title: Cauza C-3/19: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 4 iunie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Consiglio di Stato – Italia) – Asmel societá consortile a r.l./A.N.A.C. – Autorità Nazionale Anticorruzione (Trimitere preliminară – Achiziții publice – Directiva 2004/18/CE – Organisme centrale de achiziție – Municipalități mici – Limitare la numai două modele organizatorice pentru organismele centrale de achiziție – Interdicție de a recurge la un organism central de achiziție de drept privat și cu participarea unor entități private – Limitare teritorială a activității organismelor centrale de achiziție)

text:
               10.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 262/5

      Hotărârea Curții (Camera a doua) din 4 iunie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Consiglio di Stato – Italia) – Asmel societá consortile a r.l./A.N.A.C. – Autorità Nazionale Anticorruzione
      (Cauza C-3/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Achiziții publice - Directiva 2004/18/CE - Organisme centrale de achiziție - Municipalități mici - Limitare la numai două modele organizatorice pentru organismele centrale de achiziție - Interdicție de a recurge la un organism central de achiziție de drept privat și cu participarea unor entități private - Limitare teritorială a activității organismelor centrale de achiziție)
      (2020/C 262/07)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Consiglio di Stato

         Părțile din procedura principală

         Apelantă: Asmel societá consortile a r.l.

         Intimată: A.N.A.C. – Autorità Nazionale Anticorruzione

         Cu participarea: Associazione Nazionale Aziende Concessionarie Servizi entrate (Anacap)

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 1 alineatul (10) și articolul 11 din Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii, astfel cum a fost modificată prin Regulamentul (UE) nr. 1336/2013 al Comisiei din 13 decembrie 2013, trebuie interpretate în sensul că nu se opun unei dispoziții de drept național care limitează autonomia colectivităților locale mici, cu ocazia recurgerii la un organism central de achiziție, la numai două modele organizatorice exclusiv publice, fără participarea unor entități ori întreprinderi private.

                  2)

                  Articolul 1 alineatul (10) și articolul 11 din Directiva 2004/18, astfel cum a fost modificată prin Regulamentul nr. 1336/2013, trebuie interpretate în sensul că nu se opun unei dispoziții de drept național care limitează sfera de acțiune a organismelor centrale de achiziție constituite de colectivități locale la teritoriul acestor colectivități locale.

         (1)  JO C 164, 13.5.2019.


title: Cauza C-187/19 P: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 4 iunie 2020 – Serviciul European de Acțiune Externă/Stéphane De Loecker [Recurs – Funcție publică – Serviciul European de Acțiune Externă (SEAE) – Agent temporar – Hărțuire morală – Cerere de asistență – Respingerea cererii – Acțiune în anulare și în despăgubire – Articolul 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene – Dreptul de a fi ascultat – Articolul 266 TFUE – Executarea hotărârii de anulare]

text:
               10.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 262/7

      Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 4 iunie 2020 – Serviciul European de Acțiune Externă/Stéphane De Loecker
      (Cauza C-187/19 P) (1)

      (Recurs - Funcție publică - Serviciul European de Acțiune Externă (SEAE) - Agent temporar - Hărțuire morală - Cerere de asistență - Respingerea cererii - Acțiune în anulare și în despăgubire - Articolul 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Dreptul de a fi ascultat - Articolul 266 TFUE - Executarea hotărârii de anulare)
      (2020/C 262/09)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Recurent: Serviciul European de Acțiune Externă (reprezentanți: S. Marquardt și R. Spac, agenți)

         Cealaltă parte din procedură: Stéphane De Loecker (reprezentant: J.-N. Louis, avocat)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursul.

                  2)

                  Obligă Serviciul European de Acțiune Externă (SEAE) la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 187, 3.6.2019.


title: Cauza C-310/19 P: Hotărârea Curții (Camera a noua) din 4 iunie 2020 – Boudewijn Schokker/Agenția Uniunii Europene pentru Siguranța Aviației [Recurs – Funcție publică – Agenți contractuali – Procedură de recrutare – Încadrare în grad – Regimul aplicabil celorlalți agenți – Articolul 86 – Agenția Uniunii Europene pentru Siguranța Aviației (AESA) – Dispoziții generale de aplicare – Contestare a clasamentului propus – Retragerea ofertei de muncă – Acțiune în despăgubire – Principiul bunei administrări – Obligația de solicitudine – Greșeală de serviciu – Răspundere extracontractuală a Uniunii – Prejudiciu moral – Reparare]

text:
               10.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 262/7

      Hotărârea Curții (Camera a noua) din 4 iunie 2020 – Boudewijn Schokker/Agenția Uniunii Europene pentru Siguranța Aviației
      (Cauza C-310/19 P) (1)

      (Recurs - Funcție publică - Agenți contractuali - Procedură de recrutare - Încadrare în grad - Regimul aplicabil celorlalți agenți - Articolul 86 - Agenția Uniunii Europene pentru Siguranța Aviației (AESA) - Dispoziții generale de aplicare - Contestare a clasamentului propus - Retragerea ofertei de muncă - Acțiune în despăgubire - Principiul bunei administrări - Obligația de solicitudine - Greșeală de serviciu - Răspundere extracontractuală a Uniunii - Prejudiciu moral - Reparare)
      (2020/C 262/10)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Recurent: Boudewijn Schokker (reprezentanți: T. Martin și S. Orlandi, avocați)

         Cealaltă parte din procedură: Agenția Uniunii Europene pentru Siguranța Aviației (reprezentanți: S. Rostren, agent, asistată de D. Waelbroeck și A. Duron, avocați)

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Ordonanța Tribunalului Uniunii Europene din 8 februarie 2019, Schokker/AESA (T-817/17, nepublicată, EU:T:2019:74).

                  2)

                  Obligă Agenția Uniunii Europene pentru Siguranța Aviației (AESA) la plata unei despăgubiri de 7 500 de euro domnului Boudewijn Schokker.

                  3)

                  Agenția Uniunii Europene pentru Siguranța Aviației (AESA) suportă propriile cheltuieli de judecată aferente atât procedurii în primă instanță în cauza T-817/17, cât și procedurii recursului, precum și cheltuielile de judecată efectuate de domnul Boudewijn Schokker aferente acelorași proceduri.

         (1)  JO C 255, 29.7.2019.


title: Cauza C-430/19: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 4 iunie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunalul Cluj – România) – SC C.F. SRL/A.J.F.P.M., D.G.R.F.P.C [Trimitere preliminară – Principii de drept al Uniunii – Respectarea dreptului la apărare – Procedură fiscală – Exercitarea dreptului de deducere în materie de taxă pe valoarea adăugată (TVA) – Refuz al dreptului de deducere din cauza comportamentului pretins inadecvat al furnizorilor persoanei impozabile – Act administrativ emis de autoritățile fiscale naționale fără a oferi contribuabilului vizat acces la informațiile și la documentele care stau la baza actului menționat – Suspiciune de fraudă fiscală – Practică națională care condiționează exercitarea dreptului de deducere de deținerea altor documente justificative decât factura fiscală – Admisibilitate]

text:
               10.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 262/8

      Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 4 iunie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunalul Cluj – România) – SC C.F. SRL/A.J.F.P.M., D.G.R.F.P.C
      (Cauza C-430/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Principii de drept al Uniunii - Respectarea dreptului la apărare - Procedură fiscală - Exercitarea dreptului de deducere în materie de taxă pe valoarea adăugată (TVA) - Refuz al dreptului de deducere din cauza comportamentului pretins inadecvat al furnizorilor persoanei impozabile - Act administrativ emis de autoritățile fiscale naționale fără a oferi contribuabilului vizat acces la informațiile și la documentele care stau la baza actului menționat - Suspiciune de fraudă fiscală - Practică națională care condiționează exercitarea dreptului de deducere de deținerea altor documente justificative decât factura fiscală - Admisibilitate)
      (2020/C 262/12)
      Limba de procedură: româna

         Instanța de trimitere

      Tribunalul Cluj

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: SC C.F. SRL

         Pârâte: A.J.F.P.M., D.G.R.F.P.C

         Dispozitivul

                  1)

                  Principiul general al dreptului Uniunii al respectării dreptului la apărare trebuie interpretat în sensul că, dacă, în cadrul procedurilor administrative naționale de inspecție și de determinare a bazei de impozitare a taxei pe valoarea adăugată, o persoană impozabilă nu a avut posibilitatea să aibă acces la informațiile care figurează în dosarul său administrativ și care au fost luate în considerare la adoptarea unei decizii administrative care i-a impus obligații fiscale suplimentare, iar instanța sesizată constată că, în lipsa acestei neregularități, procedura ar fi putut avea un rezultat diferit, acest principiu impune ca această decizie să fie anulată.

                  2)

                  Principiile care guvernează aplicarea de către statele membre a regimului comun al taxei pe valoarea adăugată (TVA), în special cele ale neutralității fiscale și securității juridice, trebuie interpretate în sensul că se opun ca, în prezența unor simple bănuieli nesusținute cu dovezi ale administrației fiscale naționale cu privire la realizarea efectivă a operațiunilor economice care au stat la baza emiterii unei facturi fiscale, persoanei impozabile destinatare a acestei facturi să i se refuze dreptul de deducere a TVA-ului dacă nu este în măsură să furnizeze, în afara facturii menționate, alte elemente care să probeze realitatea operațiunilor economice realizate.

         (1)  JO C 288, 26.8.2019.


title: Cauza C-495/19: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 4 iunie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Sąd Okręgowy w Poznaniu – Polonia) – Kancelaria Medius SA z siedzibą w Krakowie/RN [Trimitere preliminară – Protecția consumatorilor – Directiva 93/13/CEE – Articolul 7 alineatul (1) – Credit de consum – Control al caracterului abuziv al clauzelor – Neînfățișarea consumatorului – Întinderea atribuțiilor instanței]

text:
               10.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 262/9

      Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 4 iunie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Sąd Okręgowy w Poznaniu – Polonia) – Kancelaria Medius SA z siedzibą w Krakowie/RN
      (Cauza C-495/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Protecția consumatorilor - Directiva 93/13/CEE - Articolul 7 alineatul (1) - Credit de consum - Control al caracterului abuziv al clauzelor - Neînfățișarea consumatorului - Întinderea atribuțiilor instanței)
      (2020/C 262/13)
      Limba de procedură: polona

         Instanța de trimitere

      Sąd Okręgowy w Poznaniu

         Părțile din procedura principală

         Apelantă: Kancelaria Medius SA z siedzibą w Krakowie

         Intimat: RN

         Dispozitivul

      Articolul 7 alineatul (1) din Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii trebuie interpretat în sensul că se opune interpretării unei dispoziții naționale care ar împiedica instanța sesizată cu o acțiune formulată de un profesionist împotriva unui consumator și care intră în domeniul de aplicare al acestei directive, care se pronunță în lipsă în cazul neînfățișării acestui consumator în ședința la care a fost convocat, să dispună măsurile de cercetare judecătorească necesare pentru a aprecia din oficiu caracterul abuziv al clauzelor contractuale pe care profesionistul și-a întemeiat cererea, atunci când această instanță are îndoieli cu privire la caracterul abuziv al clauzelor respective, în sensul directivei menționate.

         (1)  JO C 337, 7.10.2019.


title: Cauza C-194/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgericht Düsseldorf (Germania) la 8 mai 2020 – BY, CX, FU, DW, EV/Stadt Duisburg

text:
               10.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 262/14

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgericht Düsseldorf (Germania) la 8 mai 2020 – BY, CX, FU, DW, EV/Stadt Duisburg
      (Cauza C-194/20)
      (2020/C 262/17)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Verwaltungsgericht Düsseldorf

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: BY, CX, FU, DW, EV

         Pârât: Stadt Duisburg

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Dreptul conferit copiilor turci în temeiul articolului 9 prima teză din Decizia nr 1/80 (1) a Consiliului de asociere CEE-Turcia implică de asemenea, fără alte condiții, un drept de ședere în statul membru gazdă?

                  2)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare:

                              a)

                              Un drept de ședere în temeiul articolului 9 prima teză din Decizia nr. 1/80 a Consiliului de asociere CEE-Turcia presupune ca părinții copiilor turci beneficiari ai acestei dispoziții să fi dobândit deja drepturi în temeiul articolului 6 alineatul (1) sau al articolului 7 din Decizia nr. 1/80 a Consiliului de asociere CEE-Turcia?

                              b)

                              În cazul unui răspuns negativ la întrebarea 2 litera a): încadrarea legală în muncă, în sensul articolului 9 prima teză din Decizia nr. 1/80 a Consiliului de asociere CEE-Turcia, trebuie să fie interpretată în același sens în care este interpretată în contextul articolului 6 alineatul (1) din Decizia nr. 1/80 a Consiliului de asociere CEE-Turcia?

                              c)

                              În cazul unui răspuns negativ la întrebarea 2 litera a): dreptul de ședere al copiilor turci în temeiul articolului 9 prima teză din Decizia nr. 1/80 a Consiliului de asociere CEE-Turcia poate fi dobândit după o perioadă de (numai) trei luni de încadrare legală în muncă a unui părinte în statul membru gazdă?

                              d)

                              În cazul unui răspuns negativ la întrebarea 2 litera a): dreptul de ședere al copiilor turci implică de asemenea, fără alte condiții, un drept de ședere al unuia sau al ambilor părinți cărora li s-a încredințat copilul?

         (1)  Decizia nr. 1/80 a Consiliului de asociere din 19 septembrie 1980 privind dezvoltarea asocierii.


title: Cauza C-211/20 P: Recurs introdus la 22 mai 2020 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 12 martie 2020 în cauza T-732/20, Valencia Club de Fútbol/ Comisia Europeană

text:
               10.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 262/16

      Recurs introdus la 22 mai 2020 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 12 martie 2020 în cauza T-732/20, Valencia Club de Fútbol/ Comisia Europeană
      (Cauza C-211/20 P)
      (2020/C 262/20)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Recurentă: Comisia Europeană

         Celelalte părți din procedură: Valencia Club de Fútbol, S.A.D. și Regatul Spaniei

         Concluziile recurentei

                  —

                  Anularea hotărârii atacate în partea în care Tribunalul anulează Decizia (UE) 2017/365 a Comisiei din 4 iulie 2016 privind ajutorul de stat SA.36387 (2013/C) (ex 2013/NN) (ex 2013/CP) pus în aplicare de Spania pentru Valencia Club de Fútbol Sociedad Anónima Deportiva, Hércules Club de Fútbol Sociedad Anónima Deportiva și Elche Club de Fútbol Sociedad Anónima Deportiva (JO 2017, L 55, p. 12) în ceea ce privește măsura 1, care constă în garanția de stat acordată de IVF la 5 noiembrie 2009 pentru acoperirea împrumutului bancar contractat de Fundación Valencia pentru subscrierea de acțiuni în cadrul Valencia CF, în contextul majorării capitalului Valencia CF;

                  —

                  trimiterea cauzei spre rejudecare Tribunalului;

                  —

                  soluționarea odată cu fondul a cererii privind cheltuielile de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Comisia își întemeiază calea de atac pe un motiv unic, întemeiat pe faptul că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept al Uniunii atunci când a interpretat în mod eronat articolul 107 alineatul (1) din tratat, în special în legătură cu demonstrarea existenței statutului de avantaj. Mai precis, la punctele 124-138 ale hotărârii atacate, Tribunalul, în primul rând, a interpretat în mod eronat Comunicarea Comisiei cu privire la aplicarea articolelor [107] și [108 TFUE] privind ajutoarele de stat sub formă de garanții (JO 2008, C 155, p. 10) coroborată cu Comunicarea Comisiei privind revizuirea metodei de stabilire a ratelor de referință și de scont (JO 2008, C 14, p. 6), precum și decizia în litigiu. În al doilea rând, Tribunalul a săvârșit o eroare de drept în ceea ce privește sarcina probei în materia existenței unui avantaj care decurge dintr-o garanție individuală și în ceea ce privește obligația de diligență a Comisiei în cadrul unei proceduri oficiale de investigare. În al treilea rând, Tribunalul a denaturat faptele.


title: Cauza C-221/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Korkein hallinto-oikeus (Finlanda) la 28 mai 2020 – A Oy

text:
               10.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 262/17

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Korkein hallinto-oikeus (Finlanda) la 28 mai 2020 – A Oy
      (Cauza C-221/20)
      (2020/C 262/22)
      Limba de procedură: finlandeza

         Instanța de trimitere

      Korkein hallinto-oikeus

         Părțile din procedura principală

         Recurentă: A Oy

         Alte părți: Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 4 din Directiva 92/83/CEE (1) trebuie interpretat în sensul că un stat membru care aplică, în temeiul acestei dispoziții, cote reduse ale accizelor berii produse de mici fabrici de bere independente are de asemenea obligația de a aplica dispoziția prevăzută la articolul 4 alineatul (2) a doua teză din această directivă, referitoare la impozitarea comună a micilor fabrici de bere, sau aplicarea acestei din urmă dispoziții ține de puterea de apreciere a statului membru respectiv?

                  2)

                  Articolul 4 alineatul (2) a doua teză din Directiva 92/83/CEE are efect direct?

         (1)  Directiva 92/83/CEE a Consiliului din 19 octombrie 1992 privind armonizarea structurilor accizelor la alcool și băuturi alcoolice (JO 1992, L 316, p. 21, Ediție specială, 09/vol. 1, p. 152).


title: Cauza C-223/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Korkein hallinto-oikeus (Finlanda) la 28 mai 2020 – B Oy

text:
               10.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 262/18

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Korkein hallinto-oikeus (Finlanda) la 28 mai 2020 – B Oy
      (Cauza C-223/20)
      (2020/C 262/23)
      Limba de procedură: finlandeza

         Instanța de trimitere

      Korkein hallinto-oikeus

         Părțile din procedura principală

         Recurentă: B Oy

         Alte părți: Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 4 din Directiva 92/83/CEE (1) trebuie interpretat în sensul că un stat membru care aplică, în temeiul acestei dispoziții, cote reduse ale accizelor berii produse de mici fabrici de bere independente are de asemenea obligația de a aplica dispoziția prevăzută la articolul 4 alineatul (2) a doua teză din această directivă, referitoare la impozitarea comună a micilor fabrici de bere, sau aplicarea acestei din urmă dispoziții ține de puterea de apreciere a statului membru respectiv?

                  2)

                  Articolul 4 alineatul (2) a doua teză din Directiva 92/83/CEE are efect direct?

         (1)  Directiva 92/83/CEE a Consiliului din 19 octombrie 1992 privind armonizarea structurilor accizelor la alcool și băuturi alcoolice (JO 1992, L 316, p. 21, Ediție specială, 09/vol. 1, p. 152).


title: Cauza T-506/18: Hotărârea Tribunalului din 25 iunie 2020 – Polonia/Comisia („FEGA și FEADR – Cheltuieli excluse de la finanțare – Sprijin specific pentru sectorul tutunului – Cheltuieli efectuate de Polonia – Controale-cheie – Corecții forfetare – Obligația de motivare”)

text:
               10.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 262/21

      Hotărârea Tribunalului din 25 iunie 2020 – Polonia/Comisia
      (Cauza T-506/18) (1)

      („FEGA și FEADR - Cheltuieli excluse de la finanțare - Sprijin specific pentru sectorul tutunului - Cheltuieli efectuate de Polonia - Controale-cheie - Corecții forfetare - Obligația de motivare”)
      (2020/C 262/27)
      Limba de procedură: polona

         Părțile

         Reclamantă: Republica Polonă (reprezentanți: B. Majczyna, B. Włodarczyk, B. Straś şi M. Wiącek, agenţi)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Aquilina, B. Hofstötter, M. Kaduczak şi A. Stobiecka-Kuik, agenţi)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se urmărește anularea parțială a Deciziei de punere în aplicare (UE) 2018/873 a Comisiei din 13 iunie 2018 de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și al Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) (JO 2018, L 152, p. 29).

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Republica Polonă la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 427, 26.11.2018.


title: Cauza T-104/19: Hotărârea Tribunalului din 25 iunie 2020 – Dermavita/EUIPO – Allergan Holdings France (JUVÉDERM) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de decădere – Marca Uniunii Europene verbală JUVÉDERM – Utilizare serioasă a mărcii – Utilizare pentru produsele pentru care este înregistrată marca – Utilizare îm forma în care a fost înregistrată marca – Utilizare cu consimțământul titularului – Articolul 51 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 58 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]

text:
               10.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 262/21

      Hotărârea Tribunalului din 25 iunie 2020 – Dermavita/EUIPO – Allergan Holdings France (JUVÉDERM)
      (Cauza T-104/19) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de decădere - Marca Uniunii Europene verbală JUVÉDERM - Utilizare serioasă a mărcii - Utilizare pentru produsele pentru care este înregistrată marca - Utilizare îm forma în care a fost înregistrată marca - Utilizare cu consimțământul titularului - Articolul 51 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 58 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”)
      (2020/C 262/28)
      Limba de procedură: engleza

         Părţile

         Reclamantă: Dermavita Co. Ltd (Beirut, Liban) (reprezentant: G. Paricheva, avocată)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanţi: K. Zajfert, J. Crespo Carrillo, H. O’Neill şi V. Ruzek, agenţi)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Allergan Holdings France (Courbevoie, Franţa) (reprezentanţi: J. Day, Solicitor, şi T. de Haan, avocat)

         Obiectul

      Acţiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 19 decembrie 2018 (cauza R 2630/2017-4) privind o cerere de decădere între Dermavita și Allergan Holdings France

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Dermavita Co. Ltd suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO).

                  3)

                  Allergan Holdings France suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 139, 15.4.2019.


title: Cauza T-380/19: Hotărârea Tribunalului din 25 iunie 2020 – Serviceplan Gruppe für innovative Kommunikation/EUIPO (Serviceplan Solutions) [„Marcă a Uniunii Europene – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale Serviceplan Solutions – Motiv absolut de refuz – Lipsa caracterului distinctiv – Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 – Obligația de motivare – Articolul 94 alineatul (1) prima teză din Regulamentul 2017/1001”]

text:
               10.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 262/23

      Hotărârea Tribunalului din 25 iunie 2020 – Serviceplan Gruppe für innovative Kommunikation/EUIPO (Serviceplan Solutions)
      (Cauza T-380/19) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale Serviceplan Solutions - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 - Obligația de motivare - Articolul 94 alineatul (1) prima teză din Regulamentul 2017/1001”)
      (2020/C 262/30)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Serviceplan Gruppe für innovative Kommunikation GmbH & Co. KG (München, Germania) (reprezentanți: B. Koch şi P. Schmitz, avocaţi)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: E. Markakis, agent)

         Obiectul

      Acţiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 25 martie 2019 (cauza R 1427/2018-5) privind o cerere de înregistrare a semnului verbal Serviceplan Solutions ca marcă a Uniunii Europene

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Serviceplan Gruppe für innovative Kommunikation GmbH & Co. KG la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 270, 12.8.2019.


title: Cauza T-552/19: Hotărârea Tribunalului din 25 iunie 2020 – Malacalza Investimenti/BCE („Acces la documente – Decizia BCE de a plasa Banca Carige SpA sub administrare temporară – Refuzul accesului – Judecare în lipsă”)

text:
               10.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 262/23

      Hotărârea Tribunalului din 25 iunie 2020 – Malacalza Investimenti/BCE
      (Cauza T-552/19) (1)

      („Acces la documente - Decizia BCE de a plasa Banca Carige SpA sub administrare temporară - Refuzul accesului - Judecare în lipsă”)
      (2020/C 262/31)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Reclamantă: Malacalza Investimenti Srl (Genova, Italia) (reprezentanți: P. Ghiglione, E. De Giorgi și L. Amicarelli, avocați)

         Pârâtă: Banca Centrală Europeană (reprezentanți: F. von Lindeiner și M. Van Hoecke, agenți, asistați de D. Sarmiento Ramírez-Escudero, avocat)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și având ca obiect anularea Deciziei LS/LdG/19/185 a BCE din 12 iunie 2019, prin care s a refuzat accesul la mai multe documente referitoare la Decizia ECB SSM-2019-ITCAR-11 a Consiliului guvernatorilor BCE din 1 ianuarie 2019 prin care Banca Carige SpA a fost plasată sub administrare temporară.

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Decizia LS/LdG/19/185 a Băncii Centrale Europene (BCE) din 12 iunie 2019, prin care s a refuzat accesul la mai multe documente referitoare la Decizia ECB SSM-2019-ITCAR-11 a Consiliului guvernatorilor BCE din 1 ianuarie 2019 prin care Banca Carige SpA a fost plasată sub administrare temporară.

                  2)

                  Obligă BCE la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 328, 30.9.2019.


title: Cauza T-294/19: Ordonanța Tribunalului din 11 iunie 2020 – Vanhoudt şi alţii/BEI („Acțiune îm anulare și în despăgubire – Funcție publică – Personalul BEI – Reforma sistemului de remunerații și de creștere salarială a BEI – Simulator al remunerării – Act care nu poate face obiectul unei căi de atac – Act pur confirmativ – Lipsa unor fapte noi și esențiale – Prejudiciu moral – Lipsa unei legături de cauzalitate – Acțiune în parte inadmisibilă și în parte vădit nefondată”)

text:
               10.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 262/24

      Ordonanța Tribunalului din 11 iunie 2020 – Vanhoudt şi alţii/BEI
      (Cauza T-294/19) (1)

      („Acțiune îm anulare și în despăgubire - Funcție publică - Personalul BEI - Reforma sistemului de remunerații și de creștere salarială a BEI - Simulator al remunerării - Act care nu poate face obiectul unei căi de atac - Act pur confirmativ - Lipsa unor fapte noi și esențiale - Prejudiciu moral - Lipsa unei legături de cauzalitate - Acțiune în parte inadmisibilă și în parte vădit nefondată”)
      (2020/C 262/32)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamanți: Patrick Vanhoudt (Gonderange, Luxemburg) și ceilalți 9 reclamanți ale căror nume figurează în anexa la ordonanță (reprezentant: A. Haines, Barrister)

         Pârâtă: Banca Europeană de Investiţii (reprezentanți: T. Gilliams, J. Klein şi J. Krueck, agenţi, asistaţi de P. E. Partsch şi T. Evans, avocaţi)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE și pe articolul 50 a din Statutul Curții de Justiție a Uniunii Europene prin care se solicită, pe de o parte, anularea deciziei BEI din 31 ianuarie 2019 prin care aceasta a confirmat decizia comisiei de conciliere, care constatase eșecul procedurii de conciliere referitoare la cererile reclamanților de punere la dispoziție a unui extras tipărit oficial al rezultatelor simulatorului remunerării folosit pentru calcularea impactului reformelor, precum și soluționarea amiabilă a compensării pierderilor pretins suferite în urma reformelor și, pe de altă parte, repararea prejudiciului moral pe care reclamanții pretind că l-ar fi suferit ca urmare a respectivei decizii din 31 ianuarie 2019.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea ca fiind în parte inadmisibilă și în parte vădit nefondată.

                  2)

                  Îl obligă pe domnul Patrick Vanhoudt și pe ceilalți reclamanți ale căror nume figurează în anexa la ordonanță la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 230, 8.7.2019.


title: Cauza T-383/20: Acțiune introdusă la 16 iunie 2020 – Moloko Beverage/EUIPO – Nexus Liquids (moloko)

text:
               10.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 262/35

      Acțiune introdusă la 16 iunie 2020 – Moloko Beverage/EUIPO – Nexus Liquids (moloko)
      (Cauza T-383/20)
      (2020/C 262/47)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

         Părțile

         Reclamantă: Moloko Beverage GmbH (Göppingen, Germania) (reprezentant: D. Wieland, avocată)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Nexus Liquids GmbH (Bielefeld, Germania

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul mărcii în litigiu: reclamanta

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „moloko” – marca Uniunii Europene nr. 16 415 838

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

         Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 18 martie 2020 în cauza R 1485/2019-5

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate și înregistrarea mărcii Uniunii Europene nr. 16 415 838 inclusiv pentru produsele
                  tutun și produse de tutun (inclusiv înlocuitori); arome și soluții pentru vaporizatoare personale și țigarete electronice;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată efectuate în cadrul procedurilor în fața Tribunalului și obligarea Nexus Liquids Gmbh la plata cheltuielilor de judecată efectuate în cadrul procedurii de opoziție la EUIPO.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 59 alineatul (1) litera (a) coroborat cu articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 59 alineatul (1) litera (a) coroborat cu articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-387/20: Acțiune introdusă la 23 iunie 2020 – DK Company/EUIPO – Hunter Boot (DENIM HUNTER)

text:
               10.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 262/35

      Acțiune introdusă la 23 iunie 2020 – DK Company/EUIPO – Hunter Boot (DENIM HUNTER)
      (Cauza T-387/20)
      (2020/C 262/48)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: DK Company A/S (Ikast, Danemarca) (reprezentant: S. Hansen, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Hunter Boot Ltd (Edinburgh, Regatul Unit)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta în fața Tribunalului

         Marca în litigiu: cererea de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative „DENIM HUNTER” – cererea de înregsitrare nr. 14 649 891

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 3 aprilie 2020 în cauza R 849/2018-2

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea în întregime a deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă.

         Motivele invocate

                  —

                  Camera de recurs a evaluat în mod eronat consecința limitării (administrative) a bunurilor în cererea reclamantei de înregistrare a mărcii și impactul elementului figurativ asupra mărcii reclamantei;

                  —

                  Camera de recurs nu a luat deloc în considerare faptul că Tribunalul a evaluat deja caracterul distinctiv al cuvântului „HUNTER” pentru bunuri din clasa 25.


title: Cauza T-612/19: Ordonanța Tribunalului din 4 iunie 2020 – UPL Europe și Aceto Agricultural Chemicals/Comisia

text:
               10.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 262/38

      Ordonanța Tribunalului din 4 iunie 2020 – UPL Europe și Aceto Agricultural Chemicals/Comisia
      (Cauza T-612/19) (1)

      (2020/C 262/53)
      Limba de procedură: engleza
      Președintele Camerei a șaptea a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 399, 25.11.2019.


title: Cauza T-708/19: Ordonanța Tribunalului din 10 iunie 2020 – Bujar/Comisia

text:
               10.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 262/38

      Ordonanța Tribunalului din 10 iunie 2020 – Bujar/Comisia
      (Cauza T-708/19) (1)

      (2020/C 262/54)
      Limba de procedură: engleza
      Președintele Camerei a șaptea a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 10, 13.1.2020.


title: Cauza C-335/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal du travail du Brabant wallon, division Wavre (Belgia) la 24 iulie 2020 – PR/Agence fédérale pour l'Accueil des demandeurs d'asile (Fedasil)

text:
               21.9.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 313/16

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal du travail du Brabant wallon, division Wavre (Belgia) la 24 iulie 2020 – PR/Agence fédérale pour l'Accueil des demandeurs d'asile (Fedasil)
      (Cauza C-335/20)
      (2020/C 313/20)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Tribunal du travail du Brabant wallon, division Wavre

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: PR

         Pârâtă: Agence fédérale pour l’Accueil des demandeurs d’asile (Fedasil)

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Se poate considera că decizia de modificare a locului obligatoriu de înscriere a unui solicitant de azil într-un centru de primire – a cărui misiune principală constă în facilitarea transferului acestuia către statul competent să examineze cererea sa de protecție –, adoptată de o autoritate administrativă a statului și interpretată ca fiind o măsură pregătitoare pentru transferul efectiv, în condițiile în care solicitantul a introdus, în fața unei instanțe naționale, o acțiune în anulare și în suspendare împotriva acestei măsuri de îndepărtare, constituie executarea măsurii de îndepărtare respective în sensul Regulamentului Dublin III (1)?

                  2)

                  În cazul unui răspuns afirmativ, singura cale de atac care are efect suspensiv, și anume acțiunea în suspendare în condiții de extremă urgență prevăzută de articolul 39/82 alineatul 4 din Legea din 15 decembrie 1980 privind intrarea pe teritoriu, șederea, stabilirea și îndepărtarea străinilor, în favoarea unui solicitant de azil invitat să obțină examinarea cererii sale de protecție internațională în alt stat membru și legată de executarea iminentă a unei măsuri de îndepărtare sau de returnare, constituie o cale eficientă de atac în sensul articolului 27 din Regulamentul numit Dublin III?

         (1)  Regulamentul (UE) nr. 604/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 26 iunie 2013 de stabilire a criteriilor și mecanismelor de determinare a statului membru responsabil de examinarea unei cereri de protecție internațională prezentate într-unul dintre statele membre de către un resortisant al unei țări terțe sau de către un apatrid (JO 2013, L 180, p. 31).


title: Cauza C-348/20 P: Recurs introdus la 28 iulie 2020 de Nord Stream 2 AG împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a opta) din 20 mai 2020 în cauza T-526/19, Nord Stream 2/Parlamentul și Consiliul

text:
               21.9.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 313/17

      Recurs introdus la 28 iulie 2020 de Nord Stream 2 AG împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a opta) din 20 mai 2020 în cauza T-526/19, Nord Stream 2/Parlamentul și Consiliul
      (Cauza C-348/20 P)
      (2020/C 313/21)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: Nord Stream 2 AG (reprezentanți: L. Van den Hende, advocaat, M. Schonberg, Solicitor, J. Penz-Evren, J. Maly, Rechtsanwälte)

         Celelalte părți din procedură: Parlamentul European, Consiliul Uniunii Europene

         Concluziile

      Recurenta solicită Curții:

                  —

                  anularea Ordonanței Tribunalului (Camera a opta) din 20 mai 2020 în cauza T-526/19, Nord Stream 2/Parlamentul și Consiliul, în special a punctelor 1, 3, 4 și 6 din dispozitiv;

                  —

                  în măsura în care Curtea consideră că litigiul este în stare de judecată, respingerea excepției de inadmisibilitate, constatarea admisibilității acțiunii și trimiterea cauzei spre rejudecare Tribunalului, pentru ca acesta să se pronunțe cu privire la fondul acțiunii sau, cu titlu subsidiar, constatarea faptului că măsura contestată o afectează direct pe recurentă și trimiterea cauzei spre rejudecare Tribunalului, pentru ca acesta să se pronunțe cu privire la afectarea individuală sau să o unească cu fondul; și

                  —

                  obligarea Consiliului și a Parlamentului la plata cheltuielilor de judecată efectuate de recurentă, inclusiv a celor efectuate în fața Tribunalului.

         Motivele și principalele argumente

      Prin intermediul primului motiv de recurs, care cuprinde două aspecte, recurenta susține că Tribunalul a săvârșit erori de drept atunci când a aplicat condiția afectării directe și când a constatat că recurenta nu avea calitate procesuală activă în ceea ce privește acțiunea sa în anularea Directivei (EU) 2019/692 (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 17 aprilie 2019 (denumită în continuare „directiva de modificare”):
      Tribunalul a considerat în mod eronat că o directivă, inclusiv directiva de modificare, nu poate, în sine, anterior adoptării măsurilor de transpunere sau expirării termenului de transpunere, să afecteze în mod direct situația juridică a unui operator, ceea ce ar exclude efectiv orice acțiune în anulare în temeiul articolului 263 al patrulea paragraf TFUE.
      Tribunalul a apreciat în mod eronat aspectul puterii discreționare a statului membru, doar în termeni generali și fără a examina care ar fi, concret, impactul oricărei puteri discreționare asupra situației juridice a recurentei și în raport cu obiectul acțiunii sale.
      Prin intermediul celui de al doilea motiv de recurs, recurenta susține că Tribunalul a săvârșit erori de drept atunci când a evaluat cererile Consiliului de eliminare a anumitor documente din dosarul cauzei și când a admis aceste cereri. În special, Tribunalul și-a efectuat în mod eronat evaluarea exclusiv în temeiul Regulamentului nr. 1049/2001 (2) privind accesul public la documente, fără să aprecieze dacă documentele în discuție erau în mod vădit relevante pentru soluționarea disputei. De asemenea, Tribunalul a aplicat în mod eronat cadrul restrictiv stabilit de Curtea de Justiție în împrejurările specifice și grave ale cauzelor Ungaria/Parlamentul și Slovenia/Croația (3) în alte situații de natură fundamental diferită. În sfârșit, Tribunalul a săvârșit o eroare de drept atunci când a acordat o pondere semnificativă existenței unei proceduri separate de arbitraj inițiate de recurentă în temeiul Tratatului privind Carta energiei, procedură care nu este relevantă pentru aprecierea sa sub niciun aspect, nici măcar în temeiul Regulamentului nr. 1049/2001.

         (1)  Directiva (UE) 2019/692 a Parlamentului European și a Consiliului din 17 aprilie 2019 de modificare a Directivei 2009/73/CE privind normele comune pentru piața internă în sectorul gazelor naturale (JO 2019, L 117, p. 1).

         (2)  Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO 2001, L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76).

         (3)  Ordonanța din 14 mai 2019, Ungaria/Parlamentul, C-650/18, nepublicată, EU:C:2019:438; Hotărârea din 31 ianuarie 2020, Slovenia/Croația, C-457/18, EU:C:2020:65.


title: Cauza C-811/18: Ordonanța președintelui Curții din 4 februarie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Superior de Justicia de Canarias – Spania) – KA/Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS), Tesorería General de la Seguridad Social

text:
               21.9.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 313/19

      Ordonanța președintelui Curții din 4 februarie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Superior de Justicia de Canarias – Spania) – KA/Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS), Tesorería General de la Seguridad Social
      (Cauza C-811/18) (1)

      (2020/C 313/25)
      Limba de procedură: spaniola
      Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 139, 15.4.2019.


title: Cauza T-633/19: Hotărârea Tribunalului din 8 iulie 2020 – Essential Export/EUIPO – Shenzhen Liouyi International Trading (TOTU) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative care ar conține elementul verbal «TOTU» și în culorile roșu și negru – Mărcile Uniunii Europene figurative anterioare TOTTO – Motiv relativ de refuz – Risc de confuzie – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”]

text:
               21.9.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 313/27

      Hotărârea Tribunalului din 8 iulie 2020 – Essential Export/EUIPO – Shenzhen Liouyi International Trading (TOTU)
      (Cauza T-633/19) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative care ar conține elementul verbal «TOTU» și în culorile roșu și negru - Mărcile Uniunii Europene figurative anterioare TOTTO - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)
      (2020/C 313/39)
      Limba de procedură: engleza

         Părţile

         Reclamantă: Essential Export SA (San José, Costa Rica) (reprezentant: A. B. Padial Martínez, avocată)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: S. Hanne, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO: Shenzhen Liouyi International Trading Co. Ltd (Shenzhen, China)

         Obiectul

      Acţiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 22 iulie 2019 (cauza R 362/2019-2) privind o procedură de opoziție între Essential Export și Shenzhen Liouyi International Trading

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Essential Export SA la plata cheltuielilor de judecată

         (1)  JO C 383, 11.11.2019.


title: Cauza T-231/20 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 24 iunie 2020 – Price/Consiliul [„Măsuri pprovizorii – Spațiul de libertate, securitate și justiție – Decizia (UE) 2020/135 – Acordul privind retragerea Regatului Unit din Uniune și din Euratom – Pierderea cetățeniei Uniunii – Cerere de suspendare a executării – Inadmisibilitate vădită a acțiunii principale – Inadmisibilitate – Trimitere la Curte – Necompetență”]

text:
               21.9.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 313/28

      Ordonanța președintelui Tribunalului din 24 iunie 2020 – Price/Consiliul
      (Cauza T-231/20 R)
      („Măsuri pprovizorii - Spațiul de libertate, securitate și justiție - Decizia (UE) 2020/135 - Acordul privind retragerea Regatului Unit din Uniune și din Euratom - Pierderea cetățeniei Uniunii - Cerere de suspendare a executării - Inadmisibilitate vădită a acțiunii principale - Inadmisibilitate - Trimitere la Curte - Necompetență”)
      (2020/C 313/41)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: David Price (Dorat, Franța) (reprezentant: J. Fouchet, avocat)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Bauer, R. Meyer și M.-M. Joséphidès, agenți)

         Obiectul

      Pe de o parte, cerere întemeiată pe articolele 278 și 279 TFUE prin care se solicită suspendarea parțială a executării Deciziei (UE) 2020/135 a Consiliului din 30 ianuarie 2020 referitoare la încheierea Acordului privind retragerea Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord din Uniunea Europeană și din Comunitatea Europeană a Energiei Atomice (JO 2020, L 29, p. 1) și a Acordului privind retragerea Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord din Uniunea Europeană și din Comunitatea Europeană a Energiei Atomice (JO 2020, L 29, p. 7), în măsura în care aceste acte nu permit menținerea cetățeniei Uniunii Europene a reclamantului sau, cel puțin, a articolului 127 alineatul (1) litera (b) din acordul menționat și, pe de altă parte, cerere întemeiată pe articolul 256 alineatul (3) al doilea paragraf TFUE prin care se solicită suspendarea judecării și trimiterea cauzei Curții pentru adresarea întrebărilor preliminare.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge cererea de măsuri provizorii.

                  2)

                  Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cerere de aviz consultativ adresată Curții de Justiție a AELS de către Fürstlicher Oberster Gerichtshof în data de 8 mai 2020 în cauza SMA SA și Société Mutuelle d’Assurance du Batiment et des Travaux publics/Finanzmarktaufsicht (Cauza E-5/20) 2020/C 316/07

text:
               24.9.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 316/7

      Cerere de aviz consultativ adresată Curții de Justiție a AELS de către Fürstlicher Oberster Gerichtshof în data de 8 mai 2020 în cauza SMA SA și Société Mutuelle d’Assurance du Batiment et des Travaux publics/Finanzmarktaufsicht
      (Cauza E-5/20)
      (2020/C 316/07)
      La data de 8 mai 2020, Fürstlicher Oberster Gerichtshof (Curtea Supremă Princiară) a adresat Curții de Justiție a AELS o cerere de aviz consultativ în cauza SMA SA și Société Mutuelle d’Assurance du Batiment et des Travaux publics/Finanzmarktaufsicht, primită la grefa Curții la 20 mai 2020, cu privire la următoarele întrebări:

                  1.

                  Directiva 2009/138/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 25 noiembrie 2009 privind accesul la activitate și desfășurarea activității de asigurare și de reasigurare (Solvabilitate II) [Compendiu de acte legislative ale SEE (EWR-Rechtssammlung): Anexa IX – 1.01], în special articolele 27 și 28, și
                  Directiva 92/49/CEE a Consiliului din 18 iunie 1992 de coordonare a actelor cu putere de lege și actelor administrative privind asigurarea generală directă și de modificare a Directivelor 73/239/CEE și 88/357/CEE (A treia directivă privind asigurarea generală) și
                  A doua Directivă a Consiliului din 22 iunie 1988 de coordonare a actelor cu putere de lege și a actelor administrative privind asigurarea generală directă, de stabilire a dispozițiilor destinate să faciliteze exercitarea efectivă a libertății de a presta servicii și de modificare a Directivei 73/239/CEE (88/357/CEE), în special articolul 1 litera (b), articolul 7 alineatul (1) literele (a)-(c), articolul 10, articolul 11 alineatul (7) și articolul 21, și
                  Prima directivă a Consiliului din 24 iulie 1973 de coordonare a actelor cu putere de lege și actelor administrative privind inițierea și exercitarea activității de asigurare generală directă (73/239/CEE), în special articolele 13 și 14,
                  trebuie interpretate în sensul că aceste directive acordă drepturi creditorilor unei întreprinderi de asigurare directă supravegheate care nu sunt titulari de polițe de asigurare, persoane asigurate sau beneficiari ai respectivei întreprinderi de asigurare sau altei părți la un contract de asigurare încheiat cu întreprinderea de asigurare în cauza și cărora, ca părți terțe vătămate, nu li se conferă în mod direct niciun drept direct de acțiune împotriva întreprinderii de asigurare ca urmare a existenței unei relații contractuale de asigurare și ale căror creanțe nu sunt datorate în baza unui contract de asigurare sau a unei alte activități pentru care sunt aplicabile aceste temeiuri juridice în cadrul asigurării directe, ci sunt invocate, precum creanțele reclamanților care acționează în calitate de asigurători ai unor titulari de polițe care sunt părți terțe, ca acțiuni în regres, în sensul cel mai larg, direct împotriva întreprinderii de asigurare directă supravegheate, în sensul că autoritatea competentă, cum ar fi, în cauza de față, pârâtul, trebuie să ia măsuri de supraveghere pe care trebuie să le aplice în temeiul directivelor citate, inclusiv în interesul acestor creditori și că, în cazul încălcării obligațiilor corespunzătoare, aceasta este răspunzătoare în față creditorilor pentru pierderile rezultate?

                  2.

                  Se poate considera că transpunerea la nivel național a dispozițiilor actelor legislative SEE menționate în întrebarea 1 [versiune corectată față de original: întrebarea 4] prin articolul 1 din Legea din 6 decembrie 1995 privind supravegherea întreprinderilor de asigurare (Versicherungsaufsichtsgesetz; VersAG alt), articolul 1 alineatul (2) din Legea din 12 iunie 2015 privind supravegherea întreprinderilor de asigurare (Versicherungsaufsichtsgesetz; VersAG neu) și articolul 4 din Legea din 18 iunie 2004 privind Autoritatea pentru Piața Financiară (Finanzmarktaufsichtsgesetz; FMAG) îndeplinește cerințele stabilite în materie de transpunere și, așadar, de aplicare și interpretare de către instanțele naționale în sensul temeiurilor juridice menționate în jurisprudența Curții AELS, precum cele cerute, printre altele, în cauza E-3/15 Liechtensteinische Gesellschaft für Umweltschutz Gesellschaft für Umweltschutz, punctul 33 și următoarele și punctul 74?


title: Cauza C-299/19: Hotărârea Curții (Camera a noua) din 18 noiembrie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale ordinario di Torino – Italia) – Techbau SpA/Azienda Sanitaria Locale AL (Trimitere preliminară – Combaterea întârzierii efectuării plăților în cazul tranzacțiilor comerciale – Directiva 2000/35/CE – Noțiunea de „tranzacții comerciale” – Noțiunile de „livrare de bunuri” și de „furnizare de servicii” – Articolul 1 și articolul 2 punctul 1 primul paragraf – Contract de achiziții publice de lucrări)

text:
               25.1.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 28/6

      Hotărârea Curții (Camera a noua) din 18 noiembrie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale ordinario di Torino – Italia) – Techbau SpA/Azienda Sanitaria Locale AL
      (Cauza C-299/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Combaterea întârzierii efectuării plăților în cazul tranzacțiilor comerciale - Directiva 2000/35/CE - Noțiunea de „tranzacții comerciale” - Noțiunile de „livrare de bunuri” și de „furnizare de servicii” - Articolul 1 și articolul 2 punctul 1 primul paragraf - Contract de achiziții publice de lucrări)
      (2021/C 28/07)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Tribunale ordinario di Torino

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Techbau SpA

         Pârâtă: Azienda Sanitaria Locale AL

         Dispozitivul

      Articolul 2 punctul 1 primul paragraf din Directiva 2000/35/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 iunie 2000 privind combaterea întârzierii efectuării plăților în cazul tranzacțiilor comerciale trebuie interpretat în sensul că un contract de achiziții publice de lucrări constituie o tranzacție comercială care conduce la livrarea de bunuri sau la furnizarea de servicii, în sensul acestei dispoziții, și intră, așadar, în domeniul de aplicare material al acestei directive.

         (1)  JO C 213, 24.6.2019.


title: Cauza C-371/19: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 18 noiembrie 2020 – Comisia Europeană/Republica Federală Germania [Neîndeplinirea obligațiilor – Fiscalitate – Taxa pe valoarea adăugată (TVA) – Directiva 2006/112/CE – Articolul 170 și articolul 171 alineatul (1) – Rambursarea TVA în favoarea persoanelor impozabile care nu sunt stabilite în statul membru în care efectuează achiziții de bunuri și servicii sau importuri de bunuri supuse impozitului, dar care sunt stabilite într-un alt stat membru – Directiva 2008/9/CE – Modalități de rambursare a TVA-ului – Articolele 9 și 10 – Articolul 15 alineatul (1) – Articolul 20 – Lipsa copiei unei facturi sau a unui document de import – Respingerea sistematică a cererilor de rambursare incomplete – Refuzul de a solicita persoanei impozabile să își completeze cererea după expirarea termenului prevăzut pentru depunerea unei cereri – Principiul neutralității fiscale – Principiul proporționalității – Admisibilitate]

text:
               25.1.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 28/6

      Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 18 noiembrie 2020 – Comisia Europeană/Republica Federală Germania
      (Cauza C-371/19) (1)

      (Neîndeplinirea obligațiilor - Fiscalitate - Taxa pe valoarea adăugată (TVA) - Directiva 2006/112/CE - Articolul 170 și articolul 171 alineatul (1) - Rambursarea TVA în favoarea persoanelor impozabile care nu sunt stabilite în statul membru în care efectuează achiziții de bunuri și servicii sau importuri de bunuri supuse impozitului, dar care sunt stabilite într-un alt stat membru - Directiva 2008/9/CE - Modalități de rambursare a TVA-ului - Articolele 9 și 10 - Articolul 15 alineatul (1) - Articolul 20 - Lipsa copiei unei facturi sau a unui document de import - Respingerea sistematică a cererilor de rambursare incomplete - Refuzul de a solicita persoanei impozabile să își completeze cererea după expirarea termenului prevăzut pentru depunerea unei cereri - Principiul neutralității fiscale - Principiul proporționalității - Admisibilitate)
      (2021/C 28/08)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Jokubauskaitė și R. Pethke, agenți)

         Pârâtă: Republica Federală Germania (reprezentanți: S. Eisenberg și J. Möller, agenți)

         Dispozitivul

                  1)

                  Prin respingerea cererilor de rambursare a taxei pe valoarea adăugată (TVA) depuse înainte de 30 septembrie a anului calendaristic următor perioadei de rambursare, dar la care nu sunt atașate copiile facturilor sau ale documentelor de import impuse de legislația statului membru de rambursare în temeiul articolului 10 din Directiva 2008/9/CE a Consiliului din 12 februarie 2008 de stabilire a normelor detaliate privind rambursarea taxei pe valoare adăugată, prevăzută în Directiva 2006/112/CE, către persoane impozabile stabilite în alt stat membru decât statul membru de rambursare, dar într-un alt stat membru, fără a invita mai întâi solicitanții să își completeze cererile prin prezentarea, dacă este necesar după data respectivă, a acestor copii sau să furnizeze informații adecvate care să permită procesarea cererilor menționate, Republica Federală Germania, prin încălcarea principiului neutralității TVA-ului, precum și a efectului util al dreptului la rambursarea TVA-ului al persoanelor impozabile care nu sunt stabilite în statul membru de rambursare, nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 170 și 171 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2008/8/CE a Consiliului din 12 februarie 2008, precum și al articolului 5 din Directiva 2008/9.

                  2)

                  Respinge acțiunea în rest.

                  3)

                  Republica Federală Germania suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, două treimi din cheltuielile de judecată ale Comisiei Europene.

                  4)

                  Comisia Europeană suportă o treime din propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 213, 24.6.2019.


title: Cauza C-454/19: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 19 noiembrie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Amtsgericht Heilbronn – Germania) – Procedură penală privind pe ZW (Trimitere preliminară – Cetățenia Uniunii – Articolul 21 TFUE – Dreptul de liberă circulație și de liberă ședere pe teritoriul statelor membre – Incriminare penală care vizează în mod specific răpirea internațională a minorilor – Restricție – Justificare – Protecția copilului – Proporționalitate)

text:
               25.1.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 28/7

      Hotărârea Curții (Camera a patra) din 19 noiembrie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Amtsgericht Heilbronn – Germania) – Procedură penală privind pe ZW
      (Cauza C-454/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Cetățenia Uniunii - Articolul 21 TFUE - Dreptul de liberă circulație și de liberă ședere pe teritoriul statelor membre - Incriminare penală care vizează în mod specific răpirea internațională a minorilor - Restricție - Justificare - Protecția copilului - Proporționalitate)
      (2021/C 28/09)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Amtsgericht Heilbronn

         Partea din procedura penală principală

      ZW

         cu participarea: Staatsanwaltschaft Heilbronn

         Dispozitivul

      Articolul 21 TFUE trebuie interpretat în sensul că se opune aplicării unei legislații a unui stat membru în temeiul căreia fapta unui părinte care nu predă curatorului desemnat copilul său care se află într-un alt stat membru poate fi sancționată penal chiar în lipsa recurgerii la violență, la amenințarea cu săvârșirea unui rău considerabil sau la viclenie, în timp ce, în cazul în care copilul se află pe teritoriul primului stat membru, aceeași faptă este sancționabilă numai în caz de recurgere la violență, la amenințarea cu săvârșirea unui rău considerabil sau la viclenie.

         (1)  JO C 280, 19.8.2019.


title: Cauza C-569/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgaria) la 30 octombrie 2020 – Procedură penală privind pe IR

text:
               25.1.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 28/24

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgaria) la 30 octombrie 2020 – Procedură penală privind pe IR
      (Cauza C-569/20)
      (2021/C 28/38)
      Limba de procedură: bulgara

         Instanța de trimitere

      Spetsializiran nakazatelen sad

         Partea din procedura principală

      IR

         Întrebările preliminare

      Articolul 8 alineatul (2) litera (b) din Directiva 2016/343 (1) coroborat cu considerentele (36)-(39) ale acesteia și articolul 4a alineatul (1) litera (b) din Decizia-cadru 2009/299 coroborat cu considerentele (7)-(10) ale acesteia trebuie interpretate în sensul că includ un caz în care persoana acuzată a fost informată cu privire la acuzarea formulată împotriva sa în versiunea inițială a acesteia, însă ulterior, din cauza sustragerii sale, nu poate fi informată în mod obiectiv cu privire la ședința de judecată, fiind apărată de un avocat numit din oficiu, cu care nu are niciun contact?
      În cazul unui răspuns negativ: o dispoziție națională (articolul 423 alineatele 1 și 5 din NPK) în temeiul căreia, în cazul în care, după informarea sa cu privire la acuzarea inițială, persoana acuzată se ascunde, neputând fi informată nici cu privire la data și locul ședinței, nici cu privire la consecințele neprezentării sale, nu se prevede nicio cale de atac împotriva măsurilor de cercetare efectuate in absentia și împotriva unei condamnări pronunțate in absentia este compatibilă cu articolul 9 coroborat cu articolul 8 alineatul (4) a doua teză din Directiva 2016/343 și cu articolul 4a alineatul (3) coroborat cu alineatul (1) litera (d) din Decizia-cadru 2009/299?
      În cazul unui răspuns negativ: articolul 9 din Directiva 2016/343 coroborat cu articolul 47 din cartă are efect direct?

         (1)  Directiva (UE) 2016/343 a Parlamentului European și a Consiliului din 9 martie 2016 privind consolidarea anumitor aspecte ale prezumției de nevinovăție și a dreptului de a fi prezent la proces în cadrul procedurilor penale (JO 2016, L 65, p. 1).


title: Cauza C-578/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Judicial da Comarca dos Açores (Portugalia) la 4 noiembrie 2020 – NM, NR, BA, XN, FA/Sata Air Açores – Sociedade Açoriana de Transportes Aéreos, SA

text:
               25.1.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 28/26

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Judicial da Comarca dos Açores (Portugalia) la 4 noiembrie 2020 – NM, NR, BA, XN, FA/Sata Air Açores – Sociedade Açoriana de Transportes Aéreos, SA
      (Cauza C-578/20)
      (2021/C 28/42)
      Limba de procedură: portugheza

         Instanța de trimitere

      Tribunal Judicial da Comarca dos Açores

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: NM, NR, BA, XN, FA

         Pârâtă: Sata Air Açores – Sociedade Açoriana de Transportes Aéreos, SA

         Întrebarea preliminară

      Trebuie să se considere că o grevă a angajaților responsabili cu întreținerea aeronavelor ai unei companii aeriene constituie o împrejurare excepțională în sensul articolului 5 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 (1) în cazul în care compania aeriană a avut întâlniri și a desfășurat negocieri pentru a încerca să o evite, fără a reuși acest lucru?

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 (JO 2004, L 46, p. 1, Ediție specială, 07/vol. 12, p. 218).


title: Cauza C-619/20 P: Recurs introdus la 19 noiembrie 2020 de International Management Group (IMG) împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a șaptea) din 9 septembrie 2020 în cauza T-645/19, IMG/Comisia

text:
               25.1.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 28/31

      Recurs introdus la 19 noiembrie 2020 de International Management Group (IMG) împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a șaptea) din 9 septembrie 2020 în cauza T-645/19, IMG/Comisia
      (Cauza C-619/20 P)
      (2021/C 28/50)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Recurentă: International Management Group (IMG) (reprezentanți: L. Levi și J.-Y. de Cara, avocați)

         Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

         Concluziile recurentei

      Recurenta solicită Curții:

                  —

                  anularea Ordonanței Tribunalului din 9 septembrie 2020 în cauza T-645/19;

                  —

                  în consecință, trimiterea cauzei în fața Tribunalului pentru ca acesta să se pronunțe cu privire la cererea de anulare și la cererea de despăgubire;

                  —

                  obligarea pârâtei la plata totalității cheltuielilor de judecată efectuate în cele două proceduri.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea recursului, recurenta susține că, în ordonanța pronunțată, Tribunalul a săvârșit o eroare de drept prin faptul că a considerat că scrisoarea din 18 iulie 2019 nu este un act atacabil.


title: Cauza T-71/19: Hotărârea Tribunalului din 25 noiembrie 2020 – BMC/Întreprinderea comună Clean Sky 2 [„Cercetare, dezvoltare tehnologică și spațiu – Programul-cadru pentru cercetare și inovare «Horizon 2020» (2014-2020) – Procedura de cerere de propuneri H2020-CS 2-CFP08-FRC-2018-01 – Respingerea propunerii prezentate de reclamant – Acordarea unor note care nu corespund unui număr întreg – Articolul 15 alineatul (4) din Regulamentul (UE) nr. 1290/2013 – Obligația de motivare – Eroare vădită de apreciere – Abuz de putere – Lipsa unei examinări suficiente a propunerii – Denaturarea faptelor”]

text:
               25.1.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 28/36

      Hotărârea Tribunalului din 25 noiembrie 2020 – BMC/Întreprinderea comună Clean Sky 2
      (Cauza T-71/19) (1)

      („Cercetare, dezvoltare tehnologică și spațiu - Programul-cadru pentru cercetare și inovare «Horizon 2020» (2014-2020) - Procedura de cerere de propuneri H2020-CS 2-CFP08-FRC-2018-01 - Respingerea propunerii prezentate de reclamant - Acordarea unor note care nu corespund unui număr întreg - Articolul 15 alineatul (4) din Regulamentul (UE) nr. 1290/2013 - Obligația de motivare - Eroare vădită de apreciere - Abuz de putere - Lipsa unei examinări suficiente a propunerii - Denaturarea faptelor”)
      (2021/C 28/55)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Reclamantă: BMC Srl (Medicina, Italia) (reprezentanți: S. Dindo și L. Picotti, avocați)

         Pârâtă: Întreprinderea comună Clean Sky 2 (reprezentanți: B. Mastantuono, agent, asistat de M. Velardo, avocat)

         Obiectul

      Cerere formulată în temeiul articolului 263 TFUE și prin care se urmărește anularea deciziei întreprinderii comune Clean Sky 2 din 10 octombrie 2018 de respingere a propunerii nr. 831874 „smart De-icing bARrier Filter (DwARF)” prezentată de reclamantă în cadrul cererii de propuneri H2020-CS 2-CFP08-FRC-2018-01 și a deciziei sale din 6 decembrie 2018 de respingere a cererii reclamantei privind revizuirea și evaluarea propunerii menționate și de confirmare a deciziei de respingere a propunerii din 10 octombrie 2018

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă MBC Srl la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 122, 1.4.2019.


title: Cauza T-309/19: Hotărârea Tribunalului din 25 noiembrie 2020 – BRF Singapore Foods/EUIPO – Tipiak (Sadia) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative Sadia – Marca națională verbală anterioară SAIDA – Motiv relativ de refuz – Risc de confuzie – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001] – Principiul bunei administrări – Egalitate de tratament – Obligația de motivare”]

text:
               25.1.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 28/39

      Hotărârea Tribunalului din 25 noiembrie 2020 – BRF Singapore Foods/EUIPO – Tipiak (Sadia)
      (Cauza T-309/19) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative Sadia - Marca națională verbală anterioară SAIDA - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001] - Principiul bunei administrări - Egalitate de tratament - Obligația de motivare”)
      (2021/C 28/59)
      Limba de procedură: engleza

         Părţile

         Reclamantă: BRF Singapore Foods (Singapore, Singapore) (reprezentant: C. Mateu, avocată)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanţi: L. Lapinskaite, J. Crespo Carrillo și V. Ruzek, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Tipiak (Saint-Aignan de Grand-Lieu, Franța) (reprezentanți: M. Antoine-Lalance și M. Aïtelli, avocați)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 19 martie 2019 (cauza R 1834/2018-4), privind o procedură de opoziție între Tipiak și BRF Singapore Foods.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  BRF Singapore Foods Pte Ltd suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Tipiak.

                  3)

                  Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 246, 22.7.2019.


title: Cauza T-639/19: Hotărârea Tribunalului din 2 decembrie 2020 – Sánchez Romero Carvajal Jabugo/EUIPO – Embutidos Monells (5MS MMMMM) („Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative 5MS MMMMM – Marca Uniunii Europene figurativă anterioară 5J – Motive relative de refuz – Lipsa riscului de confuzie – Lipsa similitudinii semnelor – Articolul 52 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 59 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001] – Lipsa atingerii aduse renumelui – Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul 2017/1001]”)

text:
               25.1.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 28/41

      Hotărârea Tribunalului din 2 decembrie 2020 – Sánchez Romero Carvajal Jabugo/EUIPO – Embutidos Monells (5MS MMMMM)
      (Cauza T-639/19) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative 5MS MMMMM - Marca Uniunii Europene figurativă anterioară 5J - Motive relative de refuz - Lipsa riscului de confuzie - Lipsa similitudinii semnelor - Articolul 52 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 59 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001] - Lipsa atingerii aduse renumelui - Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul 2017/1001]”)
      (2021/C 28/63)
      Limba de procedură: spaniola

         Părţile

         Reclamant: Sánchez Romero Carvajal Jabugo, SAU (El Puerto de Santa María, Spania) (reprezentant: J. Iglesias Monravá, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Embutidos Monells, SA (San Miguel de Balenya, Spania) (reprezentanți: L. Broschat García și L. Polo Flores, avocați)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 24 iulie 2019 (cauza R 1728/2018-4), privind o procedură de opoziție între Sánchez Romero Carvajal Jabugo și Embutidos Monells.

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Decizia Camerei a patra de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 24 iulie 2019 (cauza R 1728/2018-4).

                  2)

                  Respinge acțiunea în rest.

                  3)

                  EUIPO și Embutidos Monells, SA suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și fiecare, jumătate din cheltuielile de judecată efectuate de Sánchez Romero Carvajal Jabugo, SAU.

         (1)  JO C 383, 11.11.2019.


title: Cauza T-862/19: Hotărârea Tribunalului din 25 noiembrie 2020 – Brasserie St Avold/EUIPO (Forma unei sticle întunecate) [„Marcă a Uniunii Europene – Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană – Semn tridimensional – Forma unei sticle întunecate – Motiv absolut de refuz – Lipsa caracterului distinctiv – Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”]

text:
               25.1.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 28/43

      Hotărârea Tribunalului din 25 noiembrie 2020 – Brasserie St Avold/EUIPO (Forma unei sticle întunecate)
      (Cauza T-862/19) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană - Semn tridimensional - Forma unei sticle întunecate - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)
      (2021/C 28/66)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Brasserie St Avold (Saint-Avold, Franța) (reprezentanți: P. Greffe, D. Brun și F. Donaud, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) (reprezentanți: A. Folliard-Monguiral și V. Ruzek, agenți)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 21 octombrie 2019 (cauza R 466/2019-4) privind înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană a unui semn tridimensional constituit din forma unei sticle întunecate

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Brasserie St Avold la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 61, 24.2.2020.


title: Cauza T-882/19: Hotărârea Tribunalului din 25 noiembrie 2020 – Kerangus/EUIPO (ΑΠΛΑ!) [„Marcă a Uniunii Europene – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative parteneriat ΑΠΛΑ! – Motiv absolut de refuz – Lipsa caracterului distinctiv – Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001] – Egalitate de tratament”]

text:
               25.1.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 28/45

      Hotărârea Tribunalului din 25 noiembrie 2020 – Kerangus/EUIPO (ΑΠΛΑ!)
      (Cauza T-882/19) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative parteneriat ΑΠΛΑ! - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001] - Egalitate de tratament”)
      (2021/C 28/69)
      Limba de procedură: greaca

         Părțile

         Reclamant: Kerangus Holdings Ltd (Nicosia, Cipru) (reprezentant: A.-E. Malami, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: E. Giannopoulos și J. Crespo Carrillo, agenți)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 25 octombrie 2019 (cauza R 1035/2017-1) privind o cerere de înregistrare a semnului figurativ lucrativ ΑΠΛΑ! ca marcă a Uniunii Europene

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Kerangus Holdings Ltd la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 68, 2.3.2020.


title: Cauza T-705/20: Acțiune introdusă la 30 noiembrie 2020 – OI/Comisia

text:
               25.1.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 28/63

      Acțiune introdusă la 30 noiembrie 2020 – OI/Comisia
      (Cauza T-705/20)
      (2021/C 28/93)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: OI (reprezentant: S. Orlandi, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei de a nu-i înscrie numele pe lista de rezervă în cadrul concursului intern COM/03/AD/18;

                  —

                  obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă două motive.

                  1.

                  Primul motiv, invocat cu titlu principal și întemeiat pe lipsa unei motivări pertinente. Reclamantul consideră astfel că motivarea este constituită din aprecieri literale care nu ar fi coerente cu notele atribuite. În plus, juriul nu ar fi comunicat criteriile de evaluare reținute anterior probelor, astfel încât nici reclamantul, nici autoritatea împuternicită să facă numiri nu ar fi fost în măsură să verifice legalitatea acestor criterii.

                  2.

                  Al doilea motiv, invocat cu titlu subsidiar și întemeiat pe eroarea vădită de apreciere săvârșită de juriu întrucât acesta din urmă nu ar fi fost în măsură să justifice în măsură suficientă incoerențele vădite între aprecierile literale și notele sub formă de cifre din perspectiva comparației cu aprecierile comparabile privind alți candidați.


title: Cauza C-416/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Corte suprema di cassazione (Italia) la 28 mai 2019 — Roberto Abate SpA/Agenzia delle Entrate

text:
               30.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/4

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Corte suprema di cassazione (Italia) la 28 mai 2019 — Roberto Abate SpA/Agenzia delle Entrate
      (Cauza C-416/19)
      (2019/C 328/04)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Corte suprema di cassazione

         Părțile din procedura principală

         Recurentă: Roberto Abate SpA

         Intimată: Agenzia delle Entrate

         Întrebarea preliminară

      Având în vedere articolul 108 [alineatul] (3) TFUE, astfel cum a fost interpretat de jurisprudența denumită Deggendorf, Decizia C(2008) 380 a Comisiei Europene și principiul comunitar al proporționalității, alineatul 1223 al articolului unic din Legea nr. 296 din 27 decembrie 2006 (în prezent, articolul 16 bis alineatul 11 din Legea nr. 11 din 4 februarie 2005) și Decretul Președintelui Consiliului de Miniștri din 23 mai 2007 sunt compatibile cu ordinea juridică a Uniunii?


title: Cauza C-417/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Corte suprema di cassazione (Italia) la 28 mai 2019 — Commerciale Gicap SpA/Agenzia delle Entrate

text:
               30.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/4

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Corte suprema di cassazione (Italia) la 28 mai 2019 — Commerciale Gicap SpA/Agenzia delle Entrate
      (Cauza C-417/19)
      (2019/C 328/05)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Corte suprema di cassazione

         Părțile din procedura principală

         Recurentă: Commerciale Gicap SpA

         Intimată: Agenzia delle Entrate

         Întrebarea preliminară

      Având în vedere articolul 108 [alineatul] (3) TFUE, astfel cum a fost interpretat de jurisprudența denumită Deggendorf, Decizia C(2008) 380 a Comisiei Europene și principiul comunitar al proporționalității, alineatul 1223 al articolului unic din Legea nr. 296 din 27 decembrie 2006 (în prezent, articolul 16 bis alineatul 11 din Legea nr. 11 din 4 februarie 2005) și Decretul Președintelui Consiliului de Miniștri din 23 mai 2007 sunt compatibile cu ordinea juridică a Uniunii?


title: Cauza C-419/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italia) la 29 mai 2019 — Irideos SpA/Poste Italiane SpA

text:
               30.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/5

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italia) la 29 mai 2019 — Irideos SpA/Poste Italiane SpA
      (Cauza C-419/19)
      (2019/C 328/06)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Irideos SpA

         Pârâtă: Poste Italiane SpA

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Având în vedere caracteristicile menționate anterior, societatea Poste Italiane S.p.A. trebuie să fie calificată „organism de drept public” în sensul articolului 3 alineatul 1 litera d) din Decretul legislativ nr. 50 din 2016 și al directivelor relevante ale Uniunii (2014/23/UE (1), 2014/24/UE (2) și 2014/25/UE (3))?

                  2)

                  Societatea menționată este ținută să organizeze proceduri de achiziții publice numai pentru atribuirea contractelor care au legătură directă cu activitatea pe care o desfășoară în sectoarele speciale, prevăzute de Directiva 2014/25/UE, în calitate de entitate contractantă, în privința căreia aceeași natură de organism de drept public ar trebui considerată absorbită în normele din partea II din Codul achizițiilor publice, dispunând în schimb de autonomie contractuală deplină și fiind supusă exclusiv normelor de drept privat pentru activitățile contractuale care nu privesc în sens strict sectoarele respective, ținând seama de principiile enunțate în considerentul (21) al Directivei 2014/23/UE și la articolul 16 din aceasta (Curtea de Casație, Secțiile Unite, nr. 4899 din 2018, citată anterior și pentru ultima parte, Consiliul de Stat, Plen, nr. 16 din 2011, citată anterior)?

                  3)

                  În schimb, pentru contractele care trebuie considerate fără legătură cu materia specifică sectoarelor speciale, aceeași societate, atunci când îndeplinește cerințele referitoare la organismele de drept public, rămâne supusă dispozițiilor Directivei generale 2014/24/UE (și, prin urmare, normelor privind achizițiile publice), chiar și în cazul în care desfășoară activități cu caracter comercial și în regim de concurență, în condițiile în care a evoluat în raport cu momentul în care a fost înființată, astfel cum rezultă din Hotărârea din 10 aprilie 2008, Ing. Aigner (C-393/06, EU:C:2008:213), Directiva 2014/24/UE excluzând o interpretare diferită pentru contractele încheiate de autoritățile contractante? Considerentul (21) al Directivei 2014/23/UE și articolul 16 din aceasta, pe de altă parte, impun doar o prezumție pentru a exclude natura de organism de drept public pentru întreprinderile care își desfășoară activitatea în condiții normale de piață, întrucât, în orice caz, este clară, în baza coroborării dispozițiilor menționate, referirea cu prioritate la momentul înființării organismului, atunci când acesta din urmă este destinat să răspundă „nevoilor de interes general” (în speță, existente și încă prezente)?

                  4)

                  Indiferent de situație, în unități în care se desfășoară atât activități inerente serviciului special, cât și activități fără legătură cu acesta, noțiunea de „caracter instrumental” — în ceea ce privește serviciul de interes public special — trebuie interpretată într-un mod nerestrictiv (astfel cum s-a pronunțat până în prezent jurisprudența națională, în conformitate cu hotărârea nr. 16 din 2011 a Plenului Consiliului de Stat), în condițiile în care unei asemenea interpretări i se opun principiile enunțate de considerentul (16), precum și de articolele 6 și 13 din Directiva 2014/25/UE, care, pentru identificarea normelor aplicabile, face referire la noțiunea de „destinație” a uneia dintre activitățile reglementate de Codul achizițiilor publice? Prin urmare, trebuie să se clarifice dacă toate activitățile utile acestui sector din punct de vedere funcțional pot fi „destinate” — conform intențiilor autorității contractante (prin urmare, inclusiv contracte de întreținere obișnuită și extraordinară, curățenie, mobilier, precum și servicii de pază și de custodie a birourilor sau alte forme de utilizare a acestora din urmă, dacă sunt înțelese ca servicii pentru clienți) — sectorului special de referință, chiar și prin metodele obligatorii atenuate, proprii sectoarelor excluse, fiind efectiv privatizate numai activitățile „străine”, pe care entitatea publică sau privată le poate exercita liber în domenii complet diferite, conform unei reglementări care ține exclusiv de codul civil și de competența instanțelor de drept comun (serviciul bancar prestat de Poste Italiane, de exemplu, pentru ceea ce ne interesează aici, face cu siguranță parte din acest tip de activități, însă nu s-ar putea spune același lucru în ceea ce privește furnizarea și utilizarea instrumentelor de comunicare electronică, dacă sunt puse în slujba întregului domeniu de activitate al grupului, deși sunt necesare în mod special tocmai pentru activitatea bancară). Cu toate acestea, pare util să se sublinieze „dezechilibrul”, produs de interpretarea restrictivă din prezent, întrucât introduce în gestionarea sectoarelor similare sau învecinate reguli complet diferite pentru atribuirea de lucrări sau de servicii: pe de o parte, garanțiile detaliate impuse de Codul [achizițiilor publice] de identificare a celuilalt contractant, pe de altă parte, autonomia contractuală deplină a întreprinzătorului, liber să procedeze la negocieri în funcție exclusiv de interesele sale economice, fără niciuna dintre garanțiile de transparență impuse pentru sectoarele speciale și pentru cele excluse.

                  5)

                  În sfârșit, lansarea unei proceduri de achiziții — cu formele de publicitate prevăzute la nivel național și comunitar — în conformitate cu Codul achizițiilor publice poate fi relevantă pentru identificarea domeniului căruia îi este destinat contractul sau pentru legătura acestuia din urmă cu sectorul special de referință, în conformitate cu noțiunea mai largă de „caracter instrumental”, menționată în întrebarea anterioară nr. [4)]?, sau — în subsidiar, excepția de necompetență a instanței de contencios administrativ ridicată de aceeași entitate care a lansat această procedură de licitație sau de entitățile care au participat cu succes la respectiva procedură poate fi considerată un abuz de drept în sensul articolului 54 din Carta [drepturilor fundamentale a Uniunii Europene], fiind un comportament care — deși nu poate afecta prin el însuși repartizarea competenței (a se vedea, de asemenea, în acest sens, Plenul Consiliului de Stat., nr. 16 din 2011, citată anterior) — are relevanță cel puțin în ceea ce privește despăgubirile și cheltuielile de judecată aferente procedurii, întrucât încalcă așteptările legitime ale participanților la cererea de ofertă respectivă, în cazul în care nu sunt adjudecatari sau nu formulează acțiune în justiție?

         (1)  Directiva 2014/23/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2014 privind atribuirea contractelor de concesiune (JO 2014, L 94, p. 1).

         (2)  Directiva 2014/24/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2014 privind achizițiile publice și de abrogare a Directivei 2004/18/CE (JO 2014, L 94, p. 65).

         (3)  Directiva 2014/25/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2014 privind achizițiile efectuate de entitățile care își desfășoară activitatea în sectoarele apei, energiei, transporturilor și serviciilor poștale și de abrogare a Directivei 2004/17/CΕ (JO 2014, L 94, p. 243).


title: Cauza C-431/19 P: Recurs introdus la 5 iunie 2019 de Inpost Paczkomaty sp. z o.o. împotriva Hotărârii Tribunalului din 19 martie 2019 în cauzele conexate T-282/16 și T-283/16, Inpost Paczkomaty și Inpost/Comisia și alții

text:
               30.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/6

      Recurs introdus la 5 iunie 2019 de Inpost Paczkomaty sp. z o.o. împotriva Hotărârii Tribunalului din 19 martie 2019 în cauzele conexate T-282/16 și T-283/16, Inpost Paczkomaty și Inpost/Comisia și alții
      (Cauza C-431/19 P)
      (2019/C 328/07)
      Limba de procedură: polona

         Părțile

         Recurentă: Inpost Paczkomaty sp. z o.o. (reprezentant: D. Doktór, avocat)

         Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană, Republica Polonă

         Concluziile recurentei

                  —

                  anularea hotărârii Tribunalului;

                  —

                  anularea deciziei în litigiu;

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată aferente prezentei proceduri și procedurii în fața Tribunalului.

         Motivele și principalele argumente

      Primul motiv: încălcarea articolului 106 alineatul (2) din tratat — s-a considerat în mod eronat că erau îndeplinite cerințele din secțiunea 2.6 punctul 19 din Cadrul Uniunii Europene [pentru ajutoarele de stat sub forma compensațiilor pentru obligația de serviciu public], încălcarea normelor tratatului în materie de achiziții publice (nediscriminarea, transparența și egalitatea de tratament) și interpretarea eronată a articolului 7 alineatul (2) din Directiva 97/67/CE (Directiva privind serviciile poștale). Metodele aplicate de statele membre pentru a finanța prestarea de servicii universale trebuie să fie în conformitate atât cu principiile nediscriminării, transparenței și egalității de tratament care decurg din dispozițiile Tratatului FUE referitoare la libertățile aferente pieței interne (care presupun alegerea prestatorului serviciului poștal universal în mod competitiv), cât și cu articolul 106 alineatul (2) TFUE, ceea ce nu s-a întâmplat în speță.
      Al doilea motiv: încălcarea articolului 106 alineatul (2) din tratat — s-a considerat în mod eronat că erau îndeplinite cerințele din secțiunea 2.2 punctul 14 și din secțiunea 2.10 punctul 60 din Cadrul Uniunii Europene [pentru ajutoarele de stat sub forma compensațiilor pentru obligația de serviciu public]. Deși obligația de prestare a serviciilor publice încredințată Poczta Polska îndeplinește cerințele definite în Directiva privind serviciile poștale, nu este exclusă necesitatea unei consultări publice sau recurgerea la alte metode adecvate care permite să se țină seama de interesele utilizatorilor și ale prestatorilor de servicii, pentru a dovedi că necesitățile în materia serviciului universal au fost luate în considerare în mod corespunzător.
      Al treilea motiv: încălcarea articolului 106 alineatul (2) din tratat — s-a considerat în mod eronat că erau îndeplinite cerințele din secțiunea 2.9 punctul 52 din Cadrul Uniunii Europene [pentru ajutoarele de stat sub forma compensațiilor pentru obligația de serviciu public], și încălcarea articolului 7 alineatele (1), (3) și (5) din Directiva 97/67/CE. Tribunalul a considerat în mod eronat că fondul de compensare îndeplinește cerința nediscriminării în raport cu rata uniformă a contribuției, care se ridică la maximum 2 % din veniturile percepute de prestatorii de servicii universale sau de servicii echivalente, care au obligația să contribuie, astfel încât această rată se aplică în mod uniform ansamblului operatorilor de pe piață, ceea ce are un caracter discriminatoriu din moment ce situația prestatorilor de servicii universale nu este aceeași cu cea a prestatorilor de servicii echivalente. În plus, Tribunalul a considerat în mod eronat că fondul de compensare îndeplinește cerința proporționalității.
      În timpul consultării publice pentru modificarea legii, condițiile privind fondul de compensare erau fundamental diferite de cele care au ajuns să fie incluse în lege — Legea privind serviciile poștale — ceea ce înseamnă că nu se poate considera că respectivele condiții privind fondul au fost supuse consultării publice.
      Condițiile de finanțare a serviciului universal nu iau în considerare cerința de a verifica dacă costul net suportat reprezintă o sarcină financiară injustă pentru operatorul căruia i s-a încredințat prestarea serviciului universal. Asocierea automată dintre finanțarea serviciului și apariția unei pierderi contabile pentru serviciile universale nu poate fi interpretată ca o îndeplinire a cerințelor din Directiva privind serviciile poștale.
      Al patrulea motiv: încălcarea articolului 7 alineatul (1) din Directiva privind serviciile poștale, prin acceptarea finanțării costului serviciului universal printr-un anumit număr de drepturi exclusive și speciale acordate în favoarea Poczta Polska. În conformitate cu articolul 7 alineatul (1) din Directiva privind serviciile poștale, statele membre nu acordă și nu mențin în vigoare drepturi exclusive sau speciale pentru crearea sau furnizarea de servicii poștale. Or, drepturile exclusive și speciale acordate în favoarea Poczta Polska, contrar constatărilor Tribunalului, în mod evident nu încadrează în lista de excepții din Directiva privind serviciile poștale.