title: Cauza C-116/15: Acțiune introdusă la 6 martie 2015 – Parlamentul European/Consiliul Uniunii europene

text:
               4.5.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 146/30

         Acțiune introdusă la 6 martie 2015 – Parlamentul European/Consiliul Uniunii europene
   (Cauza C-116/15)
   (2015/C 146/37)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Parlamentul European (reprezentanți: F. Drexler, A. Caiola, M. Pencheva, agenţi)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile reclamantului

               —

               Conexarea prezentei cauze la cauza înregistrată sub numărul C-14/15 în vederea bunei desfășurări a fazei scrise și orale a procedurii și a pronunțării hotărârii;

               —

               Anularea Deciziei Consiliului 2014/911/UE din 4 decembrie 2014 privind lansarea schimbului automatizat de date în ceea ce privește datele dactiloscopice în Letonia (1);

               —

               obligarea pârâtului la plata ansamblului cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Parlamentul European invocă două motive în susținerea acțiunii sale întemeiate pe articolul 263 TFUE.
   Prin intermediul primului motiv, Parlamentul apreciază că Consiliul a utilizat un temei juridic neadecvat pentru adoptarea Deciziei 2014/911/UE. În cadrul acestui prim motiv, Parlamentul prezintă două tipuri de raționament. Parlamentul susține îndeosebi că Consiliul ar fi trebuit să găsească un temei juridic pentru decizia atacată printre dispozițiile TFUE și că, în orice caz, Consiliul s-ar fi întemeiat pe o dispoziție nelegală pentru adoptarea Deciziei 2014/911/UE. El ar fi utilizat astfel un temei juridic derivat care, în sine, este nelegal, în conformitate cu jurisprudența Curții. În temeiul acestui motiv, Parlamentul ridică o excepție de nelegalitate care vizează articolul 25 alineatul (2) din Decizia 2008/615/JAI (2).
   Prin intermediul celui de al doilea motiv, Parlamentul reproșează Consiliului utilizarea unei proceduri decizionale eronate pentru adoptarea deciziei amintite. Parlamentul deduce din aceasta o încălcare a tratatelor precum și o încălcare a normelor fundamentale de procedură.

      (1)  JO L 360, p. 28.

      (2)  JO L 210, p. 1.


title: Cauzele conexate C-381/14 și C-385/14: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 14 aprilie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado de lo Mercantil n° 9 de Barcelona – Spania) – Jorge Sales Sinués/Caixabank SA (C-381/14) și Youssouf Drame Ba/Catalunya Caixa SA (Catalunya Banc SA) (C-385/14) (Trimitere preliminară – Directiva 93/13/CEE – Contracte încheiate între profesioniști și consumatori – Contracte de ipotecă – Clauză „prag” – Analiza clauzei în vederea invalidării acesteia – Procedură colectivă – Acțiune în încetare – Suspendare a procedurii individuale având același obiect)

text:
               13.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/11

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 14 aprilie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado de lo Mercantil no 9 de Barcelona – Spania) – Jorge Sales Sinués/Caixabank SA (C-381/14) și Youssouf Drame Ba/Catalunya Caixa SA (Catalunya Banc SA) (C-385/14)
      (Cauzele conexate C-381/14 și C-385/14) (1)

      ((Trimitere preliminară - Directiva 93/13/CEE - Contracte încheiate între profesioniști și consumatori - Contracte de ipotecă - Clauză „prag” - Analiza clauzei în vederea invalidării acesteia - Procedură colectivă - Acțiune în încetare - Suspendare a procedurii individuale având același obiect))
      (2016/C 211/11)
      Limba de procedură: spaniola

         Instanța de trimitere

      Juzgado de lo Mercantil no 9 de Barcelona

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: Jorge Sales Sinués (C-381/14), Youssouf Drame Ba (C-385/14)

         Pârâte: Caixabank SA (C-381/14), Catalunya Caixa SA (Catalunya Banc SA) (C-385/14)

         Dispozitivul

      Articolul 7 din Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale precum cea în discuție în litigiul principal, care impune instanței naționale sesizate cu o acțiune individuală a unui consumator prin care se urmărește constatarea caracterului abuziv al unei clauze dintr-un contract încheiat de acesta cu un profesionist să suspende automat o astfel de acțiune până la pronunțarea unei hotărâri definitive într-o acțiune colectivă în curs, introdusă de o asociație de consumatori în temeiul celui de al doilea alineat al acestui articol pentru a preveni utilizarea în continuare, în contracte de același tip, a unor clauze similare cu cea vizată prin acțiunea individuală menționată, fără ca pertinența unei asemenea suspendări din punctul de vedere al protecției consumatorului care a sesizat instanța cu titlu individual să poată fi luată în considerare și fără ca acest consumator să poată decide să se disocieze de acțiunea colectivă.

         (1)  JO C 388, 3.11.2014.


title: Cauza C-402/11 P: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 18 octombrie 2012 — Jager & Polacek GmbH/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) [Recurs — Marcă comunitară — Opoziție — Regulamentul (CE) nr. 2868/95 — Norma 18 alineatul (1) — Natura juridică a unei comunicări a OAPI care informează că o opoziție a fost considerată admisibilă — Dreptul la o cale de atac efectivă]

text:
               8.12.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 379/10

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 18 octombrie 2012 — Jager & Polacek GmbH/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   (Cauza C-402/11 P) (1)

   (Recurs - Marcă comunitară - Opoziție - Regulamentul (CE) nr. 2868/95 - Norma 18 alineatul (1) - Natura juridică a unei comunicări a OAPI care informează că o opoziție a fost considerată admisibilă - Dreptul la o cale de atac efectivă)
   2012/C 379/17
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: Jager & Polacek GmbH (reprezentant: A. Renck, Rechtsanwalt)

      Cealaltă parte din procedură: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: G. Schneider, agent)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 12 mai 2011, Jager & Polacek/OAPI (REDTUBE) (T-488/09) prin care a fost respinsă acțiunea introdusă împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 29 septembrie 2009 (cauza R 442/2009-4) privind o procedură de opoziție între Jager & Polacek GmbH și RT Mediasolutions s.r.o. — Încălcarea articolului 80 alineatele (1) și (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Dreptul la o cale de atac efectivă

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Hotărârea Tribunalului Uniunii Europene din 12 mai 2011, Jager & Polacek/OAPI (REDTUBE) (T-488/09).

               2.

               Anulează Decizia Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 29 septembrie 2009 (cauza R 442/2009-4), referitoare la o procedură de opoziție între Jager & Polacek GmbH și Mediasolutions s. r. o.

               3.

               Obligă Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) la plata cheltuielilor de judecată aferente atât procedurii în primă instanță, cât și celei în recurs.

      (1)  JO C 6, 7.1.2012.


title: Cauza T-588/15: Acțiune introdusă la 9 octombrie 2015 – GABO:mi/Comisia

text:
               25.1.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 27/60

         Acțiune introdusă la 9 octombrie 2015 – GABO:mi/Comisia
   (Cauza T-588/15)
   (2016/C 027/77)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: GABO:mi Gesellschaft für Ablauforganisation:milliarium mbH & Co. KG (München, Germania) (reprezentanți: M. Ahlhaus și C. Mayer, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               declararea nulității deciziilor atacate și

               —

               obligarea pârâtei la plata tuturor cheltuielilor de judecată, inclusiv cele efectuate de reclamantă.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamanta contestă deciziile Comisiei, cuprinse în mesajul electronic din 29 iulie 2015 și în scrisorile din 19 august 2015 [Ref. Ares(2015)3466903] și din 28 august 2015 [Ref. Ares(2015)3557576], de a suspenda toate plățile către reclamantă privind subvențiile în cadrul celui de al șaptelea program-cadru (denumit în continuare „FP7”) gestionat de Direcția E a pârâtei, respectiv Acordul de subvenție FP7 nr. 602299 privind proiectul EU-CERT-ICD și Acordul de subvenție FP7 nr. 260777 privind proiectul HIP-Trial și Direcția F, respectiv Acordul de subvenție FP7 nr. 312117 privind proiectul BIOFECTOR.
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe faptul că deciziile atacate nu intră sub incidența articolului II.5 alineatul (3) litera (d) din anexa II la Acordul de subvenție FP7.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe faptul că deciziile atacate nu îndeplinesc cerințele de formă și procedurale aplicabile și sunt viciate de încălcarea principiilor unei bune guvernări.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe faptul că adevărata intenție a pârâtei este de a aplica o compensație ilegală, iar nu de a impune măsuri de precauție.

               4.

               Al patrulea motiv întemeiat pe faptul că măsurile atacate se întemeiază pe decizii ilegale ale pârâtei, adoptate discreționar.

               5.

               Al cincilea motiv întemeiat pe faptul că deciziile atacate sunt viciate de încălcări ale principiului proporționalității.


title: Cauza C-102/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesfinanzhof (Germania) la 5 martie 2008 — SALIX Grundstücks-Vermietungsgesellschaft mbH & Co. Objekt Offenbach KG/Finanzamt Düsseldorf-Süd

text:
               7.6.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/12

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesfinanzhof (Germania) la 5 martie 2008 — SALIX Grundstücks-Vermietungsgesellschaft mbH & Co. Objekt Offenbach KG/Finanzamt Düsseldorf-Süd
   (Cauza C-102/08)
   (2008/C 142/19)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Bundesfinanzhof
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: SALIX Grundstücks-Vermietungsgesellschaft mbH & Co. Objekt Offenbach KG

      Pârâtă: Finanzamt Düsseldorf-Süd
   Întrebările preliminare

               1)

               Statele membre pot „considera”, în temeiul articolului 4 alineatul (5) al patrulea paragraf din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri (1), activitățile statelor, ale regiunilor, ale departamentelor, ale comunelor și ale altor organisme de drept public scutite în temeiul articolului 13 din aceeași directivă, ca fiind activități ale autorității publice numai prin adoptarea unor dispoziții legislative exprese în acest sens?

               2)

               Noțiunea de „denaturare semnificativă a concurenței” în sensul dispozițiilor coroborate ale celui de al patrulea și celui de al doilea paragraf ale articolului 4 alineatul (5) din A șasea directivă a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri, presupune în mod necesar ca acea calitate de persoană neimpozabilă a unui organism de drept public să conducă la denaturări semnificative ale concurenței, în dezavantajul persoanelor impozabile de drept privat concurente, sau include de asemenea ipoteza în care calitatea de persoană neimpozabilă a unui organism de drept public ar produce denaturări semnificative ale concurenței în detrimentul acestuia?

      (1)  JO L 145, p. 1.


title: Cauza C-195/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 18 aprilie 2014 – Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V./Teekanne GmbH & Co. KG

text:
               28.7.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 245/3

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 18 aprilie 2014 – Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V./Teekanne GmbH & Co. KG
   (Cauza C-195/14)
   2014/C 245/04
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesgerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.

      Pârâtă: Teekanne GmbH & Co. KG

      Întrebarea preliminară

   Este permis ca etichetarea și prezentarea produselor alimentare, precum și publicitatea acestora să sugereze, prin intermediul prezentării, denumirii sau reprezentării grafice, prezenţa unui anumit ingredient, deși în realitate produsul nu conţine acest ingredient, iar absența acestuia rezultă numai din lista de ingrediente menționată la articolul 3 alineatul (1) punctul 2 din Directiva 2000/13/CE (1)?

      (1)  Directiva 2000/13/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 20 martie 2000 privind apropierea legislaţiilor statelor membre referitoare la etichetarea și prezentarea produselor alimentare, precum și la publicitatea acestora (JO L 109, p. 29, Ediţie specială, 15/vol. 6, p. 9), astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 2013/20/UE a Consiliului din 13 mai 2013 de adaptare a anumitor directive în domeniul siguranței alimentare și al politicii veterinare și fitosanitare, având în vedere aderarea Republicii Croația (JO L 158, p. 234).


title: Cauza T-454/14: Hotărârea Tribunalului din 31 mai 2016 – Warimex/EUIPO (STONE) [„Marcă a Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative STONE — Motiv absolut de refuz — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               11.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 251/22

         Hotărârea Tribunalului din 31 mai 2016 – Warimex/EUIPO (STONE)
   (Cauza T-454/14) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative STONE - Motiv absolut de refuz - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2016/C 251/23)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Warimex Waren Import Export Handels GmbH (Neuried, Germania) (repezentanți: E. Keller și J. Voogd, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) (reprezentanți: G. Schneider și D. Walicka, agenți)

      Obiectul

   Acţiune formulată împotriva deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 27 martie 2014 (cauza R 1599/2013-1) privind cererea de înregistrare a semnului figurativ STONE ca marcă a Uniunii Europene.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acţiunea.

               2)

               Obligă Warimex Waren Import Export Handels GmbH la plata propriilor cheltuieli de judecată, precum şi a cheltuielilor de judecată efectuate de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO).

      (1)  JO C 292, 1.9.2014.


title: Cauza T-201/09: Hotărârea Tribunalului din 21 septembrie 2011 — Rügen Fisch/OAPI — Schwaaner Fischwaren (SCOMBER MIX) [ Marcă comunitară — Procedură de declarare a nulității — Marca verbală comunitară SCOMBER MIX — Motiv absolut de refuz — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009] ]

text:
               29.10.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 319/15

         Hotărârea Tribunalului din 21 septembrie 2011 — Rügen Fisch/OAPI — Schwaaner Fischwaren (SCOMBER MIX)
   (Cauza T-201/09) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de declarare a nulității - Marca verbală comunitară SCOMBER MIX - Motiv absolut de refuz - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009])
   2011/C 319/29
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Rügen Fisch AG (Sassnitz, Germania) (reprezentanți: O. Spuhler și M. Geitz, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: G. Schneider, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Schwaaner Fischwaren GmbH (Schwaan, Germania) (reprezentant: A. Jaeger-Lenz, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 20 martie 2009 (cauza R 230/2007-4) privind o procedură de declarare a nulității între Rügen Fisch AG și Schwaaner Fischwaren GmbH

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Rügen Fisch AG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 180, 1.8.2009.


title: Cauza C-417/10: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 29 martie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Corte suprema di cassazione — Italia) — Ministero dell'Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate/3M Italia SpA [Fiscalitate directă — Soluționarea proceselor pendinte la instanța fiscală de ultim grad — Abuz de drept — Articolul 4 alineatul (3) TUE — Libertăți garantate prin tratat — Principiul nediscriminării — Ajutoare de stat — Obligația de a asigura aplicarea efectivă a dreptului Uniunii]

text:
               26.5.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 151/5

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 29 martie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Corte suprema di cassazione — Italia) — Ministero dell'Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate/3M Italia SpA
   (Cauza C-417/10) (1)

   (Fiscalitate directă - Soluționarea proceselor pendinte la instanța fiscală de ultim grad - Abuz de drept - Articolul 4 alineatul (3) TUE - Libertăți garantate prin tratat - Principiul nediscriminării - Ajutoare de stat - Obligația de a asigura aplicarea efectivă a dreptului Uniunii)
   2012/C 151/09
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Corte suprema di cassazione

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Ministero dell'Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate

      Pârâtă: 3M Italia SpA

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Corte suprema di cassazione — Impozit pe profit — Legislație națională care prevede o cotă diferită a impozitului pe dividendele societăților în funcție de locul în care acestea au sediul — Operațiune comercială care implică participarea unor societăți cu sediul în Italia și a unor societăți cu sediul în străinătate — Decizie a administrației de a considera aplicabile impozitele datorate în cazul societăților cu sediul în străinătate — Noțiunea de abuz de drept, astfel cum este definită în cauza C-255/02, Halifax și alții — Aplicabilitate în cazul impozitelor naționale nearmonizate cum sunt impozitele directe

      Dispozitivul

   Dreptul Uniunii, în special principiul interzicerii abuzului de drept, articolul 4 alineatul (3) TUE, libertățile garantate prin Tratatul FUE, principiul nediscriminării, normele din domeniul ajutoarelor de stat, precum și obligația de a asigura aplicarea efectivă a dreptului Uniunii, trebuie interpretat în sensul că nu se opune aplicării, într-o cauză precum acțiunea principală, referitoare la fiscalitatea directă, a unei dispoziții naționale care prevede soluționarea proceselor fiscale pendinte la instanța de ultim grad prin plata unei sume egale cu 5 % din valoarea litigiului, atunci când aceste procese au la bază acțiuni înscrise pe rol în primă instanță cu mai mult de 10 ani înainte de data intrării în vigoare a acestei dispoziții și în care administrația fiscală a căzut în pretenții în primele două grade de jurisdicție.

      (1)  JO C 288, 23.10.2010.


title: Cauza C-202/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Commissione Tributaria Regionale di Milano (Italia) la 29 aprilie 2015 – Agenzia delle Entrate – Direzione Regionale Lombardia Ufficio Contenzioso/H3 g SpA

text:
               10.8.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 262/2

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Commissione Tributaria Regionale di Milano (Italia) la 29 aprilie 2015 – Agenzia delle Entrate – Direzione Regionale Lombardia Ufficio Contenzioso/H3 g SpA
   (Cauza C-202/15)
   (2015/C 262/03)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Commissione Tributaria Regionale di Milano

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Agenzia delle Entrate – Direzione Regionale Lombardia Ufficio Contenzioso

      Pârâtă: H3 g SpA

      Întrebările preliminare

               1)

               Dat fiind că legiuitorul italian a exercitat facultatea prevăzută la articolul 90 alineatul (2) și la articolul 185 alineatul (2) al doilea paragraf din Directiva 2006/112/CE (1) [și, înainte de adoptarea acesteia, la articolul 11 secțiunea C alineatul (1) și la articolul 20 alineatul (1) litera (b) a doua teză din Directiva 77/388/CEE (2)] referitoare la modificarea prin reducere a bazei de impozitare și, respectiv, la regularizarea TVA-ului facturat pentru operațiuni impozabile în caz de neplată totală sau parțială a contraprestației stabilite de părți, impunerea unor limite care fac ca recuperarea taxei aferente contraprestației neplătite total sau parțial să fie imposibilă sau excesiv de oneroasă pentru persoana impozabilă este conformă cu principiile proporționalității și efectivității, garantate de TFUE, și cu principiul neutralității care guvernează aplicarea TVA-ului?

               2)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, este compatibilă cu principiile menționate mai sus o normă precum articolul 26 al doilea paragraf din Decretul Președintelui Republicii nr. 633/1972 care, în practica autorității fiscale a statului membru al Uniunii, condiționează dreptul de recuperare a taxei de dovedirea recurgerii în prealabil la proceduri colective sau la acte de executare rămase fără rezultat, chiar și atunci când astfel de activități ar fi în mod rezonabil antieconomice din cauza valorii creanței pretinse, a perspectivelor de recuperare a acesteia și a costurilor actelor de executare sau ale procedurilor colective?

      (1)  Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347, p. 1, Ediţie specială, 09/vol. 3, p. 7).

      (2)  A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri – sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1).


title: Cauza T-235/12: Acțiune introdusă la 29 mai 2012 — CEDC International/OAPI — Underberg (Forma unui fir de iarbă într-o sticlă)

text:
               11.8.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 243/23

         Acțiune introdusă la 29 mai 2012 — CEDC International/OAPI — Underberg (Forma unui fir de iarbă într-o sticlă)
   (Cauza T-235/12)
   2012/C 243/41
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: CEDC International sp. z o.o. (Varșovia, Polonia) (reprezentant: M. Siciarek, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Underberg AG (Dietlikon, Elveția)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 26 martie 2012 în cazul R 2506/2010-4;

               —

               Obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Marca comunitară vizată: marca figurativă cu descrierea „obiectul mărcii este un fir de iarbă verde-maroniu într-o sticlă, lungimea firului de iarbă este aproximativ trei sferturi din înălțimea sticlei” pentru produse din clasa 33 — Cererea nr. 33266 de înregistrare a mărcii comunitare.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: solicitantul.

      Marca sau semnul invocat: cererea de înregistrare în Franța nr. 95588457 a mărcii tridimensionale reprezentate de o sticlă cu un fir de iarbă pentru produse din clasa 33; cererea de înregistrare a mărcii nr. 39848553 în Germania; cererea de înregistrare a mărcii nr. 62018 în Polonia; cererea de înregistrare a mărcii nr. 62081 în Polonia pentru produse din clasa 33; cererea de înregistrare a mărcii nr. 85811 în Polonia pentru produse din clasa 33; cererea de înregistrare a mărcii nr. 2092826 în Japonia pentru produse din clasa 28; cererea de înregistrare în Franța nr. 98746752 a mărcii tridimensionale reprezentate de o sticlă cu un fir de iarbă pentru produse din clasa 33; marca neînregistrată utilizată în comerț în Germania în legătură cu „vodka”.

      Decizia diviziei de opoziție: respinge integral opoziția.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate:

               —

               încălcarea principiului legalității;

               —

               încălcarea articolului 15 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului și norma 22 alineatul (3) din Regulamentul nr. 2868/95 al Comisiei și, prin urmare, articolul 8 alineatul (1) litera (a) și articolul 42 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului.


title: Cauza T-18/07: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 21 mai 2008 — Kronberger/Parlamentul European ( Acțiune în anulare — Actul privind alegerile pentru Parlamentul European — Termen de introducere a acțiunii — Necompetența Tribunalului — Inadmisibilitate )

text:
               5.7.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/35

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 21 mai 2008 — Kronberger/Parlamentul European
   (Cauza T-18/07) (1)

   („Acțiune în anulare - Actul privind alegerile pentru Parlamentul European - Termen de introducere a acțiunii - Necompetența Tribunalului - Inadmisibilitate’)
   (2008/C 171/64)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamant: Hans Kronberger (Viena, Austria) (reprezentant: W. Weh, avocat)

      Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: H. Krück, N. Lorenz și M. Windisch, agenți)
   Obiectul
   Cerere de anulare a deciziei Parlamentului European din 28 aprilie 2005 de respingere ca neîntemeiată a contestației reclamantului privind alegerea domnului Andreas Mölzer în calitate de deputat în Parlamentul European introduse potrivit dispozițiilor articolului 12 din Actul din 20 septembrie 1976 pentru alegerea membrilor Parlamentului European prin vot universal direct.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge cererea ca inadmisibilă.

               2)

               Obligă pe domnul Hans Kronberger la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a cheltuielilor de judecată aferente procedurii măsurilor provizorii.

      (1)  JO C 69, 24.3.2007.


title: Cauza C-220/09: Acțiune introdusă la 16 iunie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Malta

text:
               15.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 193/15

         Acțiune introdusă la 16 iunie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Malta
   (Cauza C-220/09)
   2009/C 193/20
   Limba de procedură: malteza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: J. Aquilina, W. Wils, agenți)

      Pârâtă: Republica Malta

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea că, omițând să transpună în mod corect în legislația națională anexa prevăzută la articolul 3 alineatul (3), precum și a treia teză a articolului 5 din Directiva 93/13/CEE (1) din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii, Republica Malta nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul Directivei 93/13/CEE;

               —

               obligarea Republicii Malta la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Comisia Comunităților Europene susține că Republica Malta a omis să transpună în mod corect în legislația națională anexa menționată la articolul 3 alineatul (3), precum și a treia teză a articolului 5 din Directiva 93/13/CEE a Consiliului (denumită în continuare „directiva”) și că, prin acest fapt, nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive.
   Comisia arată că, deși nu este necesar ca fiecare stat să adopte o inițiativă legislativă în vederea punerii în aplicare a unei directive, este indispensabil ca dreptul național să garanteze în mod efectiv deplina aplicare a directivei, ca situația juridică rezultată din acest drept să fie suficient de precisă și de clară și ca beneficiarii să fie în măsură să cunoască plenitudinea drepturilor lor și, dacă este cazul, să se poată prevala de acestea în fața instanțelor naționale.
   În special, în ceea ce privește anexa prevăzută la articolul 3 alineatul (3) din directivă, Comisia susține că transpunerea acestei anexe în legislația națională este necesară și importantă. Aceasta arată că, în măsura în care lista conținută de anexa la directivă are o valoare indicativă și ilustrativă, constituie o sursă de informații atât pentru autoritățile naționale însărcinate cu aplicarea măsurilor de punere în aplicare, cât și pentru particularii afectați de astfel de măsuri. Pentru acest motiv, în vederea obținerii rezultatului urmărit prin directivă, statele membre trebuie să aleagă o formă și o metodă de punere în aplicare care să garanteze în mod suficient posibilitatea publicului de a lua cunoștință de directiva respectivă.
   Comisia arată că Republica Malta a omis să adopte măsuri care să garanteze în mod suficient informarea publicului cu privire la întreaga listă care figurează în anexa la directivă, în special în ceea ce privește punctul 1 literele (a), (f), (g) și (h) și punctul 1 litera (q) în integralitatea sa. În plus, Republica Malta nu a indicat că anexa la directivă a fost reprodusă în totalitate în lucrările pregătitoare ale legii de punere în aplicare a directivei, lucrări pregătitoare care, potrivit tradiției juridice malteze, constituie un ajutor important pentru interpretarea legii. Pe de altă parte, nu există nicio referire în sensul că publicul urma să fie informat într-un alt mod.
   În ceea ce privește transpunerea în legislația malteză a celei de a treia teze a articolului 5 din directivă, Comisia arată că transpunerea acestei teze în legislația malteză este necesară și importantă în măsura în care dispozițiile cuprinse la această teză constituie prevederi legislative imperative care conferă mai multe drepturi și mai multă protecție consumatorilor și care sunt un ajutor pentru definirea rezultatului pe care directiva urmărește să îl obțină.

      (1)  JO L 95, p. 29, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 273.


title: Cauza C-167/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Hof van Cassatie van België la 21 aprilie 2008 — Draka NK Cables Ltd, AB Sandvik international, VO Sembodja BV și Parc Healthcare International Limited/Omnipol Ltd

text:
               19.7.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 183/12

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Hof van Cassatie van België la 21 aprilie 2008 — Draka NK Cables Ltd, AB Sandvik international, VO Sembodja BV și Parc Healthcare International Limited/Omnipol Ltd
   (Cauza C-167/08)
   (2008/C 183/22)
   Limba de procedură: olandeza
   Instanța de trimitere
   Hof van Cassatie van België
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamante: Draka NK Cables Ltd, AB Sandvik international, VO Sembodja BV și Parc Healthcare International Limited

      Pârâtă: Omnipol Ltd
   Întrebarea preliminară
   Creditorul care introduce o acțiune în numele și pe seama debitorului său poate fi considerat parte în înțelesul articolului 43 alineatul (1) din Regulamentul EEX (1), și anume partea care poate introduce o acțiune împotriva unei hotărâri privind cererea de încuviințare a executării, deși nu a intervenit în mod oficial în calitate de parte în proces în cadrul litigiului în care un alt creditor a introdus împotriva acestui debitor o o cerere de încuviințare a executării?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (JO 2001 L 12, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 3, p. 74).


title: Cauza T-250/04: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 12 septembrie 2007 — Combescot/Comisia Comunităților Europene ( Funcție publică — Funcționari — Ocuparea postului de șef de delegație în Columbia — Respingere de candidatură — Acțiune în anulare — Lipsa interesului în proces — Acțiune în despăgubiri )

text:
               20.10.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 247/27

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 12 septembrie 2007 — Combescot/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-250/04) (1)

   („Funcție publică - Funcționari - Ocuparea postului de șef de delegație în Columbia - Respingere de candidatură - Acțiune în anulare - Lipsa interesului în proces - Acțiune în despăgubiri’)
   (2007/C 247/41)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamant: Philippe Combescot (Popayan, Columbia) (reprezentanți: A. Maritati și V. Messa, avocats)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: V. Joris și M. Velardo, agenți, asistați de S. Corongiu, avocat)
   Obiectul
   Pe de o parte, recunoașterea ilegalității deciziei care l-a exclus pe reclamant din concursul pentru atribuirea postului de șef de delegație în Columbia, anularea procedurii pentru concursul menționat și anularea deciziei de atribuire a postului vizat și, pe de altă parte, plata unei despăgubiri pentru repararea prejudiciului invocat a fi fost suferit de reclamant.
   Dispozitivul

               1)

               Obligă Comisia la plata către reclamant, domnul Philippe Combescot, a unei sume în cuantum de 3 000 de euro cu titlul de daune-interese.

               2)

               Respinge acțiunea în rest.

               3)

               Comisia va suporta, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, jumătate din cheltuielile de judecată efectuate de reclamant.

               4)

               Reclamantul va suporta jumătate din propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 217, 28.8.2004.


title: Cauza T-174/08: Acțiune introdusă la 15 mai 2008 — Comisia Comunităților Europene/Cooperação e Desenvolvimento Regional, SA

text:
               19.7.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 183/25

         Acțiune introdusă la 15 mai 2008 — Comisia Comunităților Europene/Cooperação e Desenvolvimento Regional, SA
   (Cauza T-174/08)
   (2008/C 183/48)
   Limba de procedură: portugheza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentant: M. Alfonso, agent)

      Pârâtă: Cooperação e Desenvolvimento Regional, SA
   Concluziile reclamantei

               —

               Obligarea pârâtei să restituie Comisiei o valoare principală de 63 349,27 euro, majorată cu valoarea de 28 940,70 euro corespunzătoare penalităților de întârziere care au curs până la 5 mai 2008;

               —

               obligarea pârâtei la plata de penalități în valoare de 10,91 euro pe zi pentru perioada cuprinsă între 6 mai 2008 și data plății integrale a datoriei;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Prezenta acțiune este formulată în temeiul articolului 238 CE.
   În cadrul proiectului european „European Network of Centres for the Advancement of Telematics in Urban and Rural Areas” (ENCATA), Comunitatea Europeană, reprezentată de Comisie, a încheiat contractul nr. SU 10001 (SU) ENCATA cu doisprezece contractanți, printre care și pârâta.
   În temeiul acestui contract, Comisia s-a angajat să acorde un ajutor financiar pentru executarea proiectului menționat în favoarea grupului de contractanți, printre care se afla și pârâta.
   Proiectul trebuia să aibă o durată de 18 luni.
   Executarea proiectului a început la 1 ianuarie 1996.
   Comisia s-a angajat să finanțeze până la 50 % din valoarea proiectului.
   La 25 septembrie 1997 părțile au convenit cu privire la o primă revizuire a contractului.
   Durata proiectului s-a modificat de la 18 la 36 de luni, cu data de începere la 1 ianuarie 1996.
   La 29 iunie 1998, părțile au convenit cu privire la o a doua revizuire a contractului prin care durata proiectului s-a modificat de la 36 la 30 de luni, păstrându-se data de începere 1 ianuarie 1996.
   Costurile finale ale proiectului aprobate de Comisie au fost inferioare valorilor care fuseseră plătite în avans de aceasta în temeiul contractului nr. SU 10001 (SU) ENCATA.
   În consecință, Comisia a solicitat să-i fie restituite valorile excedentare ale sumelor plătite în avans.
   Valoarea datorată de către pârâtă se ridică la 63 349,27, majorată cu penalități de întârziere.
   Pe parcursul anilor, Comisia a semnalat în mod regulat pârâtei existența datoriei sale și i-a adresat multiple cereri de plată. Pârâta, la rândul său, a recunoscut datoria în repetate rânduri și și-a manifestat intenția de a o achita în cel mai scurt timp posibil, dar până în acest moment nu a plătit Comisiei nicio sumă din datoria și din penalitățile de întârziere, care decurg din valorile excedentare ale sumelor plătite în avans în cadrul proiectului ENCATA.


title: Cauza T-229/11: Acțiune introdusă la 20 aprilie 2011 — Inglewood și alții/Parlamentul European

text:
               16.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/26

         Acțiune introdusă la 20 aprilie 2011 — Inglewood și alții/Parlamentul European
   (Cauza T-229/11)
   2011/C 211/57
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamanți: Lord Inglewood (Penrith, Regatul Unit), Georges Berthu (Longré, Franța), Guy Bono (Saint-Martin-de-Crau, Franța), David Robert Bowe (Leeds, Regatul Unit), Brendan Donnelly (Londra, Regatul Unit), Catherine Guy-Quint (Cournon-d’Auvergne, Franța), Christine Margaret Oddy (Coventry, Regatul Unit), Nicole Thomas-Mauro (Épernay, Franța), Gary Titley (Bolton, Regatul Unit), Vincenzo Viola (Palermo, Italia) și Maartje van Putten (Amsterdam, Țările de Jos) (reprezentanți: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, É. Marchal, D. Abreu Caldas, avocați)

      Pârât: Parlamentul European

      Concluziile

   Reclamanții solicită Tribunalului:

               —

               să declare și să hotărască,

                           —

                           constatarea nelegalității deciziei adoptate de Biroul Parlamentului la 1 aprilie 2009, de modificare a sistemului de pensie suplimentară voluntară a deputaților în Parlamentul European;

                           —

                           anularea deciziilor atacate;

                           —

                           obligarea Parlamentului European la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Acțiunea este îndreptată împotriva deciziei adoptate de Biroul Parlamentului la 1 aprilie 2009, de modificare a sistemului de pensie suplimentară voluntară a deputaților în Parlamentul European.
   În susținerea acțiunii, reclamanții invocă pe fondul cauzei patru motive, întemeiate pe:

               —

               încălcarea drepturilor dobândite conferite prin acte legale și a principiului securității juridice;

               —

               încălcarea principiului egalității de tratament și a principiului proporționalității, în măsura în care deciziile atacate ar dispune o creștere cu trei ani a vârstei de la care se acordă dreptul la pensie, fără a prevedea vreo măsură tranzitorie;

               —

               încălcarea articolului 29 din Normele privind cheltuielile și indemnizațiile deputaților în Parlamentul European, conform căruia chestorii și secretarul general asigură interpretarea și stricta aplicare a acestor norme;

               —

               o eroare vădită de apreciere de care ar fi afectată decizia Biroului din 1 aprilie 2009 de modificare a normelor care stau la baza deciziilor atacate.


title: Cauza F-78/08: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 4 iulie 2009 — Locchi/Comisia

text:
               26.9.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 233/22

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 4 iulie 2009 — Locchi/Comisia
   (Cauza F-78/08) (1)

   2009/C 233/45

      Limba de procedură: franceza

   Președintele Camerei a treia a dispus radierea cauzei ca urmare a soluționării amiabile.

      (1)  JO C 301, 22.11.2008 p. 66.


title: Cauza C-67/12: Acțiune introdusă la 9 februarie 2012 — Comisia Europeană/Regatul Spaniei

text:
               21.4.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 118/15

         Acțiune introdusă la 9 februarie 2012 — Comisia Europeană/Regatul Spaniei
   (Cauza C-67/12)
   2012/C 118/24
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: K. Herrmann și I. Galindo Martin, agenți)

      Pârât: Regatul Spaniei

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că prin neadoptarea tuturor actelor cu putere de lege și actelor administrative necesare pentru a se conforma articolelor 3, 7 și 8 din Directiva 2002/91/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 2002 privind performanța energetică a clădirilor și, în orice caz, prin necomunicarea acestor măsuri Comisiei, Regatul Spaniei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul dispozițiilor coroborate ale acestor articole și ale articolului 29 din Directiva 2010/31/UE (2) a Parlamentului European și a Consiliului din 19 mai 2010 privind performanța energetică a clădirilor;

               —

               obligarea Regatului Spaniei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

               1.

               Articolul 15 din Directiva 2002/91/CE prevede că statele membre adoptă dispozițiile necesare aducerii la îndeplinire a directivei menționate până la 4 ianuarie 2006.

               2.

               Comisia trebuie să constate că Regatul Spaniei nu a adoptat încă dispozițiile necesare în ceea ce privește articolele 3, 7 și 8 din Directiva 2002/91/CE sau că, în orice caz, nu le-a comunicat Comisiei.

      (1)  JO 2003, L 1, p. 65, Ediție specială, 12/vol. 2, p. 44.

      (2)  JO L 153, p. 13.


title: Cauza T-659/13: Acțiune introdusă la 12 decembrie 2013 — Republica Cehă/Comisia

text:
               15.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 45/40

         Acțiune introdusă la 12 decembrie 2013 — Republica Cehă/Comisia
   (Cauza T-659/13)
   2014/C 45/70
   Limba de procedură: ceha

      Părțile

      Reclamantă: Republica Cehă (reprezentanți: M. Smolek și J. Vláčil, agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea în întregime a Regulamentului delegat (UE) nr. 885/2013 al Comisiei din 15 mai 2013 de completare a Directivei 2010/40/UE a Parlamentului European și a Consiliului privind STI în ceea ce privește furnizarea de servicii de informații referitoare la locuri de parcare sigure și securizate pentru camioane și vehicule comerciale (JO L 247, p. 1) și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         În subsidiar, reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea articolului 3 alineatul (1), a articolului 8 și a articolului 9 alineatul (1) litera (a) din regulamentul atacat și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 7 alineatul (1) coroborat cu articolul 5 alineatul (1) și cu articolul 6 din Directiva 2010/40/UE (1)

               În această privință, reclamanta susține că, prin adoptarea regulamentului atacat, Comisia a depășit limitele abilitării cuprinse în articolul 7 alineatul (1) coroborat cu articolul 5 alineatul (1) și cu articolul 6 din Directiva 2010/40/UE.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 290 TFUE
               În cadrul acestui motiv, reclamanta susține că, prin adoptarea regulamentului atacat, Comisia a depășit competența delegată de a adopta acte fără caracter legislativ conferită prin articolul 290 TFUE.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 13 alineatul (2) TUE
               În această privință, reclamanta susține că, prin adoptarea regulamentului atacat, Comisia a depășit limitele competențelor care îi sunt conferite prin tratate.

      (1)  Directiva 2010/40/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 iulie 2010 privind cadrul pentru implementarea sistemelor de transport inteligente în domeniul transportului rutier și pentru interfețele cu alte moduri de transport (JO L 207, p. 1).


title: Cauza F-113/07: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 14 aprilie 2011 Irmantas Šimonis/Comisia (Funcție publică — Funcționari — Transfer interinstituțional — Jurist lingvist — Înlocuirea motivelor — Cerința unei perioade de vechime minime)

text:
               27.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/47

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 14 aprilie 2011
   Irmantas Šimonis/Comisia
   (Cauza F-113/07) (1)

   (Funcție publică - Funcționari - Transfer interinstituțional - Jurist lingvist - Înlocuirea motivelor - Cerința unei perioade de vechime minime)
   2011/C 252/100
   Limba de procedură: lituaniana

      Părțile

      Reclamant: Irmantas Šimonis (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentant: V. Vilkas, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Steiblytė și K. Herrmann, agenți)

      Intervenientă în susținerea reclamantului: Republica Lituania (reprezentanți: D. Kriaučiūnas și E. Matulionytė, agenți)

      Obiectul

   Anularea deciziei Comisiei prin care aceasta, în cursul procedurii de selecție pentru ocuparea unui post care făcea obiectul anunțului pentru ocuparea unui post vacant nr. COM/2007/142, a renunțat să solicite transferul reclamantului la Comisie și l-a exclus din cadrul procedurii de selecție

      Dispozitivul

               1.

               Anulează decizia prin care Comisia Europeană l-a exclus pe domnul Šimonis din cadrul procedurii de selecție prevăzute de anunțul pentru ocuparea unui post vacant nr. COM/2007/142 prin faptul că a renunțat să solicite Curții de Justiție a Uniunii Europene transferul său.

               2.

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de reclamant.

               3.

               Republica Lituania suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 79, 29.3.2008, p. 36.


title: Cauza C-97/08 P: Recurs introdus la 3 martie 2008 de Akzo Nobel NV, Akzo Nobel Nederland BV, Akzo Nobel Chemicals International BV, Akzo Nobel Chemicals BV, Akzo Nobel Functional Chemicals BV împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a doua) pronunțate la 12 decembrie 2007 în cauza T-112/05: Akzo Nobel NV, Akzo Nobel Nederland BV, Akzo Nobel Chemicals International BV, Akzo Nobel Chemicals BV, Akzo Nobel Functional Chemicals BV/Comisia Comunităților Europene

text:
               24.5.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 128/22

         Recurs introdus la 3 martie 2008 de Akzo Nobel NV, Akzo Nobel Nederland BV, Akzo Nobel Chemicals International BV, Akzo Nobel Chemicals BV, Akzo Nobel Functional Chemicals BV împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a doua) pronunțate la 12 decembrie 2007 în cauza T-112/05: Akzo Nobel NV, Akzo Nobel Nederland BV, Akzo Nobel Chemicals International BV, Akzo Nobel Chemicals BV, Akzo Nobel Functional Chemicals BV/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza C-97/08 P)
   (2008/C 128/38)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Recurente: Akzo Nobel NV, Akzo Nobel Nederland BV, Akzo Nobel Chemicals International BV, Akzo Nobel Chemicals BV, Akzo Nobel Functional Chemicals BV (reprezentanți: C. Swaak, advocaat, M. van der Woude, avocat, M. Mollica, avvocato)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile recurentelor
   Recurentele solicită Curții:

               —

               anularea hotărârii Tribunalului de Primă Instanță din 12 decembrie 2007 în cauza T-112/05, în măsura în care a fost respins motivul potrivit căruia răspunderea a fost imputată în mod greșit — în solidar — întreprinderii Akzo Nobel NV;

               —

               anularea deciziei atacate, în măsura în care a imputat răspunderea întreprinderii Akzo Nobel NV;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată aferente acestui recurs și procedurii în fața Tribunalului de Primă Instanță, în măsura în care se referă la motivul invocat în prezentul recurs.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamantele consideră că Tribunalul de Primă Instanță a aplicat în mod greșit noțiunea de întreprindere în sensul articolului 81 CE și al articolului 23 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1/2003 (1), astfel cum a fost interpretată de Curte în jurisprudența sa privind imputarea comportamentului ilicit al unei filiale societății-mamă.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (JO L 1, p. 1, Ediție specială 08/vol. 1, p. 167).


title: Cauza C-394/13: Hotărârea Curții (Camera a noua) din 11 septembrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Nejvyšší správní soud – Republica Cehă) – Ministerstvo práce a sociálních věcí/B. (Trimitere preliminară — Securitatea socială a lucrătorilor migranți — Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 și Regulamentul (CE) nr. 883/2004 — Legislația națională aplicabilă — Stabilirea statului membru competent să acorde o prestație familială — Situație în care lucrătorul migrant, precum și familia sa trăiesc într-un stat membru în care au centrul de interes și în care a fost primită o prestație familială — Cerere de acordare a unei prestații familiale în statul membru de origine după expirarea dreptului la prestații în statul membru de reședință — Reglementare națională a statului membru de origine care prevede acordarea unor astfel de prestații oricărei persoane care are domiciliul înregistrat în acest stat)

text:
               17.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 409/16

         Hotărârea Curții (Camera a noua) din 11 septembrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Nejvyšší správní soud – Republica Cehă) – Ministerstvo práce a sociálních věcí/B.
   (Cauza C-394/13) (1)

   ((Trimitere preliminară - Securitatea socială a lucrătorilor migranți - Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 și Regulamentul (CE) nr. 883/2004 - Legislația națională aplicabilă - Stabilirea statului membru competent să acorde o prestație familială - Situație în care lucrătorul migrant, precum și familia sa trăiesc într-un stat membru în care au centrul de interes și în care a fost primită o prestație familială - Cerere de acordare a unei prestații familiale în statul membru de origine după expirarea dreptului la prestații în statul membru de reședință - Reglementare națională a statului membru de origine care prevede acordarea unor astfel de prestații oricărei persoane care are domiciliul înregistrat în acest stat))
   2014/C 409/22
   Limba de procedură: ceha

      Instanța de trimitere

   Nejvyšší správní soud

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Ministerstvo práce a sociálních věcí

      Pârâtă: B.

      Dispozitivul

               1)

               Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 al Consiliului din 14 iunie 1971 privind aplicarea regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați, cu lucrătorii care desfășoară activități independente și cu membrii familiilor acestora care se deplasează în cadrul Comunității, în versiunea modificată și actualizată prin Regulamentul (CE) nr. 118/97 al Consiliului din 2 decembrie 1996, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 592/2008 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 iunie 2008, și în special articolul 13 din acesta trebuie interpretat în sensul că se opune ca un stat membru să fie considerat statul competent să acorde unei persoane o prestație familială pentru simplul fapt că aceasta din urmă are un domiciliu înregistrat pe teritoriul său, fără ca ea și membrii familiei sale să lucreze sau să aibă reședința obișnuită în respectivul stat membru. Articolul 13 din acest regulament trebuie interpretat în sensul că se opune și ca un stat membru care nu este statul competent în privința unei anumite persoane să îi acorde acesteia prestații familiale, cu excepția situației în care există o legătură precisă și deosebit de strânsă între situația în cauză și teritoriul acestui prim stat membru.

               2)

               Regulamentul (CE) nr. 883/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 privind coordonarea sistemelor de securitate socială, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 988/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 septembrie 2009, și în special articolul 11 din acesta trebuie interpretat în sensul că se opune ca un stat membru să fie considerat statul competent să acorde unei persoane o prestație familială pentru simplul fapt că aceasta din urmă are un domiciliu înregistrat pe teritoriul statului membru respectiv, fără ca ea și membrii familiei sale să lucreze sau să aibă reședința obișnuită în acel stat membru.

      (1)  JO C 260, 7.9.2013.


title: Cauza C-355/10: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 5 septembrie 2012 — Parlamentul European/Consiliul Uniunii Europene (Codul frontierelor Schengen — Decizia 2010/252/UE — Supravegherea frontierelor externe maritime — Introducerea unor norme suplimentare de supraveghere a frontierelor — Competențe de executare ale Comisiei — Conținut — Cerere în anulare)

text:
               27.10.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 331/2

      Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 5 septembrie 2012 — Parlamentul European/Consiliul Uniunii Europene
      (Cauza C-355/10) (1)

      (Codul frontierelor Schengen - Decizia 2010/252/UE - Supravegherea frontierelor externe maritime - Introducerea unor norme suplimentare de supraveghere a frontierelor - Competențe de executare ale Comisiei - Conținut - Cerere în anulare)
      (2012/C 331/02)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: Parlamentul European (reprezentanți: M. Dean, A. Auersperger Matić și K. Bradley, agenți)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți:Z. Kupčová și R. Szostak, agenți)

         Intervenientă în susținerea pârâtului: Comisia Europeană (reprezentanți: C. O'Reilly și M. Wilderspin, agenți)

         Obiectul

      Anularea Deciziei 2010/252/UE a Consiliului din 26 aprilie 2010 de completare a Codului frontierelor Schengen cu dispoziții referitoare la supravegherea frontierelor externe maritime în contextul cooperării operative coordonate de Agenția Europeană pentru Gestionarea Cooperării Operative la Frontierele Externe ale Statelor Membre ale Uniunii Europene (JO L 111, p. 20) — Modalități suplimentare de supraveghere — Introducerea unor norme care depășesc întinderea competenței de executare a Consiliului

         Dispozitivul

                  1.

                  Anulează Decizia 2010/252/UE a Consiliului din 26 aprilie 2010 de completare a Codului frontierelor Schengen cu dispoziții referitoare la supravegherea frontierelor externe maritime în contextul cooperării operative coordonate de Agenția Europeană pentru Gestionarea Cooperării Operative la Frontierele Externe ale Statelor Membre ale Uniunii Europene.

                  2.

                  Efectele Deciziei 2010/252 se mențin până la intrarea în vigoare, într-un termen rezonabil, a unei noi reglementări.

                  3.

                  Obligă Consiliul Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

                  4.

                  Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 246, 11.9.2010.


title: Cauza T-141/12: Ordonanța Tribunalului din 23 ianuarie 2014 — Pro-Duo/OAPI — El Corte Inglés (GO!) ( „Marcă comunitară — Opoziție — Retragerea opoziției — Nepronunțare asupra fondului” )

text:
               15.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 78/11

         Ordonanța Tribunalului din 23 ianuarie 2014 — Pro-Duo/OAPI — El Corte Inglés (GO!)
   (Cauza T-141/12) (1)

   (Marcă comunitară - Opoziție - Retragerea opoziției - Nepronunțare asupra fondului)
   2014/C 78/22
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Pro-Duo NV (Gent, Belgia) (reprezentanți: inițial T. G. Alkin, ulterior T. G. Alkin și C. Hall, barristers)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: P. Geroulakos, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă în fața Tribunalului: El Corte Inglés, SA (Madrid, Spania) (reprezentanți J. L. Rivas Zurdo, E. Seijo Veiguela și I. Munilla Muñoz, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 19 ianuarie 2012 (cauza R 1373/2011-4) privind o procedură de opoziție între El Corte Inglés, SA și Pro-Duo NV

      Dispozitivul

               1.

               Nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2.

               Reclamanta și intervenienta suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și, fiecare, jumătate din cheltuielile de judecată efectuate de pârât.

      (1)  JO C 165, 9.6.2012.


title: Cauza C-538/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Frankfurt am Main (Germania) la 25 octombrie 2016 – Kevin Joseph Devine/Air Nostrum, Líneas Aéreas del Mediterráneo SA

text:
               30.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 30/17

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Frankfurt am Main (Germania) la 25 octombrie 2016 – Kevin Joseph Devine/Air Nostrum, Líneas Aéreas del Mediterráneo SA
   (Cauza C-538/16)
   (2017/C 030/20)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Landgericht Frankfurt am Main

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Kevin Joseph Devine

      Pârâtă: Air Nostrum, Líneas Aéreas del Mediterráneo SA

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 7 punctul 1 litera (a) din Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 12 decembrie 2012 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (1) trebuie interpretat în sensul că noțiunea „în materie contractuală” include și dreptul la compensație, prevăzut la articolul 7 din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 (2) și invocat în raport cu un operator efectiv de transport aerian, care nu este partener contractual al pasagerului în discuție?

               2)

               În măsura în care se aplică articolul 7 punctul 1 din Regulamentul (UE) nr. 1215/2012:
               În cazul unui transport aerian de persoane pe o rută compusă din două zboruri, care nu presupune o ședere cu o durată considerabilă pe aeroportul de transfer, se consideră că locul executării, în sensul articolului 7 punctul 1 litera (b) a doua liniuță din Regulamentul (CE) nr. 1215/2012, este destinația finală a pasagerului, chiar dacă dreptul la compensație prevăzut la articolul 7 din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 și invocat în acțiunea introdusă se întemeiază pe o perturbare care a intervenit în timpul primului zbor, iar acțiunea a fost introdusă împotriva operatorului efectiv de transport aerian care a efectuat primul zbor al rutei, dar care nu este parte în contractul de transport?

      (1)  JO L 351, p. 1.

      (2)  JO L 36, p. 5.


title: Cauza T-540/14: Acțiune introdusă la 16 iulie 2014 – Klass/OAPI – F. Smit (PLAYSEAT) (PLAYSEATS)

text:
               22.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 329/23

         Acțiune introdusă la 16 iulie 2014 – Klass/OAPI – F. Smit (PLAYSEAT) (PLAYSEATS)
   (Cauza T-540/14)
   2014/C 329/32
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamant: Oliver Klass (Remscheid, Germania) (reprezentant: U. Bender, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: F. Smit Holding BV (Doetinchem, Ţările de Jos)

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               modificarea deciziilor Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne (mărci, desene şi modele industriale) din 15 mai 2014 pronunţate în cauzele R 1616/2013-4 şi R 1834/2013-4 astfel încât să se admită ambele cereri de declarare a nulităţii,

               —

               obligarea OAPI şi a celeilalte părţi din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: mărcile verbale „PLAYSEAT” şi „PLAYSEATS” pentru produse din clasa 9 – cererile de înregistrare a unor mărci comunitare nr. 7 5 95  184 şi nr. 8 8 42  254.

      Titularul mărcii comunitare: F. Smit Holding BV.

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: reclamantul.

      Motivarea cererii de declarare a nulității: motivele de nulitate absolută prevăzute de articolul 52 alineatul (1) litera (a) coroborat cu articolul 7 alineatul (1) literele (b) şi (c) din Regulamentul nr. 207/2009.

      Decizia diviziei de anulare: respinge cererile de declarare a nulităţii.

      Decizia camerei de recurs: respinge căile de atac.

      Motivele invocate: articolul 52 alineatul (1) litera (a) coroborat cu articolul 7 alineatul (1) literele (b) şi (c) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-383/13 PPU: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 10 septembrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Raad van State — Țările de Jos) — M. G., N. R./Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie [Vize, azil, imigrare și alte politici legate de libera circulație a persoanelor — Politica de imigrare — Imigrație clandestină și ședere ilegală — Repatrierea persoanelor aflate în situație de ședere ilegală — Directiva 2008/115/CE — Returnarea resortisanților unor țări terțe aflați în situație de ședere ilegală — Procedura de îndepărtare — Măsură de luare în custodie publică — Prelungirea măsurii de luare în custodie publică — Articolul 15 alineatele (2) și (6) — Dreptul la apărare — Dreptul de a fi ascultat — Încălcare — Consecințe]

text:
               9.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 325/8

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 10 septembrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Raad van State — Țările de Jos) — M. G., N. R./Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie
   (Cauza C-383/13 PPU) (1)

   (Vize, azil, imigrare și alte politici legate de libera circulație a persoanelor - Politica de imigrare - Imigrație clandestină și ședere ilegală - Repatrierea persoanelor aflate în situație de ședere ilegală - Directiva 2008/115/CE - Returnarea resortisanților unor țări terțe aflați în situație de ședere ilegală - Procedura de îndepărtare - Măsură de luare în custodie publică - Prelungirea măsurii de luare în custodie publică - Articolul 15 alineatele (2) și (6) - Dreptul la apărare - Dreptul de a fi ascultat - Încălcare - Consecințe)
   2013/C 325/11
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Raad van State

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: M. G., N. R.

      Pârât: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Raad van State — Interpretarea articolului 41 alineatul (2) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (JO 2000, C 364, p. 1) și a articolului 15 alineatul (6) din Directiva 2008/115/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 2008 privind standardele și procedurile comune aplicabile în statele membre pentru returnarea resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală (JO L 348, p. 98) — Măsuri de luare în custodie publică — Prelungire — Lipsa cooperării resortisanților în cauză în cadrul procedurii de returnare forțată — Încălcarea dreptului la apărare — Dreptul oricărei persoane de a fi ascultată înainte de luarea oricărei măsuri individuale care ar putea să îi aducă atingere

      Dispozitivul

   Dreptul Uniunii, în special articolul 15 alineatele (2) și (6) din Directiva 2008/115/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 2008 privind standardele și procedurile comune aplicabile în statele membre pentru returnarea resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală, trebuie interpretat în sensul că, atunci când prelungirea unei măsuri de luare în custodie publică a fost decisă în cadrul unei proceduri administrative cu încălcarea dreptului de a fi ascultat, instanța națională însărcinată să aprecieze legalitatea acestei decizii nu poate acorda retragerea măsurii de luare în custodie publică decât dacă consideră, având în vedere ansamblul circumstanțelor de fapt și de drept ale fiecărei cauze, că această încălcare l a privat efectiv pe cel care o invocă de posibilitatea unei apărări mai bune într o asemenea măsură încât această procedură ar fi putut avea un rezultat diferit.

      (1)  JO C 260, 7.9.2013.


20150731005616572015/C 270/0612014CJC27020150817RO01ROINFO_JUDICIAL201506115622Cauza C-1/14: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 11 iunie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Grondwettelijk Hof – Belgia) – Base Company NV, fostă KPN Group Belgium NV, Mobistar NV/Ministerraad (Trimitere preliminară – Rețele și servicii de comunicații electronice – Directiva 2002/22/CE – Articolele 4, 9, 13 și 32 – Obligații de serviciu universal și obligații sociale – Furnizarea accesului la un post fix și furnizarea de servicii telefonice – Accesibilitatea tarifelor – Opțiuni tarifare speciale – Finanțarea obligațiilor de serviciu universal – Servicii suplimentare obligatorii – Servicii de comunicații mobile și/sau de abonamente la internet)
 ---documentbreak--- C2702015RO520120150611RO00065262Hotărârea Curții (Camera a treia) din 11 iunie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Grondwettelijk Hof – Belgia) – Base Company NV, fostă KPN Group Belgium NV, Mobistar NV/Ministerraad
   (Cauza C-1/14) (
         1
      )
   „(Trimitere preliminară — Rețele și servicii de comunicații electronice — Directiva 2002/22/CE — Articolele 4, 9, 13 și 32 — Obligații de serviciu universal și obligații sociale — Furnizarea accesului la un post fix și furnizarea de servicii telefonice — Accesibilitatea tarifelor — Opțiuni tarifare speciale — Finanțarea obligațiilor de serviciu universal — Servicii suplimentare obligatorii — Servicii de comunicații mobile și/sau de abonamente la internet)”2015/C 270/06Limba de procedură: neerlandeza
      Instanța de trimitere

   Grondwettelijk Hof

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: Base Company NV, fostă KPN Group Belgium NV, Mobistar NV

      Pârât: Ministerraad

      Cu participarea: Belgacom NV

      Dispozitivul

   Directiva 2002/22/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind serviciul universal și drepturile utilizatorilor cu privire la rețelele și serviciile electronice de comunicații (directiva privind serviciul universal), astfel cum a fost modificată prin Directiva 2009/136/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 25 noiembrie 2009, trebuie interpretată în sensul că tarifele speciale și mecanismul de finanțare prevăzute la articolul 9 și, respectiv, la articolul 13 alineatul (1) litera (b) din directiva menționată se aplică serviciilor de abonamente la internet care presupun o conexiune la internet de la o locație fixă, însă nu și serviciilor de comunicații mobile, inclusiv serviciilor de abonamente la internet furnizate prin intermediul serviciilor de comunicații mobile menționate. Dacă aceste din urmă servicii sunt făcute accesibile publicului, pe teritoriul național, ca „servicii obligatorii suplimentare”, în sensul articolului 32 din Directiva 2002/22, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2009/136, finanțarea lor nu se poate asigura, în dreptul național, printr un mecanism care să implice participarea anumitor întreprinderi.
   (
         1
      )	JO C 102, 7.4.2014.


title: Cauza T-339/11: Acțiune introdusă la 28 iunie 2011 — Spania/Comisia

text:
               27.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/39

         Acțiune introdusă la 28 iunie 2011 — Spania/Comisia
   (Cauza T-339/11)
   2011/C 252/88
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamant: Regatul Spaniei (reprezentant: M. Muñoz Pérez, agent)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei 2011/244/UE a Comisiei din 15 aprilie 2011 de excludere de la finanțarea din fondurile Uniunii Europene a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul secțiunii Garantare a Fondului european de orientare și garantare agricolă (FEOGA), în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și în cadrul Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR), în ceea ce privește partea care face obiectul prezentei acțiuni și

               —

               obligarea instituției pârâte la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii sale, reclamantul arată că în decizia atacată Comisia exclude de la finanțare anumite costuri de gestionare ecologică a ambalajelor (corespunzătoare campaniilor 2006, 2007 și 2008) cu un cuantum de 37 252 551,10 euro.
   Reclamantul afirmă, în această privință, că prin Decizia 2010/152/UE, Comisia a exclus de la finanțarea în sarcina FEOGA 33 339 525,05 euro, în legătură cu ajutorul pentru programele operaționale, considerând că ajutoarele comunitare destinate să acopere costurile determinate de gestionarea ecologică a ambalajelor în cadrul campaniilor 2003-2006 nu fuseseră acordate potrivit dispozițiilor reglementării europene. Această decizie a făcut obiectul unei acțiuni în anulare formulată de Regatul Spaniei, acțiune aflată în prezent pe rol cu numărul cauzei T-230/10.
   Argumentele invocate în susținerea prezentei acțiuni sunt identice cu cele expuse în cauza T-230/10.


title: Cauza T-379/06: Hotărârea Tribunalului din 24 martie 2011 — Kaimer și alții/Comisia ( „Concurență — Înțelegeri — Sectorul racordurilor din cupru și din aliaj de cupru — Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE — Dreptul la apărare — Participare la încălcare — Durata încălcării — Amenzi — Circumstanțe atenuante — Proporționalitate — Egalitate de tratament” )

text:
               14.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 145/20

         Hotărârea Tribunalului din 24 martie 2011 — Kaimer și alții/Comisia
   (Cauza T-379/06) (1)

   (Concurență - Înțelegeri - Sectorul racordurilor din cupru și din aliaj de cupru - Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE - Dreptul la apărare - Participare la încălcare - Durata încălcării - Amenzi - Circumstanțe atenuante - Proporționalitate - Egalitate de tratament)
   2011/C 145/30
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamante: Kaimer GmbH & Co. Holding KG (Essen, Germania), Sanha Kaimer GmbH & Co. KG (Essen) și Sanha Italia Srl (Milano, Italia) (reprezentant: J. Brück, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Nijenhuis și V. Bottka, agenți, asistați de A. Böhlke, avocat)

      Obiectul

   Cerere de anulare în parte a Deciziei C(2006) 4180 a Comisiei din 20 septembrie 2006 privind o procedură de aplicare a articolului 81 [CE] și a articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/F-1/38.121 — Racorduri), precum și, cu titlu subsidiar, cerere de reducere a cuantumului amenzii aplicate reclamantelor în decizia menționată

      Dispozitivul

               1.

               Anulează articolul 1 din Decizia C(2006) 4180 a Comisiei din 20 septembrie 2006 privind o procedură de aplicare a articolului 81 [CE] și a articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/F-1/38.121 — Racorduri) în măsura în care acesta se referă la perioada cuprinsă între 30 iulie 1996 și 31 iulie 1997 ca temei al participării Kaimer GmbH & Co. Holding KG și a Sanha Kaimer GmbH & Co. KG și la perioada cuprinsă între 1 ianuarie 1998 și 14 iulie 1999 ca temei al participării Sanha Italia Srl.

               2.

               Stabilește cuantumul amenzii aplicate Kaimer la 7,15 milioane de euro, din care în solidar cu Sanha Kaimer un cuantum de 7,15 milioane de euro, iar în solidar cu Sanha Italia un cuantum de 6,325 milioane de euro.

               3.

               Respinge în rest acțiunea.

               4.

               Kaimer, Sanha Kaimer și Sanha Italia suportă propriile cheltuieli de judecată și 50 % din cheltuielile de judecată ale Comisiei Europene.

               5.

               Comisia suportă 50 % din propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 42, 24.2.2007.


title: Cauza C-387/12: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 3 aprilie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesgerichtshof – Germania) – Hi Hotel HCF SARL/Uwe Spoering (Cooperare judiciară în materie civilă — Regulamentul (CE) nr. 44/2001 — Competența internațională în materie delictuală și cvasidelictuală — Act comis într-un stat membru, care constă în participarea la un act ilicit săvârșit pe teritoriul altui stat membru — Determinarea locului unde s-a produs fapta prejudiciabilă)

text:
               26.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 159/4

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 3 aprilie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesgerichtshof – Germania) – Hi Hotel HCF SARL/Uwe Spoering
   (Cauza C-387/12) (1)

   ((Cooperare judiciară în materie civilă - Regulamentul (CE) nr. 44/2001 - Competența internațională în materie delictuală și cvasidelictuală - Act comis într-un stat membru, care constă în participarea la un act ilicit săvârșit pe teritoriul altui stat membru - Determinarea locului unde s-a produs fapta prejudiciabilă))
   2014/C 159/05
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesgerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Hi Hotel HCF SARL

      Pârât: Uwe Spoering

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară – Bundesgerichtshof – Interpretarea articolului 5 punctul 3 din Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (JO 2001, L 12, p. 1, Ediţie specială, 19/vol. 3, p. 74) – Competenţă internaţională în materie delictuală sau cvasidelictuală – Act săvârşit într-un prim stat membru constând în participarea la un act ilicit săvârşit pe teritoriul unui al doilea stat membru – Stabilirea locului unde s-a produs fapta prejudiciabilă

      Dispozitivul

   Articolul 5 punctul 3 din Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială trebuie interpretat în sensul că, în caz de pluralitate de autori prezumați ai unui pretins prejudiciu adus drepturilor patrimoniale de autor protejate în statul membru de care aparține instanța sesizată, această dispoziție nu permite să se stabilească, din perspectiva locului unde s-a produs evenimentul cauzator al acestui prejudiciu, competența instanței în raza căreia acela dintre autorii prezumați care a fost chemat în judecată nu a acționat, însă ea permite stabilirea competenței acestei instanțe din perspectiva locului materializării pretinsului prejudiciu cu condiția să existe riscul ca el să se materializeze în raza instanței sesizate. În această ultimă ipoteză, instanța menționată nu este competentă să se pronunțe decât cu privire la prejudiciul cauzat pe teritoriul statului membru de care aparține.

      (1)  JO C 343, 10.11.2012.


title: Cauza C-134/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Regatul Unit) la 18 martie 2013 — Raytek GmbH, Fluke Europe BV/Commissioners for Her Majesty′s Revenue and Customs

text:
               18.5.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 141/16

         Cerere de decizie preliminară introdusă de First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Regatul Unit) la 18 martie 2013 — Raytek GmbH, Fluke Europe BV/Commissioners for Her Majesty′s Revenue and Customs
   (Cauza C-134/13)
   2013/C 141/29
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   First-tier Tribunal (Tax Chamber)

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: Raytek GmbH, Fluke Europe BV

      Pârâți: Commissioners for Her Majesty′s Revenue and Customs

      Întrebarea preliminară

   Regulamentul (UE) nr. 314/2011 al Comisiei din 30 martie 2011 privind clasificarea anumitor mărfuri în Nomenclatura combinată (1) este valid, în măsura în care clasifică aparatele de fotografiere termice în infraroșu la codul NC 9025 19 20?

      (1)  JO L 86, p. 57.


title: Cauza C-343/09: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 8 iulie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) — Regatul Unit) — Afton Chemical Limited/Secretary of State for Transport [Trimitere preliminară — Validitate — Directiva 2009/30/CE — Articolul 1 alineatul (8) — Directiva 98/70/CE — Articolul 8a — Poluare atmosferică — Carburanți — Utilizarea de aditivi metalici în carburanți — Limita conținutului de metil ciclopentadienil tricarbonil mangan (MMT) — Etichetare — Studiu de impact — Eroare vădită de apreciere — Principiul precauției — Proporționalitate — Egalitate de tratament — Securitate juridică — Admisibilitate]

text:
               28.8.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 234/14

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 8 iulie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) — Regatul Unit) — Afton Chemical Limited/Secretary of State for Transport
   (Cauza C-343/09) (1)

   (Trimitere preliminară - Validitate - Directiva 2009/30/CE - Articolul 1 alineatul (8) - Directiva 98/70/CE - Articolul 8a - Poluare atmosferică - Carburanți - Utilizarea de aditivi metalici în carburanți - Limita conținutului de metil ciclopentadienil tricarbonil mangan (MMT) - Etichetare - Studiu de impact - Eroare vădită de apreciere - Principiul precauției - Proporționalitate - Egalitate de tratament - Securitate juridică - Admisibilitate)
   2010/C 234/20
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Afton Chemical Limited

      Pârât: Secretary of State for Transport

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court) — Validitatea Directivei 2009/30/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2009 de modificare a Directivei 98/70/CE în ceea ce privește specificațiile pentru benzine și motorine, de introducere a unui mecanism de monitorizare și reducere a emisiilor de gaze cu efect de seră și de modificare a Directivei 1999/32/CE a Consiliului în ceea ce privește specificațiile pentru carburanții folosiți de navele de navigație interioară și de abrogare a Directivei 93/12/CEE (JO L 140, p. 88) — Validitate în ceea ce privește obligația de etichetare pentru carburanții care conțin aditivi metalici și în ceea ce privește stabilirea unei valori limită pentru prezența metil ciclopentadienil tricarbonil manganului (MMT) — Eroare vădită de apreciere — Încălcarea principiilor proporționalității, egalității de tratament și securității juridice

      Dispozitivul

   Examinarea întrebărilor nu a evidențiat niciun element de natură să afecteze validitatea articolului 1 alineatul (8) din Directiva 2009/30/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2009 de modificare a Directivei 98/70/CE în ceea ce privește specificațiile pentru benzine și motorine, de introducere a unui mecanism de monitorizare și reducere a emisiilor de gaze cu efect de seră și de modificare a Directivei 1999/32/CE a Consiliului în ceea ce privește specificațiile pentru carburanții folosiți de navele de navigație interioară și de abrogare a Directivei 93/12/CEE, în măsura în care introduce un nou articol 8a alineatele (2) și (4)-(6) în Directiva 98/70/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 octombrie 1998 privind calitatea benzinei și a motorinei și de modificare a Directivei 93/12/CEE a Consiliului.

      (1)  JO C 267, 7.11.2009.


title: Cauza T-425/13: Hotărârea Tribunalului din 26 noiembrie 2015 – Giant (China)/Consiliul [„Dumping — Importuri de biciclete originare din China — Reexaminare intermediară — Articolul 9 alineatul (5) și articolul 18 din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 — Tratament individual — Lipsa cooperării — Informații necesare — Date disponibile — Societăți asociate — Circumvenție”]

text:
               25.1.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 27/35

         Hotărârea Tribunalului din 26 noiembrie 2015 – Giant (China)/Consiliul
   (Cauza T-425/13) (1)

   ([„Dumping - Importuri de biciclete originare din China - Reexaminare intermediară - Articolul 9 alineatul (5) și articolul 18 din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 - Tratament individual - Lipsa cooperării - Informații necesare - Date disponibile - Societăți asociate - Circumvenție”])
   (2016/C 027/40)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Giant (China) Co. Ltd (Kunshan, China) (reprezentant: P. De Baere, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: S. Boelaert, agent, asistat de B. O’Connor, solicitor și S. Gubel, avocat)

      Interveniente în susținerea pârâtei: Comisia Europeană (reprezentanți: J.-F. Brakeland și M. França, agenți) și European Bicycle Manufacturers Association (EBMA) (reprezentanți: L. Ruessmann, avocat, și J. Beck, solicitor)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Regulamentului (UE) nr. 502/2013 al Consiliului din 29 mai 2013 de modificare a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 990/2011 de instituire a unei taxe antidumping definitive la importurile de biciclete originare din Republica Populară Chineză în urma unei reexaminări intermediare în conformitate cu articolul 11 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 (JO L 153, p. 17).

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Regulamentul (UE) nr. 502/2013 al Consiliului din 29 mai 2013 de modificare a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 990/2011 de instituire a unei taxe antidumping definitive la importurile de biciclete originare din Republica Populară Chineză în urma unei reexaminări intermediare în conformitate cu articolul 11 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009, în măsura în care privește Giant (China) Co. Ltd.

               2)

               Consiliul Uniunii Europene suportă cheltuielile de judecată ale Giant (China), precum și propriile cheltuieli de judecată.

               3)

               Comisia Europeană și European Bicycle Manufacturers Association (EBMA) suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 325, 9.11.2013.


title: Cauza C-276/14: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 29 septembrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Naczelny Sąd Administracyjny – Polonia) – Gmina Wrocław/Minister Finansów (Trimitere preliminară — Taxa pe valoarea adăugată — Directiva 2006/112/CE — Articolul 9 alineatul (1) — Articolul 13 alineatul (1) — Persoane impozabile — Interpretarea termenilor „în mod independent” — Organism al unei municipalități — Activități economice în care o unitate organizațională a unei municipalități se angajează într o altă calitate decât cea de autoritate publică — Posibilitatea de a califica o astfel de unitate drept „persoană impozabilă” în sensul dispozițiilor din Directiva 2006/112 — Articolul 4 alineatul (2) și articolul 5 alineatul (3) TUE)

text:
               16.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 381/7

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 29 septembrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Naczelny Sąd Administracyjny – Polonia) – Gmina Wrocław/Minister Finansów
   (Cauza C-276/14) (1)

   ((Trimitere preliminară - Taxa pe valoarea adăugată - Directiva 2006/112/CE - Articolul 9 alineatul (1) - Articolul 13 alineatul (1) - Persoane impozabile - Interpretarea termenilor „în mod independent” - Organism al unei municipalități - Activități economice în care o unitate organizațională a unei municipalități se angajează într o altă calitate decât cea de autoritate publică - Posibilitatea de a califica o astfel de unitate drept „persoană impozabilă” în sensul dispozițiilor din Directiva 2006/112 - Articolul 4 alineatul (2) și articolul 5 alineatul (3) TUE))
   (2015/C 381/07)
   Limba de procedură: polona

      Instanța de trimitere

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Gmina Wrocław

      Pârât: Minister Finansów

      Dispozitivul

   Articolul 9 alineatul (1) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie interpretat în sensul că organismele de drept public, precum unitățile bugetare ale unei municipalități, în discuție în litigiul principal, nu pot fi calificate drept persoane impozabile în scopuri de TVA în măsura în care nu îndeplinesc criteriul de independență prevăzut la această dispoziție.

      (1)  JO C 303, 8.9.2014.


title: Cauza T-677/15: Acțiune introdusă la 20 noiembrie 2015 – Panzeri/Parlamentul și Comisia

text:
               25.1.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 27/74

         Acțiune introdusă la 20 noiembrie 2015 – Panzeri/Parlamentul și Comisia
   (Cauza T-677/15)
   (2016/C 027/93)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamant: Pier Antonio Panzeri (Calusco d’Adda, Italia) (reprezentant: C. Cerami, avocat)

      Pârâte: Parlamentul European și Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               Pe fond: admiterea prezentei acțiuni și prin urmare, anularea actului atacat întrucât este nelegal;

               —

               cu titlu subsidiar: trimiterea dosarului Secretarului general al Parlamentului European pentru o reexaminare în mod echitabil a sumei a cărei rambursare se solicită;

               —

               rambursarea cheltuielilor de judecată efectuate în prezenta procedură;

               —

               reclamantul se prevalează de orice prevedere legală și de facultatea de a invoca orice argument, ceea ce cuprinde printre altele formularea unei eventuale cereri de obligare la restituirea sumelor care vor fi eventual plătite pe termen mediu, pentru a se supune somației atacate, cu dobânzi și eventual reevaluate.

      Motivele și principalele argumente

   Prezenta acțiune este îndreptată împotriva notei nr. 315070 din 21 septembrie 2015 a Direcției Generale Finanțe a Parlamentului European – Direcția Drepturi financiare și sociale ale deputaților, referitoare la nota de debit față de reclamant pentru 83 764 de euro, precum și împotriva notei nr. 312998 din 27 iulie 2012 a Secretarului General al Parlamentului European, în limba engleză, care conține motivarea notei de debit nr. 315070 din 21 septembrie 2015, și împotriva oricărui alt act prealabil, conex și subsecvent față de cele sus-menționate.
   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe încălcarea normei materiale conținute la articolul 81 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 966/2012, precum și pe încălcarea principiului termenului rezonabil și pe prescrierea creanței reclamate de Uniune.

                           —

                           În această privință, în opinia reclamantului, creanța de 83 764,34 euro, a cărei restituire o reclamă Parlamentul pe cale administrativă, este prescrisă, în conformitate cu articolul 81 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 966/2012. Astfel, faptele generatoare ale pretinsei creanțe în favoarea Uniunii se referă în exclusivitate la cincinalul 2004-2009, în timp ce somația de plată formulată de Direcție a intervenit numai la data de 21 septembrie 2015 și prin urmare ar fi cu totul în afara termenului.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea normelor fundamentale de procedură prevăzute la articolele 1, 4 alineatul (6), 6 alineatul (5) și 9 și în considerentul (10) al Regulamentului (CE) nr. 1073/1999, pe încălcarea normelor fundamentale de procedură prevăzute la articolul 4 din Acordul interinstituțional din 25 mai 1999 încheiat între Parlamentul European, Consiliul Uniunii Europene și Comisia Europeană cu privire la anchetele interne ale OLAF, pe necompetența OLAF, pe încălcarea principiului proporționalității și al caracterului rezonabil și pe lipsa cercetării și a evaluării comparative.

                           —

                           Cu privire la acest aspect, reclamanta consideră că procedura desfășurată de OLAF este viciată în mai multe privințe, întrucât domnul Panzeri nu ar fi beneficiat în mod corect de principiul contradictorialității, s-ar fi omis raportul final de anchetă, întreaga procedură de investigație a OLAF s-ar fi desfășurat cu încălcarea vădită a articolului 6 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 1073/1999, întrucât ar fi început la 23 noiembrie 2009 și ar fi luat sfârșit (se pare) abia în luna iulie 2012. În plus, OLAF nu putea fi competent, având în vedere importanța redusă a comportamentelor reproșate reclamantului, ceea ce atrage de asemenea încălcarea principiului proporționalității.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 55 TUE, a articolelor 20 și 24 alineatul (4) TFUE, pe încălcarea normelor fundamentale de procedură prevăzute la articolul 7 alineatul (1) din Decizia 2005/684/CE a Parlamentului European (de adoptare a Statutului deputaților în Parlamentul European).

                           —

                           În opinia reclamantului, nota nr. 312998 din 27 iulie 2012 a Secretarului General al Parlamentului European, care conține singurele critici cunoscute de reclamant, a fost redactată în limba engleză. Aceasta ar fi încălcat numeroase norme din tratatele europene și din Statutul deputaților din Parlamentul European, care urmăreau să garanteze oricărui cetățean al Uniunii, inclusiv deputaților din Parlamentul European, dreptul de a coresponda oral sau în scris cu toate instituțiile Uniunii, folosind propria limbă maternă.

               4.

               Al patrulea motiv întemeiat pe încălcarea normelor fundamentale de procedură prevăzute la articolele 62 și 68 din Decizia biroului Parlamentului European din 19 mai și din 9 iulie 2008, pe încălcarea normelor fundamentale de procedură prevăzute la articolul 14 alineatul (2) din reglementarea privind cheltuielile și indemnizațiile deputaților din Parlamentul European, pe inexistența actului și pe lipsa absolută de motivare.

                           —

                           În această privință, reclamantul subliniază că secretarul general ar fi omis să adopte (sau cel puțin să comunice reclamantului) decizia sa finală, pe baza căreia s-a emis somația de plată atacată în cauză. Aceasta ar fi determinat în mod evident lipsa absolută de motivare, dacă nu chiar inexistența actului final. Nu ar exista premisele pentru aplicarea articolului 14 alineatul (2) din reglementarea privind cheltuielile și indemnizațiile deputaților din Parlamentul European.


title: Cauza C-186/09: Acțiune introdusă la 26 mai 2009 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord

text:
               1.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 180/33

         Acțiune introdusă la 26 mai 2009 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord
   (Cauza C-186/09)
   2009/C 180/55
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: M. van Beek, P. Van den Wyngaert, agenți)

      Pârât: Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin neadoptarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2004/113/CE (1) a Consiliului din 13 decembrie 2004 de aplicare a principiului egalității de tratament între femei și bărbați privind accesul la bunuri și servicii și furnizarea de bunuri și servicii, și, în orice caz, prin necomunicarea acestora Comisiei, Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul respectivei directive;

               —

               obligarea Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Termenul pentru transpunerea Directivei 2004/113/CE a expirat la 21 decembrie 2007.

      (1)  JO L 373, p. 37, Ediție specială, 5/vol. 07, p. 135.