de judecată aferente acțiunii care a condus la pronunțarea prezentei hotărâri.

               7)

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 351, 6.10.2014.


title: Cauza C-585/12 P: Recurs introdus la 12 decembrie 2012 de Shell Petroleum NV, The Shell Transport and Trading Company Ltd și Shell Nederland Verkoopmaatschappij BV împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 27 septembrie 2012 în cauza T-343/06, Shell Petroleum și alții/Comisia

text:
               23.2.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 55/6

         Recurs introdus la 12 decembrie 2012 de Shell Petroleum NV, The Shell Transport and Trading Company Ltd și Shell Nederland Verkoopmaatschappij BV împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 27 septembrie 2012 în cauza T-343/06, Shell Petroleum și alții/Comisia
   (Cauza C-585/12 P)
   2013/C 55/08
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurente: Shell Petroleum NV, The Shell Transport and Trading Company Ltd și Shell Nederland BV (reprezentanți: O.W. Brouwer, W. Knibbeler, A.A.J. Pliego Selie, P. D. van den Berg, advocaten)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile recurentelor

               —

               anularea motivelor hotărârii astfel cum se solicită în recurs;

               —

               pronunțarea unei hotărâri definitive și anularea deciziei atacate ori reducerea amenzii astfel cum se solicită în recurs, sau, în subsidiar, trimiterea cauzei spre rejudecare Tribunalului, pentru ca acesta să soluționeze litigiul potrivit hotărârii Curții și

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Recurentele invocă două motive. În hotărârea atacată, Tribunalul a respins în parte acțiunea formulată de reclamante prin care solicitau anularea în parte a Deciziei [C(2006) 4090 final a] Comisiei Europene 13 septembrie 2006 privind o procedură de aplicare a articolului 81 [CE] (cazul COMP/F/38.456 — Bitum).
   Prin intermediul primului motiv, recurentele susțin că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept și nu a prezentat o motivare suficientă sau adecvată atunci când a hotărât că decizia atacată demonstrează potrivit cerințelor legale că aceeași întreprindere a săvârșit încălcări repetate. Tribunalul a săvârșit, de asemenea, o eroare de drept și nu a prezentat o motivare suficientă sau adecvată atunci când a concluzionat că sunt îndeplinite condițiile enunțate în hotărârea pronunțată în cauza T-203/01, Michelin. În sfârșit, Tribunalul a săvârșit o eroare de drept prin transferarea sarcinii probei asupra recurentelor.
   Prin intermediul celui de al doilea motiv, recurentele arată că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept și nu a prezentat o motivare suficientă sau adecvată atunci când a concluzionat că Comisia Europeană era îndreptățită să includă vânzările produsului Mexphalte C în calculul amenzii. Mai mult, Tribunalul a săvârșit o eroare de procedură prin faptul că nu a examinat anumite argumente prezentate de recurente. În plus, Tribunalul nu a prezentat o motivare suficientă sau adecvată pentru faptul că nu a examinat inadvertența rezultată din excluderea bitumurilor industriale din calculul amenzii. Tribunalul a denaturat, de asemenea, sensul unui element de probă esențial prin faptul că s-a întemeiat pe o interpretare inexactă a unui document crucial, pentru a ajunge la concluzia privind Mexphalte C, care în mod vădit nu poate fi dedusă din respectivul document. Mai mult, Tribunalul a săvârșit o eroare de drept și nu a prezentat o motivare suficientă sau adecvată atunci când a verificat cuantumul amenzii în exercitarea competenței sale de fond. În sfârșit, Tribunalul a săvârșit o eroare de procedură și a încălcat regulile privind sarcina probei prin faptul că nu a examinat dacă Comisia a încălcat principiul egalității de tratament prin includerea vânzărilor de Mexphalte C în cuantumul amenzii aplicate recurentelor.


title: Cauza C-395/05: Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 6 martie 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de Tribunale di Viterbo, Italia) — proces penal împotriva lui Antonello D'Antonio, Alessandro D'Antoni și Rodolfo Ramieri (Articolul 104 alineatul (3) paragraful întâi din Regulamentul de procedură — Libertate de stabilire — Libertatea de a presta servicii — Norme de concurență aplicabile întreprinderilor — Interpretarea articolelor 31 CE, 43 CE, 49 CE și 86 CE — Jocuri de noroc — Colectare de pariuri sportive — Cerința unei concesiuni — Excluderea operatorilor constituiți sub anumite forme de societăți de capitaluri — Cerința unei autorizații a poliției — Sancțiuni penale)

text:
               28.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 96/20

         Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 6 martie 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de Tribunale di Viterbo, Italia) — proces penal împotriva lui Antonello D'Antonio, Alessandro D'Antoni și Rodolfo Ramieri
   (Cauza C-395/05) (1)

   (Articolul 104 alineatul (3) paragraful întâi din Regulamentul de procedură - Libertate de stabilire - Libertatea de a presta servicii - Norme de concurență aplicabile întreprinderilor - Interpretarea articolelor 31 CE, 43 CE, 49 CE și 86 CE - Jocuri de noroc - Colectare de pariuri sportive - Cerința unei concesiuni - Excluderea operatorilor constituiți sub anumite forme de societăți de capitaluri - Cerința unei autorizații a poliției - Sancțiuni penale)
   (2007/C 96/34)
   Limba de procedură: italiana
   Instanța de trimitere
   Tribunale di Viterbo
   Părțile din procesul penal principal
   Antonello D'Antonio, Alessandro D'Antoni și Rodolfo Ramieri.
   Obiectul
   Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare — Tribunale di Viterbo — Interpretarea articolelor 31, 43, 49 și 81-89 CE — Lege națională care subordonează exercitarea activității de colectare de pariuri obținerii unei autorizații
   Dispozitivul

               1)

               O reglementare națională care interzice exercitarea activităților de colectare, acceptare, înregistrare și transmitere a propunerilor de pariuri, în special pariuri sportive, în lipsa unei concesiuni sau a autorizației poliției eliberate de statul membru vizat constituie o restricție la libertatea de stabilire, precum și la libertatea de a presta servicii, prevăzute la articolele 43 CE și, respectiv, 49 CE.

               2)

               Este de competența instanței de trimitere să verifice dacă, în măsura în care limitează numărul de operatori care acționează în sectorul jocurilor de noroc, reglementarea națională răspunde cu adevărat obiectivului de prevenire a exploatării activităților din acest sector în scopuri criminale sau frauduloase.

               3)

               Articolele 43 CE și 49 CE trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări naționale, cum este cea din acțiunea principală, care exclude și, mai mult, continuă să excludă din sectorul jocurilor de noroc operatorii constituiți sub formă de societăți de capitaluri ale căror acțiuni sunt cotate pe piețele reglementate.

               4)

               Articolele 43 CE și 49 CE trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări naționale, cum este cea în cauză în litigiul principal, care impune o sancțiune penală unor persoane cum sunt inculpații din acțiunea principală pentru exercitarea unei activități organizate de colectare de pariuri, în lipsa unei concesiuni sau a unei autorizații a poliției cerute de legislația națională, atunci când aceste persoane nu au putut obține respectivele concesiuni sau autorizații din cauza refuzului acestui stat membru, care încalcă dreptul comunitar, de a li le acorda.

      (1)  JO C 10, 14.1.2006.


title: Cauza C-203/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Varhoven Administrativen Sad (Bulgaria) la 26 aprilie 2010 — Direktor na Direktsia „Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto” Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalna agentsia za prihodite/ „Auto Nikolovi” OOD

text:
               17.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 195/5

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Varhoven Administrativen Sad (Bulgaria) la 26 aprilie 2010 — Direktor na Direktsia „Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto” Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalna agentsia za prihodite/„Auto Nikolovi” OOD
   (Cauza C-203/10)
   2010/C 195/09
   Limba de procedură: bulgara

      Instanța de trimitere

   Varhoven Administrativen Sad (Bulgaria)

      Părțile din acțiunea principală

      Recurent: Direktor na Direktsia „Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto” Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalna agentsia za prihodite (Directorul adjunct al direcției „Contencios și administrarea executării” din Varna, care aparține de administrația centrală a Agenției Naționale Fiscale)

      Intimată:„Auto Nikolovi” OOD

      Întrebările preliminare

               1.

               Noțiunea „bunuri second-hand” — menționată la articolul 311 alineatul (1) punctul 1 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (1) — include și bunuri mobile uzate care nu sunt suficient individualizate (prin marcă, model, număr de serie, an de fabricație, etc.) pentru a se distinge de alte obiecte de același gen dar care sunt în schimb determinate prin caracteristici generice?

               2.

               Formularea „astfel cum sunt definite de statele membre”, cuprinsă la articolul 311 alineatul (1) punctul 1 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului, conferă statelor membre posibilitatea de a defini ele însele noțiunea „bunuri second-hand”, sau definiția acestei noțiuni din directivă trebuie să fie transpusă în mod strict în legislația națională?

               3.

               Condiția prevăzută într-o dispoziție națională, potrivit căreia bunurile second-hand sunt identificate în mod individual, este conformă cu litera și cu spiritul definiției din dreptul comunitar a „bunurilor second-hand”?

               4.

               Având în vedere considerentul (51) al Directivei 2006/112/CE a Consiliului, este posibil să se considere că expresia „în cazul în care respectivele bunuri i-au fost livrate în Comunitate”, cuprinsă la articolul 314 alineatul (1) din Directiva 2006/112/CE, include și importul de bunuri second-hand efectuate de însuși comerciantul persoană impozabilă?

               5.

               În ipoteza în care sistemul de impozitare al marjei se aplică și în privința livrării de bunuri second-hand de către un comerciant persoană impozabilă care le-a importat personal, se impune ca persoana de la care comerciantul persoană impozabilă a achiziționat aceste bunuri să aparțină uneia dintre categoriile de persoane prevăzute la articolul 314 literele (a)-(d)?

               6.

               Enumerarea bunurilor prevăzută la articolul 320 alineatul (1) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului este exhaustivă?

               7.

               Articolul 320 alineatul (1) primul paragraf și alineatul (2) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului trebuie interpretat în sensul că se opune unei dispoziții naționale în temeiul căreia dreptul comerciantului persoană impozabilă de a deduce drept taxă aferentă intrărilor TVA-ul pe care l-a achitat cu ocazia importului de bunuri second-hand ia naștere și este exercitat în perioada în care aceste bunuri au făcut obiectul unei livrări ulterioare impozabile, în privința căreia comerciantul persoană impozabilă aplică sistemul normal de impozitare?

               8.

               Articolul 314 literele (a)-(d) și articolul 320 alineatul (1) primul paragraf și alineatul (2) din Directiva 2006/112/CE au efect direct, iar instanța națională le poate invoca în mod direct într-un caz precum cel în speță?

      (1)  Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7).


title: Cauza T-740/16: Acțiune introdusă la 25 octombrie 2016 – Stips/Comisia

text:
               19.12.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 475/21

         Acțiune introdusă la 25 octombrie 2016 – Stips/Comisia
   (Cauza T-740/16)
   (2016/C 475/32)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Adolf Stips (Besozzo, Italia) (reprezentanți: S. Orlandi și T. Martin, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:
   să declare și să hotărască

               —

               obligă Comisia Europeană la repararea integrală a prejudiciului suferit de reclamant din cauza întârzierii în organizarea exercițiului de reclasificare 2013;

               —

               în orice caz, obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă un motiv unic, întemeiat pe prejudiciul pe care l-ar fi suferit și care ar fi imputabil exclusiv nerespectării de către Comisie a obligației sale de bună administrare, consacrată la articolul 41 din Carta drepturilor fundamentale. Reclamantul susține, în primul rând, că lista agenților reclasificați nu a fost adoptată de Comisie într-un termen rezonabil, și anume înainte de 31 decembrie 2013. El adaugă, în al doilea rând, că prejudiciul material pe care pretinde că l-a suferit este real și cuantificabil și, în al treilea rând, că există o legătură de cauzalitate între greșeala de serviciu a Comisiei și prejudiciul pe care el l-ar suferit.


title: Cauza T-315/14: Acțiune introdusă la 5 mai 2014 – Hipp/OAPI – Nestlé Nutrition (Praebiotik)

text:
               7.7.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 212/37

         Acțiune introdusă la 5 mai 2014 – Hipp/OAPI – Nestlé Nutrition (Praebiotik)
   (Cauza T-315/14)
   2014/C 212/48
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Hipp & Co. (Sachseln, Elveția) (reprezentanți: M. Kinkeldey, A. Wagner și S. Brandstätter)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Nestlé Nutrition GmbH (Frankfurt am Main, Germania)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 26 februarie 2014 în cauzele R 1171/2012-4 și R 1326/2012-4;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de decădere: marca verbală „Praebiotik” pentru produse din clasele 5, 29 și 32 – Marca comunitară nr. 3 83  919

      Titularul mărcii comunitare: reclamanta

      Partea care solicită decăderea din drepturi a titularului mărcii comunitare: Nestlé Nutrition GmbH

      Decizia diviziei de anulare: admite în parte cererea de declarare a nulității

      Decizia camerei de recurs: anulează în parte decizia atacată, astfel încât titularul mărcii atacate este declarat decăzut integral din drepturi. Respinge calea de atac formulată de Hipp & Co

      Motivele invocate:

               —

               încălcarea articolului 75 din Regulamentul nr. 207/2009

               —

               încălcarea articolului 51 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009

               —

               încălcarea articolului 78 din Regulamentul nr. 207/2009


title: Cauza C-131/15 P: Recurs introdus la 16 martie 2015 de Club Hotel Loutraki AE, Vivere Entertainment AE, Theros International Gaming, Inc., Elliniko Casino Kerkyras, Casino Rodos, Porto Carras AE și Kazino Aigaiou AE împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea ) din 8 ianuarie 2015 în cauza T-58/13, Club Hotel Loutraki AE, Vivere Entertainment AE, Theros International Gaming, Inc., Elliniko Casino Kerkyras, Casino Rodos, Porto Carras AE și Kazino Aigaiou AE/Comisia Europeană

text:
               15.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 198/19

         Recurs introdus la 16 martie 2015 de Club Hotel Loutraki AE, Vivere Entertainment AE, Theros International Gaming, Inc., Elliniko Casino Kerkyras, Casino Rodos, Porto Carras AE și Kazino Aigaiou AE împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea ) din 8 ianuarie 2015 în cauza T-58/13, Club Hotel Loutraki AE, Vivere Entertainment AE, Theros International Gaming, Inc., Elliniko Casino Kerkyras, Casino Rodos, Porto Carras AE și Kazino Aigaiou AE/Comisia Europeană
   (Cauza C-131/15 P)
   (2015/C 198/25)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurente: Club Hotel Loutraki AE, Vivere Entertainment AE, Theros International Gaming, Inc., Elliniko Casino Kerkyras, Casino Rodos, Porto Carras AE și Kazino Aigaiou AE (reprezentant: S. Pappas, avocat)

      Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană, Republica Elenă și Organismos Prognostikon Agonon Podosfairou AE (OPAP)

      Concluziile recurentelor

   Recurentele solicită Curții:

               —

               anularea în tot a Hotărârii Tribunalului Uniunii Europene din 8 ianuarie 2015 în cauza T-58/13, Club Hotel Loutraki și alții/Comisia;

               —

               anularea „Deciziei Comisiei C(2012) 6777 final din 3 octombrie 2012 privind ajutorul de stat SA 33 988 (2011/N) – Grecia – Modalități de extindere a dreptului exclusiv al OPAP de a opera 13 jocuri de noroc și acordarea unei licențe exclusive privind operarea a 35  000 de aparate de loterie video pe o perioadă de 10 ani”;

               —

               obligarea intimatelor la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

               1.

               Recursul este îndreptat împotriva Hotărârii Tribunalului Uniunii Europene din 8 ianuarie 2015 în cauza T-58/13, Club Hotel Loutraki și alții/Comisia, prin care se respinge cererea recurentelor de anulare a Deciziei Comisiei C(2012) 6777 final din 3 octombrie 2012 privind „ajutorul de stat SA 33 988 (2011/N) – Grecia – Modalități de extindere a dreptului exclusiv al OPAP de a opera 13 jocuri de noroc și acordarea unei licențe exclusive privind operarea a 35  000 de aparate de loterie video pe o perioadă de 10 ani”.

               2.

               Prin această decizie, Comisia nu a ridicat nicio obiecție cu privire la două măsuri notificate în favoarea OPAP: (a) acordarea către OPAP a unei licențe exclusive privind operarea a 35  000 de aparate de loterie video pe o perioadă de 10 ani, până în anul 2022; (b) prelungirea cu 10 ani, între anii 2020 și 2030, a drepturilor exclusive acordate deja OPAP cu privire la operarea a 13 jocuri de noroc.

               3.

               În cadrul recursului, recurentele invocă trei motive împotriva hotărârii atacate:

                           (a)

                           încălcarea articolului 108 alineatul (3) TFUE și a articolului 4 alineatul (4), a articolului 7 alineatele (2) și (3) și a articolului 13 alineatul (1) din Regulamentul nr. 659/1999 (1), prin faptul că Tribunalul a concluzionat la punctele 33-64 din hotărârea atacată că Comisia nu a fost obligată să inițieze procedura oficială de investigare și că și-a efectuat în mod legal investigarea în timpul procedurii preliminare;

                           (b)

                           încălcarea articolului 296 TFUE și a articolelor 41 și 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, prin faptul că Tribunalul a concluzionat la punctele 65-78 din hotărârea atacată că decizia Comisiei a fost suficient motivată, în pofida lipsei de date economice, care nu a permis determinarea caracterului exact al calculelor făcute de Comisie;

                           (c)

                           încălcarea articolului 107 alineatul (1) TFUE, prin faptul că Tribunalul a concluzionat că evaluarea comună a măsurilor notificate de Comisie a fost făcută în mod legal, în pofida lipsei unei definiții a pieței și având în vedere aplicarea greșită a noțiunilor „similitudine” și „context economic”.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE (JO L 83, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 41).


title: Cauza T-129/14 P: Recurs introdus la 21 februarie 2014 de Carlos Andres și 150 alți recurenți împotriva Hotărârii Ordonanței din 11 decembrie 2013 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-15/10, Andreas și alții/BCE

text:
               26.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 159/27

         Recurs introdus la 21 februarie 2014 de Carlos Andres și 150 alți recurenți împotriva Hotărârii Ordonanței din 11 decembrie 2013 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-15/10, Andreas și alții/BCE
   (Cauza T-129/14 P)
   2014/C 159/38
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurent: Carlos Andres (Frankfurt pe Main, Germania) și 150 alți recurenți (reprezentant: L. Levi, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Banca Centrală Europeană (BCE)

      Concluziile

   Recurenții solicită Tribunalului:

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene din 11 decembrie 2013, pronunțată în cauza F-15/10;

               —

               în consecință, admiterea concluziilor recurenților formulate în prima instanță și, prin urmare,

                           —

                           anularea fişelor de salariu pentru luna iunie 2009, în măsura în care aceste fișe reprezintă prima aplicare, în privinţa recurenților, a reformei sistemului de pensii, aprobată de Consiliul guvernatorilor la 4 mai 2009, precum şi anularea, în aceeaşi măsură, a tuturor fişelor de salariu ulterioare, precum şi a viitoarelor buletine de pensii;

                           —

                           în măsura în care va fi necesar, anularea deciziilor de respingere a cererilor de reexaminare („administrative review”) şi a reclamaţiilor interne („grievance procedure”), decizii din data de 28 august 2009 şi, respectiv, din 17 decembrie 2009;

                           —

                           în consecinţă,

                                       —

                                       obligarea pârâtei la plata diferenţei de remuneraţie şi de pensie care rezultă din decizia citată anterior a Consiliul guvernatorilor adoptată la 4 mai 2009 în raport cu aplicarea sistemului de pensii anterior; această diferenţă de remuneraţie şi de pensie trebuie majorată cu dobânzile de întârziere calculate de la data de 15 iunie 2009, şi, ulterior, în ziua de 15 a fiecărei luni, până la plata integrală, aceste dobânzi urmând a fi stabilite la nivelul dobânzii aplicate de BCE majorate cu 3 puncte;

                                       —

                                       obligarea pârâtei la plata de daune-interese pentru prejudiciul suferit ca urmare a pierderii puterii de cumpărare, acest prejudiciu fiind evaluat ex aequo et bono şi în mod provizoriu la un procent de 1% din remuneraţia lunară a fiecărui recurent;

                           —

                           obligarea BCE la plata cheltuielilor de judecată.

               —

               obligarea pârâtei la plata tuturor cheltuielilor de judecată efectuate în fața celor două instanțe.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului, recurenții invocă opt motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe încălcarea articolului 6.8 din anexa III la condițiile de angajare, pe încălcarea principiilor legalității și securității juridice și pe încălcarea articolului 35 alineatul (1) litera (e) din Regulamentul de procedură al Tribunalului Funcției Publice.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea competențelor comitetului de supraveghere, pe încălcarea anexei III la condițiile de angajare și a mandatului comitetului de supraveghere, precum și pe încălcarea principiului bunei-credințe.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea dreptului de consultare a comitetului pentru personal și a comitetului de supraveghere, pe încălcarea principiului bunei-credințe, pe încălcarea articolelor 45 și 46 din condițiile de angajare, pe încălcarea protocolului de acord privind raporturile între comitetul executiv și comitetul pentru personal din cadrul BCE, pe încălcarea anexei III la condițiile de angajare și a mandatului comitetului de supraveghere, precum și pe denaturarea elementelor din dosar.

               4.

               Al patrulea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 6.3 din planul de pensii, pe nerespectarea examinării motivării deciziei din 4 mai 2009, pe denaturarea elementelor din dosar și pe încălcarea principiului bunei gestiuni financiare.

               5.

               Al cincilea motiv întemeiat pe nerespectarea examinării erorii vădite de apreciere și pe denaturarea elementelor din dosar.

               6.

               Al șaselea motiv întemeiat pe încălcarea principiului proporționalității, pe încălcarea obligației de motivare, pe denaturarea elementelor din dosar și a elementelor de probă.

               7.

               Al șaptelea motiv întemeiat pe nerespectarea naturii distincte a raportului de muncă contractual în comparație cu raportul de muncă statutar, pe încălcarea condițiilor esențiale ale raportului de muncă și pe încălcarea Directivei 91/533 (1).

               8.

               Al optulea motiv întemeiat pe încălcarea drepturilor dobândite.

      (1)  Directiva Consiliului privind obligația angajatorului de a informa lucrătorii asupra condițiilor aplicabile contractului sau raportului de muncă (JO L 288, p. 32, Ediție specială, 05/vol. 2, p. 174).


title: Cauza T-264/17: Acțiune introdusă la 4 mai 2017 – Uponor Innovation AB/EUIPO – Swep International (SMATRIX)

text:
               10.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 221/35

         Acțiune introdusă la 4 mai 2017 – Uponor Innovation AB/EUIPO – Swep International (SMATRIX)
   (Cauza T-264/17)
   (2017/C 221/49)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Uponor Innovation AB (Borås, Suedia) (reprezentant: A. Kylhammar, lawyer)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Swep International AB (Landskrona, Suedia)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „SMATRIX” – Cererea de înregistrare nr. 12 540 431

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 1 martie 2017 în cauza R 236/2016-2

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată;

               —

               obligarea SWEP International la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă în fața diviziei de opoziție și a camerei de recurs.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-132/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Rechtbank van eerste aanleg te Leuven (Belgia) la 15 martie 2010 — 1. Olivier Paul Louis Halley, 2. Julie Jacqueline Marthe Marie Halley și 3. Marie Joëlle Armel Halley/Belgische Staat

text:
               22.5.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 134/27

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Rechtbank van eerste aanleg te Leuven (Belgia) la 15 martie 2010 — 1. Olivier Paul Louis Halley, 2. Julie Jacqueline Marthe Marie Halley și 3. Marie Joëlle Armel Halley/Belgische Staat
   (Cauza C-132/10)
   2010/C 134/41
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Rechtbank van eerste aanleg te Leuven

      Părțile din acțiunea principală

               Reclamanți

               :

                           Olivier Paul Louis Halley

                           Julie Jacqueline Marthe Marie Halley

                           Marie Joëlle Armel Halley

               Pârât

               :

               Belgische Staat

      Întrebarea preliminară

   Articolul 137 primul paragraf punctul 2 din Codul taxelor succesorale, coroborat cu articolul 111 din același cod, este compatibil cu articolele 26, 49, 63 și 65 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în condițiile în care termenul de prescripție privind taxele succesorale datorate pentru acțiuni nominative este de doi ani atunci când sediul de administrare al societății se află în Belgia, iar acest termen de prescriție este de zece ani atunci când sediul de administrare al societății nu se află în Belgia?


title: Cauza T-276/11: Acțiune introdusă la 31 mai 2011 — Carlotti/Parlamentul European

text:
               6.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 232/33

         Acțiune introdusă la 31 mai 2011 — Carlotti/Parlamentul European
   (Cauza T-276/11)
   2011/C 232/59
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Marie-Arlette Carlotti (Marsilia, Franța) (reprezentanți: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, É. Marchal și D. Abreu Caldas, avocați)

      Pârâtul: Parlamentul European

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               să declare și să hotărască:

                           —

                           constatarea nelegalității deciziei adoptate de Biroul Parlamentului European la 1 aprilie 2009, de modificare a sistemului de pensie suplimentară voluntară a deputaților în Parlamentul European;

                           —

                           anularea deciziei atacate;

                           —

                           obligarea Parlamentului European la plata cheltuielilor de judecată

      Motivele și principalele argumente

   Prin prezenta acțiune se solicită anularea deciziei din 28 martie 2011 prin care i se refuză reclamantei beneficiul pensiei sale suplimentare la vârsta de 60 de ani (începând cu luna februarie 2012), adoptată în temeiul deciziei Parlamentului European din 1 aprilie 2009, de modificare a sistemului de pensie suplimentară voluntară a deputaților în Parlamentul European.
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive întemeiate pe:

               —

               încălcarea drepturilor dobândite conferite prin acte legale și a principiului securității juridice;

               —

               încălcarea principiului egalității de tratament și a principiului proporționalității, în măsura în care decizia din 1 aprilie 2009 și decizia atacată ar dispune o creștere cu trei ani a vârstei de la care se acordă dreptul la pensie, fără a prevedea vreo măsură tranzitorie;

               —

               încălcarea articolului 29 din Normele privind cheltuielile și indemnizațiile deputaților în Parlamentul European, conform căruia chestorii și secretarul general asigură interpretarea și stricta aplicare a acestor norme;

               —

               o eroare vădită de apreciere de care este afectată decizia Biroului Parlamentului European din 1 aprilie 2009 de modificare a normelor care stau la baza deciziei atacate, în măsura în care se întemeiază pe o apreciere nefondată a situației financiare a fondului de pensii;

               —

               încălcarea bunei-credințe în executarea contractelor și nulitatea clauzelor pur potestative.


title: Cauza T-127/05: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din data de 9 ianuarie 2007 — Lootus Teine Osaühing/Consiliu ( Acțiune în anulare — Regulamentul (CE) nr. 2269/2004 al Consiliului și Regulamentul (CE) nr. 2270/2004 — Pescuit — Posibilitățile de pescuit al speciilor de adâncime pentru noile state membre care au aderat în 2004 — Persoane vizate direct și individual — Inadmisibilitate )

text:
               10.3.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 56/28

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din data de 9 ianuarie 2007 — Lootus Teine Osaühing/Consiliu
   (Cauza T-127/05) (1)

   („Acțiune în anulare - Regulamentul (CE) nr. 2269/2004 al Consiliului și Regulamentul (CE) nr. 2270/2004 - Pescuit - Posibilitățile de pescuit al speciilor de adâncime pentru noile state membre care au aderat în 2004 - Persoane vizate direct și individual - Inadmisibilitate“)
   (2007/C 56/56)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Lootus Teine Osaühing (Lootus) (Tartu, Estonia) (reprezentanți: T. Sild și K. Martin, avocats)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: A. de Gregorio Merino și F. Ruggeri Laderchi și A. Westerhof Lörefflerova, agenți)

      Intervenientă în interesul reclamantei: Republica Estonia (reprezentanți: L. Uibo și H. Prieß, agenți)

      Intervenientă în interesul pârâtei: Comisia Comunităților Europene (reprezentant: K. Banks, agent)
   Obiectul cauzei
   Cerere de anulare parțială, pe de o parte, a anexei la Regulamentul (CE) nr. 2269/2004 al Consiliului din 20 decembrie 2004 de modificare a Regulamentelor (CE) nr. 2340/2002 și 2347/2002 privind posibilitățile de pescuit al speciilor de adâncime pentru noile state membre care au aderat în 2004 (JO L 396, p. 1) și pe de altă parte, a părții 2 a anexei la Regulamentul (CE) nr. 2270/2004 al Consiliului din 22 decembrie 2004, de stabilire pentru 2005 și 2006 a posibilităților de pescuit deschise navelor Comunității, pentru anumite rezerve de pești de adâncime (JO L 396, p. 4), în măsura în care aceste dispoziții privesc posibilitățile de pescuit recunoscute Estoniei.
   Dispozitivul ordonanței

               1)

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2)

               Reclamanta suportă propriile cheltuieli, precum și pe cele ale Consiliului.

               3)

               Comisia își suportă propriile cheltuieli.

      (1)  JO C 115 din 14.5.2005.


title: Cauza T-214/16: Hotărârea Tribunalului din 14 iulie 2017 – Sata/EUIPO (4600) [„Marcă a Uniunii Europene — Semn compus exclusiv din cifre — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale 4600 — Motive absolute de refuz — Caracter descriptiv — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               28.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 283/41

         Hotărârea Tribunalului din 14 iulie 2017 – Sata/EUIPO (4600)
   (Cauza T-214/16) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Semn compus exclusiv din cifre - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale 4600 - Motive absolute de refuz - Caracter descriptiv - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2017/C 283/62)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Sata GmbH & Co. KG (Kornwestheim, Germania) (reprezentant: M.-C. Simon, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: D. Walicka, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 24 februarie 2016 (cauza R 1942/2015-4) privind o cerere de înregistrare a semnului verbal 4600 ca marcă a Uniunii Europene

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Sata GmbH & Co. KG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 232, 27.6.2016.


title: Cauza C-364/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Audiencia Provincial de Barcelona (Spania) la 1 august 2012 — Miguel Fradera Torredemer și alții/Corporación Uniland, S.A.

text:
               6.10.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 303/17

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Audiencia Provincial de Barcelona (Spania) la 1 august 2012 — Miguel Fradera Torredemer și alții/Corporación Uniland, S.A.
   (Cauza C-364/12)
   2012/C 303/30
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Audiencia Provincial de Barcelona

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Miguel Fradera Torredemer, María Teresa Torredemer Marcet, Enrique Fradera Ohlsen și Alicia Fradera Torredemer

      Pârâtă: Corporación Uniland, S.A.

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 101 TFUE (fostul articol 81 CE coroborat cu articolul 10 CE) și articolul 4 alineatul (3) TUE sunt compatibile cu o reglementare precum cea prevăzută de Regulamentul privind baremul onorariilor reprezentanților legali, mai exact, Decretul regal 1373/2003 din 7 noiembrie 2003, care supune remunerarea acestora unui tarif sau barem minim care nu poate fi modificat decât cu 12 % în plus sau în minus și în condițiile în care autoritățile din statul membru, inclusiv instanțele acestuia, nu au posibilitatea efectivă de a se abate de la limitele minime stabilite de baremul legal decât în împrejurări extraordinare?

               2.

               În condițiile aplicării baremului menționat și al neaplicării limitelor minime stabilite de acesta: faptul că există o mare disproporție între munca desfășurată efectiv și valoarea onorariilor care trebuie primite rezultate din aplicarea baremului poate fi considerat împrejurare excepțională?

               3.

               Articolul 56 TFUE (fostul articol 49) este compatibil cu regulamentul privind baremul onorariilor reprezentanților legali, mai exact, Decretul regal 1373/2003 din 7 noiembrie 2003?

               4.

               Această reglementare respectă cerințele de necesitate și proporționalitate la care face referire articolul 15 alineatul (3) din Directiva 2006/123/CE (1)?

               5.

               Articolul 6 din Convenția europeană a drepturilor omului, atunci când consacră dreptul la un proces echitabil, include dreptul de a se putea apăra în mod efectiv împotriva unei stabiliri a onorariului reprezentantului legal care este disproporționat de ridicată și nu corespunde cu munca desfășurată efectiv?

               6.

               În cazul unui răspuns afirmativ: dispozițiile Codului de procedură civilă spaniol care nu permit părții obligate la plata cheltuielilor de judecată să conteste cuantumul onorariului reprezentantului legal pentru motivul că este excesiv de ridicat și nu corespunde cu munca efectiv desfășurată este în conformitate cu articolul 6 din Convenția europeană?

      (1)  Directiva 2006/123/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 decembrie 2006 privind serviciile în cadrul pieței interne (JO L 376, p. 36, Ediție specială, 13/vol. 58, p. 50).


title: Cauza F-93/12: Acțiune introdusă la 6 septembrie 2012 — ZZ/Comisia

text:
               10.11.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 343/23

         Acțiune introdusă la 6 septembrie 2012 — ZZ/Comisia
   (Cauza F-93/12)
   2012/C 343/39
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: M.-A. Lucas, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Cerere de anulare a deciziei de a nu reînnoi contractul de agent contractual al reclamantului

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei din 1 decembrie 2011 a directoarei OIL de a nu reînnoi contractul de muncă al reclamantului care ar înceta, prin urmare, la 15 ianuarie 2012;

               —

               anularea, în măsura în care este necesar, a deciziei de confirmare a deciziei menționate care rezultă din scrisoarea directoarei din 6 februarie 2012;

               —

               obligarea Comisiei la plata către reclamant, cu titlu de reparație pentru prejudiciul adus carierei acestuia în perioada cuprinsă între 15 ianuarie și 30 iunie 2012, a unei sume corespunzătoare diferenței dintre remunerația netă pe care ar fi obținut-o la OIL și alocațiile de șomaj nete de care a beneficiat, evaluate provizoriu la 11 309 EUR, și la plata în favoarea acestuia, către sistemul comunitar de pensii, a contribuțiilor corespunzătoare remunerației de care ar fi trebuit să beneficieze;

               —

               dispunerea reînnoirii pe durată nedeterminată a contractului de muncă al reclamantului cu OIL, începând de la data încetării contractului său de muncă actual;

               —

               în subsidiar, obligarea Comisiei la plata către reclamant, cu titlu de reparație pentru prejudiciul adus carierei pe care acesta l-ar suferi în caz contrar începând de la data menționată, a diferenței dintre remunerația și drepturile la pensie pe care le-ar fi dobândit dacă contractul său de muncă cu OIL ar fi fost reînnoit pe durată nedeterminată, pe de o parte, și remunerația sau veniturile care o înlocuiesc și pensia de care ar putea beneficia, pe de altă parte;

               —

               obligarea Comisiei la plata către reclamant a sumei de 5 000 EUR, cu titlu de reparație pentru prejudiciul moral suferit de acesta ca urmare a faptului că nu a fost reînnoit contractul său de muncă cu OIL;

               —

               obligarea Comisiei la plata către reclamant a sumei de 5 000 EUR, cu titlu de reparație pentru prejudiciul moral suferit de acesta ca urmare a nelegalității raportului având ca obiect evaluarea sa pentru anul 2010;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-736/16: Ordonanța Tribunalului din 20 decembrie 2016 – Amira și alții/Comisia și BCE

text:
               20.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 53/47

         Ordonanța Tribunalului din 20 decembrie 2016 – Amira și alții/Comisia și BCE
   (Cauza T-736/16) (1)

   (2017/C 053/58)
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei a treia a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 475, 19.12.2016.


title: Cauza C-561/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Obvodní soud pro Prahu 1 (Republica Cehă) la 29 octombrie 2013 — Hoštická a.s. și alții/Ministerstvo zemědělství

text:
               15.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 45/17

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Obvodní soud pro Prahu 1 (Republica Cehă) la 29 octombrie 2013 — Hoštická a.s. și alții/Ministerstvo zemědělství
   (Cauza C-561/13)
   2014/C 45/32
   Limba de procedură: ceha

      Instanța de trimitere

   Obvodní soud pro Prahu 1

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Hoštická a.s., Jaroslav Haškovec, Zemědělské družstvo Senice na Hané

      Pârât: Ministerstvo zemědělství

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 126 din Regulamentul (CE) nr. 73/2009 al Consiliului (1) trebuie interpretat în sensul că plata separată pentru zahăr este o plată decuplată?

               2.

               Articolul 126 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 73/2009 al Consiliului trebuie interpretat în sensul că „criteriile adoptate de statele membre în cauză în 2006 și 2007” includ perioada reprezentativă stabilită de statul membru la momentul respectiv în temeiul articolului 143ba alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 al Consiliului (2), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 319/2006 al Consiliului (3)?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 73/2009 al Consiliului din 19 ianuarie 2009 de stabilire a unor norme comune pentru sistemele de ajutor direct pentru agricultori în cadrul politicii agricole comune și de instituire a anumitor sisteme de ajutor pentru agricultori, de modificare a Regulamentelor (CE) nr. 1290/2005, (CE) nr. 247/2006, (CE) nr. 378/2007 și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1782/2003 (JO L 30, p. 16).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 al Consiliului din 29 septembrie 2003 de stabilire a normelor comune pentru schemele de sprijin direct în cadrul politicii agricole comune și de stabilire a anumitor scheme de sprijin pentru agricultori și de modificare a Regulamentelor (CEE) nr. 2019/93, (CE) nr. 1452/2001, (CE) nr. 1453/2001, (CE) nr. 1454/2001, (CE) nr. 1868/94, (CE) nr. 1251/1999, (CE) nr. 1254/1999, (CE) nr. 1673/2000, (CEE) nr. 2358/71 și (CE) nr. 2529/2001 (JO L 270, p. 1, Ediție specială 03/vol. 49, p. 177).

      (3)  Regulamentul (CE) nr. 319/2006 al Consiliului din 20 februarie 2006 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 1782/2003 de stabilire a normelor comune pentru schemele de sprijin direct în cadrul politicii agricole comune și de stabilire a anumitor scheme de sprijin pentru agricultori (JO L 58, p. 32, Ediție specială, 03/vol. 70, p. 108).


               25.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/8

         Acțiune introdusă la data de 21 aprilie 2015 de către Autoritatea AELS de Supraveghere împotriva Principatului Liechtenstein
   (Cauza E-12/15)
   (2015/C 209/07)
   Autoritatea AELS de Supraveghere, situată la adresa 35, Rue Belliard, B-1040 Bruxelles, reprezentată de Markus Schneider și Marlene Lie Hakkebo, în calitate de agenți ai acesteia, a introdus, la data de 21 aprilie 2015, o acțiune împotriva Principatului Liechtenstein la Curtea de Justiție a AELS.
   Autoritatea AELS de Supraveghere solicită Curții de Justiție a AELS:

               1.

               să declare că, prin faptul că nu a adoptat, în termenul prevăzut, măsurile necesare pentru punerea în aplicare a actului la care se face referire la punctele 7a, 7e și 7i din anexa XIX la Acordul privind Spațiul Economic European (Directiva 2011/83/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 25 octombrie 2011 privind drepturile consumatorilor, de modificare a Directivei 93/13/CEE a Consiliului și a Directivei 1999/44/CE a Parlamentului European și a Consiliului și de abrogare a Directivei 85/577/CEE a Consiliului și a Directivei 97/7/CE a Parlamentului European și a Consiliului), astfel cum a fost adaptat la acord prin protocolul 1 la acesta, Principatul Liechtenstein nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul actului menționat și al articolului 7 din acord;

               2.

               să dispună ca Principatul Liechtenstein să suporte cheltuielile aferente prezentei proceduri.

      Situația de fapt și de drept și motivele invocate

               —

               Cererea se referă la nerespectarea de către Principatul Liechtenstein, până la 24 noiembrie 2014, a avizului motivat emis de Autoritatea AELS de Supraveghere la 24 septembrie 2014 referitor la faptul că statul în cauză nu a transpus în ordinea sa juridică națională Directiva 2011/83/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 25 octombrie 2011 privind drepturile consumatorilor, de modificare a Directivei 93/13/CEE a Consiliului și a Directivei 1999/44/CE a Parlamentului European și a Consiliului și de abrogare a Directivei 85/577/CEE a Consiliului și a Directivei 97/7/CE a Parlamentului European și a Consiliului, astfel cum a fost menționată la punctele 7a, 7e și 7i din anexa XIX la Acordul privind Spațiul Economic European și astfel cum a fost adaptată la acord prin protocolul 1 la acesta („actul”).

               —

               Autoritatea AELS de Supraveghere susține că, prin faptul că nu a adoptat, în termenul prevăzut, măsurile necesare pentru punerea în aplicare a actului menționat, Principatul Liechtenstein nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul actului și al articolului 7 din Acordul privind SEE.


title: Cauza T-507/17: Acțiune introdusă la 4 august 2017 – Fundación Pedro Barrié de la Maza, Conde de Fenosa/Comisia și SRB

text:
               16.10.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 347/39

         Acțiune introdusă la 4 august 2017 – Fundación Pedro Barrié de la Maza, Conde de Fenosa/Comisia și SRB
   (Cauza T-507/17)
   (2017/C 347/50)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamanți: Fundación Pedro Barrié de la Maza, Conde de Fenosa (La Coruña, Spania) (reprezentanți: B. Gutiérrez de la Roza Pérez, P. Rubio Escobar, R. Ruiz de la Torre Esporrín și B. Fernández García, avocați)

      Pârâte: Comisia Europeană și Junta Única de Resolución

      Concluziile

   Reclamanții solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei (SRB/EES/2017/08) a Comitetului unic de rezoluție din 7 iunie 2017, în măsura în care prin aceasta a fost adoptată schema de rezoluție privind instituția Banco Popular Español, S. A.;

               —

               anularea Deciziei (UE) 2017/1246 a Comisiei din 7 iunie 2017 de aprobare a schemei de rezoluție pentru Banco Popular Español.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente sunt similare cu cele invocate în cauza T-478/17, Mutualidad de la Abogacía și Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Comitetul unic de rezoluție, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno și SFL/Comitetul unic de rezoluție, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde/Comisia și Comitetul unic de rezoluție, T-483/17, García Suárez și alții/Comisia și Comitetul unic de rezoluție, T-484/17, Fidesban și alții/Comitetul unic de rezoluție, T-497/17, Sáchez del Valle și Calatrava Real State 2015/Comisia și Comitetul unic de rezoluție și T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda/Comisia și Comitetul unic de rezoluție.


title: Cauza T-185/13: Hotărârea Tribunalului din 11 septembrie 2014 – Continental Wind Partners/OAPI – Continental Reifen Deutschland (CONTINENTAL WIND PARTNERS) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cererea de înregistrare a mărcii comunitare figurative CONTINENTAL WIND PARTNERS — Marca internațională figurativă anterioară Continental — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Similitudinea semnelor — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Refuz parțial al înregistrării” ]

text:
               27.10.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 380/10

         Hotărârea Tribunalului din 11 septembrie 2014 – Continental Wind Partners/OAPI – Continental Reifen Deutschland (CONTINENTAL WIND PARTNERS)
   (Cauza T-185/13) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cererea de înregistrare a mărcii comunitare figurative CONTINENTAL WIND PARTNERS - Marca internațională figurativă anterioară Continental - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Similitudinea semnelor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Refuz parțial al înregistrării”])
   2014/C 380/12
   Limba de procedură: germana

      Părţile

      Reclamantă: Continental Wind Partners LLC (Wilmington, Delaware, Statele Unite) (reprezentant: O. Bischof, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne (mărci, desene şi modele industriale) (reprezentant: A. Pohlmann, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Continental Reifen Deutschland GmbH (Hanovra, Germania) (reprezentanţi: S. Gillert, K. Vanden Bossche, B. Köhn-Gerdes și J. Schumacher, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 10 ianuarie 2013 (cauza R 2204/2011-2), privind o procedură de opoziție între Continental Reifen Deutschland GmbH și Continental Wind Partners LLC

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Continental Wind Partners LLC la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 156, 1.6.2013.


title: Cauza C-609/14: Ordonanța președintelui Camerei a noua a Curții din 22 septembrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunalul Sibiu – România) – Nicolae Ilie Nicula/Administrația Județeană a Finanțelor Publice Sibiu, fostă Administraţia Finanţelor Publice a Municipiului Sibiu, Administraţia Fondului pentru Mediu, cu participarea: Cristina Lenuța Stoica

text:
               19.12.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 475/14

         Ordonanța președintelui Camerei a noua a Curții din 22 septembrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunalul Sibiu – România) – Nicolae Ilie Nicula/Administrația Județeană a Finanțelor Publice Sibiu, fostă Administraţia Finanţelor Publice a Municipiului Sibiu, Administraţia Fondului pentru Mediu, cu participarea: Cristina Lenuța Stoica
   (Cauza C-609/14) (1)

   (2016/C 475/20)
   Limba de procedură: româna
   Președintele Camerei a noua a Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 107, 30.3.2015.


title: Cauza C-437/07: Acțiune introdusă la 19 septembrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană

text:
               8.12.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 297/24

         Acțiune introdusă la 19 septembrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană
   (Cauza C-437/07)
   (2007/C 297/39)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: C. Zadra și D. Kukovec, agenți)

      Pârâtă: Republica Italiană
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că prin atribuirea de către Comune di L'Aquila a unui contract de achiziții publice de lucrări având ca obiect proiectarea și realizarea unei linii de tramvai pe roți pentru transportul public în comun în orașul Aquila prin intermediul unei proceduri, cum ar fi chiar aceea a „finanțării de proiect”, având drept scop atribuirea unei concesiuni de lucrări și prin modificarea de către aceasta a proiectului preliminar indicat în invitația pentru ofertă, ulterior publicării anunțului, Republica Italiană nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul Directivei 93/37/CEE a Consiliului din 14 iunie 1993 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări (1), și în special al articolelor 7 și 11 din aceasta, precum și al articolelor 43 CE și 49 CE și al principiilor transparenței și nediscriminării care constituie corolarul acestora;

               —

               obligarea Republicii Italiene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Comune di L'Aquila a atribuit un contract de achiziții publice de lucrări având ca obiect proiectarea și realizarea unei linii de tramvai pe roți pentru transportul public în comun în orașul Aquila, prin intermediul procedurii de „finanțare de proiect”, având drept scop atribuirea unei concesiuni de lucrări, iar nu a unui contract de achiziții publice de lucrări. Comune di L'Aquila a mai efectuat și o modificare a proiectului preliminar indicat în invitația pentru ofertă, ulterior publicării anunțului.
   În opinia Comisiei, acordul încheiat în acest cadru între Comune di L'Aquila și grupul promotor al lucrării constituie un contract de achiziții publice de lucrări în sensul dreptului comunitar. În consecință, atribuirea acestui contract prin intermediul unei proceduri, cum ar fi chiar aceea a „finanțării de proiect”, având drept scop atribuirea unei concesiuni de lucrări, este contrară normelor prevăzute de Directiva 93/37, în special articolelor 7 și 11 din aceasta. De asemenea, modificarea proiectului indicat în invitația pentru ofertă, ulterior publicării anunțului, este contrară principiilor transparenței și nediscriminării, pe care se întemeiază libertatea de stabilire și libertatea de a presta servicii prevăzute de articolele 43 CE și 49 CE.

      (1)  JO L 199, p. 54.


title: Cauzele conexate C-286/09 și C-287/09: Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 9 iulie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Corte d'appello di Roma — Italia) — Luigi Ricci (C-286/09), Aduo Pisaneschi (C-287/09)/Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS) [Articolul 104 alineatul (3) primul paragraf din Regulamentul de procedură — Funcționari — Pensie pentru limită de vârstă — Cumulul perioadelor de asigurare — Articolul 11 din anexa VIII la Statutul funcționarilor — Luare în considerare a perioadelor de activitate în cadrul Comunităților Europene — Articolul 10 CE]

text:
               23.10.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 288/14

      Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 9 iulie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Corte d'appello di Roma — Italia) — Luigi Ricci (C-286/09), Aduo Pisaneschi (C-287/09)/Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)
      (Cauzele conexate C-286/09 și C-287/09) (1)

      (Articolul 104 alineatul (3) primul paragraf din Regulamentul de procedură - Funcționari - Pensie pentru limită de vârstă - Cumulul perioadelor de asigurare - Articolul 11 din anexa VIII la Statutul funcționarilor - Luare în considerare a perioadelor de activitate în cadrul Comunităților Europene - Articolul 10 CE)
      (2010/C 288/21)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Corte d'appello di Roma

         Părțile din acțiunea principală

         Reclamanți: Luigi Ricci (C-286/09), Aduo Pisaneschi (C-287/09)

         Pârât: Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)

         Obiectul

      Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Corte d'appello di Roma — Interpretarea Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 al Consiliului din 14 iunie 1971 privind aplicarea regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați și cu familiile acestora care se deplasează în cadrul Comunității — Interpretarea articolelor 17 CE, 39 CE și 42 CE — Prestație pentru limită de vârstă — Cumularea perioadelor de asigurare — Neluarea în considerare a perioadei de afiliere la regimul comun de asigurare de sănătate al Comunităților Europene

         Dispozitivul

      Articolul 10 CE, coroborat cu Statutul funcționarilor Comunităților Europene, trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale care nu permite luarea în considerare a anilor de muncă pe care un resortisant al Uniunii i-a realizat în serviciul unei instituții a Uniunii, precum Comisia Comunităților Europene, sau al unui organ al Uniunii, precum Comitetul Economic și Social, în vederea nașterii unui drept la o pensie pentru limită de vârstă în cadrul sistemului național, indiferent dacă este vorba despre o pensionare anticipată sau despre o pensionare obișnuită a persoanei interesate.

         (1)  JO C 233, 26.9.2009.


title: Cauza T-72/06: Hotărârea Tribunalului din 16 noiembrie 2011 — Groupe Gascogne/Comisia ( „Concurență — Înțelegeri — Piața sacilor industriali din plastic — Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 81 CE — Imputabilitatea comportamentului ilicit — Amenzi — Limita maximă de 10 % din cifra de afaceri — Proporționalitate” )

text:
               7.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 6/11

         Hotărârea Tribunalului din 16 noiembrie 2011 — Groupe Gascogne/Comisia
   (Cauza T-72/06) (1)

   (Concurență - Înțelegeri - Piața sacilor industriali din plastic - Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 81 CE - Imputabilitatea comportamentului ilicit - Amenzi - Limita maximă de 10 % din cifra de afaceri - Proporționalitate)
   2012/C 6/15
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Groupe Gascogne SA (St. Paul-lès-Dax, Franța) (reprezentanți: inițial C. Lazarus, ulterior P. Hubert și E. Durand, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial F. Castillo de la Torre și F. Arbault, ulterior F. Castillo de la Torre și N. von Lingen, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare în parte a Deciziei C(2005) 4634 final a Comisiei din 30 noiembrie 2005 privind o procedură de aplicare a articolului 81 [CE] (Cazul COMP/F/38.354 — Saci industriali), referitoare la o înțelegere pe piața sacilor industriali din plastic, și cerere de reformare a deciziei menționate.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Groupe Gascogne SA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 96, 22.4.2006.


title: Cauza T-836/16: Acțiune introdusă la 30 noiembrie 2016 – Rzeczpospolita Polska/Comisia

text:
               30.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 30/54

         Acțiune introdusă la 30 noiembrie 2016 – Rzeczpospolita Polska/Comisia
   (Cauza T-836/16)
   (2017/C 030/62)
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamantă: Rzeczpospolita Polska (reprezentant: B. Majczyna, agent)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Comisiei din 19 septembrie 2016, ajutor de stat SA.44351 (2016/C) (ex 2016/NN) – Polonia – Impozit polonez în sectorul comerțului cu amănuntul, notificată cu numărul C(2016) 5596, și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe calificarea eronată a impozitului polonez în sectorul comerțului cu amănuntul ca ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE, fapt care rezultă din aprecierea vădit eronată a condiției privind selectivitatea

                           —

                           Impozitul polonez în sectorul comerțului cu amănuntul nu poate fi considerat la prima vedere drept selectiv, deoarece structura sa nu admite nicio excepție de la sistemul de referință propriu acestui impozit; ratele de impozitare progresive fac parte integrantă din sistemul de referință al acestui impozit.

                           —

                           Presupunând chiar că cele două rate de impozitare progresive nu constituie un element al sistemului de referință propriu impozitului polonez în sectorul comerțului cu amănuntul, trebuie să se considere că elementul sistemului de referință este cel puțin rata de impozitare unică cel mai frecvent aplicată; în plus, ratele de impozitare progresive nu constituie, în niciun caz, o excepție în favoarea anumitor întreprinderi care, având în vedere obiectivul intrinsec al acestui impozit, se află într-o situație de fapt și de drept comparativă cu cea a altor întreprinderi.

                           —

                           În orice caz, ratele de impozitare progresive și nivelul bazei de impozitare a impozitului polonez în sectorul comerțului cu amănuntul sunt conforme cu principiul proporționalității.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 13 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 2015/1589 al Consiliului din 13 iulie 2015 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 108 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene și pe încălcarea principiului proporționalității, Comisia dispunând suspendarea imediată a aplicării baremului progresiv al impozitului polonez în sectorul comerțului cu amănuntul

                           —

                           Nu era necesar să se dispună suspendarea, având în vedere existența unor îndoieli serioase cu privire la selectivitatea impozitului polonez în sectorul comerțului cu amănuntul.

                           —

                           Nu era necesar să se dispună suspendarea, deoarece Comisia nu a probat existența unor efecte suficient de nefavorabile care rezultă din aplicarea impozitului polonez în sectorul comerțului cu amănuntul.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe motivarea necorespunzătoare și insuficientă a deciziei atacate

                           —

                           Decizia atacată nu este corect și suficient motivată în ceea ce privește aprecierea condiției privind selectivitatea impozitului polonez în sectorul comerțului cu amănuntul.

                           —

                           Decizia atacată nu este corect și suficient motivată în ceea ce privește dispoziția de suspendare imediată a aplicării baremului progresiv al impozitului polonez în sectorul comerțului cu amănuntul.


title: Cauza C-53/14 P: Recurs introdus la 4 februarie 2014 de JAS Jet Air Service France (JAS) împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 3 decembrie 2013 în cauza T-573/11, JAS Jet Air Service France/Comisia

text:
               7.4.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 102/22

         Recurs introdus la 4 februarie 2014 de JAS Jet Air Service France (JAS) împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 3 decembrie 2013 în cauza T-573/11, JAS Jet Air Service France/Comisia
   (Cauza C-53/14 P)
   2014/C 102/31
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: JAS Jet Air Service France (JAS) (reprezentanți: T. Gallois și E. Dereviankine, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

               —

               Anularea deciziei Tribunalului astfel cum figurează în dispozitivul Hotărârii pronunţate la 3 decembrie 2013 în cauza T-573/11;

               —

               admiterea concluziilor prezentate de societatea JAS Jet Air Service France în primă instanţă în sensul în care urmăresc anularea deciziei Comisiei Europene din 5 august 2011 în cazul REM 01/2008 de respingere a cererii de remitere a taxelor la import în cuantum de 1 001 778,20 euro pe care a prezentat-o la 24 ianuarie 2008;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamanta invocă două motive în susţinerea recursului formulat împotriva hotărârii prin care Tribunalul a confirmat decizia Comisiei din 5 august 2011 de respingere a cererii de remitere a taxelor la import prezentate de reclamantă.
   În primul rând, reclamanta reproşează Tribunalului că a încălcat articolul 13 din Regulamentul (CEE) nr. 1430/79 (1) şi articolul 239 din Codul vamal comunitar (2) prin aceea că nu a recunoscut existenţa unei „situaţii speciale” care permite remiterea solicitată. Tribunalul ar fi susţinut că situaţia reclamantei nu era comparabilă celei a societăţii CALBERSON BV (cazul REM 10/01) căreia Comisia îi acordase remiterea.
   În al doilea rând, reclamanta apreciază că Tribunalul a încălcat articolele sus-menţionate prin aceea că nu a ţinut seama, pentru a recunoaşte existenţa unei „situaţii speciale”, de disfuncţionalitatea survenită la nivelul procedurii interne de eliberare şi control al autorizaţiilor de import cu scutire de TVA, denumite AI2 (articolul 275 din Codul fiscal general francez şi dispoziţiile de punere în aplicare a acestuia). Tribunalul ar fi răsturnat sarcina probei şi, aşadar, ar fi adus atingere principiilor generale de drept considerând că revine reclamantei sarcina de a stabili în mod precis consecinţele respectivei disfuncţionalităţi.

      (1)  Regulamentul (CEE) nr. 1430/79 al Consiliului din 2 iulie 1979 privind rambursarea sau remiterea taxelor de import sau de export (JO L 175, p. 1).

      (2)  Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului vamal comunitar (JO L 302, p. 1, Ediţie specială, 02/vol. 5, p. 58).


title: Cauza C-260/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesfinanzhof (Germania) la 18 iunie 2008 — HEKO Industrieerzeugnisse GmbH/Bundesfinanzdirektion West

text:
               27.9.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 247/3

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesfinanzhof (Germania) la 18 iunie 2008 — HEKO Industrieerzeugnisse GmbH/Bundesfinanzdirektion West
   (Cauza C-260/08)
   (2008/C 247/04)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Bundesfinanzhof
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: HEKO Industrieerzeugnisse GmbH

      Pârâtă: Bundesfinanzdirektion West
   Întrebările preliminare
   Numai transformările sau prelucrările substanțiale de mărfuri încadrate la poziția 7312 din Nomenclatura combinată, care conferă origine nepreferențială în conformitate cu articolul 24 din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului vamal comunitar (1), au ca efect încadrarea produsului care rezultă din transformarea sau prelucrarea respectivă la altă poziție din Nomenclatura combinată?

      (1)  JO L 302, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 5, p. 58.


title: Cauza T-564/12: Acțiune introdusă la 26 decembrie 2012 — Ministry of Energy of Iran/Consiliul

text:
               23.2.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 55/21

         Acțiune introdusă la 26 decembrie 2012 — Ministry of Energy of Iran/Consiliul
   (Cauza T-564/12)
   2013/C 55/38
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Ministry of Energy of Iran (Teheran, Iran) (reprezentant: M. Lester, Barrister)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Consiliului 2012/635/PESC din 15 octombrie 2012 (1) și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 945/2012 al Consiliului din 15 octombrie 2012 (2), în măsura în care aceste măsuri se aplică reclamantului;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamant.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe faptul că nu este îndeplinit niciunul dintre criteriile legale pentru înscrierea reclamantului pe listă, că pârâtul a săvârșit o eroare vădită considerând că erau îndeplinite criteriile legale pentru înscrierea pe listă, și că desemnarea sa se întemeiază pe o eroare vădită de fapt.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe faptul că Consiliul nu a prezentat motive adecvate sau suficiente pentru includerea reclamantului pe lista persoanelor și entităților care fac obiectul măsurilor contestate.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe faptul că Consiliul nu a garantat dreptul la apărare și dreptul la o protecție jurisdicțională efectivă al reclamantului.

               4.

               Al patrulea motiv întemeiat pe faptul că prin decizia Consiliului de a-l desemna pe reclamant au fost încălcate, în mod nejustificat și disproporționat, drepturile sale fundamentale, inclusiv dreptul la protecția proprietății și a întreprinderii sale și dreptul la respectarea reputației.

      (1)  Decizia 2012/635/PESC a Consiliului din 15 octombrie 2012 de modificare a Deciziei 2010/413/PESC a Consiliului privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 282, p. 58).

      (2)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 945/2012 al Consiliului din 15 octombrie 2012 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 267/2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 282, p. 16).


title: Cauza F-92/11: Acțiune introdusă la 23 septembrie 2011 — ZZ/CESE

text:
               26.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 347/46

         Acțiune introdusă la 23 septembrie 2011 — ZZ/CESE
   (Cauza F-92/11)
   2011/C 347/86
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentanți: D. Abreu Caldas, S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis și É. Marchal, avocați)

      Pârât: Comitetul Economic și Social European

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei CESE prin care se refuză cererea reclamantului de recunoaștere a faptelor ilicite săvârșite împotriva sa prin lipsa de asistență și prin încălcarea obligației de solicitudine, precum și de adoptare a unor măsuri de natură să stabilească în mod public meritele și competențele sale și o cerere de daune interese

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei din 14 iunie 2011 a secretarului general al Comitetului Economic și Social European (AIPN/CESE) prin care se respinge reclamația reclamantului având ca obiect recunoașterea faptelor ilicite săvârșite împotriva sa prin lipsa de asistență și prin încălcarea obligației de solicitudine, precum și adoptarea unor măsuri de natură să stabilească în mod public meritele și competențele sale profesionale, în special aptitudinile sale de conducere a unei unități administrative și de gestionare a resurselor umane și financiare ale acesteia;

               —

               obligarea CESE la plata unei sume de 15 000 de euro pentru prejudiciul moral care rezultă din încălcarea obligației de solicitudine a AIPN;

               —

               obligarea CESE la plata cheltuielilor de judecată.