title: Cauza T-25/18: Acțiune introdusă la 19 ianuarie 2018 – PAN Europe/Comisia

text:
               19.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 104/47

         Acțiune introdusă la 19 ianuarie 2018 – PAN Europe/Comisia
   (Cauza T-25/18)
   (2018/C 104/60)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Pesticide Action Network Europe (PAN Europe) (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: B. Kloostra, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei C(2017) 7604 final a Comisiei din 9 noiembrie 2017 prin care se refuză parțial accesul reclamantei la documente referitoare la elaborarea regulamentelor delegate privind criteriile ştiinţifice de evaluare a substanţelor care afectează sistemul endocrin;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe faptul că, prin adoptarea deciziei atacate, Comisia a încălcat şi a aplicat în mod eronat articolul 4 alineatul (3) primul paragraf din Regulamentul (CE) n. 1049/2001 (1).

                           —

                           Comisia a încălcat şi a aplicat în mod eronat articolul 4 alineatul (3) primul paragraf din Regulamentul (CE) n. 1049/2001 întrucât l-a aplicat la informaţii referitoare la un proces decizional închis.

                           —

                           Comisia a încălcat articolul 4 alineatul (3) din Regulamentul (CE) n. 1049/2001 întrucât nu a interpretat şi nu a aplicat motivul de refuz în mod suficient de strict şi nu a dovedit că divulgarea ar afecta în mod grav procesul decizional.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că, prin adoptarea deciziei atacate, Comisia a încălcat articolul 6 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1367/2006 (2) şi articolul 4 alineatul (3) din Regulamentul nr. 1049/2001.

                           —

                           Comisia a încălcat articolul 6 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1367/2006 şi articolul 4 alineatul (3) din Regulamentul nr. 1049/2001 întrucât nu a examinat în mod specific şi individual documentele vizate de cererea de acces şi nu a justificat, pentru fiecare document individual, motivul pentru care acesta nu ar trebui divulgat, şi întrucât nu a interpretat în mod suficient de strict motivul de refuz prevăzut la articolul 4 alineatul (3) din Regulamentul nr. 1049/2001; în plus, Comisia a încălcat dispoziţiile menţionate anterior prin faptul că nu a pus în balanţă interesul specific privind protejarea procesului decizional cu interesul general privind divulgarea informațiilor referitoare la mediu şi prin faptul că nu a motivat suficient refuzul.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârşit o eroare întrucât nu a ţinut seama de existenţa unui interes public superior de divulgare a informaţiilor solicitate.

                           —

                           Ca urmare a schimbării majore de politică în cursul procesului decizional şi a modificării majore a proiectului privind criteriile ştiinţifice care a fost stabilită în cadrul acestui proces, există un interes public superior privind divulgarea informaţiilor solicitate.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO 2001, L 145, p. 43, Ediţie specială, 07/vol. 16, p. 70).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 1367/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 6 septembrie 2006 privind aplicarea, pentru instituțiile și organismele comunitare, a dispozițiilor Convenției de la Aarhus privind accesul la informație, participarea publicului la luarea deciziilor și accesul la justiție în domeniul mediului (JO 2006, L 264, p. 13, Ediţie specială, 15/vol. 7, p. 126).


title: Cauza C-20/18: Acțiune introdusă la 9 ianuarie 2018 – Comisia Europeană/Marele Ducat al Luxemburgului

text:
               19.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 104/21

         Acțiune introdusă la 9 ianuarie 2018 – Comisia Europeană/Marele Ducat al Luxemburgului
   (Cauza C-20/18)
   (2018/C 104/27)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Hottiaux, J. Samnadda și G. von Rintelen, agenți)

      Pârât: Marele Ducat al Luxemburgului

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin neadoptarea, pană la 10 aprilie 2016, a actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2014/26/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2014 privind gestiunea colectivă a drepturilor de autor și a drepturilor conexe și acordarea de licențe multiteritoriale pentru drepturile asupra operelor muzicale pentru utilizare online pe piața internă [JO L 84, 20.3.2014, p. 72], sau, în orice caz, prin necomunicarea acestor dispoziții Comisiei, Marele Ducat al Luxemburgului nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 43 alineatul (1) din această directivă;

               —

               obligarea Marelui Ducat al Luxemburgului, conform articolului 260 alineatul (3) TFUE, la plata unei penalități cu titlu cominatoriu în cuantum de 12 920,00 EUR pe zi începând de la data pronunțării hotărârii în prezenta cauză pentru neîndeplinirea obligației de a comunica măsurile de transpunere a Directivei 2014/26/UE;

               —

               obligarea Marelui Ducat al Luxemburgului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Statele membre aveau obligația, în temeiul articolului 43 alineatul (1) din Directiva 2014/26/UE, să ia măsurile naționale necesare pentru transpunerea obligațiilor care decurg din această directivă până la 10 aprilie 2016. În lipsa unei comunicări a măsurilor de transpunere a directivei de către Luxemburg, Comisia a decis să sesizeze Curtea de Justiție.
   În acțiunea formulată, Comisia propune obligarea Luxemburgului la plata unei penalități cu titlu cominatoriu de 12 920,00 de euro pe zi. Cuantumul penalității a fost calculat ținând seama de gravitatea, de durata încălcării, precum și de efectul disuasiv raportat la capacitatea de plată a acestui stat membru.


title: Cauza T-729/15: Hotărârea Tribunalului din 5 februarie 2018 – MSD Animal Health Innovation și Intervet international/EMA [„Acces la documente — Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 — Documente deținute de EMA și transmise în cadrul cererii de autorizare a introducerii pe piață a medicamentului veterinar Bravecto — Decizie prin care se acordă unui terț accesul la documente — Excepție privind protecția intereselor comerciale — Lipsa unei prezumții generale de confidențialitate”]

text:
               19.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 104/31

         Hotărârea Tribunalului din 5 februarie 2018 – MSD Animal Health Innovation și Intervet international/EMA
   (Cauza T-729/15) (1)

   ([„Acces la documente - Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 - Documente deținute de EMA și transmise în cadrul cererii de autorizare a introducerii pe piață a medicamentului veterinar Bravecto - Decizie prin care se acordă unui terț accesul la documente - Excepție privind protecția intereselor comerciale - Lipsa unei prezumții generale de confidențialitate”])
   (2018/C 104/39)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: MSD Animal Health Innovation GmbH (Schwabenheim, Germania) și Intervet international BV (Boxmeer, Țările de Jos) (reprezentanți: inițial P. Bogaert, avocat, B. Kelly și H. Billson, solicitors, J. Stratford, QC și C. Thomas, barrister, ulterior P. Bogaert, B. Kelly, J. Stratford și C. Thomas)

      Pârâtă: Agenția Europeană pentru Medicamente (EMA) (reprezentanți: T. Jabłoński, A. Spina, S. Marino, A. Rusanov și N. Rampal Olmedo, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea Deciziei EMA/785809/2015 a EMA din 25 noiembrie 2015 prin care se acordă unui terț, în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO 2001, L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76), accesul la documente care conțin informații transmise în cadrul unei cereri de autorizare a introducerii pe piață a medicamentului veterinar Bravecto

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               MSD Animal Health Innovation GmbH și Intervet international BV suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Agenția Europeană pentru Medicamente (EMA), inclusiv cheltuielile de judecată aferente procedurii de măsuri provizorii.

      (1)  JO C 59, 15.2.2016.


title: Cauza T-37/18: Acțiune introdusă la 23 ianuarie 2018 – Stirlinx Arkadiusz Kamusiński/EUIPO – Heinrich Bauer Verlag (Brave Paper)

text:
               19.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 104/49

         Acțiune introdusă la 23 ianuarie 2018 – Stirlinx Arkadiusz Kamusiński/EUIPO – Heinrich Bauer Verlag (Brave Paper)
   (Cauza T-37/18)
   (2018/C 104/62)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Stirlinx Arkadiusz Kamusiński (Varșovia, Polonia) (reprezentant: M. Pruszczyk, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Heinrich Bauer Verlag KG (Hamburg, Germania)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „Brave Paper” – cererea de înregistrare nr. 13 774 211

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 15 noiembrie 2017 în cauza R 391/2017-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               admiterea înregistrării mărcii pentru toate produsele și serviciile solicitate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-105/16: Hotărârea Tribunalului din 1 februarie 2018 – Philip Morris Brands/EUIPO – Explosal (Superior Quality Cigarettes FILTER CIGARETTES Raquel) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de declarare a nulității — Marca Uniunii Europene figurativă Superior Quality Cigarettes FILTER CIGARETTES Raquel — Marca internațională figurativă anterioară Marlboro — Motiv relativ de refuz — Renume — Prezentarea probelor pentru prima dată în fața camerei de recurs — Puterea de apreciere a camerei de recurs — Articolul 76 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 95 alineatul (2) din Regulamentul (UE) 2017/1001] — Norma 50 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95”]

text:
               19.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 104/31

         Hotărârea Tribunalului din 1 februarie 2018 – Philip Morris Brands/EUIPO – Explosal (Superior Quality Cigarettes FILTER CIGARETTES Raquel)
   (Cauza T-105/16) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulității - Marca Uniunii Europene figurativă Superior Quality Cigarettes FILTER CIGARETTES Raquel - Marca internațională figurativă anterioară Marlboro - Motiv relativ de refuz - Renume - Prezentarea probelor pentru prima dată în fața camerei de recurs - Puterea de apreciere a camerei de recurs - Articolul 76 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 95 alineatul (2) din Regulamentul (UE) 2017/1001] - Norma 50 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95”])
   (2018/C 104/40)
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: Philip Morris Brands Sàrl (Neuchâtel, Elveția) (reprezentant: L. Alonso Domingo, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanţi: A. Folliard Monguiral și M. Simandlova, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Explosal Ltd (Larnaca, Cipru) (reprezentant: D. McFarland, barrister)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 4 ianuarie 2016 (cauza R 2775/2014-1), privind o procedură de declarare a nulității între Philip Morris și Explosal

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia Camerei întâi de recurs Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 4 ianuarie 2016 (cauza R 2775/2014-1).

               2)

               Respinge în rest acțiunea.

               3)

               EUIPO și Explosal Ltd suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de Philip Morris Brands Sàrl.

      (1)  JO C 175, 17.5.2016.


title: Cauza T-40/18: Acțiune introdusă la 24 ianuarie 2018 – Ecolab USA/EUIPO (SOLIDPOWER)

text:
               19.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 104/50

         Acțiune introdusă la 24 ianuarie 2018 – Ecolab USA/EUIPO (SOLIDPOWER)
   (Cauza T-40/18)
   (2018/C 104/63)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Ecolab USA, Inc. (Wilmington, Delaware, Statele Unite) (reprezentanți: V. Töbelmann și K. Middelhoff, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Marca în litigiu: înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană a mărci verbale „SOLIDPOWER” – cererea de înregistrare nr. 1 310 671.

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 9 noiembrie 2017 în cauza R 1182/2017-5.

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata propriilor cheltuieli de judecată, precum și a cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă.

      Motivul invocat (Motivele invocate)

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) și alineatul (2) Regulamentul nr. 2017/1001.


title: Cauza T-208/16: Hotărârea Tribunalului din 5 februarie 2018 – Ranocchia/ERCEA [„Cercetare și dezvoltare tehnologică — Cereri de propuneri și activități conexe în temeiul Programului de lucru al CEC 2015 — Programul-cadru pentru cercetare și inovare (2014-2020) — Orizont 2020 — Decizia ERCEA prin care se declară neeligibilă propunerea prezentată de reclamant — Proiect care privește identificarea algoritmilor matematici care facilitează lectura și analiza anumitor manuscrise vechi — Abuz de putere — Eroare de fapt — Eroare de drept — Eroare vădită de apreciere”]

text:
               19.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 104/32

         Hotărârea Tribunalului din 5 februarie 2018 – Ranocchia/ERCEA
   (Cauza T-208/16) (1)

   ([„Cercetare și dezvoltare tehnologică - Cereri de propuneri și activități conexe în temeiul Programului de lucru al CEC 2015 - Programul-cadru pentru cercetare și inovare (2014-2020) - Orizont 2020 - Decizia ERCEA prin care se declară neeligibilă propunerea prezentată de reclamant - Proiect care privește identificarea algoritmilor matematici care facilitează lectura și analiza anumitor manuscrise vechi - Abuz de putere - Eroare de fapt - Eroare de drept - Eroare vădită de apreciere”])
   (2018/C 104/41)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamant: Graziano Ranocchia (Roma, Italia) (reprezentant: C. Intino, avocat)

      Pârâtă: Agenția Executivă a Consiliului European pentru Cercetare (ERCEA) (reprezentanți: inițial M. E. Chacon Mohedano, R. Maggio Panizza și L. Moreau, ulterior E. Chacon Mohedano, R. Maggio Panizza și F. Sgritta, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE de anulare, în primul rând, a Deciziei Ares(2016) 1020667 a ERCEA din 26 februarie 2016 prin care a fost respinsă cererea reclamantului de reexaminare a deciziei de refuz al grantului în ceea ce privește propunerea de cercetare nr. 682937, intitulată „PHercSchools2 – The Hellenistic Philosophical Schools in the Herculaneum Papyri”, în al doilea rând, a Deciziei Ares(2015) 5922529 a ERCEA din 17 decembrie 2015 prin care a fost refuzat grantul în ceea ce privește această propunere de cercetare și, în al treilea rând, a oricărui act prealabil, consecutiv și conex acestor acte, în special lista proiectelor aprobate pentru programul de subvenții „ERC-Consolidator Grant”, făcută publică prin comunicatul de presă al ERCEA din 12 februarie 2016

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Îl obligă pe domnul Graziano Ranocchia la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 243, 4.7.2016.


title: Cauza T-43/18: Acțiune introdusă la 24 ianuarie 2018 – Rietze/EUIPO – Volkswagen (Voitures)

text:
               19.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 104/50

         Acțiune introdusă la 24 ianuarie 2018 – Rietze/EUIPO – Volkswagen (Voitures)
   (Cauza T-43/18)
   (2018/C 104/64)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Rietze GmbH & Co. KG (Altdorf, Germania) (reprezentant M. Krogmann, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Volkswagen AG (Wolfsburg, Germania)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul desenului sau modelului industrial în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Desenul sau modelul industrial în litigiu: desenul sau modelul industrial comunitar nr. 5467-0001

      Decizia atacată: Decizia Camerei a treia de recurs a EUIPO din 21 noiembrie 2017 în cauza R 1204/2016-3

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a treia de recurs a EUIPO şi declararea nulităţii desenului sau modelului comunitar nr. 5467-0001;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

               —

               Încălcarea articolului 4 alineatul (1) coroborat cu articolul 6 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 6/2002.


title: Cauza C-314/16: Hotărârea Curții (Camera a noua) din 25 ianuarie 2018 – Comisia Europeană/Republica Cehă (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Transporturi — Directiva 2006/126/CE — Permis de conducere — Definițiile categoriilor C1 și C, precum și D1)

text:
               19.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 104/5

         Hotărârea Curții (Camera a noua) din 25 ianuarie 2018 – Comisia Europeană/Republica Cehă
   (Cauza C-314/16) (1)

   ((Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Transporturi - Directiva 2006/126/CE - Permis de conducere - Definițiile categoriilor C1 și C, precum și D1))
   (2018/C 104/05)
   Limba de procedură: ceha

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Hottiaux și Z. Malůšková, agenți)

      Pârâtă: Republica Cehă (reprezentanți: M. Smolek, T. Muller și J. Vláčil, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Prin faptul că nu și-a îndeplinit obligația de a reuni în definiția categoriilor C1 și C doar alte autovehicule decât cele din categoriile D1 sau D, Republica Cehă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 4 alineatul (1) și alineatul (4) literele (d) și (f) din Directiva 2006/126/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 20 decembrie 2006 privind permisele de conducere.

               2)

               Prin faptul că a restrâns definiția categoriei D1 la autovehiculele proiectate și construite pentru transportul a peste opt pasageri, Republica Cehă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 4 alineatul (1) și alineatul (4) litera (h) din această directivă.

               3)

               Obligă Republica Cehă la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 287, 8.8.2016.


title: Cauza T-45/18: Acțiune introdusă la 29 ianuarie 2018 – Novenco Building & Industry/EUIPO – Novenco Ventilator (Beijing) (NOVENCO)

text:
               19.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 104/51

         Acțiune introdusă la 29 ianuarie 2018 – Novenco Building & Industry/EUIPO – Novenco Ventilator (Beijing) (NOVENCO)
   (Cauza T-45/18)
   (2018/C 104/65)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Novenco Building & Industry A/S (Næstved, Danemarca) (reprezentant: A. Rasmussen, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Novenco Ventilator (Beijing) Co. Ltd (Beijing, China)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană a mărcii figurative „NOVENCO” – înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană nr. 1 187 938

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 7 noiembrie 2017 în cauza R 2354/2016-2

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea în parte a deciziei atacate, și anume pentru produsele din clasa 7, astfel cum sunt acoperite de înregistrarea internațională 1 187 938;

               —

               obligarea EUIPO la plata propriilor cheltuieli de judecată, precum și a celor efectuate de cealaltă parte în procedură, inclusiv a celor efectuate în cadrul acțiunii și al procedurii de opoziție.

      Motivul invocat

               —

               Încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul 2017/1001.


title: Cauza C-360/16: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 25 ianuarie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesverwaltungsgericht – Germaia) – Bundesrepublik Deutschland/Aziz Hasan (Trimitere preliminară — Regulamentul (UE) nr. 604/2013 — Determinarea statului membru responsabil de examinarea unei cereri de protecție internațională prezentate într-unul dintre statele membre de către un resortisant al unei țări terțe — Procedurile și termenele prevăzute pentru formularea unei cereri de reprimire — Reîntoarcere ilegală a unui resortisant al unei țări terțe într-un stat membru care a efectuat un transfer — Articolul 24 — Procedură de reprimire — Articolul 27 — Cale de atac — Întinderea controlului jurisdicțional — Împrejurări ulterioare transferului)

text:
               19.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 104/5

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 25 ianuarie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesverwaltungsgericht – Germaia) – Bundesrepublik Deutschland/Aziz Hasan
   (Cauza C-360/16) (1)

   ((Trimitere preliminară - Regulamentul (UE) nr. 604/2013 - Determinarea statului membru responsabil de examinarea unei cereri de protecție internațională prezentate într-unul dintre statele membre de către un resortisant al unei țări terțe - Procedurile și termenele prevăzute pentru formularea unei cereri de reprimire - Reîntoarcere ilegală a unui resortisant al unei țări terțe într-un stat membru care a efectuat un transfer - Articolul 24 - Procedură de reprimire - Articolul 27 - Cale de atac - Întinderea controlului jurisdicțional - Împrejurări ulterioare transferului))
   (2018/C 104/06)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesverwaltungsgericht

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Bundesrepublik Deutschland

      Pârât: Aziz Hasan

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 27 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 604/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 26 iunie 2013 de stabilire a criteriilor și mecanismelor de determinare a statului membru responsabil de examinarea unei cereri de protecție internațională prezentate într unul dintre statele membre de către un resortisant al unei țări terțe sau de către un apatrid, citit în lumina considerentului (19) al acestui regulament și a articolului 47 din Cartea drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, trebuie interpretat în sensul că nu se opune unei reglementări naționale, precum cea în discuție în litigiul principal, care prevede că controlul judecătoresc al deciziei de transfer trebuie să se bazeze pe situația de fapt existentă la momentul la care a avut loc ultima ședință în fața instanței sesizate sau, în lipsa unei ședințe, la momentul la care această instanță statuează cu privire la calea de atac.

               2)

               Articolul 24 din Regulamentul nr. 604/2013 trebuie interpretat în sensul că, într o situație precum cea în discuție în litigiul principal, în care un resortisant al unei țări terțe, după ce a prezentat o cerere de protecție internațională în primul stat membru, a fost transferat către acest stat membru ca urmare a respingerii unei noi cereri prezentate în al doilea stat membru, apoi a revenit, fără permis de ședere, pe teritoriul celui de al doilea stat membru, acest resortisant poate face obiectul unei proceduri de reprimire și că nu este posibil să se efectueze un nou transfer al acestei persoane către primul stat membru fără să se urmeze o asemenea procedură.

               3)

               Articolul 24 alineatul (2) din Regulamentul nr. 604/2013 trebuie interpretat în sensul că, într o situație precum cea în discuție în litigiul principal, în care un resortisant al unei țări terțe a revenit, fără permis de ședere, pe teritoriul unui stat membru care l a transferat anterior către un alt stat membru, cererea de reprimire trebuie retrimisă în termenele prevăzute de această dispoziție și că acestea nu pot începe să curgă înainte ca statul membru solicitant să fi avut cunoștință de întoarcerea persoanei în cauză pe teritoriul său.

               4)

               Articolul 24 alineatul (3) din Regulamentul nr. 604/2013 trebuie interpretat în sensul că, atunci când cererea de reprimire nu este formulată în termenele prevăzute la articolul 24 alineatul (2) din acest regulament, statul membru pe teritoriul căruia se află persoana în cauză fără permis de ședere este responsabil de examinarea noii cereri de protecție internațională pe care această persoană trebuie să fie autorizată să o prezinte.

               5)

               Articolul 24 alineatul (3) din Regulamentul nr. 604/2013 trebuie interpretat în sensul că faptul că procedura căii de atac introduse împotriva unei decizii prin care s a respins o primă cerere de protecție internațională prezentată într un stat membru este încă pendinte nu trebuie considerat echivalent cu prezentarea unei noi cereri de protecție internațională în acest stat membru, în sensul acestei dispoziții.

               6)

               Articolul 24 alineatul (3) din Regulamentul nr. 604/2013 trebuie interpretat în sensul că, atunci când cererea de reprimire nu este formulată în termenele prevăzute la articolul 24 alineatul (2) din acest regulament, iar persoana în cauză nu a exercitat posibilitatea de care trebuie să dispună de a prezenta o nouă cerere de protecție internațională:

                           —

                           statul membru pe teritoriul căruia se află această persoană fără permis de ședere poate încă să formuleze o cerere de reprimire și în sensul că

                           —

                           această dispoziție nu permite transferul persoanei respective către un alt stat membru fără formularea unei astfel de cereri.

      (1)  JO C 343, 19.9.2016.


title: Cauzele conexate T-125/13, T-152/13 și T-167/13: Ordonanța Tribunalului din 22 ianuarie 2018 – Italia și alții/Comisia („Ajutoare de stat — Servicii de asistență la escală — Aporturi în capital efectuate de SEA în favoarea Sea Handling — Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața internă și prin care se dispune recuperarea — Radiere parțială — Desistare — Nepronunțare parțială asupra fondului — Radiere din registrul întreprinderilor”)

text:
               19.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 104/40

         Ordonanța Tribunalului din 22 ianuarie 2018 – Italia și alții/Comisia
   (Cauzele conexate T-125/13, T-152/13 și T-167/13) (1)

   ((„Ajutoare de stat - Servicii de asistență la escală - Aporturi în capital efectuate de SEA în favoarea Sea Handling - Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața internă și prin care se dispune recuperarea - Radiere parțială - Desistare - Nepronunțare parțială asupra fondului - Radiere din registrul întreprinderilor”))
   (2018/C 104/52)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă în cauza T-125/13: Republica Italiană (reprezentanți: G. Palmieri, agent, asistat de S. Fiorentino, avvocato dello Stato)

      Reclamantă în cauza T-152/13: Sea Handling SpA (Somma Lombardo, Italia) (reprezentanți: inițial B. Nascimbene, F. Rossi dal Pozzo, M. Merola și L. Cappelletti, ulterior B. Nascimbene, F. Rossi dal Pozzo și M. Merola, avocați)

      Reclamantă în cauza T-167/13: Comune di Milano (Italia) (reprezentanți: inițial S. Grassani și A. Franchi, ulterior S. Grassani, avocați)

      Intervenientă în susținerea reclamantei în cauza T-152/13: Società per azioni esercizi aeroportuali (SEA) (Segrate, Italia) (reprezentanți: M. Merola, B. Nascimbene, F. Rossi dal Pozzo și M. C. Toniolo, avocați) și Comune di Milano (Italia) (reprezentanți: inițial S. Grassani și A. Franchi, ulterior S. Grassani, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanţi: G. Conte și D. Grespan, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE având ca obiect anularea Deciziei (UE) 2015/1225 a Comisiei din 19 decembrie 2012 privind majorările de capital efectuate de SEA SpA în favoarea SEA [Handling] SpA [SA.21420 (C 14/10) (ex NN 25/10) (ex CP 175/06)] (JO 2015, L 201, p. 1).

      Dispozitivul

               1)

               Dispune disjungerea cauzelor T-125/13, T-152/13 și T-167/13 pentru buna desfășurare a fazei orale a procedurii și pronunțarea deciziei prin care se finalizează judecata.

               2)

               Radiază cauza T-125/13 din registrul Tribunalului.

               3)

               Nu mai este necesară pronunțarea asupra fondului acțiunii formulate de Sea Handling SpA în cauza T-152/13.

               4)

               În cauza T-125/13, Republica Italiană și Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

               5)

               În cauza T-152/13, Sea Handling și Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată, inclusiv pe cele aferente procedurii privind măsurile provizorii. Società per azioni esercizi aeroportuali (SEA) și Comune di Milano (Italia) suportă propriile cheltuieli de judecată aferente cauzei T-152/13.

               6)

               În cauza T-167/13, cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.

      (1)  JO C 114, 20.4.2013.


title: Cauza T-56/18: Acțiune introdusă la 26 ianuarie 2018 – NGV/EUIPO (WEIN FÜR PROFIS)

text:
               19.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 104/52

         Acțiune introdusă la 26 ianuarie 2018 – NGV/EUIPO (WEIN FÜR PROFIS)
   (Cauza T-56/18)
   (2018/C 104/67)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: NGV GmbH (Wildeshausen, Germania) (reprezentanți: O. Spieker, A. Schönfleisch și M. Alber, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Marca în litigiu: marca figurativă a Uniunii care cuprinde elementele verbale „WEIN FÜR PROFIS” – cererea de înregistrare nr. 15326549

      Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 6 noiembrie 2017 în cauza R 501/2017-1

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (g) Regulamentul (UE) 2017/1001.


title: Cauza T-57/18: Acțiune introdusă la 29 ianuarie 2018 – NGV/EUIPO (WEIN FÜR PROFIS)

text:
               19.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 104/53

         Acțiune introdusă la 29 ianuarie 2018 – NGV/EUIPO (WEIN FÜR PROFIS)
   (Cauza T-57/18)
   (2018/C 104/68)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: NGV GmbH (Wildeshausen, Germania) (reprezentanți: O. Spieker, A. Schönfleisch și M. Alber, Rechtsanwälte)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă care cuprinde elementele verbale „WEIN FÜR PROFIS” – cererea de înregistrare nr. 15 326 531

      Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 6 noiembrie 2017 în cauza R 502/2017-1

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) lit. (b), (c) și (g) din Regulamentul 2017/1001.


title: Cauza T-846/16: Ordonanța Tribunalului din 23 ianuarie 2018 – QF/Comisia („Acțiune în anulare — Ajutoare de stat — Ajutor acordat de autoritățile spaniole în favoarea anumitor cluburi de fotbal profesionist — Cotă preferențială de impozitare aplicată în cadrul impozitării societăților — Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața internă — Lipsa interesului de a exercita acțiunea — Inadmisibilitate vădită”)

text:
               19.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 104/42

         Ordonanța Tribunalului din 23 ianuarie 2018 – QF/Comisia
   (Cauza T-846/16) (1)

   ((„Acțiune în anulare - Ajutoare de stat - Ajutor acordat de autoritățile spaniole în favoarea anumitor cluburi de fotbal profesionist - Cotă preferențială de impozitare aplicată în cadrul impozitării societăților - Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața internă - Lipsa interesului de a exercita acțiunea - Inadmisibilitate vădită”))
   (2018/C 104/54)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: QF (reprezentanți: L. Ruiz Ezquerra, R. Oncina Borrego, I. Sobrepera Millet și A. Hernández Pardo, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Luengo, B. Stromsky și P. Němečková, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea Deciziei C(2016) 4046 final a Comisiei din 4 iulie 2016 privind ajutorul de stat SA.29769 (2013/C) (ex 2013/NN) acordat de Spania anumitor cluburi de fotbal

      Dispozitivul

               1)

               Respinge cererea de nepronunțare asupra fondului cauzei.

               2)

               Respinge acțiunea ca vădit inadmisibilă.

               3)

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra cererilor de intervenție formulate de Regatul Spaniei și de Fútbol Club Barcelona.

               4)

               Obligă QF la plata cheltuielilor de judecată.

               5)

               QF, Comisia Europeană, Regatul Spaniei și Fútbol Club Barcelona suportă, fiecare, propriile cheltuieli de judecată aferente cererilor de intervenție.

      (1)  JO C 53, 20.2.2017.


title: Cauza T-60/18: Acțiune introdusă la 29 ianuarie 2018 – Hangzhou Lezoo traveling equipment/EUIPO – Promotional Traders (GREEN HERMIT)

text:
               19.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 104/53

         Acțiune introdusă la 29 ianuarie 2018 – Hangzhou Lezoo traveling equipment/EUIPO – Promotional Traders (GREEN HERMIT)
   (Cauza T-60/18)
   (2018/C 104/69)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Hangzhou Lezoo traveling equipment Co. Ltd (Hangzhou, China) (reprezentant: D. Burghardt, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Promotional Traders Pty Ltd (Subiaco, Australia)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „GREEN HERMIT” – marca Uniunii Europene nr. 11 835 964

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 27 noiembrie 2017 în cauza R 857/2016-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               retrimiterea cauzei spre soluționare Camerei a patra de recurs;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 59 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 2017/1001;

               —

               încălcarea articolului 94 alineatul (1) din Regulamentul nr. 2017/1001.


title: Cauza T-812/17 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 23 ianuarie 2018 – Seco Belgium și Vinçotte/Parlamentul European („Măsuri provizorii — Contracte de achiziții publice — Cerere de suspendare a executării — Retragerea actului atacat — Nepronunțare în parte asupra fondulului — Cerere de emitere a unei somații — Lipsa urgenței”)

text:
               19.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 104/42

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 23 ianuarie 2018 – Seco Belgium și Vinçotte/Parlamentul European
   (Cauza T-812/17 R)
   ((„Măsuri provizorii - Contracte de achiziții publice - Cerere de suspendare a executării - Retragerea actului atacat - Nepronunțare în parte asupra fondulului - Cerere de emitere a unei somații - Lipsa urgenței”))
   (2018/C 104/55)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamante: Seco Belgium (Bruxelles, Belgia), Vinçotte (Vilvoorde, Belgia) (reprezentanți: A. Delvaux și R. Simar, avocați)

      Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: P. López-Carceller și Z. Nagy, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolele 278 et 279 TFUE și având ca obiect, pe de o parte, suspendarea executării deciziei Parlamentului din 1 decembrie 2017 de respingere a ofertei prezentate de reclamante în cadrul cererii de ofertă 06D 20/2017/M005, intitulată „Misiuni de control şi de expertiză tehnică în cadrul achiziţiilor, al proiectelor şi al lucrărilor de construcţii de la Parlamentul European din Bruxelles” și de atribuire a contractului altui ofertant și, pe de altă parte, obținerea unei somații împotriva Parlamentului

      Dispozitivul

               1)

               Constată că nu este necesar să se pronunțe asupra cererii de suspendare a executării deciziei Parlamentului European din 1 decembrie 2017 de respingere a ofertei prezentate de Seco Belgium și de Vinçotte în cadrul cererii de ofertă 06D 20/2017/M005, intitulată „Misiuni de control şi de expertiză tehnică în cadrul achiziţiilor, al proiectelor şi al lucrărilor de construcţii de la Parlamentul European din Bruxelles” și de atribuire a contractului altui ofertant.

               2)

               Respinge în rest cererea de măsuri provizorii.

               3)

               Revocă Ordonanța din 21 decembrie 2017, Seco Belgium și Vinçotte/Parlamentul (T-812/17 R).

               4)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza C-367/16: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 23 ianuarie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Hof van beroep te Brussel – Belgia) – Executarea unui mandat european de arestare emis împotriva lui Dawid Piotrowski (Trimitere preliminară — Cooperare polițienească și judiciară în materie penală — Decizia-cadru 2002/584/JAI — Mandat european de arestare — Proceduri de predare între statele membre — Motive de neexecutare obligatorie — Articolul 3 punctul 3 — Minori — Cerință privind verificarea vârstei minime pentru a răspunde penal sau apreciere de la caz la caz a condițiilor suplimentare prevăzute de dreptul statului membru de executare pentru a putea urmări penal sau condamna un minor în mod concret)

text:
               19.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 104/7

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 23 ianuarie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Hof van beroep te Brussel – Belgia) – Executarea unui mandat european de arestare emis împotriva lui Dawid Piotrowski
   (Cauza C-367/16) (1)

   ((Trimitere preliminară - Cooperare polițienească și judiciară în materie penală - Decizia-cadru 2002/584/JAI - Mandat european de arestare - Proceduri de predare între statele membre - Motive de neexecutare obligatorie - Articolul 3 punctul 3 - Minori - Cerință privind verificarea vârstei minime pentru a răspunde penal sau apreciere de la caz la caz a condițiilor suplimentare prevăzute de dreptul statului membru de executare pentru a putea urmări penal sau condamna un minor în mod concret))
   (2018/C 104/07)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Hof van beroep te Brussel

      Partea din procedura principală

   Dawid Piotrowski

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 3 punctul 3 din Decizia-cadru 2002/584/JAI a Consiliului din 13 iunie 2002 privind mandatul european de arestare și procedurile de predare între statele membre, astfel cum a fost modificată prin Decizia-cadru 2009/299/JAI a Consiliului din 26 februarie 2009, trebuie interpretat în sensul că autoritatea judiciară a statului membru de executare trebuie numai să refuze predarea persoanelor minore care fac obiectul unui mandat european de arestare care, potrivit dreptului statului membru de executare, nu au vârsta necesară pentru a răspunde penal pentru faptele aflate la originea unui mandat emis împotriva acestora.

               2)

               Articolul 3 punctul 3 din Decizia-cadru 2002/584, astfel cum a fost modificată prin Decizia-cadru 2009/299, trebuie interpretat în sensul că, pentru a decide cu privire la predarea unei persoane minore care face obiectul unui mandat european de arestare, autoritatea judiciară din statul membru de executare trebuie numai să verifice dacă persoana vizată a împlinit vârsta minimă pentru a răspunde penal, în statul membru de executare, pentru faptele aflate la originea unui astfel de mandat, fără a trebui să țină seama de eventuale cerințe suplimentare referitoare la o evaluare personalizată de care dreptul acestui stat membru condiționează în mod concret urmărirea penală sau condamnarea unei persoane minore pentru astfel de fapte.

      (1)  JO C 335, 12.9.2016.


title: Cauza T-740/16: Ordonanța Tribunalului din 31 ianuarie 2018 – Stips/Comisia

text:
               19.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 104/54

         Ordonanța Tribunalului din 31 ianuarie 2018 – Stips/Comisia
   (Cauza T-740/16) (1)

   (2018/C 104/70)
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei a treia a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 475, 19.12.2016.


title: Cauza C-473/16: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 25 ianuarie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Ungaria) – F/Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal (Trimitere preliminară — Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene — Articolul 7 — Respectarea vieții private și de familie — Directiva 2011/95/UE — Standarde referitoare la condițiile de acordare a statutului de refugiat sau a statutului conferit prin protecția subsidiară — Temere de persecuție pe motive de orientare sexuală — Articolul 4 — Evaluarea faptelor și a circumstanțelor — Recurgere la o expertiză — Teste psihologice)

text:
               19.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 104/8

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 25 ianuarie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Ungaria) – F/Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal
   (Cauza C-473/16) (1)

   ((Trimitere preliminară - Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Articolul 7 - Respectarea vieții private și de familie - Directiva 2011/95/UE - Standarde referitoare la condițiile de acordare a statutului de refugiat sau a statutului conferit prin protecția subsidiară - Temere de persecuție pe motive de orientare sexuală - Articolul 4 - Evaluarea faptelor și a circumstanțelor - Recurgere la o expertiză - Teste psihologice))
   (2018/C 104/08)
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: F

      Pârât: Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 4 din Directiva 2011/95/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 decembrie 2011 privind standardele referitoare la condițiile pe care trebuie să le îndeplinească resortisanții țărilor terțe sau apatrizii pentru a putea beneficia de protecție internațională, la un statut uniform pentru refugiați sau pentru persoanele eligibile pentru obținerea de protecție subsidiară și la conținutul protecției acordate trebuie interpretat în sensul că nu se opune ca autoritatea care răspunde de examinarea cererilor de protecție internațională sau instanțele sesizate, dacă este cazul, cu o acțiune împotriva unei decizii a acestei autorități să dispună efectuarea unei expertize în cadrul evaluării faptelor și a circumstanțelor privind orientarea sexuală declarată a unui solicitant, cu condiția ca modalitățile unei astfel de expertize să fie conforme cu drepturile fundamentale garantate de cartă, ca respectiva autoritate și aceste instanțe să nu își întemeieze decizia numai pe concluziile raportului de expertiză și ca ele să nu fie ținute de acele concluzii la momentul aprecierii declarațiilor respectivului solicitant cu privire la orientarea sa sexuală.

               2)

               Articolul 4 din Directiva 2011/95, citit în lumina articolului 7 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, trebuie interpretat în sensul că se opune realizării și utilizării, în scopul de a aprecia caracterul real al orientării sexuale declarate a unui solicitant de protecție internațională, a unei expertize psihologice, cum este cea în discuție în litigiul principal, care are ca obiect să ofere, pe baza unor teste de personalitate prospective, o imagine a orientării sexuale a acestui solicitant.

      (1)  JO C 419, 14.11.2016.


title: Cauza T-850/16: Ordonanța Tribunalului din 29 ianuarie 2018 – QE/Eurojust

text:
               19.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 104/54

         Ordonanța Tribunalului din 29 ianuarie 2018 – QE/Eurojust
   (Cauza T-850/16) (1)

   (2018/C 104/71)
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei întâi a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 38, 6.2.2017.


title: Cauza C-498/16: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 25 ianuarie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberster Gerichtshof – Austria) – Maximilian Schrems/Facebook Ireland Limited [Trimitere preliminară — Spațiul de libertate, securitate și justiție — Regulamentul (CE) nr. 44/2001 — Articolele 15 și 16 — Competență judiciară în materia contractelor încheiate de consumatori — Noțiunea „consumator” — Cesionare între consumatori a unor drepturi care pot fi invocate împotriva aceluiași profesionist]

text:
               19.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 104/9

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 25 ianuarie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberster Gerichtshof – Austria) – Maximilian Schrems/Facebook Ireland Limited
   (Cauza C-498/16) (1)

   ([Trimitere preliminară - Spațiul de libertate, securitate și justiție - Regulamentul (CE) nr. 44/2001 - Articolele 15 și 16 - Competență judiciară în materia contractelor încheiate de consumatori - Noțiunea „consumator” - Cesionare între consumatori a unor drepturi care pot fi invocate împotriva aceluiași profesionist])
   (2018/C 104/09)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Oberster Gerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Maximilian Schrems

      Pârâtă: Facebook Ireland Limited

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 15 din Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială trebuie să fie interpretat în sensul că un utilizator al unui cont de Facebook privat nu își pierde calitatea de „consumator” în sensul acestui articol atunci când publică cărți, ține conferințe, exploatează site-uri internet, colectează donații și acceptă cesiuni de drepturi de la numeroși consumatori în vederea valorificării în justiție a acestor drepturi.

               2)

               Articolul 16 alineatul (1) din Regulamentul nr. 44/2001 trebuie să fie interpretat în sensul că nu se aplică acțiunii unui consumator prin care se urmărește valorificarea, în fața instanței de la locul unde are domiciliul, nu numai a propriilor drepturi, ci și a drepturilor cesionate de alți consumatori care au domiciliul în același stat membru, în alte state membre sau în state terțe.

      (1)  JO C 441, 28.11.2016.


title: Cauza T-311/17: Ordonanța Tribunalului din 31 ianuarie 2018 – Stips/Comisia

text:
               19.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 104/55

         Ordonanța Tribunalului din 31 ianuarie 2018 – Stips/Comisia
   (Cauza T-311/17) (1)

   (2018/C 104/72)
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei a treia a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 231, 17.7.17.


title: Cauzele conexate C-616/16 și C-617/16: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 24 ianuarie 2018 (cereri de decizie preliminară formulate de Corte suprema di cassazione – Italia) – Presidenza del Consiglio dei Ministri și alții/Gianni Pantuso și alții (Trimitere preliminară — Coordonarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative privind activitățile medicilor — Directivele 75/363/CEE și 82/76/CEE — Formare profesională de medic specialist — Remunerație corespunzătoare — Aplicarea Directivei 82/76/CEE formărilor profesionale începute anterior termenului stabilit pentru statele membre pentru transpunerea acesteia și terminate ulterior acestei date)

text:
               19.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 104/9

         Hotărârea Curții (Camera a opta) din 24 ianuarie 2018 (cereri de decizie preliminară formulate de Corte suprema di cassazione – Italia) – Presidenza del Consiglio dei Ministri și alții/Gianni Pantuso și alții
   (Cauzele conexate C-616/16 și C-617/16) (1)

   ((Trimitere preliminară - Coordonarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative privind activitățile medicilor - Directivele 75/363/CEE și 82/76/CEE - Formare profesională de medic specialist - Remunerație corespunzătoare - Aplicarea Directivei 82/76/CEE formărilor profesionale începute anterior termenului stabilit pentru statele membre pentru transpunerea acesteia și terminate ulterior acestei date))
   (2018/C 104/10)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Corte suprema di cassazione

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: Presidenza del Consiglio dei Ministri, Università degli Studi di Palermo, Ministero della Salute, Ministero dell’Istruzione, dell’Università e della Ricerca Ministero del Tesoro

      Pârâți: Gianni Pantuso, Angelo Tralongo, Maria Michela D’Alessandro, Nello Grassi, Carmela Amato (C-616/16), Giovanna Castellano, Maria Concetta Pandolfo, Antonio Marletta, Vito Mannino, Olga Gagliardo, Emilio Nardi, Maria Catania, Massimo Gallucci, Giovanna Pischedda, Giambattista Gagliardo (C-617/16)

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 2 alineatul (1) litera (c) și articolul 3 alineatele (1) și (2) din Directiva 75/363/CEE a Consiliului din 16 iunie 1975 privind coordonarea actelor cu putere de lege și actelor administrative privind activitățile medicilor, astfel cum a fost modificată prin Directiva 82/76/CEE a Consiliului din 26 ianuarie 1982, precum și anexa la aceasta trebuie să fie interpretate în sensul că orice formare profesională de medic specialist pe bază de program integral sau cu frecvență parțială începută în cursul anului 1982 și continuată până în anul 1990 trebuie să facă obiectul unei remunerații corespunzătoare, în sensul anexei menționate, cu condiția ca această formare profesională să privească o specialitate medicală comună tuturor statelor membre sau la două sau mai multe dintre acestea și menționată la articolul 5 sau la articolul 7 din Directiva 75/362/CEE a Consiliului din 16 iunie 1975 privind recunoașterea reciprocă a diplomelor, certificatelor și a altor titluri oficiale de calificare în medicină, inclusiv măsurile destinate să faciliteze exercitarea efectivă a dreptului de stabilire și a libertății de a presta servicii.

               2)

               Articolul 2 alineatul (1) litera (c) și articolul 3 alineatele (1) și (2) din Directiva 75/363, astfel cum a fost modificată prin Directiva 82/76, precum și anexa la aceasta trebuie interpretate în sensul că existența obligației unui stat membru de a prevedea o remunerație corespunzătoare, în sensul acestei anexe, pentru orice formare profesională de medic specialist pe bază de program integral sau cu frecvență parțială începută în cursul anului 1982 și continuată până în anul 1990 nu depinde de adoptarea de către acest stat a unor măsuri de transpunere a Directivei 82/76. Instanța națională este obligată, atunci când aplică dispoziții de drept național anterioare sau ulterioare unei directive, să le interpreteze, în cea mai mare măsură posibilă, în lumina textului și a finalității acestei directive. În cazul în care, ca urmare a lipsei unor măsuri naționale de transpunere a Directivei 82/76, rezultatul prevăzut de această directivă nu ar putea fi atins pe calea interpretării, luând în considerare ansamblul dreptului intern și aplicând metodele de interpretare recunoscute de acesta, dreptul Uniunii impune ca statul membru în cauză să repare prejudiciile pe care le-a cauzat particularilor ca urmare a netranspunerii directivei menționate. Revine instanței de trimitere obligația să verifice dacă sunt întrunite toate condițiile stabilite în această privință de jurisprudența Curții pentru ca, în temeiul dreptului Uniunii, să fie angajată răspunderea acestui stat membru.

               3)

               Articolul 2 alineatul (1) litera (c) și articolul 3 alineatele (1) și (2) din Directiva 75/363, astfel cum a fost modificată prin Directiva 82/76, precum și anexa la aceasta trebuie interpretate în sensul că, pentru formarea profesională de medic specialist pe bază de program integral sau cu frecvență parțială începută în cursul anului 1982 și continuată până în anul 1990, trebuie să fie plătită o remunerație corespunzătoare, în sensul anexei menționate, pentru perioada acestei formări profesionale de la 1 ianuarie 1983 și până la încheierea formării profesionale respective.

      (1)  JO C 63, 27.2.2017.


title: Cauza T-10/18: Acțiune introdusă la 12 ianuarie 2018 – Eesti Apteekide Ühendus/Comisia Europeană

text:
               19.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 104/43

         Acțiune introdusă la 12 ianuarie 2018 – Eesti Apteekide Ühendus/Comisia Europeană
   (Cauza T-10/18)
   (2018/C 104/56)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Eesti Apteekide Ühendus MTÜ (Laagri, Estonia) (reprezentanți: K. Paas-Mohando și I. Kangur, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Comisiei SA.42028 (2017/NN) adoptată la 23 octombrie 2017 (1);

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

               1.

               Primul motiv este întemeiat pe faptul că Asociația Estoniană a Farmaciilor are calitatea procesuală pentru a introduce o acțiune în anularea Deciziei Comisiei SA.42028 (2017/NN).

                           —

                           Conform Hotărârii Curții de Justiție în cauza C-313/90 (2), deciziile Comisiei de a nu ridica obiecții adoptate la finalul procedurii preliminare trebuie să poată face obiectul unui control jurisdicțional;

                           —

                           Asociația Estoniană a Farmaciilor are calitatea procesuală pentru a introduce o acțiune în anularea Deciziei Comisiei SA.42028 (2017/NN) în fața Tribunalului în calitate de parte interesată în temeiul articolului 108 alineatul (2) TFUE și al articolului 1 litera (h) din Regulamentul 2015/1589 (3).

               2.

               Al doilea motiv este întemeiat pe faptul că Comisia era obligată să inițieze o procedură oficială de investigare în temeiul articolului 108 alineatul (2) TFUE conform criteriului „dificultăților grave”. Dificultățile grave întâmpinate de Comisie în adoptarea deciziei atacate și încălcarea, așadar, a garanțiilor procedurale prevăzute la articolul 108 alineatul (2) TFUE rezultă din următoarele elemente:

                           —

                           Comisia a săvârșit o eroare de drept prin faptul că a constatat că nu s-a acordat un avantaj prin intermediul resurselor de stat, dat fiind că aceasta nu a observat că Finlanda a abuzat de marja sa de apreciere în materie de reglementare, ceea ce a determinat o pierdere de resurse de stat;

                           —

                           Comisia a săvârșit o eroare de drept prin faptul că nu a constatat niciun avantaj selectiv, întrucât nu a calificat în mod adecvat „misiunile speciale” ca fiind servicii de interes economic general (SIEG);

                           —

                           Comisia nu a colectat informații materiale în procedura preliminară;

                           —

                           Procedura preliminară a fost nerezonabil de lungă (aproape 30 de luni);

                           —

                           Comisia a recurs la o definiție juridică fără precedent a „misiunilor speciale”;

                           —

                           Finlanda a modificat legea sa privind universitățile în cursul procedurii preliminare, lege care permitea Finlandei să ramburseze impozitul pe profit și tarifele de farmacie plătite de Yliopiston Apteekki Oy către Universitatea din Helsinki, și care era elementul central al uneia dintre măsurile de ajutor de stat în discuție.

      (1)  JO 2017, C 422, p. 10.

      (2)  Hotărârea din 24 martie 1993, Comité International de la Rayonne et des Fibres Synthétiques și alții/Comisia, C-313/90, EU:C:1993:111.

      (3)  Regulamentul (UE) 2015/1589 al Consiliului din 13 iulie 2015 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 108 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (Text cu relevanță pentru SEE) (JO 2015, L 248, p. 9).


title: Cauza C-538/17 P: Recurs introdus la 13 septembrie 2017 de Thomas Murphy împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 4 iulie 2017 în cauza T-90/16, Murphy/EUIPO

text:
               19.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 104/11

         Recurs introdus la 13 septembrie 2017 de Thomas Murphy împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 4 iulie 2017 în cauza T-90/16, Murphy/EUIPO
   (Cauza C-538/17 P)
   (2018/C 104/13)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurent: Thomas Murphy (reprezentanți: N. Travers, SC, J. Gormley, BL, M. O’Connor, Solicitor)

      Celelalte părți din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală, Nike Innovate CV
   Prin Ordonanţa din 30 ianuarie 2018, Curtea de Justiție (Camera a noua) a declarat recursul inadmisibil.


title: Cauza C-617/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Najwyższy (Polonia) la 30 octombrie 2017 – Powszechny Zakład Ubezpieczeń na Życie S.A. / Prezes Urzędu Ochrony Konkurencji i Konsumentów

text:
               19.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 104/12

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Najwyższy (Polonia) la 30 octombrie 2017 – Powszechny Zakład Ubezpieczeń na Życie S.A. / Prezes Urzędu Ochrony Konkurencji i Konsumentów
   (Cauza C-617/17)
   (2018/C 104/14)
   Limba de procedură: polona

      Instanța de trimitere

   Sąd Najwyższy (Curtea Supremă, Polonia)

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă și recurentă: Powszechny Zakład Ubezpieczeń na Życie S.A. w Warszawie

      Pârât și intimat în recurs: Prezes Urzędu Ochrony Konkurencji i Konsumentów

      Cu participarea persoanelor interesate: Edward Detka, Mirosław Krzyszczak, Zakład Projektowania i Programowania Systemów Sterowania Atempol sp. z o.o. w Piekarach Ślaskich, Tomasz Woźniak, Spółdzielnia Kółek Rolniczych w Bielinach, Lech Marchlewski, Ommer Polska sp. z o.o. w Krapkowicach, Zakład Przetwórstwa Drobiu Marica spółka jawna J.M.E.K. Wróbel sp. jawna w Bielsku Białej, Glimat Marcinek i S-ka sp. jawna w Gliwicach, HTS Polska sp. z o.o., Jastrzębskie Zakłady Remontowe Dźwigi sp. z o.o. w Jastrzębiu Zdroju, Petrofer – Polska sp. z o.o. w Nowinach, Paco Cases Andrzej Paczkowski, Piotr Paczkowski sp. jawna w Puszczykowie, Bożeny Kubalańcy, Zbigniew Arczykowski, Przedsiębiorstwo Produkcji Handlu i Usług Unipasz sp. z o.o. w Radzikowicach, Pietrzak B.B. Beata Pietrzak Bogdan Pietrzak sp. jawna w Katowicach, Ewelina Baranowska, Przemysław Nikiel, Marcin Nikiel, Janusz Walocha și Marek Grzegolec.

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 50 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene poate fi interpretat în sensul că aplicarea principiului ne bis in idem nu presupune doar identitate de făptuitor și de fapte, ci și identitate de interes juridic protejat?

               2)

               Articolul 3 din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (1) coroborat cu articolul 50 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene trebuie interpretat în sensul că normele de concurență din dreptul Uniunii și cele din dreptul național, care sunt aplicate în paralel de autoritățile de concurență ale unui stat membru, protejează același interes juridic?

      (1)  JO 2003, L 1, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 167.


title: Cauza T-74/16: Hotărârea Tribunalului din 8 februarie 2018 – POA/Comisia [„Acces la documente — Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 — Documente privind cererea de înregistrare a unei denumiri în temeiul Regulamentului (UE) nr. 1151/2012 — Documente emise de Comisie — Documente emise de un stat membru — Articolul 4 alineatul (5) din Regulamentul nr. 1049/2001 — Refuzul accesului — Obligația de motivare — Excepție referitoare la protecția procesului decizional — Excepție referitoare la protecția procedurilor jurisdicționale — Întinderea controlului efectuat de instituție și de instanța Uniunii cu privire la motivele de opoziție invocate de statul membru”]

text:
               26.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/29

         Hotărârea Tribunalului din 8 februarie 2018 – POA/Comisia
   (Cauza T-74/16) (1)

   ([„Acces la documente - Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 - Documente privind cererea de înregistrare a unei denumiri în temeiul Regulamentului (UE) nr. 1151/2012 - Documente emise de Comisie - Documente emise de un stat membru - Articolul 4 alineatul (5) din Regulamentul nr. 1049/2001 - Refuzul accesului - Obligația de motivare - Excepție referitoare la protecția procesului decizional - Excepție referitoare la protecția procedurilor jurisdicționale - Întinderea controlului efectuat de instituție și de instanța Uniunii cu privire la motivele de opoziție invocate de statul membru”])
   (2018/C 112/37)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Pagkyprios organismos ageladotrofon (POA) Dimosia Ltd (Latsia, Cipru) (reprezentant: N. Korogiannakis, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Baquero Cruz și F. Clotuche-Duvieusart, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se urmărește anularea deciziei Ares (2005) 5632670 a secretarului general al Comisiei din 7 decembrie 2015 de respingere a cererii de confirmare introdusă prin scrisoarea din 15 septembrie 2015 prin care reclamanta solicita, în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO 2001, L 145, p. 43, Ediție specială 01/vol.3, p. 76), accesul la documente referitoare, pe de o parte, la cererea de înregistrare CY/PDO/0005/01243 a „Halloumi” ca denumire de origine protejată (DOP), în conformitate cu Regulamentul (UE) nr. 1151/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 21 noiembrie 2012 privind sistemele din domeniul calității produselor agricole și alimentare (JO 2012, L 343, p.1) și, pe de altă parte, la cererea de înregistrare anterioară. CY/PDO/0005/00766 a „Halloumi” ca DOP.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Pagkyprios organismos ageladotrofon (POA) Dimosia Ltd suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 145 din 25.4.2016.


title: Cauza T-39/18: Acțiune introdusă la 25 ianuarie 2018 – VF/BCE

text:
               26.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/38

         Acțiune introdusă la 25 ianuarie 2018 – VF/BCE
   (Cauza T-39/18)
   (2018/C 112/49)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: VF (reprezentanți: L. Levi și A. Blot, avocați)

      Pârâtă: Banca Centrală Europeană

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               declararea prezentei acţiuni admisibilă şi întemeiată;

               —

               anularea salariului reclamantului revizuit în 2016 şi a salariului anual revizuit cu bonusuri („ASBR”) din 24 mai 2017 notificat în aceeaşi zi;

               —

               anularea deciziei BCE din 13 septembrie 2017 de respingere a cererii sale de revizuire a cererii de reexaminare administrativă din 2016 şi a ASBR;

               —

               anularea deciziei BCE din 20 decembrie 2017 şi notificată reclamantului la 21 decembrie 2017 de respingere a procedurii de reclamaţie din 2016 şi a ASBR;

               —

               anularea deciziei de neprelungire a contractului reclamantului din 6 martie 2017;

               —

               anularea deciziei BCE din 4 iulie 2017 de respingere a cererii sale de revizuire administrativă a neprelungirii contractului său;

               —

               anularea deciziei BCE din 15 noiembrie 2017, notificată acestuia la 21 noiembrie 2017, de respingere a contestaţiei acestuia împotriva neprelungirii contractului său;

               —

               obligarea pârâtului la plata prejudiciului material şi moral suferit de reclamant;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamant în prezenta procedură.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă următoarele motive.

               1.

               În privinţa deciziei de neprelungire

                           —

                           Nelegalitatea neprelungirii: încălcarea articolului 10 litera (c) din Condiţiile de angajare a personalului Băncii Centrale Europene („CA”) şi a articolului 2.0 din Regulamentul de funcţionare („RF”) şi încălcarea ierarhiei normelor.

                           —

                           Nelegalitate: articolul 10 litera (c) din CA şi articolul 2.0 din RF încalcă Directiva 1999/70/EC din 28 iunie 1999 privind acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP, şi considerentul (6) al Acordului încheiat între CES, UNICE și CEEP;

                           —

                           Decizia de neprelungire a fost adoptată pe baza unei aprecieri nelegale şi a unor decizii ASBR.

               2.

               În ceea ce priveşte aprecierea:

                           —

                           Neregularitate procedurală şi lipsa dialogului

                           —

                           Încălcarea obligaţiei de motivare, încălcarea principiului bunei administrări şi a obligaţiei de diligenţă şi lipsa de informare

                           —

                           Erori vădite de apreciere

               3.

               În ceea ce priveşte decizia ASBR

                           —

                           Nelegalitatea normelor ASBR, lipsă de motivare şi încălcarea principiului securităţii juridice

                           —

                           Lipsa de explicaţii privind salariul reclamantului, lipsa de transparenţă şi încălcarea obligaţiei de motivare

                           —

                           Eroare vădită de apreciere


title: Cauza C-718/17: Acțiune introdusă la 22 decembrie 2017 – Comisia Europeană/Ungaria

text:
               26.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/19

         Acțiune introdusă la 22 decembrie 2017 – Comisia Europeană/Ungaria
   (Cauza C-718/17)
   (2018/C 112/25)
   Limba de procedură: maghiara

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Tokár și G. Wils, agenți)

      Pârâtă: Ungaria

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că Ungaria nu și-a îndeplinit obligațiile care decurg din articolul 5 alineatul (2) din Decizia (UE) 2015/1601 a Consiliului prin faptul că nu a indicat, la intervale regulate și cel puțin o dată la trei luni, numărul solicitanților care pot fi transferați rapid pe teritoriul său și că, în consecință, nu și-a îndeplinit nici celelalte obligații în materie de transfer prevăzute de articolul 5 alineatele (4)-(11) din aceeași decizie;

               —

               obligarea Ungariei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Cele două decizii adoptate de Consiliu în luna septembrie a anului 2015, și anume Decizia (UE) 2015/1523 (1) a Consiliului și Decizia (UE) 2015/1601 (2) a Consiliului, au instituit un mecanism de transfer temporar și de urgență în cadrul căruia statele membre și-au asumat obligația de a transfera de pe teritoriul Italiei și al Greciei persoane care au nevoie de protecție internațională.
   Deciziile Consiliului obligau statele membre să ofere trimestrial locuri pentru solicitanții care puteau fi transferați, garantând în acest mod o desfășurare rapidă și ordonată a procedurii de transfer. Deși aproape toate statele membre au transferat solicitanți și și-au asumat obligații în materie, Ungaria nu a adoptat niciun tip de măsură de la declanșarea mecanismului de transfer.
   La 16 iunie 2017, Comisia a deschis o procedură de constatare a neîndeplinirii obligațiilor împotriva Ungariei în legătură cu Decizia (UE) 2015/1601 a Consiliului.
   Întrucât a considerat că răspunsul furnizat de Ungaria nu era satisfăcător, Comisia a trecut la etapa următoare a procedurii de constatare a neîndeplinirii obligațiilor și, la data de 26 iulie 2017, a adresat Ungariei un aviz motivat.
   Întrucât nu a considerat satisfăcător nici răspunsul la avizul motivat, Comisia a decis să sesizeze Curtea pentru ca aceasta să constate că Ungaria nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în materie de transfer.

      (1)  Decizia (UE) 2015/1523 a Consiliului din 14 septembrie 2015 de instituire a unor măsuri provizorii în domeniul protecției internaționale în beneficiul Italiei și al Greciei (JO 2015, L 239, p. 146).

      (2)  Decizia (UE) 2015/1601 a Consiliului din 22 septembrie 2015 de instituire a unor măsuri provizorii în domeniul protecției internaționale în beneficiul Italiei și al Greciei (JO 2015, L 248, p. 80).


title: Cauza T-52/18: Acțiune introdusă la 30 ianuarie 2018 – Teollisuuden Voima/Comisia

text:
               26.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/39

         Acțiune introdusă la 30 ianuarie 2018 – Teollisuuden Voima/Comisia
   (Cauza T-52/18)
   (2018/C 112/50)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Teollisuuden Voima Oyj (Eurajoki, Finlanda) (reprezentanți: M. Powell, solicitor, Y. Utzschneider și K. Struckmann, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei C(2017) 3777 final a Comisiei din 29 mai 2017 referitoare la declararea drept compatibilă cu piaţa internă şi cu Acordul privind SEE a concentrării privind achiziţionarea întreprinderii New NP de către EDF (cazul COMP/M.7764 –EDF/Areva reactor business) (JO 2017, C 377, p. 5); şi

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă în cadrul prezentelor proceduri

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe faptul că decizia atacată este afectată de erori vădite de apreciere a definiţiei pieţei de produse pentru ansamblele de combustibil nuclear.

                           —

                           ca rezultat al acestor erori, în decizia atacată s-ar fi concluzionat în mod eronat că, în cadrul pieţei pentru ansamblele de combustibil destinat reactoarelor cu apă sub presiune, nu există pieţe distincte pentru ansamblele europene de combustibil destinat reactoarelor cu apă sub presiune. Ca urmare a erorilor care ar fi fost săvârşite în definirea pieţei, în decizia atacată nu s-ar fi analizat efectele achiziţionării întreprinderii de reactoare nucleare din cadrul grupului Areva de către EDF (denumită în continuare „operaţiunea”) pe această piaţă de produse mai restrânsă.

                           —

                           în plus, examinarea pe fond a pieţei mai extinse a ansamblelor de combustibil destinat reactoarelor cu apă sub presiune ar fi afectată de erori suplimentare de apreciere.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că decizia atacată este afectată de erori vădite de apreciere a definiţiei pieţei de produse pentru servicii nucleare.

                           —

                           ca rezultat al acestor erori, decizia atacată s-ar fi concluzionat în mod eronat că, în cadrul pieţei serviciilor nucleare pentru sistemele nucleare existente de furnizare a aburului, nu există pieţe distincte ale serviciilor nucleare ale sistemelor europene de furnizare a aburului pentru reactoarele cu apă sub presiune. Ca urmare a erorilor care ar fi fost săvârşite în definirea pieţei, în decizia atacată nu s-ar fi analizat efectele operaţiunii pe această piaţă de produse mai restrânsă în discuţie.

                           —

                           în plus, examinarea pe fond a pieţei mai extinse a serviciilor nucleare pentru sistemele nucleare existente de furnizare a aburului ar fi afectată de erori suplimentare de apreciere.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că decizia atacată este afectată de erori vădite de apreciere a definiţiei pieţei geografice pentru piaţa în aval a generării şi a vânzării angro de energie electrică.

         Această definire eronată a pieţei geografice ar fi condus la erori suplimentare de apreciere a efectelor operaţiunii.


title: Cauza C-681/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 6 decembrie 2017 – slewo // schlafen leben wohnen GmbH/Sascha Ledowski

text:
               26.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/10

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 6 decembrie 2017 – slewo // schlafen leben wohnen GmbH/Sascha Ledowski
   (Cauza C-681/17)
   (2018/C 112/14)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesgerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Recurentă: slewo // schlafen leben wohnen GmbH

      Intimat: Sascha Ledowski

      Întrebările preliminare

   În temeiul articolului 267 TFUE, sunt adresate următoarele întrebări preliminare în vederea interpretării articolului 16 litera (e), precum și, dacă este cazul, a articolului 6 alineatul (1) litera (k) din Directiva 2011/83/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 25 octombrie 2011 privind drepturile consumatorilor, de modificare a Directivei 93/13/CEE a Consiliului și a Directivei 1999/44/CE a Parlamentului European și a Consiliului și de abrogare a Directivei 85/577/CEE a Consiliului și a Directivei 97/7/CE a Parlamentului European și a Consiliului (1):

               1.

               Articolul 16 litera (e) din Directiva privind drepturile consumatorilor trebuie interpretat în sensul că printre bunurile menționate la acest articol, care nu pot fi returnate din motive de protecție a sănătății sau din motive de igienă, se numără și acele bunuri (de exemplu, saltele) care, atunci când sunt folosite în mod corespunzător, pot să intre în contact nemijlocit cu corpul uman, însă pot fi din nou comercializate după ce comerciantul a luat măsurile (de curățare) corespunzătoare?

               2.

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare:

                           a)

                           Care sunt condițiile pe care trebuie să le îndeplinească ambalajul unui bun pentru a se putea considera că bunul este sigilat în sensul articolului 16 litera (e) din Directiva privind drepturile consumatorilor?
                           și

                           b)

                           Informația pe care comerciantul trebuie să o comunice, potrivit articolului 6 alineatul (1) litera (k) din Directiva privind drepturile consumatorilor, înainte de producerea efectelor obligatorii ale contractului trebuie să indice că, în legătură cu obiectul concret al vânzării și cu faptul că acesta este sigilat, consumatorul pierde dreptul de retragere în cazul desigilării?

      (1)  JO 2011, L 304, p. 64.


title: Cauza C-682/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgericht Berlin (Germania) la 6 decembrie 2017 – ExxonMobil Production Deutschland GmbH/Bundesrepublik Deutschland

text:
               26.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/11

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgericht Berlin (Germania) la 6 decembrie 2017 – ExxonMobil Production Deutschland GmbH/Bundesrepublik Deutschland
   (Cauza C-682/17)
   (2018/C 112/15)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Verwaltungsgericht Berlin

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: ExxonMobil Production Deutschland GmbH

      Pârâtă: Bundesrepublik Deutschland (Republica Federală Germania)

      Întrebările preliminare

               1.

               O instalație care produce un bun a cărui producție nu face parte dintre activitățile enumerate în anexa I la Directiva 2003/87/CE (1) (precum, în speță, producerea sulfului) și în care se desfășoară concomitent activitatea „arderea combustibililor în instalații cu o putere termică nominală totală de peste 20 MW” – activitate care este supusă obligației de comercializare a cotelor de emisie potrivit anexei I la Directiva 2003/87/CE -, este un producător de energie electrică, în sensul articolului 3 litera (u) din Directiva 2003/87/CE, în cazul în care într-o stație a acestei instalații se produce energie electrică folosită de instalație și o cantitate (redusă) din această energie este transferată cu titlu oneros în rețeaua publică de energie electrică?

               2.

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare:
               În cazul în care una dintre instalațiile menționate în cadrul primei întrebări este un producător de energie electrică în sensul articolului 3 litera (u) din Directiva 2003/87/CE, poate această instalație să obțină o alocare în temeiul Deciziei 2011/278/UE a Comisiei (2) și în cazul în care căldura îndeplinește condițiile de la articolul 3 litera (c) din Decizia 2011/278/UE, dar nu se încadrează în niciuna dintre categoriile de la articolul 10a alineatul (1) paragraful al treilea paragraf și de la articolul 10a alineatele (3) și (4) din Directiva 2003/87/CE, și anume căldură generată prin arderea gazelor reziduale destinată producerii de energie electrică, sistemelor de încălzire centralizată și instalațiilor de cogenerare cu randament ridicat?

               3.

               În cazul în care, având în vedere răspunsul la primele două întrebări preliminare, este posibilă o alocare pentru căldura produsă în instalația în litigiu:
               CO2-ul eliberat în atmosferă, provenit din tratarea gazului natural (sub forma gazului de sondă) în cadrul așa-numitului proces Claus, prin separarea din amestec a CO2-ului care este prezent în mod obișnuit în gazul natural, reprezintă o emisie rezultată, în sensul articolului 3 litera (h) prima teză din Decizia 2011/278/UE a Comisiei, din unul dintre procesele menționate la articolul 3 litera (h) punctul (v)?

                           a)

                           Emisiile de CO2 pot „rezulta” în sensul articolului 3 litera (h) prima teză din Decizia 2011/278/UE a Comisiei dintr-un proces în care CO2-ul prezent în materia primă este separat printr-un procedeu fizic din amestec și apoi este eliberat în atmosferă, fără ca în urma acestui proces să rezulte în mod suplimentar dioxid de carbon, sau impune această dispoziție ca CO2-ul eliberat în atmosferă să apară pentru prima oară ca rezultat al acestui proces?

                           b)

                           O materie primă care conține carbon este „utilizată” în sensul articolului 3 litera (h) punctul (v) din Decizia 2011/278/UE a Comisiei, atunci când în procesul Claus se utilizează gaz natural din zăcămintele naturale pentru producția de sulf, iar dioxidul de carbon prezent în gazul natural este eliberat în atmosferă, fără ca dioxidul de carbon prezent în gazul natural să participe la reacția chimică de proces, sau noțiunea „utilizează” înseamnă că este obligatoriu ca elementul carbon să participe, respectiv să fie necesar pentru reacția chimică?

               4.

               În cazul unui răspuns afirmativ la a treia întrebare: dacă o instalație care este supusă obligației de comercializare a cotelor de emisie îndeplinește atât condițiile necesare pentru constituirea unei subinstalații a căldurii de referință, cât și pe cele pentru constituirea unei subinstalații a emisiilor de proces, care este criteriul de referință pe baza căreia se realizează alocarea cu titlu gratuit a cotelor de emisie? Dreptul la alocare pe baza căldurii de referință are prioritate față de dreptul la alocare pe baza emisiilor de proces sau este dreptul la alocare pe baza emisiilor de proces un drept special și are prioritate față de căldura de referință și de combustibilul de referință?

      (1)  Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 octombrie 2003 de stabilire a unui sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în cadrul Comunității și de modificare a Directivei 96/61/CE (JO 2003, L 275, p. 32, Ediție specială, 15/vol. 10, p. 78).

      (2)  2011/278/UE: Decizia Comisiei din 27 aprilie 2011 de stabilire, pentru întreaga Uniune, a normelor tranzitorii privind alocarea armonizată și cu titlu gratuit a cotelor de emisii în temeiul articolului 10a din Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului (JO 2011, p. 130, p. 1).


title: Cauza C-719/17: Acțiune introdusă la 22 decembrie 2017 – Comisia Europeană/Republica Cehă

text:
               26.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/19

         Acțiune introdusă la 22 decembrie 2017 – Comisia Europeană/Republica Cehă
   (Cauza C-719/17)
   (2018/C 112/26)
   Limba de procedură: ceha

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: Z. Malůšková și G. Wils, în calitate de agenți)

      Pârâtă: Republica Cehă

      Concluziile reclamantei

               —

               constatarea faptului că, prin necomunicarea la intervale regulate, cel puțin o dată la trei luni, a numărului corespunzător de solicitanți care ar putea fi transferați rapid pe teritoriul său, Republica Cehă și-a încălcat obligațiile care îi revin în temeiul articolului 5 alineatul (2) din Decizia (UE) 2015/1523 a Consiliului din 14 septembrie 2015 de instituire a unor măsuri provizorii în domeniul protecției internaționale în beneficiul Italiei și al Greciei (1) și în temeiul articolului 5 alineatul (2) din Decizia (UE) 2015/1601 a Consiliului din 22 septembrie 2015 de instituire a unor măsuri provizorii în domeniul protecției internaționale în beneficiul Italiei și al Greciei (2), precum și, prin urmare, celelalte obligații referitoare la transfer prevăzute la articolul 5 alineatele (4)-(11) din cele două decizii ale Consiliului;

               —

               obligarea Republicii Cehe la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În luna septembrie a anului 2015, Consiliul a adoptat un program provizoriu de transferuri de urgență prin intermediul a două decizii, mai precis al Deciziei (UE) 2015/1523 și al Deciziei (UE) 2015/1601, în temeiul cărora statele membre s-au angajat să transfere din Italia și din Grecia persoane care au nevoie în mod clar de protecție internațională.
   Deciziile Consiliului impun statelor membre obligația de a propune o dată la trei luni locuri disponibile pentru transfer, în scopul garantării unei proceduri rapide și ordonate de transfer. Deși aproape toate statele au efectuat transferuri și s-au conformat obligațiilor lor în materie, Republica Cehă nu a efectuat niciun transfer din luna august 2016 și de mai mult de un an nu a mai propus locuri noi.
   La 15 iunie 2017, Comisia a inițiat o procedură de constatare a neîndeplinirii obligațiilor împotriva Republicii Cehe.
   Întrucât răspunsul Republicii Cehe nu a fost considerat satisfăcător, Comisia a decis să treacă la etapa următoare a procedurii, și anume la emiterea unui aviz motivat la 26 iulie 2017.
   Întrucât răspunsul la avizul motivat nu a fost considerat satisfăcător, Comisia a decis să introducă o acțiune împotriva Republicii Cehe în fața Curții de Justiție a Uniunii Europene, pentru neîndeplinirea obligațiilor privind transferul.

      (1)  JO 2015, L 239, p. 146.

      (2)  JO 2015, L 248, p. 80.


title: Cauza C-263/16 P: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 1 februarie 2018 – Schenker Ltd/Comisia Europeană (Recurs — Concurență — Înțelegeri — Articolul 101 TFUE — Stabilire a prețurilor — Servicii de tranzit aerian internațional — Acord de stabilire a prețurilor care are o incidență asupra prețului final al serviciilor)

text:
               26.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/3

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 1 februarie 2018 – Schenker Ltd/Comisia Europeană
   (Cauza C-263/16 P) (1)

   ((Recurs - Concurență - Înțelegeri - Articolul 101 TFUE - Stabilire a prețurilor - Servicii de tranzit aerian internațional - Acord de stabilire a prețurilor care are o incidență asupra prețului final al serviciilor))
   (2018/C 112/04)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Schenker Ltd (reprezentanți: F. Montag și M. Eisenbarth, avocat, și F. Hoseinian, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Dawes, H. Leupold și G. Meessen, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Schenker Ltd să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 243, 4.7.2016.


title: Cauza T-53/18: Acțiune introdusă la 31 ianuarie 2018 – Germania/Comisia

text:
               26.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/40

         Acțiune introdusă la 31 ianuarie 2018 – Germania/Comisia
   (Cauza T-53/18)
   (2018/C 112/51)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Republica Federală Germania (reprezentanți: T. Henze, J. Möller, M. Winkelmüller, F. van Schewick și M. Kottmann, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei (UE) 2017/1995 a Comisiei din 6 noiembrie 2017 de menținere în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene a referinței standardului armonizat EN 13341:2005 + A1:2011 privind rezervoarele termoplastice statice pentru depozitarea deasupra solului a combustibililor pentru încălzire, a benzinei și a motorinei pentru uz casnic, în conformitate cu Regulamentul (UE) nr. 305/2011 al Parlamentului European și al Consiliului (JO 2017, L 288, p. 36);

               —

               anularea Deciziei (UE) 2017/1996 a Comisiei din noiembrie 2017 de menținere în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene a referinței standardului armonizat EN 12285-2:2005 privind rezervoarele de oțel executate în atelier, în conformitate cu Regulamentul (UE) nr. 305/2011 al Parlamentului European și al Consiliului (JO 2017, L 288, p. 39);

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea obligației de motivare
               Prin intermediul primului motiv, reclamanta susține că deciziile atacate ar încălca obligația de motivare prevăzută la articolul 296 al doilea paragraf TFUE. Deciziile atacate nu s-ar pronunța cu privire la chestiunea, centrală în temeiul articolului 18 alineatul (1) din Regulamentul nr. (UE) nr. 305/2011 (1), dacă standardele armonizate în cauză sunt în conformitate cu mandatele relevante și dacă aceste standarde pot garanta respectarea cerințelor fundamentale aplicabile construcțiilor. Rezultă că nici reclamanta și nici Tribunalul nu sunt în măsură să aprecieze pe ce considerații esențiale de drept și de fapt s-a întemeiat pârâta.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea dispozițiilor de fond ale Regulamentului (UE) nr. 305/2011

                           —

                           În primul rând, deciziile atacate ar încălca articolul 17 alineatul (5) primul și al doilea paragraf din Regulamentul (UE) nr. 305/2011. Contrar dispozițiilor menționate, pârâta nu pare să fi evaluat în ce măsură standardele armonizate în cauză sunt conforme cu mandatele relevante. Rezultă că pârâta ar fi ignorat faptul că, în fapt, nu exista o astfel de conformitate.

                           —

                           În al doilea rând, deciziile atacate ar încălca articolul 18 alineatul 2 coroborat cu articolul 3 alineatele (1) și (2), precum și articolul 17 alineatul (3) primul paragraf din Regulamentul (UE) nr. 305/2011. Pârâta nu ar fi ținut seama de faptul că standardele armonizate contestate nu conțin metode și criterii de evaluare a performanței produselor în ceea ce privește caracteristicile lor esențiale referitoare la rezistența mecanică și la stabilitate, precum și la stabilitatea și la rezistența la fragmentare sau la strivire a rezervoarelor pentru o utilizare, vizată în domeniul de aplicare al standardelor, în zone seismice inundabile și că, așadar, acestea ar fi incomplete în ceea ce privește trei caracteristici esențiale ale produselor pentru construcții și că, în consecință, această situație ar pune în pericol respectarea cerințelor fundamentale aplicabile lucrărilor de construcții.

                           —

                           În al treilea rând, pârâta ar fi săvârșit o eroare de apreciere prin respingerea ca inadmisibilă, contrar articolului 18 alineatul (2) din Regulamentul nr. 305/2011, adăugarea unei rezerve solicitate de reclamantă în referințele publicate în Jurnalul Oficial cu privire la standardele armonizate contestate.

                           —

                           În sfârșit, adoptarea actelor atacate, pârâta ar fi săvârșit o altă eroare de apreciere atunci când a respins eliminarea, solicitată de reclamantă în subsidiar, a referinței publicate în Jurnalul Oficial cu privire la standardele în cauză, făcând trimitere la o posibilitate, existentă potrivit Comisiei, de a le limita sau de a le interzice de către statele membre.

      (1)  Regulamentul (UE) nr. 305/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 9 martie 2011 de stabilire a unor condiții armonizate pentru comercializarea produselor pentru construcții și de abrogare a Directivei 89/106/CEE a Consiliului (JO 2011, L 88, p. 5).


title: Cauza T-118/17: Hotărârea Tribunalului din 8 februarie 2018 – Institute for Direct Democracy in Europe/Parlamentul [„Drept instituțional — Parlamentul European — Decizie prin care se acordă o subvenție unei fundații politice pentru anul 2017 și care prevede prefinanțarea a 33 % din cuantumul maxim al subvenției și obligația de a furniza o garanție bancară de prefinanțare — Acțiune în anulare — Act atacabil — Admisibilitate — Obligația de imparțialitate — Dreptul la apărare — Regulamentul financiar — Norme de aplicare a Regulamentului financiar — Regulamentul (CE) nr. 2004/2003 — Proporționalitate”]

text:
               26.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/30

         Hotărârea Tribunalului din 8 februarie 2018 – Institute for Direct Democracy in Europe/Parlamentul
   (Cauza T-118/17) (1)

   ([„Drept instituțional - Parlamentul European - Decizie prin care se acordă o subvenție unei fundații politice pentru anul 2017 și care prevede prefinanțarea a 33 % din cuantumul maxim al subvenției și obligația de a furniza o garanție bancară de prefinanțare - Acțiune în anulare - Act atacabil - Admisibilitate - Obligația de imparțialitate - Dreptul la apărare - Regulamentul financiar - Norme de aplicare a Regulamentului financiar - Regulamentul (CE) nr. 2004/2003 - Proporționalitate”])
   (2018/C 112/39)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Institute for Direct Democracy in Europe ASBL (IDDE) (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: E. Plasschaert și É. Montens, avocați)

      Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: C. Burgos și S. Alves, agenți)

      Obiectul

   Cerere formulată în temeiul articolului 263 TFUE având ca obiect anularea Deciziei FINS-2017-28 a Parlamentului European din 12 decembrie 2016 privind acordarea unei subvenții reclamantei, în măsura în care această decizie suspendă plata respectivei subvenții pentru anul 2017 și în măsura în care aceasta limitează prefinanțarea la 33 % din cuantumul maxim al subvenției sub rezerva furnizării unei garanții bancare

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Institute for Direct Democracy in Europe ASBL (IDDE) suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Parlamentul European, inclusiv cele aferente procedurii privind măsurile provizorii.

      (1)  JO C 121, 18.4.2017.