title: Cauza C-503/10: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 21 decembrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Varhoven administrativen sad — Bulgaria) — Evroetil AD/Direktor na Agentsia „Mitnitsi” [Directiva 2003/30/CE — Articolul 2 alineatul (2) litera (a) — Noțiunea de bioetanol — Produs obținut din biomasă, având un conținut de alcool etilic mai mare de 98,5 % și care nu a făcut obiectul unei denaturări — Pertinența utilizării efective drept biocombustibil — Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 — Nomenclatura combinată — Clasificarea tarifară a bioetanolului în vederea aplicării de accize — Directiva 2003/96/CE — Produse energetice — Directiva 92/83/CEE — Articolul 20 prima liniuță și articolul 27 alineatul (1) literele (a) și (b) — Noțiunea de alcool etilic — Scutire de acciza armonizată — Denaturare]

text:
               18.2.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 49/12

         Hotărârea Curții (Camera a opta) din 21 decembrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Varhoven administrativen sad — Bulgaria) — Evroetil AD/Direktor na Agentsia „Mitnitsi”
   (Cauza C-503/10) (1)

   (Directiva 2003/30/CE - Articolul 2 alineatul (2) litera (a) - Noțiunea de bioetanol - Produs obținut din biomasă, având un conținut de alcool etilic mai mare de 98,5 % și care nu a făcut obiectul unei denaturări - Pertinența utilizării efective drept biocombustibil - Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 - Nomenclatura combinată - Clasificarea tarifară a bioetanolului în vederea aplicării de accize - Directiva 2003/96/CE - Produse energetice - Directiva 92/83/CEE - Articolul 20 prima liniuță și articolul 27 alineatul (1) literele (a) și (b) - Noțiunea de alcool etilic - Scutire de acciza armonizată - Denaturare)
   2012/C 49/19
   Limba de procedură: bulgara

      Instanța de trimitere

   Varhoven administrativen sad

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Evroetil AD

      Pârât: Direktor na Agentsia „Mitnitsi”

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Varhoven administrativen sad — Interpretarea articolului 2 alineatul (2) litera (a) din Directiva 2003/30/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 8 mai 2003 de promovare a utilizării biocombustibililor și a altor combustibili regenerabili pentru transport (JO L 123, p. 42, Ediție specială, 13/vol. 39, p. 170) și a anexei I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful vamal comun (JO L 256, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 4, p. 3), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CEE) nr. 2587/91 al Comisiei din 26 iulie 1991 (JO L 259, p. 1) — Interpretarea articolului 2 alineatul (1) din Directiva 2003/96/CE a Consiliului din 27 octombrie 2003 privind restructurarea cadrului comunitar de impozitare a produselor energetice și a electricității (JO L 283, p. 51, Ediție specială, 09/vol. 2, p. 98) și a articolului 20 primul paragraf prima liniuță din Directiva 92/83/CEE a Consiliului din 19 octombrie 1992 privind armonizarea structurilor accizelor la alcool și băuturi alcoolice (JO L 316, p. 21, Ediție specială, 09/vol. 1, p. 152) — Produs obținut din biomasă, care conține esteri, alcool rafinat și aldehidă, având un conținut de alcool mai mare de 98 % și care nu a făcut obiectul unei denaturări — Noțiunea de bioetanol — Clasificare în cadrul subpoziției 2207 20 00 (Alcool etilic denaturat și alte distilate denaturate, cu orice titru) sau în cadrul subpoziției 2207 10 00 (Alcool etilic nedenaturat cu titru alcoolic volumic de minim 80 %), în vederea aplicării de accize

      Dispozitivul

               1.

               Definiția bioetanolului cuprinsă în articolul 2 alineatul (2) litera (a) din Directiva 2003/30/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 8 mai 2003 de promovare a utilizării biocombustibililor și a altor combustibili regenerabili pentru transport trebuie interpretată în sensul că se referă și la produsele precum cel în cauză în acțiunea principală, care este obținut printre altele din biomasă și care conține mai mult de 98,5 % alcool etilic, dacă este pus în vânzare ca biocombustibil pentru transport.

               2.

               Dreptul Uniunii trebuie interpretat în sensul că un produs precum cel în discuție în acțiunea principală, care conține mai mult de 98,5 % alcool etilic și care nu a fost denaturat printr o procedură specială de denaturare, trebuie supus accizei prevăzute la articolul 19 alineatul (1) din Directiva 92/83/CEE a Consiliului din 19 octombrie 1992 privind armonizarea structurilor accizelor la alcool și băuturi alcoolice, chiar dacă este produs din biomasă prin intermediul unei tehnologii care se deosebește de tehnologia de producere a alcoolului etilic de origine agricolă, conține substanțe care îl fac impropriu consumului uman, îndeplinește cerințele prevăzute de proiectul de normă europeană pr EN 15376 pentru bioetanolul folosit drept combustibil și corespunde eventual definiției bioetanolului cuprinse în articolul 2 alineatul (2) litera (a) din Directiva 2003/30.

      (1)  JO C 346, 18.12.2010.


title: Cauza T-33/07: Acțiune introdusă la data de 12 februarie 2007 — Republica Elenă/Comisia Comunităților Europene

text:
               14.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 82/42

         Acțiune introdusă la data de 12 februarie 2007 — Republica Elenă/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-33/07)
   (2007/C 82/91)
   Limba de procedură: greaca
   Părțile

      Reclamantă: Republica Elenă (reprezentanți: I. Chalkias și G. Kanellopoulos)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea deciziei atacate a Comisiei sau, în subsidiar, modificarea acesteia în conformitate cu motivele prezentate în continuare;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Republica Elenă invocă următoarele motive de anulare în acțiunea sa împotriva deciziei C (2006) 5993 final a Comisiei din 14 decembrie 2006 (JO 2006 L 355, p. 96), prin care Comisia a exclus de la finanțarea comunitară anumite cheltuieli efectuate de statele membre — și, în special, de Republica Elenă — în baza Fondului European de Orientare și Garantare Agricolă (FEOGA), secțiunea Garantare.
   În cadrul primului motiv general de anulare, care se referă la toate corecțiile, reclamanta susține că pârâta a încălcat cerințele procedurale substanțiale prevăzute la articolul 8 alineatul (1) teza a treia litera (a) [sic] din Regulamentul (CE) nr. 1663/95 (1), prin aceea că a omis să inițieze o discuție bilaterală cu autoritățile elene, privind evaluarea gravității încălcărilor imputate acestora și prejudiciile suferite de Uniunea Europeană; în subsidiar, decizia trebuie anulată din cauza necompetenței ratione temporis a Comisiei de a impune corecții.
   Mai exact, reclamanta afirmă că, în sectorul uleiului de măsline pârâta a depășit limitele puterii discreționare de care dispune, prin faptul că a dublat corecția de la 5 % la 10 %, cu toate că nu se înregistrase o depreciere ci, dimpotrivă, o ameliorare a sistemului de control. De asemenea, conform susținerilor reclamantei, pârâta a săvârșit o eroare în interpretarea prevederilor comunitare și în aprecierea împrejurărilor de fapt, încălcând principiul proporționalității.
   În ceea ce privește sectorul bumbacului, ca motiv de anulare, reclamanta invocă greșita apreciere a împrejurărilor de fapt, motivarea greșită și lipsa temeiului legal pentru impunerea corecției, precum și greșita interpretare și aplicare a articolului 12 alineatul (1) din Regulamentul (CEE) nr. 1201/89 (2) și încălcarea principiului securității juridice, întrucât durata procedurii de imputare a cheltuielilor a depășit 10 ani.
   În privința sectorului stafidelor, reclamanta susține că pârâta a interpretat în mod greșit liniile directoare privind corecțiile, stabilind un procent de 10 % pentru controale secundare insuficiente și că a motivat insuficient decizia în ceea ce privește corecția pentru stafidele de Corint.
   Cu privire la citrice, reclamanta afirmă că pârâta a invocat în mod greșit deficiențe ale controalelor administrative aflate în sarcina sa, încălcând principiul proporționalității, și nu le-a motivat suficient; în subsidiar, a greșit cu privire la interpretarea și la aplicarea în timp a Anexei 16 la documentul 17933/2000 în ceea ce privește clasificarea controalelor în cauză ca fiind controale principale.
   În final, în ceea ce privește plățile efectuate după expirarea termenului, reclamanta invocă greșita apreciere a împrejurărilor de fapt, prin impunerea unei duble corecții cu privire la poziția bugetară B01 1210-160, greșita interpretare și aplicare a articolului 4 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 296/96 (3) cu privire la baza de calcul a rezervei de 4 %, precum și evaluarea greșită și motivarea insuficientă cu privire la împrejurările excepționale invocate și condițiile speciale de gestiune.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1663/95 al Comisiei din 7 iulie 1995 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 729/70 al Consiliului privind procedura de lichidare a conturilor FEOGA, secţiunea Garantare (JO L 158, 8.7.1995, p. 6).

      (2)  Regulamentul Comisiei (CEE) nr. 1201/89 din 3 mai 1989 privind regulile de aplicare a sistemului de ajutor pentru bumbac [traducere neoficială] (JO L 123, p. 18).

      (3)  Regulamentul (CE) nr. 296/96 al Comisiei din 16 februarie 1996 privind datele care urmează să fie transmise de către statele membre şi contabilizarea lunară a cheltuielilor finanţate în cadrul secţiunii Garantare a Fondului European de Orientare şi Garantare Agricolă (FEOGA) şi de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 2776/88 (JO L 39, 17.2.1996, p. 5).


title: Cauza T-321/15: Hotărârea Tribunalului din 10 noiembrie 2015 – GSA şi SGI/Parlamentul („Contracte de achiziții publice de servicii — Procedură de cerere de ofertă — Prestații de protecție împotriva incendiilor, asistență pentru persoane și supraveghere exterioară în locația Parlamentului la Bruxelles — Respingerea ofertei unui ofertant — Obligația de a prezenta o autorizație prealabilă eliberată potrivit legislației naționale — Proporționalitate — Egalitate de tratament — Principiul transparenței — Libera prestare a serviciilor”)

text:
               11.1.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 7/29

         Hotărârea Tribunalului din 10 noiembrie 2015 – GSA şi SGI/Parlamentul
   (Cauza T-321/15) (1)

   ((„Contracte de achiziții publice de servicii - Procedură de cerere de ofertă - Prestații de protecție împotriva incendiilor, asistență pentru persoane și supraveghere exterioară în locația Parlamentului la Bruxelles - Respingerea ofertei unui ofertant - Obligația de a prezenta o autorizație prealabilă eliberată potrivit legislației naționale - Proporționalitate - Egalitate de tratament - Principiul transparenței - Libera prestare a serviciilor”))
   (2016/C 007/39)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamante: Gruppo Servizi Associati SpA (GSA) (Roma, Italia) şi Security Guardian’s Institute (SGI) (Louvain-la-Neuve, Belgia) (reprezentant: E. van Nuffel d’Heynsbroeck, avocat)

      Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: P. López-Carceller şi B. Simon, agenţi)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziilor Parlamentului, conținute în scrisoarea din 12 iunie 2015, prin care acesta a informat reclamantele, pe de o parte, cu privire la respingerea ofertei pe care o prezentaseră în cadrul cererii de ofertă deschisă EP/DGSAFE/UIB/SER/2014-014, referitoare la prestații de protecție împotriva incendiilor, asistență pentru persoane (domeniul 1) și supraveghere exterioară (domeniul 2) în locația Parlamentului la Bruxelles (JO 2014/S 246-433095) și, pe de altă parte, cu privire la atribuirea contractului care a făcut obiectul acestei cereri de ofertă unui alt ofertant

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Gruppo Servizi Associati SpA (GSA) și Security Guardian’s Institute (SGI) la plata cheltuielilor de judecată, incluysiv a celor aferente procedurii măsurilor provizorii.

      (1)  JO C 262, 10.8.2015.


title: Cauza C-190/13: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 13 martie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado de lo Social n °3 de Barcelona – Spania) – Antonio Márquez Samohano/Universitat Pompeu Fabra (Politica socială  — Directiva 1999/70/CE  — Acordul cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP  — Universităţi  — Profesori asociaţi  — Contracte de muncă pe durată determinată succesive  — Clauza 5 punctul 1  — Măsuri de prevenire a recurgerii abuzive la contracte pe durată determinată  — Noţiunea „motive obiective” care justifică astfel de contracte  — Clauza 3  — Noţiunea „contract de muncă pe durată nedeterminată”  — Sancţiuni  — Dreptul la o indemnizaţie  — Diferență de tratament între lucrători pe durată nedeterminată)

text:
               5.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 135/17

         Hotărârea Curții (Camera a opta) din 13 martie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado de lo Social no 3 de Barcelona – Spania) – Antonio Márquez Samohano/Universitat Pompeu Fabra
   (Cauza C-190/13) (1)

   ((Politica socială - Directiva 1999/70/CE - Acordul cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP - Universităţi - Profesori asociaţi - Contracte de muncă pe durată determinată succesive - Clauza 5 punctul 1 - Măsuri de prevenire a recurgerii abuzive la contracte pe durată determinată - Noţiunea „motive obiective” care justifică astfel de contracte - Clauza 3 - Noţiunea „contract de muncă pe durată nedeterminată” - Sancţiuni - Dreptul la o indemnizaţie - Diferență de tratament între lucrători pe durată nedeterminată))
   2014/C 135/18
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Juzgado de lo Social no 3 de Barcelona

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Antonio Márquez Samohano

      Pârâtă: Universitat Pompeu Fabra

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară – Juzgado de lo Social de Barcelona – Interpretarea clauzelor 3 și 5 din anexa la Directiva 1999/70/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 privind acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP (JO L 175, p. 43, Ediție specială, 05/vol. 5, p. 129.) – Contracte de muncă încheiate cu administrația publică – Profesor universitar – Lipsa măsurilor de prevenire a utilizării abuzive a unor contracte pe durată determinată succesive

      Dispozitivul

   Clauza 5 din Acordul cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat la 18 martie 1999, care figurează în anexa la Directiva 1999/70/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 privind Acordul cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP, trebuie interpretată în sensul că nu se opune unei reglementări naționale, precum cea în discuție în litigiul principal, care permite universităţilor să efectueze prelungirea contractelor de muncă pe durată determinată succesive încheiate cu profesori asociaţi, fără nicio limitare în ceea ce privește durata maximă şi numărul de prelungiri ale acestor contracte, din moment ce astfel de contracte sunt justificate de un motiv obiectiv, în sensul punctului 1 litera (a) din această clauză, ceea ce revine instanței de trimitere să verifice. Cu toate acestea, revine deopotrivă acestei instanţe sarcina de a verifica în concret că, în litigiul principal, prelungirea contractelor de muncă pe durată determinată succesive în cauză ar viza efectiv acoperirea unor nevoi provizorii şi că o reglementare precum cea în discuție în litigiul principal nu a fost utilizată de fapt pentru a satisface nevoi permanente şi durabile în materie de recrutare de personal didactic.

      (1)  JO C 189, 29.6.2013.


title: Cauza T-466/13: Acțiune introdusă la 28 august 2013 — Hermann Trollius/ECHA

text:
               9.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 325/44

         Acțiune introdusă la 28 august 2013 — Hermann Trollius/ECHA
   (Cauza T-466/13)
   2013/C 325/72
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Hermann Trollius GmbH (Lauterhofen, Germania) (reprezentanți: M. Ahlhaus și J. Schrotz, avocați)

      Pârâtă: Agenția Europeană pentru Produse Chimice (ECHA)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei nr. SME(2013) 0191 adoptate de ECHA la 31 ianuarie 2013, precum și a facturii nr. 10035033 emise de ECHA la 4 februarie 2013 și

               —

               obligarea pârâtei la plata tuturor cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate de reclamantă.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv se întemeiază necompetența pârâtei.

                           —

                           Reclamanta susține să pârâta nu era competentă să adopte Decizia nr. SME(2013) 0191, dat fiind că nici Regulamentul (CE) nr. 1907/2006 (1), nici Regulamentul (CE) nr. 340/2008 (2) nu permit pârâtei să adopte o decizie separată pentru a stabili dacă un solicitant îndeplinește condițiile privind IMM-urile.

               2.

               Al doilea motiv se întemeiază pe o încălcare a dispozițiilor coroborate ale articolului 104 alineatul (1) din Regulamentul REACH și ale Regulamentului nr. 1 din 15 aprilie 1958 (3)

                           —

                           Reclamanta susține că, pe toată durata corespondenței, pârâta a încălcat obligația care îi revine de a se adresa unei persoane supuse jurisdicției unui stat membru în limba oficială a acestui stat. Potrivit reclamantei, această încălcare a legii a împiedicat-o să îndeplinească condițiile de probă referitoare la statutul său de întreprindere mică.

               3.

               Al treilea motiv se întemeiază pe faptul că reclamanta este, în realitate, o întreprindere mică în sensul Recomandării 2003/361/CE (4) a Comisiei și, prin urmare, deciziile atacate sunt eronate pe fond.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1907/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2006 privind înregistrarea, evaluarea, autorizarea și restricționarea substanțelor chimice (REACH), de înființare a Agenției Europene pentru Produse Chimice, de modificare a Directivei 1999/45/CE și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 793/93 al Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 1488/94 al Comisiei, precum și a Directivei 76/769/CEE a Consiliului și a Directivelor 91/155/CEE, 93/67/CEE, 93/105/CE și 2000/21/CE ale Comisiei (Regulamentul REACH).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 340/2008 al Comisiei din 16 aprilie 2008 privind redevențele și drepturile plătite Agenției Europene pentru Produse Chimice în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1907/2006 al Parlamentului European și al Consiliului privind înregistrarea, evaluarea, autorizarea și restricționarea substanțelor chimice (REACH).

      (3)  Regulamentul nr. 1 de stabilire a regimului lingvistic al Comunității Europene a Energiei Atomice.

      (4)  Recomandarea 2003/361/CE a Comisiei din 6 mai 2003 privind definirea microîntreprinderilor și a întreprinderilor mici și mijlocii.


title: Cauzele conexate C-283/14 și C-284/14: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 28 ianuarie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Finanzgericht Düsseldorf, Finanzgericht Hamburg – Germania) – CM Eurologistik GmbH/Hauptzollamt Duisburg (C-283/14), Grünwald Logistik Service GmbH (GLS)/Hauptzollamt Hamburg-Stadt (C-284/14) [Trimitere preliminară — Regulamentul (UE) nr. 158/2013 — Validitate — Taxă antidumping instituită cu privire la importurile de anumite citrice preparate sau conservate originare din China — Executarea unei hotărâri prin care s-a constatat nevaliditatea unui regulament precedent — Redeschiderea anchetei inițiale privind stabilirea valorii normale — Reinstituirea taxei antidumping pe baza acelorași date — Perioada de anchetă care trebuie luată în considerare]

text:
               21.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 106/4

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 28 ianuarie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Finanzgericht Düsseldorf, Finanzgericht Hamburg – Germania) – CM Eurologistik GmbH/Hauptzollamt Duisburg (C-283/14), Grünwald Logistik Service GmbH (GLS)/Hauptzollamt Hamburg-Stadt (C-284/14)
   (Cauzele conexate C-283/14 și C-284/14) (1)

   ([Trimitere preliminară - Regulamentul (UE) nr. 158/2013 - Validitate - Taxă antidumping instituită cu privire la importurile de anumite citrice preparate sau conservate originare din China - Executarea unei hotărâri prin care s-a constatat nevaliditatea unui regulament precedent - Redeschiderea anchetei inițiale privind stabilirea valorii normale - Reinstituirea taxei antidumping pe baza acelorași date - Perioada de anchetă care trebuie luată în considerare])
   (2016/C 106/04)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Finanzgericht Düsseldorf, Finanzgericht Hamburg

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: CM Eurologistik GmbH (C-283/14), Grünwald Logistik Service GmbH (GLS) (C-284/14)

      Pârâte: Hauptzollamt Duisburg (C-283/14), Hauptzollamt Hamburg-Stadt (C-284/14)

      Dispozitivul

   Examinarea întrebărilor adresate nu a revelat niciun element de natură să afecteze validitatea Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 158/2013 al Consiliului din 18 februarie 2013 de reinstituire a unei taxe antidumping definitive la importurile de anumite citrice preparate sau conservate (mandarine etc.) originare din Republica Populară Chineză.

      (1)  JO C 315, 15.9.2014.


title: Cauza T-6/12: Hotărârea Tribunalului din 6 septembrie 2013 — Godrej Industries și VVF/Consiliul ( „Dumping — Importuri de anumiți alcooli grași și amestecurile lor, originari din India, Indonezia și Malaysia — Ajustare solicitată în temeiul conversiei valutare — Sarcina probei — Prejudiciu — Taxă antidumping definitivă” )

text:
               19.10.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 304/17

         Hotărârea Tribunalului din 6 septembrie 2013 — Godrej Industries și VVF/Consiliul
   (Cauza T-6/12) (1)

   (Dumping - Importuri de anumiți alcooli grași și amestecurile lor, originari din India, Indonezia și Malaysia - Ajustare solicitată în temeiul conversiei valutare - Sarcina probei - Prejudiciu - Taxă antidumping definitivă)
   2013/C 304/29
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Godrej Industries Ltd (Mumbai, India) și VVF Ltd (Mumbai) (reprezentant: B. Servais, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: J.-P. Hix, agent, asistat de G. Berrisch și A. Polcyn, avocați)

      Interveniente în susținerea pârâtului: Sasol Olefins & Surfactants GmbH (Hamburg, Germania), Sasol Germany GmbH (Hamburg) (reprezentanți: V. Akritidis, avocat și J. Beck, solicitor) și Comisia Europeană (reprezentanți: M. França și A. Stobiecka-Kuik, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1138/2011 al Consiliului din 8 noiembrie 2011 de instituire a unei taxe antidumping definitive și de percepere cu titlu definitiv a taxei provizorii instituite asupra importurilor de anumiți alcooli grași și amestecurile lor, originari din India, Indonezia și Malaysia (JO L 293, p. 1)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Godrej Industries Ltd și VVF Ltd suportă cheltuielile de judecată efectuate de Consiliul Uniunii Europene și pe cele efectuate de Sasol Olefins & Surfactants GmbH și de Sasol Germany GmbH, precum și propriile cheltuieli de judecată.

               3.

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 49, 18.2.2012.


title: Cauza T-279/07: Acțiune introdusă la 23 iulie 2007 — Republica Franceză/Comisia Comunităților Europene

text:
               8.9.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/56

         Acțiune introdusă la 23 iulie 2007 — Republica Franceză/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-279/07)
   (2007/C 211/104)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Republica Franceză (reprezentanți: E. Belliard, G. de Bergues, L. Butel și S. Ramet, agenți)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Prin prezenta acțiune, reclamanta solicită anularea Deciziei C(2007) 2110 final a Comisiei din 10 mai 2007 prin care dispozițiile din Codul monetar și financiar francez care rezervă pentru trei instituții de credit, Banque Postale, Caisses d'Epargne et de Prévoyance și Crédit Mutuel, drepturi speciale pentru distribuirea livretelor A și a celor albastre sunt declarate incompatibile cu articolul 86 alineatul (1) CE coroborat cu articolele 43 și 49 CE.
   În sprijinul acțiunii sale reclamanta invocă cinci motive.
   Primul motiv este întemeiat pe încălcarea dreptului la apărare și pe nerespectarea principiului contradictorialității.
   În al doilea rând, reclamanta arată că instituția Comisiei ar fi făcut o eroare vădită de apreciere prin faptul de a considera că drepturile speciale în cauză constituiau un obstacol pentru libertatea de stabilire și, în consecință, erau incompatibile cu articolul 43 CE fără a fi demonstrat că aceste drepturi nu erau necesare și proporționale în lumina motivelor imperative de interes general, constituite de obiectivele de acces la o locuință și de accesibilitate a serviciilor bancare.
   Prin al treilea motiv, reclamanta susține că instituția Comisiei ar fi făcut o eroare vădită de apreciere în aplicarea celei de a treia condiții a articolului 86 alineatul (2) CE prin faptul de a considera că serviciul de interes economic general de accesibilitate bancară nu vizează decât persoanele care au dificultăți particulare de acces la serviciile bancare de bază. Aceasta pretinde că instituția Comisiei și-ar fi depășit puterile de control al definiției unui serviciu de interes economic general și, în orice caz, ar fi reținut o definiție prea restrictivă a misiunii de accesibilitate bancară. În opinia reclamantei, Comisia ar fi făcut și o eroare vădită de apreciere în aplicarea celei de a doua condiții a articolului 86 alineatul (2) CE referitoare la obligația de a atribui serviciul printr-un act de autoritate publică, precum și în aplicarea celor de a patra și a cincea condiții ale respectivului articol. Aceasta pretinde că instituția Comisiei ar fi făcut o eroare în calcularea impactului avut de suprimarea drepturilor speciale asupra finanțelor publice și că aceasta ar fi făcut o eroare vădită de apreciere în aplicarea principiului proporționalității prin faptul de a considera că există alte mijloace mai puțin restrictive pentru libertatea de stabilire decât acordarea unor drepturi speciale pentru a asigura o finanțare echilibrată a serviciilor de interes economic general de accesibilitate bancară și de finanțare a locuinței sociale.
   Prin al patrulea motiv, reclamanta arată că instituția Comisiei ar fi făcut o eroare vădită de apreciere prin faptul de a considera că drepturile speciale în cauză erau incompatibile cu articolul 49 CE.
   Al cincilea motiv invocat de reclamantă este întemeiat pe nemotivarea deciziei atacate.


title: Cauza T-467/16: Acțiune introdusă la 19 august 2016 – Flir Systems Trading Belgium/Comisia

text:
               17.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 383/19

         Acțiune introdusă la 19 august 2016 – Flir Systems Trading Belgium/Comisia
   (Cauza T-467/16)
   (2016/C 383/27)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Flir Systems Trading Belgium (Meer, Belgia) (reprezentanți: N. Reypens, C. Docclo și T. Verstraeten, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               conexarea prezentei cauze și a cauzei T-131/16 în considerarea legăturii dintre acestea, pentru buna desfășurare a fazei orale a procedurii și în scopul pronunțării hotărârii;

               —

               admiterea motivelor de anulare invocate în prezenta cerere;

               —

               anularea articolelor 1 și 2 din decizia atacată (1);

               —

               cu titlu subsidiar, anularea articolului 2 din decizia atacată în măsura în care nu stabilește măsuri tranzitorii;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă șapte motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe o eroare vădită de apreciere în identificarea actelor juridice prin care a fost acordat pretinsul ajutor de stat și pe o eroare de drept în interpretarea articolului 1 litera (d) din Regulamentul nr. 2015/1589 (2).

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe eroare de fapt în descrierea sistemului de referință, pe o eroare vădită de apreciere analiza acestuia și pe o eroare de drept în aplicarea articolului 107 alineatul (1) TFUE și a articolului 1 litera (a) din Regulamentul nr. 2015/1589.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe o eroare de apreciere în ceea ce privește avantajul economic și pe o eroare de drept în aplicarea articolului 107 alineatul (1) TFUE și a articolului 1 litera (a) din Regulamentul nr. 2015/1589.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe o eroare în aprecierea selectivității necesare pentru a califica schema în litigiu ca ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE și al articolului 1 litera (a) din Regulamentul nr. 2015/1589 și pe o eroare de apreciere în analiza mecanismelor schemei în litigiu.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe o eroare de apreciere în analiza justificării condițiilor de aplicare a schemei în litigiu.

               6.

               Al șaselea motiv, întemeiat pe o eroare de apreciere în evaluarea pretinsului avantaj rezultat din schema în litigiu și pe o lipsă de precizie în examinarea schemei în litigiu.

               7.

               Al șaptelea motiv, întemeiat pe nerespectarea încrederii legitime a contribuabililor și a securității juridice.

      (1)  Decizia Comisiei din 11 ianuarie 2016 privind schema de ajutoare de stat privind scutirea aplicabilă profitului excedentar pusă în aplicare de Belgia [schema de ajutoare de stat SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN)].

      (2)  Regulamentul (EU) nr. 2015/1589 al Consiliului din 13 iulie 2015 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 108 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (JO 2015, L 248, p. 9).


title: Cauza T-465/09: Hotărârea Tribunalului din 3 octombrie 2012 — Jurašinović/Consiliul [ „Acces la documente — Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 — Cerere de acces la rapoartele observatorilor Uniunii Europene prezenți în Croația între 1 august și 31 august 1995 — Refuzul accesului — Risc de atingere adusă protecției relațiilor internaționale — Divulgare anterioară” ]

text:
               17.11.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 355/23

         Hotărârea Tribunalului din 3 octombrie 2012 — Jurašinović/Consiliul
   (Cauza T-465/09) (1)

   (Acces la documente - Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 - Cerere de acces la rapoartele observatorilor Uniunii Europene prezenți în Croația între 1 august și 31 august 1995 - Refuzul accesului - Risc de atingere adusă protecției relațiilor internaționale - Divulgare anterioară)
   2012/C 355/47
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Ivan Jurašinović (Angers, Franța) (reprezentanți: M. Jarry și N. Amara-Lebret, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: inițial C. Fekete și K. Zieleśkiewicz, ulterior C. Fekete și J. Herrmann, agenți)

      Obiectul

   În principal, o cerere de anulare a deciziei Consiliului din 21 septembrie 2009 prin care se acordă acces la anumite rapoarte întocmite de observatorii Uniunii Europene prezenți în Croația, în regiunea Knin, între 1 august și 31 august 1995

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Domnul Ivan Jurašinović suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Consiliul Uniunii Europene.

      (1)  JO C 24, 30.1.2010.


title: Cauza T-93/08: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 16 iunie 2008 — Republica Cipru/Comisia Comunităților Europene

text:
               30.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/59

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 16 iunie 2008 — Republica Cipru/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-93/08) (1)

   (2008/C 223/109)

      Limba de procedură: greaca

   Președintele Primei Camere a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 142, 7.6.2008.


title: Cauza T-585/14: Acțiune introdusă la 4 august 2014 – Slovenia/Comisia

text:
               20.10.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 372/19

         Acțiune introdusă la 4 august 2014 – Slovenia/Comisia
   (Cauza T-585/14)
   2014/C 372/24
   Limba de procedură: slovena

      Părțile

      Reclamantă: Republica Slovenia (reprezentant: L. Bembič, procurorul general)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei conținute în scrisoarea Comisiei Europene, Direcția Generală Buget, nr.oBUDG/B/03MV D (2014) 1782918, din 2 iunie 2014 prin care, pe de o parte, se constată că reclamanta ar fi responsabilă financiar pentru o pierdere a unor resurse proprii din bugetul Uniunii, întrucât o cantitate de zahăr a fost importată în afara sistemului contingentelor tarifare de import, iar resursele pentru acest import nu au fost stabilite și prin care, pe de altă parte, se dispune reclamantei să pună la dispoziția bugetului Uniunii o sumă echivalentă cu resursele proprii pierdute care se ridică, în cazul în care certificatul de import a fost utilizat în integralitate, la 1 2 57  000,00 de euro;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă șase motive.

               1.

               Primul motiv se întemeiază pe o eroare vădită de apreciere

                           —

                           Comisia ar fi constatat în mod eronat, în decizia atacată conținută în scrisoare, că pierderea resurselor proprii s-ar datora unor erori săvârșite de importator în cererea sa de eliberare a unui certificat de import și pe care autoritățile slovene nu le-ar fi descoperit în timp util.

                           —

                           Importatorul și-ar fi completat și rectificat cererea în timp util, în timp ce erorile s-ar fi produs cu ocazia transmiterii către Comisie din partea Agenției Republicii Slovenia pentru piețele agricole și dezvoltarea rurală a cererilor de eliberare a certificatelor de import în temeiul cotelor AMIS ale Comisiei, iar aceasta exclusiv din cauza carențelor sistemului cotelor AMIS.

               2.

               Al doilea motiv se întemeiază pe încălcarea normelor privind procedura decizională a Comisiei

                           —

                           Scrisoarea care conține decizia atacată ar fi semnată de directorul Direcției Generale Buget, deși Comisia ca organ colegial ar fi competentă să decidă cu privire la răspunderea financiară a reclamantei pentru pierderea resurselor proprii ale Uniunii.

               3.

               Al treilea motiv se întemeiază pe o motivare insuficientă a deciziei și pe un temei juridic eronat

                           —

                           Comisia nu ar fi motivat suficient scrisoarea în discuție, care conține decizia privind răspunderea financiară a reclamantei, în măsura în care nu ar fi fost posibil să se aprecieze dacă această scrisoare era legitimă și conformă cu dreptul substanțial, cu consecința încălcării articolului 296 TFUE și a regulamentului intern al Comisiei.

                           —

                           În plus, Comisia nu ar fi comunicat temeiurile juridice adecvate care stau la baza propriei decizii potrivit cărora în speță s-ar fi constatat o pierdere a resurselor și că reclamanta este responsabilă financiar pentru acestea.

               4.

               Al patrulea motiv se întemeiază pe încălcarea dreptului la apărare și a dreptului de a fi audiat

                           —

                           Comisia nu a adus la cunoștința reclamantei, înainte de adoptarea deciziei atacate, toate elementele de fapt și de drept pe care se întemeiază decizia sa, ceea ce ar constitui o încălcare a dreptului la apărare și a dreptului de a fi audiat.

               5.

               Al cincilea motiv se întemeiază pe lipsa controlului Comisiei

                           —

                           Eroarea reclamantei în tratarea cererii de eliberare a certificatului de import ar fi o consecință a carențelor sistemului informatic și electronic din cadrul sistemului cotelor AMIS, instituit și administrat de Comisie; în consecință, reclamanta nu ar fi responsabilă pentru eroarea săvârșită.

               6.

               Al șaselea motiv se întemeiază pe încălcarea principiilor proporționalității, securității juridice și prevenirii îmbogățirii fără justă cauză

                           —

                           Reclamanta susține că, ținând seama de faptul că nu a existat o pierdere a resurselor proprii, impunerea unei responsabilități financiare pentru o eroare în înregistrarea datelor în sistemul informatic deficient al Comisiei constituie o îmbogățire fără justă cauză a Uniunii.

                           —

                           S-ar încălca de asemenea principiul securității juridice, în măsura în care nu ar fi prevăzută o procedură de corectare a erorilor în situațiile în care ar exista îmbogățire fără justă cauză.

                           —

                           În plus, potrivit reclamantei, reglementarea în temeiul căreia nu este posibilă corectarea unor erori administrative săvârșite în cadrul unei proceduri de eliberare a unui certificat de import, deși niciuna dintre persoanele interesate de pe piață nu suferă un prejudiciu care să rezulte din eroarea administrativă – și în consecință subzistă în mod necesar o răspundere financiară a statului membru – ar fi contrară și principiului proporționalității.

                           —

                           Comisia, prin aceea că nu a încheiat într-un termen rezonabil procedura în constatarea răspunderii financiare a reclamantei, a încălcat și principiul așteptărilor legitime.


title: Cauza T-71/16 P: Recurs introdus la 17 februarie 2016 de către Carlo De Nicola împotriva Hotărârii pronunțate la 18 decembrie 2015 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-82/12, De Nicola/BEI

text:
               4.4.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 118/37

         Recurs introdus la 17 februarie 2016 de către Carlo De Nicola împotriva Hotărârii pronunțate la 18 decembrie 2015 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-82/12, De Nicola/BEI
   (Cauza T-71/16 P)
   (2016/C 118/42)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamant: Carlo De Nicola (Strassen, Luxemburg) (reprezentant: G. Ferabecoli, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Banca Europeană de Investiții

      Concluziile reclamantului

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               admiterea prezentului recurs și, prin modificarea în parte a hotărârii atacate, anularea punctelor 2 și 3 din dispozitiv, precum și a punctelor 68-75 din hotărârea propriu-zisă;

               —

               în consecință, obligarea BEI la repararea prejudiciilor suferite de domnul De Nicola, în conformitate cu cererea introductivă sau, cu titlu subsidiar, trimiterea cauzei în fața altei camere a Tribunalului Funcției Publice, pentru ca, în cadrul unui complet de judecată diferit, să se pronunțe din nou cu privire la punctele anulate,

               —

               obligarea părții adverse la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prezenta acțiune este îndreptată împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice (judecător unic) din 18 decembrie 2015, De Nicola/Banca Europeană de Investiții (F-82/12).
   Motivele și principalele argumente sunt similare celor invocate în cauza T-55/16 P, De Nicola/Banca Europeană de Investiții.
   Reclamantul susține, în special, că constituie o eroare de drept asimilarea cererii de despăgubire formulate în cauza F-82/12 cu cea prezentată în cauza F-55/08 și că s-a reținut în mod eronat că există autoritate de lucru judecat cu privire la unele dintre cererile de despăgubire.


title: Cauza T-233/04: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 10 aprilie 2008 — Regatul Țărilor de Jos/Comisia Comunităților Europene ( Ajutoare de stat — Directiva 2001/81/CE — Măsură națională care stabilește un sistem de comercializare a drepturilor de emisie de oxizi de azot — Decizie prin care ajutorul este declarat compatibil cu piața comună — Admisibilitate — Avantaj — Lipsa caracterului selectiv al măsurii )

text:
               24.5.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 128/30

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 10 aprilie 2008 — Regatul Țărilor de Jos/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-233/04) (1)

   („Ajutoare de stat - Directiva 2001/81/CE - Măsură națională care stabilește un sistem de comercializare a drepturilor de emisie de oxizi de azot - Decizie prin care ajutorul este declarat compatibil cu piața comună - Admisibilitate - Avantaj - Lipsa caracterului selectiv al măsurii’)
   (2008/C 128/64)
   Limba de procedură: olandeza
   Părțile

      Reclamant: Regatul Țărilor de Jos (reprezentanți: H. Sevenster, J. van Bakel și M. de Grave, agenți)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: H. van Vliet și V. Di Bucci, agenți)

      Intervenientă în susținerea reclamantului: Republica Federală Germania (reprezentanți: W. -D. Plessing și M. Lumma, agenți)
   Obiectul
   Cerere de anulare a Deciziei C (2003) 1761 final a Comisiei din 24 iunie 2003 referitoare la ajutorul de stat N 35/2003 privind sistemul de comercializare a drepturilor de emisie de oxizi de azot notificat de Regatul Țărilor de Jos.
   Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia C (2003) 1761 final a Comisiei din 24 iunie 2003 referitoare la ajutorul de stat N 35/2003 privind sistemul de comercializare a drepturilor de emisie de oxizi de azot notificat de Regatul Țărilor de Jos.

               2)

               Obligă Comisia Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

               3)

               Republica Federală Germania suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 275, 15.11.2003.


title: Cauza C-521/14: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 21 ianuarie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Korkein oikeus – Finlanda) – SOVAG – Schwarzmeer und Ostsee Versicherungs-Aktiengesellschaft/If Vahinkovakuutusyhtiö Oy [Trimitere preliminară — Cooperare judiciară în materie civilă — Regulamentul (CE) nr. 44/2001 — Articolul 6 punctul 2 — Competență judiciară — Acțiune în garanție sau în intervenție intentată de un terț împotriva unei părți într-un proces în fața instanței sesizate cu cererea principală]

text:
               14.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 98/14

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 21 ianuarie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Korkein oikeus – Finlanda) – SOVAG – Schwarzmeer und Ostsee Versicherungs-Aktiengesellschaft/If Vahinkovakuutusyhtiö Oy
   (Cauza C-521/14) (1)

   ([Trimitere preliminară - Cooperare judiciară în materie civilă - Regulamentul (CE) nr. 44/2001 - Articolul 6 punctul 2 - Competență judiciară - Acțiune în garanție sau în intervenție intentată de un terț împotriva unei părți într-un proces în fața instanței sesizate cu cererea principală])
   (2016/C 098/17)
   Limba de procedură: finlandeza

      Instanța de trimitere

   Korkein oikeus

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: SOVAG – Schwarzmeer und Ostsee Versicherungs-Aktiengesellschaft

      Pârâtă: If Vahinkovakuutusyhtiö Oy

      Dispozitivul

   Articolul 6 punctul 2 din Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială trebuie interpretat în sensul că în domeniul său de aplicare intră o acțiune pe care a formulat-o un terț, conform dispozițiilor din legislația națională, împotriva pârâtului din procedura inițială și care are ca obiect o cerere strâns legată de cererea principală respectivă, vizând obținerea rambursării unor despăgubiri plătite de acest terț reclamantului din cadrul procedurii inițiale amintite, cu condiția ca această acțiune să nu fi fost formulată doar pentru a scoate pârâtul menționat de sub competența instanței în cauză.

      (1)  JO C 34, 2.2.2015.


title: Cauza T-635/16: Acțiune introdusă la 1 septembrie 2016 – IPA/Comisia

text:
               21.11.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 428/17

         Acțiune introdusă la 1 septembrie 2016 – IPA/Comisia
   (Cauza T-635/16)
   (2016/C 428/19)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: SC IPA SA (București, România) (reprezentant: L. Vasilescu, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea notelor de debit din 28 iunie 2016 nr. 3241608864, în cuantum de 63 653,58 de euro, și nr. 3241608865, în cuantum de 9 630,30 de euro, emise de pârâtă.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta arată în esență că litigiul privește calcularea costurilor indirecte referitoare la contractul a cărui beneficiară este reclamanta. Astfel, după câțiva ani de la încheierea contractului, Comisia a impus o formulă eronată de calcul al costurilor indirecte, cu alte cuvinte o formulă neconformă cu condițiile contractuale și contrară principiilor și practicilor general acceptate în gestiunea contabilă.
   Reclamanta susține că Comisia și-a întemeiat pretențiile pe un audit și a acceptat toate concluziile auditorului, fără a observa că metoda de calcul al costurilor indirecte aplicată de auditor încalcă: (i) principiile și practicile de contabilitate și de gestiune ale beneficiarului, care sunt impuse și prin contract și (ii) principiile și practicile general acceptate în gestiunea contabilă.
   Reclamanta susține de asemenea că metodele de calcul al costurilor contractuale indirecte utilizate de auditor și acceptate de Comisie sunt diferite de sistemul de contabilitate al beneficiarului, fără ca acest lucru să fie justificat, în condițiile în care, potrivit contractului, toate costurile trebuie să fie stabilite în conformitate cu principiile și cu practicile uzuale de contabilitate și de gestiune ale beneficiarului. Sistemul de contabilitate al beneficiarului este singurul sistem de contabilitate acceptat prin contract și nu a existat niciun motiv pentru înlocuirea sau pentru dezaprobarea procedurilor contabile ale beneficiarului utilizate pentru calcularea costurilor indirecte ale contractului.
   În sfârșit, reclamanta arată că, în cursul procedurii de audit, auditorul a subevaluat costurile indirecte reale ale contractului, iar Comisia, după ce a acceptat în totalitate concluziile auditorului, a emis notele de debit din 28 iunie 2016 nr. 3241608864, în cuantum de 63 653,58 de euro, și nr. 3241608865, în cuantum de 9 630,30 de euro, pentru recuperarea diferențelor privind costurile descrise în audit.


title: Cauza T-70/10: Hotărârea Tribunalului din 9 decembrie 2014 – Feralpi/Comisia [ „Concurență — Înțelegeri — Piața fier-betonului în bare sau în rulouri — Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 65 CO, după expirarea Tratatului CECO, în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1/2003 — Stabilirea prețurilor și a termenelor de plată — Limitarea sau controlul producției sau vânzărilor — Încălcarea unor norme fundamentale de procedură — Necompetență — Temei juridic — Încălcarea dreptului la apărare — Principiul bunei administrări, al proporționalității și al egalității armelor — Criterii de imputare — Definiția pieței — Încălcarea articolului 65 CO — Amenzi — Prescripție — Gravitate — Durată” ]

text:
               2.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 34/22

         Hotărârea Tribunalului din 9 decembrie 2014 – Feralpi/Comisia
   (Cauza T-70/10) (1)

   ([„Concurență - Înțelegeri - Piața fier-betonului în bare sau în rulouri - Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 65 CO, după expirarea Tratatului CECO, în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1/2003 - Stabilirea prețurilor și a termenelor de plată - Limitarea sau controlul producției sau vânzărilor - Încălcarea unor norme fundamentale de procedură - Necompetență - Temei juridic - Încălcarea dreptului la apărare - Principiul bunei administrări, al proporționalității și al egalității armelor - Criterii de imputare - Definiția pieței - Încălcarea articolului 65 CO - Amenzi - Prescripție - Gravitate - Durată”])
   (2015/C 034/24)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Feralpi Holding SpA (Brescia, Italia) (reprezentanți: G. Roberti și I. Perego, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial R. Sauer și B. Gencarelli, ulterior R. Sauer, R. Striani și T. Vecchi și în final R. Sauer și T. Vecchi, agenți, asistați de P. Manzini, avocat)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei C(2009) 7492 final a Comisiei din 30 septembrie 2009 privind o procedură inițiată în temeiul articolului 65 CO (cazul COMP/37.956 – Fier-beton, readoptare), astfel cum a fost modificată prin Decizia C(2009) 9912 final a Comisiei din 8 decembrie 2009, prin care Comisia a aplicat reclamantei o amendă de 10,25 milioane de euro pentru încălcarea articolului 65 alineatul (1) CO

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Feralpi Holding SpA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 100, 17.4.2010.


title: Cauza T-630/14: Ordonanța Tribunalului din 24 septembrie 2015 – Primo Valore/Comisia

text:
               16.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 381/60

         Ordonanța Tribunalului din 24 septembrie 2015 – Primo Valore/Comisia
   (Cauza T-630/14) (1)

   (2015/C 381/83)
   Limba de procedură: italiana
   Președintele Camerei a şasea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 361, 13.10.2014.


20150731020616722015/C 270/056862013CJC27020150817RO01ROINFO_JUDICIAL201506105511Cauza C-686/13: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 10 iunie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Högsta förvaltningsdomstolen – Suedia) – X AB/Skatteverket (Trimitere preliminară – Articolul 49 TFUE – Libertatea de stabilire – Legislație fiscală – Impozit pe profit – Titluri de participare – Reglementare a unui stat membru care scutește de impozit câștigurile de capital și, în schimb, exclude deductibilitatea pierderilor de capital – Cesiune de către o societate rezidentă a titlurilor deținute într-o filială nerezidentă – Pierdere de capital rezultată din diferența de curs valutar)
 ---documentbreak--- C2702015RO510120150610RO00055151Hotărârea Curții (Camera a doua) din 10 iunie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Högsta förvaltningsdomstolen – Suedia) – X AB/Skatteverket
   (Cauza C-686/13) (
         1
      )
   „(Trimitere preliminară — Articolul 49 TFUE — Libertatea de stabilire — Legislație fiscală — Impozit pe profit — Titluri de participare — Reglementare a unui stat membru care scutește de impozit câștigurile de capital și, în schimb, exclude deductibilitatea pierderilor de capital — Cesiune de către o societate rezidentă a titlurilor deținute într-o filială nerezidentă — Pierdere de capital rezultată din diferența de curs valutar)”2015/C 270/05Limba de procedură: suedeza
      Instanța de trimitere

   Högsta förvaltningsdomstolen

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: X AB

      Pârât: Skatteverket

      Dispozitivul

   Articolul 49 TFUE trebuie interpretat în sensul că nu se opune unei legislații fiscale a unui stat membru care, în principiu, scutește de impozitul de profit câștigurile de capital obținute din titluri de participare și exclude în mod corelativ deducerea pierderilor de capital suferite cu privire la aceste titluri chiar și atunci când aceste pierderi rezultă dintr-o diferență de curs valutar.
   (
         1
      )	JO C 71, 8.3.2014.


title: Cauza C-155/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Cour de cassation (Franța) la 16 martie 2016 – Sarval Sud-Est SAS, Siffda Bretagne SAS, Siffda Centre SAS, Siram SARL, Francisque Gay, Patrick Legras de Grandcourt/Association ATM Porc, Association ATM Avicole, Association ATM équidés Angee, Association ATM éleveurs de ruminants, Association ATM lapins Clipp, Association ATM palmipèdes gras – Cifog, Association ATM ponte – CNPO, Atemax France, Monnard Jura SNC, Fédération nationale bovine (FNB), Fédération nationale porcine

text:
               6.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 200/9

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Cour de cassation (Franța) la 16 martie 2016 – Sarval Sud-Est SAS, Siffda Bretagne SAS, Siffda Centre SAS, Siram SARL, Francisque Gay, Patrick Legras de Grandcourt/Association ATM Porc, Association ATM Avicole, Association ATM équidés Angee, Association ATM éleveurs de ruminants, Association ATM lapins Clipp, Association ATM palmipèdes gras – Cifog, Association ATM ponte – CNPO, Atemax France, Monnard Jura SNC, Fédération nationale bovine (FNB), Fédération nationale porcine
   (Cauza C-155/16)
   (2016/C 200/14)
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour de cassation

      Părțile din procedura principală

      Recurente: Sarval Sud-Est SAS, Siffda Bretagne SAS, Siffda Centre SAS, Siram SARL, Francisque Gay, Patrick Legras de Grandcourt

      Intimate: Association ATM Porc, Association ATM Avicole, Association ATM équidés Angee, Association ATM éleveurs de ruminants, Association ATM lapins Clipp, Association ATM palmipèdes gras – Cifog, Association ATM ponte – CNPO, Atemax France, Monnard Jura SNC, Fédération nationale bovine (FNB), Fédération nationale porcine

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 1 din Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii (1) trebuie interpretat în sensul că asociații de drept privat create de organizațiile profesionale vizate pentru a încheia contracte privind efectuarea prestațiilor de ecarisaj a căror finanțare revine membrilor acestor organizații, care plătesc contribuții în acest scop, trebuie calificate drept organisme de drept public, în raport cu criteriul potrivit căruia astfel de organisme trebuie create pentru îndeplinirea în mod expres a cerințelor de interes general, de altă natură decât industrial sau comercial?

               2)

               Articolul 1 din Directiva 2004/18/CE, citată anterior, trebuie interpretat în sensul că asociațiile astfel descrise îndeplinesc, în special cele care încasează contribuții obligatorii, criteriul calificării drept organisme de drept public privind existența unui control al gestiunii lor exercitat de autoritățile publice, din moment ce acest control economic și financiar exercitat de stat este un control extern privind activitatea economică și gestiunea financiară a întreprinderilor și organismelor care sunt supuse acestuia și are drept obiect analizarea riscurilor și evaluarea performanțelor acestor întreprinderi și organisme, protejând interesele patrimoniale ale statului, și, pentru îndeplinirea misiunii sale, agentul responsabil de exercitarea controlului are toate competențele de investigare cu privire la documente și la fața locului, întreprinderea sau organismul controlat este obligat să îi comunice toate informațiile necesare pentru îndeplinirea misiunii sale, inclusiv a celor care privesc filialele incluse în cadrul său de consolidare, acesta solicită, dacă este cazul, toate informațiile suplimentare, că acesta a participat, cu vot consultativ, la ședințele consiliului de administrare sau de supraveghere sau ale organului de deliberare și ale comitetelor și comisiilor pe care le poate constitui, acesta poate asista la ședințele comitetelor, ale comisiilor și ale tuturor organelor consultative existente în cadrul întreprinderii sau organismului, precum și la adunările generale și că primește, în aceleași condiții ca și membrii lor, convocările, ordinile de zi și orice alte documente care trebuie transmise înaintea fiecărei ședințe?

      (1)  JO L 134, p. 114, Ediție specială, 6/vol. 8, p. 116.


title: Cauza C-542/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Verwaltungsgerichtshof (Austria) la 4 decembrie 2008 – Friedrich G. Barth/Bundesministerium für Wissenschaft und Forschung

text:
               18.4.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 90/7

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Verwaltungsgerichtshof (Austria) la 4 decembrie 2008 – Friedrich G. Barth/Bundesministerium für Wissenschaft und Forschung
   (Cauza C-542/08)
   2009/C 90/10
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Verwaltungsgerichtshof

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Friedrich G. Barth

      Pârât: Bundesministerium für Wissenschaft und Forschung

      Întrebările preliminare

               1)

               Aplicarea unei reguli de prescripție care prevede un termen de prescripție de trei ani în privința unor indemnizații speciale de vechime care, într-un caz precum cel din acțiunea principală, anterior Hotărârii Curții de Justiție a Comunităților Europene din 30 septembrie 2003, Köbler (C-224/01), nu i-a fost acordată lucrătorului migrant, din cauza legislației interne incompatibile cu dreptul comunitar, constituie o discriminare indirectă a lucrătorilor migranți în sensul articolului 39 CE și al articolului 7 alineatul (1) din Regulamentul (CEE) nr. 1612/68 (1) sau o restricție privind libera circulație a lucrătorilor garantată de aceste dispoziții?

               2)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare: articolul 39 CE și articolul 7 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1612/68 se opun, într-un caz precum cel din acțiunea principală, aplicării unei asemenea reguli de prescripție în privința unor indemnizații speciale de vechime care, anterior Hotărârii Curții de Justiție a Comunităților Europene din 30 septembrie 2003, Köbler (C-224/01), nu i-a fost acordată lucrătorului migrant, din cauza legislației interne incompatibile cu dreptul comunitar?

               3)

               Principiul efectivității împiedică aplicarea, în împrejurări precum cele din acțiunea principală, a unei reguli de prescripție de trei ani pentru introducerea cererilor de acordare a indemnizației speciale de vechime aferente unei perioade din trecut și care nu au fost acordate beneficiarilor potențiali din cauza legislației interne formulată explicit?

      (1)  JO L 257, p. 2, Ediție specială, 05/vol. 1. p. 11.


title: Cauza T-231/07: Acțiune introdusă la 29 iunie 2007 — ITT Manufacturing Enterprises/OAPI — ITT Trademark & Trade (I.T.T.)

text:
               25.8.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 199/44

         Acțiune introdusă la 29 iunie 2007 — ITT Manufacturing Enterprises/OAPI — ITT Trademark & Trade (I.T.T.)
   (Cauza T-231/07)
   (2007/C 199/83)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza
   Părțile

      Reclamantă: ITT Manufacturing Enterprises Inc. (Wilmington, Statele Unite) (reprezentant: F. Delord, Solicitor)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura în fața camerei de recurs: ITT Trademark & Trade GmbH (München, Germania)
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea deciziei atacate, menținerea deciziei nr. 565/2005 și obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată din prezenta acțiune; în subsidiar,

               —

               reformarea deciziei atacate, menținerea deciziei nr. 565/2005 și obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată din prezenta acțiune.

         Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: ITT Trademark & Trade GmbH

      Marca comunitară vizată: marca verbală comunitară „ITT” pentru produse și servicii din clasele 7, 9 și 11 — cererea nr. 1 152 339

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: ITT Manufacturing Enterprises Inc.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: mărcile naționale figurative, precum și mărcile notorii neînregistrate utilizate în cadrul comerțului comunitar ce conțin sau constau în elementul verbal „ITT” pentru bunuri și servicii din numeroase clase

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția în integralitatea sa

      Decizia camerei de recurs: respinge opoziția.

      Motivele invocate: reclamanta contestă concluziile camerei de recurs potrivit cărora decizia diviziei de opoziție s-a întemeiat pe o marcă greșită.


title: Cauza T-128/07: Acțiune introdusă la 23 aprilie 2007 — Suez/OAPI (Delivering the essentials of life)

text:
               23.6.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 140/34

         Acțiune introdusă la 23 aprilie 2007 — Suez/OAPI (Delivering the essentials of life)
   (Cauza T-128/07)
   (2007/C 140/58)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Suez SA (Paris, Franța) (reprezentant: P. Combeau, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: Marca verbală „Delivering the essentials of life” pentru produse și servicii din clasele 1, 9, 11, 16, 35, 36, 37, 38, 39, 40, 41 și 42 (cererea nr. 4 102 497).

      Decizia examinatorului: respinge cererea de înregistrare.

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr 40/94 (1) al Consiliului deoarece, contrar celor constatate de camera de recurs a OAPI în decizia atacată, marca a cărei înregistrare se solicită nu are o conotație strict laudativă și nu descrie o caracteristică sau o calitate a produselor sau a serviciilor pe care trebuie să le desemneze.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO L 11, 1994, p. 1).


title: Cauza C-253/08: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 19 mai 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Portugheză (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 2006/22/CE — Apropierea legislațiilor — Legislație socială privind activitățile de transport rutier — Netranspunere în termenul prevăzut)

text:
               4.7.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 153/14

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 19 mai 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Portugheză
   (Cauza C-253/08) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 2006/22/CE - Apropierea legislațiilor - Legislație socială privind activitățile de transport rutier - Netranspunere în termenul prevăzut)
   2009/C 153/26
   Limba de procedură: portugheza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: N. Yerrell și M. Teles Romão, agenți)

      Pârâtă: Republica Portugheză (reprezentanți: L. Inez Fernandes și F. Fraústo de Azevedo, agenți)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Neadoptarea, în termenul prevăzut, a actelor necesare pentru a se conforma Directivei 2006/22/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 martie 2006 privind condițiile minime pentru punerea în aplicare a Regulamentelor (CEE) nr. 3820/85 și (CEE) nr. 3821/85 ale Consiliului privind legislația socială referitoare la activitățile de transport rutier și de abrogare a Directivei 88/599/CEE a Consiliului (JO L 102, p. 35, Ediție specială, 07/vol. 15, p. 187).

      Dispozitivul

               1)

               Prin neadoptarea tuturor actelor cu putere de lege și actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2006/22/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 martie 2006 privind condițiile minime pentru punerea în aplicare a Regulamentelor (CEE) nr. 3820/85 și (CEE) nr. 3821/85 ale Consiliului privind legislația socială referitoare la activitățile de transport rutier și de abrogare a Directivei 88/599/CEE a Consiliului, Republica Portugheză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 19 din această directivă.

               2)

               Obligă Republica Portugheză la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 223, 30.8.2008.


title: Cauza C-274/07: Acțiune introdusă la 7 iunie 2006 — Comisia Comunităților Europene/Republica Lituania

text:
               4.8.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 183/24

         Acțiune introdusă la 7 iunie 2006 — Comisia Comunităților Europene/Republica Lituania
   (Cauza C-274/07)
   (2007/C 183/42)
   Limba de procedură: lituaniana
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: G. Braun și A. Steiblytė, agenți)

      Pârâtă: Republica Lituania
   Concluziile reclamantei

               —

               constatarea faptului că, întrucât nu s-a asigurat că în practică sunt puse la dispoziția autorităților care intervin în cazuri de urgență informații privind localizarea apelantului, în măsura posibilităților tehnice, pentru toate apelurile la numărul de apel de urgență unic european „112” atunci când sunt folosite rețelele de telefonie publică, Republica Lituania nu și-a îndeplinit obligațiile ce îi revin în temeiul articolului 26 alineatul (3) din Directiva 2002/22/EC (1) privind serviciile universale și drepturile utilizatorilor cu privire la rețelele și serviciile electronice de comunicații (directiva privind serviciul universal).

               —

               obligarea Republicii Lituania la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Termenul pentru transpunerea directivei în dreptul intern a expirat la 24 iulie 2003.

      (1)  JO L 108, 24.4.2002, p. 51.


title: Cauza T-6/07: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 19 noiembrie 2008 — Galderma/OAPI — Lelas (Nanolat) ( Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale Nanolat — Marcă națională verbală anterioară TANNOLACT — Lipsa riscului de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 )

text:
               10.1.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 6/24

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 19 noiembrie 2008 — Galderma/OAPI — Lelas (Nanolat)
   (Cauza T-6/07) (1)

   („Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale Nanolat - Marcă națională verbală anterioară TANNOLACT - Lipsa riscului de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94’)
   (2009/C 6/49)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: Galderma (Cham, Elveția) (reprezentant: N. Hebeis, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: G. Schneider, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Tihomir Lelas (Zagreb, Croația) (reprezentant: H.-J. Omsels, avocat)
   Obiectul
   Acțiune introdusă împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 25 octombrie 2006 (cauza R 146/2006-4) privind o procedură de opoziție între Galderma SA și Tihomir Lelas.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă societatea Galderma SA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 56, 10.3.2007.


title: Cauza C-161/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Symvoulio tis Epikrateias (Grecia) la 8 mai 2009 — K. Fragkopoulos kai SIA O.E./Nomarchiaki Aftodioikisi Korinthias

text:
               4.7.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 153/29

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Symvoulio tis Epikrateias (Grecia) la 8 mai 2009 — K. Fragkopoulos kai SIA O.E./Nomarchiaki Aftodioikisi Korinthias
   (Cauza C-161/09)
   2009/C 153/54
   Limba de procedură: greaca

      Instanța de trimitere

   Symvoulio tis Epikrateias (Grecia)

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: K. Fragkopoulos kai SIA O.E.

      Pârâtă: Nomarchiaki Aftodioikisi Korinthias

      Întrebările preliminare

               1)

               O întreprindere care se află în situația reclamantei, și anume o întreprindere de prelucrare și ambalare a stafidelor, stabilită într-o regiune determinată a țării, în care este interzisă de către lege introducerea diverselor varietăți de struguri provenind din alte regiuni ale țării pentru a-i prelucra și ambala, cu consecința că ea nu poate exporta stafidele provenind din varietățile pe care le-a prelucrat, poate invoca în justiție faptul că măsurile legislative în discuție intră în conflict cu articolul 29 CE?

               2)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare de mai sus, dispoziții cum sunt cele din dreptul intern elen care se aplică în litigiul de față care, pe de o parte, interzic introducerea, stocarea și prelucrarea strugurilor provenind din diferite regiuni ale țării într-o regiune precisă în care nu este permisă decât prelucrarea strugurilor culeși local, în scopul de a îi exporta ulterior și, pe de altă parte, rezervă denumirea de origine protejată doar pentru strugurii care au fost prelucrați și ambalați în regiunea în care au fost culeși, încalcă sau nu dispozițiile articolului 29 CE care interzice impunerea unor restricții cantitative la export sau unor măsuri cu efect echivalent?

               3)

               În cazul unui răspuns afirmativ la cea de a doua întrebare de mai sus, protecția calității unui produs, care este definit geografic de dreptul intern a unui stat membru și pentru care nu a fost acordată posibilitatea de a avea o denumire distinctă specifică, de natură să indice, datorită provenienței sale dintr-o zonă geografică determinată, calitatea sa superioară sau caracterul său unic general recunoscute, constituie sau nu, în sensul articolului 30 CE, un obiectiv legitim de interes general care să permită derogarea de la articolul 29 CE care interzice restricțiile cantitative la exportul acestui produs sau măsurile cu efect echivalent?


title: Cauza C-470/10: Acțiune introdusă la 28 septembrie 2010 — Comisia Europeană/Republica Portugheză

text:
               4.12.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/19

         Acțiune introdusă la 28 septembrie 2010 — Comisia Europeană/Republica Portugheză
   (Cauza C-470/10)
   ()
   2010/C 328/34
   Limba de procedură: portugheza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: M. França și I. V. Rogalski, agenți)

      Pârâtă: Republica Portugheză

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin menținerea unei cerințe de înregistrare și de acreditare din partea autorităților portugheze pentru orice prestație temporară realizată de consilieri în proprietate industrială comunitară care sunt deja stabiliți în mod legal în alt stat membru și prin efectuarea unui control al calificărilor profesionale ale consilierilor în proprietate industrială comunitară care se deplasează în Portugalia, chiar și în caz de prestație temporară, Republica Portugheză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 56 TFUE și al articolelor 5 și 7 din Directiva 2005/36/CE (1) privind recunoașterea calificărilor profesionale;

               —

               obligarea Republicii Portugheze la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Legislația portugheză în cauză împiedică consilierii în proprietate industrială stabiliți în mod legal în alt stat membru să își exercite activitățile de reprezentare la Institutul Național al Proprietății Intelectuale (INPI) din Portugalia, atunci când aceștia din urmă se deplasează pentru a efectua o prestare de servicii pentru clienți situați în alt stat membru, dacă nu sunt supuși, în prealabil, unui examen pentru a fi acreditați sau recunoscuți de către Institut.

      (1)  JO L 255, p. 22, Ediție specială, 05/vol. 8, p. 3.


title: Cauza T-334/12: Hotărârea Tribunalului din 12 iunie 2015 – Plantavis și NEM/Comisia și EFSA [„Protecția consumatorilor — Mențiuni de sănătate înscrise pe produsele alimentare — Regulamentul (UE) nr. 432/2012 — Acțiune în anulare — Act normativ care nu presupune măsuri de executare — Afectare directă — Admisibilitate — Regulamentul (CE) nr. 1924/2006 — Excepție de nelegalitate — Registrul mențiunilor de sănătate”]

text:
               27.7.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 245/15

         Hotărârea Tribunalului din 12 iunie 2015 – Plantavis și NEM/Comisia și EFSA
   (Cauza T-334/12) (1)

   ([„Protecția consumatorilor - Mențiuni de sănătate înscrise pe produsele alimentare - Regulamentul (UE) nr. 432/2012 - Acțiune în anulare - Act normativ care nu presupune măsuri de executare - Afectare directă - Admisibilitate - Regulamentul (CE) nr. 1924/2006 - Excepție de nelegalitate - Registrul mențiunilor de sănătate”])
   (2015/C 245/18)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamante: Plantavis GmbH (Berlin, Germania) și NEM, Verband mittelständischer europäischer Hersteller und Distributoren von Nahrungsergänzungsmitteln & Gesundheitsprodukten eV (Laudert, Germania) (reprezentant: T. Büttner, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Pignataro-Nolin și S. Grünheid, agenți) și Autoritatea Europeană pentru Siguranța Alimentară (EFSA) (reprezentanți: D. Detken, agent, asistat de R. Van der Hout și A. Köhler, avocați)

      Intervenient în susținerea Comisiei: Parlamentul European (reprezentanți: J. Rodrigues et P. Schonard, agenți)

      Intervenient în susținerea Comisiei și a EFSA: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Simm și I. Šulce, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare, pe de o parte, a Regulamentului (CE) nr. 1924/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 20 decembrie 2006 privind mențiunile nutriționale și de sănătate înscrise pe produsele alimentare (JO L 404, p. 9, Ediție specială, 15/vol. 18, p. 244) și, pe de altă parte, a Regulamentului (UE) nr. 432/2012 al Comisiei din 16 mai 2012 de stabilire a unei liste de mențiuni de sănătate permise, înscrise pe produsele alimentare, altele decât cele care se referă la reducerea riscului de îmbolnăvire și la dezvoltarea și sănătatea copiilor (JO L 136, p. 1), precum și a registrului mențiunilor nutriționale și de sănătate referitoare la produsele alimentare publicat pe site-ul internet al Comisiei.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Plantavis GmbH și NEM, Verband mittelständischer europäischer Hersteller und Distributoren von Nahrungsergänzungsmitteln & Gesundheitsprodukten eV să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, și cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană și de Autoritatea Europeană pentru Siguranța Alimentară (EFSA).

               3)

               Consiliul Uniunii Europene și Parlamentul European suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 311, 13.10.2012.


title: Cauza C-573/07: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Italia) la 28 decembrie 2007 — Sea s.r.l./Comune di Ponte Nossa

text:
               8.3.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 64/27

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Italia) la 28 decembrie 2007 — Sea s.r.l./Comune di Ponte Nossa
   (Cauza C-573/07)
   (2008/C 64/39)
   Limba de procedură: italiana
   Instanța de trimitere
   Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Sea s.r.l.

      Pârâtă: Comune di Ponte Nossa
   Întrebarea preliminară
   Este compatibilă cu dreptul comunitar și în special cu libertatea de stabilire sau de prestare a serviciilor, cu interzicerea discriminării și cu obligațiile privind egalitatea de tratament, transparența și libera concurență prevăzute la articolele 12 CE, 43 CE, 45 CE, 46 CE, 49 CE și 86 CE din tratat încredințarea directă a unui serviciu de colectare, de transport și de eliminare a deșeurilor solide urbane și asimilate către o societate pe acțiuni cu capital integral public și al cărei statut este adaptat, în conformitate cu articolul 113 din Decretul legislativ nr. 267 din 18 august 2000, în modul expus în motivare?


title: Cauza T-401/17: Acțiune introdusă la 27 iunie 2017 – Tengelmann Warenhandelsgesellschaft/EUIPO – C & C IP (T)

text:
               14.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/34

         Acțiune introdusă la 27 iunie 2017 – Tengelmann Warenhandelsgesellschaft/EUIPO – C & C IP (T)
   (Cauza T-401/17)
   (2017/C 269/46)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Tengelmann Warenhandelsgesellschaft KG (Mülheim an der Ruhr, Germania) (reprezentant: H. Prange, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: C & C IP Sàrl (Luxemburg, Luxemburg)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „T” – cererea de înregistrare nr. 11 623 022

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 4 aprilie 2017 în cauza R 502/2015-5

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate şi modificarea acesteia în sensul respingerii în tot a opoziţiei;

               —

               obligarea pârâtului şi, dacă este cazul, a celeilalte părţi din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate în procedura căii de atac.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza F-23/16: Acțiune introdusă la 2 mai 2016 - ZZ/Comisia

text:
               11.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 251/51

         Acțiune introdusă la 2 mai 2016 - ZZ/Comisia
   (Cauza F-23/16)
   (2016/C 251/59)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentanți: S. Orlandi și T. Martin, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Despăgubirea reclamantului pentru prejudiciul material pe care pretinde că l-a suferit ca urmare a întârzierii invocate în organizarea exercițiului de reclasificare pentru anul 2013

      Concluziile reclamantului

               —

               Obligarea pârâtei la repararea integrală a prejudiciului suferit de reclamant ca urmare a întârzierii constatate în organizarea exercițiului de reclasificare 2013,

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-130/11: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 19 iulie 2012 [cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Regatul Unit] — Neurim Pharmaceuticals (1991) Ltd/Comptroller-General of Patents [Medicamente de uz uman — Certificat suplimentar de protecție — Regulamentul (CE) nr. 469/2009 — Articolul 3 — Condiții de obținere — Medicament care a obținut o autorizație validă de introducere pe piață — Prima autorizație — Produs autorizat succesiv ca produs medicamentos veterinar și ca produs medicamentos de uz uman]

text:
               29.9.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 295/9

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 19 iulie 2012 [cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Regatul Unit] — Neurim Pharmaceuticals (1991) Ltd/Comptroller-General of Patents
   (Cauza C-130/11) (1)

   (Medicamente de uz uman - Certificat suplimentar de protecție - Regulamentul (CE) nr. 469/2009 - Articolul 3 - Condiții de obținere - Medicament care a obținut o autorizație validă de introducere pe piață - Prima autorizație - Produs autorizat succesiv ca produs medicamentos veterinar și ca produs medicamentos de uz uman)
   2012/C 295/15
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Neurim Pharmaceuticals (1991) Ltd

      Pârât: Comptroller-General of Patents

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Interpretarea articolului 3 și a articolului 13 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1768/92 al Consiliului din 18 iunie 1992 privind instituirea unui certificat suplimentar de protecție pentru medicamente (JO L 182, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 11, p. 130) — Interpretarea articolului 8 alineatul (3) din Directiva 2001/83/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 noiembrie 2001 de instituire a unui cod comunitar cu privire la medicamentele de uz uman (JO L 311, p. 67, Ediție specială, 13/vol. 33, p. 3) — Condiții de obținere a unui certificat suplimentar de protecție — Data primei introduceri pe piață care trebuie luată în considerare pentru eliberarea unui certificat — Produse care conțin un principiu activ comun și care au primit, fiecare, o autorizație de introducere pe piață, primul pentru un medicament de uz veterinar cu o anumită indicație, iar al doilea pentru un medicament de uz uman cu o indicație diferită

      Dispozitivul

               1.

               Articolele 3 și 4 din Regulamentul (CE) nr. 469/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 6 mai 2009 privind certificatul suplimentar de protecție pentru medicamente trebuie să fie interpretate în sensul că, într-un caz precum cel din acțiunea principală, simpla existență a unei autorizații de introducere pe piață anterioare obținute pentru medicamentul de uz veterinar nu se opune eliberării unui certificat suplimentar de protecție pentru o punere în aplicare diferită a aceluiași produs pentru care a fost eliberată o autorizație de introducere pe piață, cu condiția ca această punere în aplicare să intre în domeniul de aplicare al protecției conferite de brevetul de bază invocat în susținerea cererii de eliberare a unui certificat suplimentar de protecție.

               2.

               Articolul 13 alineatul (1) din Regulamentul nr. 469/2009 trebuie interpretat în sensul că se referă la autorizația de introducere pe piață a unui produs care intră în domeniul de aplicare al protecției conferite de brevetul de bază invocat în susținerea cererii de eliberare a unui certificat suplimentar de protecție.

               3.

               Răspunsurile la întrebările preliminare precedente nu ar fi diferite dacă, într-o situație precum cea din acțiunea principală, în care același principiu activ este prezent în două medicamente care au obținut autorizații de introducere pe piață succesive, a doua autorizație de introducere pe piață ar fi necesitat formularea unei cereri complete, conform articolului 8 alineatul (3) din Directiva 2001/83/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 noiembrie 2001 de instituire a unui cod comunitar cu privire la medicamentele de uz uman, sau dacă produsul acoperit de prima autorizație de introducere pe piață a medicamentului corespunzător ar intra în domeniul de aplicare al protecției unui brevet diferit care aparține unui alt titular decât solicitantul certificatului suplimentar de protecție.

      (1)  JO C 179, 18.6.2011.


title: Cauza C-245/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Arbeidshof te Brussel (Belgia) la 6 iulie 2009 — Omalet NV/Rijksdienst voor Sociale Zekerheid

text:
               12.9.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 220/21

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Arbeidshof te Brussel (Belgia) la 6 iulie 2009 — Omalet NV/Rijksdienst voor Sociale Zekerheid
   (Cauza C-245/09)
   2009/C 220/42
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Arbeidshof te Brussel

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Omalet NV

      Pârât: Rijksdienst voor Sociale Zekerheid

      Întrebările preliminare

               1)

               Instanța națională trebuie să aplice articolul 49 CE pentru soluționarea unui litigiu între Biroul Național pentru Securitate Socială și un întreprinzător stabilit în Belgia, în cazul în care se solicită condamnarea acestui întreprinzător, în conformitate cu articolul 30 bis alineatul 3 din Legea din 27 iunie 1969 de revizuire a Decretului-lege din 28 decembrie 1944 privind securitatea socială a lucrătorilor (astfel cum a fost aplicabilă după modificarea articolului în cauză prin articolul 55 din Legea-program din 27 aprilie 2007) ca răspunzând în solidar pentru o parte a datoriilor unui subcontractant neînregistrat, stabilit în Belgia, sau în cazul în care condamnarea acestui întreprinzător este cerută deoarece nu și-a îndeplinit obligația de reținere prevăzută la articolul 30 alineatul 4 din lege?

               2)

               (Cu titlu subsidiar) Articolul 49 CE se opune unei reglementări precum cea prevăzută la articolul 30 bis alineatele 3 și 4 din Legea belgiană din 27 iunie 1969 de revizuire a Decretului-lege din 28 decembrie 1944 privind securitatea socială a lucrătorilor (astfel cum a fost aplicabilă după modificarea articolului în cauză prin articolul 55 din Legea-program din 27 aprilie 2007)?


title: Cauza C-442/08: Acțiune introdusă la 6 octombrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Federală Germania

text:
               10.1.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 6/10

         Acțiune introdusă la 6 octombrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Federală Germania
   (Cauza C-442/08)
   (2009/C 6/17)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: A. Caeiros și B. Kotschy, în calitate de agenți)

      Pârâtă: Republica Federală Germania
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că,

                           —

                           permițând prescrierea unor creanțe vamale, deși a primit o fișă de asistență reciprocă, și achitând cu întârziere resursele proprii corespunzătoare acestor creanțe,

                           —

                           refuzând să achite dobânzile de întârziere acumulate,

                     Republica Federală Germania nu și-a îndeplinit obligațiile ce îi revin în temeiul articolelor 2, 6, 9, 10 și 11 din Regulamentul (CEE, Euratom) nr. 1552/89 al Consiliului din 29 mai 1989 de punere în aplicare a Deciziei 88/376/CEE, Euratom privind resursele proprii ale Comunităților (1) sau din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1150/2000 al Consiliului din 22 mai 2000 privind punerea în aplicare a Deciziei 94/728/CE, Euratom referitoare la sistemul resurselor proprii ale Comunităților (2),

               —

               obligarea Republicii Federale Germania la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Cu începere din anul 1994, în Germania au fost importate autovehicule provenind din Ungaria, cu aplicarea tratamentului tarifar preferențial instituit prin Acordul European încheiat între Comunitatea Europeană și Ungaria. Prin fișa de asistență reciprocă din 26 iunie 1998, Oficiul European de Luptă Antifraudă (denumit în continuare „OLAF”) a informat statele membre că, după finalizarea controalelor ulterioare proprii, autoritățile maghiare au invalidat declarațiile de origine pentru un număr de 58 006 vehicule (dintre care 19 123 destinate Germaniei). Printr-o scrisoare, adresată autorităților germane în versiunea în limba engleză la 13 iulie 1998 și în traducere în limba germană la 18 august 1998, OLAF a transmis documentele și datele corespunzătoare acestei fișe de asistență reciprocă, documente cuprinzând, între altele, scrisoarea din 26 mai 1998 prin care autoritățile maghiare informaseră OLAF despre rezultatele controalelor ulterioare și făcuseră cunoscut că, totodată, constructorul maghiar formulase acțiune împotriva deciziilor autorităților în fața unei instanțe maghiare. Prin intermediul unei noi fișe de asistență reciprocă din 27 octombrie 1999, OLAF a informat statele membre despre rezultatele acestei proceduri judiciare. Reexaminarea declarațiilor de origine, devenită necesară ca urmare a deciziei pronunțate de instanța maghiară, a condus la menținerea invalidării declarațiilor de origine pentru un număr de 30 771 de vehicule.
   Din rezultatele unei misiuni de control asupra resurselor proprii, efectuată de Comisie în Germania, precum și din informațiile furnizate de autoritățile germane a reieșit că acestea din urmă au permis să se prescrie taxele vamale în valoare de 408 735,53 EUR aferente importului de autovehicule pentru care fusese menținută invalidarea declarațiilor de origine, chiar ulterior reexaminării efectuate ca urmare a deciziei pronunțate de instanța maghiară. Deși, la 31 octombrie 2005, prin urmare după expirarea termenului prevăzut prin Regulamentul nr. 1552/89 (sau prin Regulamentul nr. 1150/00), autoritățile germane au achitat, la cererea Comisiei, resursele proprii datorate în temeiul creanțelor vamale prescrise, totuși, aceleași autorități au refuzat să plătească dobânzile de întârziere datorate ca urmare a achitării cu întârziere a resurselor proprii.
   Acțiunea formulată de Comisie se întemeiază, în esență, pe două motive: pe de o parte, achitarea cu întârziere a resurselor proprii, pe de altă parte, refuzul achitării dobânzilor de întârziere aferente. Potrivit Comisiei, cel târziu începând cu 18 august 1998 (data comunicării ultimei versiuni lingvistice a documentelor și a datelor corespunzătoare fișei de asistență reciprocă din 26 iunie 1998), toate statele membre erau în măsură să identifice debitorii taxelor vamale precum și sumele datorate și ar fi trebuit prin urmare, cel târziu din acest moment, să ia măsurile necesare pentru a stabili resursele proprii corespunzătoare taxelor respective și pentru a le achita. Ținând seama de un termen rezonabil de trei luni pentru punerea în aplicare a măsurilor respective, Comisia a considerat că statele membre care au omis să adopte aceste măsuri trebuiau să achite valoarea tuturor taxelor vamale prescrise începând cu 18 noiembrie 1998.

      În ceea ce privește primul motiv invocat de Comisie, mai precis achitarea tardivă a resurselor proprii, din dispozițiile relevante ale Regulamentului nr. 1552/1989 (sau ale Regulamentului nr. 1150/2000), precum și din jurisprudența Curții rezultă că statele membre au obligația de a stabili resursele proprii, indiferent dacă înregistrarea contabilă a valorii taxelor vamale a fost sau nu a fost efectuată și indiferent dacă valoarea respectivă a putut sau nu a putut fi recuperată ulterior de la debitor. În principiu, odată cu apariția unei datorii vamale se naște deopotrivă dreptul Comunităților la achitarea resurselor proprii tradiționale corespunzătoare, chiar și în cazul în care înregistrarea contabilă a datoriilor sau perceperea acestora ulterioară de la debitor nu s-a efectuat. Data la care este necesar să se constate resursele proprii depinde de momentul la care autoritățile vamale naționale sunt în măsură să calculeze cuantumul resurselor proprii rezultate dintr-o datorie vamală și totodată să stabilească debitorul.
   Poziția care trebuie adoptată de către autoritățile vamale dintr-un stat membru în care au fost importate bunuri însoțite de declarații de origine care, ca urmare a unui control ulterior, sunt invalidate, nu se stabilește în temeiul legislației relevante în țara terță. Dat fiind că nici Protocolul nr. 4 la Acordul de asociere CE-Ungaria nu conține prevederi relevante în acest sens, este necesar să se cerceteze alte izvoare de drept comunitar pentru a stabili cum anume trebuie să acționeze un stat membru în cazul în care a fost informat despre rezultatele unui control ulterior în urma căruia au apărut îndoieli cu privire la originea bunurilor. Articolul 78 alineatul (3) din Regulamentul nr. 2913/92 prevede că autoritățile vamale dintr-un stat membru trebuie să ia măsurile necesare pentru reglementarea situației, ținând seama de orice informație nouă de care dispun. În mod similar, regulamentul impune statelor membre să recupereze datoriile vamale cât mai rapid cu putință după nașterea unei datorii vamale, atât în cadrul primei etape a acestei proceduri constând în înregistrarea contabilă a valorii datoriilor, cât și în cadrul etapei de recuperare de la debitor.
   In plus, în temeiul articolului 244 din Regulamentul nr. 2913/92, introducerea unei acțiuni în justiție împotriva unei decizii adoptate de autoritățile vamale ale statelor membre nu suspendă executarea acesteia din urmă, mai puțin în cazuri excepționale. O eventuală suspendare a executării este în general condiționată de depunerea unei garanții. Pe cale de consecință, potrivit Comisiei, atunci când datoria vamală rezultă ca urmare a invalidării unei declarații de origine, pe baza unui control ulterior, existența unei acțiuni nu poate să împiedice recuperarea (ulterioară) a cuantumului datorat. Dat fiind că bunurile au fost deja importate în Comunitate și că procedura judiciară poate dura mai mulți ani, o astfel de suspendare a executării ar putea îngreuna considerabil recuperarea datoriei vamale, în cazul respingerii acțiunii.

      În sfârșit, în ceea ce privește al doilea motiv invocat de Comisie, mai precis refuzul de a plăti dobânzile de întârziere, din articolul 11 din Regulamentul nr. 1552/1989 sau din Regulamentul nr. 1150/2000, precum și din jurisprudența Curții, rezultă că statele membre au obligația de a plăti dobânzi de întârziere, chiar și în cazul în care resursele proprii nu sunt stabilite. În speță, valoarea resurselor proprii în litigiu ar fi trebuit achitată cel târziu în termen de două luni după 18 noiembrie 1998, în prima zi lucrătoare după 19 ale lunii corespunzătoare (mai precis la 20 ianuarie 1999). Cu toate acestea, întrucât autoritățile germane nu au achitat suma datorată decât la 31 octombrie 2005, Republica Federală Germania se află în întârziere și trebuie prin urmare să plătească dobânzi de întârziere.

      (1)  JO L 155, p. 1.

      (2)  JO L 130, p. 1, Ediție specială, 01/vol. 2, p. 184.