title: Cauza C-527/13: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 14 aprilie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Superior de Justicia de Galicia – Spania) – Lourdes Cachaldora Fernández/Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS), Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS) (Trimitere preliminară — Lucrători de sex masculin și lucrători de sex feminin — Egalitatea de tratament în domeniul securității sociale — Directiva 79/7/CEE — Articolul 4 — Directiva 97/81/CE — Acordul-cadru UCIPE, CEIP și CES cu privire la munca pe fracțiune de normă — Calculul prestațiilor — Sistem de integrare a întreruperilor de cotizare — Lucrători pe fracțiune de normă și lucrători cu normă întreagă)

text:
               15.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 198/6

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 14 aprilie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Superior de Justicia de Galicia – Spania) – Lourdes Cachaldora Fernández/Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS), Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)
   (Cauza C-527/13) (1)

   ((Trimitere preliminară - Lucrători de sex masculin și lucrători de sex feminin - Egalitatea de tratament în domeniul securității sociale - Directiva 79/7/CEE - Articolul 4 - Directiva 97/81/CE - Acordul-cadru UCIPE, CEIP și CES cu privire la munca pe fracțiune de normă - Calculul prestațiilor - Sistem de integrare a întreruperilor de cotizare - Lucrători pe fracțiune de normă și lucrători cu normă întreagă))
   (2015/C 198/07)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Tribunal Superior de Justicia de Galicia

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Lourdes Cachaldora Fernández

      Pârâte: Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS), Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 4 alineatul (1) din Directiva 79/7/CEE a Consiliului din 19 decembrie 1978 privind aplicarea treptată a principiului egalității de tratament între bărbați și femei în domeniul securității sociale trebuie interpretat în sensul că nu se opune unei reglementări naționale care prevede că întreruperile de cotizare, existente în perioada de referință în scopul calculării unei pensii de invaliditate contributive și care sunt ulterioare unei încadrări în muncă pe fracțiune de normă, sunt luate în considerare în limita bazelor minime de cotizare în vigoare, reduse pe baza coeficientului aferent acestei încadrări în muncă, în timp ce, în cazul în care aceste întreruperi sunt ulterioare unei încadrări în muncă cu normă întreagă, nu se prevede o asemenea reducere.

               2)

               Acordul-cadru cu privire la munca pe fracțiune de normă, încheiat la 6 iunie 1997, care figurează în anexa la Directiva 97/81/CE a Consiliului din 15 decembrie 1997 privind acordul-cadru cu privire la munca pe fracțiune de normă, încheiat de UCIPE, CEIP și CES, astfel cum a fost modificată prin Directiva 98/23/CE a Consiliului din 7 aprilie 1998, trebuie interpretat în sensul că nu intră în domeniul său de aplicare o reglementare a unui stat membru care prevede că întreruperile de cotizare, existente în perioada de referință în scopul calculării unei pensii de invaliditate contributive și care sunt ulterioare unei încadrări în muncă pe fracțiune de normă, sunt luate în considerare în limita bazelor minime de cotizare în vigoare, reduse pe baza coeficientului aferent acestei încadrări în muncă, în timp ce, în cazul în care aceste întreruperi sunt ulterioare unei încadrări în muncă cu normă întreagă, nu se prevede o asemenea reducere.

      (1)  JO C 9, 11.1.2014.


title: Cauza T-72/11: Hotărârea Tribunalului din 13 septembrie 2012 — Sogepi Consulting y Publicidad/OAPI (ESPETEC) [ „Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale ESPETEC — Motive absolute de refuz — Caracter descriptiv — Lipsa caracterului distinctiv — Lipsa caracterului distinctiv dobândit prin utilizare — Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) și alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               20.10.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 319/8

         Hotărârea Tribunalului din 13 septembrie 2012 — Sogepi Consulting y Publicidad/OAPI (ESPETEC)
   (Cauza T-72/11) (1)

   (Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale ESPETEC - Motive absolute de refuz - Caracter descriptiv - Lipsa caracterului distinctiv - Lipsa caracterului distinctiv dobândit prin utilizare - Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) și alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2012/C 319/13
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Sogepi Consulting y Publicidad, SL (Vic, Spania) (reprezentanți: inițial J. de Oliveira Vaz Miranda Sousa, T. Barceló Rebaque și N. Esteve Manasanch, ulterior J. de Oliveira Vaz Miranda Sousa și N. Esteve Manasanch)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: J. Crespo Carrillo, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 12 noiembrie 2010 (cauza R 312/2010-2), privind o cerere de înregistrare a semnului verbal ESPETEC ca marcă comunitară

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Sogepi Consulting y Publicidad, SL la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 113, 9.4.2011.


title: Cauza T-357/16: Acțiune introdusă la 5 iulie 2016 – Punch Powertrain/Comisia

text:
               16.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 296/41

         Acțiune introdusă la 5 iulie 2016 – Punch Powertrain/Comisia
   (Cauza T-357/16)
   (2016/C 296/52)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Părțile

      Reclamantă: Punch Powertrain (Sint-Truiden, Belgia) (reprezentanți: H. Viaene, B. Hoorelbeke, D. Gillet și F. Verhaegen, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               declararea admisibilității acțiunii în anulare;

               —

               anularea Deciziei Comisiei Europene din 11 ianuarie 2016 privind scutirea aplicabilă profitului excedentar – schema de ajutoare de stat SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN) pusă în aplicare de Belgia, astfel cum a fost publicată pe pagina de internet a Comisiei Europene la 4 mai 2016;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe o încălcare a articolului 1 litera (d) din Regulamentul 2015/1589 (1), a articolului 107 alineatul (1) TFUE și a articolului 296 TFUE, întrucât în mod eronat Comisia califică măsura în litigiu drept schemă de ajutor

                           —

                           Comisia ar încălca articolul 1 litera (d) din Regulamentul 2015/1589 și articolul 107 alineatul (1) TFUE întrucât califică în mod eronat măsura atacată drept schemă de ajutor. Ajutorul în litigiu nu poate fi acordat exclusiv în temeiul articolului 185 alineatul (2) litera (b) din Codul privind impozitul pe venit din 1992 (wetboek van inkomstenbelastingen van 1992, denumit în continuare „WIB 92”), ci sunt necesare măsuri de executare suplimentare pentru aplicarea acestei dispoziții.

                           —

                           Comisia ar încălca articolul 296 TFUE întrucât motivarea sa este contradictorie. Contradicția constă în faptul că Comisia nu explică de ce, la analizarea criteriului selectivității, consideră că deciziile anticipate nu decurg direct din articolul 185 alineatul 2 litera b) din WIB 92, deși presupune, la analiza existenței unei scheme de ajutor, că dispoziția menționată anterior nu necesită măsuri de executare suplimentare.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe o încălcare a articolului 107 alineatul (1) TFUE și a obligației de motivare care rezultă din articolul 296 TFUE, întrucât Comisia nu ar fi apreciat în mod corect existența unui avantaj

                           —

                           Comisia nu ar fi analizat dacă măsura de ajutor în litigiu conducea, în mod efectiv, la acordarea unui avantaj, în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE, întreprinderilor beneficiare, în pofida faptului că această condiție este o condiție de existență pentru ajutorul de stat, pe care Comisia este așadar obligată să o examineze înainte de a putea decide cu privire la existența unui ajutor de stat, sub sancțiunea încălcării obligației sale de motivare care decurge din articolul 296 TFUE.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe o încălcare a articolului 107 alineatul (1) TFUE și a obligației de motivare care decurge din articolul 296 TFUE, în măsura în care Comisia nu ar fi apreciat în mod corect caracterul selectiv al măsurii în litigiu

                           —

                           Articolul 185 alineatul 2 litera b) din WIB 92 și sistemul de scutire a profitului excedentar care decurge din acesta ar fi deschise tuturor întreprinderilor care se află într-o situație factuală și juridică comparabilă și care desfășoară operațiuni economice vizate de măsura atacată. Așadar, măsura atacată nu ar fi limitată la anumite întreprinderi identificabile pe baza unor caracteristici specifice și, prin urmare, nu ar fi selectivă în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE.

                           —

                           Cu titlu subsidiar, Comisia ar fi săvârșit o eroare vădită de apreciere considerând că scutirea profitului excedentar nu face parte din sistemul de referință. Scutirea profitului excedentar bazată pe sinergii și pe economii de diversificare în aplicarea principiului concurenței depline face parte integrantă din prevederile care determină venitul impozabil total și nu poate așadar să fie considerată o derogare de la sistemul de referință care conduce la selectivitate.

                           —

                           Cu titlu mai subsidiar, Comisia nu ar reuși să dovedească faptul că principiul concurenței depline este aplicat în mod greșit de serviciul belgian pentru decizii anticipate în materie fiscală (Belgische Rulingcommissie) în cadrul aplicării articolului 185 alineatul 2 litera b) din WIB 92. Raționamentul Comisiei nu ar fi coerent și ar lua în considerare elemente importante care totuși se contrazic sau nu au coerența necesară.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe o încălcare a principiului securității juridice prin instituirea unei obligații de recuperare

                           —

                           În temeiul practicii decizionale constante a Comisiei, care nu a pus în discuție aplicarea principiului deplinei concurențe recunoscut la nivel internațional, ar fi contrară principiului securității juridice aplicarea unui ordin de recuperare a presupusului ajutor în prezenta cauză. În orice caz, în temeiul practicii decizionale și al jurisprudenței constante nu se putea prevedea că articolul 185 alineatul 2 litera b) WIB 92 ar fi contrar articolului 107 TFUE.

      (1)  Regulamentul (UE) 2015/1589 al Consiliului din 13 iulie 2015 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 108 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (Text cu relevanță pentru SEE) (JO L 248, p. 9).


title: Cauza C-303/05: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 3 mai 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de Arbitragehof — Belgia) — Advocaten voor de Wereld VZW/Leden van de Ministerraad (Cooperare polițienească și judiciară în materie penală — Articolele 6 alineatul (2) și 34 alineatul (2) litera (b) UE — Decizia-cadru 2002/584/JAI — Mandatul european de arestare și procedurile de predare între statele membre — Armonizarea legislațiilor naționale — Eliminarea verificării dublei incriminări — Validitate)

text:
               23.6.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 140/3

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 3 mai 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de Arbitragehof — Belgia) — Advocaten voor de Wereld VZW/Leden van de Ministerraad
   (Cauza C-303/05) (1)

   (Cooperare polițienească și judiciară în materie penală - Articolele 6 alineatul (2) și 34 alineatul (2) litera (b) UE - Decizia-cadru 2002/584/JAI - Mandatul european de arestare și procedurile de predare între statele membre - Armonizarea legislațiilor naționale - Eliminarea verificării dublei incriminări - Validitate)
   (2007/C 140/05)
   Limba de procedură: olandeza
   Instanța de trimitere
   Arbitragehof
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Advocaten voor de Wereld VZW

      Pârât: Leden van de Ministerraad
   Obiectul
   Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare — Arbitragehof — Interpretarea Deciziei-cadru 2002/584/JAI a Consiliului din 13 iunie 2002 privind mandatul european de arestare și procedurile de predare între statele membre (JO L 190, p. 1) — Compatibilitatea cu articolul 34 alineatul (2) litera (b) UE — Eliminarea cerinței dublei incriminări pentru infracțiunile enumerate la articolul 2 alineatul (2) din decizia-cadru — Compatibilitatea cu articolul 6 alineatul (2) UE
   Dispozitivul
   Examinarea întrebărilor adresate nu a relevat niciun element de natură să afecteze validitatea Deciziei-cadru 2002/584/JAI a Consiliului din 13 iunie 2002 privind mandatul european de arestare și procedurile de predare între statele membre.

      (1)  JO C 271, 29.10.2005.


title: Cauza C-111/12: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 21 februarie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Consiglio di Stato — Italia) — Ministero per i beni e le attività culturali și alții/Ordine degli Ingegneri di Verona e Provincia și alții [Directiva 85/384/CEE — Recunoașterea reciprocă a titlurilor oficiale de calificare în domeniul arhitecturii — Articolul 10 și articolul 11 litera (g) — Legislație națională care recunoaște echivalența titlurilor de arhitect și de inginer civil, dar rezervă arhitecților lucrările care privesc imobile clasificate care fac parte din patrimoniul artistic — Principiul egalității de tratament — Situație strict internă a unui stat membru]

text:
               20.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 114/21

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 21 februarie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Consiglio di Stato — Italia) — Ministero per i beni e le attività culturali și alții/Ordine degli Ingegneri di Verona e Provincia și alții
   (Cauza C-111/12) (1)

   (Directiva 85/384/CEE - Recunoașterea reciprocă a titlurilor oficiale de calificare în domeniul arhitecturii - Articolul 10 și articolul 11 litera (g) - Legislație națională care recunoaște echivalența titlurilor de arhitect și de inginer civil, dar rezervă arhitecților lucrările care privesc imobile clasificate care fac parte din patrimoniul artistic - Principiul egalității de tratament - Situație strict internă a unui stat membru)
   2013/C 114/30
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Consiglio di Stato

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Ministero per i beni e le attività culturali, Ordine degli Ingegneri della Provincia di Venezia, Ordine degli Ingegneri della Provincia di Padova, Ordine degli Ingegneri della Provincia di Treviso, Ordine degli Ingegneri della Provincia di Vicenza, Ordine degli Ingegneri di Verona e Provincia, Ordine degli Ingegneri della Provincia di Rovigo, Ordine degli Ingegneri della Provincia di Belluno

      Pârâți: Ordine degli Ingegneri di Verona e Provincia, Consiglio Nazionale degli Ingegneri, Consiglio Nazionale degli Architetti, Pianificatori, Paesaggisti e Conservatori, Ordine degli Architetti Pianificatori Paesaggisti e Conservatori della Provincia di Verona, Alessandro Mosconi, Comune di S. Martino Buon Albergo (VR), Istituzione di Ricovero e di Educazione di Venezia (IRE), Ordine degli Architetti della Provincia di Venezia

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Consiglio di Stato — Interpretarea articolelor 10 și 11 din Directiva 85/384/CEE a Consiliului din 10 iunie 1985 privind recunoașterea reciprocă a diplomelor, certificatelor și a altor titluri oficiale de calificare în domeniul arhitecturii, inclusiv a măsurilor destinate să faciliteze exercitarea efectivă a dreptului de stabilire și a libertății de a presta servicii (JO L 223, p. 15, Ediție specială, 06/vol. 1, p. 117) — Recunoașterea reciprocă a titlurilor oficiale de calificare în domeniul arhitecturii — Legislație națională care rezervă arhitecților realizarea lucrărilor asupra unor imobile clasificate care fac parte din patrimoniul artistic — Verificarea, de la caz la caz, a aptitudinii titularilor diplomelor de arhitect și de inginer obținute în alte state membre de a efectua astfel de lucrări

      Dispozitivul

   Articolele 10 și 11 din Directiva 85/384/CEE a Consiliului din 10 iunie 1985 privind recunoașterea reciprocă a diplomelor, certificatelor și a altor titluri oficiale de calificare în domeniul arhitecturii, inclusiv a măsurilor destinate să faciliteze exercitarea efectivă a dreptului de stabilire și a libertății de a presta servicii trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări naționale potrivit căreia persoanele care dispun de un titlu oficial de calificare eliberat de alt stat membru decât statul membru gazdă care le dă acces la activitățile din domeniul arhitecturii și care este menționat expres la respectivul articol 11 nu pot exercita în acest din urmă stat activități care privesc imobile de interes artistic decât în măsura în care demonstrează, dacă este cazul, în cadrul unei verificări specifice a capacității profesionale, că au calificări speciale în domeniul bunurilor culturale.

      (1)  JO C 151, 26.5.2012.


title: Cauza T-101/12: Acțiune introdusă la 22 februarie 2012 — Cham/Consiliul

text:
               26.5.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 151/31

         Acțiune introdusă la 22 februarie 2012 — Cham/Consiliul
   (Cauza T-101/12)
   2012/C 151/53
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Cham Holding Co. SA (Damasc, Siria) (reprezentant: E. Ruchat, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               declararea acțiunii sale drept admisibilă și fondată;

               —

               în consecință, anularea Deciziei 2011/782/PESC din 1 decembrie 2011, precum și a Regulamentului nr. 36/2012 (UE) din 18 ianuarie 2012 și a actelor subsecvente de punere în executare a acestora, în măsura în care o privesc pe reclamantă;

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive care sunt, în esență, identice sau similare cu cele invocate în cauzele T-432/11, Makhlouf/Consiliul (1), și T-433/11, Makhlouf/Consiliul (2).

      (1)  JO 2011, C 290, p. 13.

      (2)  JO 2011, C 290, p. 14.


title: Cauza C-276/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Naczelny Sąd Administracyjny (Polonia) la 5 iunie 2014 – Gmina Wrocław/Minister Finansów

text:
               8.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 303/16

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Naczelny Sąd Administracyjny (Polonia) la 5 iunie 2014 – Gmina Wrocław/Minister Finansów
   (Cauza C-276/14)
   2014/C 303/20
   Limba de procedură: polona

      Instanța de trimitere

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Părțile din procedura principală

      Recurentă: Gmina Wrocław

      Intimat: Minister Finansów

      Întrebare preliminară

   În lumina articolului 4 alineatul (2) coroborat cu articolul 5 alineatul (3) din Tratatul privind Uniunea Europeană, poate o unitate organizațională a unei municipalități (a unei autorități publice locale din Polonia) să fie supusă taxei pe valoarea adăugată, atunci când se angajează în alte activități sau operațiuni decât cele pe care le desfășoară în cadrul exercitării autorității publice în sensul articolului 13 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (1), în pofida faptului că nu îndeplinește condiția autonomiei (independenței) prevăzută la articolul 9 alineatul (1) din această directivă?

      (1)  JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7.


title: Cauza T-45/14: Hotărârea Tribunalului din 18 septembrie 2015 – HTTS și Bateni/Consiliul („Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive luate împotriva Iranului — Înghețarea fondurilor — Criteriu privind furnizarea de servicii esențiale către IRISL sau către entități deținute sau controlate de aceasta sau care acționează în numele său — Dreptul la protecție jurisdicțională efectivă — Obligația de motivare — Eroare vădită de apreciere — Drept de proprietate — Libertatea de a desfășura o activitate comercială — Dreptul la respectarea vieții de familie — Proporționalitate”)

text:
               3.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 363/36

         Hotărârea Tribunalului din 18 septembrie 2015 – HTTS și Bateni/Consiliul
   (Cauza T-45/14) (1)

   ((„Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive luate împotriva Iranului - Înghețarea fondurilor - Criteriu privind furnizarea de servicii esențiale către IRISL sau către entități deținute sau controlate de aceasta sau care acționează în numele său - Dreptul la protecție jurisdicțională efectivă - Obligația de motivare - Eroare vădită de apreciere - Drept de proprietate - Libertatea de a desfășura o activitate comercială - Dreptul la respectarea vieții de familie - Proporționalitate”))
   (2015/C 363/44)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamante: HTTS Hanseatic Trade Trust & Shipping GmbH (Hamburg, Germania) și Naser Bateni (Hamburg) (reprezentanți: inițial M. Schlingmann și F. Lautenschlager, ulterior Schlingmann, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Bishop și J.-P. Hix, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei 2013/661/PESC a Consiliului din 15 noiembrie 2013 de modificare a Deciziei 2010/413/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 306, p. 18) și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 1154/2013 al Consiliului din 15 noiembrie 2013 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 267/2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 306, p. 3), în măsura în care îi privește pe reclamanți

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia 2013/661/PESC a Consiliului din 15 noiembrie 2013 de modificare a Deciziei 2010/413/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului, în măsura în care denumirea HTTS Hanseatic Trade Trust & Shipping GmbH și numele domnului Naser Bateni sunt înscrise pe lista care figurează în anexa II la Decizia 2010/413/PESC a Consiliului din 26 iulie 2010 privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Poziției comune 2007/140/PESC.

               2)

               Anulează Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1154/2013 al Consiliului din 15 noiembrie 2013 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 267/2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului, în măsura în care denumirea HTTS Hanseatic Trade Trust & Shipping GmbH și numele domnului Bateni sunt înscrise pe lista care figurează în anexa IX la Regulamentul (UE) nr. 267/2012 al Consiliului din 23 martie 2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Regulamentului (UE) nr. 961/2010.

               3)

               Consiliul Uniunii Europene suportă, pe lângă propriile cheltuieli, pe cele efectuate de HTTS Hanseatic Trade Trust & Shipping și de domnul Bateni.

      (1)  JO C 71, 8.3.2014.


title: Cauza T-421/07 RENV: Hotărârea Tribunalului din 18 septembrie 2015 – Deutsche Post/Comisia („Ajutoare de stat — Distribuirea corespondenței — Măsuri adoptate de autoritățile germane în favoarea Deutsche Post AG — Decizie de deschidere a procedurii prevăzute la articolul 88 alineatul (2) CE — Interesul de a exercita acțiunea — Redeschiderea unei proceduri închise — Efectele unei hotărâri de anulare”)

text:
               9.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 371/19

         Hotărârea Tribunalului din 18 septembrie 2015 – Deutsche Post/Comisia
   (Cauza T-421/07 RENV) (1)

   ((„Ajutoare de stat - Distribuirea corespondenței - Măsuri adoptate de autoritățile germane în favoarea Deutsche Post AG - Decizie de deschidere a procedurii prevăzute la articolul 88 alineatul (2) CE - Interesul de a exercita acțiunea - Redeschiderea unei proceduri închise - Efectele unei hotărâri de anulare”))
   (2015/C 371/21)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Deutsche Post AG (Bonn, Germania) (reprezentanţi: J. Sedemund şi T. Lübbig, avocaţi)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: B. Martenczuk, T. Maxian Rusche şi R. Sauer, agenţi)

      Interveniente în susținerea pârâtei: UPS Europe NV/SA (Bruxelles, Belgia) şi UPS Deutschland Inc. & Co. OHG (Neuss, Germania) (reprezentant: T. Ottervanger, avocat)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei Comisiei din 12 septembrie 2007 de deschidere a procedurii prevăzute la articolul 88 alineatul (2) [CE] în ceea ce privește ajutorul de stat acordat de Republica Federală Germania în favoarea Deutsche Post AG [ajutorul de stat C 36/07 (ex NN 25/07)]

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia Comisiei din 12 septembrie 2007 de deschidere a procedurii prevăzute la articolul 88 alineatul (2) CE în ceea ce privește ajutorul de stat acordat de Republica Federală Germania în favoarea Deutsche Post AG [ajutorul de stat C 36/07 (ex NN 25/07)] în măsura în care prin aceasta s-a deschis procedura oficială de investigare în privința măsurilor publice vizate, cu excepția garanțiilor de stat acordate în favoarea Deutsche Bundespost Postdienst și a Deutsche Post.

               2)

               Comisia Europeană suportă, în afară de propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de Deutsche Post în legătură cu acțiunea în anulare, inclusiv cele efectuate în procedura de recurs în fața Curții.

               3)

               UPS Europe NV/SA și UPS Deutschland Inc. & Co. OHG suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 22, 26.1.2008.


title: Cauza T-632/11: Acțiune introdusă la 12 decembrie 2011 — Republica Elenă/Comisia

text:
               11.2.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 39/19

         Acțiune introdusă la 12 decembrie 2011 — Republica Elenă/Comisia
   (Cauza T-632/11)
   2012/C 39/37
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Republica Elenă (reprezentanți: I. Chalkias și S. Papaϊoannou)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               admiterea acțiunii;

               —

               anularea, în tot sau în parte, a Deciziei de punere în aplicare a Comisiei din 14 octombrie 2011 de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul secțiunii Garantare a Fondului european de orientare și garantare agricolă (FEOGA), în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și în cadrul Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR), notificată cu numărul C(2011) 7105 și publicată la 15 octombrie 2011 în JO L 270, p. 33, sau modificarea acesteia potrivit celor prezentate mai detaliat în cererea introductivă;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin acțiunea sa, Republica Elenă solicită anularea Deciziei de punere în aplicare a Comisiei din 14 octombrie 2011 de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul secțiunii Garantare a Fondului european de orientare și garantare agricolă (FEOGA), în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și în cadrul Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR), notificată cu numărul C(2011) 7105 și publicată la 15 octombrie 2011 în JO L 270, p. 33, în măsura în care privește corecțiile financiare în sarcina Republicii Elene, în cadrul schemei de plată unică și în cadrul schemelor de restructurare și de reconversie a viilor, a distilării și a ajutoarelor pentru anumite utilizări ale musturilor.
   În ceea ce privește corecția în cadrul schemei de plată unică, reclamanta subliniază, în primul rând, că impunerea de corecții forfetare în cadrul schemei de plată unică este nelegală, întrucât (a) impunerea unor corecții forfetare în primul an de aplicare a PAC încalcă principiul general al echității și al cooperării și (b) nu există un temei juridic valabil pentru aplicarea vechilor orientări prevăzute de documentul VI/5530/1997 la noua PAC și la regimul de plată unică, sau aplicarea vechilor orientări la noua PAC încalcă grav principiul proporționalității.
   În al doilea rând, reclamanta subliniază că aprecierea Comisiei potrivit căreia criteriile de alocare a rezervei naționale nu erau conforme cu dispozițiile articolului 42 din Regulamentul nr. 1782/2003 (1) și ale articolului 21 din Regulamentul nr. 795/2004 (2) se întemeiază pe o interpretare greșită a acestor dispoziții și pe o apreciere eronată a situației de fapt.
   În al treilea rând, în ceea ce privește corecția forfetară de 10 % aplicată, reclamanta susține că nu constituie încălcări ale Regulamentului nr. 1290/2005 (3) constatările Comisiei referitoare la criteriile naționale de alocare a rezervei naționale, la neincluderea tuturor suprafețelor furajere în calculul suprafețelor/sumelor de referință și la calcularea mediei regionale și că în mod nelegal Comisia a impus corecții financiare în temeiul acestui regulament. În orice caz, reclamanta susține că au fost interpretate și aplicate în mod eronat de către Comisie articolul 31 din Regulamentul nr. 1290/2005 și orientările prevăzute de documentul VI/5530/1997, întrucât (a) neregulile invocate de Comisie în ceea ce privește criteriile de alocare a rezervei naționale, presupunând că ar fi dovedite, nu au condus la plata unor sume în favoarea unor persoane neîndreptățite și nu au generat un risc de pierdere pentru FEGA și (b) neregulile în cauză nu au legătură cu lipsa exercitării unui control fundamental și, în consecință, nu justifică impunerea unei corecții forfetare de 10 %.
   În ceea ce privește corecția în sectorul vinului, reclamanta susține că au fost evaluate în mod eronat de către Comisie faptele referitoare la următoarele aspecte specifice: registrul viticol, distilările și ajutoarele pentru utilizarea musturilor, distilarea obligatorie a subproduselor și restructurarea și reconversia viilor, care în mod vădit nu justifică o corecție de 10 % în temeiul orientărilor privind corecțiile financiare în procedura de lichidare, corecție care este în mod evident disproporționată în raport cu deficiențele constatate în sistemul de control.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 al Consiliului din 29 septembrie 2003 de stabilire a normelor comune pentru schemele de sprijin direct în cadrul politicii agricole comune și de stabilire a anumitor scheme de sprijin pentru agricultori și de modificare a Regulamentelor (CEE) nr. 2019/93, (CE) nr. 1452/2001, (CE) nr. 1453/2001, (CE) nr. 1454/2001, (CE) nr. 1868/94, (CE) nr. 1251/1999, (CE) nr. 1254/1999, (CE) nr. 1673/2000, (CEE) nr. 2358/71 și (CE) nr. 2529/2001 (JO L 270, p. 1, Ediție specială, 03/vol. 49, p. 177).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 795/2004 al Comisiei din 21 aprilie 2004 de stabilire a normelor de aplicare a schemei de plată unică prevăzute în Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 de stabilire a normelor comune pentru schemele de ajutor direct în cadrul politicii agricole comune și de stabilire a anumitor scheme de ajutor pentru agricultori (JO L 141, p. 1, Ediție specială, 03/vol. 56, p. 193).

      (3)  Regulamentul (CE) nr. 1290/2005 al Consiliului din 21 iunie 2005 privind finanțarea politicii agricole comune (JO L 209, p. 1, Ediție specială, 14/vol. 1, p. 193).


title: Cauza C-300/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal administratif (Luxemburg) la 19 iunie 2015 – Charles Kohll și Sylvie Kohll-Schlesser/Directeur de l'administration des contributions directes

text:
               7.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 294/34

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal administratif (Luxemburg) la 19 iunie 2015 – Charles Kohll și Sylvie Kohll-Schlesser/Directeur de l'administration des contributions directes
   (Cauza C-300/15)
   (2015/C 294/43)
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Tribunal administratif

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Charles Kohll și Sylvie Kohll-Schlesser

      Pârât: Directeur de l'administration des contributions directes

      Întrebarea preliminară

   Principiul liberei circulații a lucrătorilor, înscris, printre altele, la articolul 45 TFUE, se opune dispozițiilor articolului 139ter alineatul 1 din Legea modificată din 4 decembrie 1967 privind impozitul pe venit în măsura în care acestea rezervă beneficiul creditului fiscal prevăzut la articolul respectiv persoanelor care dețin o fișă de reținere a impozitului?


title: Cauza F-17/14: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (judecător unic) din 29 aprilie 2015 – Ibánez Martínez/Parlamentul (Funcție publică — Funcționari — Atribuirea punctelor de merit — Avizul comitetului pentru rapoarte de evaluare — Larga putere de apreciere a administrației — Egalitate de tratament)

text:
               15.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 198/49

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (judecător unic) din 29 aprilie 2015 – Ibánez Martínez/Parlamentul
   (Cauza F-17/14) (1)

   ((Funcție publică - Funcționari - Atribuirea punctelor de merit - Avizul comitetului pentru rapoarte de evaluare - Larga putere de apreciere a administrației - Egalitate de tratament))
   (2015/C 198/67)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Carlos Ibánez Martínez (Leeuw-Saint-Pierre, Belgia) (reprezentant: M. Casado García-Hirschfeld, avocat)

      Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: V. Montebello-Demogeot și N. Chemaï, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei de a nu atribui trei puncte de merit reclamantului în cadrul exercițiului de promovare 2012

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Domnul Ibánez Martínez suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligat să suporte cheltuielile de judecată efectuate de Parlamentul European.

      (1)  JO C 184, 16.6.2014, p. 41.


title: Cauza C-97/06: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 18 octombrie 2007 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunal Superior de Justicia de Madrid — Spania) — Navicon SA/Administración del Estado (A șasea directivă TVA — Scutiri — Articolul 15 punctul 5 — Noțiunea navlosire de nave maritime — Compatibilitatea unei legi naționale care nu permite decât scutirea navlosirii totale)

text:
               22.12.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 315/12

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 18 octombrie 2007 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunal Superior de Justicia de Madrid — Spania) — Navicon SA/Administración del Estado
   (Cauza C-97/06) (1)

   (A șasea directivă TVA - Scutiri - Articolul 15 punctul 5 - Noțiunea „navlosire de nave maritime’ - Compatibilitatea unei legi naționale care nu permite decât scutirea navlosirii totale)
   (2007/C 315/19)
   Limba de procedură: spaniola
   Instanța de trimitere
   Tribunal Superior de Justicia de Madrid
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Navicon SA

      Pârâtă: Administración del Estado
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Tribunal Superior de Justicia de Madrid — Interpretarea articolului 15 punctul 5 din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun de taxă pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1) — Scutirea navlosirii de nave maritime — Includerea sau nu a navlosirii parțiale — Compatibilitatea cu directiva a unei legi naționale care nu permite decât scutirea navlosirii totale
   Dispozitivul

               1)

               Articolul 15 punctul 5 din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun de taxă pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare, astfel cum a fost modificată prin Directiva 92/111/CEE a Consiliului din 14 decembrie 1992, trebuie interpretat în sensul că are în vedere atât navlosirea totală, cât și navlosirea parțială a navelor utilizate pentru navigație în largul mării. Așadar, această dispoziție se opune unei legislații naționale, precum cea în cauză în acțiunea principală, care nu acordă beneficiul scutirii de TVA decât în cazul unei navlosiri totale a respectivelor nave.

               2)

               Îi revine instanței de trimitere să stabilească dacă, în speță, contractul în discuție în acțiunea principală îndeplinește condițiile unui contract de navlosire în sensul articolului 15 punctul 5 din A șasea directivă 77/388, astfel cum a fost modificată prin Directiva 92/111.

      (1)  JO C 131, 3.6.2006.


title: Cauza C-169/13: Acțiune introdusă la 5 aprilie 2013 — Comisia Europeană/Republica Polonă

text:
               15.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/19

         Acțiune introdusă la 5 aprilie 2013 — Comisia Europeană/Republica Polonă
   (Cauza C-169/13)
   2013/C 171/39
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: N. Yerrell și J. Hottiaux, agenți)

      Pârâtă: Republica Polonă

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin neadoptarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a asigura aplicarea Directivei 2002/15/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 martie 2002 privind organizarea timpului de lucru al persoanelor care efectuează activități mobile de transport rutier (1), în ceea ce privește conducătorii auto independenți, și, în orice caz, prin neinformarea Comisiei cu privire la adoptarea acestor dispoziții, Republica Polonă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 2 alineatul (1), al articolelor 3-7 și al articolului 11 din directiva menționată;

               —

               obligarea Republicii Polone la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Directiva 2002/15/CE este aplicabilă conducătorilor auto independenți de la 23 martie 2009.

      (1)  JO L 80, p. 35, Ediție specială, 05/vol. 6, p. 125.


title: Cauza C-74/11: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 25 aprilie 2013 — Comisia Europeană/Republica Finlanda (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Fiscalitate — Directiva 2006/112/CE — Articolele 9 și 11 — Legislație națională care permite includerea de persoane neimpozabile într-un grup de persoane care pot fi considerate persoană impozabilă unică în scopuri de TVA și care limitează posibilitatea de a forma un astfel de grup la întreprinderile din sectorul financiar și al asigurărilor)

text:
               15.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/3

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 25 aprilie 2013 — Comisia Europeană/Republica Finlanda
   (Cauza C-74/11) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Fiscalitate - Directiva 2006/112/CE - Articolele 9 și 11 - Legislație națională care permite includerea de persoane neimpozabile într-un grup de persoane care pot fi considerate persoană impozabilă unică în scopuri de TVA și care limitează posibilitatea de a forma un astfel de grup la întreprinderile din sectorul financiar și al asigurărilor)
   2013/C 171/05
   Limba de procedură: finlandeza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: I. Koskinen și D. Triantafyllou, agenți)

      Pârâtă: Republica Finlanda (reprezentanți: H. Leppo, precum și J. Heliskoski și S. Hartikainen, agenți)

      Intervenienți în susținerea pârâtei: Republica Cehă (reprezentanți: M. Smolek și T. Müller, agenți), Regatul Danemarcei (reprezentant: C. Vang, agent), Irlanda (reprezentanți: D. O’Hagan, agent, asistat de G. Clohessy, SC și de N. Travers, BL), Regatul Suediei (reprezentanți: A. Falk și S. Johannesson, agenți), Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentanți: H. Walker, agent, asistat de M. Hall, QC)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolelor 9 și 11 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7) — Legislație națională care permite includerea persoanelor neimpozabile într-un grup TVA și care limitează aplicarea sistemului înregistrării grupurilor TVA numai la prestatorii de servicii financiare și de asigurări

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată.

               3.

               Republica Cehă, Regatul Danemarcei, Irlanda, Regatul Suediei precum și Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 113, 9.4.2011.


title: Cauza T-298/10: Hotărârea Tribunalului din 8 martie 2012 — Arrieta D. Gross/OAPI — International Biocentric Foundation și alții (BIODANZA) [Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative BIODANZA — Marca națională verbală anterioară BIODANZA — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Decesul solicitantului mărcii înainte de adoptarea deciziei camerei de recurs — Admisibilitatea memoriului în răspuns — Lipsa utilizării serioase a mărcii anterioare — Articolul 42 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 207/2009 — Procedura în fața camerei de recurs — Dreptul la apărare — Articolul 75 din Regulamentul nr. 207/2009]

text:
               21.4.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 118/24

         Hotărârea Tribunalului din 8 martie 2012 — Arrieta D. Gross/OAPI — International Biocentric Foundation și alții (BIODANZA)
   (Cauza T-298/10) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative BIODANZA - Marca națională verbală anterioară BIODANZA - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Decesul solicitantului mărcii înainte de adoptarea deciziei camerei de recurs - Admisibilitatea memoriului în răspuns - Lipsa utilizării serioase a mărcii anterioare - Articolul 42 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 207/2009 - Procedura în fața camerei de recurs - Dreptul la apărare - Articolul 75 din Regulamentul nr. 207/2009)
   2012/C 118/41
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Christina Arrieta D. Gross (Hamburg, Germania) (reprezentant: J.-P. Ewert, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Rolando Mario Toro Araneda (Santiago de Chile, Chile)

      Obiectul

   Acțiune în formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 13 aprilie 2010 (cauza R 1149/2009-2) privind o procedură de opoziție între doamna Christina Arrieta D. Gross și domnul Rolando Mario Toro Araneda

      Dispozitivul

               1.

               Admite cererile de intervenție în procedura desfășurată înaintea Tribunalului formulate de International Biocentric Foundation Ltd, de doamnele Gabriela Cedilia Toro Acuña și Hilda Pilar Toro Acuña, de domnul Rolando Patricio Toro Acuña, de doamna Maria Verónica Toro Acuña, de domnii Ricardo Marcela Toro Durán și German Toro Gonzalez, de doamna Claudia Danae Toro Sanchez, de domnul Rodrigo Paulo Toro Sanchez și de doamnele Mariela Paula Toro Sanchez, Viviana Luz Toro Matuk, Morgana Fonteles Toro, Anna Laura Toro Sant’ana, Joana Castoldi Toro Araneda și Claudete Sant’ana.

               2.

               Respinge acțiunea.

               3.

               O obligă pe doamna Christina Arrieta D. Gross la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 260, 25.9.2010.


title: Cauza C-176/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Cour de cassation (Franța) la 16 aprilie 2012 — Association de médiation sociale/Union locale des syndicats CGT, Hichem Laboubi, Union départementale CGT des Bouches-du-Rhône, Confédération générale du travail (CGT)

text:
               23.6.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 184/5

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Cour de cassation (Franța) la 16 aprilie 2012 — Association de médiation sociale/Union locale des syndicats CGT, Hichem Laboubi, Union départementale CGT des Bouches-du-Rhône, Confédération générale du travail (CGT)
   (Cauza C-176/12)
   2012/C 184/08
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour de cassation

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Association de médiation sociale

      Pârâți: Union locale des syndicats CGT, Hichem Laboubi, Union départementale CGT des Bouches-du-Rhône, Confédération générale du travail (CGT)

      Întrebările preliminare

               1.

               Dreptul fundamental referitor la informarea și la consultarea lucrătorilor, recunoscut la articolul 27 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, astfel cum este precizat de dispozițiile Directivei 2002/14/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 martie 2002 de stabilire a unui cadru general de informare și consultare a lucrătorilor din Comunitatea Europeană (1), poate fi invocat în cadrul unui litigiu între particulari în vederea verificării conformității unei măsuri naționale de transpunere a directivei?

               2.

               În cazul unui răspuns afirmativ, aceleași dispoziții trebuie interpretate în sensul că se opun unei dispoziții legislative naționale care exclude din calculul efectivelor întreprinderii, în special în vederea stabilirii pragurilor legale de înființare a instituțiilor reprezentative ale personalului, lucrătorii titulari ai următoarelor contracte: ucenicie, contractul de tipul „inițiativă-încadrare în muncă”, contractul de acompaniere în muncă, contractul de profesionalizare?

      (1)  Directivei 2002/14/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 martie 2002 de stabilire a unui cadru general de informare și consultare a lucrătorilor din Comunitatea Europeană (JO L 80, p. 29, Ediție specială, 05/vol. 6, p. 120).


title: Cauza C-487/06 P: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 22 decembrie 2008 — British Aggregates Association/Comisia Comunităților Europene, Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (Recurs — Ajutor de stat — Taxa de mediu pe agregate în Regatul Unit)

text:
               21.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/4

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 22 decembrie 2008 — British Aggregates Association/Comisia Comunităților Europene, Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord
   (Cauza C-487/06 P) (1)

   (Recurs - Ajutor de stat - Taxa de mediu pe agregate în Regatul Unit)
   (2009/C 44/06)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Recurentă: British Aggregates Association (reprezentanți: C. Pouncey, Solicitor, L. Van den Hende, avocat)

      Celelalte părți în proces: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: J. Flett, B. Martenczuk și T. Scharf, agenți) Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentanți: T. Harris, M. Hall și G. Facenna, agenți)
   Obiectul
   Recurs declarat împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a doua extinsă) din 13 septembrie 2006, British Aggregates/Comisia (T-210/02), prin care Tribunalul a respins ca neîntemeiată o cerere având ca obiect anularea în parte a Deciziei Comisiei C (2002) 1478 final din 24 aprilie 2002 de a nu se opune sistemului de prelevări pe agregatele de carieră din Regatul Unit (State aid N. 863/01 — Regatul Unit, Aggregates Levy).
   Dispozitivul

               1)

               Anulează Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță al Comunităților Europene din 13 septembrie 2006, British Aggregates Association/Comisia (T-210/02).

               2)

               Trimite cauza spre rejudecare Tribunalului de Primă Instanță al Comunităților Europene.

               3)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.

      (1)  JO C 42, 24.2.2007.


title: Cauza T-600/132: Ordonanța Tribunalului din 24 februarie 2014 – Bimbo/OAPI (FIBRA PROTEÍNAS NUTRIENTES)

text:
               5.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 135/61

         Ordonanța Tribunalului din 24 februarie 2014 – Bimbo/OAPI (FIBRA PROTEÍNAS NUTRIENTES)
   (Cauza T-600/132) (1)

   2014/C 135/81
   Limba de procedură: spaniola
   Președintele Camerei a doua a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 31, 1.2.2014


title: Cauza C-440/07 P: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 16 iulie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Federală Germania, Schneider Electric SA, Republica Franceză [Recurs — Operațiuni de concentrare a întreprinderilor — Regulamentul (CEE) nr. 4064/89 — Decizie a Comisiei de declarare a unei operațiuni ca fiind incompatibilă cu piața comună — Anulare — Răspunderea extracontractuală a Comunității ca urmare a nelegalității constatate — Condiții]

text:
               12.9.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 220/4

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 16 iulie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Federală Germania, Schneider Electric SA, Republica Franceză
   (Cauza C-440/07 P) (1)

   (Recurs - Operațiuni de concentrare a întreprinderilor - Regulamentul (CEE) nr. 4064/89 - Decizie a Comisiei de declarare a unei operațiuni ca fiind incompatibilă cu piața comună - Anulare - Răspunderea extracontractuală a Comunității ca urmare a nelegalității constatate - Condiții)
   2009/C 220/06
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: M. Petite, F. Arbault, T. Christoforou, C.-F. Durand și R. Lyal, agenți)

      Celelalte părți în proces: Schneider Electric SA, (reprezentanți: M. Pittie și A. Winckler, avocats), Republica Federală Germania, Republica Franceză

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a patra extinsă) din 11 iulie 2007, Schneider Electric/Comisia (T-351/03) prin care Tribunalul a obligat Comunitatea Europeană la plata cu titlu de despăgubire, pe de o parte, a cheltuielilor efectuate de Schneider Electric pentru a participa la reluarea procedurii de control al compatibilității cu piața comună a operațiunii de concentrare intervenită după pronunțarea Hotărârilor Tribunalului din 22 octombrie 2002, Schneider Electric/Comisia (T-310/01 și T-77/02) și, pe de altă parte, a două treimi din prejudiciul suferit de Schneider Electric corespunzător valorii reducerii prețului de cesionare a societății Legrand SA pe care Schneider Electric a trebuit să o consimtă în favoarea cesionarului în schimbul prelungirii termenului de realizare efectivă a vânzării Legrand până la 10 decembrie 2002 — Condiții de angajare a răspunderii extracontractuale a Comunității — Noțiunile de culpă, de prejudiciu și de cauzalitate directă între comportamentul culpabil și prejudiciul suferit — Încălcare „suficient de gravă” a dreptului comunitar care viciază o procedură de control al compatibilității unei operațiuni de concentrare economică cu piața comună

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță al Comunităților Europene din 11 iulie 2007, Schneider Electric/Comisia (T-351/03), în măsura în care:

                           —

                           a obligat Comunitatea Europeană să repare două treimi din prejudiciul invocat de Schneider Electric SA corespunzător valorii reducerii prețului de cesionare a Legrand pe care Schneider ar fi consimțit-o în favoarea cesionarului în schimbul prelungirii termenului de realizare efectivă a vânzării până la 10 decembrie 2002;

                           —

                           a dispus efectuarea unei expertize în vederea evaluării acestui prejudiciu;

                           —

                           a acordat dobânzi aferente despăgubirii corespunzătoare acestui prejudiciu.

               2)

               Respinge recursul cu privire la celelalte motive.

               3)

               Părțile vor transmite Curții de Justiție a Comunităților Europene, în termen de trei luni de la data pronunțării prezentei hotărâri, evaluarea prejudiciului determinat de cheltuielile efectuate de Schneider Electric SA pentru a participa la reluarea procedurii de control al concentrării, intervenită după pronunțarea Hotărârilor Tribunalului de Primă Instanță al Comunităților Europene din 22 octombrie 2002, Schneider Electric/Comisia (T-310/01 și T-77/02), evaluare stabilită de comun acord potrivit modalităților indicate la punctul 216 din prezenta hotărâre.

               4)

               În lipsa unui asemenea acord, părțile vor prezenta Curții de Justiție a Comunităților Europene, în același termen, concluziile lor privind cuantumul prejudiciului.

               5)

               Respinge celelalte capete de cerere ale acțiunii formulate de Schneider Electric SA.

               6)

               Obligă Schneider Electric SA să suporte, în plus față de propriile cheltuieli de judecată aferente procedurii în primă instanță și prezentei proceduri, două treimi din cheltuielile de judecată efectuate de Comisie în cadrul acestor proceduri.

      (1)  JO C 22, 26.1.2008.


title: Cauzele conexate T-80/06 și T-182/09: Hotărârea Tribunalului din 13 februarie 2012 — Budapesti Erőmű/Comisia [ „Ajutoare de stat — Piața angro de energie electrică — Condiții avantajoase acordate de o întreprindere publică maghiară anumitor producători de energie electrică în cadrul unor acorduri de cumpărare de energie electrică — Decizie de inițiere a procedurii prevăzute la articolul 88 alineatul (2) CE — Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața comună și se dispune recuperarea acestuia — Ajutor nou — Criteriul investitorului privat” ]

text:
               24.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 89/20

         Hotărârea Tribunalului din 13 februarie 2012 — Budapesti Erőmű/Comisia
   (Cauzele conexate T-80/06 și T-182/09) (1)

   (Ajutoare de stat - Piața angro de energie electrică - Condiții avantajoase acordate de o întreprindere publică maghiară anumitor producători de energie electrică în cadrul unor acorduri de cumpărare de energie electrică - Decizie de inițiere a procedurii prevăzute la articolul 88 alineatul (2) CE - Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața comună și se dispune recuperarea acestuia - Ajutor nou - Criteriul investitorului privat)
   2012/C 89/30
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Budapesti Erőmű Zrt (Budapesta, Ungaria) (reprezentanți: în cauzele T-80/06 și T-182/09, M. Powell, solicitor, C. Arhold și K. Struckmann, avocați, precum și, în cauza T-182/09, A. Hegyi, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: în cauzele T-80/06 și T-182/09, N. Khan, L. Flynn și K. Talabér-Ritz, precum și, în cauza T-80/06, V. Di Bucci, agenți)

      Obiectul

   În cauza T-80/06, cererea având ca obiect anularea deciziei Comisiei, notificată Ungariei prin scrisoarea din 9 noiembrie 2005, de inițiere a procedurii prevăzute la articolul 88 alineatul (2) CE în ceea ce privește ajutorul de stat C 41/2005 (ex NN 49/2005) — „Costuri nerecuperabile” în Ungaria și, în cauza T-182/09, cererea având ca obiect anularea Deciziei 2009/609/CE a Comisiei din 4 iunie 2008 privind ajutorul de stat C 41/05 acordat de Ungaria în cadrul acordurilor de cumpărare de energie electrică (JO 2009, L 225, p. 53)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunile.

               2.

               Obligă Budapesti Erőmű Zrt la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 108, 6.5.2006.


title: Cauza C-251/15 P: Ordonanța Curții (Camera a opta) din 4 februarie 2016 – Emsibeth SpA/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) (Recurs — Articolul 181 din Regulamentul de procedură al Curții — Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii figurative Nael — Opoziție a titularului mărcii comunitare verbale anterioare Mc Neal — Refuzul înregistrării — Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) — Determinarea publicului relevant — Aprecierea gradului de atenție a publicului relevant — Aprecierea comparării produselor, a similitudinii semnelor și a riscului de confuzie)

text:
               18.4.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 136/4

         Ordonanța Curții (Camera a opta) din 4 februarie 2016 – Emsibeth SpA/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)
   (Cauza C-251/15 P) (1)

   ((Recurs - Articolul 181 din Regulamentul de procedură al Curții - Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii figurative Nael - Opoziție a titularului mărcii comunitare verbale anterioare Mc Neal - Refuzul înregistrării - Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) - Determinarea publicului relevant - Aprecierea gradului de atenție a publicului relevant - Aprecierea comparării produselor, a similitudinii semnelor și a riscului de confuzie))
   (2016/C 136/05)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurentă: Emsibeth SpA (reprezentant: A. Arpaia, avvocato)

      Cealaltă parte din procedură: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Emsibeth SpA suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 311, 21.9.2015.


title: Cauza C-424/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Szekszárdi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungaria) la 15 septembrie 2014 – Balogh Jácint Gábor/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága

text:
               8.12.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 439/21

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Szekszárdi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungaria) la 15 septembrie 2014 – Balogh Jácint Gábor/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága
   (Cauza C-424/14)
   (2014/C 439/27)
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Szekszárdi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Balogh Jácint Gábor

      Pârâtă: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága

      Întrebările preliminare

               1)

               Este compatibilă cu obligația de a depune o declarație privind desfășurarea unei activități prevăzută la articolul 213 alineatul (1) și la articolul 214 alineatul (1) din Directiva privind TVA-ul (1) practica națională maghiară constând în solicitarea înregistrării în mod obligatoriu a particularilor care, fără a depăși limita prevăzută pentru scutirea subiectivă, nu doresc să desfășoare o activitate supusă taxei pe valoarea adăugată?

               2)

               Autoritatea fiscală, cu ocazia unei verificări a posteriori, poate sancționa nedepunerea declarației privind desfășurarea unei activități în cazul în care limita prevăzută pentru scutirea subiectivă nu este depășită?

               3)

               Autoritatea fiscală poate să se subroge cu ocazia unei verificări a posteriori în dreptul particularului de a opta și, ignorând principiul echității procedurii, poate exclude posibilitatea particularului de a opta pentru scutirea subiectivă?

      (1)  Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7).


title: Cauza T-493/15 P: Recurs introdus la 26 august 2015 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii din 18 iunie 2015 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-5/14, CX/Comisia

text:
               9.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 371/26

         Recurs introdus la 26 august 2015 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii din 18 iunie 2015 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-5/14, CX/Comisia
   (Cauza T-493/15 P)
   (2015/C 371/29)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall și C. Ehrbar, agenți)

      Cealaltă parte din procedură: CX (Enghien, Belgia)

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Hotărârii TFP din 18 iunie 2015 în cauza F-5/14, CX/Comisia;

               —

               trimiterea cauzei spre rejudecare TFP, în vederea pronunțării cu privire la celelalte motive ale acțiunii;

               —

               amânarea pronunțării cu privire la cheltuielile de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului, recurenta invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv referitor la avizele medicale prezentate în cadrul unei proceduri disciplinare și întemeiat pe erori de drept datorate unei încălcări (i) a normelor privind sarcina probei, (ii) a anexei IX la Statutul funcționarilor Uniunii Europene (denumit în continuare „statutul”), (iii) a articolului 59 din statut și (iv) a competențelor Tribunalului Funcției Publice (denumit în continuare „TFP”).

               2.

               Al doilea motiv, referitor la noțiunea de serie de indicii concordante, întemeiat pe nerespectarea conținutului obligațiilor în materie de administrare a probei și a viciilor de motivare.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe o eroare de drept în interpretarea principiului solicitudinii, întrucât TFP a decis că, în funcție de elementele de probă pe care le-a avut la dispoziție cu ocazia adoptării deciziei în litigiu, Comisia a contravenit obligației sale de solicitudine deoarece nu a convocat pentru a treia oară recurenta în prima instanță pentru motivul că, mai întâi, faptele care făceau obiectul urmăririi erau relativ vechi, în al doilea rând, funcționarul era în concediu medical, în al treilea rând, avocatul său a refuzat pentru a doua oară convocarea.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe o eroare de motivare referitoare la consecințele încălcării dreptului de a fi ascultat și pe o inexactitate materială a faptelor, în măsura în care TFP s-ar fi întemeiat pe fapte inexacte material atunci când a concluzionat că ascultarea recurentei în primă instanță ar fi putut să producă un impact asupra deciziei atacate.


title: Cauza T-207/07 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 10 iunie 2011 — Eurallumina/Comisia ( „Măsuri provizorii — Ajutoare de stat — Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața comună și se dispune recuperarea sa — Cerere de suspendare a executării — Lipsa urgenței” )

text:
               6.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 232/29

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 10 iunie 2011 — Eurallumina/Comisia
   (Cauza T-207/07 R)
   (Măsuri provizorii - Ajutoare de stat - Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața comună și se dispune recuperarea sa - Cerere de suspendare a executării - Lipsa urgenței)
   2011/C 232/52
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Eurallumina SpA (Portoscuso, Italia) (reprezentanți: L. Martin Alegi și R. Denton, solicitors)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: N. Khan și D. Grespan, agenți)

      Obiectul

   Cerere de suspendare a executării Deciziei 2007/375/CE a Comisiei din 7 februarie 2007 privind scutirea de la plata accizelor a uleiurilor minerale folosite drept combustibil pentru producția de alumină în regiunea Gardanne, în regiunea Shannon și în Sardinia, aplicată de Franța, de Irlanda și, respectiv, de Italia [C 78/2001 (ex NN 22/01), C 79/2001 (ex NN 23/01), C 80/2001 (ex NN 26/01)] (JO L 147, p. 29), în măsura în care o privește pe reclamantă

      Dispozitivul

               1.

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2.

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza T-256/08: Acțiune introdusă la 24 iunie 2008 — Wrigley/OAPI — Mejerigaarden (POLAR ICE)

text:
               15.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/66

         Acțiune introdusă la 24 iunie 2008 — Wrigley/OAPI — Mejerigaarden (POLAR ICE)
   (Cauza T-256/08)
   (2008/C 209/116)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Wm. Wrigley Jr. Company (Chicago, Statele Unite) (reprezentanți: M. Kinkeldey, S. Schäffler și A. Bognár, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Mejerigaarden Holding A/S (Thisted, Danemarca)
   Concluziile reclamantului

               —

               Anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 15 aprilie 2008 în cauza R 845/2006-2; și

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: reclamanta

      Marca comunitară vizată: marca verbală „POLAR ICE” pentru produse și servicii din clasele 3, 5 și 30

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca figurativă comunitară nr. 1 273 564 „Polar is” pentru produse din clasa 30; marca verbală daneză nr. VR 1971 03528 „POLAR IS” pentru produse din clasa 30; marca verbală daneză nr. VR 1994 07979 „POLAR MAXI” pentru produse din clasa 30

      Decizia diviziei de opoziție: respinge în totalitate cererea de înregistrare

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) din Regulamentul nr. 40/94 al Consiliului, având în vedere că mărcile în conflict prezintă diferențe vizuale, fonetice și conceptuale relevante pentru excluderea oricărui risc de confuzie.


title: Cauzele conexate C-53/09 și C-55/09: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 7 octombrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de House of Lords — Regatul Unit) — Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs/Loyalty Management UK Limited (C-53/09), Baxi Group Ltd (C-55/09) (A șasea directivă TVA — Bază de impozitare — Sistem de promovare a vânzărilor — Program de fidelizare care permite clienților să primească puncte de la comercianți și să le schimbe în cadouri de fidelitate — Plăți pe care gestionarul programului le face furnizorilor care livrează cadouri de fidelitate — Plăți pe care comerciantul le face gestionarului programului care livrează cadourile de fidelitate)

text:
               4.12.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/4

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 7 octombrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de House of Lords — Regatul Unit) — Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs/Loyalty Management UK Limited (C-53/09), Baxi Group Ltd (C-55/09)
   (Cauzele conexate C-53/09 și C-55/09) (1)

   (A șasea directivă TVA - Bază de impozitare - Sistem de promovare a vânzărilor - Program de fidelizare care permite clienților să primească puncte de la comercianți și să le schimbe în cadouri de fidelitate - Plăți pe care gestionarul programului le face furnizorilor care livrează cadouri de fidelitate - Plăți pe care comerciantul le face gestionarului programului care livrează cadourile de fidelitate)
   2010/C 328/06
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   House of Lords

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

      Pârâte: Loyalty Management UK Limited, (C-53/09), Baxi Group Ltd (C-55/09)

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare House of Lords — Interpretarea articolelor 5 și 6, a articolului 11 secțiunea A alineatul (1) litera (a) și a articolului 17 din Directiva 77/388/CEE: A șasea directivă a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1) — Baza de impozitare — Program de fidelizare care permite utilizatorilor să colecteze puncte de la comercianții parteneri și să le transforme în cadouri sau în bonuri valorice utilizabile la comercianții agreați — Schimb de puncte care determină plata unei sume de către gestionarului programului comerciantului agreat respectiv — Program de fidelizare care permite clienților unei întreprinderi impozabile să colecteze puncte atunci când fac cumpărături și să schimbe aceste puncte în cadouri oferite de o societate terță de publicitate și de marketing, însărcinată cu gestionarea programului — Schimb de puncte care dă dreptul, în beneficiul societății terțe, la plăți efectuate de persoana impozabilă, corespunzătoare prețului de vânzare recomandat al cadourilor distribuite

      Dispozitivul

               1.

               În cadrul unui program de fidelizare a clienților, precum cel în discuție în acțiunile principale, articolele 5 și 6, articolul 11 secțiunea A alineatul (1) litera (a) și articolul 17 alineatul (2), în versiunea rezultată de la articolul 28f alineatul (1) din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare, astfel cum a fost modificată prin Directiva 95/7/CE a Consiliului din 10 aprilie 1995, trebuie interpretate în sensul că:

                           —

                           plățile pe care gestionarul programului în cauză le face furnizorilor care livrează cadouri de fidelitate clienților trebuie considerate, în cauza C-53/09, contrapartida, plătită de un terț, pentru o livrare de bunuri în favoarea acestor clienți sau, după caz, pentru o prestare de servicii furnizate acestora. Cu toate acestea, este de competența instanței de trimitere să verifice dacă aceste plăți înglobează de asemenea contrapartida unei prestări de servicii care corespunde unei prestații distincte și

                           —

                           plățile pe care sponsorul le face gestionarului programului în cauză care livrează cadouri de fidelitate clienților trebuie considerate, în cauza C-55/09, ca fiind, în parte, contrapartida, plătită de un terț, pentru o livrare de bunuri efectuată în favoarea acestor clienți și, în parte, contrapartida pentru o prestare de servicii efectuată de gestionarul acestui program în favoarea acestui sponsor.

      (1)  JO C 90, 18.4.2009

      JO C 148, 5.6.2010.


title: Cauza T-205/10: Hotărârea Tribunalului din 31 ianuarie 2012 — Cervecería Modelo/OAPI — Plataforma Continental (LA VICTORIA DE MEXICO) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale LA VICTORIA DE MEXICO — Marcă comunitară figurativă anterioară care cuprinde elementul verbal «victoria» și marca națională verbală anterioară VICTORIA — Refuz parțial de înregistrare — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Similitudine a semnelor — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               10.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 73/27

         Hotărârea Tribunalului din 31 ianuarie 2012 — Cervecería Modelo/OAPI — Plataforma Continental (LA VICTORIA DE MEXICO)
   (Cauza T-205/10) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale LA VICTORIA DE MEXICO - Marcă comunitară figurativă anterioară care cuprinde elementul verbal «victoria» și marca națională verbală anterioară VICTORIA - Refuz parțial de înregistrare - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Similitudine a semnelor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2012/C 73/54
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Cervecería Modelo, SA de CV (Mexico, Mexic) (reprezentant: C. Lema Devesa, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: J. Crespo Carrillo, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Plataforma Continental, SL (Madrid, Spania) (reprezentant: P. González Bueno Catalán de Ocón, avocat)

      Obiectul

   Acțiune introdusă împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 5 martie 2010 (cauza R 322/2009-2) privind o procedură de opoziție între Plataforma Continental, SL și Cervecería Modelo, SA de CV.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Cervecería Modelo, SA de CV la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 179, 3.7.2010.


title: Cauza T-46/12: Ordonanța Tribunalului din 5 martie 2013 – Chrysamed Vertrieb/OAPI – Chrysal International (Chrysamed) ( „Marcă comunitară  — Procedură de opoziție  — Retragere a cererii de înregistrare  — Nepronunțare asupra fondului” )

text:
               12.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/34

         Ordonanța Tribunalului din 5 martie 2013 – Chrysamed Vertrieb/OAPI – Chrysal International (Chrysamed)
   (Cauza T-46/12) (1)

   ((„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Retragere a cererii de înregistrare - Nepronunțare asupra fondului”))
   2014/C 142/44
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Chrysamed Vertrieb GmbH (Salzbourg, Austria) (reprezentanți: inițial T. Schneider, ulterior M. Koch și în cele din urmă I. Rungg, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: G. Schneider, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă în faţa Tribunalului: Chrysal International BV (Naarden, Țările de Jos) (reprezentanți: A. Killan, M. Marell și M. Senftleben, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 22 noiembrie 2011 (cauza R 64/2011-1) privind o procedură de opoziție între Chrysal International BV și Chrysamed Vertrieb GmbH

      Dispozitivul

               1)

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2)

               Obligă Chrysamed Vertrieb GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 98, 31.3.2012.


title: Cauza C-197/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco (Spania) la 29 apriliei 2015 – Juan Carlos Castrejana López/Ayuntamiento de Vitoria

text:
               20.7.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 236/26

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco (Spania) la 29 apriliei 2015 – Juan Carlos Castrejana López/Ayuntamiento de Vitoria
   (Cauza C-197/15)
   (2015/C 236/36)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Juan Carlos Castrejana López

      Pârâtă: Ayuntamiento de Vitoria

      Întrebările preliminare

               1)

               Clauza 5 punctul 1 din Acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP (1) trebuie interpretată în sensul că se opune unei legislații naționale care, în caz de folosire abuzivă a contractelor de muncă pe durată determinată, nu recunoaște în mod general agenților netitulari [funcionarios interinos], spre deosebire de cazul lucrătorilor cu contract de muncă din cadrul administrației aflați într-o situație identică, dreptul la menținerea raportului de muncă în calitate de personal pe durată nedeterminată nepermanent, cu alte cuvinte dreptul de a ocupa postul temporar până la ocuparea acestuia în conformitate cu normele administrative sau până la desființarea sa prin procedurile legale?

               2)

               În cazul unui răspuns negativ la întrebarea anterioară, principiul echivalenței trebuie interpretat în sensul că instanța națională poate considera că cele două situații – cea a personalului cu contract de muncă pe durată determinată din cadrul administrației și cea a agenților netitulari – sunt similare în caz de folosire abuzivă a contractelor de muncă pe durată determinată sau aceeași instanță națională trebuie să aibă în vedere, la aprecierea similitudinii, alte elemente decât identitatea angajatorului, identitatea sau similitudinea serviciilor prestate și durata determinată a contractului de muncă, ca de exemplu natura specifică a raportului de muncă sau a raportului statutar al lucrătorului ori competența administrației de a se autoorganiza, ceea ce justifică un tratament diferit în cele două situații?

               3)

               În cazul unui răspuns negativ la întrebările anterioare, principiul efectivității trebuie interpretat în sensul că dezbaterile și determinarea sancțiunii adecvate trebuie să aibă loc în cadrul aceleiași proceduri în care se constată folosirea abuzivă a contractelor de muncă pe durată determinată, prin intermediul incidentului procedural corespunzător în cadrul căruia părțile pot solicita, invoca și dovedi ceea ce consideră oportun în acest sens, sau trebuie interpretat, dimpotrivă, în sensul că este compatibil cu obligația persoanei prejudiciate de a iniția, în acest scop, o nouă procedură administrativă și, dacă este cazul, judiciară?

      (1)  Anexat la Directiva 1999/70/CE a Consiliului din 28 iunie 1999, JO 175, p. 43, Ediție specială, 05/vol. 5, p. 129.


title: Cauza C-23/13: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 7 noiembrie 2013 — Comisia Europeană/Republica Franceză (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 91/271/CEE — Tratarea apelor urbane reziduale — Articolele 3 și 4)

text:
               11.1.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 9/16

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 7 noiembrie 2013 — Comisia Europeană/Republica Franceză
   (Cauza C-23/13) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 91/271/CEE - Tratarea apelor urbane reziduale - Articolele 3 și 4)
   2014/C 9/25
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: J.-P. Keppenne și E. Manhaeve, agenți)

      Pârâtă: Republica Franceză (reprezentanți: D. Colas și S. Menez, agenți)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolelor 3 și 4 din Directiva 91/271/CEE a Consiliului din 21 mai 1991 privind tratarea apelor urbane reziduale (JO L 135, p. 40, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 43) — Deficiențe în materie de colectare și de tratare a apelor urbane reziduale în 8 aglomerări

      Dispozitivul

               1.

               Prin neasigurarea:

                           —

                           colectării apelor urbane reziduale din aglomerația Basse-Terre, al cărei echivalent-locuitor este mai mare de 15 000 și

                           —

                           a tratării apelor urbane reziduale ale aglomerărilor Ajaccio-Sanguinaires, Basse-Terre, Bastia-Nord, Cayenne-Leblond și Saint-Denis, al căror echivalent-locuitor este mai mare de 15 000,

                     Republica Franceză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 3 și al articolului 4 alineatele (1) și (3) din Directiva 91/271/CEE a Consiliului din 21 mai 1991 privind tratarea apelor urbane reziduale.

               2.

               Obligă Republica Franceză la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 79, 16.3.2013.


title: Cauza C-348/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 25 iunie 2013 — BestWater International GmbH/Michael Mebes, Stefan Potsch

text:
               9.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 325/8

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 25 iunie 2013 — BestWater International GmbH/Michael Mebes, Stefan Potsch
   (Cauza C-348/13)
   2013/C 325/12
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesgerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: BestWater International GmbH

      Pârâți: Michael Mebes, Stefan Potsch

      Întrebarea preliminară

   În împrejurări precum cele din procedura principală, inserarea pe propria pagină de internet a operei unui terț, care a fost pusă la dispoziția publicului pe pagina de internet a unui terț, constituie o comunicare publică în sensul articolului 3 alineatul (1) din Directiva 2001/29/CE (1) și în cazul în care astfel opera terțului nu este comunicată unui public nou, iar comunicarea nu are loc conform unei modalități tehnice specifice care este diferită de cea a comunicării inițiale?

      (1)  Directiva 2001/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 mai 2001 privind armonizarea anumitor aspecte ale dreptului de autor și drepturilor conexe în societatea informațională (JO L 167, p. 10, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 230)


title: Cauza F-44/07: Acțiune introdusă la 14 mai 2007 — Barbin/Parlamentul European

text:
               7.7.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 155/45

         Acțiune introdusă la 14 mai 2007 — Barbin/Parlamentul European
   (Cauza F-44/07)
   (2007/C 155/83)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Florence Barbin (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentanți: S. Orlandi, J.-N. Louis, A. Coolen și E. Marchal, avocats)

      Pârât: Parlamentul European
   Concluziile reclamantei

               —

               declararea nelegalității punctului I.2 litera (c) din „Măsurile de aplicare privind atribuirea punctelor de merit și promovarea” ale Parlamentului European din 10 mai 2006;

               —

               anularea deciziei din 16 octombrie 2004 a autorității împuternicite să facă numiri (AIPN), prin care i s-a acordat reclamantei un punct de merit în cursul procedurii de promovare din anul 2005;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamanta, funcționar al Parlamentului European având gradul AD 11, susține 3 motive foarte asemănătoare cu cele invocate în cauza F-148/06 (1).

      (1)  JO C 42, 24.2.2007, p. 48.


title: Cauza T-20/09 P: Recurs introdus la 16 ianuarie 2009 de Comisia Comunităților Europene împotriva Hotărârii pronunțate la 4 noiembrie 2008 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-41/06, Marcuccio/Comisia

text:
               7.3.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 55/49

         Recurs introdus la 16 ianuarie 2009 de Comisia Comunităților Europene împotriva Hotărârii pronunțate la 4 noiembrie 2008 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-41/06, Marcuccio/Comisia
   (Cauza T-20/09 P)
   (2009/C 55/87)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Recurentă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: A. Dal Ferro, avocat, C. Berardis-Kayser și J. Currall, agenți)

      Cealaltă parte în proces: Luigi Marcuccio (Tricase, Italia)
   Concluziile recurentei

               —

               Anularea deciziei atacate;

               —

               retrimiterea cauzei spre rejudecare Tribunalului Funcției Publice, pentru a statua cu privire la celelalte motive ale recurentei.

         Motivele și principalele argumente
   Prezentul recurs este îndreptat împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice (TFP) (Camera întâi) din 4 noiembrie 2008, prin care a fost anulată decizia recurentei din 30 mai 2005 de obligare a reclamantului din primă instanță să își înceteze serviciul din cauza invalidității, constatată de comisia pentru invaliditate. În plus, TFP a stabilit suma de 3 000 de euro ca despăgubire pentru prejudiciul moral suferit.
   Anularea se întemeiază exclusiv pe admiterea primului motiv invocat în cadrul acțiunii, care se referă la lipsa de motivare.
   În această privință, recurenta arată că, prin adoptarea acestei soluții, prima instanță a săvârșit erori de drept concluzionând, în esență, că medicii care au participat la o procedură de invaliditate întemeiată pe articolele 53, 59 și 78 din Statutul funcționarilor trebuie să furnizeze, în susținerea concluziilor lor, o motivație similară celei necesare în procedura privind boala profesională sau care se desfășoară în temeiul articolului 73. Astfel, în opinia Comisiei, TFP a confundat cele două proceduri, cu consecința îngreunării nejustificate a procedurii privind invaliditatea.


title: Cauza T-367/09: Acțiune introdusă la 18 septembrie 2009 — Tecnoprocess/Comisia și Delegația Comisiei Europene în Republica Nigeria

text:
               7.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 267/82

         Acțiune introdusă la 18 septembrie 2009 — Tecnoprocess/Comisia și Delegația Comisiei Europene în Republica Nigeria
   (Cauza T-367/09)
   2009/C 267/145
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Tecnoprocess Srl (Roma, Italia) (reprezentant: A. Majoli, avocat)

      Pârâte: Comisia Comunităților Europene, Delegația Comisiei Europene în Republica Nigeria

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea, în temeiul articolului 232, a abținerii de a acționa a Delegației UE la Abuya și a Comisiei Europene;

               —

               stabilirea, în temeiul articolului 288 din tratat, a răspunderii extracontractuale a Delegației și a Comisiei în raport cu reclamanta și obligarea acestora, inclusiv în mod solidar, la plata către reclamantă, pentru prejudiciul suferit, a unei despăgubiri în valoare de 600 000 de euro (șase sute de mii de euro).

      Motivele și principalele argumente

   Societatea reclamantă în prezenta cauză este aceeași precum în cauza T-264/09 Tecnoprocess/Comisia și Delegația Comisiei Europene în Regatul Maroc. (1)

   Obiectul litigiului îl reprezintă condițiile de punere în aplicare a contractului „EuropeAid 123511/D/SUP/NG — Supply, Installation, delivery, Comisioning and After-Sale Service of 114 27 Kva Generators to the EC Assisted Prime Project in Nigeria”, având ca obiect asigurarea furnizării și instalării a 114 generatoare de 27 Kva, precum și furnizarea de servicii de asistență post-vânzare, în favoarea „National Authorising Officer, National Planning Commission” și, în special în sediile institutului menționat localizate în șase din principalele zone geografice ale Nigeriei.
   Reclamanta susține că pârâtele nu au dat dovadă de diligență în controlul condițiilor în care se realiza contractul în cauză, nerecurgând la o soluție satisfăcătoare pentru interesele reclamantei în ceea ce privește gravele încălcări în executarea contractului care puteau fi constatate.
   În susținerea concluziilor sale, aceasta invocă motive și argumente principale similare celor invocate în cauza T-264/09, citată mai sus.

      (1)  JO C 220, 12.9.2009, p. 16.


title: Cauza T-822/14: Hotărârea Tribunalului din 23 octombrie 2015 – Geilenkothen Fabrik für Schutzkleidung/OAPI (Cottonfeel) [„Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale Cottonfeel — Motive absolute de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               14.12.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 414/31

         Hotărârea Tribunalului din 23 octombrie 2015 – Geilenkothen Fabrik für Schutzkleidung/OAPI (Cottonfeel)
   (Cauza T-822/14) (1)

   ([„Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale Cottonfeel - Motive absolute de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2015/C 414/41)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Geilenkothen Fabrik für Schutzkleidung GmbH (Gerolstein-Müllenborn, Germania) (reprezentant: M. Straub, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: S. Hanne, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 2 octombrie 2014 (cauza R 2579/2013-1) privind o cerere de înregistrare a semnului verbal Cottonfeel ca marcă comunitară

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Geilenkothen Fabrik für Schutzkleidung GmbH suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI).

      (1)  JO C 46, 9.2.2015.


title: Cauza C-104/07: Acțiune introdusă la data de 21 februarie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană

text:
               14.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 82/26

         Acțiune introdusă la data de 21 februarie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană
   (Cauza C-104/07)
   (2007/C 82/49)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: M. Condou-Durande și E. De Persio, agenți)

      Pârâtă: Republica Italiană
   Concluziile reclamantei

               —

               constatarea că, prin neadoptarea măsurilor cu putere de lege și a măsurilor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2003/109/CE a Consiliului din 25 noiembrie 2003 privind statutul resortisanților țărilor terțe care sunt rezidenți pe termen lung (1) sau în orice caz prin necomunicarea acestor dispoziții Comisiei, Republica Italiană nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive;

               —

               obligarea Republicii Italiene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Termenul pentru transpunerea Directivei 2003/109/CE a expirat la data de 23 ianuarie 2006.

      (1)  JO L 16, p. 44.


title: Cauza T-719/16: Acțiune introdusă la 7 octombrie 2016 – Berliner Stadtwerke/EUIPO (berlinWärme)

text:
               28.11.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 441/32

      Acțiune introdusă la 7 octombrie 2016 – Berliner Stadtwerke/EUIPO (berlinWärme)
      (Cauza T-719/16)
      (2016/C 441/38)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Berliner Stadtwerke GmbH (Berlin, Germania) (reprezentanți: O. Spieker și A. Schönfleisch, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Marca în litigiu: marca verbală a Uniunii „berlinWärme” – cererea de înregistrare nr. 14 062 558

         Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 19 iulie 2016 în cauza R 678/2016-1

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) coroborat cu articolul 7 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009;

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) coroborat cu articolul 7 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-5/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Juzgado de lo Social de Lleida (Spania) la 3 ianuarie 2012 — Marc Betriu Montull/Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS)

text:
               31.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 98/11

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Juzgado de lo Social de Lleida (Spania) la 3 ianuarie 2012 — Marc Betriu Montull/Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS)
   (Cauza C-5/12)
   2012/C 98/16
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Juzgado de lo Social de Lleida

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Marc Betriu Montull

      Pârât: Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS)

      Întrebările preliminare

               1.

               O lege națională, mai exact articolul 48 alineatul 4 din Statutul lucrătorilor, care recunoaște dreptul la concediul de creștere a copilului în cazul unei nașteri, ulterior perioadei de șase săptămâni post-partum și cu excepția cazurilor de pericol pentru sănătatea mamei, ca [OR 8] drept originar și autonom al mamelor cu statut de lucrător, și ca drept derivat pentru tatăl cu statut de lucrător salariat al unui copil, care poate beneficia de concediul respectiv numai în cazul în care mama copilului are de asemenea statut de lucrător și optează ca tatăl să beneficieze de o parte determinată a acestuia, încalcă Directiva 76/207/CEE (1) a Consiliului și Directiva 96/34/CE (2) a Consiliului?

               2.

               O lege națională, mai exact articolul 48 alineatul 4 din Statutul lucrătorilor, care recunoaște suspendarea contractului de muncă, cu păstrarea locului de muncă și remunerată de la bugetul asigurărilor sociale, în cazul unei nașteri, ca drept originar al mamei, iar nu și al tatălui, inclusiv după trecerea perioadei de șase săptămâni post-partum și exceptând cazurile de pericol pentru sănătatea mamei, astfel încât concediul unui lucrător salariat depinde de faptul că mama copilului are de asemenea statut de lucrător salariat, este contrară principiului egalității de tratament, care interzice orice discriminare pe motive de sex?

               3.

               O lege națională, mai exact articolul 48 alineatul 4 din Statutul lucrătorilor, care recunoaște dreptul originar la suspendarea contractului de muncă, cu păstrarea locului de muncă și remunerată de la bugetul asigurărilor sociale, taților care au statutul de lucrători salariați atunci când adoptă un copil și, dimpotrivă, nu recunoaște taților care au statutul de lucrători salariați atunci când au un copil biologic un drept la această suspendare propriu, autonom și independent de cel al mamei, ci numai ca drept derivat din cel al mamei, este contrară principiului egalității de tratament, care interzice orice discriminare pe motive de sex?

      (1)  Din 9 februarie 1976 privind punerea în aplicare a principiului egalității de tratament între bărbați și femei în ceea ce privește accesul la încadrarea în muncă, la formarea și la promovarea profesională, precum și condițiile de muncă (JO L 39, p. 40, Ediție specială, 05/vol. 1, p. 164).

      (2)  Din 3 iunie 1996 încheiată de UNICE, CEEP și CES (JO L 145, p. 4, Ediție specială, 05/vol. 3, p. 160).