title: Cauza C-184/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Dioikitiko Protodikeio Thessalonikis (Grecia) la 1 aprilie 2016 – Ovidiu-Mihaita Petrea/Ypourgou Esoterikon kai Dioikitikis Anasygrotisis

text:
               13.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/33

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Dioikitiko Protodikeio Thessalonikis (Grecia) la 1 aprilie 2016 – Ovidiu-Mihaita Petrea/Ypourgou Esoterikon kai Dioikitikis Anasygrotisis
      (Cauza C-184/16)
      (2016/C 211/43)
      Limba de procedură: greaca

         Instanța de trimitere

      Dioikitiko Protodikeio Thessalonikis (Grecia)

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: Ovidiu-Mihaita Petrea

         Pârât: Ypourgou Esoterikon kai Dioikitikis Anasygrotisis

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolele 27 și 32 din Directiva 2004/38/CE coroborate cu articolele 45 TFUE și 49 TFUE și având în vedere autonomia procedurală a statelor membre, precum și principiile încrederii legitime și bunei administrări, trebuie interpretate în sensul că impun – sau în sensul că permit – revocarea certificatului de înregistrare în calitate de cetățean al Uniunii Europene eliberat anterior, în temeiul articolului 8 alineatul 1 din Decretul prezidențial nr. 106/2007, unui resortisant al unui alt stat membru și adoptarea împotriva acestuia a unei măsuri de returnare de pe teritoriul statului gazdă, în cazul în care resortisantul respectiv, deși este înscris pe lista națională a străinilor indezirabili cu măsura interdicției de intrare pentru motive de ordine publică și de siguranță publică, a intrat din nou pe teritoriul statului membru în discuție, unde a inițiat o activitate economică fără a solicita ridicarea interdicției de intrare în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 32 din Directiva 2004/38, considerând că aceasta din urmă (interdicția de intrare) este un motiv de ordine publică autonom care justifică revocarea certificatului de înregistrare al unui resortisant al unui stat membru?

                  2)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea precedentă, situația de fapt menționată poate fi asimilată unei șederi ilegale a cetățeanului Uniunii Europene pe teritoriul statului gazdă, astfel încât să permită adoptarea, în temeiul articolului 6 alineatul (1) din Directiva 2008/115/CE, a unei decizii de returnare de către organul competent să revoce certificatul de înregistrare în calitate de cetățean al Uniunii, și aceasta deși, pe de o parte, certificatul de înregistrare nu constituie, după cum se admite în mod obișnuit, un permis de ședere legală în țară și, pe de altă parte, Directiva 2008/115 se aplică ratione personae numai resortisanților țărilor terțe?

                  3)

                  În cazul unui răspuns negativ la aceeași întrebare, revocarea pentru motive de ordine publică sau de siguranță publică a certificatului de înregistrare al unui resortisant al altui stat membru, certificat care nu constituie un permis de ședere legală în țară, și adoptarea împotriva resortisantului respectiv a unei măsuri de returnare – dispuse în același timp de către autoritățile naționale competente în exercitarea autonomiei procedurale a statului membru gazdă – pot fi considerate, potrivit unei interpretări corecte a dreptului, un act administrativ unic de expulzare administrativă în sensul articolelor 27 și 28 din Directiva 2004/38, supus controlului jurisdicțional în condițiile prevăzute de aceste din urmă dispoziții, care stabilesc o singură modalitate, dacă este cazul, de îndepărtare administrativă a cetățenilor Uniunii Europene de pe teritoriul statului membru gazdă?

                  4)

                  Atât în cazul unui răspuns afirmativ, cât și în cazul unui răspuns negativ la prima și la a doua întrebare, contravine principiului efectivității o practică jurisprudențială națională care constă în a interzice autorităților administrative și, în consecință, instanțelor competente implicate să verifice, în contextul revocării certificatului de înregistrare în calitate de cetățean al Uniunii Europene sau al adoptării măsurii de îndepărtare de pe teritoriul statului membru gazdă ca urmare a faptului că împotriva resortisantului unui alt stat membru se aplică o măsură privind interdicția de intrare pe teritoriul statului membru (mai întâi) menționat, dacă, la momentul adoptării deciziei privind interdicția de intrare, au fost respectate garanțiile procedurale prevăzute la articolele 30 și 31 din Directiva 2004/38?

                  5)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea precedentă, din articolul 32 din Directiva 2004/38 decurge obligația autorităților administrative competente din statul membru de a notifica în orice caz resortisantului în cauză al unui alt stat membru decizia de îndepărtare, într-o limbă pe care o înțelege, pentru ca respectivul resortisant să își poată exercita în mod eficient drepturile procedurale pe care le are în temeiul dispozițiilor directivei menționate mai sus, chiar dacă nu a formulat o solicitare în acest sens?


title: Cauza C-457/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 31 iulie 2017 – Heiko Jonny Maniero/Studienstiftung des deutschen Volkes eV

text:
               16.10.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 347/12

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 31 iulie 2017 – Heiko Jonny Maniero/Studienstiftung des deutschen Volkes eV
   (Cauza C-457/17)
   (2017/C 347/14)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesgerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Recurent: Heiko Jonny Maniero

      Intimată: Studienstiftung des deutschen Volkes eV

      Întrebările preliminare

               1)

               Faptul că o asociație înregistrată acordă burse menite să susțină proiecte de cercetare sau de studiu în străinătate intră sub incidența noțiunii „educație” în sensul articolului 3 alineatul (1) litera (g) din Directiva 2000/43/CE (1)?

               2)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare:
               Condiția promovării primului examen juridic de stat în Germania, impusă în cadrul selecției pentru acordarea burselor menționate în prima întrebare preliminară constituie o discriminare indirectă a candidatului în sensul articolului 2 alineatul (2) litera (b) din Directiva 2000/43/CE atunci când candidatul, resortisant al Uniunii, a obținut o diplomă similară într-un stat din afara Uniunii, fără ca alegerea acestui loc de absolvire a studiilor să fie legată de originea sa etnică, dar, având în vedere că are domiciliul în Germania și că stăpânește limba germană la nivelul de fluență al unui resortisant național, după absolvirea de studii juridice pe teritoriul național, acesta din urmă a avut posibilitatea să susțină primul examen juridic de stat?
               Faptul că, prin susținerea unor proiecte de cercetare sau de studii în străinătate, programul de burse are drept scop, fără nicio legătură cu criterii discriminatorii, ca absolvenții de științe juridice din Germania să beneficieze de transmiterea unor cunoștințe privind sistemele juridice din străinătate și să acumuleze experiență în străinătate, precum și cunoștințe lingvistice prezintă relevanță în acest sens?

      (1)  Directiva 2000/43/CE a Consiliului din 29 iunie 2000 de punere în aplicare a principiului egalității de tratament între persoane, fără deosebire de rasă sau origine etnică (JO L 180, p. 22, Ediție specială 20/vol.1, p. 19).


title: Cauza T-239/09 P: Recurs introdus la 16 iunie 2009 de Luigi Marcuccio împotriva Ordonanței pronunțate la 31 martie 2009 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-146/07, Marcuccio/Comisia

text:
               15.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 193/28

         Recurs introdus la 16 iunie 2009 de Luigi Marcuccio împotriva Ordonanței pronunțate la 31 martie 2009 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-146/07, Marcuccio/Comisia
   (Cauza T-239/09 P)
   2009/C 193/45
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurent: Luigi Marcuccio (Tricase, Italia) (reprezentant: G. Cipressa, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene

      Concluziile recurentului

   În orice caz:

               —

               Anularea în tot și fără nicio excepție a ordonanței atacate;

               —

               declararea faptului că acțiunea în primă instanță, în cadrul căreia a fost pronunțată ordonanța atacată, era perfect admisibilă în tot și fără nicio excepție.

         În principal:

               —

               admiterea în tot și fără nicio excepție a concluziilor din acțiunea în primă instanță, precum și obligarea pârâtei la rambursarea tuturor cheltuielilor de judecată suportate de recurent în legătură cu prezenta cauză în ambele instanțe.

         În subsidiar:

               —

               trimiterea prezentei cauze spre rejudecare Tribunalului Funcției Publice, în complet diferit.

      Motivele și principalele argumente

   Prezentul recurs este introdus împotriva Ordonanței Tribunalului Funcției Publice (TFP) din 31 martie 2009, pronunțate în cauza F-146/07. Această ordonanță a respins ca fiind în parte inadmisibilă și în parte nefondată o acțiune având ca obiect anularea deciziei pârâtei de a nu da urmare solicitării recurentului de a proceda la o anchetă privind o corespondență care ar fi fost contaminată cu antrax și a cărei victimă ar fi fost recurentul însuși, în perioada în care era afectat la Delegația Comisiei din Angola, precum și o acțiune având ca obiect despăgubirea pentru prejudiciile suferite ca urmare a acestei decizii.
   În susținerea pretențiilor sale, recurentul invocă existența unor erori de drept legate de mai multe afirmații ale TFP referitoare la inadmisibilitatea și la caracterul neîntemeiat al concluziilor sale, precum și la falsificarea și la denaturarea faptelor.


title: Cauza T-197/10: Hotărârea Tribunalului din 9 septembrie 2011 — BVR/OAPI — Austria Leasing (Austria Leasing Gesellschaft m.b.H. Mitglied der Raiffeisen-Bankengruppe Österreich) [ Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative Austria Leasing Gesellschaft m.b.H. Mitglied der Raiffeisen-Bankengruppe Österreich — Marca națională figurativă anterioară Raiffeisenbank — Lipsa riscului de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) a Regulamentului (CE) nr. 207/2009 ]

text:
               22.10.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 311/43

         Hotărârea Tribunalului din 9 septembrie 2011 — BVR/OAPI — Austria Leasing (Austria Leasing Gesellschaft m.b.H. Mitglied der Raiffeisen-Bankengruppe Österreich)
   (Cauza T-197/10) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative Austria Leasing Gesellschaft m.b.H. Mitglied der Raiffeisen-Bankengruppe Österreich - Marca națională figurativă anterioară Raiffeisenbank - Lipsa riscului de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) a Regulamentului (CE) nr. 207/2009)
   2011/C 311/80
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Bundesverband der Deutschen Volksbanken und Raiffeisenbanken e.V. (BVR) (Berlin, Germania) (reprezentant: I. Rinke, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: B. Schmidt, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Austria Leasing GmbH (Eschborn, Germania) (reprezentant: B. Joachim, avocat)

      Obiectul

   Acțiune în anulare formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 3 februarie 2010 (cauza R 248/2009-1) privind o procedură de opoziție între Bundesverband der Deutschen Volksbanken und Raiffeisenbanken e.V. (BVR) și Austria Leasing GmbH.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Bundesverband der Deutschen Volksbanken und Raiffeisenbanken e.V. (BVR) la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 179, 3.7.2010.


title: Cauza C-121/08: Ordonanța președintelui Curții din 8 iulie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Elenă

text:
               8.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 285/32

         Ordonanța președintelui Curții din 8 iulie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Elenă
   (Cauza C-121/08) (1)

   (2008/C 285/57)

      Limba de procedură: greaca

   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 116, 9.5.2008.


title: Cauza C-381/12 P: Recurs introdus la 9 august 2012 de I Marchi Italiani Srl împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 28 iunie 2012 în cauza T-133/09, I Marchi Italiani și Basile/OAPI — Osra

text:
               6.10.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 303/20

         Recurs introdus la 9 august 2012 de I Marchi Italiani Srl împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 28 iunie 2012 în cauza T-133/09, I Marchi Italiani și Basile/OAPI — Osra
   (Cauza C-381/12 P)
   2012/C 303/35
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurentă: I Marchi Italiani Srl (reprezentanți: L. Militerni și G. Militerni, avocați)

      Cealaltă parte în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile recurentei

               —

               Anularea în parte a hotărârii Tribunalului în măsura în care acesta a respins acțiunea formulată de I Marchi Italiani s.r.l. și a obligat-o pe aceasta la plata cheltuielilor de judecată, cu excepția celor aferente renunțării la judecată;

               —

               admiterea în parte a concluziilor prezentate în primă instanță și, în consecință, anularea Deciziei Camerei a doua de recurs din 9 ianuarie 2009, notificată recurentei din prezenta procedură la 30 ianuarie 2009, pronunțată în procedura R 502/2008 între I Marchi Italiani S.r.l. și Osra S.A, care a confirmat decizia diviziei de anulare, admițând cererea de decădere și declararea nulității mărcii „B Antonio Basile 1952”, ca urmare a căii de atac formulate de OSRA S.A.;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată, conform legii.

      Motivele și principalele argumente

   Recursul formulat de societatea I Marchi Italiani s.r.l. se întemeiază pe următoarele trei motive:

               1.

               încălcarea articolului 135 alineatul (4) din Regulamentul de procedură al Tribunalului, întrucât Tribunalul a săvârșit o eroare prin faptul că a declarat că documentele prezentate de recurentă trebuie să fie înlăturate fără a fi necesară examinarea forței lor probante și că argumentele referitoare la notorietatea mărcii atacate și la principiul bunei credințe trebuie să fie declarate inadmisibile;

               2.

               încălcarea articolului 53 alineatul (2) din Regulamentul nr. 40/94 (1) (devenit articolul 54 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009 (2)), întrucât Tribunalul a săvârșit o eroare prin faptul că a declarat că au trecut mai puțin de 5 ani între data înregistrării mărcii și data introducerii cererii de declarare a nulității și că, prin urmare data cererii de înregistrare a mărcii comunitare este nerelevantă;

               3.

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94, întrucât Tribunalul a săvârșit o eroare prin faptul că a reținut ca există o asemănare între mărcile aflate în conflict și a aplicat, prin urmare, în mod greșit această dispoziție atunci când a concluzionat că există un risc de confuzie.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO 1994, L 11, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 146).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, p. 1).


title: Cauza T-482/15 R: Ordonanța președintelui Camerei a patra a Tribunalului din 15 octombrie 2015 – Ahrend Furniture/Comisia („Măsuri provizorii — Achiziții publice — Procedură de cerere de ofertă — Livrarea de mobilier — Respingerea ofertei unui ofertant și atribuirea contractului unui alt ofertant — Cerere de măsuri provizorii — Lipsa fumus boni juris”)

text:
               30.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 398/56

         Ordonanța președintelui Camerei a patra a Tribunalului din 15 octombrie 2015 – Ahrend Furniture/Comisia
   (Cauza T-482/15 R)
   ((„Măsuri provizorii - Achiziții publice - Procedură de cerere de ofertă - Livrarea de mobilier - Respingerea ofertei unui ofertant și atribuirea contractului unui alt ofertant - Cerere de măsuri provizorii - Lipsa fumus boni juris”))
   (2015/C 398/71)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Ahrend Furniture (Zaventem, Belgia) (reprezentanți: inițial A. Lepièce, V. Dor și S. Engelen, ulterior A. Lepièce, V. Dor, S. Engelen și F. Caillol, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: S. Delaude și J. Estrada de Solà, agenți)

      Obiectul

   Cu titlu principal, o cerere de suspendare a executării deciziei Comisiei prin care aceasta a atribuit lotul nr. 1 al cererii de ofertă OIB.DR.2/PO/2014/055/622 privind contractul de „Livrare de mobilier” unui alt ofertant și, în subsidiar, o cerere prin care se urmărește să se dispună prezentarea unor documente referitoare la analiza financiară a ofertelor și să se suspende aceeași decizie până la expirarea unui nou termen de așteptare de zece zile începând de la trimiterea acestor documente.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2)

               Revocă Ordonanța din 26 august 2015 dată în cauza T-482/15 R.

               3)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza T-755/15: Acțiune introdusă la 30 decembrie 2015 – Luxemburg/Comisia

text:
               15.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 59/48

         Acțiune introdusă la 30 decembrie 2015 – Luxemburg/Comisia
   (Cauza T-755/15)
   (2016/C 059/55)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Marele Ducat al Luxemburgului (reprezentanți: D. Holderer, agent, și D. Waelbroeck, S. Naudin și A. Steichen, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               declararea prezentei acțiuni ca admisibilă și fondată;

               —

               cu titlu principal, anularea Deciziei Comisiei din 21 octombrie 2015 privind ajutorul de stat SA.38375 pus în aplicare de Marele Ducat al Luxemburgului în favoarea Fiat;

               —

               cu titlu subsidiar, anularea Deciziei Comisiei din 21 octombrie 2015 privind ajutorul de stat SA.38375 pus în aplicare de Marele Ducat al Luxemburgului în favoarea Fiat în măsura în care dispune recuperarea ajutorului;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 107 TFUE întrucât Comisia nu ar fi făcut dovada selectivității deciziei fiscale anticipative în litigiu.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 107 TFUE și pe obligația de motivare a Comisiei, întrucât aceasta nu ar fi făcut dovada unui avantaj, nici a unei restrângeri a concurenței.

               3.

               Al treilea motiv, invocat cu titlu subsidiar, întemeiat pe încălcarea articolului 14 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE întrucât Comisia ar fi impus recuperarea ajutorului cu încălcarea principiului securității juridice și a dreptului la apărare.


title: Cauza T-187/08: Acțiune introdusă la 13 mai 2008 — Rodd & Gunn Australia/OAPI (Reprezentarea unui câine)

text:
               5.7.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/47

         Acțiune introdusă la 13 mai 2008 — Rodd & Gunn Australia/OAPI (Reprezentarea unui câine)
   (Cauza T-187/08)
   (2008/C 171/90)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Rodd & Gunn Australia Limited (Wellington, Noua Zeelandă) (reprezentanți: B. Brandreth, Barrister și N. Jenkins, Solicitor)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 12 martie 2008 în cauza R 1245/2007-4;

               —

               dispunerea restitutio in integrum în ceea ce privește marca comunitară nr. 339 218 și

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca figurativă constând în reprezentarea unui câine pentru produse din clasele 16, 18 și 25 — marca comunitară nr. 339 218.

      Decizia Departamentului marci si registru: respinge cererea de restitutio in integrum.

      Decizia diviziei de anulare: respinge recursul.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 47 din Regulament nr. 40/94 întrucât reînnoirea mărcii comunitare este permisă nu numai titularului unei astfel de mărci sau reprezentantului autorizat al acestuia; camera de recurs a săvârșit o eroare de drept și de apreciere a faptelor considerând că reclamanta și reprezentantului autorizat al acesteia nu s-au comportat cu diligența necesară având în vedere împrejurările; camera de recurs a săvârșit o eroare de drept considerând că reclamanta nu s-a comportat cu diligență desemnând Computer Patent Annuities Limited, o agenție de reînnoire a mărcilor, să se ocupe de reînnoirea mărcilor sale.


title: Cauza T-265/12: Hotărârea Tribunalului din 29 februarie 2016 – Schenker/Comisia („Concurență — Înțelegeri — Servicii de expediere internațională de mărfuri pe cale aeriană — Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 101 TFUE — Stabilirea prețurilor — Suprataxe și mecanisme de tarificare ce produc efecte asupra prețului final — Elemente de probă conținute într-o cerere de imunitate — Protecția confidențialității comunicărilor dintre avocați și clienți — Norme deontologice referitoare la obligația de loialitate și la interdicția dublei reprezentări — Obligații fiduciare — Afectarea comerțului dintre statele membre — Imputabilitatea comportamentului ilicit — Alegerea societăților — Amenzi — Proporționalitate — Gravitatea încălcării — Circumstanțe atenuante — Egalitate de tratament — Cooperare — Tranzacție — Orientările din 2006 privind calcularea cuantumului amenzilor”)

text:
               18.4.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 136/27

         Hotărârea Tribunalului din 29 februarie 2016 – Schenker/Comisia
   (Cauza T-265/12) (1)

   ((„Concurență - Înțelegeri - Servicii de expediere internațională de mărfuri pe cale aeriană - Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 101 TFUE - Stabilirea prețurilor - Suprataxe și mecanisme de tarificare ce produc efecte asupra prețului final - Elemente de probă conținute într-o cerere de imunitate - Protecția confidențialității comunicărilor dintre avocați și clienți - Norme deontologice referitoare la obligația de loialitate și la interdicția dublei reprezentări - Obligații fiduciare - Afectarea comerțului dintre statele membre - Imputabilitatea comportamentului ilicit - Alegerea societăților - Amenzi - Proporționalitate - Gravitatea încălcării - Circumstanțe atenuante - Egalitate de tratament - Cooperare - Tranzacție - Orientările din 2006 privind calcularea cuantumului amenzilor”))
   (2016/C 136/37)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Schenker Ltd (Feltham, Regatul Unit) (reprezentanți: F. Montag, B. Kacholdt, F. Hoseinian, avocați, D. Colgan și T. Morgan, solicitors)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial A. Dawes și N. von Lingen, ulterior A. Dawes și G. Meessen, agenți, asistați de B. Kennelly și H. Mussa, barristers)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei C(2012) 1959 final a Comisiei din 28 martie 2012 privind o procedură inițiată în temeiul articolului 101 [TFUE] și al articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/39462 – Expediere de mărfuri), în măsura în care privește pe reclamantă, precum și o cerere de reformare a amenzii care i-a fost impusă prin intermediul acesteia.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Schenker Ltd la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 243, 11.8.2012.


title: Cauza C-543/08: Acțiune introdusă la 4 decembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Portugheză

text:
               24.1.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 19/21

         Acțiune introdusă la 4 decembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Portugheză
   (Cauza C-543/08)
   (2009/C 19/40)
   Limba de procedură: portugheza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: G. Braun, P. Guerra e Andrade și M. Teles Romão, agenți)

      Pârâtă: Republica Portugheză
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin menținerea drepturilor speciale ale statului în cadrul societății EDP — Energias de Portugal, aferente acțiunilor privilegiate deținute („golden shares”), Republica Portugheză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 56 CE și 43 CE;

               —

               obligarea Republicii Portugheze la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Potrivit statutului EDP, fiecărei acțiuni îi corespunde un vot, cu excepția voturilor inerente acțiunilor obișnuite al căror titular nu este statul, emise de un acționar și care depășesc 5 % din totalitatea voturilor care corespund capitalului social.
   În temeiul legii portugheze, statul posedă drepturi speciale în cadrul EDP, indiferent de numărul de acțiuni al căror titular este. Aceste drepturi speciale constau, mai cu seamă, în dreptul de veto asupra deliberărilor adunării generale privind modificarea statutului (inclusiv asupra deciziilor de majorare a capitalului social, fuziune sau divizare și dizolvare), pentru încheierea contractelor de grup de coordonare sau de subordonare, precum și pentru eliminarea sau limitarea dreptului de preemțiune al acționarilor în cazul majorării de capital.
   Statul deține de asemenea dreptul special de numire a unui administrator în cazul în care a votat împotriva listei de propuneri aprobate ca rezultat al alegerilor.
   Comisia consideră că atât limitarea votului cât și drepturile speciale constituie o restricție a liberei circulații a capitalurilor și a libertății de stabilire. Aceste măsuri reprezintă un obstacol în calea libertății investițiilor directe sau de portofoliu în EDP, precum și în calea exercitării libertății de stabilire.
   Respectivele drepturi speciale ale statului constituie măsuri de stat, deoarece acțiunile privilegiate nu rezultă din aplicarea în condiții normale a dreptului societăților comerciale.
   Limitarea dreptului de vot, în cazurile concrete pentru care a fost instituită, constituie deopotrivă o astfel de măsură de stat.
   Respectivele golden shares și limitarea dreptului de vot nu răspund unor obiective legitime de interes general precum securitatea publică sau securitatea administrării și concesionării serviciilor publice, invocate în mod special de statul portughez.
   În orice caz, statul portughez nu respectă principiul proporționalității, atât timp cât măsurile în discuție nu sunt adecvate pentru a garanta îndeplinirea obiectivelor urmărite și depășesc cadrul a ceea ce este necesar pentru îndeplinirea acestor obiective.


title: Cauza C-518/06: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 28 aprilie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Asigurarea de răspundere civilă auto — Articolele 43 CE și 49 CE — Directiva 92/49/CEE — Legislație națională care impune o obligație de a contracta întreprinderilor de asigurare — Restricție privind libertatea de stabilire și libera prestare a serviciilor — Protecția socială a victimelor accidentelor rutiere — Proporționalitate — Libertate tarifară a întreprinderilor de asigurare — Principiul controlului de către statul membru de origine)

text:
               4.7.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 153/4

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 28 aprilie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană
   (Cauza C-518/06) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Asigurarea de răspundere civilă auto - Articolele 43 CE și 49 CE - Directiva 92/49/CEE - Legislație națională care impune o obligație de a contracta întreprinderilor de asigurare - Restricție privind libertatea de stabilire și libera prestare a serviciilor - Protecția socială a victimelor accidentelor rutiere - Proporționalitate - Libertate tarifară a întreprinderilor de asigurare - Principiul controlului de către statul membru de origine)
   2009/C 153/08
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: E. Traversa și N. Yerell, agenți)

      Pârâtă: Republica Italiană (reprezentant: M. Fiorilli, agent)

      Intervenientă în susținerea pârâtei: Republlica Finlanda (reprezentant: J. Himmanen, agent)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolelor 43 CE și 49 CE- Încălcarea articolelor 6, 9, 29 și 39 din Directiva 92/49/CEE a Consiliului din 18 iunie 1992 de coordonare a actelor cu putere de lege și a actelor administrative privind asigurarea generală directă și de modificare a Directivelor 73/239/CEE și 88/357/CEE (A treia directivă privind asigurarea generală) (JO L 228, p. 1, Ediție specială, 06/vol. 2, p. 53) — Calculul primelor de asigurare — Obligații impuse asigurătorilor cu sediul într-un alt stat membru

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Comisia Comunităților Europene, Republica Italiană și Republica Finlanda suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 42, 24.2.2007


title: Cauza C-25/15: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 9 iunie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Budapest Környéki Törvényszék – Ungaria) – Procedură penală împotriva lui István Balogh (Trimitere preliminară — Cooperare judiciară în materie penală — Dreptul la interpretare și la traducere — Directiva 2010/64/UE — Domeniu de aplicare — Noțiunea „procedură penală” — Procedură prevăzută de un stat membru vizând recunoașterea unei decizii în materie penală pronunțate de o instanță dintr-un alt stat membru și înscrierea în cazierul judiciar a condamnării pronunțate de instanța respectivă — Costuri legate de traducerea deciziei — Decizia-cadru 2009/315/JAI — Decizia 2009/316/JAI)

text:
               16.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 296/10

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 9 iunie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Budapest Környéki Törvényszék – Ungaria) – Procedură penală împotriva lui István Balogh
   (Cauza C-25/15) (1)

   ((Trimitere preliminară - Cooperare judiciară în materie penală - Dreptul la interpretare și la traducere - Directiva 2010/64/UE - Domeniu de aplicare - Noțiunea „procedură penală” - Procedură prevăzută de un stat membru vizând recunoașterea unei decizii în materie penală pronunțate de o instanță dintr-un alt stat membru și înscrierea în cazierul judiciar a condamnării pronunțate de instanța respectivă - Costuri legate de traducerea deciziei - Decizia-cadru 2009/315/JAI - Decizia 2009/316/JAI))
   (2016/C 296/14)
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Budapest Környéki Törvényszék

      Partea din procedura penală principală

   István Balogh

      Dispozitivul

   Articolul 1 alineatul (1) din Directiva 2010/64/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 20 octombrie 2010 privind dreptul la interpretare și traducere în cadrul procedurilor penale trebuie interpretat în sensul că această directivă nu se aplică unei proceduri speciale naționale de recunoaștere de către instanța unui stat membru a unei decizii judiciare definitive pronunțate de o instanță dintr-un alt stat membru prin care o persoană este condamnată pentru săvârșirea unei infracțiuni.
   Decizia-cadru 2009/315/JAI a Consiliului din 26 februarie 2009 privind organizarea și conținutul schimbului de informații extrase din cazierele judiciare între statele membre și Decizia 2009/316/JAI a Consiliului din 6 aprilie 2009 de instituire a Sistemului european de informații cu privire la cazierele judiciare (ECRIS) în aplicarea articolului 11 din Decizia-cadru 2009/315 trebuie interpretate în sensul că se opun punerii în aplicare a unei reglementări naționale prin care este instituită o asemenea procedură specială.

      (1)  JO C 127, 20.4.2015.


title: Cauza C-687/13: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 10 septembrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Finanzgericht München – Germania) – Fliesen-Zentrum Deutschland GmbH/Hauptzollamt Regensburg [Trimitere preliminară — Dumping — Taxă antidumping instituită asupra importurilor de plăci de ceramică originare din China — Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 917/2011 — Validitate — Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 — Articolul 2 alineatul (7) litera (a) — Valoare normală — Stabilire pe baza prețului dintr-o țară terță cu economie de piață — Alegerea țării terțe adecvate — Obligația de diligență — Dreptul la apărare — Obligația de motivare — Eșantionare]

text:
               3.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 363/5

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 10 septembrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Finanzgericht München – Germania) – Fliesen-Zentrum Deutschland GmbH/Hauptzollamt Regensburg
   (Cauza C-687/13) (1)

   ([Trimitere preliminară - Dumping - Taxă antidumping instituită asupra importurilor de plăci de ceramică originare din China - Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 917/2011 - Validitate - Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 - Articolul 2 alineatul (7) litera (a) - Valoare normală - Stabilire pe baza prețului dintr-o țară terță cu economie de piață - Alegerea țării terțe adecvate - Obligația de diligență - Dreptul la apărare - Obligația de motivare - Eșantionare])
   (2015/C 363/06)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Finanzgericht München

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Fliesen-Zentrum Deutschland GmbH

      Pârât: Hauptzollamt Regensburg

      Dispozitivul

   Examinarea întrebării preliminare nu a revelat niciun element de natură să afecteze validitatea Regulamentului de executare (UE) nr. 917/2011 al Consiliului din 12 septembrie 2011 de instituire a unei taxe antidumping definitive și de colectare definitivă a taxei provizorii instituite asupra importurilor de plăci de ceramică originare din Republica Populară Chineză.

      (1)  JO C 78, 15.3.2014.


title: Cauza C-324/06: Hotărârea Curții (camera a șaptea) din data de 1 februarie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Portugheză (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 2004/116/CE — Includerea microorganismului Candida guilliermondii în anexa Directivei 82/471/CEE — Neadoptarea măsurilor necesare)

text:
               14.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 82/8

         Hotărârea Curții (camera a șaptea) din data de 1 februarie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Portugheză
   (Cauza C-324/06) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 2004/116/CE - Includerea microorganismului Candida guilliermondii în anexa Directivei 82/471/CEE - Neadoptarea măsurilor necesare)
   (2007/C 82/14)
   Limba de procedură: portugheza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: A. Szmytkowska și P. Guerra e Andrade, agenți)

      Pârâtă: Republica Portugheză (reprezentanți: L. Fernandes și F. Fraústo de Azevedo, agenți)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Neadoptarea, în termenul stabilit, a actelor necesare pentru a se conforma Directivei 2004/116/CE a Comisiei din 23 decembrie 2004 de modificare a anexei la Directiva 82/471/CEE a Consiliului privind includerea microorganismului Candida guilliermondii (JO L 379, p. 81)
   Dispozitivul

               1)

               Prin neadoptarea, în termenul stabilit, a actelor cu putere de lege și actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2004/116/CE a Comisiei din 23 decembrie 2004 de modificare a anexei la Directiva 82/471/CEE a Consiliului privind includerea microorganismului Candida guilliermondii, Republica Portugheză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în baza acestei directive.

               2)

               Obligă Republica Portugheză la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 224, 16.9.2006.


title: Cauza C-275/07: Acțiune introdusă la 8 iunie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană

text:
               25.8.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 199/21

         Acțiune introdusă la 8 iunie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană
   (Cauza C-275/07)
   (2007/C 199/32)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: G. Wilms și M. Velardo, agenți)

      Pârâtă: Republica Italiană
   Concluziile reclamantei

               —

               constatarea de către Curte că,

                           —

                           întrucât a refuzat să plătească dobânzi de întârziere Comisiei, în valoare totală de 847,06 euro pentru contabilitatea tardivă a drepturilor vamale și a refuzat să-și adapteze dispozițiile naționale la normele comunitare cu privire la operațiunile vamale acoperite de garanția globală și necontestate, rezultate dintr-o operațiune de tranzit comunitar și

                           —

                           întrucât a refuzat să plătească dobânzi de întârziere Comisiei, în valoare totală de 3 322 euro, corespunzătoare nerespectării termenelor prevăzute de reglementarea comunitară pentru înregistrarea în contabilitatea „A” a drepturilor vamale, în cadrul operațiunilor de tranzit în temeiul Convenției TIR

                     Republica Italiană nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul Regulamentului (CEE, Euratom) nr. 1552/89 al Consiliului din 29 mai 1989 de punere în aplicare a Deciziei 88/376/CEE, Euratom privind resursele proprii ale Comunităților (1) și a încălcat în special articolul 6 alineatul (2) litera (a) din acesta, înlocuit, cu începere din 31 mai 2000, de Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1150/2000 al Consiliului din 22 mai 2000 privind punerea în aplicare a Deciziei 94/728/CE, Euratom referitoare la sistemul resurselor proprii ale Comunităților (2) și a încălcat în special articolul 6 alineatul (3) litera (a) din acesta.

               —

               Obligarea Republicii Italiene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Comisia contestă două decizii ale Republicii Italiene. Prima constă în refuzul de a plăti Comisiei dobânzi de întârziere în valoare totală de 847,06 euro pentru contabilitatea tardivă a drepturilor vamale, precum și de a-și adapta dispozițiile naționale la normele comunitare cu privire la contabilitatea operațiunilor vamale acoperite de garanția globală și necontestate, rezultate dintr-o operațiune de tranzit comunitar. Cea de a doua constă în refuzul de a plăti Comisiei dobânzi de întârziere în valoare totală de 3 322 euro corespunzătoare nerespectării termenelor prevăzute de reglementarea comunitară pentru înregistrarea în contabilitatea „A” a drepturilor vamale, în cadrul operațiunilor de tranzit în temeiul Convenției TIR.
   În susținerea acțiunii sale, reclamanta invocă faptul că Republica Italiană, în afara faptului că a încălcat articolele 8 și 11 din Regulamentul nr. 1552/89, în plus, nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 6 alineatul (2) litera (a), înlocuit, cu începere de la 31 mai 2000, de Regulamentul nr. 1150/2000 privind punerea în aplicare a Deciziei 94/728/CE, Euratom referitoare la sistemul resurselor proprii ale Comunităților și, în special, de articolul 6 alineatul (3) litera (a) din acesta.

      (1)  JO L 155, p. 1.

      (2)  JO L 130, p. 1.


title: Cauza T-656/16: Acțiune introdusă la 12 septembrie 2016 – PM/ECHA

text:
               31.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 402/58

         Acțiune introdusă la 12 septembrie 2016 – PM/ECHA
   (Cauza T-656/16)
   (2016/C 402/69)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: PM (reprezentant: C. Zambrano Almero, avocat)

      Pârâtă: Agenția Europeană pentru Produse Chimice

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului declararea admisibilității prezentei acțiuni împotriva Deciziei SME (2016) 3198 și, în consecință, declararea nulității acestei decizii, având în vedere că PM este o întreprindere din categoria întreprinderilor mici și mijlocii și, prin urmare, taxele plătite sunt în conformitate cu dreptul, și efectuarea așadar a înregistrării solicitate.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă un motiv unic, întemeiat pe definiția întreprinderilor mici și mijlocii prevăzută la articolul 2 alineatul (1) din anexa la Recomandarea 2003/361/CE privind definirea microîntreprinderilor și a întreprinderilor mici și mijlocii. În această privință, reclamanta, împreună cu grupul de întreprinderi din care face parte, afirmă că îndeplinește condițiile stabilite la articolul menționat.


title: Cauza T-118/11, T-123/11 și T-124/11: Ordonanța Tribunalului din 4 iunie 2012 — Attey și alții/Consiliul ( „Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive adoptate cu privire la situația din Côte d’Ivoire — Eliminare de pe lista persoanelor vizate — Acțiune în anulare — Nepronunțare asupra fondului” )

text:
               28.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 227/20

         Ordonanța Tribunalului din 4 iunie 2012 — Attey și alții/Consiliul
   (Cauza T-118/11, T-123/11 și T-124/11) (1)

   (Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive adoptate cu privire la situația din Côte d’Ivoire - Eliminare de pe lista persoanelor vizate - Acțiune în anulare - Nepronunțare asupra fondului)
   2012/C 227/33
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamanți: Philipp Attey (Abidjan, Côte d’Ivoire) (cauza T-118/11); Thierry Legré (Abidjan) (cauza T-123/11) și Stéphane Kipré (Abidjan) (T-124/11) (reprezentant: J.-C. Tchikaya, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: B. Driessen și M. Chavrier, agenți)

      Interveniente în susținerea pârâtului: Republica Côte d’Ivoire (reprezentanți: J. P. Mignard și J. P. Benoit, avocați) și Comisia Europeană (reprezentanți: A. Bordes și M. Konstantinidis, agenți)

      Obiectul

   Cereri de anulare, pe de o parte, a Deciziei 2010/656/PESC a Consiliului de reînnoire a măsurilor restrictive impuse împotriva Côte d’Ivoire (JO L 11, p. 36), și, pe de altă parte, a Regulamentului (UE) nr. 25/2011 al Consiliului din 14 ianuarie 2011 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 560/2005 de impunere a anumitor măsuri restrictive specifice îndreptate împotriva anumitor persoane și entități având în vedere situația din [Côte d’Ivoire] (JO L 11, p. 1), în măsura în care aceste acte îi privesc pe reclamanți

      Dispozitivul

               1.

               Conexează cauzele T-118/11, T-123/11 și T-124/11 în vederea pronunțării prezentei ordonanțe.

               2.

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului acțiunilor.

               3.

               Obligă Consiliul Uniunii Europene să suporte, pe lângă propriile cheltuieli, și cheltuielile efectuate de domnii Philipp Attey, Thierry Legré și Stéphane Kipré.

               4.

               Republica Côte d’Ivoire și Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 130, 30.4.2011.


title: Cauza C-146/13: Acțiune introdusă la 22 martie 2013 — Regatul Spaniei/Parlamentul European și Consiliul Uniunii Europene

text:
               15.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/15

         Acțiune introdusă la 22 martie 2013 — Regatul Spaniei/Parlamentul European și Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-146/13)
   2013/C 171/30
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamant: Regatul Spaniei (reprezentanți: E. Chamizo Llatas și S. Centeno Huerta, agenți)

      Pârâți: Parlamentul European și Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile reclamantului

               —

               Declararea Regulamentului (UE) nr. 1257/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 decembrie 2012 de punere în aplicare a unei cooperări consolidate în domeniul creării unei protecții unitare prin brevet (1) ca inexistent juridic sau, în subsidiar, anularea acestuia;

               —

               în subsidiar, anularea:

                           (a)

                           articolului 9 alineatul (1), în totalitate, și alineatul (2) din regulament, în termenii indicați la al cincilea motiv al acțiunii și

                           (b)

                           articolului 18 alineatul (2) din regulament, în totalitate, precum și a tuturor trimiterilor care figurează în regulament la o instanță unică pentru brevete ca sistem jurisdicțional al BEEU și ca izvor de drept al BEEU și

               —

               obligarea Parlamentului European și a Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

               1.

               Atingerea adusă valorilor statului de drept prin stabilirea unei reglementări bazate pe un titlu emis de Oficiul European de Brevete, ale cărui acte nu sunt supuse controlului jurisdicțional.

               2.

               Inexistența unui act al Uniunii și, în subsidiar, lipsa de temei juridic a regulamentului, ca urmare a lipsei măsurilor de garantare a protecției uniforme prevăzute la articolul 118 TFUE.

               3.

               Abuzul de putere, ca urmare a utilizării cooperării consolidate în alte scopuri decât cele prevăzute în tratate.

               4.

               Încălcarea articolului 291 alineatul (2) TFUE și, în subsidiar, încălcarea jurisprudenței Meroni, prin sistemul de fixare a taxelor anuale și de determinare a modului de repartizare a acestora.

               5.

               Încălcarea jurisprudenței Meroni prin delegarea către Oficiul European de Brevete a anumitor sarcini administrative legate de brevetul european cu efect unitar.

               6.

               Încălcarea principiilor autonomiei și uniformității în aplicarea dreptului Uniunii, ca urmare a sistemului de intrare în vigoare a regulamentului.

      (1)  JO L 361, p. 1.


title: Cauza T-497/09: Hotărârea Tribunalului din 16 decembrie 2010 — LG Electronics/OAPI (KOMPRESSOR PLUS) [ „Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale KOMPRESSOR PLUS — Motiv absolut de refuz — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               12.2.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 46/12

         Hotărârea Tribunalului din 16 decembrie 2010 — LG Electronics/OAPI (KOMPRESSOR PLUS)
   (Cauza T-497/09) (1)

   (Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale KOMPRESSOR PLUS - Motiv absolut de refuz - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2011/C 46/24
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: LG Electronics, Inc. (Seoul, Corea du Sud) (reprezentant: J. Blanchard, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 23 septembrie 2009 (cauza R 397/2009-1) privind o cerere de înregistrare ca marcă comunitară a semnului verbal KOMPRESSOR PLUS

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă LG Electronics, Inc. la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 37, 13.2.2010.


title: Cauza C-661/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 4 decembrie 2015 – X BV/Staatssecretaris van Financiën

text:
               14.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 98/19

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 4 decembrie 2015 – X BV/Staatssecretaris van Financiën
   (Cauza C-661/15)
   (2016/C 098/25)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Hoge Raad der Nederlanden

      Părțile din procedura principală

      Recurentă: X BV

      Intimat: Staatssecretaris van Financiën

      Întrebările preliminare

               1.

                           a.

                           Articolul 145 alineatul (2) din Regulamentul de aplicare a Codului Vamal Comunitar (Regulamentul de aplicare a CVC) (1) coroborat cu articolul 29 alineatele (1) și (3) din Codul Vamal Comunitar (CVC) (2) trebuie interpretat în sensul că norma pe care o prevede se aplică și în cazul în care se constată că la data acceptării declarației pentru o anumită marfă, exista riscul, legat de procesul de fabricație, ca, în timpul utilizării, un element din marfa respectivă să se defecteze și, având în vedere acestea, pentru a respecta obligația contractuală de garanție față de cumpărător, vânzătorul îi acordă acestuia o reducere de preț sub forma rambursării costurilor efectuate de cumpărător pentru ajustarea mărfii astfel încât să se excludă riscul menționat?

               1.

                           b.

                           În cazul în care norma de la articolul 145 alineatul (2) din Regulamentul de aplicare a CVC nu se aplică în cazul de mai sus, dispozițiile articolului 29 alineatele (1) și (3) din CVC coroborat cu articolul 78 din CVC sunt suficiente pentru ca valoarea declarată în vamă să fie diminuată după acordarea reducerii de preț menționate anterior?

               2.

               Cerința prevăzută la articolul 145 alineatul (3) din Regulamentul de aplicare a CVC pentru modificarea valorii în vamă, potrivit căreia modificarea prețului efectiv plătit sau de plătit pentru mărfuri trebuie să aibă loc într-un termen de douăsprezece luni de la data acceptării declarației de punere în liberă circulație a mărfurilor, este contrară dispozițiilor articolelor 78 și 236 din CVC coroborate cu articolul 29 din CVC?

      (1)  Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 al Comisiei din 2 iulie 1993 de stabilire a unor dispoziții de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului de instituire a Codului Vamal Comunitar (JO L 253, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 7, p. 3).

      (2)  Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului Vamal Comunitar (JO L 302, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 5, p. 58).


title: Cauza T-250/10: Acțiune introdusă la 31 mai 2010 — KNUT IP Management/OAPI — Zoologischer Garten Berlin (KNUT — DER EISBÄR)

text:
               31.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/50

         Acțiune introdusă la 31 mai 2010 — KNUT IP Management/OAPI — Zoologischer Garten Berlin (KNUT — DER EISBÄR)
   (Cauza T-250/10)
   ()
   2010/C 209/75
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: KNUT IP Management Ltd (Londra, Anglia) (reprezentant: C. Jaeckel, avocat]

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Zoologischer Garten Berlin AG (Berlin, Germania)

      Concluziile reclamantei

               —

               anularea Deciziei Primei Camere de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 17 martie 2010 în cauza R 650/2009-1;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată inclusiv a cheltuielilor de judecată efectuate în procedura în fața camerei de recurs.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta.

      Marca comunitară vizată: marca verbală „KNUT — DER EISBÄR”, pentru produse și servicii din clasele 9, 16, 25, 28 și 41.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: Zoologischer Garten Berlin AG.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca verbală germană „KNUD” pentru produse și servicii din clasele 9, 16 și 28; marca verbală germană „KNUT — DER EISBÄR” pentru produse și servicii din clasele 16, 25, 28 și 41; marca verbală germană „KNUD” pentru produse și servicii din clasele 3, 4, 5, 8, 9, 11, 12, 14, 16, 18, 20, 21, 24, 25, 28, 29, 30, 32, 33, 35, 39, 41, 42 și 43; marca verbală germană „KNUD” pentru produse și servicii din clasele 16, 18, 21, 25, 28, 35, 41 și 42.

      Decizia diviziei de opoziție: admite în parte opoziția.

      Decizia camerei de recurs: admite calea de atac și admite în întregime opoziția.

      Motivele invocate: Încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 (1), întrucât între mărcile aflate în opoziție nu există pericol de confuzie.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, p. 1).


title: Cauza T-558/13: Hotărârea Tribunalului din 4 martie 2015 – Motokit Veículos e Acessórios (FSA K FORCE) [„Marcă comunitară — Procedură de declarare a nulității — Marca comunitară verbală FSA K-FORCE — Marca comunitară verbală anterioară FORCE-X — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Obligație de motivare — Articolul 75 din Regulamentul nr. 207/2009”]

text:
               20.4.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 127/25

         Hotărârea Tribunalului din 4 martie 2015 – Motokit Veículos e Acessórios (FSA K FORCE)
   (Cauza T-558/13) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de declarare a nulității - Marca comunitară verbală FSA K-FORCE - Marca comunitară verbală anterioară FORCE-X - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Obligație de motivare - Articolul 75 din Regulamentul nr. 207/2009”])
   (2015/C 127/34)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: FSA Srl (Busnago, Italia) (reprezentanți: M. Locatelli și M. Cartella, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: G. Schneider, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI: Motokit Veículos e Acessórios, SA (Vagos, Portugalia)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 5 august 2013 (cauza R 436/2012-2) privind o procedură de declarare a nulității între Motokit Veículos e Acessórios, SA și FSA Srl

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 5 august 2013 (cauza R 436/2012-2).

               2)

               Obligă OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 24, 25.1.2014.


title: Cauza T-111/14: Hotărârea Tribunalului din 15 septembrie 2016 – Unitec Bio/Consiliul („Dumping — Importuri de biomotorină originară din Argentina — Taxă antidumping definitivă — Acțiune în anulare — Afectare directă — Afectare individuală — Admisibilitate — Articolul 2 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 — Valoare normală — Costuri de producție”)

text:
               31.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 402/29

         Hotărârea Tribunalului din 15 septembrie 2016 – Unitec Bio/Consiliul
   (Cauza T-111/14) (1)

   ((„Dumping - Importuri de biomotorină originară din Argentina - Taxă antidumping definitivă - Acțiune în anulare - Afectare directă - Afectare individuală - Admisibilitate - Articolul 2 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 - Valoare normală - Costuri de producție”))
   (2016/C 402/31)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Unitec Bio SA (Buenos Aires, Argentina) (reprezentanți: J. F. Bellis, R. Luff și G. Bathory, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: inițial S. Boelaert și B. Driessen, ulterior H. Marcos Fraile, agenți, asistați de R. Bierwagen și C. Hipp, avocați)

      Intervenienți în susținerea pârâtului: Comisia Europeană (reprezentanți: M. França și A. Stobiecka-Kuik, agenți) și European Biodiesel Board (EBB) (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: O. Prost și M. S. Dibling, avocați)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE, prin care se solicită anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 1194/2013 al Consiliului din 19 noiembrie 2013 de impunere a unei taxe antidumping definitive și de percepere definitivă a taxei provizorii impuse asupra importurilor de biomotorină originară din Argentina și Indonezia (JO 2013, L 315, p. 2), în măsura în care impune o taxă antidumping în sarcina reclamantei

      Dispozitivul

               1)

               Anulează articolele 1 și 2 din Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1194/2013 al Consiliului din 19 noiembrie 2013 de impunere a unei taxe antidumping definitive și de percepere definitivă a taxei provizorii impuse asupra importurilor de biomotorină originară din Argentina și Indonezia în măsura în care acestea privesc Unitec Bio SA.

               2)

               Consiliul Uniunii Europene suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Unitec Bio.

               3)

               Comisia Europeană și European Biodiesel Board (EBB) suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 112, 14.4.2014.


title: Cauza C-594/13: Hotărârea Curții (Camera a noua) din 12 martie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesfinanzhof – Germania) – „go fair” Zeitarbeit OHG/Finanzamt Hamburg-Altona [Trimitere preliminară — TVA — Directiva 2006/112/CE — Articolul 132 alineatul (1) litera (g) — Scutire aplicabilă prestării de servicii strâns legate de ajutorul social și de securitatea socială — Noțiunea „organisme recunoscute ca având un caracter social” — Agent de muncă temporară — Punere la dispoziție a unui personal de îngrijire calificat — Excludere de la scutire]

text:
               4.5.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 146/4

         Hotărârea Curții (Camera a noua) din 12 martie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesfinanzhof – Germania) – „go fair” Zeitarbeit OHG/Finanzamt Hamburg-Altona
   (Cauza C-594/13) (1)

   ([Trimitere preliminară - TVA - Directiva 2006/112/CE - Articolul 132 alineatul (1) litera (g) - Scutire aplicabilă prestării de servicii strâns legate de ajutorul social și de securitatea socială - Noțiunea „organisme recunoscute ca având un caracter social” - Agent de muncă temporară - Punere la dispoziție a unui personal de îngrijire calificat - Excludere de la scutire])
   (2015/C 146/05)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesfinanzhof

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă:„go fair” Zeitarbeit OHG

      Pârât: Finanzamt Hamburg-Altona

      Dispozitivul

   Articolul 132 alineatul (1) litera (g) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie interpretat în sensul că nici personalul de îngrijire calificat care prestează servicii în mod direct unor persoane care necesită asistență, nici un agent de muncă temporară care pune un astfel de personal la dispoziția unităților recunoscute ca având un caracter social nu se încadrează în noțiunea „organisme recunoscute ca având un caracter social” care figurează la această dispoziție.

      (1)  JO C 71, 8.3.2014.


title: Cauza T-34/12: Hotărârea Tribunalului din 28 noiembrie 2013 — Herbacin cosmetic/OAPI — Laboratoire Garnier (HERBA SHINE) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale HERBA SHINE — Mărci națională, comunitară și internațională verbale anterioare Herbacin — Motiv relativ de refuz — Utilizare serioasă a mărcilor anterioare — Articolul 42 alineatele (2) și (3) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Obligație de motivare — Articolul 75 din Regulamentul nr. 207/2009” ]

text:
               18.1.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 15/14

         Hotărârea Tribunalului din 28 noiembrie 2013 — Herbacin cosmetic/OAPI — Laboratoire Garnier (HERBA SHINE)
   (Cauza T-34/12) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale HERBA SHINE - Mărci națională, comunitară și internațională verbale anterioare Herbacin - Motiv relativ de refuz - Utilizare serioasă a mărcilor anterioare - Articolul 42 alineatele (2) și (3) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Obligație de motivare - Articolul 75 din Regulamentul nr. 207/2009)
   2014/C 15/19
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Herbacin cosmetic GmbH (Wutha-Farnroda, Germania) (reprezentant: J. Eberhardt, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: D. Walicka, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Laboratoire Garnier et Cie (Paris, Franța)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 22 noiembrie 2011 (cauza R 2255/2010-1), privind o procedură de opoziție între Herbacin cosmetic GmbH și Laboratoire Garnier et Cie.

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Decizia Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 22 noiembrie 2011 (cauza R 2255/2010-1).

               2.

               Obligă OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 80, 17.3.2012.


title: Cauza C-156/14: Ordonanța Curții (Camera a opta) din 6 octombrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Consiglio di Stato – Italia) – Tamoil Italia SpA/Ministero dell'Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare [Trimitere preliminară — Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții — - Articolul 191 alineatul (2) TFUE — Directiva 2004/35/CE — Răspunderea pentru mediul înconjurător — Reglementare națională care nu prevede posibilitatea ca administrația să impună proprietarilor terenurilor poluate care nu au contribuit la această poluare executarea unor măsuri de prevenire și de reparare și care prevede doar obligația de rambursare a costurilor aferente intervențiilor efectuate de administrație — Compatibilitate cu principiile „poluatorul plătește”, precauției, acțiunii preventive și remedierii, cu prioritate la sursă, a daunelor provocate mediului]

text:
               1.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/12

         Ordonanța Curții (Camera a opta) din 6 octombrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Consiglio di Stato – Italia) – Tamoil Italia SpA/Ministero dell'Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare
   (Cauza C-156/14) (1)

   ([Trimitere preliminară - Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții - - Articolul 191 alineatul (2) TFUE - Directiva 2004/35/CE - Răspunderea pentru mediul înconjurător - Reglementare națională care nu prevede posibilitatea ca administrația să impună proprietarilor terenurilor poluate care nu au contribuit la această poluare executarea unor măsuri de prevenire și de reparare și care prevede doar obligația de rambursare a costurilor aferente intervențiilor efectuate de administrație - Compatibilitate cu principiile „poluatorul plătește”, precauției, acțiunii preventive și remedierii, cu prioritate la sursă, a daunelor provocate mediului])
   (2016/C 038/16)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Consiglio di Stato

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Tamoil Italia SpA

      Pârât: Ministero dell'Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare

      Cu participarea: Provincia di Venezia, Comune di Venezia, Regione Veneto

      Dispozitivul

   Directiva 2004/35/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 aprilie 2004 privind răspunderea pentru mediul înconjurător în legătură cu prevenirea și repararea daunelor aduse mediului trebuie interpretată în sensul că nu se opune unei reglementări naționale precum cea în discuție în litigiile principale, care, în cazul imposibilității de a identifica persoana răspunzătoare pentru poluarea unui teren sau al imposibilității de a obține de la aceasta măsurile de reparare, nu permite autorității competente să impună proprietarului acestui teren care nu este răspunzător pentru poluare executarea măsurilor de prevenire și de reparare, acesta fiind obligat doar la rambursarea cheltuielilor legate de intervențiile efectuate de autoritatea competentă, în limita valorii de piață a sitului, stabilită după executarea acestor intervenții.

      (1)  JO C 194, 24.6.2014.


title: Cauza C-116/12: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 12 decembrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Dioikitiko Protodikeio Serron — Grecia) — Ioannis Christodoulou, Nikolaos Christodoulou, Afoi N. Christodoulou AE/Elliniko Dimosio (Valoare în vamă — Mărfuri exportate către o țară terță — Restituiri la export — Transformare în țara de export considerată ca fiind nesubstanțială — Reexport al mărfurilor către teritoriul Uniunii Europene — Stabilire a valorii în vamă — Valoare de tranzacție)

text:
               22.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 52/8

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 12 decembrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Dioikitiko Protodikeio Serron — Grecia) — Ioannis Christodoulou, Nikolaos Christodoulou, Afoi N. Christodoulou AE/Elliniko Dimosio
   (Cauza C-116/12) (1)

   (Valoare în vamă - Mărfuri exportate către o țară terță - Restituiri la export - Transformare în țara de export considerată ca fiind nesubstanțială - Reexport al mărfurilor către teritoriul Uniunii Europene - Stabilire a valorii în vamă - Valoare de tranzacție)
   2014/C 52/12
   Limba de procedură: greaca

      Instanța de trimitere

   Dioikitiko Protodikeio Serron

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Ioannis Christodoulou, Nikolaos Christodoulou, Afoi N. Christodoulou AE

      Pârât: Elliniko Dimosio

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Dioikitiko Protodikeio Serron — Interpretarea articolelor 24, 29, 32 și 146 din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului vamal comunitar (JO L 302, p.1, Ediție specială, 02/vol. 5, p. 58) — Valoare în vamă — Valoarea contractelor — Determinare — Mărfuri exportate care, în țara exportatoare, au făcut obiectul unei prelucrări sau al unei transformări insuficiente pentru a fi considerate produse originare din țara ultimei prelucrări, în sensul articolului 24 din regulament, și care nu au fost supuse regimului de perfecționare pasivă, în vederea unei reimportări în țara exportatoare inițială

      Dispozitivul

               1.

               Articolele 29 și 32 din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului vamal comunitar, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 82/97 al Parlamentului European și al Consiliului din 19 decembrie 1996, trebuie interpretate în sensul că se aplică în ceea ce privește stabilirea valorii în vamă a unor mărfuri importate pe baza unui contract care, deși este calificat drept contract de vânzare, se dovedește a fi, în realitate, un contract de prelucrare sau de transformare. În cadrul acestei stabiliri, este indiferent dacă operațiunile de prelucrare sau de transformare îndeplinesc condițiile stabilite la articolul 24 din acest regulament pentru ca mărfurile în cauză să fie considerate ca fiind originare din țara în care au avut loc aceste operațiuni.

               2.

               Articolele 29 și 32 din Regulamentul nr. 2913/92, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 82/97, trebuie interpretate în sensul că, în cadrul stabilirii valorii în vamă, trebuie să se țină seama de valoarea restituirii la export de care a beneficiat o marfă și care a fost obținută prin intermediul unei practici constând în aplicarea unor dispoziții din dreptul Uniunii în scopul de a obține în mod abuziv un profit de pe urma acestora.

      (1)  JO C 138, 12.5.2012.


title: Cauza C-326/12: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 9 octombrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Finanzgericht Düsseldorf – Germania) – Rita van Caster, Patrick van Caster/Finanzamt Essen-Süd (Trimitere preliminară — Libera circulație a capitalurilor — Articolul 63 TFUE — Impozitarea veniturilor rezultate din fonduri de investiții — Obligații de comunicare și de publicare a anumitor informații de către un fond de investiții — Impozitare forfetară a veniturilor rezultate din fonduri de investiții care nu se conformează obligațiilor de comunicare și de publicare)

text:
               8.12.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 439/3

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 9 octombrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Finanzgericht Düsseldorf – Germania) – Rita van Caster, Patrick van Caster/Finanzamt Essen-Süd
   (Cauza C-326/12) (1)

   ((Trimitere preliminară - Libera circulație a capitalurilor - Articolul 63 TFUE - Impozitarea veniturilor rezultate din fonduri de investiții - Obligații de comunicare și de publicare a anumitor informații de către un fond de investiții - Impozitare forfetară a veniturilor rezultate din fonduri de investiții care nu se conformează obligațiilor de comunicare și de publicare))
   (2014/C 439/03)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Finanzgericht Düsseldorf

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Rita van Caster, Patrick van Caster

      Pârât: Finanzamt Essen-Süd

      Dispozitivul

   Articolul 63 TFUE trebuie interpretat în sensul că se opune unei legislații naționale precum cea în discuție în litigiul principal, care prevede că nerespectarea de către un fond de investiții nerezident a obligațiilor de comunicare și de publicare a anumitor informații prevăzute de legislația în cauză, aplicabile fără deosebire fondurilor rezidente și celor nerezidente, determină impozitarea forfetară a veniturilor pe care contribuabilul le obține din fondul de investiții respectiv, în măsura în care legislația menționată nu permite contribuabilului în cauză să furnizeze elemente sau informații de natură să stabilească cuantumul efectiv al acestor venituri.

      (1)  JO C 303, 6.10.2012.


title: Cauza F-83/15: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 1 martie 2016 – Pujante Cuadrupani/GSA (Funcţie publică — Recrutare — Agent temporar — Concediere ca urmare a perioadei de stagiu — Acţiune în anulare îndreptată în acelaşi timp împotriva deciziei de concediere şi a deciziei de confirmare a concedierii — Admisibilitate — Articolul 14 alineatul (3) din Regimul aplicabil celorlalți agenți — Abuz de putere şi de procedură — Eroare vădită de apreciere — Dreptul la apărare — Consultarea comitetului paritar de evaluare — Aviz care se bazează pe examinarea unor înscrisuri, fără audierea reclamantului — Lipsa încălcării dreptului la apărare)

text:
               18.4.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 136/48

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 1 martie 2016 – Pujante Cuadrupani/GSA
   (Cauza F-83/15) (1)

   ((Funcţie publică - Recrutare - Agent temporar - Concediere ca urmare a perioadei de stagiu - Acţiune în anulare îndreptată în acelaşi timp împotriva deciziei de concediere şi a deciziei de confirmare a concedierii - Admisibilitate - Articolul 14 alineatul (3) din Regimul aplicabil celorlalți agenți - Abuz de putere şi de procedură - Eroare vădită de apreciere - Dreptul la apărare - Consultarea comitetului paritar de evaluare - Aviz care se bazează pe examinarea unor înscrisuri, fără audierea reclamantului - Lipsa încălcării dreptului la apărare))
   (2016/C 136/68)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Antonio Pujante Cuadrupani (Murcia, Spania) (reprezentanţi: T. Bontinck şi A. Guillerme, avocaţi)

      Pârâtă: Agenția GNSS European (reprezentanţi: O. Lambinet şi D. Petrlík, agenţi, D. Waelbroeck şi A. Duron, avocaţi)

      Obiectul

   Cerere de anulare a raportului de evaluare a perioadei de probă a reclamantului şi a deciziei subsecvente a directorului executiv al pârâtei de a-l concedia în urma perioadei sale de probă

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acţiunea.

               2)

               Domnul Pujante Cuadrupani suportă propriile cheltuieli de judecată şi îl obligă pe acesta să suporte cheltuielile de judecată efectuate de Agenția GNSS European.

      (1)  JO C 279, 24/08/2015, p. 60.


title: Cauza T-589/15: Ordonanța Tribunalului din 18 martie 2016 – Eurorail/Comisia și INEA

text:
               10.5.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 165/21

         Ordonanța Tribunalului din 18 martie 2016 – Eurorail/Comisia și INEA
   (Cauza T-589/15) (1)

   (2016/C 165/28)
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei a noua a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 27, 25.1.2016.


title: Cauza C-179/13: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 15 ianuarie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Centrale Raad van Beroep – Țările de Jos) – Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank/L.F. Evans (Trimitere preliminară – Stabilirea legislației aplicabile unui lucrător în domeniul securității sociale – Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 – Aplicabilitate – Resortisant al unui stat membru angajat în cadrul consulatului unui stat terț stabilit pe teritoriul unui alt stat membru pe teritoriul căruia are reședința – Convenția de la Viena cu privire la relațiile consulare – Articolul 71 paragraful 2 – Legislație națională prin care se acordă facilități, privilegii și imunități rezidenților permanenți)

text:
               2.3.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 73/4

      Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 15 ianuarie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Centrale Raad van Beroep – Țările de Jos) – Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank/L.F. Evans
      (Cauza C-179/13) (1)

      (Trimitere preliminară - Stabilirea legislației aplicabile unui lucrător în domeniul securității sociale - Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 - Aplicabilitate - Resortisant al unui stat membru angajat în cadrul consulatului unui stat terț stabilit pe teritoriul unui alt stat membru pe teritoriul căruia are reședința - Convenția de la Viena cu privire la relațiile consulare - Articolul 71 paragraful 2 - Legislație națională prin care se acordă facilități, privilegii și imunități rezidenților permanenți)
      (2015/C 073/05)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Centrale Raad van Beroep

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank

         Pârâtă: L.F. Evans

         Dispozitivul

      Articolul 2 din Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 al Consiliului din 14 iunie 1971 privind aplicarea regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați, cu lucrătorii care desfășoară activități independente și cu membrii familiilor acestora care se deplasează în cadrul Comunității, în versiunea modificată și actualizată prin Regulamentul (CE) nr. 118/97 al Consiliului din 2 decembrie 1996, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 1992/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2006, coroborat cu articolul 16 din acest regulament trebuie interpretat în sensul că, pentru perioada în care un resortisant al unui stat membru a fost angajat într-un post consular al unui stat terț stabilit pe teritoriul unui stat membru, fără a fi resortisant al acestuia, însă având reședința pe teritoriul acestuia, acest resortisant nu se află sub incidența legislației unui stat membru, în sensul acestei dispoziții, dacă, în temeiul legislației statului său membru de reședință, adoptată în conformitate cu articolul 71 paragraful 2 din Convenția de la Viena cu privire la relațiile consulare, încheiată la Viena la 24 aprilie 1963, acest resortisant nu este afiliat la regimul național de securitate socială.

         (1)  JO C 189, 29.6.2013.


title: Cauza C-38/09 P: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 15 aprilie 2010 — Ralf Schräder/Oficiul Comunitar pentru Soiuri de Plante (OCSP) [Recurs — Control exercitat de Curte — Regulamentele (CE) nr. 2100/94 și 1239/95 — Agricultură — Protecție comunitară a soiurilor de plante — Caracterul distinctiv al soiului candidat — Notorietatea soiului — Probă — Soiul de plantă SUMCOL 01]

text:
               5.6.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/9

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 15 aprilie 2010 — Ralf Schräder/Oficiul Comunitar pentru Soiuri de Plante (OCSP)
   (Cauza C-38/09 P) (1)

   (Recurs - Control exercitat de Curte - Regulamentele (CE) nr. 2100/94 și 1239/95 - Agricultură - Protecție comunitară a soiurilor de plante - Caracterul distinctiv al soiului candidat - Notorietatea soiului - Probă - Soiul de plantă SUMCOL 01)
   2010/C 148/13
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurent: Ralf Schräder (reprezentant: T. Leidereiter, Rechtsanwalt)

      Cealaltă parte în proces: Oficiul Comunitar pentru Soiuri de Plante (OCSP) (reprezentanți: M. Ekvad, B. Kiewiet, agents, A. von Mühlendahl, Rechtsanwalt)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a șaptea) din 19 noiembrie 2008, Schräder/OCSP (T-187/06), prin care Tribunalul a respins acțiunea în anulare introdusă împotriva Deciziei camerei de recurs a Oficiului Comunitar pentru Soiuri de Plante (OCSP) din 2 mai 2006 de respingere a cererii de protecție comunitară a soiurilor de plante pentru soiul de plantă „SUMCOL 01” — Caracterul distinctiv al soiului candidat — Elemente care pot fi luate în considerare pentru stabilirea notorietății unui soi — Apreciere eronată a faptelor — Încălcarea dreptului de a fi ascultat în justiție

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Îl obligă pe domnul Schräder la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 82, 4.4.2009.


title: Cauza T-420/03: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 17 iunie 2008 — El Corte Inglés/OAPI — Abril Sánchez și Ricote Saugar (Boomerang TV ) ( Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative Boomerang TV — Mărci anterioare naționale și comunitare, verbale și figurative BOOMERANG și Boomerang — Motive relative de refuz — Lipsa riscului de confuzie — Lipsa unei mărci notoriu cunoscute în sensul articolului 6bis din Convenția de la Paris — Lipsa atingerii aduse renumelui — Lipsa prezentării dovezilor privind existența anumitor mărci anterioare sau a traducerilor acestora în fața diviziei de opoziție — Prezentarea dovezilor pentru prima dată în fața camerei de recurs — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) și alineatul (2) litera (c), articolul 8 alineatul (5) și articolul 74 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 — Norma 16 alineatele (2) și (3), norma 17 alineatul (2) și norma 20 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95 )

text:
               2.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 197/19

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 17 iunie 2008 — El Corte Inglés/OAPI — Abril Sánchez și Ricote Saugar (BoomerangTV)
   (Cauza T-420/03) (1)

   („Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative BoomerangTV - Mărci anterioare naționale și comunitare, verbale și figurative BOOMERANG și Boomerang - Motive relative de refuz - Lipsa riscului de confuzie - Lipsa unei mărci notoriu cunoscute în sensul articolului 6bis din Convenția de la Paris - Lipsa atingerii aduse renumelui - Lipsa prezentării dovezilor privind existența anumitor mărci anterioare sau a traducerilor acestora în fața diviziei de opoziție - Prezentarea dovezilor pentru prima dată în fața camerei de recurs - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) și alineatul (2) litera (c), articolul 8 alineatul (5) și articolul 74 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 - Norma 16 alineatele (2) și (3), norma 17 alineatul (2) și norma 20 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95’)
   (2008/C 197/32)
   Limba de procedură: spaniola
   Părțile

      Reclamant: El Corte Inglés SA (Madrid, Spania) (reprezentanți: J. Rivas Zurdo și E. López Leiva, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: I. de Medrano Caballero, agent)

      Celelalte părți în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, interveniente la Tribunal: José Matías Abril Sánchez și Pedro Ricote Saugar (Madrid) (reprezentant: J.M. Iglesias Monravá, avocat)
   Obiectul
   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 1 octombrie 2003 (cauza R 88/2003-2), privind o procedură de opoziție între El Corte Inglés SA și domnii J. M. Abril Sánchez și P. Ricote Saugar.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă El Corte Inglés SA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 47, 21.2.2004.


title: Cauza C-510/10: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 26 aprilie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Østre Landsret — Danemarca) — DR, TV2 Danmark A/S/NCB — Nordisk Copyright Bureau [Apropierea legislațiilor — Drept de autor și drepturi conexe — Directiva 2001/29/CE — Articolul 5 alineatul (2) litera (d) — Dreptul de comunicare publică a operelor — Excepție de la dreptul de reproducere — Înregistrări efemere ale operelor, realizate de organismele de radiodifuziune sau televiziune prin utilizarea propriilor instalații și pentru propriile programe difuzate — Înregistrare realizată prin utilizarea instalațiilor unei terțe persoane — Obligația organismului de radiodifuziune sau televiziune de a repara prejudiciul cauzat prin acțiunile sau inacțiunile terței persoane]

text:
               16.6.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 174/8

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 26 aprilie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Østre Landsret — Danemarca) — DR, TV2 Danmark A/S/NCB — Nordisk Copyright Bureau
   (Cauza C-510/10) (1)

   (Apropierea legislațiilor - Drept de autor și drepturi conexe - Directiva 2001/29/CE - Articolul 5 alineatul (2) litera (d) - Dreptul de comunicare publică a operelor - Excepție de la dreptul de reproducere - Înregistrări efemere ale operelor, realizate de organismele de radiodifuziune sau televiziune prin utilizarea propriilor instalații și pentru propriile programe difuzate - Înregistrare realizată prin utilizarea instalațiilor unei terțe persoane - Obligația organismului de radiodifuziune sau televiziune de a repara prejudiciul cauzat prin acțiunile sau inacțiunile terței persoane)
   2012/C 174/10
   Limba de procedură: daneza

      Instanța de trimitere

   Østre Landsret

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamante: DR, TV2 Danmark A/S

      Pârâtă: NCB — Nordisk Copyright Bureau

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Østre Landsret — Interpretarea articolului 5 al doilea paragraf litera (d) din Directiva 2001/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 mai 2001 privind armonizarea anumitor aspecte ale dreptului de autor și drepturilor conexe în societatea informațională (JO L 167, p. 10, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 230) — Condiții pentru a beneficia de o excepție de la dreptul de reproducere — Înregistrări efemere de opere efectuate de organisme de radiodifuziune prin utilizarea propriilor instalații și pentru propriile programe difuzate — Organism de radiodifuziune care a comandat înregistrări de la societăți de realizare de programe de televiziune externe și independente în scopul de a le difuza în cadrul propriilor emisiuni

      Dispozitivul

               1.

               Expresia „prin utilizarea propriilor instalații”, care apare la articolul 5 alineatul (2) litera (d) din Directiva 2001/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 mai 2001 privind armonizarea anumitor aspecte ale drepturilor de autor și ale drepturilor conexe în societatea informațională, trebuie să primească o interpretare autonomă și uniformă în cadrul dreptului Uniunii.

               2.

               Articolul 5 alineatul (2) litera (d) din Directiva 2001/29, apreciat în lumina considerentului (41) al directivei, trebuie interpretat în sensul că instalațiile proprii organismului de radiodifuziune sau televiziune includ instalațiile oricărei terțe persoane care acționează în numele sau sub răspunderea acestui organism.

               3.

               Pentru a stabili dacă o înregistrare realizată de un organism de radiodifuziune sau televiziune, pentru propriile programe difuzate, prin utilizarea instalațiilor unei terțe persoane intră sub incidența excepției prevăzute la articolul 5 alineatul (2) litera (d) din Directiva 2001/29, ca înregistrare efemeră, instanța de trimitere trebuie să aprecieze dacă în circumstanțele din acțiunea principală se poate considera că această persoană a acționat în concret „în numele” organismului de radiodifuziune sau televiziune sau, cel puțin, „sub răspunderea” acestuia. În această din urmă privință, este esențial ca, față de terți și în special față de autorii care ar putea fi lezați prin înregistrarea nelegală a operei lor, organismul de radiodifuziune sau televiziune să fie obligat să repare orice prejudiciu cauzat prin acțiunile sau inacțiunile terței persoane, precum o societate externă și independentă din punct de vedere juridic care realizează programe de televiziune, în legătură cu înregistrarea în cauză, ca și când organismul de radiodifuziune sau televiziune însuși ar fi săvârșit aceste acțiuni sau inacțiuni.

      (1)  JO C 346, 18.12.2010.


title: Cauza F-14/10: Acțiune introdusă la 25 februarie 2010 — Marcuccio/Comisia

text:
               22.5.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 134/54

         Acțiune introdusă la 25 februarie 2010 — Marcuccio/Comisia
   (Cauza F-14/10)
   2010/C 134/90
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamant: Luigi Marcuccio (Tricase, Italia) (reprezentant: G. Cipressa, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Stabilirea duratei excesive a unei proceduri de recunoaștere a unei invalidități parțiale și obligarea pârâtei la repararea prejudiciului produs reclamantului

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei de respingere de către Comisie a cererii din 30 ianuarie 2009;

               —

               anularea actului din 20 iulie 2009 de respingere a reclamației împotriva deciziei de respingere a cererii din 30 ianuarie 2009;

               —

               în măsura necesară, anularea notei ADMIN.B.2/MB/ls D(09)29562 din 6 noiembrie 2009, primită de reclamant la 16 decembrie 2009;

               —

               în măsura necesară, stabilirea faptului că procedura prin care reclamantul urmărea să obțină beneficiile legale în temeiul articolului 73 din Statutul funcționarilor Comunităților Europene în legătură cu un accident suferit de acesta la 12 septembrie 2003 a durat mai mult de 5 ani;

               —

               în măsura necesară, declararea faptului că durata procedurii menționate a depășit o durată rezonabilă;

               —

               obligarea Comisiei la repararea prejudiciului de natură patrimonială și nepatrimonială suferit în mod injust de reclamant din cauza duratei nerezonabile a procedurii menționate, în sumă de 10 000 de euro sau o sumă mai mare sau mai mică pe care Tribunalul o va aprecia justă și echitabilă;

               —

               obligarea Comisiei la plata către reclamant, începând din ziua următoare celei în care cererea din 30 ianuarie 2009 a fost primită de Comisie și până la plata efectivă a sumei de 10 000 de euro, a dobânzilor pentru această sumă, în valoare de 10 % pe an și cu capitalizare anuală;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-405/06: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 31 martie 2009 — ArcelorMittal Luxembourg și alții/Comisia [ Concurență — Înțelegeri — Piața comunitară a grinzilor — Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 65 CO, după expirarea Tratatului CECO, în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1/2003 — Competența Comisiei — Atribuirea răspunderii pentru comportamentul ilicit — Prescripție — Dreptul la apărare ]

text:
               16.5.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 113/33

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 31 martie 2009 — ArcelorMittal Luxembourg și alții/Comisia
   (Cauza T-405/06) (1)

   („Concurență - Înțelegeri - Piața comunitară a grinzilor - Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 65 CO, după expirarea Tratatului CECO, în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1/2003 - Competența Comisiei - Atribuirea răspunderii pentru comportamentul ilicit - Prescripție - Dreptul la apărare”)
   2009/C 113/66
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamante: ArcelorMittal Luxembourg SA, fostă Arcelor Luxembourg SA (Luxemburg, Luxemburg), ArcelorMittal Belval & Differdange SA, fostă Arcelor Profil Luxembourg SA (Esch-sur-Alzette, Luxemburg), și ArcelorMittal International SA, fostă Arcelor International SA (Luxemburg) (reprezentant: A. Vandencasteele, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: X. Lewis și F. Arbault, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei C (2006) 5342 final a Comisiei din 8 noiembrie 2006 referitoare la o procedură de aplicare a articolului 65 [CO] privind acorduri și practici concertate care implică producători europeni de grinzi (cauza COMP/F/38.907 — Grinzi din oțel)

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia C (2006) 5342 final a Comisiei din 8 noiembrie 2006 referitoare la o procedură de aplicare a articolului 65 [CO] privind acorduri și practici concertate care implică producători europeni de grinzi (cauza COMP/F/38.907 — Grinzi din oțel) în măsura în care se referă la ArcelorMittal Belval & Differdange SA și la ArcelorMittal International SA.

               2)

               Respinge ca nefondate celelalte capete de cerere.

               3)

               În măsura în care sunt în litigiu în prezenta cauză, obligă Comisia să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, și cheltuielile de judecată efectuate de ArcelorMittal Belval & Differdange și de ArcelorMittal International.

               4)

               În măsura în care sunt în litigiu în prezenta cauză, obligă ArcelorMittal Luxembourg să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, și cheltuielile de judecată efectuate de Comisie.

      (1)  JO C 42, 24.2.2007.


title: Cauza T-43/13: Acțiune introdusă la 29 ianuarie 2013 — Donnici/Parlamentul European

text:
               16.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 79/31

         Acțiune introdusă la 29 ianuarie 2013 — Donnici/Parlamentul European
   (Cauza T-43/13)
   2013/C 79/52
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamant: Beniamino Donnici (Castrolibero, Italia) (reprezentanți: V. Vallefuoco și J. Van Gyseghem, avocați)

      Pârât: Parlamentul European

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               constatarea culpei grave a Parlamentului European în ceea ce privește decizia adoptată de acesta la 24 mai 2007 prin care au fost cauzate prejudicii reclamantului și care a fost anulată ulterior prin Hotărârea Curții din 30 aprilie 2009 și, în consecință, obligarea Parlamentului European la repararea prejudiciilor patrimoniale și nepatrimoniale suferite de acesta și viitoare ca urmare a actului nelegal, dacă este cazul în echitate, în cuantum de 1 720 470 de euro sau o sumă inferioară stabilită de instanță.

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamantul din prezenta cauză, același cu cel din cauzele T-215/07 și C-9/08, Donnici/Parlamentul European, solicită repararea prejudiciilor suferite ca urmare a refuzului manifestat de pârât în ceea ce privește recunoașterea validității mandatului său de membru al Parlamentului European, anulat ulterior de Curtea de Justiție a Uniunii Europene.
   În susținerea acțiunii, reclamantul arată că în speță sunt îndeplinite toate condițiile impuse de jurisprudență în ceea ce privește declararea răspunderii extracontractuale a instituțiilor Uniunii în special referitor la:

               —

               nelegalitatea comportamentului imputat;

               —

               caracterul efectiv al prejudiciului;

               —

               legătura de cauzalitate, precum și

               —

               culpa Uniunii sau gravitatea încălcării săvârșite de aceasta din urmă. În această privință, se arată că prin decizia care se află la originea prezentei cauze, pârâtul a încălcat suficient de grav și de vădit o normă menită să confere drepturi particularilor.


title: Cauza T-198/13: Ordonanța Tribunalului din 3 februarie 2014 – Imax Corporation/OAPI – Himax Technologies (IMAX) ( „Marcă comunitară  — Opoziție  — Retragerea opoziției  — Nepronunțare asupra fondului” )

text:
               12.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/35

         Ordonanța Tribunalului din 3 februarie 2014 – Imax Corporation/OAPI – Himax Technologies (IMAX)
   (Cauza T-198/13) (1)

   ((„Marcă comunitară - Opoziție - Retragerea opoziției - Nepronunțare asupra fondului”))
   2014/C 142/45
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Imax Corporation (Mississauga, Canada) (reprezentanți: V. von Bomhard, avocat, și K. Hughes, solicitor)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: L. Rampini, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă în faţa Tribunalului: Himax Technologies, Inc. (Hsinhua, Taiwan)

      Obiectul

   Acțiune introdusă împotriva deciziei din 23 ianuarie 2013 a Camerei a cincea de recurs a OAPI (cazul R 740/2012-5), privind o procedură de opoziție între Himax Technologies, Inc. Și Imax Corporation.

      Dispozitivul

               1)

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2)

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 171, 15.6.2013.