title: Cauza T-67/14: Acțiune introdusă la 1 februarie 2014 – Viraj Profiles/Consiliul

text:
               14.4.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/48

         Acțiune introdusă la 1 februarie 2014 – Viraj Profiles/Consiliul
   (Cauza T-67/14)
   2014/C 112/61
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Viraj Profiles Ltd (Maharashtra, India) (reprezentanți: V. Akritidis și Y. Melin, avocați)

      Pârâtă: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 1106/2013 din 5 noiembrie 2013 de instituire a unei taxe antidumping definitive și de percepere definitivă a taxei provizorii aplicate importurilor de anumite tipuri de sârmă din oțel inoxidabil originare din India (JO L 298, p. 1), în măsura în care este aplicabil în cazul Viraj Profiles Ltd,

               —

               obligarea Consiliului și a oricărui intervenient în susținerea concluziilor Consiliului în cadrul procedurii la suportarea cheltuielilor de judecată aferente acesteia.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv, potrivit cărui a costul de producție calculat în regulamentul atacat a fost ajustat într-un mod vădit eronat, cu încălcarea articolului 2 alineatele (1), (3), (4), (5), (6), (11) și (12) din Regulamentul de bază. Instituțiile UE au aplicat o ajustare prin majorare în cadrul unei metodologii care, dacă este urmată, conduce la o ajustare mai redusă decât cea prezentată de Comisie. Ajustarea include de asemenea elemente care nu trebuie incluse în costul de producție al reclamantei. Marja de dumping calculată pe baza acestei metodologii eronate încalcă articolul 2 alineatele (11) și (12) din Regulamentul de bază.

               2.

               Al doilea motiv, potrivit căruia susținerea că prejudiciul suferit de industria Uniunii este produs de importurile de India este vădit eronată, în măsura în care nu ia în considerare impactul importurilor din China, care reprezentau sursa principală de prejudicii în perioada vizată și nu menține legătura de cauzalitate dintre importurile din India afectate de dumping și prejudiciu, iar instituțiile UE nu au efectuat o analiză de neatribuire, cu încălcarea articolului 3 alineatele (6) și (7) din Regulamentul de bază.

               3.

               Al treilea motiv, potrivit căruia Comisia nu a examinat corectitudinea și caracterul adecvat al dovezilor privind legătura de cauzalitate prevăzute în plângere, care justifică inițierea investigației cu încălcarea articolului 9 alineatele (2), (3) și (7) și a articolului 9 alineatul (5) din Regulamentul de bază.


title: Cauza C-382/08: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 25 ianuarie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Oberösterreich — Austria) — Michael Neukirchinger/Bezirkshauptmannschaft Grieskirchen (Transport aerian — Licență pentru organizarea de zboruri comerciale cu balonul — Articolul 12 CE — Condiție privind reședința sau sediul social — Sancțiuni administrative)

text:
               12.3.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 80/2

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 25 ianuarie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Oberösterreich — Austria) — Michael Neukirchinger/Bezirkshauptmannschaft Grieskirchen
   (Cauza C-382/08) (1)

   (Transport aerian - Licență pentru organizarea de zboruri comerciale cu balonul - Articolul 12 CE - Condiție privind reședința sau sediul social - Sancțiuni administrative)
   2011/C 80/02
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Oberösterreich

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Michael Neukirchinger

      Pârât: Bezirkshauptmannschaft Grieskirchen

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Oberösterreich — Interpretarea articolului 49 și următoarele din Tratatul CE — Reglementare națională care interzice, sub sancțiuni administrative, organizarea de zboruri comerciale cu balonul în lipsa unei licențe naționale, a cărei eliberare este supusă condiției de a avea o reședință sau un sediu social pe teritoriul național

      Dispozitivul

   Articolul 12 CE se opune unei reglementări a unui stat membru, precum cea în cauză în acțiunea principală, care, în vederea organizării în acest stat membru de zboruri cu balonul, cu aplicarea unor sancțiuni administrative în caz de nerespectare a acestei reglementări,

               —

               impune unei persoane cu reședința sau cu sediul în alt stat membru, care deține în acest al doilea stat membru o licență pentru organizarea de zboruri comerciale cu balonul, să aibă o reședință sau un sediu social în primul stat membru și

               —

               obligă aceeași persoană să obțină o nouă licență fără să se ia în considerare în mod corespunzător faptul că, în esență, condițiile de acordare sunt aceleași cu cele ale licenței care i-a fost deja acordată în al doilea stat membru.

      (1)  JO C 285, 8.11.2008.


title: Cauza C-454/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Court of Appeal in Northern Ireland (Regatul Unit) la 16 octombrie 2008 — Seaport Investments Ltd/Department of the Environment for Northern Ireland

text:
               12.9.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 220/17

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Court of Appeal in Northern Ireland (Regatul Unit) la 16 octombrie 2008 — Seaport Investments Ltd/Department of the Environment for Northern Ireland
   (Cauza C-454/08)
   2009/C 220/30
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   Court of Appeal in Northern Ireland

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Seaport Investments Ltd.

      Pârât: Department of the Environment for Northern Ireland
   Prin Ordonanța din 20 mai 2009, Curtea de Justiție (Camera a șasea) a declarat inadmisibilă cererea de pronunțare a unei hotărâri preliminare.


title: Cauza C-375/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Sąd Najwyższy (Republica Polonă) la 23 septembrie 2009 — Prezes Urzędu Ochrony Konkurencji i Konsumentów/Tele2 Polska sp. z o.o., obecnie Netia S. A. w Warszawie

text:
               5.12.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 297/19

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Sąd Najwyższy (Republica Polonă) la 23 septembrie 2009 — Prezes Urzędu Ochrony Konkurencji i Konsumentów/Tele2 Polska sp. z o.o., obecnie Netia S. A. w Warszawie
   (Cauza C-375/09)
   2009/C 297/25
   Limba de procedură: poloneza

      Instanța de trimitere

   Sąd Najwyższy

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Prezes Urzędu Ochrony Konkurencji i Konsumentów

      Pârâtă: Tele2 Polska sp. z o.o., acum Netia S. A. w Warszawie

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 5 din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (1) trebuie interpretat în sensul că autoritatea națională de concurență nu poate adopta o decizie în care se concluzionează că nu există o practică de restrângere a concurenței în sensul articolului 82 CE atunci când apreciază, la finalul unei proceduri, că întreprinderea nu a încălcat interdicția privind abuzul de poziție dominantă care decurge din această dispoziție a tratatului?

               2.

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, în ipoteza în care dispozițiile de drept național al concurenței abilitează autoritatea națională de concurență să încheie o procedură în materie de sancționare a practicilor anticoncurențiale — dacă se constată că interdicția ce decurge din articolul 82 CE nu este încălcată de comportamentul întreprinderii — numai prin adoptarea unei decizii în care se concluzionează că nu există o practică de restrângere a concurenței, articolul 5 teza a treia din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat trebuie interpretat în sensul că acesta constituie baza juridică directă a unei decizii a autorității respective în care aceasta constată „că nu există motive pentru a interveni”?

      (1)  JO 2003, L 1, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 167.


title: Cauza T-863/16: Ordonanța Tribunalului din 29 mai 2017 – Le Pen/Parlamentul („Acțiune în anulare — Norme privind cheltuielile și indemnizațiile deputaților în Parlamentul European — Indemnizație pentru asistență parlamentară — Recuperarea sumelor plătite în mod nejustificat — Inadmisibilitate vădită parțială — Nepronunțare asupra fondului parțială”)

text:
               14.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/23

         Ordonanța Tribunalului din 29 mai 2017 – Le Pen/Parlamentul
   (Cauza T-863/16) (1)

   ((„Acțiune în anulare - Norme privind cheltuielile și indemnizațiile deputaților în Parlamentul European - Indemnizație pentru asistență parlamentară - Recuperarea sumelor plătite în mod nejustificat - Inadmisibilitate vădită parțială - Nepronunțare asupra fondului parțială”))
   (2017/C 269/34)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Jean-Marie Le Pen (Saint-Cloud, Franța) (reprezentanți: M. Ceccaldi și J.-P. Le Moigne, avocați)

      Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: S. Seyr și G. Corstens, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea deciziei Secretarului General al Parlamentului European din 29 ianuarie 2016 privind recuperarea de la reclamant a sumei de 320 026,23 euro plătită în mod nejustificat cu titlu de asistență parlamentară, a notei de debit aferente acesteia din 4 februarie 2016 și a deciziei chestorilor din 4 octombrie 2016 de respingere a reclamației reclamantului împotriva deciziei din 29 ianuarie 2016

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca vădit inadmisibilă în măsura în care se referă la cererea de anulare a deciziei Secretarului General al Parlamentului European din 29 ianuarie 2016 privind recuperarea de la domnul Jean-Marie Le Pen a sumei de 320 026,23 euro plătită în mod nejustificat cu titlu de asistență parlamentară și a notei de debit aferente acesteia din 4 februarie 2016, precum și la cererea de obligare a Parlamentului la plata către reclamant a sumei de 50 000 euro cu titlu de cheltuieli recuperabile.

               2)

               Constată că nu mai este necesară pronunțarea asupra acțiunii în măsura în care privește cererea de anulare a deciziei chestorilor din 4 octombrie 2016 prin care s-a respins reclamația formulată de reclamant împotriva deciziei din 29 ianuarie 2016.

               3)

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 38, 6.2.2017.


title: Cauza T-341/17: Acțiune introdusă la 31 mai 2017 – British Airways/Comisia

text:
               24.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 239/62

         Acțiune introdusă la 31 mai 2017 – British Airways/Comisia
   (Cauza T-341/17)
   (2017/C 239/74)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: British Airways plc (Harmondsworth, Regatul Unit) (reprezentanți: J. Turner, QC, R. O’Donoghue, Barrister și A. Lyle-Smythe, Solicitor)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea în tot sau în parte a Deciziei C(2017) 1742 final a Comisiei din 17 martie 2017 referitoare la o procedură inițiată în temeiul articolului 101 TFUE, al articolului 53 din Acordul privind SEE și al articolului 8 din Acordul dintre Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană privind transportul aerian (cazul AT.39258 – Transport aerian de mărfuri);

               —

               în plus sau cu titlu subsidiar și în exercitarea de către Tribunal a competenței sale de fond, anularea sau reducerea cuantumului amenzii aplicate reclamantei prin decizia atacată și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată ale reclamantei.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă nouă motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe săvârșirea de către Comisie a unei erori de drept și/sau încălcarea de către aceasta a unei norme fundamentale de procedură prin adoptarea unei decizii de constatare a unei încălcări întemeiate pe două evaluări incompatibile ale situației de fapt și reglementării relevante și care a fost, prin urmare, incoerentă, incompatibilă cu principiul securității juridice și susceptibilă să creeze confuzie în ordinea juridică a Uniunii.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea de către Comisie a obligației sale prevăzute la articolul 266 TFUE prin adoptarea unei măsuri menite să corecteze erorile fundamentale identificate în Hotărârea Tribunalului pronunțată în cauza T-48/11, cu ocazia readoptării deciziei împotriva reclamantei, dar care mai degrabă a amplificat decât a corectat aceste erori.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe săvârșirea de către Comisie a unei erori de drept și/sau încălcarea de către aceasta a unei norme fundamentale de procedură prin nemotivarea impunerii amenzii reclamantei. În opinia acesteia din urmă, impunerea amenzii a fost întemeiată pe constatări ale unei încălcări care nu fost cuprinse în măsura în cauză și care nu erau compatibile cu constatările cuprinse în măsura în cauză. Reclamanta invocă în plus sau cu titlu subsidiar aspectul că abordarea Comisiei în această privință depășește competența acesteia.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe necompetența Comisiei să aplice articolul 101 TFUE/articolul 53 din Acordul privind SEE presupuselor restricții ale concurenței cu privire la furnizarea de servicii de transport aerian de mărfuri pe rute către UE/SEE. Reclamanta mai arată că asemenea restricții nu intră în domeniul de aplicare teritorial al articolului 101 TFUE și/sau al articolului 53 din Acordul privind SEE.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe aplicarea eronată de către Comisie a articolului 101 TFUE/articolului 53 din Acordul privind SEE în cazul coordonării suprataxelor pe servicii de transport aerian de mărfuri către/dinspre anumite țări din cauza regimurilor legale și de reglementare aplicabile și a efectelor practice ale acestora, iar reducerea amenzii aplicată în această privință a fost arbitrară și necorespunzătoare. Reclamanta mai susține că, în orice caz, raționamentul Comisiei în această privință este vădit inadecvat.

               6.

               Al șaselea motiv, întemeiat pe săvârșirea de către Comisie a unei erori atunci când a concluzionat că reclamanta a participat la o încălcare privind (ne)plata comisionului pe suprataxe.

               7.

               Al șaptelea motiv, întemeiat pe săvârșirea de către Comisie a unei erori atunci când a determinat „valoarea vânzărilor” în vederea stabilirii amenzilor în cadrul deciziei. Potrivit reclamantei, aceasta ar fi trebuit să determine că numai veniturile obținute din suprataxe sunt pertinente și ar fi trebuit să excludă cifra de afaceri asociată cu servicii către UE/SEE.

               8.

               Al optulea motiv, întemeiat pe săvârșirea de către Comisie a unei erori atunci când a stabilit că reclamanta este al nouălea solicitant de clemență, fiind astfel îndreptățită la o reducere a amenzii sale de numai 10 %, în pofida faptului că reclamanta a fost prima care a solicitat clemență după solicitantul de imunitate, adăugând o valoare semnificativă.

               9.

               Al nouălea motiv, întemeiat pe săvârșirea de către Comisie a unei erori la evaluarea datei de la care a început săvârșirea încălcării de către reclamantă. Potrivit reclamantei, data de început pertinentă este octombrie 2001, iar dovada prezentată în încercarea de a demonstra o dată diferită anterioară nu este corespunzătoare cerințelor legale.


title: Cauza C-288/08: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 19 noiembrie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Svea Hovrätt — Suedia) — Kemikalieinspektionen/Nordiska Dental AB (Trimitere preliminară — Directiva 93/42/CEE — Dispozitive medicale — Interdicția de a exporta amalgame de uz dentar care conțin mercur și care poartă marcajul de conformitate CE — Protecția sănătății și a mediului)

text:
               30.1.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 24/8

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 19 noiembrie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Svea Hovrätt — Suedia) — Kemikalieinspektionen/Nordiska Dental AB
   (Cauza C-288/08) (1)

   (Trimitere preliminară - Directiva 93/42/CEE - Dispozitive medicale - Interdicția de a exporta amalgame de uz dentar care conțin mercur și care poartă marcajul de conformitate CE - Protecția sănătății și a mediului)
   2010/C 24/12
   Limba de procedură: suedeza

      Instanța de trimitere

   Svea Hovrätt

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Kemikalieinspektionen

      Pârâtă: Nordiska Dental AB

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Svea Hovrätt (Miljööverdomstolen) — Interpretarea articolelor 29 CE și 30 CE, precum si a articolului 4 alineatul (1) din Directiva 93/42/CEE a Consiliului din 14 iunie 1993 privind dispozitivele medicale (JO L 169, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 11, p. 244) — Reglementare națională prin care se interzice exportul de amalgam de uz dentar care conține mercur.

      Dispozitivul

   Articolul 4 alineatul (1) din Directiva 93/42/CEE a Consiliului din 14 iunie 1993 privind dispozitivele medicale, astfel cum a fost modificată prin Regulamentul (CE) nr. 1882/2003 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 septembrie 2003, trebuie interpretat în sensul că se opune reglementării unui stat membru, precum cea în cauză în acțiunea principală, care prevede, din motive de protecție a mediului și a sănătății, o interdicție de a exporta în scopuri comerciale amalgame de uz dentar care conțin mercur și care poartă marcajul CE prevăzut la articolul 17 din această directivă.

      (1)  JO C 209, 15.8.2008.


title: Cauza T-468/15: Acțiune introdusă la 11 august 2015 – Souruh SA/Consiliul

text:
               12.10.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 337/35

         Acțiune introdusă la 11 august 2015 – Souruh SA/Consiliul
   (Cauza T-468/15)
   (2015/C 337/38)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Souruh SA (Damasc, Siria) (reprezentant: E. Ruchat, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               declararea acțiunii reclamantei drept admisibilă și fondată;

               —

               în consecință, anularea Deciziei (PESC) 2015/837 din 28 mai 2015 și a actelor ulterioare de punere în aplicare a acestei decizii, în măsura în care o privesc pe reclamantă;

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive, care sunt în esență identice sau similare cu cele invocate în cauza T-432/11, Makhlouf/Consiliul (1).

      (1)  JO C 290, p.13.


title: Cauza C-126/10: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 10 noiembrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Supremo Tribunal Administrativo — Portugalia) — FOGGIA-Sociedade Gestora de Participações Sociais SA/Secretário de Estado dos Assuntos Fiscais [Apropierea legislațiilor — Directiva 90/434/CEE — Regimul fiscal comun care se aplică fuziunilor, divizărilor, cesionării de active și schimburilor de acțiuni între societățile din diferite state membre — Articolul 11 alineatul (1) litera (a) — Motive economice valabile — Restructurarea sau raționalizarea activităților societăților participante la operațiune — Noțiuni]

text:
               28.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 25/8

      Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 10 noiembrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Supremo Tribunal Administrativo — Portugalia) — FOGGIA-Sociedade Gestora de Participações Sociais SA/Secretário de Estado dos Assuntos Fiscais
      (Cauza C-126/10) (1)

      (Apropierea legislațiilor - Directiva 90/434/CEE - Regimul fiscal comun care se aplică fuziunilor, divizărilor, cesionării de active și schimburilor de acțiuni între societățile din diferite state membre - Articolul 11 alineatul (1) litera (a) - Motive economice valabile - Restructurarea sau raționalizarea activităților societăților participante la operațiune - Noțiuni)
      (2012/C 25/12)
      Limba de procedură: portugheza

         Instanța de trimitere

      Supremo Tribunal Administrativo

         Părțile din acțiunea principală

         Reclamantă: FOGGIA-Sociedade Gestora de Participações Sociais SA

         Pârât: Secretário de Estado dos Assuntos Fiscais

         Cu participarea: Ministério Público

         Obiectul

      Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Supremo Tribunal Administrativo — Interpretarea articolului 11 alineatul (1) litera (a) din Directiva 90/434/CEE a Consiliului din 23 iulie 1990 privind regimul fiscal comun care se aplică fuziunilor, scindărilor, cesionării de active și schimburilor de acțiuni între societățile din diferite state membre (JO L 225, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 1, p. 92) — Operațiuni care au ca obiectiv frauda sau evaziunea fiscală — Noțiunile „motive economice valabile” și „restructurarea sau raționalizarea activităților societăților participante la operațiune”.

         Dispozitivul

      Articolul 11 alineatul (1) litera (a) din Directiva 90/434/CEE a Consiliului din 23 iulie 1990 privind regimul fiscal comun care se aplică fuziunilor, scindărilor, cesionării de active și schimburilor de acțiuni între societățile din diferite state membre trebuie interpretat în sensul că, în cazul unei fuziuni între două societăți ale aceluiași grup, poate constitui o prezumție că această operațiune nu este îndeplinită din „motive economice valabile” conform acestei dispoziții faptul că, la data fuziunii, societatea absorbită nu desfășoară nicio activitate, nu deține nicio participație financiară și nu face decât să transfere societății absorbante pierderi fiscale importante și fără o origine determinată, în pofida faptului că această operațiune are un efect pozitiv din punctul de vedere al costurilor structurale pentru acest grup. Instanța de trimitere trebuie să verifice, în lumina tuturor împrejurărilor care caracterizează litigiul cu privire la care aceasta este chemată să se pronunțe, dacă sunt întrunite în acest litigiu elementele constitutive ale prezumției de fraudă sau de evaziune fiscală în sensul dispoziției menționate.

         (1)  JO C 134, 22.5.2010.


title: Cauza T-736/15: Acțiune introdusă la 17 decembrie 2015 – Aldi/OAPI – Sky (SKYLITE)

text:
               7.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 90/20

         Acțiune introdusă la 17 decembrie 2015 – Aldi/OAPI – Sky (SKYLITE)
   (Cauza T-736/15)
   (2016/C 090/28)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Aldi GmbH & Co. KG (Mülheim an der Ruhr, Germania) (reprezentanți: N. Lützenrath, U. Rademacher, C. Fürsen și N. Bertram, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Sky plc (Isleworth, Regatul Unit)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca figurativă care cuprinde elementul verbal „SKYLITE” – cererea de înregistrare nr. 11 595 311

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a OAPI din 20/10/2015 în cauza R 2771/2014-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 15 din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 42 alineatele (2) şi (3) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauzele conexate C-497/15 și C-498/15: Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 22 martie 2017 (cereri de decizii preliminare formulate de Szegedi Közigazgatási și Munkaügyi Bíróság – Ungaria) – Euro-Team Kft. (C-497/15), Spirál-Gép Kft. (C-498/15)/Budapest Rendőrfőkapitánya (Trimitere preliminară — Apropierea legislațiilor — Transport rutier — Dispoziții fiscale — Directiva 1999/62/CE — Aplicare a taxelor la vehiculele grele de marfă pentru utilizarea anumitor infrastructuri — Taxă de trecere — Obligația statelor membre de a institui sancțiuni efective, proporționale și cu efect de descurajare — Amendă forfetară — Proporționalitate)

text:
               29.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 168/12

         Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 22 martie 2017 (cereri de decizii preliminare formulate de Szegedi Közigazgatási și Munkaügyi Bíróság – Ungaria) – Euro-Team Kft. (C-497/15), Spirál-Gép Kft. (C-498/15)/Budapest Rendőrfőkapitánya
   (Cauzele conexate C-497/15 și C-498/15) (1)

   ((Trimitere preliminară - Apropierea legislațiilor - Transport rutier - Dispoziții fiscale - Directiva 1999/62/CE - Aplicare a taxelor la vehiculele grele de marfă pentru utilizarea anumitor infrastructuri - Taxă de trecere - Obligația statelor membre de a institui sancțiuni efective, proporționale și cu efect de descurajare - Amendă forfetară - Proporționalitate))
   (2017/C 168/13)
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Euro-Team Kft.(C-497/15), Spirál-Gép Kft. (C-498/15)

      Pârât: Budapest Rendőrfőkapitánya

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 9a din Directiva 1999/62/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 17 iunie 1999 de aplicare a taxelor la vehiculele grele de marfă pentru utilizarea anumitor infrastructuri, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2011/76/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 27 septembrie 2011, trebuie interpretat în sensul că cerința privind proporționalitatea, prevăzută la acest articol, se opune unui sistem de sancțiuni precum cel în discuție în litigiile principale, care prevede aplicarea unei amenzi în cuantum forfetar pentru toate încălcările – indiferent de natura și de gravitatea acestora – ale normelor referitoare la obligația de a plăti în prealabil taxa rutieră aferentă utilizării unei infrastructuri rutiere.

               2)

               Articolul 9a din Directiva 1999/62, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2011/76, trebuie interpretat în sensul că cerința privind proporționalitatea, prevăzută la acest articol, nu se opune unui sistem de sancțiuni precum cel în discuție în litigiile principale, care instituie o răspundere obiectivă. În schimb, acesta trebuie să fie interpretat în sensul că se opune nivelului sancțiunii prevăzut de sistemul menționat.

      (1)  JO C 27, 25.1.2016


title: Cauza C-72/08: Ordonanța președintelui Camerei a opta a Curții din 1 iulie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Polonă

text:
               7.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 267/52

         Ordonanța președintelui Camerei a opta a Curții din 1 iulie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Polonă
   (Cauza C-72/08) (1)

   2009/C 267/87

      Limba de procedură: poloneza

   Președintele Camerei a opta a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 92, 12.4.2008.


title: Cauza C-412/13 P: Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 10 aprilie 2014 – Franz Wilhelm Langguth Erben GmbH & Co. KG/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) [Recurs — Marcă comunitară — Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Articolul 34 alineatul (1), articolul 75 și articolul 77 alineatul (1) — Mărci naționale și internaționale figurative anterioare MEDINET — Revendicarea seniorității — Refuz]

text:
               11.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 261/8

         Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 10 aprilie 2014 – Franz Wilhelm Langguth Erben GmbH & Co. KG/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   (Cauza C-412/13 P) (1)

   ([Recurs - Marcă comunitară - Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Articolul 34 alineatul (1), articolul 75 și articolul 77 alineatul (1) - Mărci naționale și internaționale figurative anterioare MEDINET - Revendicarea seniorității - Refuz])
   2014/C 261/13
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: Franz Wilhelm Langguth Erben GmbH & Co. KG) (reprezentanți: R. Kunze și G. Würtenberger, Rechtsanwälte)

      Cealaltă parte din procedură: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: G. Schneider, agent)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Franz Wilhelm Langguth Erben GmbH & Co. KG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 298, 12.10.2013.


title: Cauza C-210/10: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 9 februarie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Hajdú-Bihar Megyei Bíróság — Ungaria) — Márton Urbán/Vám- és Pénzügyőrség Észak-alföldi Regionális Parancsnoksága (Transporturi rutiere — Încălcări ale normelor privind utilizarea tahografului — Obligația statelor membre de a institui sancțiuni proporționale — Amendă forfetară — Proporționalitatea sancțiunii)

text:
               17.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 80/2

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 9 februarie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Hajdú-Bihar Megyei Bíróság — Ungaria) — Márton Urbán/Vám- és Pénzügyőrség Észak-alföldi Regionális Parancsnoksága
   (Cauza C-210/10) (1)

   (Transporturi rutiere - Încălcări ale normelor privind utilizarea tahografului - Obligația statelor membre de a institui sancțiuni proporționale - Amendă forfetară - Proporționalitatea sancțiunii)
   2012/C 80/03
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Hajdú-Bihar Megyei Bíróság

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Márton Urbán

      Pârât: Vám- és Pénzügyőrség Észak-alföldi Regionális Parancsnoksága

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Hajdú-Bihar Megyei Bíróság — Interpretarea articolului 19 alineatele (1) și (4) din Regulamentul (CE) nr. 561/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 martie 2006 privind armonizarea anumitor dispoziții ale legislației sociale în domeniul transporturilor rutiere, de modificare a Regulamentelor (CEE) nr. 3821/85 și (CE) nr. 2135/98 ale Consiliului și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 3820/85 al Consiliului (JO L 102, p. 1, Ediție specială, 05/vol. 8, p. 214), precum și a articolelor 13-16 din Regulamentul (CEE) nr. 3821/85 al Consiliului din 20 decembrie 1985 privind aparatura de înregistrare în transportul rutier (JO L 370, p. 8, Ediție specială, 07/vol. 1, p. 234) — Reglementare națională care pedepsește toate încălcările normelor privind utilizarea tahografului prin aplicarea unei amenzi cu valoare unică, fără a se ține seama de gravitatea încălcării în cauză și fără a se prevedea posibilitatea unei justificări — Obligație a statelor membre de a institui sancțiuni proporționale

      Dispozitivul

               1.

               Cerința proporționalității prevăzută la articolul 19 alineatele (1) și (4) din Regulamentul (CE) nr. 561/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 martie 2006 privind armonizarea anumitor dispoziții ale legislației sociale în domeniul transporturilor rutiere, de modificare a Regulamentelor (CEE) nr. 3821/85 și (CE) nr. 2135/98 ale Consiliului și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 3820/85 al Consiliului trebuie interpretată în sensul că se opune unui sistem de sancțiuni precum cel prevăzut de Decretul Guvernului nr. 57/2007 din 31 martie 2007 de stabilire a cuantumului amenzilor aplicabile pentru încălcarea anumitor dispoziții în materie de transport rutier de mărfuri și de persoane (a közúti árufuvarozáshoz és személyszállításhoz kapcsolódó egyes rendelkezések megsértése esetén kiszabható bírságok összegéről szóló 57/2007. Korm. Rendelet), care prevede aplicarea unei amenzi în cuantum forfetar pentru orice încălcare, indiferent de gravitatea sa, a normelor privind utilizarea foilor de înregistrare, prevăzute la articolele 13-16 din Regulamentul (CEE) nr. 3821/85 al Consiliului din 20 decembrie 1985 privind aparatura de înregistrare în transportul rutier, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 561/2006.

               2.

               Cerința proporționalității prevăzută la articolul 19 alineatele (1) și (4) din Regulamentul nr. 561/2006 trebuie interpretată în sensul că nu se opune unui sistem de sancțiuni precum cel prevăzut de Decretul Guvernului nr. 57/2007 din 31 martie 2007 de stabilire a cuantumului amenzilor aplicabile pentru încălcarea anumitor dispoziții în materie de transport rutier de mărfuri și de persoane, care instituie o răspundere obiectivă. În schimb, aceasta trebuie să fie interpretată în sensul că se opune intensității sancțiunii prevăzute de acest sistem.

      (1)  JO C 195, 17.7.2010.


title: Cauza T-84/07: Acțiune introdusă la 13 martie 2007 — Mineral and Chemical Company EuroChem /Consiliu

text:
               26.5.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 117/26

         Acțiune introdusă la 13 martie 2007 — Mineral and Chemical Company „EuroChem”/Consiliu
   (Cauza T-84/07)
   (2007/C 117/40)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Open Joint Stock Company Mineral and Chemical Company „EuroChem ”(Moscova, Rusia) (reprezentanți: P. Vander Schueren și B. Evtimov, lawyers)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea regulamentului atacat și în principal a articolului 1 din acesta, în măsura în care privește reclamanta și societățile aflate în legătură cu aceasta menționate în considerentul 14 literele (a) și (b) din regulamentul atacat și

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor ocazionate de prezenta procedură.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamanta, care este un producător și exportator rus de soluții de uree și de nitrat de amoniu solicită anularea Regulamentului (CE) nr. 1911/2006 al Consiliului din 19 decembrie 2006 de instituire a unei taxe antidumping definitive pe importurile de soluții de uree și de nitrat de amoniu originare din Algeria, Belarus, Rusia și Ucraina, ca urmare a unei reexaminări în temeiul expirării măsurilor, efectuată potrivit articolului 11 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 384/96 (1).
   În susținerea cererii sale, reclamanta arată că instituțiile comunitare au stabilit în mod greșit valoarea normală pentru reclamantă și au efectuat o comparație greșită cu prețul de export și, în consecință, au concluzionat în mod eronat cu privire la existența unui dumping. Prin acest fapt, instituțiile comunitare au comis o serie de erori vădite de apreciere și au încălcat principii fundamentale ale dreptului comunitar.
   În plus, reclamanta susține că instituțiile comunitare au încălcat articolul 11 alineatele (1) și (3) din Regulamentul de bază (2) prin omisiunea de a efectua o reexaminare intermediară împreună cu reexaminarea în temeiul expirării măsurilor prevăzută la articolul 11 alineatul (2) din Regulamentul de bază și prin adoptarea regulamentului atacat care extinde taxele la nivelul lor original, deși aveau obligația și posibilitatea să inițieze o reexaminare intermediară fie din oficiu, fie în baza unor probe suficiente furnizate de reclamantă.

      (1)  JO 2006 L 365, p. 26.

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 384/96 al Consiliului din 22 decembrie 1995 privind protecţia împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea ţărilor care nu sunt membre ale Comunităţii Europene (JO 1996 L 56, p. 1).


title: Cauza T-176/14: Acțiune introdusă la 20 martie 2014 – Georgsmarienhütte/Comisia

text:
               12.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/49

         Acțiune introdusă la 20 martie 2014 – Georgsmarienhütte/Comisia
   (Cauza T-176/14)
   2014/C 142/63
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Georgsmarienhütte GmbH (Georgsmarienhütte, Germania) (reprezentanți: H. Höfler, C. Kahle și V. Winkler, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei de deschidere a procedurii oficiale de investigare în conformitate cu articolul 108 alineatul (2) TFUE, adoptată de pârâtă în cazul Ajutor de stat SA.33995 (2013/C) – Germania, sprijin pentru energia electrică produsă din surse regenerabile și reducerea suprataxei pe energia din surse regenerabile pentru utilizatorii mari consumatori de energie și care a fost publicată împreună cu invitația de a prezenta observații (JO 2014, C 37, p. 73);

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă în esență următoarele motive.

               1.

               Încălcarea unor norme fundamentale de procedură

                           —

                           Reclamanta susține în această privință că pârâta nu și-a motivat suficient, în conformitate cu articolul 296 alineatul (2) TFUE, decizia de inițiere a unei proceduri oficiale de investigare în temeiul articolului 108 alineatul (2) TFUE. Decizia de deschidere a procedurii nu conține o apreciere materială specifică, întemeiată pe aspecte de fapt și de drept, în ceea ce privește întrunirea tuturor elementelor constitutive în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE.

               2.

               Încălcarea tratatelor

                           —

                           Reclamanta susține în cadrul acestui motiv că decizia Comisiei de deschidere a procedurii de investigare încalcă articolul 107 alineatul (1) TFUE. Ea precizează în această privință că Curtea de Justiție a Uniunii Europene a statuat deja în Hotărârea din 13 martie 2001, PreussenElektra (C-379/98, Rec., p. I-2099), că prin Legea privind acordarea de prioritate surselor regenerabile de energie (denumită în continuare „EEG”) nu se acordă ajutor de stat. Reclamanta susține că EEG se aplică în continuare fără modificări substanțiale. În special au rămas nemodificate aspectele esențiale pentru aprecierea din perspectiva dreptului în materia ajutoarelor de stat. Același lucru este valabil și în ceea ce privește decizia pârâtei din 22 mai 2002 (JO C 164, p. 5), prin care pârâta a constatat că EEG nu constituie ajutor de stat.

                           —

                           Reclamanta susține de asemenea că plafonarea suprataxei aferente energiei din surse regenerabile nu întrunește elementele prevăzute la articolul 107 alineatul (1) TFUE pentru a fi calificată drept ajutor de stat. În această privință, ea susține în special că plafonarea suprataxei aferente energiei din surse regenerabile nu constituie un avantaj pe care o întreprindere nu l-ar fi obținut în condiții de piață normale, că această plafonare nu are caracter selectiv, că în cazul plafonării în cauză nu este vorba despre un ajutor acordat de stat sau prin intermediul resurselor de stat și că ea nu conduce nici la o denaturare a concurenței, nici la o eventuală afectare a schimburilor comerciale dintre statele membre.

               3.

               Compatibilitatea cu piața comună

                           —

                           În cazul în care Tribunalul consideră că în speță există un ajutor de stat, în opinia reclamantei, acest lucru ar fi compatibil cu piața comună în conformitate cu articolul 107 alineatul (3) literele (b) și (c) TFUE.


title: Cauza C-431/07 P: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 2 aprilie 2009 — Bouygues SA, Bouygues Télécom SA/Comisia Comunităților Europene, Republica Franceză, Orange France S. A., Société française du radiotéléphone — SFR [Recurs — Ajutoare de stat — Articolul 88 alineatul (2) CE — Condiții de inițiere a unei proceduri oficiale de investigare — Dificultăți serioase — Criterii constitutive ale unui ajutor de stat — Resurse de stat — Principiul nediscriminării]

text:
               20.6.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 141/12

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 2 aprilie 2009 — Bouygues SA, Bouygues Télécom SA/Comisia Comunităților Europene, Republica Franceză, Orange France S. A., Société française du radiotéléphone — SFR
   (Cauza C-431/07 P) (1)

   (Recurs - Ajutoare de stat - Articolul 88 alineatul (2) CE - Condiții de inițiere a unei proceduri oficiale de investigare - Dificultăți serioase - Criterii constitutive ale unui ajutor de stat - Resurse de stat - Principiul nediscriminării)
   2009/C 141/18
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurenți: Bouygues SA, Bouygues Télécom SA (reprezentanți: F. Sureau, D. Théophile, S. Perrotet, A. Bénabent, J. Vogel și L. Vogel, avocați)

      Celelalte părți în proces: Comisia Comunităților Europene (reprezentant: C. Giolito, agent), Republica Franceză (reprezentanți: G. de Bergues, O. Christmann și A.-L. Vendrolini, agenți), Orange France S. A. (reprezentanți: S. Hautbourg, S. quesson și L. Olza Moreno, avocați), Société française du radiotéléphone — SFR.(reprezentanți: A. Vincent, avocat și C. Vajda QC)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a patra) din 4 iulie 2007, Bouygues SA și Bouygues Télécom/Comisia (T-475/04), prin care Tribunalul a respins acțiunea reclamantelor având ca obiect anularea Deciziei Comisiei din 20 iulie 2004 (Ajutor de stat NN42/2004 — Franța), privind modificarea redevențelor datorate de Orange și de SFR pentru licențele UMTS (Universal Mobile Telecommunications System) — Ajutoare de stat — Condiții de inițiere a unei proceduri oficiale de investigare în temeiul articolului 88 alineatul (2) CE — Criterii constitutive ale unui ajutor de stat — Noțiunile de resurse de stat, avantaj concurențial și nediscriminare

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Bouygues SA și Bouygues Télécom SA la plata cheltuielilor de judecată.

               3)

               Republica Franceză suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 269, 10.11.2007.


title: Cauza T-330/16: Acțiune introdusă la 27 iunie 2016 – Hello Media/EUIPO – Hola (#hello digitalmente diferentes)

text:
               16.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 296/31

         Acțiune introdusă la 27 iunie 2016 – Hello Media/EUIPO – Hola (#hello digitalmente diferentes)
   (Cauza T-330/16)
   (2016/C 296/40)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Hello Media, SL (Madrid, Spania) (reprezentant: A. Alejos Cutuli, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Hola, SL (Madrid, Spania)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă care cuprinde elementele verbale „#hello digitalmente diferentes” – Cererea de înregistrare nr.o12 440 574

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 21/04/2016 în cauza R 1979/2015-2

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               respingerea opoziției B 2 336 348 împotriva cererii de înregistrare a mărcii Uniunii Europene nr. 12 440 574;

               —

               dispunerea înregistrării mărcii Uniunii Europene nr. 12 440 574 „#hello digitalmente diferentes” (cu desen);

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-281/11: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 19 decembrie 2013 — Comisia Europeană/Republica Polonă (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Utilizarea în condiții de izolare a microorganismelor modificate genetic — Directiva 2009/41/CE — Transpunere incorectă și incompletă)

text:
               22.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 52/5

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 19 decembrie 2013 — Comisia Europeană/Republica Polonă
   (Cauza C-281/11) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Utilizarea în condiții de izolare a microorganismelor modificate genetic - Directiva 2009/41/CE - Transpunere incorectă și incompletă)
   2014/C 52/07
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Pignataro-Nolin și M. Owsiany-Hornung, agenți)

      Pârâtă: Republica Polonă (reprezentanți:B. Majczyna și M. Szpunar, agenți)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Transpunere incorectă și incompletă a Directivei 2009/41/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 mai 2009 privind utilizarea în condiții de izolare a microorganismelor modificate genetic (JO L 125, p. 75).

      Dispozitivul

               1.

               Întrucât nu a transpus articolul 3 alineatul (3), articolul 7, articolul 8 alineatele (2) și (3), articolul 9 alineatul (2) litera (a), precum și articolul 18 alineatul (1) al doilea paragraf și alineatele (3) și (4) din Directiva 2009/41/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 mai 2009 privind utilizarea în condiții de izolare a microorganismelor modificate genetic, Republica Polonă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive.

               2.

               Respinge acțiunea cu privire la restul motivelor.

               3.

               Comisia Europeană și Republica Polonă suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 252, 27.8.2011.


title: Cauza C-144/08: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 4 iunie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Finlanda (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 83/182/CEE — Scutire de taxă — Import temporar de mijloace de transport — Domiciliu stabil)

text:
               1.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 180/17

         Hotărârea Curții (Camera a opta) din 4 iunie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Finlanda
   (Cauza C-144/08) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 83/182/CEE - Scutire de taxă - Import temporar de mijloace de transport - Domiciliu stabil)
   2009/C 180/27
   Limba de procedură: finlandeza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: I. Koskinen și D. Triantafyllou, agenți)

      Pârâtă: Republica Finlanda (reprezentant: A. Guimaraes-Purokoski, agent)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolului 7 alineatul (1) din Directiva 83/182/CEE a Consiliului din 28 martie 1983 privind scutirile de taxă în interiorul Comunității pentru anumite mijloace de transport importate temporar dintr-un stat membru în altul (JO L 105, p. 59, Ediție specială, 09/vol. 1, p. 66) — Definirea incompletă a noțiunii de domiciliu stabil în vederea determinării unui posibil drept de scutire fiscală

      Dispozitivul

               1)

               Prin definirea incompletă a noțiunii de domiciliu stabil în vederea determinării unui posibil drept de scutire fiscală în cazul unui import temporar de mijloace de transport, Republica Finlanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 7 alineatul (1) din Directiva 83/182/CEE a Consiliului din 28 martie 1983 privind scutirile de taxă în interiorul Comunității pentru anumite mijloace de transport importate temporar dintr-un stat membru în altul.

               2)

               Obligă Republica Finlanda la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 171, 5.7.2008.


title: Cauza C-356/12: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bayerischer Verwaltungsgerichtshof (Germania) la 27 iulie 2012 — Wolfgang Glatzel/Freistaat Bayern

text:
               12.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 9/25

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Bayerischer Verwaltungsgerichtshof (Germania) la 27 iulie 2012 — Wolfgang Glatzel/Freistaat Bayern
   (Cauza C-356/12)
   2013/C 9/41
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bayerischer Verwaltungsgerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Wolfgang Glatzel

      Pârât: Freistaat Bayern

      Întrebarea preliminară

   Punctul 6.4 din anexa III la Directiva 2006/126/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 20 decembrie 2006 privind permisele de conducere (1), astfel cum a fost modificată prin Directiva 2009/113/CE a Comisiei din 25 august 2009 (2) este compatibil cu articolul 20, cu articolul 21 alineatul (1) și cu articolul 26 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene în măsura în care impune — fără a prevedea posibilitatea unei excepții — solicitanților unui permis de conducere pentru categoriile C1 și C1E o acuitate vizuală minimă de 0,1 la ochiul mai slab, chiar și în cazul în care aceste persoane au o acuitate vizuală binoculară și dispun de un câmp vizual normal la ambii ochi?

      (1)  JO L 403, p. 18, Ediție specială, 07/vol. 17, p. 216.

      (2)  JO L 223, p. 31.


title: Cauza C-282/16: Ordonanța președintelui Curții din 25 noiembrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Handelsgericht Wien – Austria) – RMF Financial Holdings Sàrl/Heta Asset Resolution AG

text:
               20.3.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 86/22

         Ordonanța președintelui Curții din 25 noiembrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Handelsgericht Wien – Austria) – RMF Financial Holdings Sàrl/Heta Asset Resolution AG
   (Cauza C-282/16) (1)

   (2017/C 086/28)
   Limba de procedură: germana
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 314, 29.8.2016.


title: Cauza C-25/12: Ordonanța Curții din 4 iulie 2012 — Gino Trevisanato/Comisia Europeană (Recurs — Articolul 119 din Regulamentul de procedură — Cerere prin care se solicită obligarea Comisiei de a lua poziție cu privire la interpretarea și la transpunerea unei directive — Inadmisibilitate vădită)

text:
               6.10.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 303/7

         Ordonanța Curții din 4 iulie 2012 — Gino Trevisanato/Comisia Europeană
   (Cauza C-25/12) (1)

   (Recurs - Articolul 119 din Regulamentul de procedură - Cerere prin care se solicită obligarea Comisiei de a lua poziție cu privire la interpretarea și la transpunerea unei directive - Inadmisibilitate vădită)
   2012/C 303/14
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurent: Gino Trevisanato (reprezentant: L. Sulfaro, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Comisia

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a șaptea) din 13 decembrie 2011, Trevisanato/Comisia (T-510/11), prin care acesta din urmă a respins acțiunea prin care se solicita să fie obligată Comisia să ia poziție cu privire la plângerea depusă de recurent — Omisiunea Comisiei de a da un aviz cu forță juridică obligatorie referitor la domeniul de aplicare al Directivei 98/59/CE a Consiliului din 20 iulie 1998 privind apropierea legislațiilor statelor membre cu privire la concedierile colective (JO L 225, p 16, Ediție specială, 05/vol. 5, p. 95) — Necompetență vădită a Tribunalului — Condiții de aplicare a articolului 111 din Regulamentul de procedură al Tribunalului

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Domnul Trevisanato suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 65, 3.3.2012.


title: Cauza T-348/13: Hotărârea Tribunalului din 24 septembrie 2014 – Kadhaf Al Dam/Consiliul ( „Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive adoptate având în vedere situația din Libia — Înghețarea fondurilor și a resurselor economice — Obligație de motivare — Eroare vădită de apreciere — Modularea efectelor în timpul unei anulări — Răspundere extracontractuală” )

text:
               3.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 388/16

         Hotărârea Tribunalului din 24 septembrie 2014 – Kadhaf Al Dam/Consiliul
   (Cauza T-348/13) (1)

   ((„Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive adoptate având în vedere situația din Libia - Înghețarea fondurilor și a resurselor economice - Obligație de motivare - Eroare vădită de apreciere - Modularea efectelor în timpul unei anulări - Răspundere extracontractuală”))
   2014/C 388/20
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Ahmed Mohammed Kadhaf Al Dam (Cair, Egipt) (reprezentant: H. de Charette, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: A. Vitro şi V. Piessevaux, agenţi)

      Obiectul

   Pe de o parte, anularea Deciziei 2011/137/PESC a Consiliului din 28 februarie 2011 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Libia (JO L 58, p. 53), a Regulamentului (UE) nr. 204/2011 al Consiliului din 2 martie 2011 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Libia (JO L 58, p. 1), a Deciziei 2013/182/PESC a Consiliului din 22 aprilie 2013 de modificare a Deciziei 2011/137/PESC (JO L 111, p. 50), a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 689/2014 al Consiliului din 23 iunie 2014 privind punerea în aplicare a articolului 16 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 204/2011 (JO L 183, p. 1), și a Deciziei 2014/380/PESC a Consiliului din 23 iunie 2014, de modificare a Deciziei 2011/137 (JO L 183, p. 52), în măsura în care aceste acte îl vizează pe reclamant, și, pe de altă parte, o cerere de reparare a prejudiciului cauzat de aceste acte.

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia 2013/182/PESC a Consiliului din 22 aprilie 2013 și Decizia 2014/380/PESC a Consiliului din 23 iunie 2014 de modificare a Deciziei 2011/137/PESC privind măsuri restrictive având în vedere situația din Libia în măsura în care mențin numele domnului Ahmed Mohammed Kadhaf Al Dam pe listele care figurează în anexele II și IV la Decizia 2011/137/PESC a Consiliului din 28 februarie 2011 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Libia.

               2)

               Anulează Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 689/2014 al Consiliului din 23 iunie 2014 privind punerea în aplicare a articolului 16 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 204/2011 în măsura în care menține numele domnului Ahmed Mohammed Kadhaf Al Dam pe lista care figurează în anexa III la Regulamentul (UE) nr. 204/2011 al Consiliului din 2 martie 2011 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Libia.

               3)

               Menține efectele Deciziei 2013/182, ale Deciziei 2014/380 și ale Regulamentului de punere în aplicare nr. 689/2014 în ceea ce îl privește pe domnul Kadhaf Al Dam până la expirarea termenului de recurs împotriva prezentei hotărâri sau, în ipoteza în care se formulează un recurs în acest termen, până la hotărârea Curții în această privință.

               4)

               Respinge acțiunea în privința celorlalte motive.

               5)

               Îl obligă pe domnul Kadhaf Al Dam să suporte cheltuielile de judecată efectuate de Consiliul Uniunii Europene precum și propriile cheltuieli de judecată în legătură cu cererea sa de despăgubire.

               6)

               Obligă Consiliul să suporte cheltuielile de judecată efectuate de domnul Kadhaf Al Dam și propriile cheltuieli de judecată în legătură cu cererea de anulare.

      (1)  JO C 298, 12.10.2013.


title: Cauza C-519/07 P: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 17 septembrie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Koninklijke FrieslandCampina NV, fostă Koninklijke Friesland Foods NV, fostă Friesland Coberco Dairy Foods Holding NV (Recurs — Ajutoare de stat — Schemă fiscală de ajutoare pusă în aplicare de Țările de Jos pentru activitățile de finanțare internaționale — Decizia 2003/515/CE — Incompatibilitate cu piața comună — Dispoziție tranzitorie — Admisibilitate — Calitate procesuală activă — Interesul de a exercita acțiunea — Principiul protecției încrederii legitime — Principiul egalității de tratament)

text:
               7.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 267/13

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 17 septembrie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Koninklijke FrieslandCampina NV, fostă Koninklijke Friesland Foods NV, fostă Friesland Coberco Dairy Foods Holding NV
   (Cauza C-519/07 P) (1)

   (Recurs - Ajutoare de stat - Schemă fiscală de ajutoare pusă în aplicare de Țările de Jos pentru activitățile de finanțare internaționale - Decizia 2003/515/CE - Incompatibilitate cu piața comună - Dispoziție tranzitorie - Admisibilitate - Calitate procesuală activă - Interesul de a exercita acțiunea - Principiul protecției încrederii legitime - Principiul egalității de tratament)
   2009/C 267/22
   Limba de procedură: olandeza

      Părțile

      Recurentă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: H. van Vliet și S. Noë, agenți)

      Celelalte părți în proces: Koninklijke FrieslandCampina NV, fostă Koninklijke Friesland Foods NV, fostă Friesland Coberco Dairy Foods Holding NV (reprezentanți: E. Pijnacker Hordijk și W. Geursen, avocați)

      Obiectul

   Recurs declarat împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a doua) din 12 septembrie 2007, Koninklijke Friesland Foods NV (fostă Friesland Coberco Dairy Foods Holding NV)/Comisia (T-348/03) prin care Tribunalul a anulat articolul 2 din Decizia 2003/515/CE a Comisiei din 17 februarie 2003 privind schema de ajutor pusă în aplicare de Țările de Jos pentru activități de finanțare internațională (JO L 180, p. 52), în măsura în care acesta îi exclude de la regimul tranzitoriu pe operatorii care depuseseră deja, la data de 11 iulie 2001, la administrația fiscală olandeză o cerere de aplicare a schemei de ajutor în discuție și care nu fusese soluționată până la acea dată

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță al Comunităților Europene din 12 septembrie 2007, Koninklijke Friesland Foods/Comisia (T 348/03).

               2.

               Trimite cauza spre rejudecare Tribunalului de Primă Instanță al Comunităților Europene.

               3.

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.

      (1)  JO C 37, 9.2.2008.


title: Cauza F-117/05: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 2 iulie 2007 — Sanchez Ferriz/Comisia Comunităților Europene (Funcție publică — Funcționari — Promovare — Neînscriere pe lista funcționarilor promovați — Exercițiul de promovare 2004 — Puncte de prioritate — Merit — Vechime — Admisibilitate)

text:
               25.8.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 199/48

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 2 iulie 2007 — Sanchez Ferriz/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza F-117/05) (1)

   (Funcție publică - Funcționari - Promovare - Neînscriere pe lista funcționarilor promovați - Exercițiul de promovare 2004 - Puncte de prioritate - Merit - Vechime - Admisibilitate)
   (2007/C 199/93)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: Carlos Sanchez Ferriz (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: F. Frabetti, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: J. Currall și H. Kraemer, agenți)
   Obiectul
   Anularea listei funcționarilor promovați în temeiul exercițiului 2004, în măsura în care numele reclamantului nu figurează pe lista menționată, precum și anularea deciziei de atribuire a punctelor de prioritate ale reclamantului în temeiul aceluiași exercițiu.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea în parte ca fiind vădit inadmisibilă și în parte ca fiind vădit nefondată.

               2)

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 36, 11.2.2006, p. 35.


title: Cauza C-188/08: Acțiune introdusă la 6 mai 2008 — Comisia Comunităților Europene/Irlanda

text:
               2.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 197/7

         Acțiune introdusă la 6 mai 2008 — Comisia Comunităților Europene/Irlanda
   (Cauza C-188/08)
   (2008/C 197/11)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: S. Pardo Quintillán și D. Lawunmi, agenți)

      Pârâtă: Irlanda
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, în măsura în care apele uzate menajere evacuate prin fose septice sau prin alte sisteme individuale de tratare în mediul rural nu sunt, în sensul articolului 2 alineatul (1) litera (b) din Directiva 75/442/CEE a Consiliului din 15 iulie 1975 privind deșeurile (1), astfel cum a fost modificată prin Directiva 91/156/CEE a Consiliului din 18 martie 1991 (2), reglementate de o altă legislație comunitară sau irlandeză, prin netranspunerea completă și corectă în dreptul intern, în privința apelor uzate menajere respective, a articolelor 4, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13 și 14 din directiva menționată, Irlanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive și al Tratatului CE;

               —

               obligarea Irlandei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Comisia susține că în Irlanda nu există nici legislație națională, nici legislație comunitară care să reglementeze, în conformitate cu directiva, gestionarea apelor uzate menajere evacuate prin fose septice sau prin alte sisteme individuale de tratare în afara marilor aglomerații urbane.
   În lipsa altei legislații, Irlanda este obligată să transpună și să aplice cerințele prevăzute de directivă în ceea ce privește aceste ape uzate. Irlanda nu a transpus însă și nici nu a susținut că ar fi transpus aceste cerințe. În plus, nu a respectat aceste cerințe în practică. Mai precis, în ceea ce privește apele uzate menționate, Irlanda:

               —

               nu a transpus dispozițiile articolului 4 din directivă. Transpunerea articolului 4 este importantă întrucât acesta stabilește obiectivele de mediu care trebuie urmărite și respectate în raport cu alte obligații prevăzute de directivă. Comisia susține că este vorba de asemenea de o încălcare a articolului 4 în practică în bazinul de colectare Lough Leane, demonstrată prin dovezile prezentate cu privire la efectele novice asupra mediului produse de controlul neadecvat al foselor septice.

               —

               nu a transpus dispozițiile articolului 7 din directivă. Articolul 7 este important întrucât prevede, printre altele, elaborarea, pentru întregul teritoriu, de planuri de eliminare a deșeurilor în locuri adecvate pentru a evita efectele nocive asupra mediului. În afara netranspunerii articolului 7 din directivă, Irlanda nu a elaborat în practică planuri cu privire la fosele septice sau la alte sisteme individuale de tratare care să îndeplinească cerințele articolului 7.

               —

               nu a transpus dispozițiile articolului 8 din directivă. Articolul 8 este important întrucât prevede că deșeurile sunt eliminate în conformitate cu directiva. De asemenea, este vorba despre o încălcare a articolului 8 în practică în Irlanda întrucât aceasta nu a asigurat eliminarea apelor uzate menajere în conformitate cu directiva.

               —

               nu a transpus dispozițiile articolului 9 din directivă. Articolul 9 este important întrucât prevede o aprobare prealabilă formală care conține garanții privind mediul pentru operațiunile de eliminare a deșeurilor. Controalele pe care Irlanda le aplică în practică cu privire la fosele septice și la alte sisteme individuale de tratare nu sunt echivalente și, prin urmare, este vorba despre o încălcare în practică a articolului 9.

               —

               nu a transpus dispozițiile articolului 10 din directivă. Comisia consideră că eliminarea apelor uzate prin fose septice sau prin alte sisteme individuale de tratare înseamnă aproape de fiecare dată în practică o operațiune de eliminare în sensul directivei. Totuși, se poate concepe ca, în anumite circumstanțe, să se considere această metodă de tratare ca fiind o operațiune de recuperare. Acesta ar putea fi cazul, de exemplu, al transformării în compost uscat a apelor uzate menajere în vederea utilizării sale ulterioare ca fertilizator. Prin urmare, Comisia a inclus articolul 10 în prezenta cerere.

               —

               nu a transpus dispozițiile articolului 11 din directivă. Irlanda nu susține, în contextul articolului 11 alineatul (3) sau altfel, că ar fi transpus dispozițiile articolului 11 din directivă, dar în măsura în care ar intenționa să susțină acest lucru, Comisia contestă faptul că normele adoptate de Irlanda în ceea ce privește fosele septice și alte sisteme individuale de tratare ar reprezenta o transpunere a articolului 11 alineatele (1) și (2) din directivă. Mai precis, normele aplicabile în Irlanda nu asigură respectarea condițiilor impuse în articolul 4 din directivă. În plus, nu există un sistem de înregistrare a foselor septice și a altor sisteme individuale de tratare.

               —

               nu a transpus dispozițiile articolului 12 din directivă. Articolul 12 este important în ceea ce privește fosele septice și alte sisteme individuale de tratare în măsura în care, pentru a funcționa în mod eficient, aceste sisteme necesită înlăturarea și eliminarea periodică a nămolurilor. În măsura în care există servicii profesioniste implicate în astfel de operațiuni de înlăturare și de eliminare, acestea nu sunt prevăzute în legislația și practica irlandeză în conformitate cu directiva.

               —

               nu a transpus dispozițiile articolului 13 din directivă. Articolul 13 este important întrucât, fără întreținere corespunzătoare, chiar și fosele septice și alte sisteme individuale de tratare care sunt plasate și instalate corect pot funcționa greșit și pot provoca efecte nocive asupra mediului. Prin urmare, un sistem de inspectare este indispensabil. Probele prezentate în studiul privind Lough Leane arată că, în afară de netranspunerea cerințelor prevăzute de articolul 13 din directivă, Irlanda nu respectă acele cerințe în practică în ceea ce privește fosele septice și alte sisteme individuale de tratare.

               —

               nu a transpus dispozițiile articolului 14 din directivă. Articolul 14 prezintă importanță cu privire la păstrarea evidenței care permite să se asigure că fosele septice și alte sisteme individuale de tratare nu sunt supraîncărcate și că sunt întreținute corespunzător. Probele prezentate în studiul privind Lough Leane arată că, în afară de netranspunerea cerințelor prevăzute de articolul 14 din directivă, Irlanda nu respectă acele cerințe în practică în ceea ce privește fosele septice și alte sisteme individuale de tratare.

      (1)  JO L 194, p. 39.

      (2)  JO L 78, p. 32.


title: Cauza T-52/09 R: Ordonanța președintelui Tribunalului de Primă Instanță din 24 aprilie 2009 — Nycomed Danmark/EMEA [ Măsuri provizorii — Autorizație de introducere pe piață a unui medicament — Agent de imagerie ecocardiografică ultrasonoră utilizat pentru stabilirea unui diagnostic (perflubutan) — Refuz al EMEA de a acorda o derogare de la obligația de a prezenta un plan de investigare pediatrică — Cerere de suspendare a executării și de măsuri provizorii — Lipsa urgenței ]

text:
               20.6.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 141/43

         Ordonanța președintelui Tribunalului de Primă Instanță din 24 aprilie 2009 — Nycomed Danmark/EMEA
   (Cauza T-52/09 R)
   („Măsuri provizorii - Autorizație de introducere pe piață a unui medicament - Agent de imagerie ecocardiografică ultrasonoră utilizat pentru stabilirea unui diagnostic (perflubutan) - Refuz al EMEA de a acorda o derogare de la obligația de a prezenta un plan de investigare pediatrică - Cerere de suspendare a executării și de măsuri provizorii - Lipsa urgenței”)
   2009/C 141/91
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Nycomed Danmark ApS (Roskilde, Danemarca) (reprezentanți: C. Schoonderbeek și H. Speyart van Woerden, avocați)

      Pârâtă: Agenția Europeană pentru Medicamente (EMEA) (reprezentanți: V. Salvatore și N. Rampal Olmedo, agenți)

      Obiectul

   Cerere prin care se solicită, pe de o parte, suspendarea executării Deciziei adoptate de EMEA la 28 noiembrie 2008 de respingere a cererii de derogare specifică privind perflubutanul și, pe de altă parte, adoptarea unor măsuri provizorii.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza C-682/11 P: Ordonanța Curții din 6 decembrie 2012 — GS Gesellschaft für Umwelt- und Energie-Serviceleistungen mbH/Parlamentul European, Consiliul Uniunii Europene [Recurs — Regulamentul (UE) nr. 1210/2010 — Autentificarea monedelor euro — Procesarea monedelor euro improprii circulației — Articolul 8 alineatul (2) — Posibilitatea statelor membre de a refuza rambursarea monedelor euro improprii circulației — Acțiune în anulare — Admisibilitate — Persoană vizată în mod direct]

text:
               13.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 108/7

         Ordonanța Curții din 6 decembrie 2012 — GS Gesellschaft für Umwelt- und Energie-Serviceleistungen mbH/Parlamentul European, Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-682/11 P) (1)

   (Recurs - Regulamentul (UE) nr. 1210/2010 - Autentificarea monedelor euro - Procesarea monedelor euro improprii circulației - Articolul 8 alineatul (2) - Posibilitatea statelor membre de a refuza rambursarea monedelor euro improprii circulației - Acțiune în anulare - Admisibilitate - Persoană vizată în mod direct)
   2013/C 108/12
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: GS Gesellschaft für Umwelt- und Energie-Serviceleistungen mbH (reprezentant: J. Schmidt, Rechtsanwalt)

      Celelalte părți din procedură: Parlamentul European (reprezentanți: U. Rösslein și A. Neergaard, agenți), Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: J. Monteiro și M. Simm, agenți)

      Obiectul

   Recurs introdus împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a șasea) din 12 octombrie 2011, GS/Parlamentul European și Consiliul (T-149/11), prin care Tribunalul a respins ca inadmisibilă acțiunea reclamantei în anularea articolului 8 alineatul (2) a doua teză din Regulamentul (UE) nr. 1210/2010 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 decembrie 2010 privind autentificarea monedelor euro și procesarea monedelor euro improprii circulației (JO L 339, p. 1) — Acte care privesc în mod direct și individual persoanele fizice și morale — Condiția afectării directe

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Obligă GS Gesellschaft für Umwelt- und Energie-Serviceleistungen mbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 65, 3.3.2012


title: Cauza C-290/10 P: Ordonanța Curții (Camera a opta) din 9 septembrie 2010 — Franssons Verkstäder AB/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Lindner Recyclingtech GmbH [Recurs — Acțiune formulată la Tribunal prin care se urmărește anularea unei decizii a Camerei a treia de recurs a OAPI — Regulamentul (CE) nr. 6/2002 — Termen de introducere a acțiunii — Inadmisibilitate pentru cauză de tardivitate — Recurs vădit nefondat]

text:
               12.3.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 80/9

         Ordonanța Curții (Camera a opta) din 9 septembrie 2010 — Franssons Verkstäder AB/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Lindner Recyclingtech GmbH
   (Cauza C-290/10 P) (1)

   (Recurs - Acțiune formulată la Tribunal prin care se urmărește anularea unei decizii a Camerei a treia de recurs a OAPI - Regulamentul (CE) nr. 6/2002 - Termen de introducere a acțiunii - Inadmisibilitate pentru cauză de tardivitate - Recurs vădit nefondat)
   2011/C 80/17
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Franssons Verkstäder AB (reprezentant: O. Öhlén, avocat)

      Celelalte părți în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Lindner Recyclingtech GmbH

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a opta) din 10 mai 2010, Franssons Verkstäder/OAPI (T-98/10), prin care Tribunalul a respins o acțiune în anulare formulată de titularul desenului sau al modelului comunitar nr. 253778-0001 (mașini de măcinat paie) împotriva Deciziei R 690/2007-3 a Camerei a treia de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (OAPI) din 22 octombrie 2009 prin care se anulează decizia diviziei de anulare care respinge cererea de anulare formulată de Lindner Recyclingtech — Termen de introducere a acțiunii — Inadmisibilitate vădită

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Franssons Verkstäder AB suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 328, 4.12.2010.


title: Cauza T-194/13: Hotărârea Tribunalului din 7 martie 2017 – United Parcel Service/Comisia [„Concurență — Concentrări — Regulamentul (CE) nr. 139/2004 — Servicii internaționale de curierat expres pentru livrarea coletelor mici în SEE — Achiziționarea TNT Express de către UPS — Decizie prin care concentrarea este declarată incompatibilă cu piața internă — Efecte probabile asupra prețurilor — Analiză econometrică — Dreptul la apărare”]

text:
               18.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 121/20

         Hotărârea Tribunalului din 7 martie 2017 – United Parcel Service/Comisia
   (Cauza T-194/13) (1)

   ([„Concurență - Concentrări - Regulamentul (CE) nr. 139/2004 - Servicii internaționale de curierat expres pentru livrarea coletelor mici în SEE - Achiziționarea TNT Express de către UPS - Decizie prin care concentrarea este declarată incompatibilă cu piața internă - Efecte probabile asupra prețurilor - Analiză econometrică - Dreptul la apărare”])
   (2017/C 121/28)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: United Parcel Service, Inc. (Atlanta, Georgia, Statele Unite) (reprezentanți: inițial A. Ryan, B. Graham, solicitors, W. Knibbeler și P. Stamou, avocați, ulterior A. Ryan, W. Knibbeler, P. Stamou, A. Pliego Selie, F. Hoseinian și P. van den Berg, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial T. Christoforou, N. Khan, A. Biolan, N. von Lingen și H. Leupold, ulterior T. Christoforou, N. Khan, A. Biolan și H. Leupold, agenți)

      Intervenientă în susținerea pârâtei: FedEx Corp. (Memphis, Tennessee, Statele Unite ale Americii) (reprezentanți: inițial F. Carlin, barrister, G. Bushell, solicitor, și Q. Azau, avocat, ulterior F. Carlin, G. Bushell și N. Niejahr, avocat)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea Deciziei C(2013) 431 a Comisiei din 30 ianuarie 2013 privind declararea unei concentrări ca fiind incompatibilă cu piața internă și cu funcționarea Acordului privind SEE (cazul COMP/M.6570 – UPS/TNT Express).

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia C(2013) 431 a Comisiei din 30 ianuarie 2013 privind declararea unei concentrări ca fiind incompatibilă cu piața internă și cu funcționarea Acordului privind SEE (cazul COMP/M.6570 – UPS/TNT Express).

               2)

               Obligă Comisia Europeană să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de United Parcel Service, Inc.

               3)

               FedEx Corp. suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 147, 25.5.2013.


title: Cauza T-205/10: Acțiune introdusă la 4 mai 2010 — Cervecería Modelo/OAPI — Plataforma Continental (LA VICTORIA DE MEXICO)

text:
               3.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 179/52

         Acțiune introdusă la 4 mai 2010 — Cervecería Modelo/OAPI — Plataforma Continental (LA VICTORIA DE MEXICO)
   (Cauza T-205/10)
   2010/C 179/89
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Cervecería Modelo, SA de CV (reprezentant: C. Lema Devesa, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Plataforma Continental, SL (Madrid, Spania)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea în parte a Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne din 5 martie 2010 (cauza R/322/2009-2), exclusiv în măsura în care a respins înregistrarea mărcii „LA VICTORIA DE MÉXICO”, pentru a desemna produse din clasa 32 din Clasificare și, în consecință, admiterea înregistrării acesteia, și

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta.

      Marca comunitară vizată: marca verbală „LA VICTORIA DE MÉXICO” (cererea de înregistrare nr. 4 551 214), pentru produse și servicii din clasele 25, 32 și 43.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: PLATAFORMA CONTINENTAL S.L.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca figurativă comunitară care conține elementul verbal „VICTORIA” (nr. 2 632 271), pentru produse din clasele 31, 32 y 33; și marca verbală spaniolă „VICTORIA” (nr. 1 648 564), pentru produse din clasa 32.

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția în totalitate.

      Decizia camerei de recurs: anulează în parte decizia atacată și respinge în parte cererea de înregistrare.

      Motivele invocate: interpretarea și aplicarea incorecte ale articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94 privind marca comunitară.


title: Cauza C-79/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale Ordinario di Firenze (Italia) la 22 februarie 2011 — Procedură penală împotriva lui Maurizio Giovanardi și alții

text:
               16.4.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 120/7

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale Ordinario di Firenze (Italia) la 22 februarie 2011 — Procedură penală împotriva lui Maurizio Giovanardi și alții
   (Cauza C-79/11)
   2011/C 120/13
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale Ordinario di Firenze

      Părțile din acțiunea principală

      Inculpați: Maurizio Giovanardi, Andrea Lastini, Vito Piglionica, Massimiliano Pempori, Filippo Ricci, Gezim Lakja, Elettrifer Srl, Rete Ferroviaria Italiana SpA

      Alte părți: Franca Giunti, Laura Marrai, Francesca Marrai, Stefania Marrai, Giovanni Marrai, Alfio Bardelli, Andrea Tomberli

      Întrebarea preliminară

   Reglementarea italiană în materie de răspundere administrativă a instituțiilor/persoanelor juridice prevăzută de Decretul legislativ nr. 231/2001 cu modificările ulterioare, prin faptul că nu prevede „în mod expres” posibilitatea ca acestea să fie introduse în procesul penal pentru a răspunde pentru prejudiciile cauzate victimelor infracțiunilor, este conformă cu normele comunitare în materie de protejare a victimelor infracțiunilor în procesul penal și în special cu articolele 2, 3 și 8 din Decizia-cadru nr. 2001/220/JAI a Consiliului din 15 martie 2001 privind statutul victimelor în cadrul procedurilor penale (1), precum și cu dispozițiile Directivei nr. 2004/80/CE a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind despăgubirea victimelor infracționalității (2)?

      (1)  JO L 82, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 3, p. 104.

      (2)  JO L 261, p. 15, Ediție specială, 19/vol. 7, p. 31.


title: Cauza T-344/14: Acțiune introdusă la 21 mai 2014 – Lidl Stiftung/OAPI (Deluxe)

text:
               21.7.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 235/29

         Acțiune introdusă la 21 mai 2014 – Lidl Stiftung/OAPI (Deluxe)
   (Cauza T-344/14)
   2014/C 235/40
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Lidl Stiftung & Co. KG (Neckarsulm, Germania) (reprezentanţi: M. Kefferpütz şi A. Wrage, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei R 1223/2013-1 a Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 6 martie 2014;

               —

               constatarea împrejurării că dispozițiile articolului 7 alineatul (1) litera (b) și alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009 nu se opun publicării mărcii a cărei înregistrare este solicitată;

               —

               trimiterea cererii de înregistrare a mărcii nr. 1 1 4 27  507 către pârât pentru continuarea procedurii de înregistrare;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate în fața Oficiului.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca figurativă care conține elementul verbal „Deluxe”, pentru produse și servicii din clasele 5 și 29-33 – cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 1 1 4 27  507

      Decizia examinatorului: respinge cererea de înregistrare a mărcii

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009


title: Cauza C-296/14: Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 5 februarie 2015 – Republica Elenă/Comisia Europeană (Recurs — Ajutoare de stat — Împrumuturi fără dobândă, însoțite de o garanție de stat, acordate de autoritățile elene unor operatori din sectorul cerealelor — Decizie prin care ajutoarele sunt declarate incompatibile cu piața internă — Acțiune vădit inadmisibilă și vădit nefondată)

text:
               4.5.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 146/11

         Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 5 februarie 2015 – Republica Elenă/Comisia Europeană
   (Cauza C-296/14) (1)

   ((Recurs - Ajutoare de stat - Împrumuturi fără dobândă, însoțite de o garanție de stat, acordate de autoritățile elene unor operatori din sectorul cerealelor - Decizie prin care ajutoarele sunt declarate incompatibile cu piața internă - Acțiune vădit inadmisibilă și vădit nefondată))
   (2015/C 146/16)
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Recurentă: Republica Elenă (reprezentanți: I. Chalkias și A. Vasilopoulou, agenți)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Bouchagiar, D. Triantafyllou și P. Němečková, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Republica Elenă la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 253, 4.8.2014.


title: Cauza T-548/13: Acțiune introdusă la 15 octombrie 2013 — Aderans/OAPI — Ofer (VITALHAIR)

text:
               14.12.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 367/35

         Acțiune introdusă la 15 octombrie 2013 — Aderans/OAPI — Ofer (VITALHAIR)
   (Cauza T-548/13)
   2013/C 367/62
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Aderans Company (Tokyo, Japonia) (reprezentant: Rechtsanwalt M. Graf)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Ofer (Troisdorf, Germania)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 1 august 2013 în cauza R 1467/2012-1;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: Aderans

      Marca comunitară vizată: marca figurativă „VITALHAIR” pentru produse din clasele 3, 21 și 26 — cererea de marcă comunitară nr. 7 254 378

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: Ofer

      Marca sau semnul invocat: marca verbală comunitară „haarvital” și marca figurativă germană „HAARVITAL” pentru produse și servicii din clasele 3, 26 și 44

      Decizia diviziei de opoziție: admite în parte opoziția

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: încălcarea articolului 42 alineatele (2) și (3) și a articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009


title: Cauza C-380/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal administratif (Luxemburg) la 18 iulie 2011 — DI. VI. Finanziaria SAPA di Diego della Valle & C/Administration des contributions directes

text:
               8.10.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 298/12

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal administratif (Luxemburg) la 18 iulie 2011 — DI. VI. Finanziaria SAPA di Diego della Valle & C/Administration des contributions directes
   (Cauza C-380/11)
   2011/C 298/23
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Tribunal administratif

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: DI. VI. Finanziaria SAPA di Diego della Valle & C

      Pârâtă: Administration des contributions directes

      Întrebările preliminare

   Articolul 49 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene trebuie interpretat în sensul că se opune unei dispoziții, precum cea de la articolul 8a din Legea modificată din 16 octombrie 1934 privind impozitul pe avere care condiționează, la alineatul 1, acordarea reducerii impozitului pe avere, de obligația de a rămâne supus la plata impozitului pe avere luxemburghez pe parcursul următorilor 5 ani fiscali?


title: Cauza C-348/13: Ordonanța Curții (Camera a noua) din 21 octombrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesgerichtshof – Germania) – BestWater International GmbH/Michael Mebes, Stefan Potsch (Trimitere preliminară – Apropierea legislațiilor – Drept de autor și drepturi conexe – Directiva 2001/29/CE – Societatea informațională – Armonizarea anumitor aspecte ale dreptului de autor și ale drepturilor conexe – Articolul 3 alineatul (1) – Comunicare publică – Noțiune – Linkuri internet care dau acces la opere protejate – Utilizarea procedurii „framing”)

text:
               19.1.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/10

      Ordonanța Curții (Camera a noua) din 21 octombrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesgerichtshof – Germania) – BestWater International GmbH/Michael Mebes, Stefan Potsch
      (Cauza C-348/13) (1)

      (Trimitere preliminară - Apropierea legislațiilor - Drept de autor și drepturi conexe - Directiva 2001/29/CE - Societatea informațională - Armonizarea anumitor aspecte ale dreptului de autor și ale drepturilor conexe - Articolul 3 alineatul (1) - Comunicare publică - Noțiune - Linkuri internet care dau acces la opere protejate - Utilizarea procedurii „framing”)
      (2015/C 016/14)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Bundesgerichtshof

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: BestWater International GmbH

         Pârâți: Michael Mebes, Stefan Potsch

         Dispozitivul

      Simpla inserare a unei opere protejate, accesibilă pe un site internet, pe un alt site internet prin intermediul unui link care utilizează procedura „framing”, precum cea utilizată în cauza principală, nu poate fi calificată drept „comunicare publică”, în sensul articolului 3 alineatul (1) din Directiva 2001/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 mai 2001 privind armonizarea anumitor aspecte ale dreptului de autor și drepturilor conexe în societatea informațională, în condițiile în care opera în cauză nu este comunicată unui public nou iar comunicarea nu are loc conform unei modalități tehnice specifice care să fie diferită de cea a comunicării inițiale.

         (1)  JO C 325, 9.11.2013, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 230.


title: Cauza C-468/07 P: Recurs introdus la 22 octombrie 2007 de Coats Holdings și J&P Coats împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a doua) pronunțate la 12 septembrie 2007 în cauza T-36/05, Coats Holdings și J&P Coats/Comisia Comunităților Europene

text:
               8.12.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 297/31

         Recurs introdus la 22 octombrie 2007 de Coats Holdings și J&P Coats împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a doua) pronunțate la 12 septembrie 2007 în cauza T-36/05, Coats Holdings și J&P Coats/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza C-468/07 P)
   (2007/C 297/50)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Recurente: Coats Holdings Ltd., J&P Coats Ltd (reprezentanți: W. Sibree și C. Jeffs, Solicitors)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile recurentelor
   Recurentele solicită Curții:

               —

               reducerea amenzii aplicate Coats astfel încât (i) să recunoască principiul egalității de tratament și (ii) să țină cont de părțile substanțiale din constatările Comisiei care au fost anulate de Tribunalul de Primă Instanță, care determină reducerea gravitătii încălcării și consolidarea circumstanțelor atenuante.

         Motivele și principalele argumente
   Recurentele susțin că, prin anularea tuturor constatărilor de fapt ale Comisiei referitoare la încălcările articolului 81 CE, cu excepția unei constatări limitate, — și în special prin anularea constatării principale a Comisiei conform căreia Coats era un membru la fel de activ al unui acord tripartit — Tribunalul de Primă Instanță nu a aplicat principiul egalității de tratament reducând cuantumul de bază al amenzii aplicate Coats cu 20 %.
   În subsidiar, recurentele susțin că Tribunalul de Primă Instanță nu a ținut cont de toate elementele deciziei pe care a anulat-o atunci când a redus amenda în temeiul circumstanțelor atenuante.


title: Cauza T-77/17: Ordonanța Tribunalului din 6 aprilie 2017 – TeamLava/EUIPO – King.com (Icônes animées)

text:
               6.6.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 178/35

         Ordonanța Tribunalului din 6 aprilie 2017 – TeamLava/EUIPO – King.com (Icônes animées)
   (Cauza T-77/17)
   (2017/C 178/57)
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei întâi a dispus radierea cauzei.


title: Cauza T-284/06: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 10 septembrie 2008 — Gualtieri/Comisia ( Expert național detașat — Indemnizații de ședere — Locul de reședință la momentul detașării — Excepția nelegalității articolului 20 alineatul (3) litera (b) din decizia prin care este reglementat statutul experților naționali detașați — Principiul egalității de tratament )

text:
               25.10.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 272/22

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 10 septembrie 2008 — Gualtieri/Comisia
   (Cauza T-284/06) (1)

   („Expert național detașat - Indemnizații de ședere - Locul de reședință la momentul detașării - Excepția nelegalității articolului 20 alineatul (3) litera (b) din decizia prin care este reglementat statutul experților naționali detașați - Principiul egalității de tratament’)
   (2008/C 272/41)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamantă: Claudia Gualtieri (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: P. Gualtieri și M. Gualtieri, avocats)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: J. Curall, agent, asistat de G. Faedo, avocat)
   Obiectul
   Cerere de anulare a Deciziei Comisiei din 30 ianuarie 2006 prin care a fost respinsă solicitarea reclamantei de adaptare, în urma divorțului acesteia, a cuantumului indemnizațiilor primite în temeiul articolului 17 din Decizia C (2002) 1559 a Comisiei din 30 aprilie 2002 privind regimul aplicabil experților naționali detașați, cu modificările ulterioare.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea

               2)

               O obligă pe doamna Claudia Gualtieri la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 154, 1.7.2006 (fosta cauză F-53/06).


title: Cauza C-541/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Oberster Gerichtshof (Austria) la 4 decembrie 2008 — Fokus Invest AG/Finanzierungsberatung-Immobilientreuhand und Anlageberatung GmbH (FIAG)

text:
               7.3.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 55/8

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Oberster Gerichtshof (Austria) la 4 decembrie 2008 — Fokus Invest AG/Finanzierungsberatung-Immobilientreuhand und Anlageberatung GmbH (FIAG)
   (Cauza C-541/08)
   (2009/C 55/13)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Oberster Gerichtshof
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Fokus Invest AG

      Pârâtă: Finanzierungsberatung-Immobilientreuhand und Anlageberatung GmbH (FIAG)
   Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 25 din anexa I la Acordul dintre Comunitatea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte, și Confederația Elvețiană, pe de altă parte, privind libera circulație a persoanelor (1) trebuie interpretat în sensul că egalitatea de tratament cu resortisanții naționali prevăzută în materie de achiziție de bunuri imobile este valabilă pentru persoane fizice, dar nu și pentru societăți?

               2)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare,
               dispozițiile Legii privind dobândirea de bunuri imobile în Viena de către cetățenii străini (Wiener Ausländergrunderwerbsgesetz, denumită în continuare „WrAuslGEG”), care impun la achiziționarea de bunuri imobile de către societăți străine prezentarea unui atestat de scutire de obligația de autorizare, conform articolului 5, alineatul 4 și articolului 3 punctul 3 din WrAuslGEG, constituie o restricție în calea liberei circulații a capitalurilor, conform articolului 56 CE, admisibilă în raport cu Elveția ca țară terță, potrivit articolului 57 alineatul (1) CE?

      (1)  JO 2002, L 114, p. 6.