title: Cauza F-91/09: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 9 iulie 2010 — Marcuccio/Comisia (Funcție publică — Funcționari — Termen rezonabil pentru introducerea unei cereri de despăgubiri — Tardivitate)

text:
               23.10.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 288/72

      Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 9 iulie 2010 — Marcuccio/Comisia
      (Cauza F-91/09) (1)

      (Funcție publică - Funcționari - Termen rezonabil pentru introducerea unei cereri de despăgubiri - Tardivitate)
      (2010/C 288/135)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Reclamant: Luigi Marcuccio (Tricase, Italia) (reprezentant: G. Cipresa, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall și C. Berardis-Kayser, agenți, asistați de A. Dal Ferro, avocat)

         Obiectul

      Respingerea de către Comisie a cererii reclamantului având ca obiect repararea prejudiciului pe care acesta pretinde că l-a suferit ca urmare a scrisorii prin care pârâta a solicitat unui medic să realizeze o vizită medicală de control, pentru a verifica în ce măsură reclamantul este efectiv inapt de muncă

         Dispozitivul

                  1.

                  Respinge acțiunea în parte ca vădit inadmisibilă și în parte ca vădit nefondată.

                  2.

                  Îl obligă pe domnul Marcuccio la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 11, 16.1.2010, p. 41.


title: Cauza T-80/07: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 16 septembrie 2009 — JanSport Apparel/OAPI (BUILT TO RESIST) [ Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale BUILT TO RESIST — Motiv absolut de refuz — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009] ]

text:
               7.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 267/56

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 16 septembrie 2009 — JanSport Apparel/OAPI (BUILT TO RESIST)
   (Cauza T-80/07) (1)

   («Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale BUILT TO RESIST - Motiv absolut de refuz - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009]»)
   2009/C 267/96
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: JanSport Apparel Corp. (Wilmington, Delaware, Statele Unite) (reprezentanți: C. Bercial Arias, C. Casalonga și K. Dimidjian-Lecompte, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: inițial S. Laitinen, ulterior O. Mondéjar Ortuño, agenți)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei camerei a doua de recurs a OAPI din 12 ianuarie 2007 (cauza R 1090/2006-2) privind o cerere de înregistrare a mărcii verbale BUILT TO RESIST ca marcă comunitară

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă JanSport Apparel Corp. la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 95, 28.4.2007.


title: Cauza T-155/13: Hotărârea Tribunalului din 3 iulie 2014 – Zanjani/Consiliul ( „Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive adoptate împotriva Iranului în scopul de a împiedica proliferarea nucleară — Înghețarea fondurilor — Restricții în materie de admitere — Acțiune în anulare — Termen de introducere a acțiunii — Admisibilitate — Obligația de motivare — Eroare de apreciere — Adaptarea în timp a efectelor unei anulări” )

text:
               25.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/33

         Hotărârea Tribunalului din 3 iulie 2014 – Zanjani/Consiliul
   (Cauza T-155/13) (1)

   ((„Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive adoptate împotriva Iranului în scopul de a împiedica proliferarea nucleară - Înghețarea fondurilor - Restricții în materie de admitere - Acțiune în anulare - Termen de introducere a acțiunii - Admisibilitate - Obligația de motivare - Eroare de apreciere - Adaptarea în timp a efectelor unei anulări”))
   2014/C 282/43
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Babak Zanjani (Dubai, Emiratele Arabe Unite) (reprezentanți: L. Defalque și C. Malherbe, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: A. Vitro și M. Bishop, agenți)

      Obiectul

   În primul rând, cerere de anulare, pe de o parte, a Deciziei 2012/829/PESC a Consiliului din 21 decembrie 2012 de modificare a Deciziei 2010/413/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 356, p. 71), în măsura în care numele reclamantului a fost înscris pe lista prevăzută în anexa II la Decizia 2010/413/PESC Consiliului din 26 iulie 2010 privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Poziției comune 2007/140/PESC (JO L 195, p. 39), precum și, pe de altă parte, a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 1264/2012 al Consiliului din 21 decembrie 2012 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 267/2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 356, p. 55), în măsura în care denumirea reclamantei a fost înscrisă pe lista prevăzută în anexa IX la Regulamentul (UE) nr. 267/2012 al Consiliului din 23 martie 2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Regulamentului (UE) nr. 961/2010 (JO L 88, p. 1), și, în al doilea rând, cerere de anulare a declarației de inaplicabilitate a Deciziei 2012/829 și a Regulamentului de punere în aplicare nr. 1264/2012 în măsura în care i se aplică articolul 19 alineatul (1) literele (b) și (c) din Decizia 2010/413

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia 2012/829/PESC a Consiliului din 21 decembrie 2012 de modificare a Deciziei 2010/413/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului, în măsura în care numele Babak Zanjani a fost înscris în anexa II la Decizia 2010/413/PESC a Consiliului din 26 iulie 2010 privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Poziției comune 2007/140/PESC.

               2)

               Anulează Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1264/2012 al Consiliului din 21 decembrie 2012 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 267/2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului, în măsura în care numele domnului Zanjani a fost înscris în anexa IX la Regulamentul (UE) nr. 267/2012 al Consiliului din 23 martie 2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Regulamentului (UE) nr. 961/2010.

               3)

               Menține efectele Deciziei 2012/829 și ale Regulamentului de punere în aplicare nr. 1264/2012, în ceea ce îl privește pe domnul Zanjani, până la data expirării termenului de recurs prevăzut la articolul 56 primul paragraf din Statutul Curții de Justiție a Uniunii Europene sau, dacă a fost formulat un recurs în acest termen, până la respingerea recursului.

               4)

               Respinge în rest acțiunea.

               5)

               Consiliul Uniunii Europene suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de domnul Zanjani.

      (1)  JO C 141, 18.5.2013.


title: Cauza F-128/10: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 28 iunie 2011 — Mora Carrasco și alții/Parlamentul European (Funcție publică — Funcționari — Transfer interinstituțional în cursul exercițiului de promovare în care funcționarul ar fi fost promovat în instituția sa de origine — Instituția competentă să decidă promovarea funcționarului transferat)

text:
               6.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 232/41

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 28 iunie 2011 — Mora Carrasco și alții/Parlamentul European
   (Cauza F-128/10) (1)

   (Funcție publică - Funcționari - Transfer interinstituțional în cursul exercițiului de promovare în care funcționarul ar fi fost promovat în instituția sa de origine - Instituția competentă să decidă promovarea funcționarului transferat)
   2011/C 232/73
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamanți: Aurora Mora Carrasco și alții (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentanți: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis și E. Marchal, avocați)

      Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: O. Caisou-Rousseau și J. F. de Wachter, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziilor de a nu îi promova pe reclamanți în cadrul exercițiului de promovare 2009

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Parlamentul European suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de reclamanți.

      (1)  JO C 63, 26.2.2011, p. 35.


title: Cauza C-413/16 P: Recurs introdus la 27 iulie 2016 de Ice Mountain Ibiza, S.L. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 25 mai 2016 în cauza T-6/15, Ice Mountain Ibiza/EUIPO – Marbella Atlantic Ocean Club (ocean ibiza)

text:
               13.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 46/11

         Recurs introdus la 27 iulie 2016 de Ice Mountain Ibiza, S.L. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 25 mai 2016 în cauza T-6/15, Ice Mountain Ibiza/EUIPO – Marbella Atlantic Ocean Club (ocean ibiza)
   (Cauza C-413/16 P)
   (2017/C 046/14)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Recurentă: Ice Mountain Ibiza, S.L. (reprezentanți: J. L. Gracia Albero și F. Miazzetto, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Concluziile recurentei

               —

               anularea în tot a Hotărârii Tribunalului din 25 mai 2016 în cauza T-6/15, Ice Mountain Ibiza, S.L./EUIPO (EU:T:2016:310);

               —

               pronunțarea unei hotărâri de admitere în tot a concluziilor pe care recurenta le-a formulat în fața Tribunalului;

               —

               obligarea Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate în procedurile din fața Camerei întâi de recurs a Oficiului și din fața Tribunalului.

      Motivele și principalele argumente

   Anularea se întemeiază pe incorecta aplicare a articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 (1) și, în concret, pe următoarele argumente și motive.

               1.

                  În hotărârea atacată, Tribunalul stabilește în mod eronat caracterul distinctiv al elementului „OCEAN”.

               Tribunalul denaturează elementele de probă prezentate și le apreciază într-o manieră lipsită de logică.
               În plus, Tribunalul nu aplică jurisprudența relevantă în materie, și anume jurisprudența care rezultă din Hotărârile Curții în cauza C-479/12 (2) (Tribunalul apreciază proba prezentată în mod excesiv de riguros având în vedere dificultatea obiectului probatoriu) și în cauza C-24/05 P (3) (Tribunalul asigură un rol marginal pentru impresia consumatorului relevant).

               2.

                  În hotărârea atacată, Tribunalul apreciază în mod eronat caracterul dominant al diferitelor elemente

               Denaturarea situației de fapt. Incoerența argumentelor dezvoltate în hotărâre pentru justificarea caracterului dominant al elementelor verbale.
               Neaplicarea jurisprudenței Curții care rezultă din Hotărârile pronunțate în cauzele C-251/95 (4) și C-342/97 (5) (Tribunalul utilizează un consumator relevant complet denaturat).
               Incorecta aplicare a jurisprudenței Tribunalului care rezultă din Hotărârea în cauza T-134/06 (6) (aplicarea incoerentă a definiției date noțiunii de „element dominant”).
               Neaplicarea jurisprudenței Tribunalului care rezultă din Hotărârea în cauzele conexate T-83/11 și T-84/11 (7). În hotărârea atacată, Tribunalul nu ține seama de jurisprudența existentă în ipotezele în care o piață determinată este saturată.

               3.

                  În hotărârea atacată, Tribunalul apreciază în mod eronat existența unei similitudini între mărci, neținând seama de împrejurări relevante pentru această apreciere

               Neaplicarea jurisprudenței Curții care rezultă din Hotărârea în cauza C-251/95 în legătură cu Hotărârile Curții în cauzele C-361/04 P (8) și C-342/97 (9).

               4.

                  În hotărârea atacată, Tribunalul concluzionează în mod eronat că există un risc de confuzie

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca Uniunii Europene (JO 2009, L 78, p.1)

      (2)  EU:C:2014:75

      (3)  EU:C:2006:421

      (4)  EU:C:1997:528

      (5)  EU:C:1999:323

      (6)  EU:T:2007:387

      (7)  EU:T:2012:592

      (8)  EU:C:2006:25

      (9)  EU:C:1999:323


title: Cauza C-507/12: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 19 iunie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Supreme Court of the United Kingdom – Regatul Unit) – Jessy Saint Prix/Secretary of State for Work and Pensions (Trimitere preliminară — Articolul 45 TFUE — Directiva 2004/38/CE — Articolul 7 — Noțiunea „lucrător”  — Cetățeană a Uniunii Europene care a încetat să lucreze din cauza constrângerilor fizice care apar în ultima perioadă a sarcinii și în perioada ulterioară nașterii)

text:
               25.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/5

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 19 iunie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Supreme Court of the United Kingdom – Regatul Unit) – Jessy Saint Prix/Secretary of State for Work and Pensions
   (Cauza C-507/12) (1)

   ((Trimitere preliminară - Articolul 45 TFUE - Directiva 2004/38/CE - Articolul 7 - Noțiunea „lucrător” - Cetățeană a Uniunii Europene care a încetat să lucreze din cauza constrângerilor fizice care apar în ultima perioadă a sarcinii și în perioada ulterioară nașterii))
   2014/C 282/07
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   Supreme Court of the United Kingdom

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Jessy Saint Prix

      Pârât: Secretary of State for Work and Pensions

      cu participarea: AIRE Centre

      Dispozitivul

   Articolul 45 TFUE trebuie interpretat în sensul că o femeie care încetează munca sau care încetează să caute un loc de muncă din cauza constrângerilor fizice care apar în ultima perioadă a sarcinii și în perioada ulterioară nașterii își păstrează statutul de „lucrător”, în sensul acestui articol, cu condiția să își reia activitatea sau să își găsească un alt loc de muncă într-o perioadă rezonabilă după nașterea copilului.

      (1)  JO C 26, 26.1.2013.


title: Cauza T-528/13: Hotărârea Tribunalului din 2 decembrie 2015 – Kenzo/OAPI – Tsujimoto (KENZO ESTATE) („Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Înregistrare internațională care desemnează Comunitatea Europeană — Marca verbală KENZO ESTATE — Marca comunitară verbală anterioară KENZO — Motiv relativ de refuz — Renume — Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Obligație de motivare — Articolul 75 din Regulamentul nr. 207/2009 — Respingere în parte a opoziției”)

text:
               25.1.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 27/40

         Hotărârea Tribunalului din 2 decembrie 2015 – Kenzo/OAPI – Tsujimoto (KENZO ESTATE)
   (Cauza T-528/13) (1)

   ((„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Înregistrare internațională care desemnează Comunitatea Europeană - Marca verbală KENZO ESTATE - Marca comunitară verbală anterioară KENZO - Motiv relativ de refuz - Renume - Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Obligație de motivare - Articolul 75 din Regulamentul nr. 207/2009 - Respingere în parte a opoziției”))
   (2016/C 027/47)
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: Kenzo (Paris, Franţa) (reprezentanţi: P. Roncaglia, G. Lazzeretti, F. Rossi şi N. Parrotta, avocaţi)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne (mărci, desene şi modele industriale) (reprezentant: P. Bullock, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenient la Tribunal: Kenzo Tsujimoto (Osaka, Japonia) (reprezentanţi: A. Wenninger-Lenz, W. von der Osten-Sacken şi M. Ring, avocaţi)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 3 iulie 2013 (cauza R 1363/2012-2) referitoare la o procedură de opoziție între Kenzo și domnul K. Tsujimoto.

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne (mărci, desene şi modele industriale) (OAPI) din 3 iulie 2013 (cauza R 1363/2012-2), în măsura în care prin aceasta s-a respins opoziția pentru produse din clasele 29-31 acoperite de înregistrarea internațională solicitată.

               2)

               Obligă OAPI la plata cheltuielilor de judecată efectuate de Kenzo în cadrul prezentei proceduri.

               3)

               OAPI și domnul Kenzo Tsujimoto suportă propriile cheltuieli de judecată efectuate în cadrul prezentei proceduri.

               4)

               Domnul Tsujimoto suportă propriile cheltuieli și jumătate din cheltuielile suportate de Kenzo în legătură cu procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI.

      (1)  JO C 367, 14.12.2013.


title: Cauza C-190/15 P: Recurs introdus la 24 aprilie 2015 de Fetim BV împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 11 februarie 2015 în cauza T-395/12, Fetim/OAPI

text:
               8.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 48/7

         Recurs introdus la 24 aprilie 2015 de Fetim BV împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 11 februarie 2015 în cauza T-395/12, Fetim/OAPI
   (Cauza C-190/15 P)
   (2016/C 048/10)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Fetim BV (reprezentant: L. Bakers, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   Prin Ordonanța din 19 noiembrie 2015 Curtea de Justiție (Camera a șasea) a constatat că recursul este inadmisibil.


title: Cauza C-462/10 P: Recurs introdus la 24 septembrie 2010 de Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) pronunțate la 8 iulie 2010 în cauza T-331/06, Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE/Agenția Europeană de Mediu (AEM)

text:
               20.11.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 317/24

         Recurs introdus la 24 septembrie 2010 de Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) pronunțate la 8 iulie 2010 în cauza T-331/06, Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE/Agenția Europeană de Mediu (AEM)
   (Cauza C-462/10 P)
   ()
   2010/C 317/43
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (reprezentant: N. Korogiannakis, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Agenția Europeană de Mediu (AEM)

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curții:

               —

               Anularea hotărârii Tribunalului;

               —

               anularea deciziei AEM de respingere a ofertei recurentei și de atribuire a contractului ofertantului selectat;

               —

               obligarea AEM la plata cheltuielilor de judecată ale recurentei efectuate în legătură cu acțiunea în cauza T-331/06 și cu prezentul recurs, chiar și în situația respingerii prezentului recurs.

      Motivele și principalele argumente

               1.

               Recurenta susține că Tribunalul a comis o eroare de drept prin interpretarea greșită sau prin neaplicarea articolului 97 din Regulamentul financiar (1) și a articolului 138 din Normele de aplicare, în condițiile în care anunțarea subcriteriilor anterior depunerii ofertelor este esențială pentru ca ofertanții să poată depune cele mai bune oferte. Tribunalul a respins eronat argumentul recurentei privind amestecarea criteriilor de selecție cu cele de atribuire pentru motivul formulării tardive a acestuia. Potrivit recurentei, chiar dacă abordarea urmată de Tribunal este corectă, acesta a interpretat greșit prevederile anunțului de participare atunci când a examinat dacă utilizarea unor curriculum vitae individuale în etapa de atribuire a încălcat prevederile anunțului de participare.

               2.

               În continuare, recurenta susține că nu îi este imputabil faptul că raportul comisiei de evaluare este redactat astfel încât nu se poate demonstra cum a ajuns această comisie la concluzia sa. Dacă AEM nu a aplicat o reevaluare a subcriteriilor, aceasta ar fi trebuit să conducă direct la anularea deciziei atacate din cauza motivării insuficiente în condițiile în care faptul că „nu este evident” ce fel de criterii au fost utilizate este parte a obligației de motivare.

               3.

               În ceea ce privește politica de mediu, se susține că Tribunalul a greșit atunci când a considerat că un criteriu de atribuire redactat în termeni atât de generali este îndeplinit prin simpla certificare a depunerii care este numai unul dintre mijloacele de probă. De asemenea, Tribunalul a greșit și atunci când nu a ținut seama de faptul că politica de mediu nu poate fi examinată decât în faza de selecție.

               4.

               Tribunalul a considerat că AEM nu a încălcat articolul 100 alineatul (2) din Regulamentul financiar și articolul 149 alineatul (2) din Normele de aplicare prin necomunicarea întregului raport de evaluare ofertanților care au depus o cerere în acest sens pentru a putea să aprecieze motivele respingerii ofertelor lor.

               5.

               În plus, raționamentul Tribunalului, pe lângă faptul că este eronat, este contrar nu numai obligației generale și preexistente de motivare, ci și Tratatului de la Lisabona care conferă Cartei drepturilor fundamentale a Uniunii Europene aceeași valoare juridică cu cea a tratatelor, în special articolului 41 din aceasta.

               6.

               În sfârșit, recurenta susține că hotărârea atacată nu numai că nu a motivat suficient respingerea motivelor privind eroarea vădită de apreciere, dar nici măcar nu le-a examinat în mod individual.

      (1)  Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului din 25 iunie 2002 privind regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene, JO L 248, p. 1, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 198.


title: Cauza T-176/13: Acțiune introdusă la 22 martie 2013 — DTL Corporación/OAPI — Vallejo Rosell (Generia)

text:
               1.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 156/46

         Acțiune introdusă la 22 martie 2013 — DTL Corporación/OAPI — Vallejo Rosell (Generia)
   (Cauza T-176/13)
   2013/C 156/85
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: DTL Corporación, SL (Madrid, Spania) (reprezentant: A. Zuazo Araluze, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Mar Vallejo Rosell (Pinto, Spania)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea deciziei Camerei a patra de recurs din 24 ianuarie 2013 în cauza R 661/2012-4 prin care s-a respins calea de atac formulată împotriva respingerii cererii de înregistrare a mărcii comunitare nr. 8 830 821„Generia”, pentru toate produsele și serviciile din clasele 9, 37 și 40-42 și pentru o parte din serviciile din clasa 35;

               —

               Potrivit prevederilor articolului 87 din Regulamentul de procedură al Tribunalului, obligarea OAPI și a celeilalte părți din procedură care se opune acestei acțiuni la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta

      Marca comunitară vizată: marca verbală „Generia”, pentru produse și servicii din clasele 9, 11, 35, 37 și 40-42 — cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 8 830 821

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: Mar Vallejo Rosell

      Marca sau semnul invocat: marca figurativă în culorile gri și alb care cuprinde elementele verbale „Generalia generación renovable”, pentru produse și servicii din clasele 7, 35 și 40

      Decizia diviziei de opoziție: admite în parte opoziția

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b), a articolului 63 alineatul (2) și a articolului 75 din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-549/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Varhoven administrativen sad (Bulgaria) la 2 noiembrie 2011 — Direktor na Direktsia „Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto” — Burgas/Orfey Bulgaria EOOD

text:
               14.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 13/7

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Varhoven administrativen sad (Bulgaria) la 2 noiembrie 2011 — Direktor na Direktsia „Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto” — Burgas/Orfey Bulgaria EOOD
   (Cauza C-549/11)
   2012/C 13/14
   Limba de procedură: bulgara

      Instanța de trimitere

   Varhoven administrativen sad

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Direktor na Direktsia „Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto” — Burgas (Directorul Direcției „Contencios și gestionarea executărilor” din orașul Burgas)

      Pârâtă: Orfey Balgaria EOOD

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 63 din Directiva 2006/112/CE (1) a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie interpretat în sensul că se opune unei excepții în temeiul căreia, pentru prestarea unui serviciu de construcție în vederea edificării anumitor bunuri imobile independente într-un edificiu, faptul generator de TVA intervine anterior datei prestării efective a serviciului menționat și în temeiul căreia acest fapt generator este legat de data faptului generator al operației corelative, și anume constituirea unui drept de superficie asupra altor bunuri imobile în edificiul menționat, care este de asemenea contrapartida serviciului de construcție?

               2.

               O dispoziție națională care prevede că, în toate cazurile în care contrapartida unei operațiuni constă în totalitate sau în parte din bunuri și din prestări de servicii, baza de impozitare pentru operațiune este valoarea de piață a bunurilor livrate sau a serviciilor prestate este compatibilă cu articolele 73 și 80 din Directiva 2006/112?

               3.

               Articolul 65 din Directiva 2006/112 trebuie interpretat în sensul că se opune ca TVA-ul pe valoarea de piață anticipată să devină exigibil dacă plata nu s-a efectuat în bani sau această dispoziție trebuie interpretată în sens larg, considerând că și în acest caz TVA-ul devine exigibil și trebuie aplicat asupra echivalentului în bani al operațiunii corelative?

               4.

               Dacă răspunsul la a treia întrebare reține a doua opțiune sugerată, este posibil să se considere în speță, având în vedere împrejurările concrete, că dreptul de superficie constituie plată anticipată în sensul articolului 65 din Directiva 2006/112?

               5.

               Articolele 63, 65 și 73 din Directiva 2006/112 au efect direct?

      (1)  JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7.


title: Cauza C-500/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale ordinario di Torino (Italia) la 10 noiembrie 2014 – Ford Motor Company/Wheeltrims srl

text:
               9.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 46/22

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale ordinario di Torino (Italia) la 10 noiembrie 2014 – Ford Motor Company/Wheeltrims srl
   (Cauza C-500/14)
   (2015/C 046/28)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale ordinario di Torino

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Ford Motor Company

      Pârâtă: Wheeltrims srl

      Întrebările preliminare

               1)

               Este compatibilă cu dreptul comunitar o aplicare a articolului 14 din Directiva 98/71 (1) și a articolului 110 din Regulamentul (CE) nr. 6/2002 (2) potrivit căreia aceste norme conferă producătorilor de piese de schimb și de accesorii dreptul de a utiliza mărci înregistrate de terți în scopul de a-i permite dobânditorului final redarea aspectului inițial al produsului complex, așadar, chiar și în cazul în care titularul dreptului asupra mărcii aplică semnul distinctiv în discuție pe piesele de schimb sau pe accesoriile destinate a fi montate pe produsul complex, astfel încât acesta să fie vizibil la exterior, contribuind astfel la aspectul exterior al produsului complex?

               2)

               Clauza privind reparațiile prevăzută la articolul 14 din Directiva 98/71 și la articolul 110 din Regulamentul (CE) nr. 6/2002 trebuie să fie interpretată în sensul că constituie un drept subiectiv al terților producători de piese de schimb și de accesorii, iar un astfel de drept subiectiv conține dreptul terților menționați de a utiliza marca înregistrată de altcineva asupra pieselor de schimb și a accesoriilor, prin derogare de la normele prevăzute de Regulamentul nr. 207/2009 (3) și de Directiva (CEE) 89/104 (4), așadar, în cazul în care titularul dreptului asupra mărcii aplică semnul distinctiv în discuție și pe piesele de schimb sau pe accesoriile destinate a fi montate pe produsul complex, astfel încât acesta să fie vizibil la exterior, contribuind astfel la aspectul exterior al produsului complex?

      (1)  Directiva 98/71/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 octombrie 1998 privind protecția juridică a desenelor și modelelor industriale (JO L 289, p. 28, Ediție specială, 13/vol. 24, p. 106).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 6/2002 al Consiliului din 12 decembrie 2001 privind desenele sau modelele industriale comunitare (JO L 3, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 33, p. 70).

      (3)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, p. 1).

      (4)  Prima Directivă 89/104/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1988 de apropiere a legislațiilor statelor membre cu privire la mărci (JO L 40, p. 1, Ediție specială,. 17/vol. 1, p. 92).


title: Cauza T-465/17: Acțiune introdusă la 26 iulie 2017 – VKR Holding/EUIPO (VELUX)

text:
               18.9.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 309/37

         Acțiune introdusă la 26 iulie 2017 – VKR Holding/EUIPO (VELUX)
   (Cauza T-465/17)
   (2017/C 309/49)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: VKR Holding (Søborg, Danemarca) (reprezentant: J. Heebøll, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „VELUX” – cerere de înregistrare nr. T 2 299 611

      Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 23 mai 2017 în cauza R 1927/2016-2

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei camerei de recurs de respingere a căii de atac și, prin urmare, admiterea cererii de înregistrare nr. T 2 299 611 referitoare la marca Uniunii Europene 000651869 (VELUX);

               —

               cu titlu subsidiar, trimiterea cauzei la camera de recurs spre rejudecare.

      Motivul invocat

               —

               Încălcarea articolului 34 alineatul (2) din Regulamentul privind marca Uniunii Europene și a normei 28 din Regulamentul de punere în aplicare a Regulamentului privind marca Uniunii Europene.


title: Cauza C-88/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale di Palermo (Italia) la 15 februarie 2010 — Assessorato del Lavoro e della Previdenza Sociale/Seasoft Spa

text:
               17.4.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 100/30

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale di Palermo (Italia) la 15 februarie 2010 — Assessorato del Lavoro e della Previdenza Sociale/Seasoft Spa
   (Cauza C-88/10)
   2010/C 100/46
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale di Palermo

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Assessorato del Lavoro e della Previdenza Sociale

      Pârâtă: Seasoft Spa

      Întrebările preliminare

               1.

               Având în vedere că schema de ajutoare (identificată cu nr. NN 91/A/95) introdusă de Regiunea Sicilia prin articolul 10 din Legea regională nr. 27 din 15 mai 1991 (Legge Regionale 15 maggio 1991, n. 27) prevedea un mecanism de contribuții pentru un număr de ani și anume minimum doi ani și maximum cinci ani (doi ani pentru încadrarea în muncă cu contract de formare și de muncă și în plus maximum trei ani în cazul transformării contractului de formare și de muncă în contract pe durată nedeterminată), Comisia Europeană, prin Decizia 95/C 343/11 din 14 noiembrie 1995 prin intermediul căreia a autorizat aplicarea a înțeles:

                           —

                           să admită o astfel de variație temporală și economică a beneficiilor (doi ani plus trei ani) sau, dimpotrivă,

                           —

                           să autorizeze în mod exclusiv și alternativ fie acordarea de contribuții pentru încadrările în muncă cu contract de formare și de muncă (pe durata de doi ani a acestora) fie acordarea de contribuții pentru transformările în contracte pe durată nedeterminată a contractelor angajaților încadrați anterior cu contract de formare și de muncă (pe durata celor trei ani prevăzuți pentru transformare)?

               2.

               Termenul exercițiului financiar 1997 pentru aplicarea ajutorului de stat, indicat de Comisia Europeană prin Decizia 95/C 343/11 din 14 noiembrie 1995 privind autorizarea schemei introduse prin articolul 10 din Legea regională nr. 27/91 trebuie înțeles:

                           —

                           drept termen pentru previziunea inițială a cheltuielilor pentru ajutoare destinate oricum să fie acordate în anii următori (în funcție de diferitele interpretări posibile ale ajutoarelor autorizate menționate) sau, mai degrabă

                           —

                           trebuie înțeles drept termen final pentru plata efectivă a contribuțiilor propriu-zise de către autoritățile regionale competente?

               3.

               Pentru încadrarea cu contract de formare și de muncă, conform articolului 10 din Legea regională nr. 27/91, care a avut loc de exemplu la 1 ianuarie 1996 așadar, în cadrul perioadei de aplicare a ajutorului stabilit prin Decizia 95/C 343/11 din 14 noiembrie 1995, Regiunea Sicilia putea (și trebuia) să aplice în mod concret schema de ajutoare pentru toți anii care au făcut obiectul autorizării (și anume doi ani plus trei ani), chiar și atunci când precum în exemplul amintit, aplicarea schemei autorizate presupunea o plată efectivă a contribuției până la data de 31 decembrie 2001 (și anume 1996 + 5 ani = 2001)?

               4.

               Comisia Europeană, prin Decizia 2003/195/CE (1) din 16 octombrie 2002 care prevede la articolul 1: „schema de ajutoare prevăzută la articolul 11 alineatul 1 din Legea regională nr. 16 din 27 mai 1997 a Regiunii Sicilia, pe care Italia intenționează să o pună în aplicare, este incompatibilă cu piața comună. În consecință, schema menționată nu poate fi pusă în aplicare”, a înțeles:

                           —

                           să refuze autorizarea „noii” scheme de ajutoare prevăzute la articolul 11 din Legea regională nr. 16/67, întrucât a considerat-o un sistem „autonom” având ca scop prelungirea perioadei de aplicare a ajutorului instituit prin articolul 10 din Legea regională nr. 27/91 ulterior datei de 31 decembrie 1996, incluzând în acesta și cheltuieli aferente unor încadrări în muncă și/sau transformări efectuate în anii 1997 și 1998, sau

                           —

                           dimpotrivă, prin decizia menționată s-a avut în vedere în mod efectiv să se interzică regiunii de a dobândi resurse economice, cu scopul de a împiedica plata efectivă a ajutoarelor de stat instituite prin articolul 10 din Legea regională nr. 27/91, inclusiv pentru încadrările în muncă și/sau transformările efectuate înainte de 31 decembrie 1996?

               5.

               În cazul în care decizia Comisiei se interpretează conform punctului 4 de mai sus prima liniuță, această decizie este conformă cu interpretarea articolului 87 din tratat pe care Comisia întemeiază cazuri similare privind scutiri de la contribuțiile de securitate socială aferente contractelor de formare și de muncă avute în vedere în Decizia 2000/128/CE (2) din 11 mai 1999 (având ca obiect legislația statului italian și amintită în motivația deciziei negative din 2002) și Decizia 2003/739/CE (3) din 13 mai 2003 (având ca obiect legislația Regiunii Sicilia)?

               6.

               În cazul în care decizia Comisiei se interpretează conform punctului 4 de mai sus a doua liniuță, cum trebuie interpretată decizia anterioară de autorizare a schemelor de ajutor, ținând cont de dubla semnificație pe care o poate avea adjectivul „ulterior”: „ulterior în raport cu bugetul stabilit prin decizia Comisiei” sau „ulterior în raport cu finanțarea prevăzută de regiune doar până la bilanțul din 1996”?

               7.

               În sfârșit, care ajutoare trebuie considerate legale și care ajutoare trebuie considerate ilegale potrivit Comisiei?

               8.

               Căreia dintre părțile la prezentul proces (societatea sau Assessorato) îi revine sarcina de a demonstra că bugetul stabilit de Comisie însăși nu a fost depășit?

               9.

               Eventuala recunoaștere în favoarea întreprinderilor beneficiare a unor dobânzi legale aferente plății tardive a contribuțiilor considerate legale și admisibile este luată în considerare sau nu la stabilirea posibilei depășiri a bugetului autorizat inițial prin Decizia 95/C 343/11 din 14 octombrie 1995?

               10.

               În cazul în care dobânzile sunt luate în considerare la stabilirea depășirii bugetului, ce rată a dobânzii trebuie aplicată?

      (1)  JO L 077, p. 57.

      (2)  JO L 42, p. 1.

      (3)  JO L 267, p. 29.


title: Cauza C-212/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Amtsgericht Düsseldorf (Germania) la 4 mai 2012 — Helmut Butz, Christel Bachman-Butz, Frederike Butz/Société Air France SA

text:
               22.9.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/16

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Amtsgericht Düsseldorf (Germania) la 4 mai 2012 — Helmut Butz, Christel Bachman-Butz, Frederike Butz/Société Air France SA
   (Cauza C-212/12)
   2012/C 287/28
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Amtsgericht Düsseldorf

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Helmut Butz, Christel Bachman-Butz, Frederike Butz

      Pârâtă: Société Air France SA

      Întrebarea preliminară

   Pasagerul unui zbor are dreptul la o compensație în aplicarea articolului 7 din regulament (1) în cazul în care primul zbor a avut o întârziere la plecare inferioară limitelor definite în articolul 6 alineatul (1) din regulament, zborul de legătură a avut o întârziere superioară limitelor definite la articolul 6 alineatul (1) din regulament și a ajuns la destinația finală cu o întârziere de cel puțin trei ore în raport cu ora de sosire prevăzută?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 (JO L 46, p. 16, Ediție specială, 07/vol. 12, p. 218).


title: Cauza C-454/16 P: Recurs introdus la 12 august 2016 de Global Steel Wire, S.A. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 2 iunie 2016 în cauza T-426/10, T-426/10 - T-429/16 și T-438/12 - T-441/12, Moreda-Riviere Trefilerias și alții/Comisia

text:
               24.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 392/12

         Recurs introdus la 12 august 2016 de Global Steel Wire, S.A. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 2 iunie 2016 în cauza T-426/10, T-426/10 - T-429/16 și T-438/12 - T-441/12, Moreda-Riviere Trefilerias și alții/Comisia
   (Cauza C-454/16 P)
   (2016/C 392/16)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Recurentă: Global Steel Wire, S.A. (reprezentanți: F. González Díaz, A. Tresandi Blanco, V. Romero Algarra, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului din 2 iunie 2016 în cauzele conexate T-438/12-T-441/12 și, în special, în cauza T-438/10, Global Steel Wire S.A./Comisia Europeană;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată aferente atât prezentei proceduri, cât şi procedurii aflate pe rolul Tribunalului

      Motivele și principalele argumente

               1.

               Tribunalul a săvârşit o eroare de drept prin declararea drept inadmisibil a motivului întemeiat pe încălcarea dreptului la apărare al recurentei.

               2.

               Tribunalul a săvârşit o eroare de drept prin aplicarea unui criteriu juridic eronat pentru a evalua cea de a doua cerere prin care se invocă lipsa capacităţii contributive şi, prin urmare, admisibilitatea acţiunii.

               3.

               Tribunalul a săvârşit o eroare de drept în aprecierea elementelor de probă sau prin denaturarea vădită a elementelor de probă, încălcând obligaţia de control de fond şi dreptul la o protecţie jurisdicţională efectivă, precum şi obligaţia de motivare.


title: Cauza C-162/13: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 4 septembrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Vrhovno sodišče Republike Slovenije – Slovenia) – Damijan Vnuk/Zavarovalnica Triglav d.d. [Trimitere preliminară – Asigurare obligatorie de răspundere civilă pentru pagubele produse de autovehicule – Directiva 72/166/CEE – Articolul 3 alineatul (1) – Noțiunea „pagube produse de vehicule” – Accident provocat în curtea unei ferme de un tractor prevăzut cu remorcă]

text:
               10.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 395/11

      Hotărârea Curții (Camera a treia) din 4 septembrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Vrhovno sodišče Republike Slovenije – Slovenia) – Damijan Vnuk/Zavarovalnica Triglav d.d.
      (Cauza C-162/13) (1)

      ([Trimitere preliminară - Asigurare obligatorie de răspundere civilă pentru pagubele produse de autovehicule - Directiva 72/166/CEE - Articolul 3 alineatul (1) - Noțiunea „pagube produse de vehicule” - Accident provocat în curtea unei ferme de un tractor prevăzut cu remorcă])
      (2014/C 395/14)
      Limba de procedură: slovena

         Instanța de trimitere

      Vrhovno sodišče Republike Slovenije

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: Damijan Vnuk

         Pârâtă: Zavarovalnica Triglav d.d.

         Dispozitivul

      Articolul 3 alineatul (1) din Directiva 72/166/CEE a Consiliului din 24 aprilie 1972 privind apropierea legislațiilor statelor membre cu privire la asigurarea de răspundere civilă auto și introducerea obligației de asigurare a acestei răspunderi trebuie interpretat în sensul că, în sfera noțiunii „pagube produse de vehicule”, care figurează în cuprinsul său, intră orice utilizare a unui vehicul care este conformă cu funcția obișnuită a acestui vehicul. Ar putea astfel intra în sfera noțiunii menționate manevra efectuată de un tractor în curtea unei ferme pentru a face posibilă intrarea într-un depozit a remorcii cu care acest tractor este prevăzut, precum în cauza principală, fapt a cărui verificare revine instanței de trimitere.

         (1)  JO C 156, 1.6.2013.


title: Cauza T-403/15: Hotărârea Tribunalului din 4 mai 2017 – JYSK/Comisia [„Acțiune în anulare — FEDER — Articolul 41 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1083/2006 — Refuzul acordării unei contribuţii financiare pentru un proiect major — Întreprindere responsabilă de realizare proiectului — Lipsa afectării directe — Inadmisibilitate”]

text:
               19.6.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 195/20

         Hotărârea Tribunalului din 4 mai 2017 – JYSK/Comisia
   (Cauza T-403/15) (1)

   ([„Acțiune în anulare - FEDER - Articolul 41 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1083/2006 - Refuzul acordării unei contribuţii financiare pentru un proiect major - Întreprindere responsabilă de realizare proiectului - Lipsa afectării directe - Inadmisibilitate”])
   (2017/C 195/26)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: JYSK sp. z o.o. (Radomsko, Polonia) (reprezentant: H. Sønderby Christensen, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial R. Lyal, B.-R. Killmann și M. Clausen, ulterior R. Lyal și B.-R. Killmann, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și prin care se urmărește anularea Deciziei C(2015) 3228 a Comisiei din 11 mai 2015 prin care s-a refuzat acordarea unei contribuţii financiare din partea Fondului European de Dezvoltare Regională (FEDER) pentru proiectul major „Centrul European de Servicii Partajate – Sisteme logistice inteligente”, care face parte din programul operațional „Economie inovatoare” stabilit de Republica Polonă pentru perioada de programare 2007-2013

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2)

               JYSK sp. z o.o. suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 311, 21.9.2015.


title: Cauza C-472/12: Cerere de decizie preliminară introdusă de Corte Suprema di Cassazione (Italia) la 22 octombrie 2012 — Panasonic Italia SpA/Agenzia delle Dogane

text:
               22.12.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/15

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Corte Suprema di Cassazione (Italia) la 22 octombrie 2012 — Panasonic Italia SpA/Agenzia delle Dogane
   (Cauza C-472/12)
   2012/C 399/25
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Corte Suprema di Cassazione

      Părțile din acțiunea principală

      Recurentă: Panasonic Italia SpA

      Intimată: Agenzia delle Dogane

      Întrebările preliminare

               1.

               Cu titlu principal, — anterior intrării în vigoare a Regulamentului (CE) nr. 754/2004 (1) — un ecran color cu plasmă, cu diagonala de 106,6 centimetri, echipat cu două difuzoare și cu telecomandă, cu un dispozitiv de intrare destinat introducerii unei plăci video (al cărei preț este extrem de redus și care poate fi procurată și introdusă foarte ușor), care nu este importată împreună cu ecranul și în urma introducerii căreia ecranul poate recepționa semnale compozite AV și poate fi conectat atât la aparate automate de prelucrare a datelor, cât și la aparate de înregistrare și de reproducere multimedia, la DVD playere, la camere video și la receptoare de satelit ar fi trebuit clasificat la poziția 8471 sau la poziția 8528?

               2.

               În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare, clasificarea unui astfel de ecran la poziția 8528 este însă impusă de Regulamentul (CE) nr. 754/2004?

               3.

               În cazul unui răspuns afimativ la a doua întrebare, dispozițiile prevăzute în această privință de regulamentul menționat trebuie considerate sau nu interpretative și, așadar, retroactive, indiferent de aplicabilitatea unor dispoziții anterioare exprese în sens contrar?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 754/2004 al Comisiei din 21 aprilie 2004 privind clasificarea anumitor mărfuri în Nomenclatura Combinată (JO L 118, p. 32, Ediție specială, 02/vol. 17, p. 23).


title: Cauza C-50/13: Ordonanța Curții (Camera a opta) din 12 decembrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale ordinario di Aosta — Italia) — Rocco Papalia/Comune di Aosta (Trimitere preliminară — Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții — Politica socială — Directiva 1999/70/CE — Clauza 5 din acordul-cadru privind munca pe durată determinată — Sectorul public — Contracte succesive — Abuz — Repararea prejudiciului — Condiții de despăgubire în cazul stabilirii în mod nelegal a încetării contractului de muncă — Principiile echivalenței și efectivității)

text:
               22.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 52/23

         Ordonanța Curții (Camera a opta) din 12 decembrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale ordinario di Aosta — Italia) — Rocco Papalia/Comune di Aosta
   (Cauza C-50/13) (1)

   (Trimitere preliminară - Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții - Politica socială - Directiva 1999/70/CE - Clauza 5 din acordul-cadru privind munca pe durată determinată - Sectorul public - Contracte succesive - Abuz - Repararea prejudiciului - Condiții de despăgubire în cazul stabilirii în mod nelegal a încetării contractului de muncă - Principiile echivalenței și efectivității)
   2014/C 52/39
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale ordinario di Aosta

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Rocco Papalia

      Pârâtă: Comune di Aosta

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Tribunale ordinario di Aosta — Interpretarea clauzei 5 din Directiva 1999/70/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 privind acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP (JO L 175, p. 43, Ediție specială, 05/vol. 5, p. 129) — Administrație publică — Despăgubire în cazul stabilirii în mod nelegal a încetării contractului de muncă — Condiții — Proba prejudiciului suferit — Necesitatea dovedirii unei renunțări la oferte de muncă mai bune

      Dispozitivul

   Acordul-cadru privind munca pe durată determinată, încheiat la 18 martie 1999, care figurează în anexa la Directiva 1999/70/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 privind acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP trebuie interpretat în sensul că se opune măsurilor prevăzute de o reglementare națională, precum cea în discuție în litigiul principal, care, în cazul utilizării abuzive de către un angajator din sectorul public a unor contracte de muncă pe durată determinată succesive, prevede doar dreptul lucrătorului în cauză de a obține repararea prejudiciului pe care el consideră că l-a suferit ca urmare a acestui fapt, fiind exclusă orice transformare a raportului de muncă pe durată determinată într-un raport de muncă pe durată nedeterminată, atunci când dreptul la această reparare a prejudiciului este condiționată de obligația lucrătorului menționat de a furniza dovada că a trebuit să renunțe la oferte mai bune de încadrare în muncă, dacă această obligație are drept efect să facă imposibilă în practică sau excesiv de dificilă exercitarea de către lucrătorul respectiv a drepturilor conferite de dreptul Uniunii.
   Revine instanței de trimitere sarcina de a stabili măsura în care dispozițiile de drept intern prin care se urmărește sancționarea utilizării abuzive de către administrația publică a unor contracte sau a unor raporturi de muncă pe durată determinată succesive sunt conforme acestor principii.

      (1)  JO C 147, 25.5.2013.


title: Cauzele conexate C-148/13–C-150/13: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 2 decembrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Raad van State – Țările de Jos) – A (C-148/13), B (C-149/13), C (C-150/13)/Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie (Trimitere preliminară — Spațiul de libertate, securitate și justiție — Directiva 2004/83/CE — Standarde minime referitoare la condițiile de acordare a statutului de refugiat sau a statutului conferit prin protecție subsidiară — Articolul 4 — Evaluarea faptelor și a circumstanțelor — Modalități de apreciere — Acceptarea anumitor elemente de probă — Întinderea puterilor autorităților naționale competente — Temerea de a fi persecutat din cauza orientării sexuale — Diferențele dintre, pe de o parte, limitările referitoare la verificările declarațiilor și ale probelor scrise sau de altă natură în ceea ce privește orientarea sexuală declarată a unui solicitant de azil și, pe de altă parte, cele care se aplică verificărilor acestor elemente în privința altor motive de persecuție — Directiva 2005/85/CE — Standarde minime cu privire la procedurile din statele membre de acordare și de retragere a statutului de refugiat — Articolul 13 — Cerințe cu privire la interviul personal — Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene — Articolul 1 — Demnitatea umană — Articolul 7 — Respectarea vieții private și de familie)

text:
               9.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 46/4

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 2 decembrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Raad van State – Țările de Jos) – A (C-148/13), B (C-149/13), C (C-150/13)/Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie
   (Cauzele conexate C-148/13–C-150/13) (1)

   ((Trimitere preliminară - Spațiul de libertate, securitate și justiție - Directiva 2004/83/CE - Standarde minime referitoare la condițiile de acordare a statutului de refugiat sau a statutului conferit prin protecție subsidiară - Articolul 4 - Evaluarea faptelor și a circumstanțelor - Modalități de apreciere - Acceptarea anumitor elemente de probă - Întinderea puterilor autorităților naționale competente - Temerea de a fi persecutat din cauza orientării sexuale - Diferențele dintre, pe de o parte, limitările referitoare la verificările declarațiilor și ale probelor scrise sau de altă natură în ceea ce privește orientarea sexuală declarată a unui solicitant de azil și, pe de altă parte, cele care se aplică verificărilor acestor elemente în privința altor motive de persecuție - Directiva 2005/85/CE - Standarde minime cu privire la procedurile din statele membre de acordare și de retragere a statutului de refugiat - Articolul 13 - Cerințe cu privire la interviul personal - Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Articolul 1 - Demnitatea umană - Articolul 7 - Respectarea vieții private și de familie))
   (2015/C 046/05)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Raad van State

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: A (C-148/13), B (C-149/13), C (C-150/13)

      Pârât: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie
   cu participarea: United Nations High Commissioner for Refugees (UNHCR)

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 4 alineatul (3) litera (c) din Directiva 2004/83/CE a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind standardele minime referitoare la condițiile pe care trebuie să le îndeplinească resortisanții țărilor terțe sau apatrizii pentru a putea beneficia de statutul de refugiat sau persoanele care, din alte motive, au nevoie de protecție internațională și referitoare la conținutul protecției acordate, precum și articolul 13 alineatul (3) litera (a) din Directiva 2005/85/CE a Consiliului din 1 decembrie 2005 privind standardele minime cu privire la procedurile din statele membre de acordare și retragere a statutului de refugiat trebuie interpretate în sensul că se opun ca, în cadrul examinării de către autoritățile naționale competente, care acționează sub controlul instanței, a faptelor și a circumstanțelor privind orientarea sexuală declarată a unui solicitant de azil a cărui cerere este întemeiată pe o temere de persecuție din cauza acestei orientări, declarațiile acestui solicitant, precum și elementele de probă scrise sau de altă natură prezentate în susținerea cererii sale să facă obiectul unei aprecieri de către autoritățile menționate prin intermediul unor interogatorii întemeiate numai pe baza unor noțiuni stereotipe privind homosexualii.

               2)

               Articolul 4 din Directiva 2004/83, citit în lumina articolului 7 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, trebuie interpretat în sensul că se opune ca, în cadrul acestei examinări, autoritățile naționale competente să efectueze interogatorii detaliate asupra practicilor sexuale ale unui solicitant de azil.

               3)

               Articolul 4 din Directiva 2004/83, citit în lumina articolul 1 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, trebuie interpretat în sensul că se opune ca, în cadrul examinării menționate, autoritățile amintite să accepte elemente de probă precum săvârșirea de către solicitantul de azil în cauză a unor acte homosexuale, supunerea sa la „teste” în vederea stabilirii homosexualității sale sau prezentarea de către acesta a unor înregistrări video ale unor astfel de acte.

               4)

               Articolul 4 alineatul (3) din Directiva 2004/83, precum și articolul 13 alineatul (3) litera (a) din Directiva 2005/85 trebuie interpretate în sensul că se opun ca, în cadrul aceleiași examinări, autoritățile naționale competente să concluzioneze în sensul lipsei de credibilitate a declarațiilor solicitantului de azil în cauză pentru unicul motiv că orientarea sexuală declarată a acestuia nu a fost invocată de solicitantul respectiv prima dată când i s-a oferit ocazia să prezinte motivele de persecuție.

      (1)  JO C 171, 15.6.2013.


title: Cauza T-281/13: Hotărârea Tribunalului din 11 iunie 2014 – Golam/OAPI – meta Fackler Arzneimittel (METABIOMAX) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale METABIOMAX — Marca națională verbală anterioară metabiarex — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera(b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               28.7.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 245/14

         Hotărârea Tribunalului din 11 iunie 2014 – Golam/OAPI – meta Fackler Arzneimittel (METABIOMAX)
   (Cauza T-281/13) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale METABIOMAX - Marca națională verbală anterioară metabiarex - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera(b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   2014/C 245/19
   Limba de procedură: greaca

      Părţile

      Reclamantă: Sofia Golam (Atena, Grecia) (reprezentant: N. Trovas, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: P. Geroulakos, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: meta Fackler Arzneimittel GmbH (Springe, Germania)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 14 martie 2013 (cauza R 2022/2011-2) referitoare la o procedură de opoziție între meta Fackler Arzneimittel GmbH și doamna Sofia Golam.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               O obligă pe doamna Sofia Golam la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 215, 27.7.2013.


title: Cauza T-183/12: Acțiune introdusă la 25 aprilie 2012 — European Dynamics Luxembourg și Evropaïki Dynamiki/Europol

text:
               7.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 200/17

         Acțiune introdusă la 25 aprilie 2012 — European Dynamics Luxembourg și Evropaïki Dynamiki/Europol
   (Cauza T-183/12)
   2012/C 200/36
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamante: European Dynamics Luxembourg SA (Ettelbrück, Luxemburg) și Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atena, Grecia) (reprezentant: V. Christianos, avocat)

      Pârât: Oficiul European de Poliție (Europol)

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Oficiului European de Poliție (denumit în continuare „Europol”) din 16 februarie 2012 prin care acordul-cadru a fost atribuit societății Capgemini Nederland BV în procedura deschisă de cerere de ofertă D/C3/1104;

               —

               obligarea Europol la despăgubirea reclamantelor pentru prejudiciul pe care acestea l-au suferit ca urmare a faptului că au pierdut oportunitatea de a li se atribui acordul-cadru, prejudiciu pe care acestea îl evaluează la 161 887 euro, majorat cu dobânzi de la data adoptării deciziei;

               —

               obligarea Europol la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Potrivit reclamantelor, decizia atacată trebuie anulată, conform articolului 263 TFUE, pentru motivul că, în cursul procedurii de atribuire a contractului, Europol a modificat un mare număr de criterii de atribuire referitoare la evaluarea ofertei atât tehnice, cât și financiare a candidaților, cu încălcarea flagrantă a dispozițiilor aplicabile Regulamentului financiar nr. 1605/2002 (1), a Regulamentului de punere în aplicare a acestuia (2) și a unei jurisprudențe constante.

      (1)  Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului din 25 iunie 2002 privind regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene.

      (2)  Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2342/2002 al Comisiei din 23 decembrie 2002 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului privind regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene.


title: Cauza C-662/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Supremo Tribunal Administrativo (Portugalia) la 13 decembrie 2013 — Surgicare — Unidades de Saúde SA/Fazenda Pública

text:
               15.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 78/3

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Supremo Tribunal Administrativo (Portugalia) la 13 decembrie 2013 — Surgicare — Unidades de Saúde SA/Fazenda Pública
   (Cauza C-662/13)
   2014/C 78/06
   Limba de procedură: portugheza

      Instanța de trimitere

   Supremo Tribunal Administrativo

      Părțile din procedura principală

      Recurentă: Surgicare — Unidades de Saúde SA

      Intimată: Fazenda Pública

      Întrebarea preliminară

   În contextul în care administrația fiscală bănuiește existența unei practici abuzive prin care se urmărește obținerea rambursării TVA-ului, iar dreptul portughez prevede o procedură prealabilă obligatorie aplicabilă practicilor abuzive în materie fiscală, trebuie să se considere că această procedură nu poate fi aplicată în domeniul TVA-ului, dată fiind originea comunitară a acestei taxe?


title: Cauza T-41/08: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 2 iulie 2008 — Vakakis/Comisia Comunităților Europene

text:
               15.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/67

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 2 iulie 2008 — Vakakis/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-41/08) (1)

   (2008/C 209/121)

      Limba de procedură: engleza

   Președintele Camerei a șaptea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 92, 12.4.2008.


title: Cauza C-426/14: Ordonanța președintelui Curții din 19 martie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte – Italia) – Heart Life Croce Amica Srl/Regione Piemonte

text:
               29.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/22

         Ordonanța președintelui Curții din 19 martie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte – Italia) – Heart Life Croce Amica Srl/Regione Piemonte
   (Cauza C-426/14) (1)

   (2015/C 213/38)
   Limba de procedură: italiana
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 431, 1.12.2014.


title: Cauza C-312/08: Acțiune introdusă la 14 iulie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord

text:
               30.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/37

         Acțiune introdusă la 14 iulie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord
   (Cauza C-312/08)
   (2008/C 223/60)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentant: H. Støvlbæk, agent)

      Pârât: Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin neadoptarea actelor cu putere de lege și actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2006/100/CE a Consiliului din 20 noiembrie 2006 de adaptare a anumitor directive din domeniul libertății de circulație a persoanelor, având în vedere aderarea Bulgariei și a României (1) sau, în orice caz, prin nenotificarea acestor acte Comisiei, Regatul Unit nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive;

               —

               obligarea Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Termenul de transpunere al directivei a expirat la 1 ianuarie 2007.

      (1)  JO L 363, p. 141, Ediție specială 06/vol. 10, p. 194.


title: Cauza T-538/14: Hotărârea Tribunalului din 1 martie 2016 – Peri/OAPI (Multiprop) [„Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale Multiprop — Motive absolute de refuz — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr.°207/2009 — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 — Obligația de motivare”]

text:
               18.4.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 136/30

         Hotărârea Tribunalului din 1 martie 2016 – Peri/OAPI (Multiprop)
   (Cauza T-538/14) (1)

   ([„Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale Multiprop - Motive absolute de refuz - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr.o207/2009 - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 - Obligația de motivare”])
   (2016/C 136/42)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Peri GmbH (Weißenhorn, Germania) (reprezentanți: M. Eck și A. Bognár, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: inițial A. Pohlmann, ulterior S. Hanne, agenți)

      Obiectul

   Acțiune în anulare îndreptată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 29 aprilie 2014 (cauza R 1661/2013-1), privind o cerere de înregistrare a semnului verbal Multiprop ca marcă comunitară.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Peri GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 329, 22.9.2014.


title: Cauza T-343/08: Acțiune introdusă la 19 august 2008 — Arkema France/Comisia Comunităților Europene

text:
               8.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 285/44

         Acțiune introdusă la 19 august 2008 — Arkema France/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-343/08)
   (2008/C 285/81)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Arkema France (Colombes, Franța) (reprezentanți: A. Winckler, S. Sorinas Jimeno și H. Kanellopoulos, avocats)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea, în temeiul articolului 230 CE, a Deciziei adoptate de Comisia Comunităților Europene la 11 iunie 2008 în cauza COMP/38.695, în măsura în care privește societatea Arkema;

               —

               în subsidiar, anularea sau reducerea, în temeiul articolului 229 CE, a cuantumului amenzii care i-a fost aplicată prin această reducere;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata în totalitate a cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Prin acțiunea formulată, reclamanta solicită anularea în parte a Deciziei Comisiei C (2008) 2626 final din 11 iunie 2008 în cauza COMP/38.695 — Clorat de sodiu, prin care Comisia a constatat că anumite întreprinderi, printre care se afla și reclamanta, au încălcat articolul 81 alineatul (1) CE și articolul 53 alineatul (1) din Acordul privind spațiul economic european repartizând volumul de vânzări, stabilind prețurile, schimbând informații cu importanță comercială referitoare la prețuri și la volumul de vânzări și monitorizând executarea acestor acorduri anticoncurențiale pe piața cloratului de sodiu în Spațiul economic european.
   În susținerea pretențiilor, reclamanta invocă patru motive întemeiate pe:

               —

               o încălcare a regulilor privind posibilitatea de imputa societății mamă încălcările comise de filiala acesteia, în măsura în care Comisia ar fi comis erori de fapt afirmând că Efl Aquitaine avea o influență determinantă asupra politicii comerciale a reclamantei;

               —

               o încălcare a dreptului la apărare al reclamantei și a principiilor proporționalității, non bis in idem, egalității de tratament și bunei administrări, cuantumul de bază al amenzii reclamantei fiind majorat cu 90 % pentru recidivă;

               —

               o subestimare a valorii informațiilor furnizate de reclamantă în baza Comunicării privind clemența din 2002 (1), în măsura în care reclamanta ar fi trebuit să beneficieze de o reducere a amenzii cuprinse între 30 și 50 %; și

               —

               erori de drept și de fapt, precum și pe o încălcare a principiilor bunei administrări, proporționalității și egalității de tratament, Comisia neacordând reclamantei o reducere a amenzii pentru cooperarea acesteia în cursul procedurii administrative.

      (1)  Comunicarea Comisiei privind imunitatea la amendă și reducerea amenzilor în cauzele referitoare la înțelegeri (JO 2002 C 45, p. 3).


title: Cauza C-51/11: Ordonanța președintelui Curții din 6 noiembrie 2012 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesgerichtshof — Germania) — Schutzverband der Spirituosen-Industrie eV/Sonnthurn Vertriebs GmbH

text:
               9.2.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/17

         Ordonanța președintelui Curții din 6 noiembrie 2012 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesgerichtshof — Germania) — Schutzverband der Spirituosen-Industrie eV/Sonnthurn Vertriebs GmbH
   (Cauza C-51/11) (1)

   2013/C 38/25
   Limba de procedură: germana
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 139, 7.5.2011.


title: Cauza T-120/08: Acțiune introdusă la 6 martie 2008 — Arch Chemicals Inc. și alții/Comisia Comunităților Europene

text:
               24.5.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 128/34

         Acțiune introdusă la 6 martie 2008 — Arch Chemicals Inc. și alții/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-120/08)
   (2008/C 128/74)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamante: Arch Chemicals, Inc. (Norwalk, Statele Unite), Arch Timber Protection Ltd (Castleford, Regatul Unit), Bactria Industriehygiene-Service Verwaltungs GmbH (Kirchheimbolanden, Germania), Rhodia UK Ltd (Watford, Regatul Unit), Sumitomo Chemical (UK) plc (Londra, Regatul Unit) și Troy Chemical Company BV (Maassluis, Țările de Jos) (reprezentanți: C. Mereu, K. Van Maldegem, lawyers)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantelor

               —

               Declararea prezentei acțiuni ca admisibilă și fondată, sau, în subsidiar, reunirea aspectelor privind admisibilitatea cu fondul, ori, în subsidiar, suspendarea procedurii până la pronunțarea hotărârii în cauza principală;

               —

               anularea articolului 3 alineatul (2) (și a anexei II), a articolului 4, a articolului 7 alineatul (3), a articolului 14 alineatul (2) al doilea paragraf, a articolului 15 alineatul (3) și a articolului 17 din Regulamentul (CE) nr. 1451/2007 al Comisiei din 4 decembrie 2007 privind a doua etapă a programului de lucru de 10 ani prevăzut la articolul 16 alineatul (2) din Directiva 98/8/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind introducerea pe piață a produselor biocide;

               —

               declararea articolului 9 litera (a), a articolului 10 alineatul (3), a articolului 11 și a articolului 16 alineatul (1) din Directiva 98/8/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind produsele biocide ca nelegale și inaplicabile reclamantelor;

               —

               declararea articolului 6 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1896/2000 al Comisiei din 7 septembrie 2000 privind prima fază a programului prevăzut la articolul 16 alineatul (2) din Directiva 98/8/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind produsele biocide ca nelegal și inaplicabil reclamantelor;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată efectuate în prezenta cauză.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamantele solicită anularea parțială a Regulamentului (CE) nr. 1451/2007 al Comisiei din 4 decembrie 2007 privind a doua etapă a programului de lucru de 10 ani prevăzut la articolul 16 alineatul (2) din Directiva 98/8/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind comercializarea produselor biodestructive (1) (denumit în continuare „al doilea regulament de revizuire” sau „DRR”) și de abrogare a Regulamentului nr. 2932/2003 al Comisiei (2), deoarece dispozițiile atacate:

               i)

               mențin formularea și/sau conținutul dispozițiilor prevăzute inițial prin Regulamentul (CE) nr. 2032/2003, atacate anterior de aceleași reclamante (cauzele T 75/04-T 79/04), în cadrul programului de revizuire a listei substanțelor derulat în prezent, astfel încât aduc atingere drepturilor și așteptărilor legitime ale reclamantelor deduse din Directiva 98/8/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 februarie 1998 privind comercializarea produselor biodestructive (denumită în continuare „BDP”) (3);

               ii)

               cuprind contradicții în termeni și nu respectă prevederile BDP, și

               iii)

               încalcă diferite prevederi ale Tratatului CE precum și o serie de principii fundamentale ale dreptului comunitar, precum securitatea juridică și încrederea legitimă, proporționalitatea, egalitatea de tratament și nediscriminarea, precum și dreptul de proprietate și libera desfășurare a activităților comerciale.

         În plus, reclamantele afirmă că, în calitate de participanți la al doilea regulament de revizuire, au dreptul să beneficieze de garanțiile procesuale și de dreptul la protecția datelor (mai exact, utilizarea exclusivă) în ceea ce privește informațiile cuprinse în notificările acestora și în dosarele complete din toate statele membre, în conformitate cu articolul 12 din BDP. Cu toate acestea, potrivit reclamantelor, articolul 4 din DRR încalcă de iure și de facto dreptul de folosință exclusivă recunoscut reclamantelor prin articolul 12 din BDP, deoarece nu impune statelor membre anularea înregistrărilor cuprinzând produsele biocide ce corespund combinațiilor de substanțe active și de tipuri de produse notificate de către reclamante, care sunt deținute de întreprinderi concurente care nu participă la programul de revizuire și nici nu au acces la informațiile notificate de reclamante în vederea revizuirii. În plus, reclamantele susțin că pârâta a abuzat de puterile ce îi sunt conferite prin versiunea inițială a BDP, depășind intenționat cadrul legal prevăzut de BDP și aducând atingere drepturilor și încrederii legitime ale reclamantelor. În plus, se indică faptul că măsura contestată încalcă prevederile Tratatului CE privitoare la concurența loială permițând întreprinderilor care nu participă la programul de revizuire și care nu suportă costuri de investiție să continue să opereze pe piață și să câștige un avantaj concurențial asupra reclamantelor.
   În sfârșit, reclamantele invocă un motiv de nelegalitate a articolului 6 alineatul (2) din DRR ca și a articolului 9 litera (a), a articolului 10 alineatul (3), a articolului 11 și a articolului 16 alineatul (1) din BDP.

      (1)  JO 2007, L 325, p. 3.

      (2)  Regulamentul nr. 2032/2003 al Comisiei din 4 noiembrie 2003 privind a doua etapă a programului de lucru de 10 ani prevăzut la articolul 16 alineatul (2) din Directiva 98/8/CE a Parlamentului European și Consiliului privind introducerea pe piață a produselor biocide și de modificare a Regulamentului (CE) nr. 1896/2000 (JO 2003, L 307, p. 1, Ediție specială, 03/vol. 51, p. 39).

      (3)  JO 1998, L 123, p. 1, Ediție specială, 03/vol. 24, p. 67.


title: Cauza C-433/07: Acțiune introdusă la 18 septembrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Portugheză

text:
               10.11.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/38

         Acțiune introdusă la 18 septembrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Portugheză
   (Cauza C-433/07)
   (2007/C 269/64)
   Limba de procedură: portugheza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: C. Zadra și M. Telles Romão, agenți)

      Pârâtă: Republica Portugheză
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, întrucât nu a adoptat actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2005/30/CE a Comisiei din 22 aprilie 2005 de modificare, în sensul adaptării la progresul tehnic, a Directivelor 97/24/CE și 2002/24/CE ale Parlamentului European și ale Consiliului, privind omologarea de tip a autovehiculelor cu două sau trei roți (1) și, în orice caz, întrucât nu a comunicat aceste acte Comisiei, Republica Portugheză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive;

               —

               obligarea Republicii Portugheze la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Termenul pentru transpunerea directivei a expirat la 17 mai 2006.

      (1)  JO L 106, p. 17.


title: Cauza T-112/07: Acțiune introdusă la 17 aprilie 2007 — Hitachi și alții/Comisia Comunităților Europene

text:
               9.6.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/22

         Acțiune introdusă la 17 aprilie 2007 — Hitachi și alții/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-112/07)
   (2007/C 129/38)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamante: Hitachi Ltd (Tokyo, Japonia), Hitachi Europe Ltd (Maidenhead, Regatul Unit), Japan AE Power Systems Corp. (Tokyo, Japonia) (reprezentanți: M. Reynolds, P. Mansfield și D. Arts, lawyers)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantelor
   Reclamantele solicită Curții:

               —

               Anularea deciziei atacate în măsura în care aceasta le privește pe fiecare dintre ele;

               —

               În consecință, anularea amenzilor aplicate fiecăreia dintre ele;

               —

               În subsidiar, anularea articolului 2 din decizia atacată în măsura în care acesta le privește pe fiecare dintre ele sau cel puțin anularea sau reducerea amenzilor aplicate fiecăreia dintre ele;

               —

               Obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamantele au introdus o acțiune în anulare, în temeiul articolelor 225 CE și 230 CE împotriva Deciziei Comisiei din 24 ianuarie 2007 (cauza COMP/F/38.899 — Instalații de comutație cu izolație în gaz — C(2006)6762 final), în baza căreia Comisia a constatat că reclamantele, printre alte întreprinderi, sunt responsabile de încălcarea articolului 81 CE și a articolului 53 din Acordul SEE în sectorul instalațiilor de comutație cu izolație în gaz (denumite în continuare „GIS”), printr-o serie de acorduri și practici concertate constând în a) împărțirea pieței, b) alocarea de cote și menținerea părților de piață respective, c) alocarea de proiecte GIS individuale (trucarea ofertelor) unor producători desemnați și manipularea procedurii de cerere de ofertă pentru acele proiecte, d) stabilirea prețurilor, e) acorduri de încetare a acordurilor de licență cu întreprinderile care nu fac parte din înțelegere și f) schimburi de informații sensibile privind piața. În subsidiar, reclamantele solicită, în temeiul articolului 31 din Regulamentul Consiliului (CE) nr. 1/2003, anularea sau reducerea amenzilor aplicate fiecăreia dintre ele.
   Motivele pe care se întemeiază reclamantele pot fi rezumate după cum urmează. Reclamantele susțin încălcarea de către Comisie a normelor fundamentale privind protecția dreptului la apărare, a articolului 2 din Regulamentul nr. 1/2003 și a articolului 81 CE, precum și a principiilor generale de drept comunitar în următoarele privințe:
   În primul rând, reclamantele susțin încălcarea de către Comisie a dreptului la apărare prin faptul că nu a permis accesul la anumite pretinse probe în acuzare precum și la anumite documente care le-ar fi putut disculpa.
   În al doilea rând, reclamantele susțin că nu a fost dovedită de către Comisie existența unei încălcări a articolului 81 alineatul (1) CE conform standardelor juridice impuse de articolul 2 din Regulamentul 1/2003. În acest sens, reclamantele susțin, în special, că nu a fost dovedită de către Comisie existența unei înțelegeri comune între întreprinderile europene și japoneze în cauză, astfel cum s-a pretins în decizie, sau faptul că orice înțelegere comună reprezintă un acord restrictiv și/sau o practică restrictivă.
   În al treilea rând, reclamantele afirmă că nu a fost dovedit de către Comisie că acestea au participat la o încălcare unică și continuată.
   În al patrulea rând, Comisia ar fi comis erori manifeste în stabilirea amenzilor aplicate reclamantelor, întrucât nu a reușit să stabilească ponderea specifică a pretinsei încălcări comise de către reclamante.
   În al cincilea rând, în opinia reclamantelor, Comisia a comis o greșeală manifestă neluând în calcul, la stabilirea amenzilor reclamantelor, factori privind durata.
   În sfârșit, reclamantele susțin că metoda folosită de Comisie pentru determinarea amenzilor cu privire la coeficientul preventiv încalcă principiile generale de drept comunitar ale egalității de tratament și proporționalității, atât în privința riscului că reclamantele ar putea cauza vreun prejudiciu semnificativ pe piața europeană, cât și în privința neluării în calcul a recidivei.


title: Cauza T-373/08: Acțiune introdusă la 3 septembrie 2008 — Nuova Agricast/Comisia Comunităților Europene

text:
               8.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 285/50

         Acțiune introdusă la 3 septembrie 2008 — Nuova Agricast/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-373/08)
   (2008/C 285/90)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamantă: Nuova Agricast Srl (Cerignola, Italia) (reprezentant: M. A. Calabrese, avvocato)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei
   Reclamanta solicită Tribunalului să oblige pârâta la despăgubirea reclamantei:

               —

               cu suma de 1 447 249,00 euro sau cu o sumă diferită, mai mare sau mai mică, care va fi determinată în cursul procedurii, cu titlu de despăgubire pentru pierderile de venituri rezultate din gestiunea specifică a întreprinderii în exercițiul financiar închis la 30 iunie 2003 în comparație cu veniturile care ar fi rezultat dacă s-ar fi completat programul de investiții, actualizată de la 1 iulie 2003 și până la data hotărârii, și

               —

               cu suma de 1 432 497,00 euro sau cu o sumă diferită, mai mare sau mai mică, care va fi determinată în cursul procedurii, cu titlu de despăgubire pentru pierderile de venituri rezultate din gestiunea specifică a întreprinderii în exercițiul financiar închis la 30 iunie 2004 în comparație cu veniturile care ar fi rezultat dacă s-ar fi completat programul de investiții, actualizată de la 1 iulie 2004 și până la data hotărârii, și

               —

               cu suma de 2 009 197,00 euro sau cu o sumă diferită, mai mare sau mai mică, care va fi determinată în cursul procedurii, cu titlu de despăgubire pentru pierderile de venituri rezultate din gestiunea specifică a întreprinderii în exercițiul financiar închis la 30 iunie 2005 în comparație cu veniturile care ar fi rezultat dacă s-ar fi completat programul de investiții, actualizată de la 1 iulie 2005 și până la data hotărârii, și

               —

               cu suma de 1 830 564,00 euro sau cu o sumă diferită, mai mare sau mai mică, care va fi determinată în cursul procedurii, cu titlu de despăgubire pentru pierderile de venituri rezultate din gestiunea specifică a întreprinderii în exercițiul financiar închis la 30 iunie 2006 în comparație cu veniturile care ar fi rezultat dacă s-ar fi completat programul de investiții, actualizată de la 1 iulie 2006 și până la data hotărârii, și

               —

               cu suma de 1 947 081,00 euro sau cu o sumă diferită, mai mare sau mai mică, care va fi determinată în cursul procedurii, cu titlu de despăgubire pentru pierderile de venituri rezultate din gestiunea specifică a întreprinderii în exercițiul financiar închis la 30 iunie 2007 în comparație cu veniturile care ar fi rezultat dacă s-ar fi completat programul de investiții, actualizată de la 1 iulie 2007 și până la data hotărârii, și

               —

               cu dobânzile asupra acestor sume actualizate, calculate de la data hotărârii și până la plata integrală, la rata stabilită de BCE pentru principalele operațiuni de refinanțare, majorată cu numărul de puncte procentuale pe care Tribunalul îl va considera ca fiind just, număr care, în opinia reclamantei, nu va fi mai mic de doi, și

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor suportate pentru expertiza tehnică pentru anul 2008.

         Motivele și principalele argumente
   Prezenta acțiune reprezintă urmarea firească a acțiunii din cauza T-362/05, prin care reclamanta a cerut, printre altele, obligarea Comisiei la despăgubirea profitului nerealizat, reprezentând diferența dintre rezultatul gestiunii specifice înregistrat în bilanțurile închise la 30 iunie 2003 și, în mod succesiv, la 30 iunie în anii 2004, 2005, 2006, 2007 și rezultatele corespunzătoare ale gestiunii specifice care ar fi fost obținute dacă investiția programată ar fi fost realizată.
   Prin prezenta acțiune, reclamanta impută Comisiei aceleași (sau aproximativ) fapte ilicite deja imputate în acțiunea din cauza T-362/05. Inclusiv motivele privind actele și comportamentul pârâtei sunt aceleași cu cele din această acțiune, dar țin seama de soluția Curții de Justiție a Comunităților Europene din Hotărârea pronunțată la 15 aprilie 2008 în cauza C-390/06 P Nuova Agricast/Comisia.


title: Cauza F-7/06: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 11 iulie 2007 — B/Comisia Comunităților Europene (Funcție publică — Funcționari — Remunerație — Indemnizație de expatriere — Condiții prevăzute de articolul 4 alineatul (1) din anexa VII la statut)

text:
               8.9.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/58

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 11 iulie 2007 — B/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza F-7/06) (1)

   (Funcție publică - Funcționari - Remunerație - Indemnizație de expatriere - Condiții prevăzute de articolul 4 alineatul (1) din anexa VII la statut)
   (2007/C 211/107)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: B (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: inițial S. Rodrigues și A. Jaume, avocats, ulterior S. Rodrigues și C. Bernard-Glanz, avocats)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: J. Currall și D. Martin, agenți)
   Obiectul
   Funcție publică — anularea deciziei AIPN din 10 octombrie 2005 de respingere a reclamației reclamantei împreună cu decizia AIPN din 26 aprilie 2005 de a-i refuza reclamantei beneficiul indemnizației de expatriere.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 96, 22.4.2006, p. 35.


title: Cauza C-414/13 P: Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 20 mai 2014 – Reber Holding GmbH & Co. KG/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI), Anna Klusmeier (Recurs — Marcă comunitară — Regulamentul (CE) nr. 40/94 — Marca verbală Wolfgang Amadeus Mozart PREMIUM — Opoziția titularului mărcilor naționale figurative anterioare W. Amadeus Mozart)

text:
               11.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 261/9

         Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 20 mai 2014 – Reber Holding GmbH & Co. KG/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI), Anna Klusmeier
   (Cauza C-414/13 P) (1)

   ((Recurs - Marcă comunitară - Regulamentul (CE) nr. 40/94 - Marca verbală Wolfgang Amadeus Mozart PREMIUM - Opoziția titularului mărcilor naționale figurative anterioare W. Amadeus Mozart))
   2014/C 261/14
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: Reber Holding GmbH & Co. KG (reprezentant: M. Geitz, avocat)

      Celelalte părți din procedură: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) (reprezentant: D. Walicka, agent), Anna Klusmeier (reprezentant: G. Schmitt-Gaedke, avocat)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Reber Holding GmbH & Co. KG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 298, 12.10.2013.


title: Cauza C-383/17: Acțiune introdusă la 26 iunie 2017 – Comisia Europeană/Republica Portugheză

text:
               21.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 277/28

         Acțiune introdusă la 26 iunie 2017 – Comisia Europeană/Republica Portugheză
   (Cauza C-383/17)
   (2017/C 277/41)
   Limba de procedură: portugheza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: P. Costa de Oliveira și L. Nicolae, agenți)

      Pârâtă: Republica Portugheză

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea încălcării de către Republica Portugheză a obligațiilor care îi revin în temeiul articolului 9 alineatul (2) din Directiva 2009/15/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2009 privind normele și standardele comune pentru organizațiile cu rol de inspecție și control al navelor, precum și pentru activitățile în domeniu ale administrațiilor maritime, întrucât nu a prezentat Comisiei niciun raport cu privire la rezultatele monitorizării tuturor organizațiilor recunoscute care acționează în numele său;

               —

               obligarea Republicii Portugheze la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Articolul 9 alineatul (2) din directivă stabilește cu claritate că fiecare stat membru monitorizează, cel puțin o dată la doi ani, toate organizațiile recunoscute care acționează în numele său și transmite celorlalte state membre și Comisiei un raport cu privire la rezultatele acestei activități de monitorizare, cel târziu până la data de 31 martie a anului care urmează anului în care a avut loc monitorizarea.
   Întrucât termenul de transpunere a directivei în dreptul național a expirat la 17 iunie 2011, în conformitate cu articolul 13 alineatul (1), Republica Portugheză ar fi trebuit să prezinte primul raport cel târziu la 31 martie 2013, întrucât ar fi putut opta să realizeze monitorizarea în cursul anului 2011 sau în cursul anului 2012.
   Este deja luna iunie 2017, iar Republica Portugheză încă nu a prezentat niciun raport.

      (1)  JO 2009, L 131, p. 47.


title: Cauza T-181/08: Hotărârea Tribunalului din 19 mai 2010 — Tay Za/Consiliul ( „Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive adoptate împotriva Myanmar — Înghețarea fondurilor — Acțiune în anulare — Temei juridic compus din articolul 60 CE coroborat cu articolul 301 CE — Obligația de motivare — Dreptul la apărare — Dreptul la un control jurisdicțional efectiv — Dreptul la respectarea proprietății — Proporționalitate” )

text:
               3.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 179/34

         Hotărârea Tribunalului din 19 mai 2010 — Tay Za/Consiliul
   (Cauza T-181/08) (1)

   („Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive adoptate împotriva Myanmar - Înghețarea fondurilor - Acțiune în anulare - Temei juridic compus din articolul 60 CE coroborat cu articolul 301 CE - Obligația de motivare - Dreptul la apărare - Dreptul la un control jurisdicțional efectiv - Dreptul la respectarea proprietății - Proporționalitate”)
   2010/C 179/58
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Pye Phyo Tay Za (Yangon, Myanmar) (reprezentanți: D. Anderson, QC, M. Lester, barrister și G. Martin, solicitor)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Bishop și E. Finnegan, agenți)

      Interveniente în susținerea pârâtului: Regatul Unit la Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentanți: inițial S. Behzadi-Spencer, agent, ulterior I. Rao, agent, asistat de D. Beard, barrister) și Comisia Europeană (reprezentanți: A. Bordes, P. Aalto și S. Boelaert, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Regulamentului (CE) nr. 194/2008 al Consiliului din 25 februarie 2008 de reînnoire și de întărire a măsurilor restrictive instituite împotriva Birmaniei/Myanmar și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 817/2006 (JO L 66, p. 1), în măsura în care numele reclamantului figurează pe lista persoanelor, grupurilor și entităților cărora li se aplică acest regulament

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Îl obligă pe Pye Phyo Tay Za la suportarea propriilor cheltuieli de judecată, precum și a celor efectuate de Consiliul Uniunii Europene.

               3.

               Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord și Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 171, 5.7.2008.


title: Cauza F-119/10: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 29 noiembrie 2011 — Di Tullio/Comisia (Funcție publică — Agenți temporari — Concediu pentru satisfacerea serviciului național — Articolul 18 din Regimul aplicabil celorlalți agenți — Militar profesionist — Efectuarea unei perioade la un comandament teritorial — Refuz)

text:
               12.5.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/26

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 29 noiembrie 2011 — Di Tullio/Comisia
   (Cauza F-119/10) (1)

   (Funcție publică - Agenți temporari - Concediu pentru satisfacerea serviciului național - Articolul 18 din Regimul aplicabil celorlalți agenți - Militar profesionist - Efectuarea unei perioade la un comandament teritorial - Refuz)
   2012/C 138/54
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Di Tullio (Rovigo, Italia) (reprezentanți: É. Boigelot și S. Woog, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall și V. Joris, agenți)

      Obiectul

   Anularea deciziei serviciilor OLAF de respingere a cererii reclamantului de acordare a unui concediu pentru satisfacerea serviciului național în temeiul articolului 18 din RAA

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea domnului Di Tullio.

               2.

               Domnul Di Tullio suportă toate cheltuielile de judecată.

      (1)  JO C 30, 29.1.2011, p. 66.