title: Cauza C-107/07 P: Ordonanța Curții din 29 noiembrie 2007 — Friederich Weber/Comisia Comunităților Europene (Recurs — Respingerea cererii de acces la documente — Inadmisibilitate vădită)

text:
               29.3.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 79/10

         Ordonanța Curții din 29 noiembrie 2007 — Friederich Weber/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza C-107/07 P) (1)

   (Recurs - Respingerea cererii de acces la documente - Inadmisibilitate vădită)
   (2008/C 79/18)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Recurent: Friederich Weber (reprezentant: W. Declair, Rechtsanwalt)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: P. Costa de Oliveira și C. Ladenburger, agenți)
   Obiectul
   Recurs formulat împotriva ordonanței Tribunalului de Primă Instanță (Camera a doua) din 11 decembrie 2006, Weber/Comisia (T-290/05), prin care Tribunalul a respins ca vădit inadmisibilă o acțiune formulată împotriva deciziei secretarului general al Comisiei din 27 mai 2005 de respingere a cererii reclamantului de a avea acces la o scrisoare adresată de Direcția generală „Concurență” guvernului federal german cu privire la o procedură de ajutor de stat având ca obiect finanțarea organismelor publice de radiodifuziune din Germania
   Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă pe domnul Weber la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 95, 28.4.2007.


title: Cauza T-446/15: Acțiune introdusă la 3 august 2015 –Indecopi/OAPI – Synergy Group (PISCO)

text:
               28.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 320/42

         Acțiune introdusă la 3 august 2015 –Indecopi/OAPI – Synergy Group (PISCO)
   (Cauza T-446/15)
   (2015/C 320/59)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

      Părțile

      Reclamant: Instituto Nacional de Defensa de la Competencia y de la Protección de la Propiedad Intelectual (Indecopi) (San Borja, Peru) (reprezentanți: M. A. Pomares Caballero și A. Pomares Caballero, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Synergy Group sp. z o.o. (Wrocław, Polonia)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Solicitantul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: marca comunitară figurativă care cuprinde elementul verbal „PISCO” – cererea de înregistrare nr. 1016 7674

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a OAPI din 3 iunie 2015 în cauza R 1291/2014-4

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               modificarea deciziei atacate, în sensul de a se declara că condițiile de aplicare a motivului relativ de refuz de la articolul 8 alineatul (4) din Regulamentul nr. 207/2009 sunt întrunite în speță sau, cu titlu subsidiar, anularea acestei decizii; și

               —

               obligarea OAPI la plata propriilor cheltuieli de judecată și a celor efectuate de reclamant.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 23 din Regulamentul nr. 110/2008;

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (4) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-183/07 R: Ordonanța președintelui Tribunalului de Primă Instanță din 9 noiembrie 2007 — Republica Polonă/Comisia Comunităților Europene ( Măsuri provizorii — Directiva 2003/87/CE — Sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră — Planul național de alocare a cotelor de emisie pentru Polonia pentru perioada 2008-2012 — Decizie a Comisiei de respingere — Cerere de suspendare a executării — Lipsa urgenței )

text:
               12.1.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 8/16

         Ordonanța președintelui Tribunalului de Primă Instanță din 9 noiembrie 2007 — Republica Polonă/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-183/07 R) (1)

   („Măsuri provizorii - Directiva 2003/87/CE - Sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră - Planul național de alocare a cotelor de emisie pentru Polonia pentru perioada 2008-2012 - Decizie a Comisiei de respingere - Cerere de suspendare a executării - Lipsa urgenței’)
   (2008/C 8/30)
   Limba de procedură: poloneza
   Părțile

      Reclamantă: Republica Polonă (reprezentant: T. Nowakowski, agent)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: U. Wölker și K. Herrmann, agenți)
   Obiectul
   Cerere de suspendare a executării Deciziei C (2007) 1295 final a Comisiei din 26 martie 2007 privind planul național de alocare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră notificat de Republica Polonă pentru perioada 2008-2012, în conformitate cu Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 octombrie 2003 de stabilire a unui sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în cadrul Comunității și de modificare a Directivei 96/61/CE a Consiliului (JO L 275, p. 32, Ediție specială, 15/vol. 10, p. 78)
   Dispozitivul

               1)

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.

      (1)  JO C 155, 7.7.2007.


title: Cauza F-119/10: Acțiune introdusă la 15 noiembrie 2010 — Di Tullio/Comisia

text:
               29.1.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 30/66

         Acțiune introdusă la 15 noiembrie 2010 — Di Tullio/Comisia
   (Cauza F-119/10)
   ()
   2011/C 30/132
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Roberto Di Tullio (Rovigo, Italia) (reprezentanți: E. Boigelot și S. Woog, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei serviciilor OLAF de respingere a cererii reclamantului de acordare a unui concediu pentru satisfacerea serviciului național în temeiul articolului 18 din RAA

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea Deciziei serviciilor OLAF din 21 aprilie 2010 de respingere a cererii reclamantului de acordare a unui concediu pentru satisfacerea serviciului național, în pofida ordinului de reîncorporare venit din partea Guardia di Finanza din 24 februarie 2010;

               —

               anularea Deciziei Comisiei din 10 septembrie 2010 de respingere în parte a reclamației formulate de reclamant pentru alte motive decât cele invocate în decizia atacată din 27 apri1ie 2010;

               —

               ca urmare a anulării acestor decizii, reclamantul să beneficieze de concediu pentru satisfacerea serviciului național de la 1 iulie 2010 și până la 30 iunie 2012 inclusiv,

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-420/17: Acțiune introdusă la 10 iulie 2017 – Portigon/SRB

text:
               21.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 277/56

         Acțiune introdusă la 10 iulie 2017 – Portigon/SRB
   (Cauza T-420/17)
   (2017/C 277/81)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Portigon AG (Düsseldorf, Germania) (reprezentanți: D. Bliesener și V. Jungkind, avocați)

      Pârât: Comitetul unic de rezoluție (SRB)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea deciziei pârâtului din 11 aprilie 2017 privind calculul contribuțiilor ex ante pentru 2017 către Fondul unic de rezoluție (cauza: SRB/ES/SRF/2017/05), în măsura în care o privește pe reclamantă, precum și

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă șapte motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 70 alineatul (2) primul-al treilea paragraf din Regulamentul (UE) nr. 806/2014 (1) în coroborare cu articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2015/81 (2) și cu articolul 103 alineatul (7) din Directiva 2014/59/UE (3).

                           —

                           Pârâtul ar fi supus-o pe reclamantă în mod eronat obligației de contribuție la fond întrucât Regulamentul (UE) nr. 806/2014 și Directiva 2014/59/UE nu prevăd obligația de contribuție pentru instituțiile în lichidare. Articolul 114 TFUE interzice prelevarea de contribuții de la instituții precum reclamanta, care își lichidează activitățile restante. Aceasta susține că nu ar fi întrunite cerințele pentru adoptarea de măsuri în ceea ce o privește în temeiul articolului 114 alineatul (1) TFUE. De asemenea, aceasta arată că articolul 114 alineatul (2) TFUE se opune deopotrivă prelevării contribuției.

                           —

                           Pârâtul ar fi supus-o pe reclamantă în mod nelegal obligației de contribuție la fond întrucât instituția nu era expusă vreunui risc, se excludea lichidarea în temeiul Regulamentului (UE) nr. 806/2014, iar instituția nu este relevantă pentru stabilitatea sistemului financiar. Acest lucru contravine articolului 103 alineatul (7) literele (a), (d) și (g) din Directiva 2014/59/UE.

                           —

                           De la începutul anului 2012, reclamanta nu a desfășurat activități comerciale noi și se află în lichidare pe baza unei decizii privind ajutorul a Comisiei Europene. Majoritatea obligațiilor sale sunt administrate în mod fiduciar pentru altă entitate juridică, care a preluat oportunitățile și riscurile activității comerciale respective.

                           —

                           Regulamentul delegat (UE) 2015/63 (4) încalcă articolul 114 TFUE, precum și articolului 103 alineatul (7) din Directiva 2014/59/UE, în calitate de dispoziție esențială pentru calculul contribuțiilor [articolul 290 alineatul (1) teza a doua TFUE]. În plus, nu ar fi trebuit transferată pârâtului stabilirea unor indicatori de risc adiționali [articolul 290 alineatul (1) TFUE].

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolelor 16 și 20 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (denumită în continuare „carta”) întrucât, în temeiul situației speciale a reclamantei comparativ cu alte instituții de credit obligate la contribuție, decizia ar fi încălcat principiul general al egalității. În plus, decizia ar reprezenta o ingerință disproporționată în libertatea de a desfășura o activitate comercială a reclamantei.

               3.

               Al treilea motiv (cu titlu subsidiar), întemeiat pe încălcarea articolului 70 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 806/2014 în coroborare cu articolul 103 alineatul (7) din Directiva 2014/59/UE, întrucât pârâtul a omis în mod eronat, la calcularea cuantumului contribuției, să înlăture activitățile fiduciare fără risc care figurează în bilanțul reclamantei dintre obligațiile relevante pentru acoperirea contribuțiilor.

               4.

               Al patrulea motiv (cu titlu subsidiar), întemeiat pe încălcarea articolului 70 alineatul (6) din Regulamentul (UE) nr. 806/2014 în coroborare cu articolul 5 alineatele (3) și (4) din Regulamentul delegat (UE) 2015/63, întrucât pârâtul a calculat în mod eronat contribuțiile reclamantei pe baza unei valori brute a contractelor cu instrumente financiare derivate.

               5.

               Al cincilea motiv (cu titlu subsidiar), întemeiat pe încălcarea articolului 70 alineatul (6) din Regulamentul (UE) nr. 806/2014 în coroborare cu articolul 6 alineatul (8) litera (a) din Regulamentul delegat (UE) 2015/63, întrucât pârâtul, la calcularea cuantumului reclamantei, a considerat-o în mod eronat pe aceasta o instituție în reorganizare, iar indicatorul de risc potrivit articolului 6 alineatul (5) litera (c) din Regulamentul delegat (UE) 2015/63 ar fi trebuit stabilit la valoarea minimă.

               6.

               Al șaselea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 41 alineatul (1) și alineatul (2) litera (a) din cartă deoarece reclamanta nu a fost ascultată.

               7.

               Al șaptelea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 41 alineatul (1) și alineatul (2) litera (c) din cartă din cauza motivării insuficiente a deciziei.

      (1)  Regulamentul (UE) nr. 806/2014 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 iulie 2014 de stabilire a unor norme uniforme și a unei proceduri uniforme de rezoluție a instituțiilor de credit și a anumitor firme de investiții în cadrul unui mecanism unic de rezoluție și al unui fond unic de rezoluție și de modificare a Regulamentului (UE) nr. 1093/2010 (JO 2014, L 225, p. 1).

      (2)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2015/81 al Consiliului din 19 decembrie 2014 de stabilire a condițiilor uniforme de aplicare a Regulamentului (UE) nr. 806/2014 al Parlamentului European și al Consiliului în ceea ce privește contribuțiile ex ante la Fondul unic de rezoluție (JO 2015, L 15, p. 1).

      (3)  Directiva 2014/59/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 mai 2014 de instituire a unui cadru pentru redresarea și rezoluția instituțiilor de credit și a firmelor de investiții și de modificare a Directivei 82/891/CEE a Consiliului și a Directivelor 2001/24/CE, 2002/47/CE, 2004/25/CE, 2005/56/CE, 2007/36/CE, 2011/35/UE, 2012/30/UE și 2013/36/UE ale Parlamentului European și ale Consiliului, precum și a Regulamentelor (UE) nr. 1093/2010 și (UE) nr. 648/2012 ale Parlamentului European și ale Consiliului (JO 2014, L 173, p. 190).

      (4)  Regulamentul delegat (UE) 2015/63 al Comisiei din 21 octombrie 2014 de completare a Directivei 2014/59/UE a Parlamentului European și a Consiliului în ceea ce privește contribuțiile ex ante la mecanismele de finanțare a rezoluției (JO 2015, L 11, p. 44).


title: Cauza C-599/13: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 18 decembrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Somalische Vereniging Amsterdam en Omgeving (Somvao)/Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie [Trimitere preliminară — Protecția intereselor financiare ale Uniunii Europene — Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2988/95 — Articolul 4 — Bugetul general al Uniunii — Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 — Articolul 53b alineatul (2) — Decizia 2004/904/CE — Fondul european pentru refugiați pentru perioada 2005-2010 — Articolul 25 alineatul (2) — Temei juridic al obligației de recuperare a unei subvenții în caz de abatere]

text:
               23.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 65/15

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 18 decembrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Somalische Vereniging Amsterdam en Omgeving (Somvao)/Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie
   (Cauza C-599/13) (1)

   ([Trimitere preliminară - Protecția intereselor financiare ale Uniunii Europene - Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2988/95 - Articolul 4 - Bugetul general al Uniunii - Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 - Articolul 53b alineatul (2) - Decizia 2004/904/CE - Fondul european pentru refugiați pentru perioada 2005-2010 - Articolul 25 alineatul (2) - Temei juridic al obligației de recuperare a unei subvenții în caz de abatere])
   (2015/C 065/20)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Raad van State

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Somalische Vereniging Amsterdam en Omgeving (Somvao)

      Pârât: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

      Dispozitivul

   Articolul 53b alineatul (2) initio și litera (c) din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului din 25 iunie 2002 privind regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1995/2006 al Consiliului din 13 decembrie 2006, trebuie interpretat în sensul că, în lipsa unui temei legal de drept intern, această dispoziție oferă fundament juridic unei decizii a autorităților naționale de modificare în defavoarea beneficiarului a cuantumului unei subvenții acordate din Fondul european pentru refugiați, în cadrul gestiunii partajate între Comisia Europeană și statele membre, și prin care se dispune recuperarea de la beneficiar a unei părți din acest cuantum. Revine instanței de trimitere sarcina să aprecieze dacă, ținând seama atât de comportamentul beneficiarului subvenției, cât și de cel al administrației naționale, principiile securității juridice și protecției încrederii legitime, astfel cum sunt înțelese în dreptul Uniunii, au fost respectate în privința cererii de rambursare.

      (1)  JO C 24, 25.1.2014.


title: Cauza T-133/12: Acțiune introdusă la 26 martie 2012 — Ben Ali/Consiliul

text:
               9.6.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 165/25

         Acțiune introdusă la 26 martie 2012 — Ben Ali/Consiliul
   (Cauza T-133/12)
   2012/C 165/43
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Mehdi Ben Tijani Ben Haj Hamda Ben Haj Hassen Ben Ali (Saint-Étienne-du-Rouvray, Franța) (reprezentant: A. de Saint Remy, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               adoptarea unei măsuri de organizare a procedurii în temeiul articolului 64 din Regulamentul de procedură, prin care să se dispună obligarea Comisiei la divulgarea „tuturor documentelor referitoare la adoptarea” regulamentului atacat;

               —

               anularea regulamentului atacat în măsura în care se referă la reclamant;

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata către reclamant a sumei globale de 50 000 de euro pentru repararea tuturor prejudiciilor cauzate;

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata către reclamant a sumei de 7 500 de euro pentru cheltuielile sale legate de apărare efectuate pentru susținerea prezentei cereri introductive, potrivit articolului 91 din Regulamentul de procedură, cu titlu de cheltuieli recuperabile;

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata integrală a cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin cererea introductivă formulată, reclamantul solicită, pe de o parte, anularea Deciziei 2012/50/PESC a Consiliului din 27 ianuarie 2012 de modificare a Deciziei 2011/72/PESC privind măsuri restrictive îndreptate împotriva anumitor persoane și entități având în vedere situația din Tunisia (1) și, pe de altă parte, repararea prejudiciului pe care reclamantul apreciază că l-a suferit.
   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă șapte motive care sunt în esență identice sau similare cu cele invocate în cadrul cauzei T-301/11, Ben Ali/Consiliul (2).

      (1)  JO L 27, p. 11.

      (2)  JO 2011, C 226, p. 29.


title: Cauza T-138/12: Acțiune introdusă la 26 martie 2012 — Geipel/OAPI — Reeh (BEST BODY NUTRITION)

text:
               2.6.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 157/10

         Acțiune introdusă la 26 martie 2012 — Geipel/OAPI — Reeh (BEST BODY NUTRITION)
   (Cauza T-138/12)
   2012/C 157/18
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamant: Yves Geipel (Auerbach, Germania) (reprezentant: J. Sachs, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Jörg Reeh (Buxtehude, Germania)

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               Anularea deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 12 ianuarie 2012 și respingerea opoziției formulate la 24 iulie 2009;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate în cursul procedurii în fața OAPI

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamantul

      Marca comunitară vizată: marca figurativă „BEST BODY NUTRITION” (înregistrarea mărcii internaționale nr. W 982 101, desemnând Uniunea Europeană) pentru produse din clasele 25, 28, 29, 30 și 32.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: Jörg Reeh.

      Marca sau semnul invocat: marca verbală comunitară nr. 4 020 161, „BEST4BODY”, pentru produse din clasa 25

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: nu există un risc de confuzie între mărcile în conflict.


title: Cauza T-349/07 R: Ordonanța președintelui Tribunalului de Primă Instanță din 11 decembrie 2007 — FMC Chemical și alții/Comisia Comunităților Europene ( Măsuri provizorii — Directiva 91/414/CEE — Cerere de suspendare a executării — Admisibilitate — Lipsa urgenței )

text:
               9.2.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 37/23

         Ordonanța președintelui Tribunalului de Primă Instanță din 11 decembrie 2007 — FMC Chemical și alții/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-349/07 R)
   („Măsuri provizorii - Directiva 91/414/CEE - Cerere de suspendare a executării - Admisibilitate - Lipsa urgenței’)
   (2008/C 37/35)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamante: FMC Chemical SPRL (Bruxelles, Belgia), Satec Handelsgesellschaft mbH (Elmshorn, Germania), Belchim Crop Protection NV (Londerzeel, Belgia), FMC Foret SA (Sant Cugat de Valles, Spania), F&N Agro Slovensko spol. s.r.o. (Bratislava, Slovacia), F&N Agro Ceská republika spol. s.r.o., (Praga, Republica Cehă), F&N Agro Polska sp. z o.o. (Varșovia, Polonia) și FMC Corp. (Philadelphia, Pennsylvania, Statele Unite ale Americii) (reprezentanți: C. Mereu și K. Van Maldegem, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: L. Parpala și B. Doherty, agenți)
   Obiectul
   Cerere de suspendare a executării Deciziei 2007/415/CE a Comisiei din 13 iunie 2007 de neincludere a carbosulfanului în anexa I la Directiva 91/414/CEE a Consiliului și de retragere a autorizațiilor pentru produsele de protecție a plantelor care conțin această substanță (JO L 156, p. 28), până la pronunțarea hotărârii în acțiunea principală.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se va soluționa odată cu fondul.


title: Cauza T-441/07: Ordonanța Tribunalului din 5 octombrie 2010 — Ryanair/Comisia

text:
               4.12.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/57

         Ordonanța Tribunalului din 5 octombrie 2010 — Ryanair/Comisia
   (Cauza T-441/07) (1)

   ()
   2010/C 328/89
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei a cincea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 37, 9.2.2008.


title: Cauza T-440/07: Acțiune introdusă la 5 decembrie 2007 — Huta Buczek/Comisia Comunităților Europene

text:
               26.1.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/50

         Acțiune introdusă la 5 decembrie 2007 — Huta Buczek/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-440/07)
   (2008/C 22/95)
   Limba de procedură: poloneza
   Părțile

      Reclamată: Huta Buczek sp. z o.o. (Sosnowiec, Polonia) (reprezentant: D. Szlachetko-Reiter, radca prawny)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea articolului 1, a articolului 3 alineatele (1) și (3) din decizia Comisiei din 23 octombrie 2007 privind ajutorul de stat nr. C 23/2006 (ex NN 35/2006) pe care Polonia l-a acordat producătorului de oțel Grupa Technologie Buczek;

               —

               în subsidiar, anularea articolului 1 și a articolului 3 alineatele (1) și (3) din decizia Comisiei din 23 octombrie 2007 privind ajutorul de stat nr. C 23/2006 (ex NN 35/2006) pe care Polonia l-a acordat producătorului de oțel Grupa Technologie Buczek în măsura în care Comisia dispune să se efectueze recuperarea de la societatea Huta Buczek sp. z o.o.;

               —

               anularea articolelor 4 și 5 din decizia Comisiei din 23 octombrie 2007 privind ajutorul de stat nr. C 23/2006 (ex NN 35/2006) pe care Polonia l-a acordat producătorului de oțel Grupa Technologie Buczek în măsura în care acestea privesc recuperarea de la Huta Buczek sp. z o.o.;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamanta își susține concluziile prin următoarele argumente:

               —

               încălcarea articolului 88 alineatul (2) CE și a articolului 87 alineatul (1) CE ca urmare a prezumției greșite în opinia reclamantei potrivit căreia faptul că societatea Technologie Buczek S.A. are datorii de plată către autoritățile publice reprezintă un ajutor contrar pieței comune. Reclamanta susține că o astfel de afirmație din partea Comisiei rezultă din prezumția greșită că autoritățile de drept public au renunțat să utilizeze procedurile de executare împotriva societății Technologie Buczek S.A. Încălcarea articolului 88 alineatul (2) CE și a articolului 87 alineatul (1) CE rezultă de asemenea, potrivit susținerilor reclamantei, din faptul că statul polonez a fost obligat să asigure recuperarea unui ajutor considerat incompatibil cu piața comună, deși Polonia nu a acordat ajutor în valoarea precizată în decizie nici societății Technologie Buczek S.A. și nici grupului Technologie Buczek, precum și din faptul că valoarea ajutorului care trebuie restituit a fost stabilită în mod arbitrar fără vreun temei juridic sau vreo justificare de ordin economic. Reclamanta susține în continuare că articolul 88 alineatul (2) CE și articolul 87 alineatul (1) CE au fost încălcate ca urmare a faptului că statul polonez a fost obligat să asigure recuperarea ajutorului de la societatea Huta Buczek sp. z o. o. deși nu exista nici un motiv pentru a presupune că această societate ar fi putut fi beneficiarul efectiv al ajutorului acordat societății Technologie Buczek S.A. și în pofida faptului că acesteia nu i-a fost acordat niciun ajutor, și ca urmare a prezumției că singurele beneficiare efective ale ajutorului pretins sunt societățile Huta Buczek sp. z o.o. și Buczek Automotive sp. z o.o., deși acestea au beneficiat numai de o parte din patrimoniul societății Technologie Buczek S. A.;

               —

               încălcarea principiului bunei gestiuni prevăzut în articolul 253 CE și în articolul 41 din Carta Drepturilor Fundamentale ca urmare a lipsei unei motivări adecvate a deciziei care să permită reclamantei să determine motivele pentru adoptarea deciziei și, în consecință, ca urmare a adoptării unei decizii al cărei conținut este incomprehensibil pentru reclamantă, precum și ca urmare a unei determinări greșite și neadecvate a circumstanțelor de fapt ale cauzei;

               —

               încălcarea articolului 5 al treilea paragraf CE și încălcarea principiului proporționalității care rezultă din această dispoziție ca urmare a obligării societății Huta Buczek sp. z o.o. la restituirea ajutorului, deși, în opinia reclamantei, această acțiune nu este nici adecvată și nici necesară pentru îndeplinirea obiectivelor prevăzute în tratat; în special aceasta nu se justifică prin necesitatea de a anula un ajutor incompatibil cu piața comună;

               —

               încălcarea principiului securității juridice pentru următoarele motive: obligarea unei părți care a încheiat un contract cu o persoană care are datorii de plată către autoritățile publice la restituirea ajutorului pe care acea parte nu l-a primit niciodată și de care nu a beneficiat niciodată; determinarea arbitrară, în opinia reclamantei, a măsurii în care entitățile din cadrului grupului Technologie Buczek S. A. au beneficiat de pretinsul ajutor distribuit; încălcarea dreptului de proprietate în măsura în care se impune obligația de recuperare a unei părți din ajutorul de stat de la o persoană care nu a primit niciun fel de ajutor și care de asemenea nu a fost beneficiarul efectiv al acestui ajutor; abuz de putere ca urmare a adoptării unei decizii în vederea unui alt scop decât cel de anulare a unui ajutor incompatibil cu piața comună.


title: Cauza C-500/13: Ordonanța Curții (Camera a noua) din 5 iunie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Naczelny Sąd Administracyjny – Polonia) – Gmina Międzyzdroje/Minister Finansów (Trimitere preliminară — TVA — Directiva 2006/112/CE — Deducerea taxei achitate în amonte — Bunuri de capital — Bunuri imobile — Regularizarea deducerilor — Legislație națională care prevede o perioadă de regularizare de 10 ani)

text:
               11.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 261/10

         Ordonanța Curții (Camera a noua) din 5 iunie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Naczelny Sąd Administracyjny – Polonia) – Gmina Międzyzdroje/Minister Finansów
   (Cauza C-500/13) (1)

   ((Trimitere preliminară - TVA - Directiva 2006/112/CE - Deducerea taxei achitate în amonte - Bunuri de capital - Bunuri imobile - Regularizarea deducerilor - Legislație națională care prevede o perioadă de regularizare de 10 ani))
   2014/C 261/16
   Limba de procedură: polona

      Instanța de trimitere

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Gmina Międzyzdroje

      Pârât: Minister Finansów

      Dispozitivul

   Articolele 167, 187 și 189 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată, precum și principiul neutralității trebuie interpretate în sensul că nu se opun unor dispoziții de drept național precum cele în discuție în litigiul principal, care, în cazuri în care utilizarea unui bun imobil achiziționat ca bun de capital este modificată, acest bun fiind destinat într-o primă etapă unei utilizări care nu conferă un drept de deducere a taxei pe valoarea adăugată, iar într-o a doua etapă, unei utilizări care conferă un astfel de drept, prevăd o perioadă de regularizare de 10 ani de la data la care bunul este utilizat prima dată și, prin urmare, exclud o regularizare unică în cursul unui singur an fiscal.

      (1)  JO C 367, 14.12.2013.


title: Cauza C-670/15: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 26 iulie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesarbeitsgericht – Germania) – procedura inițiată de Jan Šalplachta (Trimitere preliminară — Spațiul de libertate, securitate și justiție — Acces la justiție în cauzele transfrontaliere — Directiva 2003/8/CE — Norme minime comune privind asistența judiciară acordată în cadrul unor asemenea cauze — Domeniu de aplicare — Reglementare a unui stat membru care prevede caracterul nerambursabil al cheltuielilor cu traducerea documentelor anexate necesare soluționării unei cereri de asistență judiciară)

text:
               18.9.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 309/6

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 26 iulie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesarbeitsgericht – Germania) – procedura inițiată de Jan Šalplachta
   (Cauza C-670/15) (1)

   ((Trimitere preliminară - Spațiul de libertate, securitate și justiție - Acces la justiție în cauzele transfrontaliere - Directiva 2003/8/CE - Norme minime comune privind asistența judiciară acordată în cadrul unor asemenea cauze - Domeniu de aplicare - Reglementare a unui stat membru care prevede caracterul nerambursabil al cheltuielilor cu traducerea documentelor anexate necesare soluționării unei cereri de asistență judiciară))
   (2017/C 309/07)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesarbeitsgericht

      Partea din procedura principală

   Jan Šalplachta

      Dispozitivul

   Articolele 3, 8 și 12 din Directiva 2003/8/CE a Consiliului din 27 ianuarie 2003 de îmbunătățire a accesului la justiție în litigiile transfrontaliere prin stabilirea unor norme minime comune privind asistența judiciară acordată în astfel de litigii, coroborate, trebuie să fie interpretate în sensul că asistența judiciară acordată de statul membru al instanței, în care o persoană fizică având domiciliul sau reședința obișnuită în alt stat membru a introdus o cerere de asistență judiciară în cadrul unui litigiu transfrontalier, include și cheltuielile efectuate de această persoană pentru traducerea documentelor anexate necesare soluționării acestei cereri.

      (1)  JO C 90, 7.3.2016.


title: Cauza C-72/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Cour de cassation (Franța) la 18 februarie 2009 – Établissements Rimbaud SA/Directeur général des impôts, Directeur des services fiscaux d'Aix-en-Provence

text:
               1.5.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 102/12

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Cour de cassation (Franța) la 18 februarie 2009 – Établissements Rimbaud SA/Directeur général des impôts, Directeur des services fiscaux d'Aix-en-Provence
   (Cauza C-72/09)
   2009/C 102/18
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour de cassation

      Părțile din acțiunea principală

      Recurentă: Établissements Rimbaud SA

      Intimați: Directeur général des impôts, Directeur des services fiscaux d'Aix-en-Provence

      Întrebarea preliminară

               1)

               Articolul 40 din Acordul privind Spațiul Economic European se opune unei legislații precum cea prevăzută de articolul 990D și următoarele din code général des impôts (Codul general al impozitelor), în versiunea aplicabilă la momentul situației de fapt, care scutește societățile care au sediul în Franța de la plata taxei de 3 % pe valoarea de piață a imobilelor situate în Franța și care, în ceea ce privește o societate care are sediul într-un stat din Spațiul Economic European, care nu este membru al Uniunii Europene, supune această scutire existenței unei convenții de asistență administrativă încheiate între Franța și acest stat în vederea combaterii fraudei și a evaziunii fiscale sau circumstanței că, prin aplicarea unui tratat care conține o clauză de nediscriminare pe motiv de naționalitate, aceste persoane juridice nu trebuie supuse unei impozitări mai împovărătoare decât cea aplicată societăților stabilite în Franța?


title: Cauza C-498/13: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 5 februarie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Symvoulio tis Epikrateias – Grecia) – Agrooikosystimata EPE/Ypourgos Oikonomias kai Oikonomikon, Ypourgos Agrotikis Anaptyxis kai Trofimon, Perifereia Thessalias (Perifereaki Enotita Magnisias) [Trimitere preliminară – Agricultură – Politica agricolă comună – Regulamentul (CEE) nr. 2078/92 – Metode de producție agricolă compatibile cu cerințele de protecție a mediului și de întreținere a spațiului natural – Retragerea terenurilor agricole pe termen lung în scopuri de mediu – Ajutoare pentru agromediu plătite exploatanților agricoli și cofinanțate de Uniunea Europeană – Calitatea de beneficiar al unor astfel de ajutoare]

text:
               30.3.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 107/9

      Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 5 februarie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Symvoulio tis Epikrateias – Grecia) – Agrooikosystimata EPE/Ypourgos Oikonomias kai Oikonomikon, Ypourgos Agrotikis Anaptyxis kai Trofimon, Perifereia Thessalias (Perifereaki Enotita Magnisias)
      (Cauza C-498/13) (1)

      ([Trimitere preliminară - Agricultură - Politica agricolă comună - Regulamentul (CEE) nr. 2078/92 - Metode de producție agricolă compatibile cu cerințele de protecție a mediului și de întreținere a spațiului natural - Retragerea terenurilor agricole pe termen lung în scopuri de mediu - Ajutoare pentru agromediu plătite exploatanților agricoli și cofinanțate de Uniunea Europeană - Calitatea de beneficiar al unor astfel de ajutoare])
      (2015/C 107/11)
      Limba de procedură: greaca

         Instanța de trimitere

      Symvoulio tis Epikrateias

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Agrooikosystimata EPE

         Pârâți: Ypourgos Oikonomias kai Oikonomikon, Ypourgos Agrotikis Anaptyxis kai Trofimon, Perifereia Thessalias (Perifereaki Enotita Magnisias)

         Dispozitivul

      Regulamentul (CEE) nr. 2078/92 al Consiliului din 30 iunie 1992 privind metodele de producție agricolă compatibile cu normele de protecție a mediului și de întreținere a spațiului natural trebuie interpretat în sensul că numai persoanele care dispuneau deja de o producție agricolă puteau beneficia de programul de retragere a terenurilor agricole pe termen lung prevăzut la articolul 2 alineatul (1) litera (f) din acesta.

         (1)  JO C 344, 23.11.2013.


title: Cauza T-109/13: Ordonanța Tribunalului din 10 iunie 2014 – Othman/Consiliul

text:
               4.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 253/66

         Ordonanța Tribunalului din 10 iunie 2014 – Othman/Consiliul
   (Cauza T-109/13) (1)

   2014/C 253/91
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei a şaptea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 129, 4.5.2013.


title: Cauza T-262/14: Hotărârea Tribunalului din 26 noiembrie 2015 – Bionecs/OAPI – Fidia farmaceutici (BIONECS) „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale BIONECS — Marcă internațională verbală anterioară BIONECT — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”

text:
               25.1.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 27/44

         Hotărârea Tribunalului din 26 noiembrie 2015 – Bionecs/OAPI – Fidia farmaceutici (BIONECS)
   (Cauza T-262/14) (1)

   („Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale BIONECS - Marcă internațională verbală anterioară BIONECT - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”)
   (2016/C 027/54)
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: Bionecs GmbH (München, Germania) (reprezentant: M. Knitter, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne (mărci, desene şi modele industriale) (reprezentant: L. Rampini, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Fidia farmaceutici SpA (Abano Terme, Italia) (reprezentant: R. Kunz-Hallstein, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 6 februarie 2014 (cauza R 1179/2013/1), privind o procedură de opoziție între Fidia Farmaceutici SpA și Bionecs GmbH

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Bionecs GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 235, 21.7.2014.


title: Cauza C-654/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungaria) la 10 decembrie 2013 — Delphi Hungary Autóalkatrész Gyártó Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Nyugat-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága (NAV)

text:
               22.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 85/10

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungaria) la 10 decembrie 2013 — Delphi Hungary Autóalkatrész Gyártó Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Nyugat-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága (NAV)
   (Cauza C-654/13)
   2014/C 85/18
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Delphi Hungary Autóalkatrész Gyártó Kft.

      Pârâtă: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Nyugat-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága (NAV)

      Întrebările preliminare

               1.

               Directiva 2006/112/CE (1) a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată, în special articolul 183 din directivă, precum și articolul 17 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și principiile echivalenței și efectivității trebuie interpretate în sensul că se opun reglementării și practicii dintr-un stat membru prin care este exclusă plata dobânzilor de întârziere aferente cuantumului taxei pe valoarea adăugată a cărei rambursare nu a fost posibilă ca urmare a aplicării unei cerințe normative care a fost declarată contrară dreptului comunitar prin hotărâre a Curții, cu toate că, altminteri, această reglementare națională impune plata dobânzilor de întârziere în cazul în care rambursarea taxei pe valoarea adăugată este făcută cu întârziere?

               2.

               Practica judiciară dintr-un stat membru, care constă în respingerea plângerilor depuse pe cale administrativă — limitând astfel mijloacele procesuale ale unui subiect de drept, care a suferit un prejudiciu, doar la exercitarea unei acțiuni în răspundere, în pofida faptului că practica judiciară națională consideră inadmisibilă promovarea unei asemenea acțiuni — este contrară principiilor efectivității și echivalenței, pentru simplul fapt că nu există o dispoziție concretă aplicabilă — din punct de vedere al obiectului — în prezenta procedură, deși [soluționarea] altor cereri similare de acordare a dobânzilor și plata acestora sunt de competența autorității fiscale?

               3.

               În cazul unui răspuns afirmativ la cea de a doua întrebare, instanțele dintr-un stat membru sunt obligate să interpreteze și să aplice în conformitate cu dreptul comunitar normele juridice naționale care — din punct de vedere al obiectului — nu sunt pertinente, astfel încât să se asigure o protecție juridică echivalentă și efectivă?

               4.

               Legislația comunitară menționată la prima întrebare trebuie interpretată în sensul că [dreptul de a solicita] dobânzi pentru taxele percepute, reținute sau nerambursate cu încălcarea dreptului comunitar, reprezintă un drept subiectiv, care rezultă direct din dreptul comunitar și care poate fi exercitat nemijlocit în fața instanțelor și a autorităților statului membru prin invocarea dreptului comunitar, inclusiv atunci când legislația statului membru nu reglementează plata dobânzilor în acest caz concret, fiind suficient ca solicitarea de plată a dobânzilor să se întemeieze pe dovedirea încălcării dreptului comunitar și pe perceperea, reținerea sau nerambursarea taxei?

      (1)  JO L 347, p. 1-118, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7.


title: Cauza C-323/16 P: Recurs introdus la 8 iunie 2016 de Eurallumina SpA împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi extinsă) din 22 aprilie 2016 în cauzele conexate T-60/06 RENV II și T-62/06 RENV II, Republica Italiană și Eurallumina SpA/Comisia Europeană

text:
               25.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 270/36

         Recurs introdus la 8 iunie 2016 de Eurallumina SpA împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi extinsă) din 22 aprilie 2016 în cauzele conexate T-60/06 RENV II și T-62/06 RENV II, Republica Italiană și Eurallumina SpA/Comisia Europeană
   (Cauza C-323/16 P)
   (2016/C 270/39)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Eurallumina SpA (reprezentanți: L. Martin Alegi, A. Stratakis, L. Philippou, solicitors)

      Celelalte părți din procedură: Republica Italiană, Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curții:

               —

               anularea hotărârii;

               —

               anularea deciziei (1) în măsura în care prin aceasta Republica Italiană este obligată să recupereze ajutorul sau, în lipsă,

               —

               trimiterea cauzei spre rejudecare la Tribunal;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Recurenta invocă un singur motiv, care cuprinde cinci aspecte, susținând încălcarea dreptului Uniunii, în special nerespectarea principiului încrederii legitime și a obligației de motivare. Cele cinci aspecte ale motivului invocat de recurentă sunt următoarele:

               1.

               Tribunal a săvârșit o eroare de drept în interpretarea hotărârii din 10 decembrie 2013, întrucât s-a considerat obligat să statueze că încrederea legitimă a Euralluminia a încetat la publicarea deciziei de inițiere a procedurii, la data de 2 februarie 2012.

               2.

               Ca urmare a acestei erori, Tribunalul nu a îndeplinit însuși obiectul acțiunii și a omis să examineze argumentele formulate de Eurallumina privind continuitatea încrederii sale legitime sau le-a apreciat într-un cadru juridic denaturat și în mod eronat.

               3.

               Chiar în aplicarea acestui cadru juridic denaturat, Tribunalul a săvârșit o eroare de drept atunci când a constatat că întârzierea nerezonabilă a Comisiei în efectuarea anchetei nu putea da naștere unei încrederi legitime din partea Eurallumina, care să împiedice recuperarea ajutorului.

               4.

               Tribunalul a interpretat în mod eronat Directiva 2003/96 contra legem, cu nerespectarea dreptului Uniunii și a principiilor sale de interpretare.

               5.

               Tribunalul a săvârșit o eroare de drept atunci când a respins argumentele Eurallumina întemeiate pe investițiile sale în cadrul uzinei sarde.

      (1)  Decizia 2006/323/CE a Comisiei din 7 decembrie 2005 privind scutirea de acciză pentru uleiurile minerale folosite drept combustibil în producția de alumină în regiunea Gardanne, în regiunea Shannon și în Sardinia, pusă în aplicare de Franța, de Irlanda și, respectiv, de Italia [notificată cu numărul C(2005) 4436] (JO 2006, L 119, p. 12).


title: Cauza C-68/07: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 29 noiembrie 2007 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Högsta domstolen — Suedia) — Kerstin Sundelind Lopez/Miquel Enrique Lopez Lizazo (Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 — Articolele 3, 6 și 7 — Competență judecătorească — Recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești în materie matrimonială și în materia răspunderii părintești — Competență în materie de divorț — Pârât resortisant și cu reședința într o țară terță — Norme naționale de competență care prevăd o competență excesivă)

text:
               26.1.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/15

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 29 noiembrie 2007 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Högsta domstolen — Suedia) — Kerstin Sundelind Lopez/Miquel Enrique Lopez Lizazo
   (Cauza C-68/07) (1)

   (Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 - Articolele 3, 6 și 7 - Competență judecătorească - Recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești în materie matrimonială și în materia răspunderii părintești - Competență în materie de divorț - Pârât resortisant și cu reședința într o țară terță - Norme naționale de competență care prevăd o competență excesivă)
   (2008/C 22/29)
   Limba de procedură: suedeza
   Instanța de trimitere
   Högsta domstolen
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Kerstin Sundelind Lopez

      Pârât: Miguel Enrique Lopez Lizazo
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Högsta domstolen — Interpretarea articolelor 3, 6 și 7 din Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 al Consiliului din 27 noiembrie 2003 privind competența, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești în materie matrimonială și în materia răspunderii părintești, de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1347/2000 (JO L 3378, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 6, p. 183) — Competență în materie de divorț în cazul în care pârâtul nici nu are domiciliul într-un stat membru, nici nu este cetățean al unui stat membru
   Dispozitivul
   Articolele 6 și 7 din Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 al Consiliului din 27 noiembrie 2003 privind competența, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești în materie matrimonială și în materia răspunderii părintești, de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1347/2000, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 2116/2004 al Consiliului din 2 decembrie 2004, în ceea ce privește tratatele încheiate cu Sfântul Scaun, trebuie interpretate în sensul că, în cadrul unei proceduri de divorț, în cazul în care pârâtul nu își are reședința obișnuită într-un stat membru și nu este resortisant al unui stat membru, instanțele judecătorești dintr-un stat membru nu pot să își întemeieze pe dreptul național competența de a se pronunța asupra acestei cereri dacă instanțele judecătorești dintr-un alt stat membru sunt competente în temeiul articolului 3 din regulamentul menționat.

      (1)  JO C 82, 14.4.2007.


title: Cauza T-254/09: Acțiune introdusă la 26 iunie 2009 — Wilo/OAPI (reprezentarea unui carter verde)

text:
               29.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 205/44

         Acțiune introdusă la 26 iunie 2009 — Wilo/OAPI (reprezentarea unui carter verde)
   (Cauza T-254/09)
   2009/C 205/81
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Wilo SE (Dortmund, Germania) (reprezentant: G. Braun, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 30 martie 2009 în cauza R 1196/2008-1;

               —

               obligarea Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: o marcă figurativă ce reprezintă un carter verde pentru produse din clasele 7, 9 și 11 (cererea de înregistrare nr. 5 620 001)

      Decizia examinatorului: respinge cererea de înregistrare

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 (1)], întrucât marca a cărei înregistrare se solicită prezintă caracterul distinctiv minim necesar.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, p. 1).


title: Cauza F-149/12: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 18 septembrie 2014 – Marcuccio/Comisia (Funcție publică – Invaliditate – Prestația de invaliditate – Reținere efectuată din prestația de invaliditate)

text:
               10.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 395/66

      Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 18 septembrie 2014 – Marcuccio/Comisia
      (Cauza F-149/12) (1)

      ((Funcție publică - Invaliditate - Prestația de invaliditate - Reținere efectuată din prestația de invaliditate))
      (2014/C 395/81)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Reclamant: Luigi Marcuccio (Tricase, Italia) (reprezentant: G. Cipressa, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Berardis-Kayser și G. Gattinara, agenți)

         Obiectul

      Cerere de anulare a recuperării lunare a sumei de 500 de euro reținute din prestațiile de invaliditate ale reclamantului pentru lunile aprilie-iunie 2012

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea în parte ca vădit inadmisibilă și în parte ca vădit nefondată.

                  2)

                  Domnul Marcuccio suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligat la suportarea cheltuielilor de judecată efectuate de Comisia Europeană.

         (1)  JO C 108, 13.4.2013, p. 38.


title: Cauza C-442/09: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 6 septembrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bayerischer Verwaltungsgerichtshof — Germania) — Karl Heinz Bablok și alții/Freistaat Bayern [Produse alimentare modificate genetic — Regulamentul (CE) nr. 1829/2003 — Articolele 2-4 și 12 — Directiva 2001/18/CE — Articolul 2 — Directiva 2000/13/CE — Articolul 6 — Regulamentul (CE) nr. 178/2002 — Articolul 2 — Produse apicole — Prezența de polen provenit de la plante modificate genetic — Consecințe — Introducere pe piață — Noțiunile organism și produse alimentare care conțin ingrediente produse din organisme modificate genetic ]

text:
               22.10.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 311/7

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 6 septembrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bayerischer Verwaltungsgerichtshof — Germania) — Karl Heinz Bablok și alții/Freistaat Bayern
   (Cauza C-442/09) (1)

   (Produse alimentare modificate genetic - Regulamentul (CE) nr. 1829/2003 - Articolele 2-4 și 12 - Directiva 2001/18/CE - Articolul 2 - Directiva 2000/13/CE - Articolul 6 - Regulamentul (CE) nr. 178/2002 - Articolul 2 - Produse apicole - Prezența de polen provenit de la plante modificate genetic - Consecințe - Introducere pe piață - Noțiunile „organism” și „produse alimentare care conțin ingrediente produse din organisme modificate genetic”)
   2011/C 311/09
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bayerischer Verwaltungsgerichtshof

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Karl Heinz Bablok, Stefan Egeter, Josef Stegmeier, Karlhans Müller, Barbara Klimesch

      Pârâtă: Freistaat Bayern

      Cu participarea: Monsanto Technology LLC, Monsanto Agrar Deutschland GmbH, Monsanto Europe SA/NV

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Bayerischer Verwaltungsgerichtshof — Interpretarea articolului 2 punctele 5 și 10, a articolului 3 alineatul (1), a articolului 4 alineatul (2) și a articolului 12 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1829/2003 al Parlamentului European și al Consiliului din 22 septembrie 2003 privind produsele alimentare și furajele modificate genetic (JO L 268, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 41, p. 3) — Prezență involuntară și accidentală în produsele apicole a polenului plantelor modificate genetic și care nu mai are capacitate de reproducere — Repercusiuni eventuale asupra modalităților de introducere pe piață a produselor menționate — Noțiunile „organism modificat genetic” și „produs din OMG-uri”

      Dispozitivul

               1.

               Noțiunea de organism modificat genetic în înțelesul articolului 2 punctul 5 din Regulamentul (CE) nr. 1829/2003 al Parlamentului European și al Consiliului din 22 septembrie 2003 privind produsele alimentare și furajele modificate genetic trebuie interpretată în sensul că o substanță precum polenul derivat dintr-un soi de porumb modificat genetic, care și-a pierdut capacitatea de reproducere și care este lipsită de orice capacitate de transferare a materialului genetic pe care îl conține, nu mai intră sub incidența acestei noțiuni.

               2.

               Articolul 2 punctele 1, 10 și 13 precum și articolul 3 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 1829/2003, articolul 2 din Regulamentul nr. 178/2002 al Parlamentului European și al Consiliului din 28 ianuarie 2002 de stabilire a principiilor și a cerințelor generale ale legislației alimentare, de instituire a Autorității Europene pentru Siguranța Alimentară și de stabilire a procedurilor în domeniul siguranței produselor alimentare și articolul 6 alineatul (4) litera (a) din Directiva 2000/13/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 20 martie 2000 privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la etichetarea și prezentarea produselor alimentare, precum și la publicitatea acestora trebuie interpretate în sensul că, în cazul în care o substanță precum polenul care conține ADN și proteine modificate genetic nu mai poate fi considerată un organism modificat genetic, produse precum mierea și suplimentele alimentare care conțin o astfel de substanță constituie, în înțelesul articolului 3 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 1829/2003, „produse alimentare […] care conțin [ingrediente produse din OMG-uri]”. O astfel de calificare poate fi reținută independent de aspectul dacă substanța în cauză a fost încorporată în mod intenționat sau involuntar.

               3.

               Articolul 3 alineatul (1) și articolul 4 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1829/2003 trebuie interpretate în sensul că, în cazul în care implică o obligație de autorizare și de supraveghere a unui produs alimentar, nu se poate aplica prin analogie acestei obligații un prag de toleranță precum cel prevăzut în domeniul etichetării la articolul 12 alineatul (2) din același regulament.

      (1)  JO C 24, 30.1.2010.


title: Cauza T-253/17: Acțiune introdusă la 28 aprilie 2017 – Der Grüne Punkt/EUIPO – Halston Properties (reprezentarea unui cerc cu două săgeți)

text:
               19.6.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 195/45

         Acțiune introdusă la 28 aprilie 2017 – Der Grüne Punkt/EUIPO – Halston Properties (reprezentarea unui cerc cu două săgeți)
   (Cauza T-253/17)
   (2017/C 195/61)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Der Grüne Punkt – Duales System Deutschland GmbH (Köln, Germania) (reprezentanți: P. Goldenbaum, I. Rohr și N. Ebbecke, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Halston Properties, s. r. o. GmbH (Bratislava, Slovacia)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă (Reprezentarea unui cerc cu două săgeți – Marca Uniunii Europene nr. 298 273)

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de decădere

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 20 februarie 2017 în cauza R 1357/2015-5

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată;

               —

               în ipoteza în care cealaltă parte participă la procedură ca intervenientă, obligarea intervenientei la suportarea propriilor cheltuieli de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 15 alineatul (1) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-76/11 P: Recurs introdus la 21 februarie 2011 de Tresplain Investments Ltd împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) pronunțate la 9 decembrie 2010 în cauza T-303/08, Tresplain Investments Ltd/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Hoo Hing Holdings Ltd

text:
               16.4.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 120/6

         Recurs introdus la 21 februarie 2011 de Tresplain Investments Ltd împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) pronunțate la 9 decembrie 2010 în cauza T-303/08, Tresplain Investments Ltd/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Hoo Hing Holdings Ltd
   (Cauza C-76/11 P)
   2011/C 120/11
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Tresplain Investments Ltd (reprezentanți: B. Brandreth, barrister, J. Stobbs, attorney)

      Celelalte părți în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Hoo Hing Holdings Ltd

      Concluziile recurentei

               —

               Anularea hotărârii atacate a Tribunalului și a deciziei atacate a camerei de recurs a OAPI;

               —

               Obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată efectuate în fața Tribunalului și a Curții de Justiție a Uniunii Europene.

      Motivele și principalele argumente

   Recurenta susține că Tribunalul a făcut o greșită interpretare și aplicare a articolului 8 alineatul (4) din RMC (1), pentru următoarele motive:

               1.

               Tribunalul și camera de recurs au reținut în mod greșit că existența unui goodwill a creat un drept cu o amploare mai mare decât una pur locală. Or, nu aceasta este situația, cu excepția cazului unui goodwill cu o amploare mai mare decât una pur locală.

               2.

               Tribunalul și camera de recurs au reținut în mod greșit că dovada coexistenței pașnice este o dovadă care nu are relevanță decât pentru riscul de prezentare înșelătoare. Ar fi trebuit analizat de asemenea argumentul potrivit căruia un goodwill coexistent ar fi făcut imposibilă prezentarea înșelătoare.

               3.

               Tribunalul și camera de recurs au săvârșit o eroare atunci când au considerat că dovada utilizării arată că goodwill este asociat semnului invocat anterior.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 40/94 din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO L 11, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 146).


title: Cauza T-275/08: Acțiune introdusă la 11 iulie 2008 — Republica Italiană/Comisia Comunităților Europene

text:
               30.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/57

         Acțiune introdusă la 11 iulie 2008 — Republica Italiană/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-275/08)
   (2008/C 223/101)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamantă: Republica Italiană (reprezentant: S. Fiorentino, avvocato dello Stato)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei C(2008) 1709 final a Comisiei din 30 aprilie 2008 privind închiderea conturilor anumitor agenții de plată din Germania, Italia și Slovacia în ceea ce privește cheltuielile finanțate prin Fondul european de orientare și garantare agricolă (FEOGA), pentru exercițiul financiar 2007, în măsura în care calculează dobânzi pentru sumele pe care trebuie să le plătească statul italian în sensul articolului 12 alineatul (5) din Regulamentul nr. 1290/05, în special în măsura în care calculează dobânzi, de la data plății nedatorate, pentru sume care nu au fost recuperate în termen de 8 ani de la data primului proces-verbal administrativ sau judecătoresc, procedura judecătorească fiind în curs la instanțele naționale, din care 50 % sunt suportate de statul membru și 50 % din bugetul Comunității

         Motivele și principalele argumente
   Motivele și principalele argumente sunt similare cu cele invocate în cauza T-274/08 Republica Italiană/Comisia.


title: Cauza T-96/09 R: Ordonanța președintelui Tribunalului de Primă Instanță din 3 aprilie 2009 — UCAPT/Comisia ( Măsuri provizorii — Cerere de suspendare a executării — Nerespectarea cerințelor de formă — Inadmisibilitate )

text:
               20.6.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 141/43

         Ordonanța președintelui Tribunalului de Primă Instanță din 3 aprilie 2009 — UCAPT/Comisia
   (Cauza T-96/09 R)
   („Măsuri provizorii - Cerere de suspendare a executării - Nerespectarea cerințelor de formă - Inadmisibilitate”)
   2009/C 141/92
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Union des coopératives agricoles des producteurs de tabac de France (UCAPT) (Paris, Franța) (reprezentanți: B. Peignot și D. Garreau, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: M. Moore și P. Mahnič Bruni, agenți)

      Obiectul

   Cerere de suspendare a executării Regulamentului (CE) nr. 73/2009 al Consiliului din 19 ianuarie 2009 de stabilire a unor norme comune pentru sistemele de ajutor direct pentru agricultori în cadrul politicii agricole comune și de instituire a anumitor sisteme de ajutor pentru agricultori, de modificare a Regulamentelor (CE) nr. 1290/2005, (CE) nr. 247/2006, (CE) nr. 378/2007 și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1782/2003 (JO L 30, p. 16)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza T-25/05: Hotărârea Tribunalului din 19 mai 2010 — KME Germany și alții/Comisia ( „Concurență — Înțelegeri — Sectorul tuburilor sanitare din cupru — Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 81 CE — Amenzi — Impact concret asupra pieței — Dimensiunea pieței relevante — Durata încălcării — Capacitate de contribuție — Cooperare” )

text:
               3.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 179/31

         Hotărârea Tribunalului din 19 mai 2010 — KME Germany și alții/Comisia
   (Cauza T-25/05) (1)

   („Concurență - Înțelegeri - Sectorul tuburilor sanitare din cupru - Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 81 CE - Amenzi - Impact concret asupra pieței - Dimensiunea pieței relevante - Durata încălcării - Capacitate de contribuție - Cooperare”)
   2010/C 179/52
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: KME Germany AG, fostă KM Europa Metal AG (Osnabrück, Germania); KME France SAS, fostă Tréfimétaux SA (Courbevoie, Franța) și KME Italy SpA, fostă Europa Metalli SpA (Florence, Italia) (reprezentanți: M. Siragusa, A. Winckler, G. C. Rizza, T. Graf, M. Piergiovanni, avocați și R. Elderkin, barrister)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: É. Gippini Fournier, S. Noë și C. Thomas, agenți)

      Obiectul

   Pe de o parte, cerere de reducere a cuantumului amenzilor aplicate reclamantelor la articolul 2 literele (g), (h) și (i) din Decizia C(2004) 2826 a Comisiei din 3 septembrie 2004 privind o procedură de aplicare a articolului 81 [CE] și a articolului 53 din Acordul privind SEE (Cazul COMP/E-1/38.069 — Tuburi sanitare din cupru) și, pe de altă parte, cerere reconvențională a Comisiei care urmărește majorarea valorii amenzilor amintite

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Respinge cererea reconvențională formulată de Comisia Europeană.

               3.

               KME Germany AG, KME France SAS și KME Italy SpA suportă propriile cheltuieli de judecată și 50 % din cheltuielile de judecată efectuate de Comisie.

               4.

               Comisia suportă 50 % din propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 82, 2.04.2005.


title: Cauza C-163/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Rechtbank Den Haag (Țările de Jos) la 21 martie 2016 – Christian Louboutin, Christian Louboutin SAS/Van Haren Schoenen BV

text:
               13.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/30

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Rechtbank Den Haag (Țările de Jos) la 21 martie 2016 – Christian Louboutin, Christian Louboutin SAS/Van Haren Schoenen BV
      (Cauza C-163/16)
      (2016/C 211/39)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Rechtbank Den Haag

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: Christian Louboutin, Christian Louboutin SAS

         Pârâtă: Van Haren Schoenen BV

         Întrebarea preliminară

      Noțiunea de formă în sensul articolului 3 alineatul (1) litera (e) punctul (iii) din Directiva 2008/95/CE (1) („Form”, „shape” și „forme” în versiunile din limbile germană, engleză și, respectiv, franceză ale acestei directive) este limitată la caracteristicile tridimensionale ale produsului, cum ar fi contururile, dimensiunile și volumul (care trebuie exprimate în trei dimensiuni) sau această dispoziție include și alte caracteristici (care nu sunt tridimensionale), precum culoarea?

         (1)  Directiva 2008/95/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 octombrie 2008 de apropiere a legislațiilor statelor membre cu privire la mărci (versiune codificată) (JO L 299, p. 25).


title: Cauza C-322/06: Ordonanța președintelui Curții din 30 aprilie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Țărilor de Jos

text:
               4.8.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 183/29

         Ordonanța președintelui Curții din 30 aprilie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Țărilor de Jos
   (Cauza C-322/06) (1)

   (2007/C 183/51)

      Limba de procedură: olandeza

   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 224, 16.9.2006.


title: Cauza T-658/14: Hotărârea Tribunalului din 7 octombrie 2015 – Jurašinović/Consiliul („Acces la documente — Regulamentul (CE) nr.o1049/2001 — Documente care au făcut obiectul corespondenței purtate cu Tribunalul Penal Internațional pentru Fosta Iugoslavie în cadrul unui proces — Decizie adoptată în urma anulării parțiale de către Tribunal a deciziei inițiale — Refuzul parțial al accesului — Excepție referitoare la protecția relațiilor internaționale”)

text:
               30.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 398/55

         Hotărârea Tribunalului din 7 octombrie 2015 – Jurašinović/Consiliul
   (Cauza T-658/14) (1)

   ((„Acces la documente - Regulamentul (CE) nr.o1049/2001 - Documente care au făcut obiectul corespondenței purtate cu Tribunalul Penal Internațional pentru Fosta Iugoslavie în cadrul unui proces - Decizie adoptată în urma anulării parțiale de către Tribunal a deciziei inițiale - Refuzul parțial al accesului - Excepție referitoare la protecția relațiilor internaționale”))
   (2015/C 398/69)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Ivan Jurašinović (Angers, Franţa) (reprezentanţi: O. Pfligersdorffer şi S. Durieu, avocaţi)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanţi: E. Rebasti şi A. Jensen, agenţi)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei Consiliului din 8 iulie 2014 prin care se refuză reclamantului accesul integral la anumite documente care au făcut obiectul corespondenței purtate cu Tribunalul Penal Internațional pentru Fosta Iugoslavie în cadrul procesului domnului A Gotovina, adoptată în urma anulării în parte a deciziei inițiale prin Hotărârea din 3 octombrie 2012, Jurašinović/Consiliul (T-63/10, Rep., EU:T:2012:516).

      Dispozitivul

               1)

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei, în măsura în care concluziile privind anularea Deciziei Consiliului Uniunii Europene din 8 iulie 2014 prin care se refuză acordarea accesului integral domnului Ivan Jurašinović la anumite documente care au făcut obiectul corespondenței purtate cu Tribunalul Penal Internațional pentru Fosta Iugoslavie în cadrul procesului domnului A Gotovina, adoptată în urma anulării în parte a deciziei inițiale prin Hotărârea din 3 octombrie 2012, Jurašinović/Consiliul (T-63/10, Rep., EU:T:2012:516) vizează documentele nr. 7, 25, 33, 34 și 36.

               2)

               Respinge acțiunea în rest.

               3)

               Domnul Jurašinović suportă propriile cheltuieli de judecată și cheltuielile de judecată ale Consiliului.

      (1)  JO C 380, 27.10.2014.


title: Cauza C-401/16 P: Recurs introdus la 15 iulie 2016 de Market Watch Franchise & Consulting Inc. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 13 mai 2016 în cauza T-62/15, Market Watch/EUIPO – El CORTE INGLÉS (MITOCHRON)

text:
               27.3.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/2

         Recurs introdus la 15 iulie 2016 de Market Watch Franchise & Consulting Inc. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 13 mai 2016 în cauza T-62/15, Market Watch/EUIPO – El CORTE INGLÉS (MITOCHRON)
   (Cauza C-401/16 P)
   (2017/C 095/04)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Market Watch Franchise & Consulting Inc. (reprezentant: J. Korab, Rechtsanwalt)

      Cealaltă parte din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)
   Prin Ordonanța din 1 decembrie 2016, Curtea (Camera a zecea) a declarat recursul inadmisibil.


title: Cauza F-67/15: Acțiune introdusă la 24 aprilie 2015 – ZZ/Comisia

text:
               29.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/50

         Acțiune introdusă la 24 aprilie 2015 – ZZ/Comisia
   (Cauza F-67/15)
   (2015/C 213/81)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: ZZ (reprezentant: A. Salerno, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei de neprelungire a duratei contractului reclamantei după încetarea acestuia, deși ea se afla la sfârșitul sarcinii.

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei AAIC a Comisiei de neprelungire a contractului care expira la 31 august 2014;

               —

               obligarea pârâtei la suportarea tuturor cheltuielilor de judecată.


title: Cauza F-43/14: Acțiune introdusă la 14 aprilie 2014 – ZZ/Comisia

text:
               1.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 292/61

         Acțiune introdusă la 14 aprilie 2014 – ZZ/Comisia
   (Cauza F-43/14)
   2014/C 292/79
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: S. Orlandi, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei de a acorda un spor în ceea ce privește drepturile de pensie ale reclamantului în sistemul de pensii al Uniunii în temeiul noilor DGA privind articolele 11 și 12 din anexa VIII la Statutul funcționarilor, precum și a deciziei din 19 august 2013 prin care se finalizează dosarul privind transferul drepturilor de pensie ale reclamantului dobândite în cadrul Casei Naționale de Asigurare pentru Limită de Vârstă a Lucrătorilor Salariați (CNAVTS)

      Concluziile reclamantului

               —

               Declararea drept nelegal și, prin urmare, drept inaplicabil a articolului 9 din Dispozițiile generale de aplicare a articolului 11 alineatul (2) din anexa VIII la statut;

               —

               anularea deciziei din 18 septembrie 2013 de a acorda un spor în ceea ce privește drepturile de pensie dobândite de reclamant anterior intrării în funcție, în cadrul transferului acestora în sistemul de pensii al instituțiilor Uniunii Europene, în temeiul Dispozițiilor generale de aplicare a articolul 11 alineatul (2) din anexa VIII la statut din 3 martie 2011;

               —

               anularea deciziei din 19 august 2013 de a finaliza dosarul privind transferul drepturilor de pensie ale reclamantului dobândite în cadrul Casei Naționale de Asigurare pentru Limită de Vârstă a Lucrătorilor Salariați (CNAVTS);

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza F-48/15: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Judecător unic) din 18 iulie 2016 – SD (*)/EUIPO (Funcție publică – Funcționari – Notare – Exercițiu de evaluare 2013 – Raport de evaluare – Eroare vădită de apreciere – Plan de recuperare – Act cauzator de prejudicii – Admisibilitate)

text:
                  3.10.2016

                  RO

                  Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

                  C 364/30

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Judecător unic) din 18 iulie 2016 –  SD (*1)/EUIPO
         (Cauza F-48/15) (1)

         ((Funcție publică - Funcționari - Notare - Exercițiu de evaluare 2013 - Raport de evaluare - Eroare vădită de apreciere - Plan de recuperare - Act cauzator de prejudicii - Admisibilitate))
         (2016/C 364/34)
         Limba de procedură: franceza

            Părțile

            Reclamantă: SD (*1) (reprezentanți: T. Bontinck și A. Guillerme, avocați)

            Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) (reprezentant: A. Lukošiūtė, agent)

            Obiectul

         Cererea de anulare a raportului de evaluare a reclamantei pentru exercițiul de evaluare 2013, precum și planul de recuperare adoptat pe baza acestui raport și cererea de despăgubiri pentru prejudiciul moral pretins suferit

            Dispozitivul

                     1)

                     Respinge acțiunea.

                     2)

                      SD (*1) suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligată să suporte cheltuielile de judecată efectuate de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală.

            (*1)  Informații șterse sau înlocuite în contextul cadrului legal de protecție a datelor cu caracter personal și/sau a confidențialității.

            (1)  JO C 190, 08/06/2015, p. 36.


title: Cauza C-573/11 P: Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 5 septembrie 2013 — ClientEarth/Consiliul Uniunii Europene, Regatul Danemarcei, Republica Finlanda, Regatul Suediei (Recurs — Articolul 19 din Statutul Curții de Justiție a Uniunii Europene — Reprezentare de către un avocat care nu are calitatea de terț — Acțiune în anulare vădit inadmisibilă — Motive ale recursului vădit nefondate)

text:
               23.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 344/37

         Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 5 septembrie 2013 — ClientEarth/Consiliul Uniunii Europene, Regatul Danemarcei, Republica Finlanda, Regatul Suediei
   (Cauza C-573/11 P) (1)

   (Recurs - Articolul 19 din Statutul Curții de Justiție a Uniunii Europene - Reprezentare de către un avocat care nu are calitatea de terț - Acțiune în anulare vădit inadmisibilă - Motive ale recursului vădit nefondate)
   2013/C 344/64
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: ClientEarth (reprezentant: P. Kirch, avocat)

      Celelalte părți din procedură: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: C. Fekete și B. Driessen, agenți), Regatul Danemarcei, Republica Finlanda, Regatul Suediei

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a șasea) din 6 septembrie 2011, ClientEarth/Consiliul (T-452/10), prin care Tribunalul a respins ca vădit inadmisibilă o acțiune având ca obiect anularea deciziei Consiliului din 26 iulie 2010 prin care se respinge cererea reclamantei de acordare a accesului integral la un aviz întocmit de Serviciul juridic al Consiliului (documentul nr. 6865/09) privind o Propunere de Regulament al Parlamentului European și al Consiliului privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei — Reprezentare de către un avocat care nu are calitatea de terț

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Obligă ClientEarth la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 39, 11.2.2012.


title: Cauza C-247/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Finanzgericht Baden-Württemberg (Germania) la 7 iulie 2009 — Alketa Xhymshiti/Bundesagentur für Arbeit — Familienkasse Lörrach

text:
               26.9.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 233/5

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Finanzgericht Baden-Württemberg (Germania) la 7 iulie 2009 — Alketa Xhymshiti/Bundesagentur für Arbeit — Familienkasse Lörrach
   (Cauza C-247/09)
   2009/C 233/08
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Finanzgericht Baden-Württemberg

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Alketa Xhymshiti

      Pârâtă: Bundesagentur für Arbeit — Familienkasse Lörrach

      Întrebările preliminare

               1.

               În cazul în care un resortisant al unei țări terțe locuiește în mod legal într-un stat membru al Uniunii Europene și lucrează în Confederația Elvețiană, Regulamentul (CE) nr. 859/2003 (1) se aplică, în statul membru de reședință, acestui resortisant și soției sale, resortisantă a unei țări terțe, cu rezultatul că statul membru de reședință are obligația de a aplica respectivului salariat și soției sale Regulamentele (CEE) nr. 1408/71 (2) și 574/72 (3)?

               2.

               În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare, în împrejurările menționate la prima întrebare, articolele 2, 13 și 76 din Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 și articolul 10 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CEE) nr. 574/72 trebuie interpretate în sensul că poate fi refuzată, în statul membru de reședință, acordarea prestațiilor familiale unei mame care este resortisantă a unei țări terțe, pentru motivul că are cetățenia unei țări terțe, deși copilul în cauză este cetățean al Uniunii?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 859/2003 al Consiliului din 14 mai 2003 de extindere a dispozițiilor Regulamentului (CEE) nr. 1408/71 și ale Regulamentului (CEE) nr. 574/72 la resortisanții unor țări terțe care nu fac obiectul dispozițiilor respective exclusiv pe motive de cetățenie (JO L 124, p. 1, Ediție specială, 05/vol. 6, p. 186).

      (2)  Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 al Consiliului din 14 iunie 1971 privind aplicarea regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați și cu familiile acestora care se deplasează în cadrul Comunității (JO L 149, p. 2, Ediție specială, 05/vol. 1, p. 26).

      (3)  Regulamentul (CEE) nr. 574/72 al Consiliului din 21 martie 1972 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 1408/71 privind aplicarea regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați și cu familiile acestora care se deplasează în cadrul Comunității (JO L 74, p. 1, Ediție specială, 05/vol. 1, p. 74).


title: Cauza F-143/12: Acțiune introdusă la 21 noiembrie 2012 — ZZ/Comisia

text:
               26.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 26/77

         Acțiune introdusă la 21 noiembrie 2012 — ZZ/Comisia
   (Cauza F-143/12)
   2013/C 26/162
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentanți: L. Levi, A. Tymen, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei EPSO de a nu o include pe reclamantă în lista persoanelor care au reușit probele de încheiere a formării incluse în cadrul procedurii de certificare, precum și o cerere de despăgubiri

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei EPSO din 16 decembrie 2011 prin care reclamanta a fost exclusă din lista funcționarilor certificați în temeiul exercițiului de certificare 2010-2011;

               —

               în măsura necesară, anularea deciziei EPSO din 16 august 2012 de respingere a reclamației formulate de reclamantă;

               —

               acordarea unor despăgubiri în cuantum de 5 000 de euro;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-284/13 P: Ordonanța președintelui Curții din 3 aprilie 2014 – Henkel AG & Co. KGaA, Henkel France/Comisia Europeană

text:
               11.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 261/18

         Ordonanța președintelui Curții din 3 aprilie 2014 – Henkel AG & Co. KGaA, Henkel France/Comisia Europeană
   (Cauza C-284/13 P) (1)

   2014/C 261/30
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 215, 27.7.2013.


title: Cauza T-419/03: Hotărârea Tribunalului din 22 martie 2011 — Altstoff Recycling Austria/Comisia ( „Concurență — Înțelegeri — Sistem de colectare și de reciclare a ambalajelor utilizate în Austria — Acorduri de colectare și de triere care cuprind clauze de exclusivitate — Decizie de exceptare individuală — Obligații impuse — Principiul proporționalității” )

text:
               7.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 139/15

         Hotărârea Tribunalului din 22 martie 2011 — Altstoff Recycling Austria/Comisia
   (Cauza T-419/03) (1)

   (Concurență - Înțelegeri - Sistem de colectare și de reciclare a ambalajelor utilizate în Austria - Acorduri de colectare și de triere care cuprind clauze de exclusivitate - Decizie de exceptare individuală - Obligații impuse - Principiul proporționalității)
   2011/C 139/28
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Altstoff Recycling Austria AG, fostă Altstoff Recycling Austria AG și ARGEV Verpackungsverwertungs-Gesellschaft mbH (Viena, Austria) (reprezentant: H. Wollmann, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial W. Mölls, ulterior W. Mölls și H. Gading și în final R. Sauer, agenți)

      Interveniente în susținerea pârâtei: EVA Erfassen und Verwerten von Altstoffen GmbH (Viena) (reprezentanți: A. Reidlinger și I. Hartung, avocați) și Bundeskammer für Arbeiter und Angestellte (Viena) (reprezentant: K. Wessely, avocat)

      Obiectul

   Cerere de anulare a articolelor 2 și 3 din Decizia 2004/208/CE a Comisiei din 16 octombrie 2003 privind o procedură de aplicare a articolului 81 CE și a articolului 53 din Acordul privind SEE (cazurile COMP D3/35.470 — ARA și COMP D3/35.473 — ARGEV, ARO) (JO 2004, L 75, p. 59)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Altstoff Recycling Austria AG suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană, de EVA Erfassen und Verwerten von Altstoffen GmbH și de Bundeskammer für Arbeiter und Angestellte, inclusiv cele aferente procedurii măsurilor provizorii.

      (1)  JO C 59, 6.3.2004.


title: Cauza C-197/07 P: Ordonanța Curții (Camera a opta) din 12 decembrie 2008 — Aktieselskabet af 21. november 2001 /Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), TDK Kabushiki Kaisha (TDK Corp.) (Recurs — Marcă comunitară — Regulamentul (CE) nr. 40/94 — Articolul 8 alineatul (5) — Renume — Profit necuvenit generat din caracterul distinctiv sau din renumele mărcii anterioare — Cerere de înregistrare ca marcă comunitară a semnului verbal TDK — Opozițiea titularului mărcilor verbale și figurative, comunitare și naționale, TDK — Refuz de înregistrare)

text:
               21.3.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 69/10

         Ordonanța Curții (Camera a opta) din 12 decembrie 2008 — Aktieselskabet af 21. november 2001/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), TDK Kabushiki Kaisha (TDK Corp.)
   (Cauza C-197/07 P) (1)

   (Recurs - Marcă comunitară - Regulamentul (CE) nr. 40/94 - Articolul 8 alineatul (5) - Renume - Profit necuvenit generat din caracterul distinctiv sau din renumele mărcii anterioare - Cerere de înregistrare ca marcă comunitară a semnului verbal „TDK’ - Opozițiea titularului mărcilor verbale și figurative, comunitare și naționale, TDK - Refuz de înregistrare)
   (2009/C 69/16)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamant: Aktieselskabet af 21. november 2001) (reprezentant: C. Barret Christiansen, advokat)

      Celelalte părți în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: G. Schneider, agent), TDK Kabushiki Kaisha (TDK Corp.) (reprezentant: A. Norris, barrister)
   Obiectul
   Recurs introdus împotriva Hotărârii Camerei întâi a Tribunalului de Primă instanță (Camera întâi) din 6 februarie 2007, Aktieselskabet af 21. November 2001/OAPI ((T-477/04)) de respingere ca neîntemeiată a unei acțiuni formulate de persoana care solicită înregistrarea mărcii verbale „TDK” pentru produse din clasa 25 împotriva deciziei R 364//2003-1 a Camerei întâi de recurs a OAPI din 7 octombrie 2004, de respingere a recursului împotriva deciziei diviziei de opoziție care refuză înregistrarea mărcii menționate în cadrul opoziției formulate de titularul mărcilor verbale și figurative, comunitare și naționale „TDK”
   Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Aktieselskabet af 21. november 2001 la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 129, 9.6.2007.


title: Cauza C-422/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Schleswig-Holsteinisches Oberverwaltungsgericht (Germania) la 25 iulie 2013 — Landesamt für Landwirtschaft, Umwelt und ländliche Räume des Landes Schleswig-Holstein/Dr. med. vet. Uta Wree

text:
               19.10.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 304/5

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Schleswig-Holsteinisches Oberverwaltungsgericht (Germania) la 25 iulie 2013 — Landesamt für Landwirtschaft, Umwelt und ländliche Räume des Landes Schleswig-Holstein/Dr. med. vet. Uta Wree
   (Cauza C-422/13)
   2013/C 304/08
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Schleswig-Holsteinisches Oberverwaltungsgericht

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Landesamt für Landwirtschaft, Umwelt und ländliche Räume des Landes Schleswig-Holstein

      Pârâtă: Dr. med. vet. Uta Wree

      Întrebarea preliminară

   O suprafață poate fi considerată suprafață agricolă în sensul articolului 34 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 73/2009 al Consiliului din 19 ianuarie 2009 (1) și în cazul în care, deși este utilizată în scopuri agricole (fiind ocupată cu pășuni pentru creșterea ovinelor), această suprafață constituie totuși stratul de acoperire al unui depozit de deșeuri aflat în etapa de post-tratare?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 73/2009 al Consiliului din 19 ianuarie 2009 de stabilire a unor norme comune pentru sistemele de ajutor direct pentru agricultori în cadrul politicii agricole comune și de instituire a anumitor sisteme de ajutor pentru agricultori, de modificare a Regulamentelor (CE) nr. 1290/2005, (CE) nr. 247/2006, (CE) nr. 378/2007 și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1782/2003 (JO L 30, p. 16, rectificare în JO L 43, 18.2.2010, p. 7).


title: Cauza C-252/13: Acțiune introdusă la 7 mai 2013 — Comisia Europeană/Regatul Țărilor de Jos

text:
               20.7.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 207/25

         Acțiune introdusă la 7 mai 2013 — Comisia Europeană/Regatul Țărilor de Jos
   (Cauza C-252/13)
   2013/C 207/40
   Limba de procedură: olandeza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: D. Martin și M. van Beek, agenți)

      Pârât: Regatul Țărilor de Jos

      Concluziile reclamantei

   Reclamanta solicită Curții:

               —

               constatarea faptului că, prin menținerea în legislația olandeză a dispozițiilor incompatibile cu articolul 1 al doilea paragraf literele (a) și (b), cu articolul 15 și cu articolul 28 alineatul (2) din Directiva 2006/54/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 iulie 2006 privind punerea în aplicare a principiului egalității de șanse și al egalității de tratament între bărbați și femei în materie de încadrare în muncă și de muncă (reformă) (1), Regatul Țărilor de Jos nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive;

               —

               obligarea Regatului Țărilor de Jos la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Comisia consideră că dreptul muncii olandez nu precizează într-un mod suficient de clar că, dacă, la întoarcerea din concediul de maternitate, lucrătoarele se confruntă cu condiții de muncă mai puțin favorabile, această deteriorare este incompatibilă cu interzicerea oricărei discriminări pe motiv de sarcină, de naștere sau de maternitate.
   Potrivit Comisiei, calificarea ca o simplă neîndeplinire a obligațiilor contractuale a modificării unilaterale de către un angajator a condițiilor de muncă și a naturii sarcinilor convenite în contractul de muncă nu exprimă această interdicție în mod suficient de clar.
   Argumentul potrivit căruia, dacă unei persoane i se recunoaște un drept de concediu legal, aceasta implică în mod automat nelegalitatea oricărui alt tratament mai puțin favorabil, nu este, potrivit Comisiei, suficient. Principiul unui bun angajator înscris în Burgerlijk Wetboek (Codul civil olandez), precum și posibilitatea de a invoca interdicția generală a oricărei discriminări nu constituie o transpunere suficient de clară și de precisă a articolelor 15 și 28 din directivă. Principiile generale ale dreptului olandez nu constituie o transpunere suficient de clară a dispozițiilor directivei.
   Această situație nu este conformă cu cerințele de transparență și de securitate juridică definite de Curte pentru transpunerea unei directive în dreptul național.

      (1)  JO L 204, p. 23, Ediție specială, 05/vol. 8, p. 262.


title: Cauza C-514/14 P: Hotărârea Curții (Camera a noua) din 28 ianuarie 2016 – Éditions Odile Jacob SAS/Comisia Europeană, Lagardère SCA, Wendel (Recurs — Operațiune de concentrare de întreprinderi pe piața de editare a cărților — Decizie adoptată ca urmare a anulării unei decizii de aprobare a cumpărătorului anumitor active pentru lipsa de independență a unui mandatar — Articolul 266 TFUE — Executarea hotărârii de anulare — Obiectul litigiului — Temeiul juridic al deciziei în litigiu — Efect retroactiv al acesteia — Independența cumpărătorului activelor cesionate față de cesionar)

text:
               21.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 106/7

         Hotărârea Curții (Camera a noua) din 28 ianuarie 2016 – Éditions Odile Jacob SAS/Comisia Europeană, Lagardère SCA, Wendel
   (Cauza C-514/14 P) (1)

   ((Recurs - Operațiune de concentrare de întreprinderi pe piața de editare a cărților - Decizie adoptată ca urmare a anulării unei decizii de aprobare a cumpărătorului anumitor active pentru lipsa de independență a unui mandatar - Articolul 266 TFUE - Executarea hotărârii de anulare - Obiectul litigiului - Temeiul juridic al deciziei în litigiu - Efect retroactiv al acesteia - Independența cumpărătorului activelor cesionate față de cesionar))
   (2016/C 106/09)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: Éditions Odile Jacob SAS (reprezentanți: J.-F. Bellis, O. Fréget și L. Eskenazi, avocați)

      Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Giolito și B. Mongin, agenți), Lagardère SCA (reprezentanți: A. Winckler, F. de Bure, J.-B. Pinçon și L. Bary, avocați), Wendel (reprezentanți: M. Trabucchi, F. Gordon, A. Gosset-Grainville, avocați, C. Renner, avocat)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Éditions Odile Jacob SAS suportă cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană, Lagardère SCA și Wendel.

      (1)  JO C 26, 26.1.2015.


title: Cauza C-134/15: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 30 iunie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Sächsisches Oberverwaltungsgericht – Germania) – Lidl GmbH & Co. KG/Freistaat Sachsen [Trimitere preliminară — Regulamentul (CE) nr. 543/2008 — Agricultură — Organizarea comună a piețelor — Norme privind comercializarea — Carne proaspătă de pasăre preambalată — Obligația de a menţiona prețul total și prețul pe unitatea de greutate pe preambalaj sau pe eticheta aplicată pe acesta — Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene — Articolul 16 — Libertatea de a desfășura o activitate comercială — Proporționalitate — Articolul 40 alineatul (2) al doilea paragraf TFUE — Nediscriminare]

text:
               12.9.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 335/16

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 30 iunie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Sächsisches Oberverwaltungsgericht – Germania) – Lidl GmbH & Co. KG/Freistaat Sachsen
   (Cauza C-134/15) (1)

   ([Trimitere preliminară - Regulamentul (CE) nr. 543/2008 - Agricultură - Organizarea comună a piețelor - Norme privind comercializarea - Carne proaspătă de pasăre preambalată - Obligația de a menţiona prețul total și prețul pe unitatea de greutate pe preambalaj sau pe eticheta aplicată pe acesta - Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Articolul 16 - Libertatea de a desfășura o activitate comercială - Proporționalitate - Articolul 40 alineatul (2) al doilea paragraf TFUE - Nediscriminare])
   (2016/C 335/20)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Sächsisches Oberverwaltungsgericht

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Lidl GmbH & Co. KG

      Pârât: Freistaat Sachsen

      Dispozitivul

               1)

               Examinarea primei întrebări preliminare nu a evidențiat niciun element de natură să afecteze validitatea articolului 5 alineatul (4) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 543/2008 al Comisiei din 16 iunie 2008 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1234/2007 al Consiliului în ceea ce privește standardele de comercializare a cărnii de pasăre în raport cu libertatea de a desfășura o activitate comercială, astfel cum aceasta este prevăzută de articolul 16 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

               2)

               Examinarea celei de a doua întrebări preliminare nu a evidențiat niciun element de natură să afecteze validitatea articolului 5 alineatul (4) litera (b) din Regulamentul nr. 543/2008 în raport cu principiul nediscriminării prevăzut la articolul 40 alineatul (2) al doilea paragraf TFUE.

      (1)  JO C 205, 22.6.2015.