title: Cauza T-261/21: Hotărârea Tribunalului din 4 mai 2022 – Sturz/EUIPO – Clatronic International (STEAKER) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de declarare a nulității – Marca Uniunii Europene verbală STEAKER – Motive absolute de refuz – Caracter descriptiv – Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001] – Lipsa caracterului distinctiv – Articolul 52 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 59 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul 2017/1001] – Dreptul de a fi ascultat – Articolul 94 alineatul (1) din Regulamentul 2017/1001”]

text:
               11.7.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 266/23

      Hotărârea Tribunalului din 4 mai 2022 – Sturz/EUIPO – Clatronic International (STEAKER)
      (Cauza T-261/21) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulității - Marca Uniunii Europene verbală STEAKER - Motive absolute de refuz - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001] - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 52 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 59 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul 2017/1001] - Dreptul de a fi ascultat - Articolul 94 alineatul (1) din Regulamentul 2017/1001”)
      (2022/C 266/26)
      Limba de procedură: germana

         Părţile

         Reclamant: Manfred Sturz (Schorndorf, Germania) (reprezentant: B. Bittner, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) (reprezentanţi: M. Eberl și D. Hanf, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Clatronic International GmbH (Kempen, Germania) (reprezentant: V. Herbort, avocat)

         Obiectul

      Prin acțiunea sa întemeiată pe articolul 263 TFUE, reclamantul solicită anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 4 martie 2021 (cauza R 214/2020-2) privind o cerere de înregistrare a semnului verbal STEAKER ca marcă a Uniunii Europene, prin care camera de recurs a considerat că marca solicitată era descriptivă pentru produsele în cauză

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Îl obligă pe domnul Manfred Sturz la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 289, 19.7.2021.


title: Cauza T-436/21: Hotărârea Tribunalului din 27 aprilie 2022 – Veen/Europol [„Răspundere extracontractuală – Cooperarea autorităților polițienești și a altor servicii de aplicare a legii din statele membre – Combaterea infracționalității – Comunicare de către Europol a unor informații către un stat membru – Pretinsă prelucrare de date ilegală – Regulamentul (UE) 2016/794 – Articolul 50 alineatul (1) – Prejudiciu moral”]

text:
               11.7.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 266/24

      Hotărârea Tribunalului din 27 aprilie 2022 – Veen/Europol
      (Cauza T-436/21) (1)

      („Răspundere extracontractuală - Cooperarea autorităților polițienești și a altor servicii de aplicare a legii din statele membre - Combaterea infracționalității - Comunicare de către Europol a unor informații către un stat membru - Pretinsă prelucrare de date ilegală - Regulamentul (UE) 2016/794 - Articolul 50 alineatul (1) - Prejudiciu moral”)
      (2022/C 266/27)
      Limba de procedură: slovaca

         Părțile

         Reclamant: Leon Leonard Johan Veen (Oss, Țările de Jos) (reprezentant: T. Lysina, avocat)

         Pârâtă: Agenția Uniunii Europene pentru Cooperare în Materie de Aplicare a Legii (reprezentanți: A. Nunzi, agent, asistat de G. Ziegenhorn și M. Kottmann, avocați)

         Obiectul

      Prin acțiunea sa întemeiată pe articolul 268 TFUE, reclamantul solicită repararea prejudiciului pe care l-ar fi suferit ca urmare a prelucrării nelegale de date cu caracter personal de către Agenția Uniunii Europene pentru Cooperare în Materie de Aplicare a Legii (Europol).

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Îl obligă pe domnul Leon Leonard Johan Veen la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 431, 25.10.2021.


title: Cauza T-619/21: Hotărârea Tribunalului din 4 mai 2022 – PricewaterhouseCoopers Belastingadviseurs/EUIPO – Haufe-Lexware (TAXMARC) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale TAXMARC – Marca Uniunii Europene figurativă anterioară TAXMAN – Suspendarea procedurii – Articolul 71 alineatul (1) din Regulamentul delegat (UE) 2018/625”]

text:
               11.7.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 266/24

      Hotărârea Tribunalului din 4 mai 2022 – PricewaterhouseCoopers Belastingadviseurs/EUIPO – Haufe-Lexware (TAXMARC)
      (Cauza T-619/21) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale TAXMARC - Marca Uniunii Europene figurativă anterioară TAXMAN - Suspendarea procedurii - Articolul 71 alineatul (1) din Regulamentul delegat (UE) 2018/625”)
      (2022/C 266/28)
      Limba de procedură: engleza

         Părţile

         Reclamantă: PricewaterhouseCoopers Belastingadviseurs NV (Amsterdam, Țările de Jos) (reprezentant: R. Stoop, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: J. Crespo Carrillo, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Haufe Lexware GmbH & Co. KG (Freiburg im Breisgau, Germania) (reprezentant: N. Hebeis, avocat)

         Obiectul

      Prin acțiunea formulată în temeiul articolul 263 TFUE, reclamanta solicită anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 21 iulie 2021 (cauza R 131/2021-4), privind o procedură de opoziție între ea și Haufe Lexware GmbH & Co. KG

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Decizia Camerei a patra de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 21 iulie 2021 (cauza R 131/2021-4).

                  2)

                  EUIPO suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de PricewaterhouseCoopers Belastingadviseurs NV în vederea procedurii din fața Tribunalului.

                  3)

                  Haufe-Lexware GmbH & Co. KG suportă propriile cheltuieli de judecată aferente procedurii în fața Tribunalului.

         (1)  JO C 471, 22.11.2021.


title: Cauzele conexate T-710/21, T-722/21 și T-723/21: Hotărârea Tribunalului din 27 aprilie 2022 – Roos și alții/Parlamentul („Sănătate publică – Cerința prezentării unui certificat digital al Uniunii privind COVID 19 valabil pentru a avea acces în clădirile Parlamentului – Temei juridic – Libertatea și independența deputaților – Obligația de a asigura sănătatea personalului aflat în serviciul Uniunii – Imunitate parlamentară – Prelucrare de date cu caracter personal – Dreptul la respectarea vieții private – Dreptul la integritate fizică – Dreptul la siguranță – Egalitate de tratament – Proporționalitate”)

text:
               11.7.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 266/25

      Hotărârea Tribunalului din 27 aprilie 2022 – Roos și alții/Parlamentul
      (Cauzele conexate T-710/21, T-722/21 și T-723/21) (1)

      („Sănătate publică - Cerința prezentării unui certificat digital al Uniunii privind COVID 19 valabil pentru a avea acces în clădirile Parlamentului - Temei juridic - Libertatea și independența deputaților - Obligația de a asigura sănătatea personalului aflat în serviciul Uniunii - Imunitate parlamentară - Prelucrare de date cu caracter personal - Dreptul la respectarea vieții private - Dreptul la integritate fizică - Dreptul la siguranță - Egalitate de tratament - Proporționalitate”)
      (2022/C 266/29)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamanți: Robert Roos și ceilalți 17 reclamanți ale căror nume figurează în hotărâre (reprezentanți: P. de Bandt, M. Gherghinaru, L. Panepinto și V. Heinen, avocați)

         Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: S. Alves și A. M. Dumbrăvan, agenți)

         Obiectul

      Prin acțiunile întemeiate pe articolul 263 TFUE, reclamanții, care sunt toți deputați aleși în Parlamentul European pentru legislatura 2019-2024, solicită anularea deciziei Biroului Parlamentului din 27 octombrie 2021 privind norme excepționale în materie de sănătate și de securitate care reglementează accesul în clădirile Parlamentului din cele trei locuri de desfășurare a activității sale (denumită în continuare „decizia atacată”)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunile.

                  2)

                  Îl obligă pe domnul Robert Roos și pe ceilalți reclamanți ale căror nume figurează în anexă la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor aferente procedurilor măsurilor provizorii.

         (1)  JO C 11, 10.1.2022.


title: Cauza T-154/21: Ordonanța Tribunalului din 6 aprilie 2022 – Saure/Comisia [„Acțiune în anulare – Acces la documente – Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 – Cerere de confirmare prematură – Articolul 7 din Regulamentul nr. 1049/2001 – Lipsa unui act atacabil – Respingere explicită a cererii de acces – Adaptarea cererii introductive – Inadmisibilitate vădită”]

text:
               11.7.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 266/26

      Ordonanța Tribunalului din 6 aprilie 2022 – Saure/Comisia
      (Cauza T-154/21) (1)

      („Acțiune în anulare - Acces la documente - Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 - Cerere de confirmare prematură - Articolul 7 din Regulamentul nr. 1049/2001 - Lipsa unui act atacabil - Respingere explicită a cererii de acces - Adaptarea cererii introductive - Inadmisibilitate vădită”)
      (2022/C 266/30)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamant: Hans Wilhelm Saure (Berlin, Germania) (reprezentanți: C. Partsch, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Spina, K. Herrmann și G. Gattinara, agenți)

         Obiectul

      Prin acțiunea întemeiată pe articolul 263 TFUE, reclamantul solicită anularea pretinsei decizii prin care i se refuză acordarea accesului la anumite documente care ar fi luat naștere în mod implicit la 19 martie 2021 ca urmare a lipsei unui răspuns al Comisiei Europene în termenul impus la cererea sa de confirmare, precum și, după adaptarea concluziilor, a deciziei explicite a Comisiei din 9 iunie 2021 prin care aceasta i-a refuzat parțial accesul la anumite documente

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea ca vădit inadmisibilă.

                  2)

                  Îl obligă pe domnul Hans-Wilhelm Saure să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Comisia Europeană și aferente cererii de adaptare a cererii introductive și obligă Comisia să suporte propriile cheltuieli de judecată aferente cererii introductive.

         (1)  JO C 189, 17.5.2021


title: Cauza T-282/21: Ordonanța Tribunalului din 7 aprilie 2022 – SS și ST/Frontex („Acțiune în constatarea abținerii de a acționa – Drept de azil – Invitație de a acționa – Luare de poziție a Frontex – Inadmisibilitate”)

text:
               11.7.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 266/26

      Ordonanța Tribunalului din 7 aprilie 2022 – SS și ST/Frontex
      (Cauza T-282/21) (1)

      („Acțiune în constatarea abținerii de a acționa - Drept de azil - Invitație de a acționa - Luare de poziție a Frontex - Inadmisibilitate”)
      (2022/C 266/31)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamanți: SS, ST (reprezentanți: M. Van den Broeck și L. Lambert, avocați)

         Pârâtă: Agenția Europeană pentru Poliția de Frontieră și Garda de Coastă (reprezentanți: H. Caniard, S. Drew și W. Szmidt, agenți, asistați de B. Wägenbaur, avocat)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 265 TFUE având ca obiect constatarea faptului că Frontex s-a abținut în mod nelegal să adopte, în temeiul articolului 46 alineatul (4) din Regulamentul (UE) 2019/1896 al Parlamentului European și al Consiliului din 13 noiembrie 2019 privind Poliția de frontieră și garda de coastă la nivel european și de abrogare a Regulamentelor (UE) nr. 1052/2013 și (UE) 2016/1624 (JO 2019, L 295, p. 1), o decizie de suspendare sau de încetare a activităților sale în regiunea Mării Egee.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

                  2)

                  SS, ST și Agenția Europeană pentru Poliția de Frontieră și Garda de Coastă (Frontex) suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 289, 19.7.2021.


title: Cauza T-336/21: Ordonanța Tribunalului din 7 aprilie 2022 – Mendus/EUIPO (CENSOR.NET) („Marcă a Uniunii Europene – Revocarea deciziei atacate – Dispariţia obiectului litigiului – Nepronunțare asupra fondului”)

text:
               11.7.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 266/27

      Ordonanța Tribunalului din 7 aprilie 2022 – Mendus/EUIPO (CENSOR.NET)
      (Cauza T-336/21) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Revocarea deciziei atacate - Dispariţia obiectului litigiului - Nepronunțare asupra fondului”)
      (2022/C 266/32)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: Iaroslav Mendus (Kiev, Ucraina) (reprezentant: P. Kurcman, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: D. Walicka, agent)

         Obiectul

      Prin actul depus la grefa Tribunalului la 15 iunie 2021, reclamantul a introdus prezenta acțiune prin care se urmărește anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 16 aprilie 2021 (cauza R 1225/2020-1), privind o cerere de înregistrare a semnului verbal CENSOR.NET ca marcă a Uniunii Europene

         Dispozitivul

                  1)

                  Constată că nu mai este necesar să se pronunțe pe fondul cauzei.

                  2)

                  Obligă Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de domnul Iaroslav Mendus.

         (1)  JO C 320, 9.8.2021.


title: Cauza C-600/19: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 17 mai 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Audiencia Provincial de Zaragoza – Spania) – MA/Ibercaja Banco, SA [Trimitere preliminară – Directiva 93/13/CEE – Clauze abuzive în contractele încheiate cu consumatorii – Principiul echivalenței – Principiul efectivității – Procedură de executare ipotecară – Caracter abuziv al clauzei care stabilește nivelul nominal al dobânzilor moratorii și al clauzei privind exigibilitatea anticipată care figurează în contractul de împrumut – Autoritate de lucru judecat și decădere – Pierdere a posibilității de a invoca în fața unei instanțe caracterul abuziv al unei clauze contractuale – Competența de control din oficiu a instanței naționale]

text:
               11.7.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 266/2

      Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 17 mai 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Audiencia Provincial de Zaragoza – Spania) – MA/Ibercaja Banco, SA
      (Cauza C-600/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Directiva 93/13/CEE - Clauze abuzive în contractele încheiate cu consumatorii - Principiul echivalenței - Principiul efectivității - Procedură de executare ipotecară - Caracter abuziv al clauzei care stabilește nivelul nominal al dobânzilor moratorii și al clauzei privind exigibilitatea anticipată care figurează în contractul de împrumut - Autoritate de lucru judecat și decădere - Pierdere a posibilității de a invoca în fața unei instanțe caracterul abuziv al unei clauze contractuale - Competența de control din oficiu a instanței naționale)
      (2022/C 266/02)
      Limba de procedură: spaniola

         Instanța de trimitere

      Audiencia Provincial de Zaragoza

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: MA

         Pârâtă: Ibercaja Banco, SA

         Cu participarea: PO

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 6 alineatul (1) și articolul 7 alineatul (1) din Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii trebuie interpretate în sensul că se opun unei legislații naționale care, din cauza efectului autorității de lucru judecat și al decăderii, nu permite nici instanței să examineze din oficiu caracterul abuziv al clauzelor contractuale în cadrul unei proceduri de executare ipotecară, nici consumatorului să invoce, după expirarea termenului de formulare a contestației, caracterul abuziv al acestor clauze în cadrul respectivei proceduri sau în cadrul unei proceduri declarative subsecvente, în cazul în care clauzele amintite au făcut deja obiectul, la momentul începerii procedurii de executare ipotecară, al unei examinări din oficiu de către instanță a caracterului lor eventual abuziv, dar în hotărârea judecătorească de încuviințare a executării ipotecare nu se regăsește o motivare, fie ea chiar sumară, care să precizeze efectuarea acestei examinări și nici nu se indică faptul că aprecierea făcută de această instanță la finalul respectivei examinări nu va mai putea fi repusă în discuție în situația în care nu este formulată o contestație în termenul menționat.

                  2)

                  Articolul 6 alineatul (1) și articolul 7 alineatul (1) din Directiva 93/13 trebuie interpretate în sensul că nu se opun unei legislații naționale care nu permite unei instanțe naționale să examineze, din oficiu sau la cererea consumatorului, caracterul eventual abuziv al unor clauze contractuale în cazul în care garanția ipotecară a fost executată, bunul ipotecat a fost vândut, iar dreptul de proprietate asupra bunului a fost transferat unui terț, cu condiția ca respectivul consumator, al cărui bun a făcut obiectul unei proceduri de executare ipotecară, să poată să își valorifice drepturile în cadrul unei proceduri subsecvente, în scopul de a obține repararea, în temeiul acestei directive, a consecințelor financiare ce rezultă din aplicarea unor clauze abuzive.

         (1)  JO C 357, 21.10.2019.


title: Cauzele conexate C-693/19 și C-831/19: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 17 mai 2022 (cereri de decizie preliminară formulate de Tribunale di Milano – Italia) – SPV Project 1503 Srl, Dobank SpA/YB (C-693/19), Banco di Desio e della Brianza SpA și alții/YX, ZW (C-831/19) [Trimitere preliminară – Directiva 93/13/CEE – Clauze abuzive în contractele încheiate cu consumatorii – Principiul echivalenței – Principiul efectivității – Proceduri de somație de plată și de poprire la terți – Autoritate de lucru judecat care acoperă implicit validitatea clauzelor din titlul executoriu – Competența instanței de executare de a examina din oficiu caracterul eventual abuziv al unei clauze]

text:
               11.7.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 266/3

      Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 17 mai 2022 (cereri de decizie preliminară formulate de Tribunale di Milano – Italia) – SPV Project 1503 Srl, Dobank SpA/YB (C-693/19), Banco di Desio e della Brianza SpA și alții/YX, ZW (C-831/19)
      (Cauzele conexate C-693/19 și C-831/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Directiva 93/13/CEE - Clauze abuzive în contractele încheiate cu consumatorii - Principiul echivalenței - Principiul efectivității - Proceduri de somație de plată și de poprire la terți - Autoritate de lucru judecat care acoperă implicit validitatea clauzelor din titlul executoriu - Competența instanței de executare de a examina din oficiu caracterul eventual abuziv al unei clauze)
      (2022/C 266/03)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Tribunale di Milano

         Părțile din procedura principală

         Reclamante: SPV Project 1503 Srl, SpA Dobank SpA (C-693/19), Banco di Desio e della Brianza SpA, Banca di Credito Cooperativo di Carugate e Inzago sc, Intesa Sanpaolo SpA, Banca Popolare di Sondrio s.c.p.a, Cerved Credit Management (C-831/19)

         Pârâți: YB (C-693/19), YX, ZW (C-831/19)

         Dispozitivul

      Articolul 6 alineatul (1) și articolul 7 alineatul (1) din Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări naționale care prevede că, în cazul în care o somație de plată emisă de o instanță la cererea unui creditor nu a făcut obiectul unei contestații formulate de debitor, instanța de executare nu poate, pentru motivul că autoritatea de lucru judecat pe care o are somația respectivă acoperă implicit validitatea clauzelor amintite, excluzând orice examinare a validității acestora din urmă, să controleze ulterior eventualul caracter abuziv al clauzelor contractului care au servit drept temei al somației menționate. Împrejurarea că, la data la care somația a rămas definitivă, debitorul nu cunoștea faptul că putea fi calificat drept „consumator” în sensul directivei respective este lipsită de relevanță în această privință.

         (1)  JO C 432, 23.12.2019.

         JO C 36, 3.2.2020.


title: Cauza C-725/19: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 17 mai 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Judecătoria Sector 2 București – România) – IO/Impuls Leasing România IFN SA (Trimitere preliminară – Directiva 93/13/CEE – Clauze abuzive în contractele încheiate cu consumatorii – Principiul echivalenței – Principiul efectivității – Procedură de executare silită a unui contract de leasing financiar care constituie titlu executoriu – Contestație la executare – Reglementare națională care nu permite instanței sesizate cu această contestație să verifice caracterul abuziv al clauzelor unui titlu executoriu – Competența instanței de executare de a examina din oficiu caracterul eventual abuziv al unei clauze – Existența unei acțiuni de drept comun care permite controlul caracterului abuziv al clauzelor menționate – Cerința unei cauțiuni pentru suspendarea procedurii de executare silită)

text:
               11.7.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 266/4

      Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 17 mai 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Judecătoria Sector 2 București – România) – IO/Impuls Leasing România IFN SA
      (Cauza C-725/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Directiva 93/13/CEE - Clauze abuzive în contractele încheiate cu consumatorii - Principiul echivalenței - Principiul efectivității - Procedură de executare silită a unui contract de leasing financiar care constituie titlu executoriu - Contestație la executare - Reglementare națională care nu permite instanței sesizate cu această contestație să verifice caracterul abuziv al clauzelor unui titlu executoriu - Competența instanței de executare de a examina din oficiu caracterul eventual abuziv al unei clauze - Existența unei acțiuni de drept comun care permite controlul caracterului abuziv al clauzelor menționate - Cerința unei cauțiuni pentru suspendarea procedurii de executare silită)
      (2022/C 266/04)
      Limba de procedură: româna

         Instanța de trimitere

      Judecătoria Sector 2 București

         Părțile din procedura principală

         Contestator: IO

         Intimată: Impuls Leasing România IFN SA

         Dispozitivul

      Articolul 6 alineatul (1) și articolul 7 alineatul (1) din Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii trebuie să fie interpretate în sensul că se opun unei legislații naționale care nu permite instanței de executare silită a unei creanțe, sesizată cu o contestație la această executare, să aprecieze, din oficiu sau la cererea consumatorului, caracterul abuziv al clauzelor unui contract încheiat între un consumator și un profesionist care constituie titlu executoriu, din moment ce instanța de fond, care poate fi sesizată cu o acțiune distinctă de drept comun în vederea examinării caracterului eventual abuziv al clauzelor unui asemenea contract, nu poate suspenda procedura de executare silită până la pronunțarea unei hotărâri pe fond decât în urma plății unei cauțiuni la un nivel care poate descuraja consumatorul să introducă și să mențină o asemenea acțiune.

         (1)  JO C 54, 17.2.2020.


title: Cauza C-869/19: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 17 mai 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Supremo – Spania) – L/Unicaja Banco SA, fostă Banco de Caja España de Inversiones, Salamanca y Soria, S.A.U. (Trimitere preliminară – Directiva 93/13/CEE – Clauze abuzive în contractele încheiate cu consumatorii – Principiul echivalenței – Principiul efectivității – Contract de ipotecă – Caracter abuziv al „clauzei prag” prevăzute de acest contract – Norme naționale privind procedura jurisdicțională de apel – Limitarea în timp a constatării nulității unei clauze abuzive – Restituire – Competență de control din oficiu a instanței naționale de apel)

text:
               11.7.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 266/4

      Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 17 mai 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Supremo – Spania) – L/Unicaja Banco SA, fostă Banco de Caja España de Inversiones, Salamanca y Soria, S.A.U.
      (Cauza C-869/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Directiva 93/13/CEE - Clauze abuzive în contractele încheiate cu consumatorii - Principiul echivalenței - Principiul efectivității - Contract de ipotecă - Caracter abuziv al „clauzei prag” prevăzute de acest contract - Norme naționale privind procedura jurisdicțională de apel - Limitarea în timp a constatării nulității unei clauze abuzive - Restituire - Competență de control din oficiu a instanței naționale de apel)
      (2022/C 266/05)
      Limba de procedură: spaniola

         Instanța de trimitere

      Tribunal Supremo

         Părțile din procedura principală

         Recurentă: L

         Intimată: Unicaja Banco SA, fostă Banco de Caja España de Inversiones, Salamanca y Soria, S.A.U.

         Dispozitivul

      Articolul 6 alineatul (1) din Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 trebuie interpretat în sensul că se opune aplicării principiilor procedurii jurisdicționale naționale în temeiul cărora o instanță națională sesizată cu un apel împotriva unei hotărâri care limitează în timp restituirea sumelor plătite în mod nejustificat de consumator în temeiul unei clauze declarate abuzive nu poate să invoce din oficiu un motiv întemeiat pe încălcarea acestei dispoziții și să dispună restituirea totală a sumelor respective, în cazul în care necontestarea acestei limitări în timp de către consumatorul în discuție nu poate fi atribuită unei pasivități totale din partea sa.

         (1)  JO C 87, 16.3.2020.


title: Cauza C-466/20: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 19 mai 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesgerichtshof – Germania) – HEITEC AG/HEITECH Promotion GmbH, RW [Trimitere preliminară – Mărci – Directiva 2008/95/CE – Articolul 9 – Regulamentul (CE) nr. 207/2009 – Articolele 54, 110 și 111 – Limitare a drepturilor ca urmare a toleranței – Noțiunea de „toleranță” – Întreruperea termenului de limitare a drepturilor – Punere în întârziere – Data întreruperii termenului de limitare a drepturilor în cazul introducerii unei acțiuni în justiție – Efectele limitării drepturilor – Cereri de acordare a unor daune interese, de furnizare de informații și de distrugere de produse]

text:
               11.7.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 266/5

      Hotărârea Curții (Camera a patra) din 19 mai 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesgerichtshof – Germania) – HEITEC AG/HEITECH Promotion GmbH, RW
      (Cauza C-466/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Mărci - Directiva 2008/95/CE - Articolul 9 - Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Articolele 54, 110 și 111 - Limitare a drepturilor ca urmare a toleranței - Noțiunea de „toleranță” - Întreruperea termenului de limitare a drepturilor - Punere în întârziere - Data întreruperii termenului de limitare a drepturilor în cazul introducerii unei acțiuni în justiție - Efectele limitării drepturilor - Cereri de acordare a unor daune interese, de furnizare de informații și de distrugere de produse)
      (2022/C 266/06)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Bundesgerichtshof

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: HEITEC AG

         Pârâtă: HEITECH Promotion GmbH, RW

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 9 din Directiva 2008/95/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 octombrie 2008 de apropiere a legislațiilor statelor membre cu privire la mărci, precum și articolele 54, 110 și 111 din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară trebuie interpretate în sensul că un act precum punerea în întârziere, prin care titularul unei mărci anterioare sau al unui alt drept anterior se opune utilizării unei mărci ulterioare, fără a lua însă măsurile necesare pentru a obține o soluție obligatorie din punct de vedere juridic, nu pune capăt toleranței și, în consecință, nu întrerupe termenul de prescripție menționat în dispozițiile respective.

                  2)

                  Articolul 9 din Directiva 2008/95, precum și articolele 54, 110 și 111 din Regulamentul nr. 207/2009 trebuie interpretate în sensul că nu se poate considera că împiedică limitarea drepturilor ca urmare a toleranței prevăzută de aceste dispoziții introducerea unei acțiuni în justiție prin care titularul unei mărci anterioare sau al unui alt drept anterior solicită declararea nulității unei mărci ulterioare sau se opune utilizării acesteia, în cazul în care actul de sesizare a instanței, deși a fost depus înainte de expirarea termenului de limitare a drepturilor, nu îndeplinea, ca urmare a unei lipse de diligență a reclamantei, cerințele legislației naționale aplicabile în privința notificării, iar neregularitățile au fost îndreptate abia după această dată pentru motive imputabile reclamantei.

                  3)

                  Articolul 9 din Directiva 2008/95, precum și articolele 54, 110 și 111 din Regulamentul nr. 207/2009 trebuie interpretate în sensul că, atunci când titularul unei mărci anterioare sau al unui alt drept anterior, în sensul acestor dispoziții, este decăzut din dreptul de a solicita declararea nulității unei mărci ulterioare și de a solicita încetarea utilizării acesteia, această decădere îl împiedică de asemenea să formuleze cereri accesorii sau conexe, cum ar fi cereri de acordare a unor daune interese, de a solicita informații sau de distrugere de produse.

         (1)  JO C 443, 21.12.2020.


title: Cauza C-569/20: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 19 mai 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Spetsializiran nakazatelen sad – Bulgaria) – procedura penală împotriva lui IR [„Trimitere preliminară – Cooperare judiciară în materie penală – Directiva (UE) 2016/343 – Articolul 8 – Dreptul de a fi prezent la proces – Informare cu privire la proces – Imposibilitatea de a localiza persoana suspectată sau acuzată în pofida eforturilor rezonabile depuse de autoritățile competente – Posibilitatea unui proces și a unei condamnări în lipsă – Articolul 9 – Dreptul la un nou proces sau la o altă cale de atac care să permită o reexaminare a fondului cauzei”]

text:
               11.7.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 266/6

      Hotărârea Curții (Camera a patra) din 19 mai 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Spetsializiran nakazatelen sad – Bulgaria) – procedura penală împotriva lui IR
      (Cauza C-569/20) (1)

      („Trimitere preliminară - Cooperare judiciară în materie penală - Directiva (UE) 2016/343 - Articolul 8 - Dreptul de a fi prezent la proces - Informare cu privire la proces - Imposibilitatea de a localiza persoana suspectată sau acuzată în pofida eforturilor rezonabile depuse de autoritățile competente - Posibilitatea unui proces și a unei condamnări în lipsă - Articolul 9 - Dreptul la un nou proces sau la o altă cale de atac care să permită o reexaminare a fondului cauzei”)
      (2022/C 266/07)
      Limba de procedură: bulgara

         Instanța de trimitere

      Spetsializiran nakazatelen sad

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: IR

         Pârâtă: Spetsializirana prokuratura

         Dispozitivul

      Articolele 8 și 9 din Directiva (UE) 2016/343 a Parlamentului European și a Consiliului din 9 martie 2016 privind consolidarea anumitor aspecte ale prezumției de nevinovăție și a dreptului de a fi prezent la proces în cadrul procedurilor penale trebuie interpretate în sensul că o persoană acuzată, pe care autoritățile naționale competente, în pofida eforturilor lor rezonabile, nu reușesc să o localizeze și căreia aceste autorități nu au reușit, ca urmare a acestui fapt, să îi comunice informațiile referitoare la procesul îndreptat împotriva sa, poate face obiectul unui proces și, eventual, al unei condamnări în lipsă, dar, în acest caz, trebuie, în principiu, ca ea să aibă posibilitatea, după comunicarea acestei condamnări, să invoce direct dreptul, conferit de această directivă, de a obține redeschiderea procesului sau accesul la o cale de atac echivalentă care să conducă la o reexaminare, în prezența sa, a fondului cauzei. Persoanei respective îi poate fi însă refuzat acest drept în cazul în care reiese din indicii precise și obiective că aceasta a primit informații suficiente pentru a ști că un proces urma să fie organizat împotriva sa și că, prin acte deliberate și cu intenția de a se sustrage acțiunii în justiție, a împiedicat autoritățile să o informeze oficial cu privire la acest proces.

         (1)  JO C 28, 25.1.2021.


title: Cauza C-33/21: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 19 mai 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Corte suprema di cassazione – Italia) – Istituto nazionale per l'assicurazione contro gli infortuni sul lavoro (INAIL), Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)/Ryanair DAC [Trimitere preliminară – Lucrători migranți – Securitate socială – Legislație aplicabilă – Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 – Articolul 14 punctul 2 litera (a) subpunctele (i) și (ii) – Regulamentul (CE) nr. 883/2004 – Articolul 11 alineatul (5) – Articolul 13 alineatul (1) literele (a) și (b) – Noțiunea de „bază de reședință” – Personal navigant – Lucrători care își desfășoară activitatea salariată pe teritoriul a două sau a mai multe state membre – Criterii de aplicabilitate]

text:
               11.7.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 266/7

      Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 19 mai 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Corte suprema di cassazione – Italia) – Istituto nazionale per l'assicurazione contro gli infortuni sul lavoro (INAIL), Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)/Ryanair DAC
      (Cauza C-33/21) (1)

      (Trimitere preliminară - Lucrători migranți - Securitate socială - Legislație aplicabilă - Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 - Articolul 14 punctul 2 litera (a) subpunctele (i) și (ii) - Regulamentul (CE) nr. 883/2004 - Articolul 11 alineatul (5) - Articolul 13 alineatul (1) literele (a) și (b) - Noțiunea de „bază de reședință” - Personal navigant - Lucrători care își desfășoară activitatea salariată pe teritoriul a două sau a mai multe state membre - Criterii de aplicabilitate)
      (2022/C 266/08)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Corte suprema di cassazione

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: Istituto nazionale per l'assicurazione contro gli infortuni sul lavoro (INAIL), Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)

         Pârât: Ryanair DAC

         Dispozitivul

      Articolul 14 punctul 2 litera (a) subpunctul (i) din Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 al Consiliului din 14 iunie 1971 privind aplicarea regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați, cu lucrătorii care desfășoară activități independente și cu membrii familiilor acestora care se deplasează în cadrul Comunității, în versiunea modificată și actualizată prin Regulamentul (CE) nr. 118/97 al Consiliului din 2 decembrie 1996, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 631/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 31 martie 2004, articolul 13 alineatul (1) litera (a) și articolul 87 alineatul (8) din Regulamentul (CE) nr. 883/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 privind coordonarea sistemelor de securitate socială, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 988/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 septembrie 2009, apoi prin Regulamentul (UE) nr. 465/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 22 mai 2012, precum și articolul 11 alineatul (5) din Regulamentul nr. 883/2004, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 465/2012, trebuie interpretate în sensul că legislația de securitate socială aplicabilă personalului navigant al unei companii aeriene stabilite într-un stat membru, care nu este acoperit de certificate E101 și care lucrează 45 de minute pe zi într-un local destinat primirii echipajului, denumit „crew room”, de care compania aeriană menționată dispune pe teritoriul unui alt stat membru în care are reședința acest personal navigant, și care, în restul timpului de lucru, se află la bordul aeronavelor respectivei companii aeriene este legislația acestui din urmă stat membru.

         (1)  JO C 110, 29.3.2021.


title: Cauza C-91/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesverwaltungsgericht (Germania) la 24 februarie 2020 – LW/Republica Federală Germania

text:
               22.6.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/5

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesverwaltungsgericht (Germania) la 24 februarie 2020 – LW/Republica Federală Germania
      (Cauza C-91/20)
      (2020/C 209/09)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Bundesverwaltungsgericht

         Părțile din procedura principală

         Recurentă-reclamantă: LW

         Intimată-pârâtă: Republica Federală Germania

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 3 din Directiva 2011/95/UE (1) trebuie interpretat în sensul că se opune unei dispoziții a unui stat membru în temeiul căreia copilului minor celibatar al unei persoane căreia i-a fost acordat statutul de refugiat trebuie să i se acorde un statut de refugiat derivat din acesta (așa-numita protecție pentru refugiații membri de familie) și în cazul în care acest copil are – prin intermediul celuilalt părinte – și cetățenia altui stat care nu este identic cu țara de origine a refugiatului și de a cărui protecție poate beneficia?

                  2)

                  Articolul 23 alineatul (2) din Directiva 2011/95/UE trebuie interpretat în sensul că limitarea potrivit căreia dreptul membrilor de familie la beneficiile prevăzute la articolele 24-35 din această directivă trebuie acordat numai în măsura în care acest lucru este compatibil cu statutul juridic personal al membrului de familie se opune acordării în favoarea copilului minor, în împrejurările descrise la prima întrebare, a statutului de refugiat derivat din statutul refugiatului recunoscut?

                  3)

                  Pentru răspunsul la prima și la a doua întrebare este important dacă pentru copil și părinții săi este posibil și rezonabil să își stabilească reședința în țara a cărei cetățenie o au copilul și mama sa, de a cărei protecție aceștia pot beneficia și care nu este identică cu țara de origine a refugiatului (a tatălui) sau este suficient ca unitatea familială să fie menținută pe teritoriul federal pe baza dispozițiilor dreptului de ședere?

         (1)  Directiva 2011/95/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 decembrie 2011 privind standardele referitoare la condițiile pe care trebuie să le îndeplinească resortisanții țărilor terțe sau apatrizii pentru a putea beneficia de protecție internațională, la un statut uniform pentru refugiați sau pentru persoanele eligibile pentru obținerea de protecție subsidiară și la conținutul protecției acordate (JO 2011, L 337, p. 9).


title: Cauza C-100/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesfinanzhof (Germania) la 26 februarie 2020 – XY/Hauptzollamt B

text:
               22.6.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/7

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesfinanzhof (Germania) la 26 februarie 2020 – XY/Hauptzollamt B
      (Cauza C-100/20)
      (2020/C 209/11)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Bundesfinanzhof

         Părțile din procedura principală

         Recurentă-reclamantă: XY

         Intimat-pârât: Hauptzollamt B

         Întrebarea preliminară

      În cazul unui drept la restituirea impozitului pe energia electrică stabilit în mod eronat trebuie să fie plătite dobânzi, potrivit dreptului Uniunii, atunci când stabilirea unei cote reduse de impozitare a energiei electrice a avut la bază reducerea fiscală facultativă prevăzută la articolul 17 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2003/96/CE a Consiliului din 27 octombrie 2003 privind restructurarea cadrului comunitar de impozitare a produselor energetice și a electricității (1), iar stabilirea unei cote de impozitare prea mari în cauză s-a datorat exclusiv unei erori în aplicarea dispoziției naționale adoptate pentru transpunerea articolului 17 alineatul (1) litera (a) din această directivă?

         (1)  JO 2003, L 283, p. 51, Ediție specială, 09/vol. 2, p. 98.


title: Cauza C-121/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Rechtbank Den Haag, locul ședinței Amsterdam (Țările de Jos) la 4 martie 2020 – VG/Minister van Buitenlandse Zaken

text:
               22.6.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/9

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Rechtbank Den Haag, locul ședinței Amsterdam (Țările de Jos) la 4 martie 2020 – VG/Minister van Buitenlandse Zaken
      (Cauza C-121/20)
      (2020/C 209/15)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Rechtbank Den Haag, locul ședinței Amsterdam

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: VG

         Pârât: Minister van Buitenlandse Zaken

         Întrebarea preliminară

      Răspunsul la întrebările preliminare adresate Curții în cauzele înregistrate sub numerele C-225/19 și C-226/19 este diferit în cazul în care nu se divulgă sau nu se cunoaște numele țării care, în cadrul consultării prealabile prevăzute la articolul 22 din Codul de vize (1) a obiectat împotriva eliberării unei vize solicitantului?

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 810/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 13 iulie 2009 privind instituirea unui Cod comunitar de vize (JO 2009, L 243, p. 1).


title: Cauza C-154/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Nejvyšší správní soud (Republica Cehă) la 31 martie 2020 – Kemwater ProChemie s. r. o./Odvolací finanční ředitelství

text:
               22.6.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/18

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Nejvyšší správní soud (Republica Cehă) la 31 martie 2020 – Kemwater ProChemie s. r. o./Odvolací finanční ředitelství
      (Cauza C-154/20)
      (2020/C 209/24)
      Limba de procedură: ceha

         Instanța de trimitere

      Nejvyšší správní soud

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Kemwater ProChemie s. r. o.

         Pârâtă: Odvolací finanční ředitelství

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Este în conformitate cu Directiva 2006/112/CE (1) situația în care exercitarea dreptului de deducere a taxei pe valoarea adăugată achitate în amonte este condiționată de obligația persoanei impozabile de a dovedi că prestația primită de aceasta în cadrul unei operațiuni impozabile a fost efectuată de o altă persoană impozabilă, concretă?

                  2)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, dacă persoana impozabilă nu și-a îndeplinit sarcina probei citată anterior, i se poate refuza acesteia dreptul de deducere a taxei pe valoarea adăugată achitate în amonte, deși nu s-a dovedit că această persoană impozabilă știa sau putea să știe că, prin dobândirea bunurilor sau serviciilor, va fi implicată într-o fraudă fiscală?

         (1)  Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO 2006, L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7).


title: Cauzele conexate C-13/18 și C-126/18: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 23 aprilie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság, Szekszárdi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Ungaria) –– Sole-Mizo Zrt. (C-13/18), Dalmandi Mezőgazdasági Zrt. (C-126/18)/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága [Trimitere preliminară – Fiscalitate – Taxa pe valoarea adăugată (TVA) – Directiva 2006/112/CE – Dreptul de deducere a taxei achitate în amonte – Rambursarea excedentului de TVA – Rambursare tardivă – Calculul dobânzilor – Modalități de acordare a unei dobânzi datorate ca urmare a indisponibilizării unui excedent de TVA deductibil reținut cu încălcarea dreptului Uniunii și a unei dobânzi datorate ca urmare a faptului că administrația întârzie să plătească o sumă datorată – Principiile efectivității și echivalenței]

text:
               13.7.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 230/2

      Hotărârea Curții (Camera a doua) din 23 aprilie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság, Szekszárdi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Ungaria) –– Sole-Mizo Zrt. (C-13/18), Dalmandi Mezőgazdasági Zrt. (C-126/18)/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
      (Cauzele conexate C-13/18 și C-126/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Fiscalitate - Taxa pe valoarea adăugată (TVA) - Directiva 2006/112/CE - Dreptul de deducere a taxei achitate în amonte - Rambursarea excedentului de TVA - Rambursare tardivă - Calculul dobânzilor - Modalități de acordare a unei dobânzi datorate ca urmare a indisponibilizării unui excedent de TVA deductibil reținut cu încălcarea dreptului Uniunii și a unei dobânzi datorate ca urmare a faptului că administrația întârzie să plătească o sumă datorată - Principiile efectivității și echivalenței)
      (2020/C 230/02)
      Limba de procedură: maghiara

         Instanța de trimitere

      Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság, Szekszárdi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: Sole-Mizo Zrt. (C-13/18), Dalmandi Mezőgazdasági Zrt. (C-126/18)

         Pârâtă: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

         Dispozitivul

                  1)

                  Dreptul Uniunii și în special principiile efectivității și neutralității fiscale trebuie interpretate în sensul că se opun practicii unui stat membru care constă în calcularea dobânzilor aferente excedentelor de taxă pe valoarea adăugată (TVA) deductibilă reținute de acest stat membru după trecerea unui termen rezonabil, cu încălcarea dreptului Uniunii, prin aplicarea unei rate care corespunde ratei de referință a băncii centrale naționale, atunci când, pe de o parte, această rată este mai mică decât cea pe care o persoană impozabilă care nu este o instituție de credit ar trebui să o plătească pentru a împrumuta o sumă egală cu cuantumul menționat și, pe de altă parte, dobânzile aferente excedentelor de TVA în discuție curg într-o anumită perioadă de declarare, fără aplicarea unei dobânzi pentru a compensa persoanei impozabile deprecierea monetară provocată de scurgerea timpului în urma acestei perioade de declarare până la plata efectivă a acestor dobânzi.

                  2)

                  Dreptul Uniunii și în special principiile efectivității și echivalenței trebuie interpretate în sensul că nu se opun unei practici a unui stat membru care supune unui termen de prescripție de cinci ani cererile de plată a dobânzilor aferente excedentului de taxă pe valoarea adăugată deductibilă reținut ca urmare a aplicării unei dispoziții naționale considerate contrară dreptului Uniunii.

                  3)

                  Dreptul Uniunii și în special principiul efectivității trebuie interpretate în sensul că nu se opun unei practici a unui stat membru care, în primul rând, condiționează plata unei dobânzi de întârziere datorate ca urmare a faptului că administrația fiscală nu a efectuat, în termenul stabilit, plata unei creanțe datorate cu titlu de rambursare a unui excedent de taxă pe valoarea adăugată reținut cu încălcarea dreptului Uniunii de introducerea unei cereri specifice, deși, în alte cazuri, o astfel de dobândă se acordă din oficiu, și, în al doilea rând, aplică această dobândă de la data expirării termenului de 30 sau de 45 de zile acordat administrației pentru soluționarea unei asemenea cereri, iar nu de la data la care acest excedent a fost constituit.

         (1)  JO C 142, 23.4.2018

         JO C 221, 25.6.2018


title: Cauza C-480/18: Hotărârea Curții (Camera a noua) din 2 aprilie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Augstākā tiesa – Letonia) – procedură inițiată de AS „PrivatBank” (Trimitere preliminară – Servicii de plată în cadrul pieței interne – Directiva 2007/64/CE – Domeniul de aplicare material și personal – Servicii de plată efectuate în altă monedă decât euro sau cea a unui stat membru din afara zonei euro – Servicii de plată efectuate de o instituție de credit – Neexecutarea sau executarea defectuoasă a unui ordin de plată – Persoană responsabilă – Procedură de supraveghere prudențială – Proceduri de reclamație – Proceduri extrajudiciare de reparație – Autorități competente)

text:
               13.7.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 230/4

      Hotărârea Curții (Camera a noua) din 2 aprilie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Augstākā tiesa – Letonia) – procedură inițiată de AS „PrivatBank”
      (Cauza C-480/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Servicii de plată în cadrul pieței interne - Directiva 2007/64/CE - Domeniul de aplicare material și personal - Servicii de plată efectuate în altă monedă decât euro sau cea a unui stat membru din afara zonei euro - Servicii de plată efectuate de o instituție de credit - Neexecutarea sau executarea defectuoasă a unui ordin de plată - Persoană responsabilă - Procedură de supraveghere prudențială - Proceduri de reclamație - Proceduri extrajudiciare de reparație - Autorități competente)
      (2020/C 230/04)
      Limba de procedură: letona

         Instanța de trimitere

      Augstākā tiesa

         Partea din procedura principală

         Reclamantă: AS „PrivatBank”

         Cu participarea: Finanšu un kapitāla tirgus komisija

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 2 alineatul (2) din Directiva 2007/64/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 noiembrie 2007 privind serviciile de plată în cadrul pieței interne, de modificare a Directivelor 97/7/CE, 2002/65/CE, 2005/60/CE și 2006/48/CE și de abrogare a Directivei 97/5/CE, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2009/111/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 septembrie 2009, trebuie interpretat în sensul că nu se opune unei reglementări naționale potrivit căreia autoritatea prevăzută la articolul 82 din această directivă este competentă să examineze reclamațiile și să aplice sancțiuni în cazul serviciilor de plată efectuate în moneda unui stat terț.

                  2)

                  Articolele 20 și 21 din Directiva 2007/64, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2009/111, nu sunt aplicabile ratione personae instituțiilor de credit.

                  3)

                  Articolele 80-82 din Directiva 2007/64, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2009/111, trebuie interpretate în sensul că nu abilitează autoritatea competentă, în sensul acestor dispoziții, să soluționeze, în temeiul criteriilor stabilite la articolul 75 din această directivă, litigiile dintre utilizatorii și prestatorii de servicii de plată derivate dintr-o neexecutare sau o executare defectuoasă a unei operațiuni de plată, atunci când o astfel de autoritate își exercită competența de a examina reclamațiile utilizatorilor de servicii de plată și de a aplica sancțiuni prestatorilor de servicii de plată în cazul încălcării dispozițiilor aplicabile. Aceste litigii trebuie soluționate în cadrul procedurilor extrajudiciare prevăzute la articolul 83 din Directiva 2007/64, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2009/111, fără a aduce atingere dreptului la o cale de atac în fața unei instanțe prevăzut de dreptul procedural național. Deși legiuitorul național a optat pentru a concentra în mâinile unei autorități unice competențele care decurg, pe de o parte, din articolele 80-82 menționate și, pe de altă parte, din articolul 83 menționat, aceasta trebuie să exercite fiecare dintre categoriile de competențe menționate în mod autonom, exclusiv în cadrul procedurilor respective.

                  4)

                  În temeiul principiului autonomiei procedurale a statelor membre, legiuitorului național îi este permis să abiliteze autoritatea competentă, în cadrul procedurilor de reclamație și de sancționare prevăzute la articolele 80-82 din Directiva 2007/64, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2009/111, să ia în considerare existența și conținutul unei hotărâri arbitrale care soluționează un litigiu între utilizatorul și prestatorul de servicii de plată vizați de aceste proceduri, cu condiția ca forța probatorie recunoscută respectivei hotărâri în cadrul procedurilor menționate să nu poată aduce atingere obiectului și finalităților specifice ale acestora, dreptului la apărare al persoanelor în discuție, sau exercitării autonome a puterilor și a competențelor conferite acestei autorități, aspect a cărui verificare revine instanței de trimitere.

         (1)  JO C 381, 22.10.2018.


title: Cauza C-507/18: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 23 aprilie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Corte suprema di cassazione – Italia) – NH/Associazione Avvocatura per i diritti LGBTI – Rete Lenford [Trimitere preliminară – Egalitate de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă – Directiva 2000/78/CE – Articolul 3 alineatul (1) litera (a), articolul 8 alineatul (1) și articolul 9 alineatul (2) – Interzicerea discriminărilor pe motive de orientare sexuală – Condiții de acces la încadrarea în muncă sau la muncă – Noțiune – Declarații publice privind excluderea de la recrutare a persoanelor homosexuale – Articolul 11 alineatul (1), articolul 15 alineatul (1) și articolul 21 alineatul (1) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene – Apărarea drepturilor – Sancțiuni – Persoană juridică care reprezintă un interes colectiv – Calitate procesuală activă, fără a acționa în numele unui reclamant determinat sau în lipsa unei persoane lezate – Dreptul de a obține reparație]

text:
               13.7.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 230/5

      Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 23 aprilie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Corte suprema di cassazione – Italia) – NH/Associazione Avvocatura per i diritti LGBTI – Rete Lenford
      (Cauza C-507/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Egalitate de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă - Directiva 2000/78/CE - Articolul 3 alineatul (1) litera (a), articolul 8 alineatul (1) și articolul 9 alineatul (2) - Interzicerea discriminărilor pe motive de orientare sexuală - Condiții de acces la încadrarea în muncă sau la muncă - Noțiune - Declarații publice privind excluderea de la recrutare a persoanelor homosexuale - Articolul 11 alineatul (1), articolul 15 alineatul (1) și articolul 21 alineatul (1) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Apărarea drepturilor - Sancțiuni - Persoană juridică care reprezintă un interes colectiv - Calitate procesuală activă, fără a acționa în numele unui reclamant determinat sau în lipsa unei persoane lezate - Dreptul de a obține reparație)
      (2020/C 230/05)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Corte suprema di cassazione

         Părțile din procedura principală

         Recurent: NH

         Intimată: Associazione Avvocatura per i diritti LGBTI – Rete Lenford

         Dispozitivul

                  1)

                  Noțiunea „condițiile de acces la încadrare în muncă […] sau la muncă” cuprinsă la articolul 3 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2000/78/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă trebuie interpretată în sensul că intră în sfera acestei noțiuni declarațiile făcute de o persoană în cadrul unei emisiuni audiovizuale, potrivit cărora ea nu ar recruta niciodată și nici nu ar recurge în întreprinderea sa la o colaborare cu persoane de o anumită orientare sexuală, deși nicio procedură de recrutare nu era în curs sau programată, cu condiția ca legătura dintre aceste declarații și condițiile de acces la încadrarea în muncă sau la muncă în cadrul acestei întreprinderi să nu fie ipotetică.

                  2)

                  Directiva 2000/78 trebuie interpretată în sensul că nu se opune unei reglementări naționale în temeiul căreia o asociație de avocați al cărei obiect statutar constă în apărarea în justiție a persoanelor care au în special o anumită orientare sexuală și în promovarea culturii și a respectării drepturilor acestei categorii de persoane are, ca urmare a acestui obiect și independent de eventualul său scop lucrativ, în mod automat calitatea de a iniția o procedură jurisdicțională prin care se urmărește asigurarea respectării obligațiilor care decurg din această directivă și, dacă este cazul, obținerea unei reparații, atunci când au loc fapte care pot constitui o discriminare, în sensul directivei menționate, împotriva acelei categorii de persoane și nu poate fi identificată o persoană lezată.

         (1)  JO C 436, 3.12.2018.


title: Cauza C-640/18: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 23 aprilie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour d'appel de Mons – Belgia) – Wagram Invest SA/Statul Belgian (Trimitere preliminară – Directiva 78/660/CEE – Conturile anuale ale anumitor forme de societăți – Principiul imaginii fidele – Achiziționarea unei imobilizări financiare de către o societate pe acțiuni – Înregistrarea în debitul contului de profit și pierdere a unui scont legat de o datorie cu termen de rambursare de peste un an, nepurtătoare de dobânzi, și înregistrarea prețului de achiziție a imobilizării în activul bilanțului cu deducerea scontului respectiv)

text:
               13.7.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 230/6

      Hotărârea Curții (Camera a doua) din 23 aprilie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour d'appel de Mons – Belgia) – Wagram Invest SA/Statul Belgian
      (Cauza C-640/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Directiva 78/660/CEE - Conturile anuale ale anumitor forme de societăți - Principiul imaginii fidele - Achiziționarea unei imobilizări financiare de către o societate pe acțiuni - Înregistrarea în debitul contului de profit și pierdere a unui scont legat de o datorie cu termen de rambursare de peste un an, nepurtătoare de dobânzi, și înregistrarea prețului de achiziție a imobilizării în activul bilanțului cu deducerea scontului respectiv)
      (2020/C 230/06)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Cour d'appel de Mons

         Părțile din procedura principală

         Apelantă: Wagram Invest SA

         Intimat: Statul Belgian

         Dispozitivul

      În cazul unei operațiuni de achiziție de către o societate pe acțiuni a unei imobilizări financiare, pentru care plata prețului este prevăzută în mod eșalonat pe termen lung, fără dobânzi, în condiții care se aseamănă cu cele ale unui împrumut, principiul imaginii fidele enunțat la articolul 2 alineatul (3) din Directiva 78/660/CEE a Consiliului din 25 iulie 1978 în temeiul articolului [44 alineatul (2) litera (g) CE] privind conturile anuale ale anumitor forme de societăți comerciale trebuie interpretat în sensul că nu se opune utilizării unei metode de contabilizare care prevede înregistrarea în debitul contului de profit și pierdere a unui scont, la rata pieței, legat de datoria cu termen de rambursare de peste un an, care nu este purtătoare de dobânzi, referitoare la această achiziție, și înregistrarea prețului de achiziție a acestei imobilizări în activul bilanțului, după deducerea scontului menționat.

         (1)  JO C 4, 7.1.2019.


title: Cauza C-670/18: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 2 aprilie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale Amministrativo Regionale per la Sardegna – Italia) – CO/Comune di Gesturi (Trimitere preliminară – Politica socială – Principiul egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă – Directiva 2000/78/CE – Interzicerea oricărei discriminări pe motive de vârstă – Cerere publică de exprimare a interesului – Condiții de participare – Excludere a pensionarilor din sectorul public sau privat)

text:
               13.7.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 230/6

      Hotărârea Curții (Camera a opta) din 2 aprilie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale Amministrativo Regionale per la Sardegna – Italia) – CO/Comune di Gesturi
      (Cauza C-670/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Politica socială - Principiul egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă - Directiva 2000/78/CE - Interzicerea oricărei discriminări pe motive de vârstă - Cerere publică de exprimare a interesului - Condiții de participare - Excludere a pensionarilor din sectorul public sau privat)
      (2020/C 230/07)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Tribunale Amministrativo Regionale per la Sardegna

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: CO

         Intimată: Comune di Gesturi

         Dispozitivul

      Directiva 2000/78/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă, în special articolul 2 alineatul (2), articolul 3 alineatul (1) și articolul 6 alineatul (1) din aceasta, trebuie interpretată în sensul că nu se opune unei reglementări naționale care interzice administrațiilor publice să atribuie misiuni de studiu și de consultanță unor pensionari, în măsura în care, pe de o parte, această reglementare urmărește un obiectiv legitim de politică a ocupării forței de muncă și a pieței muncii și, pe de altă parte, mijloacele puse în aplicare pentru realizarea acestui obiectiv sunt corespunzătoare și necesare. Revine instanței de trimitere sarcina de a verifica dacă această situație se regăsește în mod efectiv în cauza principală.

         (1)  JO C 25, 21.1.2019.


title: Cauza C-710/18: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 23 aprilie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesarbeitsgericht – Germania) – WN/Land Niedersachsen [Trimitere preliminară – Libera circulație a lucrătorilor – Articolul 45 alineatul (1) TFUE – Remunerație – Încadrare în treptele unui sistem de remunerare – Sistem de remunerare care condiționează beneficiul unei remunerații mai ridicate de vechimea dobândită la același angajator – Limitare a luării în considerare a perioadelor anterioare de activitate relevantă realizate la un angajator situat într-un alt stat membru decât statul membru de origine]

text:
               13.7.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 230/7

      Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 23 aprilie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesarbeitsgericht – Germania) – WN/Land Niedersachsen
      (Cauza C-710/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Libera circulație a lucrătorilor - Articolul 45 alineatul (1) TFUE - Remunerație - Încadrare în treptele unui sistem de remunerare - Sistem de remunerare care condiționează beneficiul unei remunerații mai ridicate de vechimea dobândită la același angajator - Limitare a luării în considerare a perioadelor anterioare de activitate relevantă realizate la un angajator situat într-un alt stat membru decât statul membru de origine)
      (2020/C 230/08)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Bundesarbeitsgericht

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: WN

         Pârât: Land Niedersachsen

         Dispozitivul

      Articolul 45 alineatul (1) TFUE trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale care, în vederea stabilirii cuantumului remunerației unui lucrător în calitate de cadru didactic la o școală în cadrul unei colectivități teritoriale, ia în considerare numai până la concurența unei durate totale de maximum trei ani perioadele anterioare de activitate realizate de lucrătorul respectiv la un alt angajator decât această colectivitate situat într-un alt stat membru, atunci când activitatea respectivă este echivalentă cu activitatea pe care lucrătorul respectiv este obligat să o exercite în cadrul funcției menționate de cadru didactic la o școală.

         (1)  JO C 182, 27.5.2019.


title: Cauza C-830/18: Hotărârea Curții (Camera a noua) din 2 aprilie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberverwaltungsgericht Rheinland-Pfalz – Germania) – Landkreis Südliche Weinstraße/PF și alții [Trimitere preliminară – Libera circulație a lucrătorilor – Regulamentul (UE) nr. 492/2011 – Copii ai lucrătorilor frontalieri – Avantaje sociale – Sistem de rambursare a cheltuielilor de transport școlar – Condiție privind reședința într-un land – Excluderea copiilor școlarizați în acest land și care au reședința în alt stat membru decât cel al instituției școlare frecventate – Excluderea resortisanților naționali care au reședința în celelalte landuri]

text:
               13.7.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 230/8

      Hotărârea Curții (Camera a noua) din 2 aprilie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberverwaltungsgericht Rheinland-Pfalz – Germania) – Landkreis Südliche Weinstraße/PF și alții
      (Cauza C-830/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Libera circulație a lucrătorilor - Regulamentul (UE) nr. 492/2011 - Copii ai lucrătorilor frontalieri - Avantaje sociale - Sistem de rambursare a cheltuielilor de transport școlar - Condiție privind reședința într-un land - Excluderea copiilor școlarizați în acest land și care au reședința în alt stat membru decât cel al instituției școlare frecventate - Excluderea resortisanților naționali care au reședința în celelalte landuri)
      (2020/C 230/10)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Oberverwaltungsgericht Rheinland-Pfalz

         Părțile din procedura principală

         Apelant: Landkreis Südliche Weinstraße

         Intimați: PF și alții

         cu participarea: Vertreter des öffentlichen Interesses

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 7 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 492/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 5 aprilie 2011 privind libera circulație a lucrătorilor în cadrul Uniunii trebuie interpretat în sensul că o legislație națională care subordonează suportarea transportului școlar de către un land unei condiții privind reședința pe teritoriul acestui land constituie o discriminare indirectă, întrucât poate, prin însăși natura sa, să afecteze mai mult lucrătorii frontalieri decât lucrătorii naționali.

                  2)

                  Articolul 7 alineatul (2) din Regulamentul nr. 492/2011 trebuie interpretat în sensul că dificultățile practice legate de organizarea eficientă a transportului școlar în cadrul unui land nu constituie un motiv imperativ de interes general care poate justifica o măsură națională calificată drept discriminare indirectă.

         (1)  JO C 131, 8.4.2019.


title: Cauza C-20/19: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 2 aprilie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberlandesgericht Wien – Austria) – kunsthaus muerz gmbh/Zürich Versicherungs AG [Trimitere preliminară – Libera prestare a serviciilor – Asigurare de viață – Directiva 2002/83/CE – Articolele 35 și 36 – Dreptul și termenul de retragere – Informație incorectă privind modalitățile de exercitare a dreptului de retragere – Condițiile de formă ale declarației de retragere – Expirarea dreptului de retragere – Relevanța calității de „consumator” a titularului poliței de asigurare]

text:
               13.7.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 230/9

      Hotărârea Curții (Camera a opta) din 2 aprilie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberlandesgericht Wien – Austria) – kunsthaus muerz gmbh/Zürich Versicherungs AG
      (Cauza C-20/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Libera prestare a serviciilor - Asigurare de viață - Directiva 2002/83/CE - Articolele 35 și 36 - Dreptul și termenul de retragere - Informație incorectă privind modalitățile de exercitare a dreptului de retragere - Condițiile de formă ale declarației de retragere - Expirarea dreptului de retragere - Relevanța calității de „consumator” a titularului poliței de asigurare)
      (2020/C 230/11)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Oberlandesgericht Wien

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: kunsthaus muerz gmbh

         Pârâtă: Zürich Versicherungs AG

         Dispozitivul

      Articolele 35 și 36 din Directiva 2002/83/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 noiembrie 2002 privind asigurarea de viață trebuie interpretate în sensul că sunt aplicabile și titularului poliței de asigurare care nu are calitatea de consumator și că nu se opun unei legislații naționale în temeiul căreia termenul pentru exercitarea dreptului de renunțare la efectele unui contract de asigurare de viață începe să curgă de la momentul la care acest contract a fost încheiat, chiar dacă informația privind modalitățile de exercitare a acestui drept de renunțare, transmisă titularului poliței de asigurare de către întreprinderea de asigurare, indică cerințe de formă pe care dreptul național aplicabil respectivului contract nu le impune în realitate, în măsura în care o astfel de informație nu îl privează pe respectivul titular de posibilitatea de a-și exercita acest drept în condiții în esență identice cu cele care ar fi fost aplicabile în cazul în care informația ar fi fost exactă. Revine instanței de trimitere sarcina de a aprecia, pe baza unei evaluări globale care să țină seama în special de contextul normativ național și de situația de fapt din litigiul principal, inclusiv de eventuala calitate de consumator a titularului poliței de asigurare, dacă eroarea cuprinsă în informația transmisă titularului poliței de asigurare îl priva pe acesta de o astfel de posibilitate.

         (1)  JO C 155, 6.5.2019.


title: Cauza C-28/19: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 23 aprilie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Consiglio di Stato – Italia) – Ryanair Ltd, Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato – Antitrust/Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato – Antitrust, Ryanair Ltd, Ryanair DAC [Trimitere preliminară – Transporturi – Servicii aeriene – Regulamentul (CE) nr. 1008/2008 – Articolul 23 alineatul (1) – Indicarea prețului final care urmează să fie plătit – Taxe de înregistrare online a pasagerilor – TVA – Taxe de administrare pentru achizițiile efectuate cu un alt card de credit decât cel agreat de operatorul de transport aerian – Elemente inevitabile și previzibile ale prețului final care urmează să fie plătit – Suplimente de preț opționale – Noțiune]

text:
               13.7.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 230/10

      Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 23 aprilie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Consiglio di Stato – Italia) – Ryanair Ltd, Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato – Antitrust/Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato – Antitrust, Ryanair Ltd, Ryanair DAC
      (Cauza C-28/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Transporturi - Servicii aeriene - Regulamentul (CE) nr. 1008/2008 - Articolul 23 alineatul (1) - Indicarea prețului final care urmează să fie plătit - Taxe de înregistrare online a pasagerilor - TVA - Taxe de administrare pentru achizițiile efectuate cu un alt card de credit decât cel agreat de operatorul de transport aerian - Elemente inevitabile și previzibile ale prețului final care urmează să fie plătit - Suplimente de preț opționale - Noțiune)
      (2020/C 230/12)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Consiglio di Stato

         Părțile din procedura principală

         Apelante: Ryanair Ltd, Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato – Antitrust

         Intimate: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato – Antitrust, Ryanair Ltd, Ryanair DAC

         Dispozitivul

      Articolul 23 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1008/2008 al Parlamentului European și al Consiliului din 24 septembrie 2008 privind normele comune pentru operarea serviciilor aeriene în Comunitate trebuie interpretat în sensul că taxele de înregistrare a pasagerilor a căror plată nu poate fi evitată în lipsa unui mod alternativ de înregistrare gratuită, taxa pe valoarea adăugată (TVA) aplicată tarifelor zborurilor naționale, precum și taxele de administrare pentru achizițiile efectuate cu un alt card de credit decât cel agreat de operatorul de transport aerian constituie elemente de preț care nu pot fi evitate și sunt previzibile, în sensul celei de a doua teze a acestei dispoziții. În schimb, dispoziția menționată trebuie interpretată în sensul că taxele de înregistrare a pasagerilor a căror plată poate fi evitată prin recurgerea la o opțiune de înregistrare gratuită, precum și TVA-ul aplicat suplimentelor facultative aferente zborurilor naționale constituie un supliment de preț opțional, în sensul celei de a patra teze a aceleiași dispoziții.

         (1)  JO C 164, 13.5.2019.


title: Cauzele conexate C-101/19 și C-102/19: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 23 aprilie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesverwaltungsgericht – Germania) – Deutsche Homöopathie-Union (DHU) Arzneimittel GmbH & Co. KG/Bundesrepublik Deutschland (Trimitere preliminară – Medicamente de uz uman – Directiva 2001/83/CE – Articolele 62 și 69 – Mențiuni care figurează pe eticheta și pe prospectul medicamentelor homeopatice – Listă exhaustivă a informațiilor sau posibilitatea de a adăuga informații utile pentru pacient, compatibile cu rezumatul caracteristicilor produsului – Indicații privind posologia medicamentelor homeopatice)

text:
               13.7.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 230/10

      Hotărârea Curții (Camera a opta) din 23 aprilie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesverwaltungsgericht – Germania) – Deutsche Homöopathie-Union (DHU) Arzneimittel GmbH & Co. KG/Bundesrepublik Deutschland
      (Cauzele conexate C-101/19 și C-102/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Medicamente de uz uman - Directiva 2001/83/CE - Articolele 62 și 69 - Mențiuni care figurează pe eticheta și pe prospectul medicamentelor homeopatice - Listă exhaustivă a informațiilor sau posibilitatea de a adăuga informații utile pentru pacient, compatibile cu rezumatul caracteristicilor produsului - Indicații privind posologia medicamentelor homeopatice)
      (2020/C 230/13)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Bundesverwaltungsgericht

         Părțile din procedura principală

         Reclamante: Deutsche Homöopathie-Union (DHU) Arzneimittel GmbH & Co. KG

         Pârâtă: Bundesrepublik Deutschland

         Dispozitivul

      Directiva 2001/83/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 noiembrie 2001 de instituire a unui cod comunitar cu privire la medicamentele de uz uman, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2004/27/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004, trebuie să fie interpretată în sensul că se opune ca prospectul prevăzut la articolul 69 din aceasta să cuprindă alte informații decât cele enumerate în această dispoziție, în special o instrucțiune referitoare la posologia medicamentelor homeopatice vizate de dispoziția menționată.

         (1)  JO C 172, 20.5.2019.


title: Cauza C-161/19: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 23 aprilie 2020 – Comisia Europeană/Republica Austria [Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru – Directiva 2009/147/CE – Conservarea păsărilor sălbatice – Autorizarea vânătorii de primăvară a masculilor din specia de păsări „sitarul de pădure” (Scolopax rusticola) în landul Austria Inferioară (Austria) – Articolul 7 alineatul (4) și articolul 9 alineatul (1) litera (c) – Lipsa unei „alte soluții satisfăcătoare” – Noțiunea de „număr mic”]

text:
               13.7.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 230/11

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 23 aprilie 2020 – Comisia Europeană/Republica Austria
      (Cauza C-161/19) (1)

      (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 2009/147/CE - Conservarea păsărilor sălbatice - Autorizarea vânătorii de primăvară a masculilor din specia de păsări „sitarul de pădure” (Scolopax rusticola) în landul Austria Inferioară (Austria) - Articolul 7 alineatul (4) și articolul 9 alineatul (1) litera (c) - Lipsa unei „alte soluții satisfăcătoare” - Noțiunea de „număr mic”)
      (2020/C 230/14)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Hermes și M. Noll-Ehlers, agenți)

         Pârâtă: Republica Austria (reprezentant: J. Schmoll, agent)

         Dispozitivul

                  1)

                  Prin autorizarea vânătorii de primăvară a sitarului de pădure mascul (Scolopax rusticola) în landul Austria Inferioară (Austria), Republica Austria nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 7 alineatul (4) din Directiva 2009/147/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind conservarea păsărilor sălbatice.

                  2)

                  Obligă Republica Austria la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 148, 29.4.2019.


title: Cauza C-217/19: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 23 aprilie 2020 – Comisia Europeană/Republica Finlanda [Acțiune în constatarea neîndeplinirii obligațiilor – Directiva 2009/147/CE – Conservarea păsărilor sălbatice – Autorizații pentru vânătoarea de primăvară a unor specimene de masculi din specia de păsări „eider” (Somateria mollissima) în provincia Åland (Finlanda) – Articolul 7 alineatul (4) și articolul 9 alineatul (1) litera (c) – Noțiunile „utilizări judicioase” și „număr mic”]

text:
               13.7.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 230/12

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 23 aprilie 2020 – Comisia Europeană/Republica Finlanda
      (Cauza C-217/19) (1)

      (Acțiune în constatarea neîndeplinirii obligațiilor - Directiva 2009/147/CE - Conservarea păsărilor sălbatice - Autorizații pentru vânătoarea de primăvară a unor specimene de masculi din specia de păsări „eider” (Somateria mollissima) în provincia Åland (Finlanda) - Articolul 7 alineatul (4) și articolul 9 alineatul (1) litera (c) - Noțiunile „utilizări judicioase” și „număr mic”)
      (2020/C 230/15)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Hermes și E. Ljung Rasmussen, agenți)

         Pârâtă: Republica Finlanda (reprezentanți: J. Heliskoski, agent, asistat de J. Bouckaert, D. Gillet și S. François, avocați)

         Dispozitivul

                  1)

                  Prin autorizarea în mod regulat a eliberării unor permise pentru vânătoarea de primăvară a eiderului mascul (Somateria mollissima) în provincia Åland din anul 2011 până în anul 2019 inclusiv, Republica Finlanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 7 alineatul (4) și al articolului 9 alineatul (1) litera (c) din Directiva 2009/147/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind conservarea păsărilor sălbatice.

                  2)

                  Obligă Republica Finlanda la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 172, 20.5.2019.


title: Cauza C-237/19: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 23 aprilie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Kúria – Ungaria) – Gömböc Kutató, Szolgáltató és Kereskedelmi Kft./Szellemi Tulajdon Nemzeti Hivatala [Trimitere preliminară – Mărci – Directiva 2008/95/CE – Refuzul sau nulitatea înregistrării – Marcă tridimensională – Articolul 3 alineatul (1) litera (e) punctele (ii) și (iii) – Semn constituit exclusiv din forma produsului necesară obținerii unui rezultat tehnic – Semn constituit din forma care dă valoare substanțială produsului – Luarea în considerare a percepției publicului relevant]

text:
               13.7.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 230/12

      Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 23 aprilie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Kúria – Ungaria) – Gömböc Kutató, Szolgáltató és Kereskedelmi Kft./Szellemi Tulajdon Nemzeti Hivatala
      (Cauza C-237/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Mărci - Directiva 2008/95/CE - Refuzul sau nulitatea înregistrării - Marcă tridimensională - Articolul 3 alineatul (1) litera (e) punctele (ii) și (iii) - Semn constituit exclusiv din forma produsului necesară obținerii unui rezultat tehnic - Semn constituit din forma care dă valoare substanțială produsului - Luarea în considerare a percepției publicului relevant)
      (2020/C 230/16)
      Limba de procedură: maghiara

         Instanța de trimitere

      Kúria

         Părțile din procedura principală

         Recurentă: Gömböc Kutató, Szolgáltató és Kereskedelmi Kft.

         Intimată: Szellemi Tulajdon Nemzeti Hivatala

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 3 alineatul (1) litera (e) punctul (ii) din Directiva 2008/95/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 octombrie 2008 de apropiere a legislațiilor statelor membre cu privire la mărci trebuie interpretat în sensul că, pentru a stabili dacă un semn est constituit exclusiv din forma produsului necesară obținerii unui rezultat tehnic, nu este necesar a se limita la reprezentarea grafică a acestui semn. Alte informații decât această simplă reprezentare grafică, precum percepția publicului relevant, pot fi utilizate pentru a identifica caracteristicile esențiale ale semnului în discuție. În schimb, deși pot fi luate în considerare informații care nu reies din reprezentarea grafică a semnului pentru a stabili dacă aceste caracteristici îndeplinesc o funcție tehnică a produsului în discuție, informațiile respective trebuie să provină din surse obiective și fiabile și nu pot include percepția publicului relevant.

                  2)

                  Articolul 3 alineatul (1) litera (e) punctul (iii) din Directiva 2008/95 trebuie interpretat în sensul că percepția sau cunoașterea publicului relevant referitoare la produsul grafic reprezentat printr-un semn care este constituit exclusiv din forma acestui produs poate fi luată în considerare pentru a identifica o caracteristică esențială a acestei forme. Motivul de refuz care figurează în cuprinsul acestei dispoziții poate fi aplicat dacă rezultă din elemente obiective și fiabile că alegerea consumatorilor de a cumpăra produsul în discuție este într-o foarte mare măsură determinată de această caracteristică.

                  3)

                  Articolul 3 alineatul (1) litera (e) punctul (iii) din Directiva 2008/95 trebuie interpretat în sensul că motivul de refuz privind înregistrarea prevăzut în cuprinsul acestei dispoziții nu trebuie aplicat în mod sistematic unui semn care constă exclusiv din forma produsului atunci când acest semn face obiectul unei protecții în aplicarea dreptului desenelor sau modelelor industriale sau atunci când semnul este constituit exclusiv din forma unui articol decorativ.

         (1)  JO C 187, 3.6.2019.


title: Cauza C-384/19: Hotărârea Curții (Camera a şaptea) din 2 aprilie 2020 – Comisia Europeană/Regatul Spaniei („Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru – Evaluarea și gestionarea riscurilor de inundații – Directiva 2007/60/CE – Articolul 7 alineatele (1) și (5), articolul 10 alineatele (1) și (2), precum și articolul 15 alineatul (1) – Plan de gestionare a riscurilor de inundații – Stabilire – Consultarea și informarea publicului – Punere la dispoziția Comisiei Europene – Districtele hidrografice ES 120 Gran Canaria, ES 122 Fuerteventura, ES 123 Lanzarote, ES 124 Tenerife, ES 125 La Palma, ES 126 La Gomera și ES 127 El Hierro (Spania)”)

text:
               13.7.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 230/13

      Hotărârea Curții (Camera a şaptea) din 2 aprilie 2020 – Comisia Europeană/Regatul Spaniei
      (Cauza C-384/19) (1)

      („Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Evaluarea și gestionarea riscurilor de inundații - Directiva 2007/60/CE - Articolul 7 alineatele (1) și (5), articolul 10 alineatele (1) și (2), precum și articolul 15 alineatul (1) - Plan de gestionare a riscurilor de inundații - Stabilire - Consultarea și informarea publicului - Punere la dispoziția Comisiei Europene - Districtele hidrografice ES 120 Gran Canaria, ES 122 Fuerteventura, ES 123 Lanzarote, ES 124 Tenerife, ES 125 La Palma, ES 126 La Gomera și ES 127 El Hierro (Spania)”)
      (2020/C 230/17)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial E. Manhaeve și E. Sanfrutos Cano, ulterior M. Jauregui Gomez și E. Manhaeve, agenți)

         Pârât: Regatul Spaniei (reprezentant: S. Jiménez García, agent)

         Dispozitivul

                  1)

                  Întrucât nu a întocmit, publicat și notificat Comisiei Europene, în termenul acordat, planurile de gestionare a riscurilor de inundații pentru districtele hidrografice ES 120 Gran Canaria, ES 122 Fuerteventura, ES 123 Lanzarote, ES 124 Tenerife, ES 125 La Palma, ES 126 La Gomera și ES 127 El Hierro (Spania), Regatul Spaniei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 7 alineatele (1) și (5), precum și al articolului 15 alineatul (1) din Directiva 2007/60/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 octombrie 2007 privind evaluarea și gestionarea riscurilor de inundații și, întrucât nu a finalizat, în termenul acordat, informarea și consultarea publicului cu privire la elaborarea planurilor de gestionare a riscurilor de inundații pentru districtele hidrografice ES 20 Gran Canaria, ES 122 Fuerteventura și ES 125 La Palma, Regatul Spaniei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 10 alineatele (1) și (2) din această directivă.

                  2)

                  Obligă Regatul Spaniei la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 270, 12.8.2019


title: Cauza C-406/19 P: Hotărârea Curții (Cmera a noua) din 2 aprilie 2020 – Comisia Europeană/Regatul Spaniei (Recurs – FEGA și FEADR – Cheltuieli excluse de la finanțare – Cheltuieli efectuate de Regatul Spaniei – Retragerea recunoașterii organizațiilor de producători – Nerecuperarea ajutoarelor plătite – Sarcina probei – Corecție financiară forfetară)

text:
               13.7.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 230/14

      Hotărârea Curții (Cmera a noua) din 2 aprilie 2020 – Comisia Europeană/Regatul Spaniei
      (Cauza C-406/19 P) (1)

      (Recurs - FEGA și FEADR - Cheltuieli excluse de la finanțare - Cheltuieli efectuate de Regatul Spaniei - Retragerea recunoașterii organizațiilor de producători - Nerecuperarea ajutoarelor plătite - Sarcina probei - Corecție financiară forfetară)
      (2020/C 230/18)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Castillo de la Torre și J. Aquilina, agenți)

         Cealaltă parte din procedură: Regatul Spaniei (reprezentant: S. Jiménez García, agent)

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Hotărârea Tribunalului Uniunii Europene din 20 martie 2019, Spania/Comisia (T-237/17, nepublicată, EU:T:2019:172), în măsura în care prin aceasta Tribunalul a anulat Decizia de punere în aplicare (UE) 2017/264 a Comisiei din 14 februarie 2017 de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și al Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR), în măsura în care aceasta aplică o corecție forfetară de 10 % pentru anumite cheltuieli efectuate de Regatul Spaniei.

                  2)

                  Respinge acțiunea.

                  3)

                  Regatul Spaniei suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată efectuate în procedura din primă instanță în cauza T-237/17 și în procedura recursului, cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană în cadrul acelorași proceduri.

         (1)  JO 280, 19.8.2019.


title: Cauza C-757/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Gericht Erster Instanz Eupen (Belgia) la 15 octombrie 2019 – ES/Wallonische Region

text:
               13.7.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 230/14

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Gericht Erster Instanz Eupen (Belgia) la 15 octombrie 2019 – ES/Wallonische Region
      (Cauza C-757/19)
      (2020/C 230/19)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Gericht Erster Instanz Eupen

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: ES

         Pârâtă: Wallonische Region
      Prin Ordonanța din 28 mai 2020, Curtea de Justiție a Uniunii Europene (Camera a șasea) a declarat că articolul 49 TFUE trebuie interpretat în senul că se opune reglementării unui stat membru în temeiul căreia un rezident al acestui stat membru nu se poate prevala de o derogare de la obligația de înmatricularea a vehiculelor, în statul membru respectiv, pentru un vehicul înmatriculat într-un alt stat membru și pus la dispoziția sa de o societate al cărei administrator este și care este stabilită în acest alt stat, decât dacă documentele care atestă că persoana interesată îndeplinește condițiile de aplicare a acestei derogări se află în permanență la bordul acestui vehicul.


title: Cauza C-146/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Düsseldorf (Germania) la 20 martie 2020 – AD, BE, CF/Corendon Airlines

text:
               13.7.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 230/15

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Düsseldorf (Germania) la 20 martie 2020 – AD, BE, CF/Corendon Airlines
      (Cauza C-146/20)
      (2020/C 230/20)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Landgericht Düsseldorf

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: AD, BE, CF

         Pârâtă: Corendon Airlines

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Situația în care operatorul de transport aerian efectiv devansează ora de plecare a unui zbor rezervat în cadrul unui pachet de servicii turistice de la ora prevăzută, 10:20 (LT), la ora 08:40 (LT) din aceeași zi reprezintă o anulare a unui zbor în sensul articolului 2 litera (l) și al articolului 5 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 (1)?

                  2)

                  Comunicarea, cu zece zile înainte de începerea călătoriei, a devansării zborului de la ora 10:20 (LT) la ora 08:40 (LT) din aceeași zi constituie o ofertă de redirecționare în sensul articolului 5 alineatul (1) litera (a) și al articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 261/2004?

         (1)  Regulamentul Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentul (CEE) nr. 295/91 din 11 februarie 2004 (JO 2004, L 46, p. 1, Ediție specială, 07/vol. 12, p. 218).