title: Cauza C-68/11: Acțiune introdusă la 16 februarie 2011 — Comisia Europeană/Republica Italiană

text:
               14.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 145/8

         Acțiune introdusă la 16 februarie 2011 — Comisia Europeană/Republica Italiană
   (Cauza C-68/11)
   2011/C 145/10
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Alcover San Pedro și S. Mortoni, agenți)

      Pârâtă: Republica Italiană

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin depășirea, mai mulți ani consecutivi, a valorilor-limită pentru pulberile PM10 în aerul înconjurător în numeroase zone și aglomerări pentru calitatea aerului pe întreg teritoriul italian, Republica Italiană nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 5 alineatul (1) din Directiva 1999/30/CE a Consiliului din 22 aprilie 1999 privind valorile-limită pentru dioxidul de sulf, dioxidul de azot și oxizii de azot, pulberile în suspensie și plumbul din aerul înconjurător (1), devenit articolul 13 alineatul (1) din Directiva 2008/50/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 mai 2008 privind calitatea aerului înconjurător și un aer mai curat pentru Europa (2);

               —

               obligarea Republicii Italiene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Articolul 5 alineatul (1) din Directiva 1999/30 prevede că statele membre trebuie să ia măsurile necesare pentru a se asigura că concentrațiile de PM10 din aerul înconjurător nu depășesc valorile-limită stabilite în secțiunea I din anexa III la directivă în conformitate cu datele menționate în aceasta. Data relevantă în acest caz este 1 ianuarie 2005.
   Din evaluarea realizată de Comisie cu privire la rapoartele anuale transmise pentru anii 2005-2007, a rezultat că valorile-limită pentru pulberile PM10 au fost depășite în numeroase zone și aglomerări urbane. În plus, datele mai recente transmise de Italia, referitoare la anul 2009, indică o persistență a situației de depășire a valorilor-limită zilnice și/sau anuale în 70 de zone.
   Prin urmare, Italia nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 5 alineatul (1) din Directiva 1999/30 în ceea ce privește zonele și anii în cauză.

      (1)  JO L 163, p. 41, Ediție specială, 15/vol. 5, p. 46.

      (2)  JO L 152, p. 1.


title: Cauza T-491/13: Acțiune introdusă la 11 septembrie 2013 — Perfetti Van Melle Benelux/OAPI — Kraft Foods Global Brands (TRIDENT PURE)

text:
               23.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 344/60

         Acțiune introdusă la 11 septembrie 2013 — Perfetti Van Melle Benelux/OAPI — Kraft Foods Global Brands (TRIDENT PURE)
   (Cauza T-491/13)
   2013/C 344/110
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Perfetti Van Melle Benelux BV (Breda, Țările de Jos) (reprezentanți: P. Perani, G. Ghisletti și F. Braga, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Kraft Foods Global Brands LLC (Northfield, Statele Unite)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 9 iulie 2013 în cauza R 706/2012-4 și

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată aferente prezentei proceduri și a celeilalte părți din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs la plata cheltuielilor de judecată aferente prezentei proceduri, precum și a celor efectuate în procedura desfășurată în fața camerei de recurs.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Marca comunitară vizată: marca verbală „TRIDENT PURE” pentru produse din clasa 30 — marca comunitară nr. 9 352 642.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: reclamanta.

      Marca sau semnul invocat: marca figurativă în alb și negru care conține elementele verbale „PURE ALB” pentru produse din clasa 30 — marca comunitară nr. 6 771 869; marca figurativă în alb și negru care conține elementele verbale „mentos PURE FRESH PURE BREATH” pentru produse din clasa 30 — marca comunitară nr. 8 813 487; marca figurativă în alb, albastru deschis, albastru și verde care conține elementul verbal „PURE” pentru produse din clasa 30 — marca comunitară nr. 9 291 634; marca verbală „PURE FRESH” pentru produse din clasa 30 — marca franceză nr. 63 431 610; marca figurativă în diverse nuanțe de albastru și alb care conține elementele verbale „mentos PURE FRESH” pentru produse din clasa 30 — înregistrarea internațională nr. 932 886 cu efecte în Bulgaria, Cehia, Danemarca, Germania, Grecia, Spania, Franța, Ungaria, Polonia, Portugalia, Slovenia, Slovacia, Finlanda și Suedia; marca figurativă în alb și negru care conține elementele verbale „mentos PURE FRESH” pentru produse din clasa 30 — marca italiană nr. 1 280 532; marca figurativă în diverse nuanțe de albastru și alb care conține elementele verbale „mentos PURE FRESH” pentru produse din clasa 30 — marca Benelux nr. 820 421; marca figurativă în alb și negru care conține elementele verbale „mentos PURE ALB” pentru produse din clasa 30 — marca Benelux nr. 864 652.

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția.

      Decizia camerei de recurs: admite calea de atac și respinge opoziția.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul privind marca comunitară.


title: Cauza T-387/13: Hotărârea Tribunalului din 18 septembrie 2015 – Federación Nacional de Cafeteros de Colombia/OAPI – Hautrive (COLOMBIANO HOUSE) [„Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative COLOMBIANO HOUSE — Indicația geografică protejată anterior Café de Colombia — Articolele 13 și 14 din Regulamentul (CE) nr. 510/2006 — Motiv relativ de refuz — Articolul 8 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               3.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 363/31

         Hotărârea Tribunalului din 18 septembrie 2015 – Federación Nacional de Cafeteros de Colombia/OAPI – Hautrive (COLOMBIANO HOUSE)
   (Cauza T-387/13) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative COLOMBIANO HOUSE - Indicația geografică protejată anterior Café de Colombia - Articolele 13 și 14 din Regulamentul (CE) nr. 510/2006 - Motiv relativ de refuz - Articolul 8 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2015/C 363/39)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Federación Nacional de Cafeteros de Colombia (Bogota, Columbia) (reprezentanți: A. Pomares Caballero și M. Pomares Caballero, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: G. Bertoli și Ó. Mondéjar Ortuño, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Nadine Hélène Jeanne Hautrive (Chatou, Franța) (reprezentant: J. Beaumont, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a OAPI din 17 mai 2013 (cauza R 757/2012-5) privind o procedură de opoziție între Federación Nacional de Cafeteros de Colombia și doamna Nadine Hélène Jeanne Hautrive

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia Camerei a cincea de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 17 mai 2013 (cauza R 757/2012-5).

               2)

               OAPI suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Federación Nacional de Cafeteros de Colombia.

               3)

               Doamna Nadine Hélène Jeanne Hautrive suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 274, 21.9.2013.


title: Cauza F-59/07: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 30 iunie 2008 — Feral/Comitetul Regiunilor Uniunii Europene

text:
               15.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/74

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 30 iunie 2008 — Feral/Comitetul Regiunilor Uniunii Europene
   (Cauza F-59/07) (1)

   (2008/C 209/138)

      Limba de procedură: franceza

   Președintele Camerei întâi a dispus radierea cauzei în urma soluționării amiabile a litigiului.

      (1)  JO C 199, 25.8.2007, p. 51.


title: Cauza C-144/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 26 martie 2015 – Staatsecretaris van Financiën/Customs Support Holland BV

text:
               15.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 198/21

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 26 martie 2015 – Staatsecretaris van Financiën/Customs Support Holland BV
   (Cauza C-144/15)
   (2015/C 198/28)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Hoge Raad der Nederlanden

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Staatsecretaris van Financiën

      Pârâtă: Customs Support Holland BV

      Întrebările preliminare

               1)

               Poziţia 2304 din NC trebuie interpretată în sensul că această poziţie tarifară include şi concentratele proteice din soia care sunt obţinute prin eliminarea grăsimilor, a carbohidraţilor (sau fibre alimentare) şi a substanţelor nocive reziduale din reziduurile solide (aşa-numita făină de soia) rezultate în urma extragerii uleiului de soia şi care, în urma acestei extracţii, pot fi utilizate ca ingredient în produsele furajere mixte pentru viţeii foarte tineri?

               2)

               În cazul unui răspuns negativ, concentratul proteic din soia obţinut prin procedeul descris în cadrul primei întrebări trebuie clasificat la poziţia 2308 sau la poziţia 2309 din NC?


title: Cauza T-517/10: Acțiune introdusă la 4 noiembrie 2010 — Pharmazeutische Fabrik Evers/OAPI — Ozone Laboratories Pharma (HYPOCHOL)

text:
               15.1.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 13/31

         Acțiune introdusă la 4 noiembrie 2010 — Pharmazeutische Fabrik Evers/OAPI — Ozone Laboratories Pharma (HYPOCHOL)
   (Cauza T-517/10)
   ()
   2011/C 13/60
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Pharmazeutische Fabrik Evers GmbH & Co. KG (Pinneberg, Germania) (reprezentanți: R. Kaase și R. Möller, lawyers)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Ozone Laboratories Pharma SA (București, România)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei R 1332/2009-4 a Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne din 1 septembrie 2001 și

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: Pharmazeutische Fabrik Evers GmbH & Co. KG

      Marca comunitară vizată: marca verbală „HYPOCHOL” pentru produse din clasa 5, cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 5718069

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: reclamanta

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca germană înregistrată cu numărul 1171145 ca marcă figurativă pentru produse din clasa 5

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului, întrucât în mod eronat camera de recurs a considerat că nu există risc de confuzie între mărcile aflate în conflict, dată fiind lipsa similitudinii dintre semne


title: Cauza C-399/13 P: Recurs introdus la 11 iulie 2013 de Stichting Corporate Europe Observatory împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 7 iunie 2013 în cauza T-93/11, Stichting Corporate Europe Observatory/Comisia Europeană

text:
               21.9.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 274/13

         Recurs introdus la 11 iulie 2013 de Stichting Corporate Europe Observatory împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 7 iunie 2013 în cauza T-93/11, Stichting Corporate Europe Observatory/Comisia Europeană
   (Cauza C-399/13 P)
   2013/C 274/21
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Stichting Corporate Europe Observatory (reprezentant: S. Crosby, Solicitor)

      Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană, Republica Federală Germania

      Concluziile recurentei

               —

               Admiterea recursului, anularea Hotărârii Tribunalului din 7 iunie 2013 și anularea Deciziei Comisiei din 6 decembrie 2010;

               —

               Obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată aferente atât recursului cât și acțiunii în anulare în fața Tribunalului.

      Motivele și principalele argumente

   Recurenta susține că Tribunalul a comis trei erori de drept.

               1.

               O eroare de drept constând în aprecierea potrivit căreia „Vademecumul cu privire la accesul la documente” al DG Comerț nu era destinat producerii unor efecte externe;

               2.

               O eroare de drept constând în neluarea în considerare a prezumției că documentele erau destinate consultării de către un mare număr de persoane;

               3.

               O eroare de drept constând în aprecierea potrivit căreia din împrejurările cauzei nu rezulta că a existat o renunțare implicită la confidențialitate.


title: Cauza T-684/13: Hotărârea Tribunalului din 25 septembrie 2015 – Copernicus-Trademarks/OAPI – Bolloré (BLUECO) [„Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale BLUECO — Marca comunitară verbală anterioară BLUECAR — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Caracter distinctiv al mărcii anterioare — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Cerere de reformare formulată de intervenientă — Articolul 65 alineatul (4) din Regulamentul nr. 207/2009”]

text:
               23.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 389/42

         Hotărârea Tribunalului din 25 septembrie 2015 – Copernicus-Trademarks/OAPI – Bolloré (BLUECO)
   (Cauza T-684/13) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale BLUECO - Marca comunitară verbală anterioară BLUECAR - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Caracter distinctiv al mărcii anterioare - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Cerere de reformare formulată de intervenientă - Articolul 65 alineatul (4) din Regulamentul nr. 207/2009”])
   (2015/C 389/44)
   Limba de procedură: germana

      Părţile

      Reclamantă: Copernicus-Trademarks Ltd (Borehamwood, Regatul Unit) (reprezentanţi: L. Pechan şi S. Körber, avocaţi)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne (mărci, desene şi modele industriale) (reprezentant: A. Schifko, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Bolloré SA (Érgue-Gaberic, Franţa) (reprezentanţi: iniţial B. Fontaine, ulterior O. Legrand, avocaţi)

      Obiectul

   Acțiune introdusă împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 8 octombrie 2013 (cauza R 2029/2012-1), privind o procedură de opoziție între Bolloré SA și Copernicus Trademarks Ltd

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Respinge concluziile în reformare formulate de Bolloré SA.

               3)

               Obligă Copernicus Trademarks Ltd la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 52, 22.2.2014.


title: Cauza T-20/06: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 4 iulie 2008 — Grammatikopoulos/OAPI — National Academy of Recording Arts and Sciences (GRAMMY)

text:
               15.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/66

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 4 iulie 2008 — Grammatikopoulos/OAPI — National Academy of Recording Arts and Sciences (GRAMMY)
   (Cauza T-20/06) (1)

   (2008/C 209/117)

      Limba de procedură: engleza

   Președintele Camerei a cincea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 131, 3.6.2006.


title: Cauza T-248/08 P: Recurs introdus la 23 iunie 2008 de Frantisek Doktor împotriva Hotărârii pronunțate la 16 aprilie 2008 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-73/07, Doktor/Consiliul Uniunii Europene

text:
               30.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/52

         Recurs introdus la 23 iunie 2008 de Frantisek Doktor împotriva Hotărârii pronunțate la 16 aprilie 2008 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-73/07, Doktor/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza T-248/08 P)
   (2008/C 223/91)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Recurent: Frantisek Doktor (Bratislava, Slovacia) (reprezentanți: S. Rodrigues și C. Bernard-Glanz, avocats)

      Cealaltă parte în proces: Consiliul Uniunii Europene
   Concluziile recurentului

               —

               Anularea Hotărârii pronunțate de Tribunalul Funcției Publice a Uniunii Europene la 16 aprilie 2008 în cauza F-73/07;

               —

               admiterea concluziilor privind anularea și despăgubirile, prezentate de recurent în primă instanță;

               —

               obligarea pârâtului din primă instanță la suportarea în întregime a cheltuielilor de judecată aferente acțiunii în anulare și recursului.

         Motivele și principalele argumente
   Prin prezentul recurs, recurentul solicită anularea Hotărârii Tribunalului Funcției Publice (TFP) din 16 aprilie 2008, pronunțate în cauza Doktor/Consiliul, F-73/07, de respingere a acțiunii prin care recurentul solicitase, pe de o parte, anularea deciziei Consiliului de concediere a sa la sfârșitul perioadei de probă și, pe de altă parte, daune interese pentru repararea prejudiciului profesional, financiar și moral pe care pretinde că l-a suferit.
   În susținerea recursului, recurentul arată că TFP (i) a denaturat anumite elemente de probă, printre altele întemeindu-și mai multe constatări pe o apreciere materială inexactă a înscrisurilor de la dosar care îi fuseseră prezentate; (ii) a încălcat dreptul la apărare al recurentului prin faptul că nu a luat în considerare sau nu a răspuns la mai multe elemente sau argumente expuse în fața sa și (iii) a săvârșit două erori de drept în ceea ce privește interpretarea dreptului comunitar referitor la dreptul recurentului de a-și desfășura perioada de probă în condiții normale și la posibilitatea administrației de a completa motivarea unui act cauzator de prejudiciu în etapa procedurii scrise din fața instanțelor comunitare.


title: Cauza C-195/10: Ordonanța președintelui Curții din 8 noiembrie 2010 — Comisia Europeană/Republica Estonia

text:
               29.1.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 30/32

         Ordonanța președintelui Curții din 8 noiembrie 2010 — Comisia Europeană/Republica Estonia
   (Cauza C-195/10) (1)

   ()
   2011/C 30/55
   Limba de procedură: estona
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 179, 3.7.2010.


title: Cauza C-104/14: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 26 februarie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Corte suprema di cassazione – Italia) – Ministero delle Politiche agricole, alimentari e forestali/Federazione Italiana Consorzi Agrari Soc. coop. arl – Federconsorzi, în concordat preventiv, Liquidazione giudiziale dei beni ceduti ai creditori della Federazione Italiana Consorzi Agrari Soc. coop. arl – Federconsorzi (Trimitere preliminară — Articolul 288 al treilea paragraf TFUE — Combaterea întârzierii efectuării plăților în cazul tranzacțiilor comerciale — Directiva 2000/35/CE — Articolele 2, 3 și 6 — Directiva 2011/7/UE — Articolele 2, 7 și 12 — Legislație a unui stat membru care poate modifica, în defavoarea unui creditor al statului, dobânzile unei creanțe anterioare acestor directive)

text:
               27.4.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/20

         Hotărârea Curții (Camera a opta) din 26 februarie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Corte suprema di cassazione – Italia) – Ministero delle Politiche agricole, alimentari e forestali/Federazione Italiana Consorzi Agrari Soc. coop. arl – Federconsorzi, în concordat preventiv, Liquidazione giudiziale dei beni ceduti ai creditori della Federazione Italiana Consorzi Agrari Soc. coop. arl – Federconsorzi
   (Cauza C-104/14) (1)

   ((Trimitere preliminară - Articolul 288 al treilea paragraf TFUE - Combaterea întârzierii efectuării plăților în cazul tranzacțiilor comerciale - Directiva 2000/35/CE - Articolele 2, 3 și 6 - Directiva 2011/7/UE - Articolele 2, 7 și 12 - Legislație a unui stat membru care poate modifica, în defavoarea unui creditor al statului, dobânzile unei creanțe anterioare acestor directive))
   (2015/C 138/26)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Corte suprema di cassazione

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Ministero delle Politiche agricole, alimentari e forestali

      Pârâte: Federazione Italiana Consorzi Agrari Soc. coop. arl – Federconsorzi, în concordat preventiv, Liquidazione giudiziale dei beni ceduti ai creditori della Federazione Italiana Consorzi Agrari Soc. coop. arl – Federconsorzi

      Dispozitivul

   Articolul 288 al treilea paragraf TFUE și articolul 3 alineatul (3) și articolul 6 din Directiva 2000/35/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 iunie 2000 privind combaterea întârzierii efectuării plăților în cazul tranzacțiilor comerciale, precum și articolele 7 și 12 din Directiva 2011/7/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 februarie 2011 privind combaterea întârzierii în efectuarea plăților în tranzacțiile comerciale trebuie interpretate în sensul că nu se opun ca un stat membru, care a utilizat posibilitatea prevăzută la articolul 6 alineatul (3) litera (b) din prima dintre aceste directive, să poată să adopte, în termenul de transpunere al celei de a doua directive, dispoziții legislative precum cele în discuție în cauza principală, care pot modifica în defavoarea unui creditor al statului dobânzile unei creanțe care rezultă din executarea unui contract încheiat înainte de 8 august 2002.

      (1)  JO C 184, 16.6.2014.


               9.10.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 274/1

         2010/C 274/01
   Ultima publicație a Curții de Justiție a Uniunii Europene în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

         JO C 260, 25.9.2010

      Publicații anterioare

      JO C 246, 11.9.2010

      JO C 234, 28.8.2010

      JO C 221, 14.8.2010

      JO C 209, 31.7.2010

      JO C 195, 17.7.2010

      JO C 179, 3.7.2010

   Aceste texte sunt disponibile pe:
   EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Cauza F-66/10: Acțiune introdusă la 17 august 2010 — De Britto Patricio-Dias/Comisia

text:
               23.10.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 288/74

      Acțiune introdusă la 17 august 2010 — De Britto Patricio-Dias/Comisia
      (Cauza F-66/10)
      ()
      (2010/C 288/139)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Jorge De Britto Patricio-Dias (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: L. Massaux, avocat)

         Pârâtă: Comisia Eureopeană

         Obiectul și descrierea litigiului

      Anularea raportului de evaluare a carierei reclamantului privind perioada cuprinsă între 1 ianuarie 2008 și 31 decembrie 2008 în măsura în care prin acesta a fost clasificat la nivelul de performanță III și i-au fost atribuite două puncte de promovare.

         Concluziile reclamantului

                  —

                  Anularea Deciziei AIPN nr. R/98/10 din 12 mai 2010 și, în măsura necesară, a raportului de evaluare a carierei privind perioada cuprinsă între 1 ianuarie 2008 și 31 decembrie 2008;

                  —

                  obligarea pârâtei la plata unei sume evaluate ex aequo et bono la 25 000 euro;

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-219/10: Hotărârea Tribunalului din 7 noiembrie 2014 – Autogrill España/Comisia [ „Ajutoare de stat — Dispoziții privind impozitul pe profit care permit întreprinderilor cu domiciliul fiscal în Spania să amortizeze fondul comercial financiar care rezultă din achiziționarea unor titluri de participare în întreprinderi cu domiciliul fiscal în străinătate — Decizie prin care această schemă este calificată drept ajutor de stat, acest ajutor este declarat incompatibil cu piața internă și se dispune recuperarea sa — Noțiunea de ajutor de stat — Caracter selectiv — Identificarea unei categorii de întreprinderi favorizate prin măsură — Lipsă — Încălcarea articolului 87 alineatul (1) CE” ]

text:
               22.12.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 462/19

         Hotărârea Tribunalului din 7 noiembrie 2014 – Autogrill España/Comisia
   (Cauza T-219/10) (1)

   ([„Ajutoare de stat - Dispoziții privind impozitul pe profit care permit întreprinderilor cu domiciliul fiscal în Spania să amortizeze fondul comercial financiar care rezultă din achiziționarea unor titluri de participare în întreprinderi cu domiciliul fiscal în străinătate - Decizie prin care această schemă este calificată drept ajutor de stat, acest ajutor este declarat incompatibil cu piața internă și se dispune recuperarea sa - Noțiunea de ajutor de stat - Caracter selectiv - Identificarea unei categorii de întreprinderi favorizate prin măsură - Lipsă - Încălcarea articolului 87 alineatul (1) CE”])
   (2014/C 462/29)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Autogrill España, SA (Madrid, Spania) (reprezentanți: inițial J. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, M. Muñoz de Juan și R. Calvo Salinero, ulterior J. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro și R. Calvo Salinero, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: R. Lyal și C. Urraca Caviedes, agenți)

      Obiectul

   Anularea articolului 1 alineatul (1) și a articolului 4 din Decizia 2011/5/CE a Comisiei din 28 octombrie 2009 privind amortizarea fiscală a fondului comercial financiar în cazul achiziționării unor titluri de participare străine C 45/07 (ex NN 51/07, ex CP 9/07) pusă în aplicare de Spania (JO 2011, L 7, p. 48).

      Dispozitivul

               1)

               Anulează articolul 1 alineatul (1) și articolul 4 din Decizia 2011/5/CE a Comisiei din 28 octombrie 2009 privind amortizarea fiscală a fondului comercial financiar în cazul achiziționării unor titluri de participare străine C 45/07 (ex NN 51/07, ex CP 9/07) pusă în aplicare de Spania.

               2)

               Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 179, 3.7.2010.


title: Cauza T-338/14: Ordonanța Tribunalului din 27 ianuarie 2015 – UNIC/Comisia ( „Acțiune în anulare — Acțiuni comune menite să favorizeze dezvoltarea durabilă a țărilor în curs de dezvoltare, pe plan economic, social și ecologic — Preferințe tarifare generalizate acordate cu privire la piei crude și semiprelucrate provenite din India, Pakistan și Etiopia — Respingerea cererii de revocare temporară a beneficiului unor preferințe generalizate — Act care nu este supus căilor de atac — Inadmisibilitate” )

text:
               23.3.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 96/20

         Ordonanța Tribunalului din 27 ianuarie 2015 – UNIC/Comisia
   (Cauza T-338/14) (1)

   ((„Acțiune în anulare - Acțiuni comune menite să favorizeze dezvoltarea durabilă a țărilor în curs de dezvoltare, pe plan economic, social și ecologic - Preferințe tarifare generalizate acordate cu privire la piei crude și semiprelucrate provenite din India, Pakistan și Etiopia - Respingerea cererii de revocare temporară a beneficiului unor preferințe generalizate - Act care nu este supus căilor de atac - Inadmisibilitate”))
   (2015/C 096/26)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Unione nazionale industria conciaria (UNIC) (Milano, Italia) (reprezentanți: A. Fratini și M. Bottino, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: B. De Meester și D. Recchia, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a scrisorii Comisiei din 19 martie 2014 adresată reclamantei, prin care se respinge cererea acesteia de deschidere a procedurii de revocare temporară a regimurilor preferențiale generalizate acordate în favoarea Indiei, Pakistanului și Etiopiei cu privire la piei crude și semiprelucrate.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2)

               Nu este necesară pronunțarea cu privire la cererea de intervenție formulată de Republica Italiană.

               3)

               Unione nazionale industria conciaria (UNIC) suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cele efectuate de Comisie.

      (1)  JO C 212, 7.7.2014.


title: Cauza T-246/17: Acțiune introdusă la 24 aprilie 2017 – Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik/EUIPO (Национальный Продукт)

text:
               19.6.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 195/42

         Acțiune introdusă la 24 aprilie 2017 – Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik/EUIPO (Национальный Продукт)
   (Cauza T-246/17)
   (2017/C 195/56)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik GmbH (Bühl, Germania) (reprezentant: A. Lingenfelser, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă care cuprinde elementele verbale „Национальный Продукт” – cererea de înregistrare nr. 14 747 513

      Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 16 februarie 2017 în cauza R 1017/2016-1

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) și a articolului 7 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-94/15: Acțiune introdusă la 19 februarie 2015 – Binca Seafoods/Comisia

text:
               11.5.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 155/30

         Acțiune introdusă la 19 februarie 2015 – Binca Seafoods/Comisia
   (Cauza T-94/15)
   (2015/C 155/35)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Binca Seafoods (München, Germania) (reprezentant: H. Schmidt, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 1358/2014 al Comisiei din 18 decembrie 2014 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 889/2008 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 834/2007 al Consiliului în ceea ce privește originea animalelor de acvacultură ecologice, practicile de creștere a animalelor de acvacultură, hrana pentru animalele de acvacultură ecologice și produsele și substanțele autorizate pentru utilizarea în acvacultura ecologică (JO L 365, p. 97).

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 16 (libertatea de a desfășura o activitate comercială), a articolului 20 (egalitatea în fața legii) și a articolului 21 (nediscriminarea) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, ca urmare a unei inegalități de tratament arbitrare
               Reclamanta deplânge faptul că Comisia Europeană a prevăzut, în regulamentul de punere în aplicare, măsuri tranzitorii și norme speciale pentru alte acvaculturi ecologice, dar a omis în mod arbitrar să prelungească perioada tranzitorie care expiră la 1 ianuarie 2015, prevăzută la articolul 95 alineatul (11) din Regulamentul nr. 889/2008 (1).
               Comisia Europeană are cunoștință despre faptul că deși, începând cu momentul depunerii icrelor, Pangasius este crescut în condiții întru totul ecologice, această depunere a icrelor de către femelele crescute în acvacultură ecologică trebuie provocată prin administrarea de hormoni. Întrucât acest procedeu nu este în conformitate cu normele generale ale viitorului drept al Uniunii privind acvacultura, ci există alte metode de stimulare a depunerii icrelor care se află în curs de dezvoltare, ar fi necesară prelungirea perioadei tranzitorii.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea autorizației de punere în aplicare a Consiliului
               Reclamanta susține că Comisia a încălcat autorizația care i-a fost conferită de Consiliu, și anume de a elabora cadrul de reglementare al dreptului Uniunii pentru acvacultura ecologică într-un mod atât prudent încât progresele vizate prin tehnica de producție ecologică să fie percepute la momentul expirării măsurilor tranzitorii, fără însă ca expirarea normelor existente din anul 2009 să aibă ca efect excluderea de pe piața ecologică a exploatațiilor de acvacultură certificate ecologic în temeiul normelor recunoscute.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului libertății comerțului internațional
               Comisia Europeană a decis în mod deliberat să nu respecte normele elaborate în comun în Codex Alimentarius, deși nu s-a opus, în cadrul sistemului acestui Codex, aplicării normei generale potrivit căreia puieții de origine neecologică pot fi utilizați în acvacultura ecologică, în cazul în care reproducția acestora într-o exploatație ecologică nu este posibilă, ci a susținut această formulare împreună cu ceilalți membri ai Codex Alimentarius. Uniunea Europeană nu se poate elibera de acest consens fără a-și încălca obligațiile care rezultă din Acordul OMC privind barierele tehnice în calea comerțului.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 889/2008 al Comisiei din 5 septembrie 2008 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 834/2007 al Consiliului privind producția ecologică și etichetarea produselor ecologice în ceea ce privește producția ecologică, etichetarea și controlul (JO L 250, p. 1).


title: Cauza F-15/16: Acțiune introdusă la 15 martie 2016 – ZZ/SEAE

text:
               30.5.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 191/52

         Acțiune introdusă la 15 martie 2016 – ZZ/SEAE
   (Cauza F-15/16)
   (2016/C 191/75)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentanți: S. Rodrigues și C. Bernard-Glanz, avocați)

      Pârât: Serviciul European de Acţiune Externă (SEAE)

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei prin care i se refuză reclamantului permisiunea de a publica un articol în lipsa modificării textului propus.

      Concluziile reclamantului

               —

               anularea deciziei atacate și, în măsura în care este necesar, a deciziei de respingere a reclamației;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-282/07: Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de Cour d'appel de Liège (Belgia) la 13 iunie 2007 — Statul belgian/Truck Center SA

text:
               25.8.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 199/21

         Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de Cour d'appel de Liège (Belgia) la 13 iunie 2007 — Statul belgian/Truck Center SA
   (Cauza C-282/07)
   (2007/C 199/33)
   Limba de procedură: franceza
   Instanța de trimitere
   Cour d'appel de Liège
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Statul belgian

      Pârâtă: Truck Center SA
   Întrebarea preliminară
   Articolele 105, 3, b și 107, § 2, 9 din arrêté royal d'exécution du Code des impôts sur les revenus 1992 [Decretul regal de executare a Codului impozitelor pe venit 1992) (CIR 1992)], emis în aplicarea articolului 266 din CIR 1992, coroborate cu articolul 23 din convenția dintre Belgia și Luxemburg pentru evitarea dublei impozitări, nu încalcă articolul 73 (devenit articolul 56) din Tratatul de instituire a Comunității Europene, articol ce prevede libera circulație a capitalurilor, prin faptul că, limitând renunțarea la reținerea impozitului pe capitalul mobiliar, prevăzută în articolul 107, § 2, 9, numai la dobânzile atribuite societăților rezidente, acestea, pe de o parte, au ca efect să descurajeze societățile rezidente de a împrumuta capitaluri de la societăți stabilite într-un alt stat membru și, pe de altă parte, constituie, pentru societățile stabilite într-un alt stat membru, un obstacol pentru realizarea de investiții de capital, pe cale de împrumut, în societățile cu sediul în Belgia?


title: Cauza T-222/16: Acțiune introdusă la 11 mai 2016 – Hansen Medical/EUIPO – Covidien (MAGELLAN)

text:
               25.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 270/47

         Acțiune introdusă la 11 mai 2016 – Hansen Medical/EUIPO – Covidien (MAGELLAN)
   (Cauza T-222/16)
   (2016/C 270/54)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Hansen Medical, Inc. (Mountain View, California, Statele Unite) (reprezentanți: R. Kunze, solicitor, G. Würtenberger, T. Wittmann, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Covidien AG (Neuhausen am Rheinfall, Elveția)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: marca verbală a Uniunii Europene „MAGELLAN” – marca Uniunii Europene nr. 5 437 711

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

      Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 3 februarie 2016 în cauzele conexate R 3092/2014-2 și R 3118/2014-2

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 15, a articolului 51 alineatul (1), a articolului 57 alineatul (1), a articolului 63 alineatul (2), a articolelor 64, 75, a articolului 76 alineatul (2) și a articolului 77 din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-569/16: Hotărârea Tribunalului din 26 aprilie 2017 – OU/Comisia [„Funcție publică — Agenți contractuali — Procedură disciplinară — Suspendare — Reținere din remunerație — Mustrare — Rambursare — Articolul 24 alineatul (4) din anexa IX la statut”]

text:
               19.6.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 195/26

         Hotărârea Tribunalului din 26 aprilie 2017 – OU/Comisia
   (Cauza T-569/16) (1)

   ([„Funcție publică - Agenți contractuali - Procedură disciplinară - Suspendare - Reținere din remunerație - Mustrare - Rambursare - Articolul 24 alineatul (4) din anexa IX la statut”])
   (2017/C 195/37)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: OU (reprezentanți: J.-N. Louis și N. de Montigny, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Ehrbar și F. Simonetti, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE, având ca obiect, pe de o parte, anularea deciziei Comisiei din 13 martie 2015 de respingere a cererii reclamantului de rambursare a sumelor reținute din remunerația sa pe o perioadă de șase luni începând cu 15 ianuarie 2007 și, pe de altă parte, rambursarea sumelor menționate, majorate cu dobânzi

      Dispozitivul

               1)

               Anulează decizia din 13 martie 2015 prin care Comisia Europeană a respins cererea domnului OU de rambursare a sumelor reținute din remunerația sa ca urmare a deciziei Comisiei din 14 decembrie 2006.

               2)

               Obligă Comisia la rambursarea către domnul OU a sumelor reținute din remunerația sa ca urmare a deciziei din 14 decembrie 2006.

               3)

               Obligă Comisia la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 211, 13.6.2016 (cauză înregistrată inițial la Tribunalul Funcției Publice a Uniunii Europene sub numărul F-141/15 și transferată la Tribunalul Uniunii Europene la 1.9.2016).


title: Cauza T-813/14: Hotărârea Tribunalului din 18 noiembrie 2015 – Liu/OAPI – DSN Marketing (Husă pentru computer portabil) [„Desen sau model industrial comunitar — Procedură de declarare a nulității — Desen sau model industrial comunitar înregistrat care reprezintă o husă pentru computer portabil — Desene sau modele industriale anterioare identice — Cauză de nulitate — Lipsă de noutate în sensul articolului 5 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 6/2002 — Divulgare de desene sau de modele industriale anterioare înainte de data de prioritate — Articolul 7 alineatele (1) și (2) din Regulamentul nr. 6/2002”]

text:
               11.1.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 7/28

         Hotărârea Tribunalului din 18 noiembrie 2015 – Liu/OAPI – DSN Marketing (Husă pentru computer portabil)
   (Cauza T-813/14) (1)

   ([„Desen sau model industrial comunitar - Procedură de declarare a nulității - Desen sau model industrial comunitar înregistrat care reprezintă o husă pentru computer portabil - Desene sau modele industriale anterioare identice - Cauză de nulitate - Lipsă de noutate în sensul articolului 5 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 6/2002 - Divulgare de desene sau de modele industriale anterioare înainte de data de prioritate - Articolul 7 alineatele (1) și (2) din Regulamentul nr. 6/2002”])
   (2016/C 007/38)
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamant: Min Liu (Guangzhou, China) (reprezentanţi: iniţial R. Bailly, S. Zhang şi Y. Zhang, ulterior Y. Zhang, avocaţi)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne (mărci, desene şi modele industriale) (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI: DSN Marketing Ltd (Crawley, Regatul Unit)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a treia de recurs a OAPI din 7 octombrie 2014 (cauza R 1864/2013-3), privind o procedură de declarare a nulității între DSN Marketing Ltd și domnul Min Liu

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Îl obligă pe domnul Min Liu la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 65, 23.2.2015.


title: Cauza T-228/17: Acțiune introdusă la 19 aprilie 2017 – Zhejiang Jndia Pipeline Industry/Comisia

text:
               19.6.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 195/35

         Acțiune introdusă la 19 aprilie 2017 – Zhejiang Jndia Pipeline Industry/Comisia
   (Cauza T-228/17)
   (2017/C 195/49)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Zhejiang Jndia Pipeline Industry Co. Ltd (Wenzhou, China) (reprezentant: S. Hirsbrunner, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2017/141 al Comisiei din 26 ianuarie 2017 de instituire a unor taxe antidumping definitive la importurile de anumite accesorii de țevărie pentru sudat cap la cap, din oțel inoxidabil, chiar finisate, originare din Republica Populară Chineză și Taiwan (JO 2017, L 22, p. 14), în măsura în care o privește pe reclamantă;

               —

               obligarea Comisiei, precum și a oricărui intervenient a cărui cerere de intervenție în susținerea concluziilor Comisiei ar fi admisă în cursul acestei proceduri, la plata cheltuielilor de judecată ale reclamantei.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe săvârșirea de către Comisie a unor diverse erori vădite de apreciere atunci când a considerat că accesoriile de țevărie pentru sudat cap la cap produse în conformitate cu standardele tehnice din Statele Unite și din UE sunt interschimbabile.

                           —

                           Comisia nu și-a îndeplinit obligația de a aprecia în mod imparțial dovezile pertinente, întrucât diverse declarații factuale privind interschimbabilitatea din cuprinsul regulamentului atacat sunt incorecte, contradictorii sau înșelătoare. În special, afirmația potrivit căreia singurul importator cooperant nu ar fi prezentat probe pertinente este incorectă.

                           —

                           Comisia a presupus, în mod eronat, că accesoriile de țevărie pentru sudat cap la cap dețineau o dublă certificare, atât în conformitate cu standardele europene, cât și cu cele ale Statelor Unite. Ea s-a întemeiat numai pe afirmații nefondate de ultim moment din cadrul unor plângeri, care apar pentru prima dată în însuși regulamentul atacat.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe săvârșirea de către Comisie a unei erori vădite de apreciere, pe nemotivarea în mod corespunzător a ajustării valorii normale și pe invocarea de către aceasta a unor argumente contradictorii.

                           —

                           Comisia s-a bazat în mod eronat pe costurile și pe datele de producție din industria UE pentru a stabili nivelul de ajustare adecvat. Ea a respins o propunere de ajustare care era bazată pe date privind piața chineză, pentru motive care nu erau justificate.

                           —

                           În această privință, regulamentul atacat a încălcat articolul 20 din regulamentul de bază și articolul 296 TFUE și, în plus, nu este suficient motivat.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că stabilirea perioadei care trebuie să fie avută în vedere este viciată de o eroare vădită de apreciere.

                           —

                           Comisia a acționat în mod arbitrar prin faptul că nu a avut în vedere o perioadă alternativă, deși ar fi fost în posesia informațiilor relevante, datorită unei investigații anterioare.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că procedura care a condus la adoptarea regulamentului atacat nu a respectat principiile generale ale dreptului UE, cum ar fi principiile bunei administrări și transparenței, și dreptul la apărare al reclamantei.

                           —

                           Comisia nu a transmis reclamantei „informațiile disponibile” în timp util după comunicarea constatărilor provizorii. Atunci când, în cele din urmă, Comisia a divulgat aceste informații împreună cu toate celelalte date și informații, pentru prima dată cu ocazia comunicării constatărilor finale, nu i-a acordat reclamantei suficient timp pentru a efectua o evaluare pertinentă.

                           —

                           Ea a încălcat dreptul la apărare al reclamantei prin faptul că nu i-a oferit posibilitatea de a comenta cu privire la elemente-cheie întemeiate pe afirmații de ultim moment și neverificate ale reclamantului, care apar pentru prima dată în regulamentul atacat.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe stabilirea în mod eronat prin regulamentul atacat, adoptat la 26 ianuarie 2017, a taxei antidumping a reclamantei, în conformitate cu prevederile regulamentului de bază care instituie metodologia excepțională a țării analoge pentru calcularea valorii normale a importurilor din Republica Populară Chineză, deși dreptul UE de a aplica un asemenea tratament excepțional a expirat la 11 decembrie 2016.

                           —

                           Uniunea Europeană s-a angajat să respecte termenii specifici ai Protocolului de aderare a Chinei la OMC prin decizia Consiliului de aprobare a aderării. Ca instituție a Uniunii Europene, Comisia trebuie să respecte angajamentele internaționale asumate de Uniune în exercitarea competențelor sale.

                           —

                           Regulamentul atacat este de asemenea incompatibil cu obligația UE de a interpreta normele sale antidumping în conformitate cu dreptul internațional, în special atunci când prevederile sale urmăresc în mod specific să pună în aplicare un acord internațional încheiat de Uniune.


title: Cauza C-93/15 P: Ordonanța Curții (Camera a doua) din 15 octombrie 2015 – Banco Privado Português, SA – în lichidare, Massa Insolvente do Banco Privado Português, SA – în lichidare/Comisia Europeană [Recurs — Ajutor acordat de Republica Portugheză în favoarea unei instituții financiare sub forma unei garanții de stat asociate unui împrumut — Decizie prin care se declară ajutorul de stat incompatibil cu piața internă — Articolul 107 alineatul (1) TFUE — Articolul 107 alineatul (3) litera (b) TFUE — Recurs vădit inadmisibil și vădit nefondat]

text:
               21.12.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 429/7

         Ordonanța Curții (Camera a doua) din 15 octombrie 2015 – Banco Privado Português, SA – în lichidare, Massa Insolvente do Banco Privado Português, SA – în lichidare/Comisia Europeană
   (Cauza C-93/15 P) (1)

   ([Recurs - Ajutor acordat de Republica Portugheză în favoarea unei instituții financiare sub forma unei garanții de stat asociate unui împrumut - Decizie prin care se declară ajutorul de stat incompatibil cu piața internă - Articolul 107 alineatul (1) TFUE - Articolul 107 alineatul (3) litera (b) TFUE - Recurs vădit inadmisibil și vădit nefondat])
   (2015/C 429/09)
   Limba de procedură: portugheza

      Părțile

      Recurente: Banco Privado Português, SA – în lichidare, Massa Insolvente do Banco Privado Português, SA – în lichidare (reprezentanţi: M. Ferreira Santos şi R Leandro Vasconcelos, avocaţi)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: M. França şi L. Flynn, agenţi)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Banco Privado Português SA și Massa Insolvente do Banco Privado Português SA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 127, 20.4.2015.


title: Cauza C-396/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale ordinario di Bari (Italia) la 12 octombrie 2009 — Interedil Srl en liquidation/Fallimento Interedil Srl, Banca Intesa Gestione Crediti Spa

text:
               19.12.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 312/21

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale ordinario di Bari (Italia) la 12 octombrie 2009 — Interedil Srl en liquidation/Fallimento Interedil Srl, Banca Intesa Gestione Crediti Spa
   (Cauza C-396/09)
   2009/C 312/35
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale ordinario di Bari

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Interedil Srl en liquidation

      Pârâte: Fallimento Interedil Srl, Banca Intesa Gestione Crediti Spa

      Întrebările preliminare

               1.

               Noțiunea „centrul intereselor principale ale debitorului” prevăzută la articolul 3 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1346/2000 (1) al Consiliului din 29 mai 2000 trebuie interpretată conform dreptului comunitar sau conform dreptului național și, în cazul unui răspuns afirmativ la prima ipoteză, în ce constă această noțiune și care sunt factorii sau elementele determinante pentru identificarea „centrului intereselor principale”?

               2.

               Prezumția instituită prin articolul 3 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1346/2000, potrivit căreia „în cazul unei societăți, centrul intereselor principale este prezumat a fi, până la proba contrarie, locul unde se află sediul social”, poate fi răsturnată prin constatarea unei activități efective a întreprinderii în alt stat membru decât cel în care se află sediul social al societății sau este necesar, pentru ca prezumția să poată fi răsturnată, să se constate că societatea nu a desfășurat nicio activitate antreprenorială în statul în care are sediul social?

               3.

               Existența, într-un alt stat membru decât cel în care se află sediul social al societății, a unor bunuri imobiliare care aparțin societății, existența unui contract de închiriere privind două complexuri hoteliere, încheiat de societatea debitoare cu o altă societate, precum și cea a unui contract încheiat de societate cu o instituție bancară constituie elemente sau factori care permit să se considere răsturnată prezumția prevăzută la articolul 3 din Regulamentul (CE) nr. 1346/2000 în favoarea „sediului social” al societății, iar aceste împrejurări sunt suficiente pentru a considera că societatea deține un sediu în acest stat, în sensul articolului 3 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1346/2000?

               4.

               În cazul în care poziția adoptată de Corte di Cassazione cu privire la competență în Ordonanța nr. 10606/2005 citată anterior s-ar baza pe o interpretare a articolului 3 din Regulamentul (CE) nr. 1346/2000 diferită de cea a Curții, articolul 382 din Codul de procedură civilă italian, potrivit căruia Corte di Cassazione se pronunță cu privire la competență printr-o hotărâre definitivă și obligatorie, se opune aplicării acestei dispoziții comunitare, astfel cum este interpretată de Curte?

      (1)  JO L 160, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 1, p. 143.


title: Cauza C-361/13: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 16 septembrie 2015 – Comisia Europeană/Republica Slovacă (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Regulamentul (CE) nr. 883/2004 — Articolul 7 — Prestație pentru limită de vârstă — Primă de Crăciun — Clauză de reședință)

text:
               9.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 371/2

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 16 septembrie 2015 – Comisia Europeană/Republica Slovacă
   (Cauza C-361/13) (1)

   ((Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Regulamentul (CE) nr. 883/2004 - Articolul 7 - Prestație pentru limită de vârstă - Primă de Crăciun - Clauză de reședință))
   (2015/C 371/02)
   Limba de procedură: slovaca

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Tokár, D. Martin şi F. Schatz, agenţi)

      Pârâtă: Republica Slovacă (reprezentant: B. Ricziová, agent)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 260, 7.9.2013.


title: Cauza C-295/13: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 4 decembrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Landgericht Darmstadt – Germania) – H, acționând în calitate de lichidator al societății G.T. GmbH/H. K. (Trimitere preliminară — Spațiul de libertate, securitate și justiție — Cooperare judiciară în materie civilă — Competența instanțelor din statul membru de deschidere a procedurii de insolvență pentru o acțiune privind insolvența unui pârât domiciliat într-un stat terț — Acțiune îndreptată împotriva administratorului unei societăți având ca obiect restituirea plăților efectuate după intrarea în stare de insolvență a acestei societăți sau după constatarea îndatorării excesive a acesteia)

text:
               9.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 46/9

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 4 decembrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Landgericht Darmstadt – Germania) – H, acționând în calitate de lichidator al societății G.T. GmbH/H. K.
   (Cauza C-295/13) (1)

   ((Trimitere preliminară - Spațiul de libertate, securitate și justiție - Cooperare judiciară în materie civilă - Competența instanțelor din statul membru de deschidere a procedurii de insolvență pentru o acțiune privind insolvența unui pârât domiciliat într-un stat terț - Acțiune îndreptată împotriva administratorului unei societăți având ca obiect restituirea plăților efectuate după intrarea în stare de insolvență a acestei societăți sau după constatarea îndatorării excesive a acesteia))
   (2015/C 046/11)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Landgericht Darmstadt

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: H, acționând în calitate de lichidator al societății G.T. GmbH

      Pârât: H. K.

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 3 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1346/2000 al Consiliului din 29 mai 2000 privind procedurile de insolvență trebuie interpretat în sensul că instanțele din statul membru pe teritoriul căruia a fost deschisă o procedură de insolvență cu privire la patrimoniul unei societăți sunt competente, în temeiul acestei dispoziții, să judece o acțiune precum cea în discuție în litigiul principal, formulată de lichidatorul acestei societăți împotriva administratorului societății și având ca obiect restituirea plăților care au fost efectuate după intrarea în stare de insolvență a aceleiași societăți sau după constatarea îndatorării excesive a acesteia.

               2)

               Articolul 3 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1346/2000 trebuie interpretat în sensul că instanțele din statul membru pe teritoriul căruia a fost deschisă o procedură de insolvență cu privire la patrimoniul unei societăți sunt competente să judece o acțiune precum cea în discuție în litigiul principal, formulată de lichidatorul acestei societăți împotriva administratorului societății și având ca obiect restituirea plăților care au fost efectuate după intrarea în stare de insolvență a aceleiași societăți sau după constatarea îndatorării excesive a acesteia, în cazul în care acest administrator nu are domiciliul pe teritoriul unui alt stat membru, ci, precum în cauza principală, pe teritoriul unui stat parte la Convenția privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială, semnată la 30 octombrie 2007, a cărei încheiere fost aprobată în numele Comunității prin Decizia 2009/430/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2008.

      (1)  JO C 226, 3.8.2013.


title: Cauza C-484/06: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 10 iulie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Hoge Raad der Nederlanden — Țările de Jos) — Fiscale eenheid Koninklijke Ahold NV/Staatssecretaris van Financiën (Trimitere preliminară — Prima și A șasea directivă TVA — Principiile neutralității fiscale și proporționalității — Reguli privind rotunjirea valorilor TVA-ului — Rotunjire în jos pe articol)

text:
               30.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/9

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 10 iulie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Hoge Raad der Nederlanden — Țările de Jos) — Fiscale eenheid Koninklijke Ahold NV/Staatssecretaris van Financiën
   (Cauza C-484/06) (1)

   (Trimitere preliminară - Prima și A șasea directivă TVA - Principiile neutralității fiscale și proporționalității - Reguli privind rotunjirea valorilor TVA-ului - Rotunjire în jos pe articol)
   (2008/C 223/12)
   Limba de procedură: olandeza
   Instanța de trimitere
   Hoge Raad der Nederlanden
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Fiscale eenheid Koninklijke Ahold NV

      Pârât: Staatssecretaris van Financiën
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Hoge Raad der Nederlanden — Interpretarea articolului 11 secțiunea A alineatul (1) litera (b) prima teză și a articolului 22 alineatul (3) litera (b) și alineatul (5) din a A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1), precum și a articolului 2 primul și al doilea paragraf din Prima directivă 67/227/CEE a Consiliului din 11 aprilie 1967 privind armonizarea legislațiilor statelor membre privind impozitele pe cifra de afaceri (JO 1967, 71, p. 1301) — Reguli privind rotunjirea valorilor taxei pe valoarea adăugată
   Dispozitivul

               1)

               În lipsa unei reglementări comunitare specifice, statele membre sunt cele care au competența de a stabili regulile și metodele de rotunjire a valorilor taxei pe valoarea adăugată, iar la această stabilire statele membre au obligația de a respecta principiile pe care se întemeiază sistemul comun al taxei menționate, în special cele ale neutralității fiscale și proporționalității.

               2)

               În stadiul actual, dreptul comunitar nu cuprinde nicio obligație specifică potrivit căreia statele membre sunt obligate să autorizeze persoanele impozabile să rotunjească în jos pe articol valoarea taxei pe valoarea adăugată.

      (1)  JO C 20, 27.1.2007.


title: Cauza T-100/06: Acțiune introdusă la 26 iulie 2007 — Rajani (Dear!Net Online)/OAPI — Artoz-Papier (ATOZ)

text:
               6.10.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 235/12

         Acțiune introdusă la 26 iulie 2007 — Rajani (Dear!Net Online)/OAPI — Artoz-Papier (ATOZ)
   (Cauza T-100/06)
   (2007/C 235/21)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Deepak Rajani (Berlin, Germania) (reprezentant: A. Dustmann, lawyer)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura în fața camerei de recurs: Artoz-Papier AG (Lenzburg, Elveția)
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 11 ianuarie 2006 (cauza R 1126/2004-2);

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: Deepak Rajani

      Marca comunitară vizată: marca verbală comunitară „ATOZ” pentru servicii din clasele 35 și 41 — cererea nr. 1 319 961

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: Artoz-Papier AG

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca verbală internațională și națională „ARTOZ” pentru servicii din clasele 35 și 41

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția în întregime

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul

      Motivele invocate: reclamantul susține că decizia atacată a fost pronunțată cu încălcarea articolului 43 alineatele (2) și (3) din RMC (Regulamentul privind marca comunitară) în măsura în care aceasta a adoptat o interpretare greșită a datei de înregistrare a mărcii. Potrivit reclamantului, o astfel de interpretare ultra vires a dreptului comunitar, național și internațional constituie un abuz de putere. În plus, reclamanta pretinde că decizia camerei de recurs încalcă articolul 8 alineatul (1) litera (b) din RMC. În sfârșit, reclamanta susține că atât divizia de opoziție, cât și camera de recurs ar fi comis o încălcare gravă a garanțiilor procedurale prevăzute de articolele 73 și 79 ale RMC prin lipsa motivării și prin încălcarea dreptului de a fi ascultat.


title: Cauza C-83/09 P: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 24 mai 2011 — Comisia Europeană/Kronoply GmbH & Co. KG, Kronotex GmbH & Co. KG, Zellstoff Stendal GmbH, Republica Federală Germania, Land Sachsen-Anhalt [Recurs — Ajutoare de stat — Articolul 88 alineatele (2) și (3) CE — Regulamentul (CE) nr. 659/1999 — Decizie de a nu ridica obiecții — Acțiune în anulare — Condiții de admisibilitate — Motive de anulare care pot fi invocate — Noțiunea „persoană interesată” — Raport de concurență — Afectare — Piața de aprovizionare]

text:
               9.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 204/5

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 24 mai 2011 — Comisia Europeană/Kronoply GmbH & Co. KG, Kronotex GmbH & Co. KG, Zellstoff Stendal GmbH, Republica Federală Germania, Land Sachsen-Anhalt
   (Cauza C-83/09 P) (1)

   (Recurs - Ajutoare de stat - Articolul 88 alineatele (2) și (3) CE - Regulamentul (CE) nr. 659/1999 - Decizie de a nu ridica obiecții - Acțiune în anulare - Condiții de admisibilitate - Motive de anulare care pot fi invocate - Noțiunea „persoană interesată” - Raport de concurență - Afectare - Piața de aprovizionare)
   2011/C 204/09
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: K. Gross și V. Kreuschitz, agenți)

      Celelalte părți în proces: Kronoply GmbH & Co. KG, Kronotex GmbH & Co. KG (reprezentanți: R. Nierer și L. Gordalla, Rechtsanwälte), Zellstoff Stendal GmbH (reprezentanți: T. Müller-Ibold și K. Karl, Rechtsanwälte), Republica Federală Germania, Land Sachsen-Anhalt

      Obiectul

   Recurs declarat împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a șaptea) din 10 decembrie 2008, Kronoply și Kronotex/Comisia (T-388/02), pentru motivul că Tribunalul a declarat admisibilă (deși în final a respins ca neîntemeiată) acțiunea în anulare îndreptată împotriva Deciziei Comisiei din 19 iunie 2002 de a nu ridica obiecții cu privire la ajutorul de stat acordat de autoritățile germane în favoarea societății Zellstoff Stendal pentru construirea unei uzine de producere a pastei de hârtie — Apreciere greșită a condițiilor de admisibilitate a unei acțiuni având ca obiect anularea unei decizii a Comisiei întemeiată pe articolul 88 alineatul (3) CE, introdusă de o persoană interesată în sensul alineatului (2) al aceluiași articol

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Comisia Europeană și Zellstoff Stendal GmbH suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 102, 1.5.2009.


title: Cauza T-279/06: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 2 iulie 2009 — Evropaïki Dynamiki/BCE ( Contracte de achiziții publice de servicii — Procedură comunitară de cerere de oferte — Prestare de servicii de consultanță informatică și de dezvoltare informatică în favoarea BCE — Respingerea unei oferte și decizia de atribuire a contractului de achiziții către alți ofertanți — Acțiune în anulare — Interes de a acționa — Motiv de excludere — Autorizație care trebuie acordată de o autoritate națională — Acțiune parțial vădit lipsită de orice temei juridic și parțial vădit inadmisibilă )

text:
               26.9.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 233/15

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 2 iulie 2009 — Evropaïki Dynamiki/BCE
   (Cauza T-279/06) (1)

   („Contracte de achiziții publice de servicii - Procedură comunitară de cerere de oferte - Prestare de servicii de consultanță informatică și de dezvoltare informatică în favoarea BCE - Respingerea unei oferte și decizia de atribuire a contractului de achiziții către alți ofertanți - Acțiune în anulare - Interes de a acționa - Motiv de excludere - Autorizație care trebuie acordată de o autoritate națională - Acțiune parțial vădit lipsită de orice temei juridic și parțial vădit inadmisibilă”)
   2009/C 233/25
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atena, Grecia) (reprezentanți: N. Korogiannakis și N. Keramidas, avocați)

      Pârâtă: Banca Centrală Europeană (reprezentanți: F. von Lindeiner și G. Gruber, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei Băncii Centrale Europene (BCE) din 31 iulie 2006, prin care se respinge oferta transmisă de reclamantă în cadrul procedurii de negociere pentru prestarea serviciilor de consultanță informatică și de dezvoltare informatică în favoarea BCE, precum și a deciziei de atribuire a contractului de achiziții către alți ofertanți.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 294, 2.12.2006.


title: Cauza F-77/12: Acțiune introdusă la 23 iulie 2012 — ZZ/Comisia

text:
               20.10.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 319/18

         Acțiune introdusă la 23 iulie 2012 — ZZ/Comisia
   (Cauza F-77/12)
   2012/C 319/32
   Limba de procedură: bulgara

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: R. Nedin, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei prin care se refuză admiterea reclamantului la probele de evaluare din cadrul concursului EPSO/AD/208/11

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei implicite de respingere a reclamației formulate la 18 ianuarie 2012 și a deciziei comisiei de evaluare din cadrul concursului din 10 mai 2012, în măsura în care acestea contravin principiului egalității de tratament și principiului egalității de șanse, precum și înlăturarea efectelor juridice ale deciziilor atacate.


title: Cauza F-117/07: Acțiune introdusă la 25 octombrie 2007 — Kolountzios/Comisia Comunităților Europene

text:
               22.12.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 315/48

         Acțiune introdusă la 25 octombrie 2007 — Kolountzios/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza F-117/07)
   (2007/C 315/93)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: Kolountzios (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis și E. Marchal, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei Comisiei din 11 mai 2007 prin care se respinge cererea reclamantului de a se proceda la calcularea bonificației drepturilor de pensie dobândite înainte de angajarea în muncă în drahme la organismele grecești de pensie TMSEDE și ELPP, prin aplicarea ratei medii actualizate de conversie stabilite de Comisie pentru a se ține cont de fluctuațiile drahmei în perioada de cotizare;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   În susținerea acțiunii, reclamantul, funcționar cu gradul AD 12 treapta a patra, invocă trei motive, dintre care primul este întemeiat pe caracterul nelegal al dispozițiilor generale de aplicare (denumite în continuare „DGA”) a articolului 11 alineatul (2) din anexa VIII la Statutul funcționarilor [mai exact articolul 7 alineatul (3)] și, în măsura în care este necesar, pe caracterul nelegal al acestei dispoziții statutare.
   Al doilea motiv este întemeiat pe încălcarea articolului 3 din Regulamentul (CE) nr. 1103/97 al Consiliului din 17 iunie 1997 privind anumite dispoziții referitoare la introducerea monedei euro (JO L 162, p. 1, Ediție specială, 10/vol. 1, p. 81).
   Al treilea motiv este întemeiat pe încălcarea principiilor securității juridice și egalității de tratament și nediscriminării.


title: Cauza T-122/06: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 8 octombrie 2008 — Helkon Media/Comisia ( Clauză compromisorie — Program de încurajare a dezvoltării, a distribuirii și a promovării producțiilor audiovizuale europene (MEDIA Plus) — Cerere de plată a unui sprijin financiar — Existența unei clauze compromisorii — Compensare — Inadmisibilitate )

text:
               22.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/31

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 8 octombrie 2008 — Helkon Media/Comisia
   (Cauza T-122/06) (1)

   („Clauză compromisorie - Program de încurajare a dezvoltării, a distribuirii și a promovării producțiilor audiovizuale europene (MEDIA Plus) - Cerere de plată a unui sprijin financiar - Existența unei clauze compromisorii - Compensare - Inadmisibilitate’)
   (2008/C 301/49)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: Helkon Media AG (München, Germania) (reprezentant: U. Karpenstein, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: G. Wilms și I. Kaufmann-Bühler, agenți)
   Obiectul
   Acțiune formulată în temeiul articolului 238 CE având ca obiect obligarea Comisiei la plata către reclamantă a unei sume pretins datorate în baza contractului referitor la sprijinul financiar comunitar acordat proiectului „Dark Blue World” (Proiectul 2002-4212-0103DI010006DE)
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Helkon Media AG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 154, 1.7.2006.


title: Cauza C-50/09: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 3 martie 2011 — Comisia Europeană/Irlanda (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 85/337/CEE — Obligație a autorității de mediu competente de a realiza o evaluare a efectelor unor proiecte asupra mediului — Mai multe autorități competente — Necesitatea de a garanta evaluarea interacțiunii dintre factorii susceptibili de a fi afectați direct sau indirect — Aplicarea directivei în cazul lucrărilor de demolare)

text:
               30.4.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 130/3

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 3 martie 2011 — Comisia Europeană/Irlanda
   (Cauza C-50/09) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 85/337/CEE - Obligație a autorității de mediu competente de a realiza o evaluare a efectelor unor proiecte asupra mediului - Mai multe autorități competente - Necesitatea de a garanta evaluarea interacțiunii dintre factorii susceptibili de a fi afectați direct sau indirect - Aplicarea directivei în cazul lucrărilor de demolare)
   2011/C 130/04
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: P. Oliver, C. Clyne și J.-B. Laignelot, agenți)

      Pârâtă: Irlanda (reprezentanți: D. O'Hagan, agent, G. Simons, SC, D. McGrath, BL)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Articolele 2, 3 și 4 din Directiva 85/337/CEE a Consiliului din 27 iunie 1985 privind evaluarea efectelor anumitor proiecte publice și private asupra mediului (JO L 175, p. 40, Ediție specială, 15/vol. 1, p. 174) — Obligația de a descrie și de a evalua efectele directe și indirecte ale unui proiect asupra factorilor enumerați în articolul 3 din directivă

      Dispozitivul

               1.

               Irlanda

                           —

                           prin netranspunerea articolului 3 din Directiva 85/337/CEE a Consiliului din 27 iunie 1985 privind evaluarea efectelor anumitor proiecte publice și private asupra mediului, astfel cum a fost modificată prin Directiva 97/11/CE a Consiliului din 3 martie 1997 și prin Directiva 2003/35/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 mai 2003;

                           —

                           prin neasigurarea, atunci când atât autoritățile irlandeze competente pentru amenajarea teritoriului, cât și Agenția de Protecție a Mediului au putere de decizie cu privire la un proiect, a deplinei respectări a cerințelor prevăzute la articolele 2-4 din Directiva 85/337, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2003/35 și

                           —

                           prin excluderea lucrărilor de demolare din domeniul de aplicare al legislației care transpune Directiva 85/337, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2003/35,

                     nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul directivei menționate.

               2.

               Obligă Irlanda la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 82, 4.4.2009.


title: Cauza C-624/13 P: Recurs introdus la 2 decembrie 2013 de Iliad SA, Free infrastructure, Free SAS împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 16 septembrie 2013 în cauza T-325/10, Iliad și alții/Comisia

text:
               8.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 39/9

         Recurs introdus la 2 decembrie 2013 de Iliad SA, Free infrastructure, Free SAS împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 16 septembrie 2013 în cauza T-325/10, Iliad și alții/Comisia
   (Cauza C-624/13 P)
   2014/C 39/16
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurente: Iliad SA, Free infrastructure, Free SAS (reprezentant: T. Cabot, avocat)

      Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană, Republica Franceză, Republica Polonă, departamentul Hauts-de-Seine

      Concluziile recurentelor

               —

               Anularea în totalitate a Hotărârii din 16 septembrie 2013 pronunțate de Tribunal în cauza T-325/10, Iliad, Free infrastructure și Free împotriva Comisiei Europene;

               —

               admiterea concluziilor prezentate în primă instanță de societățile Iliad, Free infrastructure și Free prin anularea Deciziei Comisiei Europene din 30 septembrie 2009 C(2009) 7426 final privind compensarea costurilor pentru o delegare de serviciu public (Délégation de Service Public, DSP) pentru instituirea și exploatarea unei rețele de comunicații electronice în bandă largă de foarte mare viteză în departamentul Hauts-de-Seine (ajutorul de stat N 331/2008 — Franța), în cazul în care Curtea consideră că litigiul este în stare de judecată;

               —

               trimiterea cauzei spre rejudecare Tribunalului, în cazul în care Curtea consideră că litigiul nu este în stare de judecată;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată, în ipoteza în care Curtea se pronunță asupra cauzei;

               —

               soluționarea odată cu fondul a cererii privind cheltuielile de judecată, în cazul în care Curtea trimite cauza spre rejudecare Tribunalului.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului, recurentele invocă șase motive.
   În primul rând, recurentele consideră că Tribunalul nu a respectat obligația de motivare, întrucât nu a răspuns la aspectul motivului întemeiat pe încălcarea de către Comisie a obligației sale de a deschide procedura oficială de investigare prevăzută la articolul 108 alineatul (2) TFUE, în ceea ce privește indiciul dedus din angajamentele asumate de autoritățile franceze care demonstrează dificultăți serioase cu care s-a confruntat Comisia și în baza căreia Comisia era obligată să deschidă o astfel de procedură oficială de investigare.
   În al doilea rând, acestea susțin că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept atunci când a calculat durata procedurii de examinare preliminară desfășurată de Comisie. Pe de o parte, recurentele apreciază că notificarea transmisă de Franța nu putea fi considerată că a fost completată în termenele impuse și, prin urmare, nu ar fi trebuit să fie luată în considerare. Pe de altă parte, acestea consideră că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept calificând o cerere de observații „eventuale” adresată de Comisie autorităților franceze drept o solicitare de informații suplimentare în sensul Regulamentului (CE) nr. 659/1999 (1).
   În al treilea rând, recurentele invocă un motiv de ordine publică întemeiat pe o eroare de drept a Tribunalului, întrucât acesta nu a arătat din oficiu că Comisia nu putea să declare ajutorul în litigiu compatibil cu tratatul, din moment ce notificarea acestui ajutor ar fi trebuit să fie considerată ca retrasă, conform articolului 5 din Regulamentul (CE) nr. 659/1999. Întrucât autoritățile franceze nu au răspuns în mod efectiv în termenele stabilite la solicitările de informații suplimentare, notificarea în litigiu ar fi trebuit să fie retrasă în temeiul articolului 5 alineatul (3) din regulamentul menționat. Pe cale de consecință, Comisia ar fi fost necompetentă să se pronunțe asupra măsurii notificate, fapt care ar fi trebuit să fie invocat din oficiu de către Tribunal în decizia atacată.
   În al patrulea rând, Tribunalul ar fi săvârșit o eroare de drept în aprecierea disfuncționalității pieței. Această eroare de drept ar rezulta din faptul că Tribunalul ar fi aplicat testul universalității în loc de testul disfuncționalității pieței rezultat din jurisprudența Olsen, care constă în verificarea aspectului dacă concurenții prestau un serviciu analog și nu prestau un serviciu universal.
   În al cincilea rând, Tribunalul ar fi săvârșit o eroare de drept în ceea ce privește aplicarea în timp a normelor dreptului Uniunii Europene pentru a aprecia disfuncționalitatea pieței. Eroarea de drept ar rezulta, pe de o parte, din limitarea examinării disfuncționalității pieței la datele referitoare la anii 2004 și 2005 și, pe de altă parte, din lipsa unei analize prospective a pieței pentru a verifica aspectul dacă disfuncționalitatea pieței este stabilită pe toată durata aplicării serviciului de interes economic general.
   În ultimul rând, recurentele reproșează Tribunalului un ansamblu de motive contradictorii.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE (JO L 83, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 41).


title: Hotărârea Curții din 10 mai 2016 în cauza E-19/15 – Autoritatea AELS de Supraveghere/Principatul Liechtenstein (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat al SEE/AELS – Regimuri de autorizare prealabilă pentru stabilire și servicii transfrontaliere – Directiva 2006/123/CE – articolul 31 din Acordul privind SEE – articolul 36 din Acordul privind SEE – Justificare – Proporționalitate)

text:
               2.3.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 66/30

         HOTĂRÂREA CURȚII
   din 10 mai 2016
   în cauza E-19/15
   Autoritatea AELS de Supraveghere/Principatul Liechtenstein
   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat al SEE/AELS – Regimuri de autorizare prealabilă pentru stabilire și servicii transfrontaliere – Directiva 2006/123/CE – articolul 31 din Acordul privind SEE – articolul 36 din Acordul privind SEE – Justificare – Proporționalitate)
   (2017/C 66/09)
   În cauza E-19/15, Autoritatea AELS de Supraveghere/Principatul Liechtenstein – CERERE de constatare a faptului că, prin menținerea în vigoare a normelor naționale privind regimurile de autorizare prealabilă în cazul întreprinderilor care doresc să se stabilească și/sau să furnizeze servicii transfrontaliere în Liechtenstein, Principatul Liechtenstein și-a încălcat obligațiile care decurg din articolele 9, 10, 13 și 16 din actul menționat la punctul 1 din anexa X la Acordul privind SEE (Directiva 2006/123/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 decembrie 2006 privind serviciile în cadrul pieței interne), astfel cum a fost adaptat la Acordul privind SEE prin protocolul 1 la acesta, și, în măsura în care stabilirea și furnizarea serviciilor transfrontaliere nu intră în domeniul de aplicare al actului respectiv, obligațiile care decurg din articolele 31 și 36 din Acordul privind SEE, Curtea, compusă din Carl Baudenbacher, președinte, Per Christiansen (judecător-raportor) și Páll Hreinsson, judecători, a pronunțat, la 10 mai 2016, hotărârea al cărei dispozitiv prevede următoarele:
   Curtea:

               1.

               Declară că Principatul Liechtenstein și-a încălcat obligațiile care decurg din articolele 9, 10, 13 și 16 din actul menționat la punctul 1 din anexa X la Acordul privind SEE (Directiva 2006/123/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 decembrie 2006 privind serviciile în cadrul pieței interne), astfel cum a fost adaptat la Acordul privind SEE prin protocolul 1 la acesta:

                           (a)

                           prin menținerea în vigoare a articolului 7 din Legea Liechtensteinului privind comerțul, care instituie un regim de autorizare prealabilă pentru întreprinderile care intenționează să se stabilească în Liechtenstein;

                           (b)

                           prin menținerea în vigoare a articolului 8 alineatul (1) din Legea Liechtensteinului privind comerțul, în măsura în care acesta impune condiții care nu sunt clare și neechivoce pentru acordarea autorizației prealabile întreprinderilor care doresc să se stabilească în Liechtenstein, și anume condiția de a avea personalul necesar și de a stăpâni limba germană la un nivel corespunzător;

                           (c)

                           prin faptul că nu a asigurat nedublarea condițiilor de autorizare prealabilă prevăzute de Legea Liechtensteinului privind comerțul cu cerințele și controalele echivalente sau comparabile în esență în ceea ce privește scopul lor, la care prestatorul de servicii este supus deja într-un alt stat SEE;

                           (d)

                           prin faptul că procedura și formalitățile privind autorizația prealabilă conform Legii Liechtensteinului privind comerțul nu au fost stabilite în mod clar; și

                           (e)

                           prin menținerea în vigoare a articolului 21 din Legea Liechtensteinului privind comerțul, conform căruia întreprinderile trebuie să notifice în prealabil că doresc să furnizeze servicii transfrontaliere în Liechtenstein.

               2.

               Declară că, în măsura în care serviciile care fac obiectul Legii Liechtensteinului privind comerțul nu intră sub incidența actului menționat la punctul 1 din anexa X la Acordul privind SEE (Directiva 2006/123/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 decembrie 2006 privind serviciile în cadrul pieței interne), astfel cum a fost adaptat la Acordul privind SEE prin protocolul 1 la acesta, Principatul Liechtenstein și-a încălcat obligațiile care decurg din articolele 31 și 36 la Acordul privind SEE:

                           (a)

                           prin menținerea în vigoare a articolului 7 din Legea Liechtensteinului privind comerțul; și

                           (b)

                           prin menținerea în vigoare a articolului 21 din Legea Liechtensteinului privind comerțul.

               3.

               Dispune suportarea cheltuielilor de judecată de către Principatul Liechtenstein.


title: Cauza C-358/06: Ordonanța Curții (Camera a opta) din 11 mai 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Elenă

text:
               4.8.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 183/29

         Ordonanța Curții (Camera a opta) din 11 mai 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Elenă
   (Cauza C-358/06) (1)

   (2007/C 183/53)

      Limba de procedură: greaca

   Președintele Camerei a opta a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 294, 14.10.2006.


title: Cauza C-54/11: Ordonanța președintelui Curții din 5 iulie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Supreme Court of the United Kingdom — Regatul Unit) — JPMorgan Chase Bank, NA, J.P. Morgan Securities Limited/Berliner Verkehrsbetriebe (BVG), Anstalt des öffentlichen Rechts

text:
               22.10.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 311/30

         Ordonanța președintelui Curții din 5 iulie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Supreme Court of the United Kingdom — Regatul Unit) — JPMorgan Chase Bank, NA, J.P. Morgan Securities Limited/Berliner Verkehrsbetriebe (BVG), Anstalt des öffentlichen Rechts
   (Cauza C-54/11) (1)

   2011/C 311/49
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 120, 16.4.2011.


title: Cauza C-307/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Raad van State (Țările de Jos) la 3 august 2009 — Vicoplus SC PUH; cealaltă parte în procedură: Minister van Sociale Zaken en Werkgelegenheid

text:
               7.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 267/34

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Raad van State (Țările de Jos) la 3 august 2009 — Vicoplus SC PUH; cealaltă parte în procedură: Minister van Sociale Zaken en Werkgelegenheid
   (Cauza C-307/09)
   2009/C 267/62
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Raad van State

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Vicoplus SC PUH

      Cealaltă parte în procedură: Minister van Sociale Zaken en Werkgelegenheid

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolele 49 CE și 50 CE trebuie interpretate în sensul că se opun faptului ca o normă de drept intern precum cea care figurează în dispozițiile articolului 2 din Wet arbeid vreemdelingen coroborate cu dispozițiile articolului 1e alineatul 1 litera c din decretul său de aplicare, potrivit cărora detașarea lucrătorilor în înțelesul articolului 1 alineatul (3) litera (c) din Directiva 96/71/CE (1) necesită o autorizație de încadrare în muncă?

               2.

               Potrivit căror criterii trebuie să se stabilească dacă există detașare a lucrătorilor în înțelesul articolului 1 alineatul (3) litera (c) din Directiva 96/71/CE?

      (1)  Directiva 96/71/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 1996 privind detașarea lucrătorilor în cadrul prestării de servicii (JO 1997, L 18, p. 1, Ediție specială, 05/vol. 04, p. 29)


title: Cauza C-283/07: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 22 decembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 75/442/CEE — Articolul 1 — Noțiunea de deșeu — Resturi destinate utilizării în activități siderurgice — Combustibil provenit din deșeuri de înaltă calitate — Transpunere incorectă)

text:
               21.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/12

         Hotărârea Curții (Camera a opta) din 22 decembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană
   (Cauza C-283/07) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 75/442/CEE - Articolul 1 - Noțiunea de deșeu - Resturi destinate utilizării în activități siderurgice - Combustibil provenit din deșeuri de înaltă calitate - Transpunere incorectă)
   (2009/C 44/20)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: C. Zadra și J.-B. Laignelot, agenți)

      Pârâtă: Republica Italiană (reprezentanți: I. Braguglia, agent și G. Fiengo, avvocato dello Stato)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolului 1 litera (a) din Directiva 75/442/CEE a Consiliului din 15 iulie 1975 privind deșeurile (JO L 194, p. 39), astfel cum a fost modificată prin Directiva 91/156/CEE a Consiliului din 18 martie 1991 (JO L 78, p. 32) — Combustibili proveniți din deșeuri (RDF) și fier vechi destinat utilizării în activitatea siderurgică și metalurgică — Excludere din domeniul de aplicare a legii naționale de transpunere
   Dispozitivul

               1)

               Prin adoptarea și menținerea în vigoare a unor dispoziții precum:

                           —

                           articolul 1 alineatele 25-27 și alineatul 29 litera a) din Legea nr. 308 din 15 decembrie 2004 privind delegarea guvernului pentru reformarea, coordonarea și completarea legislației în materia mediului și măsuri de aplicare directă și

                           —

                           articolul 1 alineatul 29 litera b) din Legea nr. 308 din 15 decembrie 2004, precum și articolul 183 alineatul 1 litera s) și articolul 229 alineatul 2 din Decretul Legislativ nr. 152 din 3 aprilie 2006 de stabilire a normelor în materia mediului,

                     prin care anumite resturi destinate utilizării în activități siderurgice și metalurgice și, respectiv, combustibilul provenit din deșeuri de înaltă calitate (CDR-Q) sunt excluse a priori din domeniul de aplicare a legislației italiene privind deșeurile, de transpunere a Directivei 75/442/CEE a Consiliului din 15 iulie 1975 privind deșeurile, astfel cum a fost modificată prin Directiva 91/156/CEE a Consiliului din 18 martie 1991, Republica Italiană nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 1 litera (a) din această directivă.

               2)

               Obligă Republica Italiană la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 199, 25.8.2007.


title: Cauza C-283/16: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 9 februarie 2017 [cerere de decizie preliminară formulată de High Court of Justice, Family Division (England and Wales) – Regatul Unit] – M. S./P. S. [Trimitere preliminară — Regulamentul (CE) nr. 4/2009 — Articolul 41 alineatul (1) — Recunoașterea și executarea hotărârilor și cooperarea în materie de obligații de întreținere — Executarea unei hotărâri într-un stat membru — Prezentarea cererii direct autorității competente a statului membru de executare — Legislație națională care obligă să se recurgă la autoritatea centrală a statului membru de executare]

text:
               3.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 104/22

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 9 februarie 2017 [cerere de decizie preliminară formulată de High Court of Justice, Family Division (England and Wales) – Regatul Unit] – M. S./P. S.
   (Cauza C-283/16) (1)

   ([Trimitere preliminară - Regulamentul (CE) nr. 4/2009 - Articolul 41 alineatul (1) - Recunoașterea și executarea hotărârilor și cooperarea în materie de obligații de întreținere - Executarea unei hotărâri într-un stat membru - Prezentarea cererii direct autorității competente a statului membru de executare - Legislație națională care obligă să se recurgă la autoritatea centrală a statului membru de executare])
   (2017/C 104/32)
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   High Court of Justice, Family Division (England and Wales)

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: M. S.

      Pârât: P. S.

      Dispozitivul

               1)

               Dispozițiile capitolului IV din Regulamentul (CE) nr. 4/2009 al Consiliului din 18 decembrie 2008 privind competența, legea aplicabilă, recunoașterea și executarea hotărârilor și cooperarea în materie de obligații de întreținere, în special articolul 41 alineatul (1) din acest regulament, trebuie să fie interpretate în sensul că un creditor de întreținere care a obținut o hotărâre în favoarea sa într-un stat membru și dorește să obțină executarea acesteia într-un alt stat membru își poate prezenta cererea direct la autoritatea competentă a acestui din urmă stat membru, precum o instanță specializată, și nu poate fi obligat să își depună cererea la aceasta din urmă prin intermediul autorității centrale a statului membru de executare.

               2)

               Statele membre au obligația să asigure deplina eficacitate a dreptului prevăzut la articolul 41 alineatul (1) din Regulamentul nr. 4/2009, prin modificarea, dacă este cazul, a normelor lor de procedură. În orice caz, îi revine instanței naționale obligația să aplice dispozițiile acestui articol 41 alineatul (1), lăsând neaplicată, dacă este necesar, orice dispoziție contrară a dreptului național și, prin urmare, să permită unui creditor de întreținere să își prezinte cererea direct în fața autorității competente a statului membru de executare chiar dacă dreptul național nu prevede astfel.

      (1)  JO C 279, 1.8.2016.