title: Cauza T-467/20: Hotărârea Tribunalului din 1 decembrie 2021 – Inditex/EUIPO – Ffauf Italia (ZARA) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale ZARA – Marca internațională verbală anterioară LE DELIZIE ZARA și marca națională figurativă anterioară ZARA – Dovada utilizării serioase a mărcilor anterioare – Articolul 42 alineatele (2) și (3) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 47 alineatele (2) și (3) din Regulamentul (UE) 2017/1001] – Motiv relativ de refuz – Risc de confuzie – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul 2017/1001]”]

text:
               24.1.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 37/30

      Hotărârea Tribunalului din 1 decembrie 2021 – Inditex/EUIPO – Ffauf Italia (ZARA)
      (Cauza T-467/20) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale ZARA - Marca internațională verbală anterioară LE DELIZIE ZARA și marca națională figurativă anterioară ZARA - Dovada utilizării serioase a mărcilor anterioare - Articolul 42 alineatele (2) și (3) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 47 alineatele (2) și (3) din Regulamentul (UE) 2017/1001] - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul 2017/1001]”)
      (2022/C 37/40)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Industria de Diseño Textil, SA (Inditex) (Arteixo, Spania) (reprezentanți: G. Marín Raigal și E. Armero Lavie, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: H. O’Neill și V. Ruzek, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Ffauf Italia SpA (Riese Pio X, Italia) (reprezentanți: P. Creta, A. Lanzarini, B. Costa și M. Lazzarotto, avocați)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 8 mai 2020 (cauza R 2040/2019-4) privind o procedură de opoziție între Ffauf Italia și Inditex

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Industria de Diseño Textil, SA (Inditex) la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 304, 14.9.2020.


title: Cauza T-581/20: Hotărârea Tribunalului din 24 noiembrie 2021 – YP/Comisia („Funcție publică – Funcționari – Promovare – Exercițiul de promovare 2019 – Decizie de nepromovare – Articolul 45 din statut – Compararea meritelor – Utilizarea limbilor în cadrul funcțiilor exercitate de funcționari cu atribuții lingvistice și de funcționari cu alte atribuții decât cele lingvistice – Vechime în grad – Prezumția de nevinovăție – Articolul 9 din anexa IX la statut – Obligația de motivare – Executarea unui acord de soluționare amiabilă”)

text:
               24.1.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 37/30

      Hotărârea Tribunalului din 24 noiembrie 2021 – YP/Comisia
      (Cauza T-581/20) (1)

      („Funcție publică - Funcționari - Promovare - Exercițiul de promovare 2019 - Decizie de nepromovare - Articolul 45 din statut - Compararea meritelor - Utilizarea limbilor în cadrul funcțiilor exercitate de funcționari cu atribuții lingvistice și de funcționari cu alte atribuții decât cele lingvistice - Vechime în grad - Prezumția de nevinovăție - Articolul 9 din anexa IX la statut - Obligația de motivare - Executarea unui acord de soluționare amiabilă”)
      (2022/C 37/41)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: YP (reprezentanți: J. Van Rossum și J.-N. Louis, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: M. Brauhoff, L. Radu Bouyon și L. Hohenecker, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE și având ca obiect anularea Deciziei Comisiei din 14 noiembrie 2019 de a nu include numele reclamantei în lista funcționarilor promovați în cadrul exercițiului de promovare 2019

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  O obligă pe YP la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 371, 3.11.2020.


title: Cauza T-454/20: Ordonanța Tribunalului din 22 noiembrie 2021 – Garment Manufacturers Association in Cambodia/Comisia [„Acțiune în anulare – Politica comercială comună – Regimul generalizat de tarife vamale preferențiale stabilite prin Regulamentul (UE) nr. 978/2012 – Retragere temporară a preferințelor comerciale aplicabile anumitor produse originare din Cambodgia din cauza încălcărilor grave și sistematice ale drepturilor omului – Lipsa afectării directe – Lipsa afectării individuale – Inadmisibilitate”]

text:
               24.1.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 37/31

      Ordonanța Tribunalului din 22 noiembrie 2021 – Garment Manufacturers Association in Cambodia/Comisia
      (Cauza T-454/20) (1)

      („Acțiune în anulare - Politica comercială comună - Regimul generalizat de tarife vamale preferențiale stabilite prin Regulamentul (UE) nr. 978/2012 - Retragere temporară a preferințelor comerciale aplicabile anumitor produse originare din Cambodgia din cauza încălcărilor grave și sistematice ale drepturilor omului - Lipsa afectării directe - Lipsa afectării individuale - Inadmisibilitate”)
      (2022/C 37/42)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Garment Manufacturers Association in Cambodia (Phnom Penh, Cambodgia) (reprezentanți: C. Borelli, S. Monti și C. Ziegler, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Biolan și E. Schmidt, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea în parte a Regulamentului delegat (UE) 2020/550 al Comisiei din 12 februarie 2020 de modificare a anexelor II și IV la Regulamentul (UE) nr. 978/2012 al Parlamentului European și al Consiliului în ceea ce privește retragerea temporară a regimurilor menționate la articolul 1 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 978/2012 pentru anumite produse originare din Regatul Cambodgia (JO 2020, L 127, p. 1)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

                  2)

                  Obligă Garment Manufacturers Association in Cambodia la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 287, 31.8.2020.


title: Cerere de aviz consultativ al Curții de Justiție a AELS înaintată de Borgarting Lagmannsrett în cadrul unei proceduri penale împotriva lui P (Cauza E-15/20) 2021/C 58/14

text:
               18.2.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 58/58

      Cerere de aviz consultativ al Curții de Justiție a AELS înaintată de Borgarting Lagmannsrett în cadrul unei proceduri penale împotriva lui P
      (Cauza E-15/20)
      (2021/C 58/14)
      La data de 16 octombrie 2020, Borgarting Lagmannsrett (Curtea de Apel Borgarting) a înaintat o cerere Curții de Justiție a AELS, înregistrată la grefa Curții la 21 octombrie 2020, pentru obținerea unui aviz consultativ în cadrul procedurii penale împotriva P. Cererea vizează următoarele întrebări:
      Întrebarea 1
      Articolul 3 și articolul 7 litera (a) din Acordul privind SEE, citite în coroborare cu Regulamentul 883/2004, în special cu articolele 4, 5 și 7, coroborate cu capitolul 6, se opun unui sistem național în cadrul căruia:

                  a)

                  una dintre condițiile pentru a avea dreptul la prestații de șomaj este ca șomerul să aibă reședința („oppholder seg”) în Norvegia (a se vedea articolul 4-2 din Legea asigurărilor naționale); și

                  b)

                  este prevăzută o derogare de la obligația de ședere, inclusiv dispoziția de la articolul 64 din Regulamentul nr. 883/2004, în Regulamentul național privind indemnizațiile de șomaj, care este, de asemenea, transpus în regulamentul de transpunere?

            Întrebarea 2
      Indiferent de răspunsul la întrebarea 1, un sistem precum cel descris în întrebarea 1 reprezintă o restricție în temeiul normelor privind libera circulație din Acordul privind SEE, inclusiv în temeiul articolelor 28, 29 și 36?
      În caz afirmativ, poate o astfel de restricție să fie justificată prin referire la următoarele motive:

                  i.

                  că șederea în statul competent este considerată, de regulă, ca oferind șomerului stimulente și oportunități mai bune pentru căutarea și găsirea unui loc de muncă, inclusiv posibilitatea de a-și începe rapid activitatea în cazul găsirii unui loc de muncă;

                  ii.

                  că șederea în statul competent este considerată, de regulă, ca ajutând șomerul să se afle la dispoziția serviciilor de ocupare a forței de muncă și că prezența acestuia în Norvegia permite îi administrației publice să monitorizeze dacă șomerul îndeplinește condițiile pentru a primi ajutorul în numerar plătit în caz de șomaj – inclusiv dacă șomerul este cu adevărat șomer și nu are surse ascunse de venit, este cu adevărat în căutarea unui loc de muncă, caută activ un loc de muncă sau participă la alte activități care vizează găsirea unui loc de muncă;

                  iii.

                  că șederea în statul competent este considerată, de regulă, ca oferind serviciilor de ocupare a forței de muncă oportunități mai bune de a evalua dacă se iau măsurile adecvate cu privire la șomer; și

                  iv.

                  că sistemul național permite primirea prestațiilor de șomaj într-un alt stat SEE în condițiile prevăzute de Regulamentul nr. 883/2004?

            Întrebarea 3
      În măsura în care răspunsurile la întrebările 1 și 2 impun acest lucru, se adresează întrebări echivalente în legătură cu Directiva 2004/38, inclusiv în legătură cu articolele 4, 6 și 7.
      Întrebarea 4
      Inculpatul a fost pus sub acuzare pentru că a furnizat informații false organismului administrativ NAV cu privire la șederea într-un alt stat SEE, inducând astfel în eroare NAV, care i-a plătit prestații de șomaj la care nu avea dreptul, deoarece Legea asigurărilor naționale prevede condiția șederii („opphold”) în Norvegia pentru a primi prestații de șomaj. Având în vedere transpunerea în Norvegia a Regulamentului 883/2004 (a se vedea întrebarea 1), utilizarea dispozițiilor Codului penal privind frauda și darea unei declarații false într-un caz precum cel de față sunt conforme cu principiile fundamentale ale dreptului SEE, cum ar fi principiul clarității și principiul securității juridice?
      Întrebarea 5
      Într-un caz specific precum cel de față, având în vedere transpunerea de către Norvegia a Regulamentului 883/2004 (a se vedea întrebarea 1), sancțiunea de drept penal este conformă cu principiul proporționalității?


title: Cauzele conexate C-597/18 P, C-598/18 P, C-603/18 P și C-604/18 P: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 16 decembrie 2020 – Consiliul Uniunii Europene/Dr. K. Chrysostomides & Co. LLC și alții, Uniunea Europeană, Comisia Europeană, Banca Centrală Europeană (BCE), Eurogrupul (C-597/18 P), Consiliul Uniunii Europene/Eleni Pavlikka Bourdouvali și alții, Uniunea Europeană, Comisia Europeană, Banca Centrală Europeană (BCE), Eurogrupul (C-598/18 P), Dr. K. Chrysostomides & Co. LLC și alții (C-603/18 P), Eleni Pavlikka Bourdouvali și alții (C-604/18 P)/Uniunea Europeană, Consiliul Uniunii Europene, Comisia Europeană, Banca Centrală Europeană (BCE), Eurogrupul [Recurs – Politică economică și monetară – Program de sprijin pentru stabilitatea Republicii Cipru – Restructurarea datoriei cipriote – Decizia Consiliului guvernatorilor Băncii Centrale Europene (BCE) referitoare la furnizarea de lichidități de urgență în urma unei cereri a Băncii Centrale a Republicii Cipru – Declarații ale Eurogrupului din 25 martie, 12 aprilie, 13 mai și 13 septembrie 2013 – Decizia 2013/236/UE – Protocolul de acord privind condițiile specifice de politică economică încheiat între Republica Cipru și Mecanismul european de stabilitate (MES) – Drept de proprietate – Principiul protecției încrederii legitime – Egalitate de tratament – Răspundere extracontractuală a Uniunii Europene]

text:
               22.2.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 62/2

      Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 16 decembrie 2020 – Consiliul Uniunii Europene/Dr. K. Chrysostomides & Co. LLC și alții, Uniunea Europeană, Comisia Europeană, Banca Centrală Europeană (BCE), Eurogrupul (C-597/18 P), Consiliul Uniunii Europene/Eleni Pavlikka Bourdouvali și alții, Uniunea Europeană, Comisia Europeană, Banca Centrală Europeană (BCE), Eurogrupul (C-598/18 P), Dr. K. Chrysostomides & Co. LLC și alții (C-603/18 P), Eleni Pavlikka Bourdouvali și alții (C-604/18 P)/Uniunea Europeană, Consiliul Uniunii Europene, Comisia Europeană, Banca Centrală Europeană (BCE), Eurogrupul
      (Cauzele conexate C-597/18 P, C-598/18 P, C-603/18 P și C-604/18 P) (1)

      (Recurs - Politică economică și monetară - Program de sprijin pentru stabilitatea Republicii Cipru - Restructurarea datoriei cipriote - Decizia Consiliului guvernatorilor Băncii Centrale Europene (BCE) referitoare la furnizarea de lichidități de urgență în urma unei cereri a Băncii Centrale a Republicii Cipru - Declarații ale Eurogrupului din 25 martie, 12 aprilie, 13 mai și 13 septembrie 2013 - Decizia 2013/236/UE - Protocolul de acord privind condițiile specifice de politică economică încheiat între Republica Cipru și Mecanismul european de stabilitate (MES) - Drept de proprietate - Principiul protecției încrederii legitime - Egalitate de tratament - Răspundere extracontractuală a Uniunii Europene)
      (2021/C 62/02)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         (Cauza C-597/18 P)

         Recurent: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: A. de Gregorio Merino, I. Gurov și E. Chatziioakeimidou, agenți)

         Celelalte părți din procedură: Dr. K. Chrysostomides & Co. LLC, Agroton plc, Joanna Andreou, Kyriaki Andreou, Bundeena Holding plc, Henrietta Jindra Burton, C & O Service & Investment Ltd, C. G. Christofides Industrial Ltd, Phidias Christodoulou, Georgia Phanou-Christodoulou, Christakis Christofides, reprezentat de executorul său testamentar, Theano Chrysafi, Andreas Chrysafis, Dionysios Chrysostomides, Eleni K. Chrysostomides, Eleni D. Chrysostomides, D & C Construction and Development Ltd, Chrystalla Dekatris, Constantinos Dekatris, Dr. K. Chrysostomides and Co., Emily Dragoumi, Parthenopi Dragoumi, James Droushiotis, Eastvale Finance Ltd, Nicos Eliades, Tereza Eliades, Goodway Alliance Ltd, Christos Hadjimarkos, Johnson Cyprus Employees Provident Fund, Kalia Georgiou LLC, Komposit Ltd, Platon M. Kyriakides, L.kcar Intermetal and Synthetic Ltd, Lois Builders Ltd, Athena Mavronicola-Droushiotis, Medialgeria Monitoring and Consultancy Ltd, Neita International Inc., Sophia Nicolatos, Paris & Barcelona Ltd, Louiza Patsiou, Probus Mare Marine Ltd, Provident Fund of the Employees of Osel Ltd, R.A. M. Oil Cyprus Ltd, Steelway Alliance Ltd, Tameio Pronoias Prosopikou Genikon, The Cyprus Phassouri Estates Ltd, The Prnses Ltd, Christos Tsimon, Nafsika Tsimon, Unienergy Holdings Ltd, Julia Justine Jane Woods (reprezentant: P. Tridimas, barrister), Uniunea Europeană (reprezentant: Comisia Europeană), Comisia Europeană (reprezentanţi: L. Flynn, J.-P. Keppenne și T. Maxian Rusche, agenți), Banca Centrală Europeană (BCE) (reprezentanți: inițial M. O. Szablewska și M. K. Laurinavičius, agenți, asistați de H.-G. Kamann, Rechtsanwalt, ulterior K. Laurinavičius, G. Várhelyi și O. Heinz, agenți, asistați de H.-G. Kamann, Rechtsanwalt, Eurogrupul (reprezentant: Consiliul Uniunii Europene)

         Intervenientă în susținerea recurentului: Republica Finlanda (reprezentanţi: S. Hartikainen și J. Heliskoski, agenți)

         (Cauza C-598/18 P)

         Recurent: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanţi: A. de Gregorio Merino, I. Gurov și E. Chatziioakeimidou, agenți)

         Celelalte părți din procedură: Eleni Pavlikka Bourdouvali, Georgios Bourdouvalis, Nikolina Bourdouvali, Coal Energy Trading Ltd, Christos Christofi, Elisavet Christofi, Athanasia Chrysostomou, Sofoklis Chrysostomou, Clearlining Ltd, Alan Dimant, Dodoni Ependyseis Chartofylakou Dimosia Etaireia Ltd, Dtek Holdings Ltd, Dtek Trading Ltd, Elma Holdings pcl, Elma Properties & Investments pcl, Agrippinoulla Fragkoudi, Dimitrios Fragkoudis, Frontal Investments Ltd, Costas Gavrielides, Eleni Harou, Theodora Hasapopoullou, Gladys Iasonos, Georgios Iasonos, Jupiter Portfolio Investments pcl, George Karkousi, Lend & Seaserve Ltd, Liberty Life Insurance pcl, Michail P. Michailidis Ltd, Michalakis Michaelides, Rena Michael Michaelidou, Akis Micromatis, Erginos Micromatis, Harinos Micromatis, Alvinos Micromatis, Plotinos Micromatis, Nertera Investments Ltd, Andros Nicolaides, Melina Nicolaides, Ero Nicolaidou, Aris Panagiotopoulos, Nikolitsa Panagiotopoulou, Lambros Panayiotides, Ersi Papaefthymiou, Kostas Papaefthymiou, Restful Time Co., Alexandros Rodopoulos, Seatec Marine Services Ltd, Sofoklis Chrisostomou & Yioí Ltd, Marinos C. Soteriou, Sparotin Ltd, Miranda Tanou, Myria Tanou (reprezentanţi: P. Tridimas, barrister, și K. Chrysostomides, dikigoros), Uniunea Europeană (reprezentant: Comisia Europeană), Comisia Europeană (reprezentanţi: L. Flynn, J.-P. Keppenne și T. Maxian Rusche, agenți), Banca Centrală Europeană (BCE) (reprezentanţi: M. O. Szablewska și K. Laurinavičius, agenți, asistați de H.-G. Kamann, Rechtsanwalt), Eurogrupul (reprezentant: Consiliul Uniunii Europene)

         Intervenientă în susținerea recurentului: Republica Finlanda (reprezentanţi: S. Hartikainen și J. Heliskoski, agenți)

         (Cauzele C-603/18 P și C-604/18 P)

         Recurenți: Dr. K. Chrysostomides & Co. LLC, Agroton plc, Joanna Andreou, Kyriaki Andreou, Henrietta Jindra Burton, C & O Service & Investment Ltd, C. G. Christofides Industrial Ltd, Christakis Christofides, reprezentat de executorul său testamentar, Theano Chrysafi, Andreas Chrysafis, Dionysios Chrysostomides, Eleni K. Chrysostomides, Eleni D. Chrysostomides, D & C Construction and Development Ltd, Chrystalla Dekatris, Constantinos Dekatris, Dr. K. Chrysostomides and Co., Emily Dragoumi, Parthenopi Dragoumi, Eastvale Finance Ltd, Nicos Eliades, Tereza Eliades, Goodway Alliance Ltd, Christos Hadjimarkos, Johnson Cyprus Employees Provident Fund, L.kcar Intermetal and Synthetic Ltd, Lois Builders Ltd, Medialgeria Monitoring and Consultancy Ltd, Neita International, Inc., Paris & Barcelona Ltd, Provident Fund of the Employees of Osel Ltd, R.A. M. Oil Cyprus Ltd, Steelway Alliance Ltd, Tameio Pronoias Prosopikou Genikon, The Cyprus Phassouri Estates Ltd, Christos Tsimon, Nafsika Tsimon, Julia Justine Jane Woods (reprezentant: P. Tridimas, barrister (C-603/18 P), Eleni Pavlikka Bourdouvali, Georgios Bourdouvalis, Nikolina Bourdouvali, Christos Christofi, Elisavet Christofi, Clearlining Ltd, Dtek Holding Ltd, Dtek Trading Ltd, Agrippinoulla Fragkoudi, Dimitrios Fragkoudis, Frontal Investments Ltd, Costas Gavrielides, Eleni Harou, Theodora Hasapopoullou, Gladys Iasonos, Georgios Iasonos, George Karkousi, Lend & Seaserve Ltd, Michail P. Michailidis Ltd, Michalakis Michaelides, Rena Michael Michaelidou, Andros Nicolaides, Melina Nicolaides, Ero Nicolaidou, Aris Panagiotopoulos, Nikolitsa Panagiotopoulou, Alexandros Rodopoulos, Seatec Marine Services Ltd, Marinos C. Soteriou (reprezentanţi: P. Tridimas, barrister, și K. Chrysostomides, dikigoros (C-604/18 P)

         Celelalte părți din procedură: Uniunea Europeană (reprezentant: Comisia Europeană), Consiliul Uniunii Europene (reprezentanţi: E. Chatziioakeimidou, A. de Gregorio Merino și I. Gurov, agenți), Comisia Europeană (reprezentanţi: L. Flynn, J.-P. Keppenne și T. Maxian Rusche, agenți), Banca Centrală Europeană (BCE) (reprezentanţi: M. O. Szablewska M. K. Laurinavičius, agenți, asistați de H.-G. Kamann, Rechtsanwalt), Eurogrupul (reprezentant: Consiliul Uniunii Europene)

         Intervenientă în susținerea Consiliului Uniunii Europene: Republica Finlanda (reprezentanţi: S. Hartikainen și J. Heliskoski, agenți)

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Hotărârea Tribunalului Uniunii Europene din 13 iulie 2018, K. Chrysostomides & Co. și alții/Consiliul și alții (T-680/13, EU:T:2018:486), și Hotărârea Tribunalului Uniunii Europene din 13 iulie 2018, Bourdouvali și alții/Consiliul și alții (T-786/14, nepublicată, EU:T:2018:487), în partea în care se resping excepțiile de inadmisibilitate invocate de Consiliul Uniunii Europene în măsura în care vizează acțiunile introduse în aceste cauze îndreptate împotriva Eurogrupului și a articolului 2 alineatul (6) litera (b) din Decizia 2013/236/UE a Consiliului din 25 aprilie 2013 adresată Ciprului cu privire la anumite măsuri specifice de reinstaurare a stabilității financiare și a creșterii sustenabile.

                  2)

                  Acțiunile formulate în primă instanță în cauzele T-680/13 și T-786/14 sunt inadmisibile în măsura în care sunt îndreptate împotriva Eurogrupului și a articolului 2 alineatul (6) litera (b) din Decizia 2013/236.

                  3)

                  Respinge recursurile principale formulate în cauzele C-603/18 P și C-604/18 P.

                  4)

                  Obligă Dr. K. Chrysostomides & Co. LLC, Agroton plc, pe doamnele Joanna și Kyriaki Andreou, Bundeena Holding plc, pe doamna Henrietta Jindra Burton, C & O Service & Investment Ltd, C. G. Christofides Industrial Ltd, pe domnul Phidias Christodoulou, pe doamna Georgia Phanou-Christodoulou, pe domnul Christakis Christofides, pe doamna Theano Chrysafi, pe domnul Andreas Chrysafis, pe domnul Dionysios Chrysostomides, pe doamnele Eleni K. și Eleni D. Chrysostomides, D & C Construction and Development Ltd, pe doamna Chrystalla Dekatris, pe domnul Constantinos Dekatris, Dr. K. Chrysostomides and Co., pe doamna Emily Dragoumi, pe doamna Parthenopi Dragoumi, pe domnul James Droushiotis, Eastvale Finance Ltd, pe domnul Nicos Eliades, pe doamna Tereza Eliades, Goodway Alliance Ltd, pe domnul Christos Hadjimarkos, Johnson Cyprus Employees Provident Fund, Kalia Georgiou LLC, Komposit Ltd, pe domnul Platon M. Kyriakides, L.kcar Intermetal and Synthetic Ltd, Lois Builders Ltd, pe doamna Athena Mavronicola-Droushiotis, Medialgeria Monitoring and Consultancy Ltd, Neita International Inc., pe doamna Sophia Nicolatos, Paris & Barcelona Ltd, pe doamna Louiza Patsiou, Probus Mare Marine Ltd, Provident Fund of the Employees of Osel Ltd, R. A. M. Oil Cyprus Ltd, Steelway Alliance Ltd, Tameio Pronoias Prosopikou Genikon, The Cyprus Phassouri Estates Ltd, The Prnses Ltd, pe domnul Christos Tsimon, pe doamna Nafsika Tsimon, Unienergy Holdings Ltd și pe doamna Julia Justine Jane Woods, precum și pe doamna Eleni Pavlikka Bourdouvali, pe domnul Georgios Bourdouvalis, pe doamna Nikolina Bourdouvali, Coal Energy Trading Ltd, pe domnul Christos Christofi, pe doamna Elisavet Christofi, pe doamna Athanasia Chrysostomou, pe domnul Sofoklis Chrysostomou, Clearlining Ltd, pe domnul Alan Dimant, Dodoni Ependyseis Chartofylakou Dimosia Etaireia Ltd, Dtek Holding Ltd, Dtek Trading Ltd, Elma Holdings pcl, Elma Properties & Investments pcl, pe doamna Agrippinoulla Fragkoudi, pe domnul Dimitrios Fragkoudis, Frontal Investments Ltd, pe domnul Costas Gavrielides, pe doamna Eleni Harou, pe doamna Theodora Hasapopoullou, pe doamna Gladys Iasonos, pe domnul Georgios Iasonos, Jupiter Portfolio Investments pcl, pe domnul George Karkousi, Lend & Seaserve Ltd, Liberty Life Insurance pcl, Michail P. Michailidis Ltd, pe domnul Michalakis Michaelides, pe doamna Rena Michael Michaelidou, pe domnul Akis Micromatis, pe domnul Erginos Micromatis, pe domnul Harinos Micromatis, pe domnul Alvinos Micromatis, pe domnul Plotinos Micromatis, Nertera Investments Ltd, pe domnul Andros Nicolaides, pe doamna Melina Nicolaides, pe doamna Ero Nicolaidou, pe domnul Aris Panagiotopoulos, pe doamna Nikolitsa Panagiotopoulou, pe domnul Lambros Panayiotides, pe doamna Ersi Papaefthymiou, pe domnul Kostas Papaefthymiou, Restful Time Co., pe domnul Alexandros Rodopoulos, Seatec Marine Services Ltd, Sofoklis Chrisostomou & Yioí Ltd, pe domnul Marinos C. Soteriou, Sparotin Ltd și pe doamnele Miranda și Myria Tanou să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Consiliul Uniunii Europene și de Comisia Europeană, aferente atât procedurii în primă instanță, cât și procedurii legate de recursurile în cauzele C-597/18 P și C-598/18 P.

                  5)

                  Obligă Dr. K. Chrysostomides & Co. LLC, Agroton plc, pe doamnele Joanna și Kyriaki Andreou, pe doamna Henrietta Jindra Burton, C & O Service & Investment Ltd, C. G. Christofides Industrial Ltd, pe domnul Christakis Christofides, pe doamna Theano Chrysafi, pe domnul Andreas Chrysafis, pe domnul Dionysios Chrysostomides, pe doamnele Eleni K. și Eleni D. Chrysostomides, D & C Construction and Development Ltd, pe doamna Chrystalla Dekatris, pe domnul Constantinos Dekatris, Dr. K. Chrysostomides and Co., pe doamna Emily Dragoumi, pe doamna Parthenopi Dragoumi, Eastvale Finance Ltd, pe domnul Nicos Eliades, pe doamna Tereza Eliades, Goodway Alliance Ltd, pe domnul Christos Hadjimarkos, Johnson Cyprus Employees Provident Fund, L.kcar Intermetal and Synthetic Ltd, Lois Builders Ltd, Medialgeria Monitoring and Consultancy Ltd, Neita International Inc., Paris & Barcelona Ltd, Provident Fund of the Employees of Osel Ltd, R. A. M. Oil Cyprus Ltd, Steelway Alliance Ltd, Tameio Pronoias Prosopikou Genikon, The Cyprus Phassouri Estates Ltd, pe domnul Christos Tsimon, pe doamna Nafsika Tsimon și pe doamna Julia Justine Jane Woods, precum și pe doamna Eleni Pavlikka Bourdouvali, pe domnul Georgios Bourdouvalis, pe doamna Nikolina Bourdouvali, pe domnul Christos Christofi, pe doamna Elisavet Christofi, Clearlining Ltd, Dtek Holding Ltd, Dtek Trading Ltd, pe doamna Agrippinoulla Fragkoudi, pe domnul Dimitrios Fragkoudis, Frontal Investments Ltd, pe domnul Costas Gavrielides, pe doamna Eleni Harou, pe doamna Theodora Hasapopoullou, pe doamna Gladys Iasonos, pe domnul Georgios Iasonos, pe domnul George Karkousi, Lend & Seaserve Ltd, Michail P. Michailidis Ltd, pe domnul Michalakis Michaelides, pe doamna Rena Michael Michaelidou, pe domnul Andros Nicolaides, pe doamna Melina Nicolaides, pe doamna Ero Nicolaidou, pe domnul Aris Panagiotopoulos, pe doamna Nikolitsa Panagiotopoulou, pe domnul Alexandros Rodopoulos, Seatec Marine Services Ltd și pe domnul Marinos C. Soteriou să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Consiliul Uniunii Europene, de Comisia Europeană și de Banca Centrală Europeană (BCE), aferente atât procedurii în primă instanță, cât și procedurii legate de recursurile în cauzele C-603/18 P și C-604/18 P.

                  6)

                  Republica Finlanda suportă propriile cheltuieli de judecată efectuate în cadrul prezentelor recursuri.

         (1)  JO C 427, 26.11.2018.


title: Cauza C-607/19: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 17 decembrie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesgerichtshof – Germania) – Husqvarna AB/Lidl Digital International GmbH & Co. KG, fostă Lidl E-Commerce International GmbH & Co. KG [Trimitere preliminară – Mărci ale Uniunii Europene – Regulamentul (CE) nr. 207/2009 – Articolul 51 alineatul (1) litera (a) – Articolul 55 alineatul (1) – Decăderea din drepturile asupra mărcii Uniunii – Marcă a Uniunii care nu a făcut obiectul unei utilizări serioase pentru o perioadă neîntreruptă de cinci ani – Expirarea perioadei de cinci ani – Data aprecierii]

text:
               22.2.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 62/5

      Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 17 decembrie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesgerichtshof – Germania) – Husqvarna AB/Lidl Digital International GmbH & Co. KG, fostă Lidl E-Commerce International GmbH & Co. KG
      (Cauza C-607/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Mărci ale Uniunii Europene - Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Articolul 51 alineatul (1) litera (a) - Articolul 55 alineatul (1) - Decăderea din drepturile asupra mărcii Uniunii - Marcă a Uniunii care nu a făcut obiectul unei utilizări serioase pentru o perioadă neîntreruptă de cinci ani - Expirarea perioadei de cinci ani - Data aprecierii)
      (2021/C 62/04)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Bundesgerichtshof

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Husqvarna AB

         Pârâtă: Lidl Digital International GmbH & Co. KG, fostă Lidl E-Commerce International GmbH & Co. KG

         Dispozitivul

      Articolul 51 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca [Uniunii Europene] trebuie interpretat în sensul că, în cazul unei cereri reconvenționale de decădere din drepturile asupra unei mărci a Uniunii, data care trebuie luată în considerare pentru a stabili dacă a expirat perioada neîntreruptă de cinci ani prevăzută de această dispoziție este cea a depunerii respectivei cereri.

         (1)  JO C 27, 27.1.2020.


title: Cauza C-656/19: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 17 decembrie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Szegedi Törvényszék – Ungaria) – BAKATI PLUS Kereskedelmi és Szolgáltató Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága [Trimitere preliminară – Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (TVA) – Directiva 2006/112/CE – Scutiri la export – Articolul 146 alineatul (1) litera (b) – Bunuri expediate sau transportate în afara Uniunii Europene de un cumpărător care nu este stabilit pe teritoriul statului membru în cauză – Articolul 147 – „Bunuri transportate în bagajele personale ale călătorilor” care nu sunt stabiliți în Uniune – Noțiune – Bunuri care au părăsit efectiv teritoriul Uniunii – Probă – Refuz al scutirii la export – Principiile neutralității fiscale și proporționalității – Fraudă]

text:
               22.2.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 62/6

      Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 17 decembrie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Szegedi Törvényszék – Ungaria) – BAKATI PLUS Kereskedelmi és Szolgáltató Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
      (Cauza C-656/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (TVA) - Directiva 2006/112/CE - Scutiri la export - Articolul 146 alineatul (1) litera (b) - Bunuri expediate sau transportate în afara Uniunii Europene de un cumpărător care nu este stabilit pe teritoriul statului membru în cauză - Articolul 147 - „Bunuri transportate în bagajele personale ale călătorilor” care nu sunt stabiliți în Uniune - Noțiune - Bunuri care au părăsit efectiv teritoriul Uniunii - Probă - Refuz al scutirii la export - Principiile neutralității fiscale și proporționalității - Fraudă)
      (2021/C 62/05)
      Limba de procedură: maghiara

         Instanța de trimitere

      Szegedi Törvényszék

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: BAKATI PLUS Kereskedelmi és Szolgáltató Kft.

         Pârâtă: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

         Dispozitivul

                  1)

                  Scutirea prevăzută la articolul 147 alineatul (1) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată în favoarea „bunurilor transportate în bagajele personale ale călătorilor” trebuie interpretată în sensul că nu intră sub incidența sa bunurile pe care un particular care nu este stabilit în Uniunea Europeană le ia cu el în afara Uniunii Europene în scopuri comerciale, în vederea revânzării lor într-un stat terț.

                  2)

                  Articolul 146 alineatul (1) litera (b) și articolul 147 din Directiva 2006/112 trebuie interpretate în sensul că nu se opun unei jurisprudențe naționale în temeiul căreia, atunci când administrația fiscală constată că nu sunt îndeplinite condițiile scutirii de taxa pe valoarea adăugată (TVA) prevăzute pentru bunurile transportate în bagajele personale ale călătorilor, ci că bunurile în cauză au fost efectiv transportate în afara Uniunii Europene de către cumpărător, aceasta este obligată să examineze dacă scutirea de TVA prevăzută la articolul 146 alineatul (1) litera (b) menționat poate fi aplicată livrării în cauză, în condițiile în care formalitățile vamale aplicabile nu au fost efectuate, iar, la momentul achiziției, cumpărătorul nu avea intenția de a i se aplica această din urmă scutire.

                  3)

                  Articolul 146 alineatul (1) litera (b) și articolul 147 din Directiva 2006/112, precum și principiile neutralității fiscale și proporționalității trebuie interpretate în sensul că se opun unei practici naționale în temeiul căreia administrația fiscală refuză în mod automat unei persoane impozabile beneficiul scutirii de taxa pe valoarea adăugată (TVA) prevăzute de una sau de cealaltă dintre aceste dispoziții atunci când constată că persoana impozabilă menționată a emis, cu rea-credință, formularul în temeiul căruia cumpărătorul s-a prevalat de scutirea prevăzută la acest articol 147, în condițiile în care se stabilește că bunurile în cauză au părăsit teritoriul Uniunii Europene. În astfel de împrejurări, beneficiul scutirii de TVA prevăzute la acest articol 146 alineatul (1) litera (b) trebuie refuzat dacă încălcarea unei cerințe de formă are ca efect să se împiedice dovedirea cu certitudine a îndeplinirii cerințelor de fond care condiționează aplicarea acestei scutiri sau dacă se stabilește că respectiva persoană impozabilă știa sau ar fi trebuit să știe că operațiunea în cauză făcea parte dintr-o fraudă care pune în pericol funcționarea sistemului comun al TVA-ului.

         (1)  JO C 95, 23.3.2020.


title: Cauza C-667/19: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 17 decembrie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Sąd Okręgowy w Warszawie – Polonia) – A.M./E.M. [Trimitere preliminară – Apropierea legislațiilor – Produse cosmetice – Regulamentul (CE) nr. 1223/2009 – Articolul 19 – Informarea consumatorilor – Etichetare – Indicații care trebuie să figureze pe recipientul și pe ambalajul produselor – Etichetare într-o limbă străină – „Funcția produsului cosmetic” – Noțiune – Ambalajele produselor cosmetice care conțin o trimitere la un catalog detaliat al produselor redactat în limba consumatorului]

text:
               22.2.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 62/7

      Hotărârea Curții (Camera a treia) din 17 decembrie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Sąd Okręgowy w Warszawie – Polonia) – A.M./E.M.
      (Cauza C-667/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Apropierea legislațiilor - Produse cosmetice - Regulamentul (CE) nr. 1223/2009 - Articolul 19 - Informarea consumatorilor - Etichetare - Indicații care trebuie să figureze pe recipientul și pe ambalajul produselor - Etichetare într-o limbă străină - „Funcția produsului cosmetic” - Noțiune - Ambalajele produselor cosmetice care conțin o trimitere la un catalog detaliat al produselor redactat în limba consumatorului)
      (2021/C 62/06)
      Limba de procedură: polona

         Instanța de trimitere

      Sąd Okręgowy w Warszawie

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: A.M.

         Pârâtă: E.M.

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 19 alineatul (1) litera (f) din Regulamentul (CE) nr. 1223/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind produsele cosmetice trebuie interpretat în sensul că mențiunea „funcției produsului cosmetic” care trebuie să figureze, în temeiul acestei dispoziții, pe recipientul și pe ambalajul unui astfel de produs trebuie să fie de natură să informeze în mod clar consumatorul cu privire la folosirea și la modul de utilizare a produsului pentru a asigura că acesta poate fi utilizat într-un mod sigur de consumatori, fără să dăuneze sănătății lor, și nu se poate limita, așadar, la simpla indicare a scopurilor în care este folosit produsul, astfel cum sunt vizate la articolul 2 alineatul (1) litera (a) din acest regulament. Revine instanței de trimitere sarcina să verifice, având în vedere caracteristicile și proprietățile produsului vizat, precum și așteptările unui consumator mediu, normal informat și suficient de atent și de avizat, natura și întinderea informației care trebuie să figureze în acest scop pe recipientul și pe ambalajul produsului pentru ca acesta să poată fi utilizat fără a pune în pericol sănătatea umană.

                  2)

                  Articolul 19 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1223/2009 trebuie interpretat în sensul că mențiunile vizate la articolul 19 alineatul (1) literele (d), (f) și (g) din acest regulament, și anume cele referitoare la precauțiile speciale care trebuie respectate la utilizarea produsului cosmetic, la funcția acestui produs și, respectiv, la ingredientele sale, nu pot figura într-un catalog al întreprinderii la care face trimitere simbolul prevăzut în anexa VII punctul 1 la regulamentul menționat, aplicat pe ambalajul sau pe recipientul produsului menționat.

         (1)  JO C 406, 2.12.2019.


title: Cauza C-710/19: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 17 decembrie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Conseil d'État – Belgia) – G. M. A./État belge [Trimitere preliminară – Libera circulație a persoanelor – Articolul 45 TFUE – Cetățenia Uniunii – Directiva 2004/38/CE – Dreptul de ședere pentru o perioadă mai mare de trei luni – Articolul 14 alineatul (4) litera (b) – Persoane aflate în căutarea unui loc de muncă – Termen rezonabil pentru a lua cunoștință de ofertele de încadrare în muncă care îi pot conveni persoanei aflate în căutarea unui loc de muncă și a lua măsurile care îi permit să fie angajată – Cerințe impuse persoanei aflate în căutarea unui loc de muncă de statul membru gazdă în acest termen – Condiții privind dreptul de ședere – Obligația de a căuta în continuare un loc de muncă și de a avea șanse reale să fie angajată]

text:
               22.2.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 62/8

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 17 decembrie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Conseil d'État – Belgia) – G. M. A./État belge
      (Cauza C-710/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Libera circulație a persoanelor - Articolul 45 TFUE - Cetățenia Uniunii - Directiva 2004/38/CE - Dreptul de ședere pentru o perioadă mai mare de trei luni - Articolul 14 alineatul (4) litera (b) - Persoane aflate în căutarea unui loc de muncă - Termen rezonabil pentru a lua cunoștință de ofertele de încadrare în muncă care îi pot conveni persoanei aflate în căutarea unui loc de muncă și a lua măsurile care îi permit să fie angajată - Cerințe impuse persoanei aflate în căutarea unui loc de muncă de statul membru gazdă în acest termen - Condiții privind dreptul de ședere - Obligația de a căuta în continuare un loc de muncă și de a avea șanse reale să fie angajată)
      (2021/C 62/07)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Conseil d'État

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: G. M. A.

         Pârât: État belge

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 45 TFUE și articolul 14 alineatul (4) litera (b) din Directiva 2004/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora, de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 1612/68 și de abrogare a Directivelor 64/221/CEE, 68/360/CEE, 72/194/CEE, 73/148/CEE, 75/34/CEE, 75/35/CEE, 90/364/CEE, 90/365/CEE și 93/96/CEE, trebuie interpretate în sensul că un stat membru gazdă este obligat să acorde un termen rezonabil unui cetățean al Uniunii, care începe să curgă din moment în care acest cetățean al Uniunii s a înregistrat ca persoană aflată în căutarea unui loc de muncă, pentru a i permite să ia cunoștință de ofertele de încadrare în muncă ce îi pot conveni și să ia măsurile necesare în scopul de a fi angajat.

                  2)

                  În acest termen, statul membru gazdă poate impune ca persoana aflată în căutarea unui loc de muncă să facă dovada că este în căutarea unui loc de muncă. Numai după expirarea termenului menționat, acest stat membru poate impune ca persoana care caută un loc de muncă să demonstreze nu numai că este în continuare în căutarea unui loc de muncă, ci și că are șanse reale de a fi angajată.

         (1)  JO C 399, 25.11.2019.


title: Cauza C-801/19: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 17 decembrie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Upravni sud u Zagrebu – Croația) – FRANCK d.d. Zagreb/Ministarstvo financija Republike Hrvatske Samostalni sektor za drugostupanjski upravni postupak [Trimitere preliminară – Taxa pe valoarea adăugată (TVA) – Directiva 2006/112/CE – Scutiri – Articolul 135 alineatul (1) literele (b) și (d) – Noțiunile de „acordare de credite” și de „alte instrumente negociabile” – Operațiuni complexe – Prestație principală – Punere la dispoziție de fonduri în schimbul unei remunerații – Transferul unui bilet la ordin unei societăți de factoring și al sumei de bani obținute emitentului biletului la ordin]

text:
               22.2.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 62/8

      Hotărârea Curții (Camera a opta) din 17 decembrie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Upravni sud u Zagrebu – Croația) – FRANCK d.d. Zagreb/Ministarstvo financija Republike Hrvatske Samostalni sektor za drugostupanjski upravni postupak
      (Cauza C-801/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Taxa pe valoarea adăugată (TVA) - Directiva 2006/112/CE - Scutiri - Articolul 135 alineatul (1) literele (b) și (d) - Noțiunile de „acordare de credite” și de „alte instrumente negociabile” - Operațiuni complexe - Prestație principală - Punere la dispoziție de fonduri în schimbul unei remunerații - Transferul unui bilet la ordin unei societăți de factoring și al sumei de bani obținute emitentului biletului la ordin)
      (2021/C 62/08)
      Limba de procedură: croata

         Instanța de trimitere

      Upravni sud u Zagrebu

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: FRANCK d.d. Zagreb

         Pârât: Ministarstvo financija Republike Hrvatske Samostalni sektor za drugostupanjski upravni postupak

         Dispozitivul

      Articolul 135 alineatul (1) literele (b) și (d) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie interpretat în sensul că scutirea de taxa pe valoarea adăugată pe care aceste dispoziții o prevăd pentru acordarea de credite și, respectiv, pentru operațiunile privind alte instrumente negociabile se aplică unei operațiuni care constă în punerea de către persoana impozabilă la dispoziția unei alte persoane impozabile, în schimbul unei remunerații, a fondurilor obținute de la o societate de factoring după ce acesteia i-a fost transmis un bilet la ordin emis de a doua persoană impozabilă, prima persoană impozabilă garantând acestei societăți de factoring rambursarea biletului la ordin la data scadenței.

         (1)  JO C 27, 27.1.2020.


title: Cauza C-849/19: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 17 decembrie 2020 – Comisia Europeană/Republica Elenă [Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru – Mediu – Directiva 92/43/CEE – Conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică – Arii speciale de conservare – Articolul 4 alineatul (4) – Obligația de stabilire a obiectivelor de conservare – Articolul 6 alineatul (1) – Obligația de a lua măsuri de conservare – Decizia 2006/613/CE – Regiunea biogeografică mediteraneeană]

text:
               22.2.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 62/9

      Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 17 decembrie 2020 – Comisia Europeană/Republica Elenă
      (Cauza C-849/19) (1)

      (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Mediu - Directiva 92/43/CEE - Conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică - Arii speciale de conservare - Articolul 4 alineatul (4) - Obligația de stabilire a obiectivelor de conservare - Articolul 6 alineatul (1) - Obligația de a lua măsuri de conservare - Decizia 2006/613/CE – Regiunea biogeografică mediteraneeană)
      (2021/C 62/09)
      Limba de procedură: greaca

         Părțile

         Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Bouchagiar și C. Hermes, agenți)

         Pârâtă: Republica Elenă (reprezentant: E. Skandalou, agent)

         Dispozitivul

                  1)

                  Prin neadoptarea, în termenele stabilite, a tuturor măsurilor necesare pentru a stabili obiectivele de conservare și măsurile de conservare adecvate în legătură cu cele 239 de situri de importanță comunitară care se află pe teritoriul elen și care figurează în Decizia 2006/613/CE a Comisiei din 19 iulie 2006 de adoptare, în conformitate cu Directiva 92/43/CEE a Consiliului, a listei siturilor de importanță comunitară pentru regiunea biogeografică mediteraneeană, Republica Elenă a încălcat obligațiile care îi revin în temeiul articolului 4 alineatul (4) și, respectiv, al articolului 6 alineatul (1) din Directiva 92/43/CEE a Consiliului din 21 mai 1992 privind conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2006/105/CE a Consiliului din 20 noiembrie 2006.

                  2)

                  Obligă Republica Elenă la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 19, 20.1.2020.


title: Cauzele conexate C-354/20 PPU și C-412/20 PPU: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 17 decembrie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Rechtbank Amsterdam – Țările de Jos) – executarea mandatelor europene de arestare emise împotriva L (C-354/20 PPU), P (C-412/20 PPU) („Trimitere preliminară – Procedură preliminară de urgență – Cooperare polițienească și judiciară în materie penală – Mandat european de arestare – Decizia cadru 2002/584/JAI – Articolul 1 alineatul (3) – Articolul 6 alineatul (1) – Proceduri de predare între statele membre – Condiții de executare – Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene – Articolul 47 al doilea paragraf – Dreptul de acces la o instanță judecătorească independentă și imparțială – Deficiențe sistemice sau generalizate – Noțiunea de «autoritate judiciară emitentă» – Luare în considerare a evenimentelor intervenite după emiterea mandatului european de arestare în cauză – Obligație a autorității judiciare de executare de a verifica în mod concret și precis existența unor motive serioase și întemeiate de a crede că persoana în cauză va fi expusă unui risc real de încălcare a dreptului său la un proces echitabil în cazul predării”)

text:
               22.2.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 62/10

      Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 17 decembrie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Rechtbank Amsterdam – Țările de Jos) – executarea mandatelor europene de arestare emise împotriva L (C-354/20 PPU), P (C-412/20 PPU)
      (Cauzele conexate C-354/20 PPU și C-412/20 PPU) (1)

      („Trimitere preliminară - Procedură preliminară de urgență - Cooperare polițienească și judiciară în materie penală - Mandat european de arestare - Decizia cadru 2002/584/JAI - Articolul 1 alineatul (3) - Articolul 6 alineatul (1) - Proceduri de predare între statele membre - Condiții de executare - Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Articolul 47 al doilea paragraf - Dreptul de acces la o instanță judecătorească independentă și imparțială - Deficiențe sistemice sau generalizate - Noțiunea de «autoritate judiciară emitentă» - Luare în considerare a evenimentelor intervenite după emiterea mandatului european de arestare în cauză - Obligație a autorității judiciare de executare de a verifica în mod concret și precis existența unor motive serioase și întemeiate de a crede că persoana în cauză va fi expusă unui risc real de încălcare a dreptului său la un proces echitabil în cazul predării”)
      (2021/C 62/10)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Rechtbank Amsterdam

         Părțile din procedura principală

         L (C-354/20 PPU), P (C-412/20 PPU)

         Dispozitivul

      Articolul 6 alineatul (1) și articolul 1 alineatul (3) din Decizia cadru 2002/584/JAI a Consiliului din 13 iunie 2002 privind mandatul european de arestare și procedurile de predare între statele membre, astfel cum a fost modificată prin Decizia cadru 2009/299/JAI a Consiliului din 26 februarie 2009, trebuie interpretate în sensul că, atunci când autoritatea judiciară de executare chemată să decidă cu privire la predarea unei persoane care face obiectul unui mandat european de arestare dispune de elemente care dovedesc existența unor deficiențe sistemice sau generalizate privind independența puterii judecătorești din statul membru emitent al acestui mandat de arestare care existau la momentul emiterii acestuia sau care au survenit ulterior acestei emiteri, autoritatea respectivă nu poate contesta calitatea de „autoritate judiciară emitentă” a instanței care a emis mandatul de arestare respectiv și nu poate prezuma că există motive serioase și întemeiate de a crede că această persoană va fi expusă, în cazul predării către acest din urmă stat membru, unui risc real de încălcare a dreptului său fundamental la un proces echitabil, garantat de articolul 47 al doilea paragraf din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, fără a efectua o verificare concretă și precisă care ar ține seama în special de situația personală a persoanei respective, de natura infracțiunii în cauză, precum și de contextul factual în care se înscrie emiterea respectivă, cum ar fi declarații ale unor autorități publice care pot interfera în tratamentul care trebuie rezervat unui caz individual.

         (1)  JO C 320, 28.09.2020.

         JO C 378, 9.11.2020.


title: Cauza C-416/20 PPU: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 17 decembrie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de l’Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg – Germania) – Executarea unor mandate europene de arestare emise împotriva TR [Trimitere preliminară – Procedură preliminară de urgență – Cooperare polițienească și judiciară în materie penală – Decizia cadru 2002/584/JAI – Mandat european de arestare – Articolul 4a alineatul (1) – Proceduri de predare între statele membre – Condiții de executare – Motive de neexecutare facultativă – Excepții – Executare obligatorie – Pedeapsă pronunțată în lipsă – Sustragerea persoanei urmărite – Directiva (UE) 2016/343 – Articolele 8 și 9 – Dreptul de a fi prezent la proces – Cerințe în caz de condamnare în lipsă – Verificare la predarea persoanei condamnate]

text:
               22.2.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 62/11

      Hotărârea Curții (Camera a patra) din 17 decembrie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de l’Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg – Germania) – Executarea unor mandate europene de arestare emise împotriva TR
      (Cauza C-416/20 PPU) (1)

      (Trimitere preliminară - Procedură preliminară de urgență - Cooperare polițienească și judiciară în materie penală - Decizia cadru 2002/584/JAI - Mandat european de arestare - Articolul 4a alineatul (1) - Proceduri de predare între statele membre - Condiții de executare - Motive de neexecutare facultativă - Excepții - Executare obligatorie - Pedeapsă pronunțată în lipsă - Sustragerea persoanei urmărite - Directiva (UE) 2016/343 - Articolele 8 și 9 - Dreptul de a fi prezent la proces - Cerințe în caz de condamnare în lipsă - Verificare la predarea persoanei condamnate)
      (2021/C 62/11)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg

         Părțile din procedura principală

         TR

         Cu participarea: Generalstaatsanwaltschaft Hamburg

         Dispozitivul

      Articolul 4a din Decizia cadru 2002/584/JAI a Consiliului din 13 iunie 2002 privind mandatul european de arestare și procedurile de predare între statele membre, astfel cum a fost modificată prin Decizia cadru 2009/299/JAI a Consiliului din 26 februarie 2009, trebuie interpretat în sensul că autoritatea judiciară de executare nu poate refuza executarea mandatului european de arestare emis în scopul executării unei pedepse sau a unei măsuri de siguranță privative de libertate atunci când persoana în cauză a împiedicat citarea sa în persoană și nu a fost prezentă în persoană la proces din cauza faptului că a fugit în statul membru de executare, pentru simplul motiv că nu dispune de asigurarea că dreptul la un nou proces, astfel cum este definit la articolele 8 și 9 din Directiva (UE) 2016/343 a Parlamentului European și a Consiliului din 9 martie 2016 privind consolidarea anumitor aspecte ale prezumției de nevinovăție și a dreptului de a fi prezent la proces în cadrul procedurilor penale, va fi respectat în cazul predării către statul membru emitent.

         (1)  JO C 390, 16.11.2020.


title: Cauza C-349/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de First-tier Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) (Regatul Unit) la 29 iulie 2020 – NB, AB/Secretary of State for the Home Department; intervenient: Înaltul Comisariat al Națiunilor Unite pentru Refugiați

text:
               22.2.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 62/11

      Cerere de decizie preliminară introdusă de First-tier Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) (Regatul Unit) la 29 iulie 2020 – NB, AB/Secretary of State for the Home Department; intervenient: Înaltul Comisariat al Națiunilor Unite pentru Refugiați
      (Cauza C-349/20)
      (2021/C 62/12)
      Limba de procedură: engleza

         Instanța de trimitere

      First-tier Tribunal (Immigration and Asylum Chamber)

         Părțile din procedura principală

         Recurenți: NB, AB

         Intimat: Secretary of State for the Home Department

         Intervenient: Înaltul Comisariat al Națiunilor Unite pentru Refugiați

         Întrebările preliminare

      Atunci când se apreciază dacă a existat o încetare a protecției sau a asistenței acordate de UNRWA (1), în sensul articolului 12 alineatul (1) litera (a) a doua teză din Directiva 2004/83/CE (2), unui apatrid palestinian înregistrat la UNWRA în ceea ce privește asistența acordată persoanelor cu handicap:

                  1)

                  Aprecierea constă exclusiv în examinarea circumstanțelor din trecut care se susține că ar fi obligat solicitantul să părăsească zona de operațiuni a UNRWA la momentul la care a făcut-o sau este totodată o examinare ex nunc, orientată spre viitor, a posibilității solicitantului de a beneficia în prezent de o asemenea protecție sau asistență?

                  2)

                  În cazul în care răspunsul la prima întrebare este acela că aprecierea include o examinare orientată spre viitor, este legitimă invocarea prin analogie a clauzei privind încetarea de la articolul 11, astfel încât, atunci când solicitantul poate indica un motiv justificat din trecut pentru plecarea sa din zona de operațiuni a UNWRA, să revină statului membru sarcina de a dovedi că un asemenea motiv nu mai este valabil?

                  3)

                  Pentru a exista motive obiective justificate care determină plecarea unei astfel de persoane și care sunt legate de protecția sau de asistența din partea UNRW[A], este necesar să se demonstreze că UNRWA sau statul în care acest organism își desfășoară activitatea i-a cauzat persoanei respective în mod intenționat o vătămare sau a privat-o de asistență (printr-o acțiune sau printr-o omisiune)?

                  4)

                  Se impune luarea în considerare a asistenței acordate unor astfel de persoane de actori ai societății civile precum organizațiile neguvernamentale?

         (1)  United Nations Relief and Works Association (Agenția Organizației Națiunilor Unite de Ajutorare și Lucrări pentru Refugiații Palestinieni din Orientul Apropiat).

         (2)  Directiva 2004/83/CE a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind standardele minime cu privire la condițiile pe care trebuie să le îndeplinească resortisanții țărilor terțe sau apatrizii pentru a putea beneficia de statutul de refugiat sau persoanele care, din alte motive, au nevoie de protecție internațională și privind conținutul protecției acordate (JO 2004, L 304, p. 12, Ediție specială, 19/vol. 7, p. 52).


title: Cauza C-453/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Úřad pro přístup k dopravní infrastruktuře (Republica Cehă) la 23 septembrie 2020 – CityRail a.s./Správa železnic, státní organizace

text:
               22.2.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 62/12

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Úřad pro přístup k dopravní infrastruktuře (Republica Cehă) la 23 septembrie 2020 – CityRail a.s./Správa železnic, státní organizace
      (Cauza C-453/20)
      (2021/C 62/13)
      Limba de procedură: ceha

         Instanța de trimitere

      Úřad pro přístup k dopravní infrastruktuře

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: CityRail a.s.

         Pârâtă: Správa železnic, státní organizace

         Întrebările preliminare

                  1)

                     Punctul de încărcare și descărcare pentru transportul de marfă și linia asociată fac parte din infrastructura feroviară în sensul articolului 3 punctul 3 din Directiva 2012/34 (1)?

                  2)

                  În temeiul Directivei 2012/34, administratorul de infrastructură poate modifica în orice moment nivelul taxelor pentru utilizarea infrastructurii feroviare sau a infrastructurii de servicii în detrimentul transportatorilor?

                  3)

                  În conformitate cu articolul 288 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, Directiva 2012/34 este obligatorie pentru organizația de stat Správa železnic?

                  4)

                  Pot reglementările din documentul de referință al rețelei să fie considerate discriminatorii atunci când sunt contrare dispozițiilor dreptului Uniunii Europene pe care Správa železnic (Administraţia Căilor Ferate) este obligată să le respecte?

         (1)  Directiva 2012/34/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 noiembrie 2012 privind instituirea spațiului feroviar unic european (denumită în continuare „Directiva 2012/34”).


title: Cauza C-577/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Korkein hallinto-oikeus (Finlanda) la 4 noiembrie 2020 – A

text:
               22.2.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 62/13

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Korkein hallinto-oikeus (Finlanda) la 4 noiembrie 2020 – A
      (Cauza C-577/20)
      (2021/C 62/14)
      Limba de procedură: finlandeza

         Instanța de trimitere

      Korkein hallinto-oikeus

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: A

         Cealaltă parte din procedură: Sosiaali- ja terveysalan lupa- ja valvontavirasto

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Libertățile fundamentale garantate de Tratatul privind Uniunea Europeană și de Directiva 2005/36/CE (1) trebuie interpretate în sensul că revine autorității competente a statului membru gazdă sarcina de a aprecia dreptul unui solicitant de a exercita o profesie reglementată, în conformitate cu articolele 45 și 49 TFUE și cu jurisprudența în materie (a se vedea în special Hotărârea din 7 mai 1991, Vlassopoulou, C-340/89 (2), și Hotărârea din 6 octombrie 2015, Brouillard, C-298/14 (3)), deși articolul 13 alineatul (2) din Directiva 2005/36/CE ar trebui să armonizeze condițiile de exercitare a unei profesii reglementate, printre care aceea că statul membru gazdă trebuie să îi permită exercitarea unei profesii reglementate unui solicitant care are un titlu de calificare dintr-un alt stat membru în care această profesie nu este reglementată, dar care nu îndeplinește cerința referitoare la exercitarea profesiei impusă de dispoziția directivei?

                  2)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare: având în vedere considerațiile expuse în cauza Brouillard (C-298/14, EU:C:2015:652, punctul 55), referitoare la criteriile exclusive de apreciere a echivalenței diplomelor, dreptul Uniunii se opune ca, într-o situație precum cea în discuție în prezenta procedură, autoritatea competentă a statului membru gazdă să își întemeieze aprecierea echivalenței unei formări și pe alte informații decât cele obținute de la organismul de formare sau de la autoritățile celuilalt stat membru cu privire la conținutul exact și la modul de desfășurare a formării?

         (1)  Directiva 2005/36/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 septembrie 2005 privind recunoașterea calificărilor profesionale (JO 2005, L 255, p. 22, Ediție specială, 05/vol. 8, p. 3).

         (2)  Hotărârea din 7 mai 1991, Vlassopoulou (C-340/89, EU:C:1991:193).

         (3)  Hotărârea din 6 octombrie 2015, Brouillard (C-298/14, EU:C:2015:652).


title: Cauza C-606/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Düsseldorf (Germania) la 17 noiembrie 2020 – EZ/Iberia Lineas Aereas de Espana, Sociedad Unipersonal

text:
               22.2.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 62/13

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Düsseldorf (Germania) la 17 noiembrie 2020 – EZ/Iberia Lineas Aereas de Espana, Sociedad Unipersonal
      (Cauza C-606/20)
      (2021/C 62/15)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Landgericht Düsseldorf

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: EZ

         Pârâtă: Iberia Lineas Aereas de Espana, Sociedad Unipersonal

         Întrebarea preliminară

      Articolul 20 prima teză din Convenția pentru unificarea anumitor norme referitoare la transportul aerian internațional, încheiată la Montreal la 28 mai 1999, semnată de Comunitatea Europeană la 9 decembrie 1999, aprobată în numele acesteia prin Decizia 2001/539/CE a Consiliului din 5 aprilie 2001 (1) și intrată în vigoare la 28 iunie 2004, trebuie interpretat în sensul că transportatorul aerian este exonerat în întregime sau în parte de răspunderea sa pentru pierderea bagajelor în conformitate cu articolul 17 alineatul (2) din Convenția de la Montreal, în cazul în care pasagerul a transportat în bagajul înregistrat, în loc de bagajul de mână, articole electronice noi sau aproape noi, precum o cameră compactă, o tabletă (iPad) și căști fără fir, fără a notifica acest lucru transportatorului aerian, deși ar fi fost posibil și rezonabil ca pasagerul să poarte cu sine aceste articole electronice în bagajul de mână?

         (1)  2001/539/CE: Decizia Consiliului din 5 aprilie 2001 privind încheierea de către Comunitatea Europeană a Convenției pentru unificarea anumitor norme referitoare la transportul aerian internațional (Convenția de la Montreal) (JO 2001, L 194, p. 38, Ediție specială, 07/vol. 8, p. 112).


title: Cauza C-632/20 P: Recurs introdus la 24 noiembrie 2020 de Regatul Spaniei împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a noua) din 23 septembrie 2020 în cauza T-370/19, Spania/Comisia

text:
               22.2.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 62/14

      Recurs introdus la 24 noiembrie 2020 de Regatul Spaniei împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a noua) din 23 septembrie 2020 în cauza T-370/19, Spania/Comisia
      (Cauza C-632/20 P)
      (2021/C 62/16)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Recurent: Regatul Spaniei (reprezentant: S. Centeno Huerta, agent)

         Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

         Concluziile recurentului

      Recurentul solicită Curții:

                  —

                  admiterea prezentului recurs și anularea Hotărârii Tribunalului din 23 septembrie 2020, pronunțată în cauza T-370/19 împotriva Comisiei Europene;

                  —

                  soluționarea acțiunii în anulare, procedând la anularea Deciziei Comisiei din 18 martie 2019 privind participarea autorității naționale de reglementare din Kosovo la Organismul Autorităților Europene de Reglementare în Domeniul Comunicațiilor Electronice (1) și

                  —

                  în orice caz, obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Regatul Spaniei declară recurs împotriva Hotărârii Tribunalului din 23 septembrie 2020 în cauza T-370/19, Regatul Spaniei/Comisia Europeană, pentru următoarele motive:

                  —

                  Eroare de drept în interpretarea noțiunii de „țară terță” în sensul articolului 35 din Regulamentul 2018/1971 (2) în lumina tratatelor Uniunii Europene și în lumina dreptului internațional.

                  —

                  Eroare de drept în interpretarea și în aplicarea articolului 111 din ASA Kosovo în coroborare cu articolul 35 din Regulamentul 2018/1971, prin interpretarea eronată a consecințelor faptului că Uniunea Europeană nu a luat poziție cu privire la statutul Kosovo în dreptul internațional.

                  —

                  Eroare de drept în interpretarea articolului 35 din Regulamentul 2018/1971 în coroborare cu articolul 111 din ASA Kosovo, în măsura în care cooperarea în discuție nu include participarea în ORECE și în Consiliul de administrație al Oficiului OAREC.

                  —

                  Eroare de drept, în măsura în care se consideră că articolul 17 TUE este un temei juridic valabil pentru adoptarea deciziei atacate.

                  —

                  Eroare de drept în interpretarea articolului 35 alineatul (2) din Regulamentul 2018/1971, în măsura în care se consideră că acordurile de lucru pot fi stabilite de Comisia Europeană în mod unilateral.

            Admiterea oricăruia dintre aceste motive trebuie să conducă la admiterea recursului și, pe cale de consecință, la analizarea și la admiterea acțiunii în anulare, procedându-se la anularea Deciziei Comisiei din 18 martie 2019 privind participarea autorității naționale de reglementare din Kosovo la Organismul Autorităților Europene de Reglementare în Domeniul Comunicațiilor Electronice.

         (1)  JO 2019, C 115, p.26.

         (2)  Regulamentul (UE) 2018/1971 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 decembrie 2018 de instituire a Organismului Autorităților Europene de Reglementare în Domeniul Comunicațiilor Electronice (OAREC) și a Agenției de sprijin pentru OAREC (Oficiul OAREC) și de modificare a Regulamentului (UE) 2015/2120 și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1211/2009 (JO 2018, L 321, p. 1).


title: Cauza C-633/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 25 noiembrie 2020 – Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V./TC Medical Air Ambulance Agency GmbH

text:
               22.2.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 62/15

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 25 noiembrie 2020 – Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V./TC Medical Air Ambulance Agency GmbH
      (Cauza C-633/20)
      (2021/C 62/17)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Bundesgerichtshof

         Părțile din procedura principală

         Recurent-reclamant: Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.

         Intimată-pârâtă: TC Medical Air Ambulance Agency GmbH

         Întrebarea preliminară

      O întreprindere care, în calitate de asigurat, are la o societate de asigurări o asigurare împotriva riscurilor de boală în străinătate, precum și o asigurare a costurilor aferente returnării la domiciliu din străinătate și din interiorul țării, ca asigurare de grup pentru clienții săi, distribuie către consumatori înscrierea ca membri, care le dă dreptul să beneficieze, în străinătate, de prestații de asigurare în cazul unei îmbolnăviri sau al unui accident și care primește de la persoanele devenite membre o remunerație pentru protecția asiguratorie dobândită, are calitatea de intermediar de asigurări în sensul articolului 2 punctele 3 și 5 din Directiva 2002/92/CE (1) și al articolului 2 alineatul (1) punctele 1, 3 și 8 din Directiva (UE) 2016/97 (2)?

         (1)  Directiva 2002/92/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 9 decembrie 2002 privind intermedierea de asigurări (JO 2003, L 9, p. 3, Ediție specială, 06/vol. 4, p. 24).

         (2)  Directiva (UE) 2016/97 a Parlamentului European și a Consiliului din 20 ianuarie 2016 privind distribuția de asigurări (reformare) (JO 2016, L 26, p. 19).


title: Cauza C-636/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Pécsi Törvényszék (Ungaria) la 25 noiembrie 2020 – Tolnatext Bt./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

text:
               22.2.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 62/16

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Pécsi Törvényszék (Ungaria) la 25 noiembrie 2020 – Tolnatext Bt./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
      (Cauza C-636/20)
      (2021/C 62/18)
      Limba de procedură: maghiara

         Instanța de trimitere

      Pécsi Törvényszék

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Tolnatext Bt.

         Pârâtă: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

         Întrebarea preliminară

      Articolul 22 alineatul (6) și articolul 29 din Regulamentul (UE) nr. 952/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 9 octombrie 2013 de stabilire a Codului vamal al Uniunii (1) trebuie interpretate în sensul că, în procedurile soluționate de autoritatea vamală, care acționează în calitate de organ fără caracter jurisdicțional, este necesar ca autoritatea respectivă să acorde dreptul de a fi ascultat atât în cazul procedurilor inițiate din oficiu, cât și în cel al procedurilor inițiate în urma depunerii unei cereri?

         (1)  Regulamentul (UE) nr. 952/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 9 octombrie 2013 de stabilire a Codului vamal al Uniunii (JO 2013, L 269, p. 1).


title: Cauza C-648/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Westminster Magistrates’ Court (Regatul Unit) la 1 decembrie 2020 – Parchetul Regional din Svishtov/PI

text:
               22.2.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 62/16

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Westminster Magistrates’ Court (Regatul Unit) la 1 decembrie 2020 – Parchetul Regional din Svishtov/PI
      (Cauza C-648/20)
      (2021/C 62/19)
      Limba de procedură: engleza

         Instanța de trimitere

      Westminster Magistrates’ Court

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: Parchetul Regional din Svishtov (Bulgaria)

         Pârât: PI

         Întrebarea preliminară

      În cazul în care predarea este solicitată în vederea efectuării urmăririi penale împotriva unei persoane căutate, iar atât decizia de emitere a unui mandat de arestare național (denumit în continuare „MAN”), cât și decizia de emitere a unui mandat european de arestare (denumit în continuare „MEA”) sunt luate de un procuror, fără intervenția unei instanțe înainte de predare, persoana căutată beneficiază de protecția pe două niveluri avută în vedere de Curte în Hotărârea Bob-Dog (1), dacă:

                  a.

                  efectul MAN se limitează la reținerea persoanei pentru o durată de maximum 72 de ore în vederea prezentării sale în fața unei instanțe; și

                  b.

                  cu ocazia predării, este numai de competența instanței să dispună punerea în libertate sau prelungirea detenției, ținând seama de toate împrejurările cauzei?

         (1)  Hotărârea Curții din 1 iunie 2013 (C-241/15, ECLI:EU:C:2016:385)


title: Cauza C-659/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Nejvyšší správní soud (Republica Cehă) la 4 decembrie 2020 – ET/Ministerstvo životního prostředí

text:
               22.2.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 62/17

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Nejvyšší správní soud (Republica Cehă) la 4 decembrie 2020 – ET/Ministerstvo životního prostředí
      (Cauza C-659/20)
      (2021/C 62/20)
      Limba de procedură: ceha

         Instanța de trimitere

      Nejvyšší správní soud

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: ET

         Pârât: Ministerstvo životního prostředí

         Întrebările preliminare

                  1)

                  „Animalele de reproducere”, în sensul Regulamentului (CE) nr. 865/2006 (1) al Comisiei de stabilire a normelor de punere în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 338/97 al Consiliului privind protecția speciilor faunei și florei sălbatice prin controlul comerțului cu acestea, includ exemplarele care sunt părinți ai exemplarelor crescute de un anumit crescător, chiar dacă nu a fost niciodată proprietarul sau deținătorul acestora?

                  2)

                  În cazul în care la prima întrebare se va răspunde că exemplarele parentale nu fac parte din animalele de reproducere, atunci autoritățile competente, la examinarea respectării condiției prevăzute de articolul 54 punctul 2 din Regulamentul (CE) nr. 865/2006 al Comisiei referitoare la stabilirea animalelor de reproducere în conformitate cu dispozițiile legale, cu menținerea acestora într-un mod care să nu prejudicieze supraviețuirea speciei respective în natură, au dreptul de a controla originea acestor exemplare parentale și de a aprecia, pe această bază, dacă animalele de reproducere au fost stabilite în conformitate cu normele prevăzute la articolul 54 punctul 2 din acest regulament?

                  3)

                  La examinarea respectării condiției prevăzute de articolul 54 punctul 2 din Regulamentul (CE) nr. 865/2006 al Comisiei, referitoare la stabilirea animalelor de reproducere în conformitate cu dispozițiile legale, cu menținerea acestora într-un mod care să nu prejudicieze supraviețuirea speciei respective în natură, se pot lua în considerare și alte circumstanțe relevante în cauză (în special, buna-credință la cesiunea exemplarelor și încrederea legitimă că eventualii descendenți ai acestora vor putea fi comercializați, precum și, dacă este cazul, dispoziții legale mai puțin stricte în vigoare în Republica Cehă anterior aderării la Uniunea Europeană)?

         (1)  JO 2006, L 166, p. 1, Ediție specială, 15/vol. 16, p. 104.


title: Cauza C-660/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesarbeitsgericht (Germania) la 4 decembrie 2020 – MK/Lufthansa CityLine GmbH

text:
               22.2.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 62/17

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesarbeitsgericht (Germania) la 4 decembrie 2020 – MK/Lufthansa CityLine GmbH
      (Cauza C-660/20)
      (2021/C 62/21)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Bundesarbeitsgericht

         Părțile din procedura principală

         Recurent: MK

         Intimată: Lufthansa CityLine GmbH

         Întrebările preliminare

                  1)

                  O dispoziție legală națională tratează lucrătorii pe fracțiune de normă într-un mod mai puțin favorabil decât lucrătorii cu normă întreagă comparabili, în sensul clauzei 4 alineatul (1) din Acordul-cadru cu privire la munca pe fracțiune de normă, anexat la Directiva 97/81/CE (1), în cazul în care permite ca o remunerație suplimentară acordată lucrătorilor pe fracțiune de normă și lucrătorilor cu normă întreagă să fie condiționată în mod uniform de depășirea aceluiași număr de ore de muncă, autorizând astfel să se ia în considerare remunerația globală, iar nu elementul constitutiv al remunerației reprezentat de remunerația suplimentară?

                  2)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare:
                  Dacă prin remunerația suplimentară se urmărește compensarea unei sarcini de muncă deosebite, o dispoziție legală națională care permite ca un drept la o remunerație suplimentară să fie supus condiției depășirii aceluiași număr de ore de muncă, în mod uniform pentru lucrătorii pe fracțiune de normă și pentru lucrătorii cu normă întreagă, este compatibilă cu clauza 4 alineatul (1) și cu principiul pro rata temporis prevăzut de clauza 4 alineatul (2) din Acordul-cadru cu privire la munca pe fracțiune de normă, anexat la Directiva 97/81/CE?

         (1)  Directiva 97/81/CE a Consiliului din 15 decembrie 1997 privind acordul-cadru cu privire la munca pe fracțiune de normă, încheiat de UCIPE, CEIP și CES (JO 1998, L 14, p. 9, Ediție specială, 05/vol. 5, p. 35).


title: Cauza C-687/20: Acțiune introdusă la 17 decembrie 2020 – Comisia Europeană/Republica Portugheză

text:
               22.2.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 62/18

      Acțiune introdusă la 17 decembrie 2020 – Comisia Europeană/Republica Portugheză
      (Cauza C-687/20)
      (2021/C 62/22)
      Limba de procedură: portugheza

         Părțile

         Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: M. Noll-Ehlers, G. Braga da Cruz, agenți)

         Pârâtă: Republica Portugheză

         Concluziile reclamantei

                  —

                  Constatarea faptului că Republica Portugheză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul prevederilor articolului 7 alineatul (2) primul paragraf din Directiva 2002/49/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 25 iunie 2002 privind evaluarea și gestiunea zgomotului ambiental (1) întrucât nu a elaborat hărți acustice strategice privind cinci drumuri principale;

                  —

                  constatarea faptului că Republica Portugheză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul prevederilor articolului 8 alineatul (2) din directiva menționată, întrucât nu a elaborat planuri de acțiune pentru aglomerările Amadora și Oporto, planuri de acțiune pentru 236 de drumuri principale și planuri de acțiune pentru 55 de căi ferate principale;

                  —

                  constatarea faptului că Republica Portugheză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul prevederilor articolului 10 alineatul (2) din directiva menționată coroborat cu anexa VI din aceasta întrucât nu a comunicat Comisiei informațiile care rezultă din hărțile acustice strategice privind cinci drumuri principale și, în plus, nu a comunicat Comisiei rezumatele planurilor de acțiune privind aglomerările Oporto și Amadora, precum și pe cele privind 236 de drumuri principale și 55 de căi ferate principale,

                  —

                  obligarea Republicii Portugheze la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Potrivit Directivei 2002/49/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 25 iunie 2002 privind evaluarea și gestiunea zgomotului ambiental (denumită în continuare „directiva”), în măsura în care este relevant în cauză, le revenea autorităților portugheze:

                  1)

                  În primul rând, în temeiul articolului 7 alineatul (2) al doilea paragraf din directivă, să comunice Comisiei cel târziu la 31 decembrie 2008 toate aglomerările prezente pe teritoriul său, precum și toate drumurile și căile ferate principale prezente pe teritoriul său.

                  2)

                  În al doilea rând, în temeiul articolului 7 alineatul (2) primul paragraf din directivă, să elaboreze cel târziu la 30 iunie 2012 hărți acustice strategice corespunzătoare tuturor aglomerărilor urbane și tuturor drumurilor și căilor ferate principale care să reflecte situația în anul de referință 2011. În plus, autoritățile portugheze trebuiau să transmită Comisiei, cel târziu la 30 decembrie 2012, informații privind hărțile acustice strategice, în temeiul articolului 10 alineatul (2) din directivă coroborat cu anexa VI la aceasta.

                  3)

                  În al treilea rând, autoritățile portugheze trebuiau de asemenea să elaboreze, în temeiul articolului 8 alineatul (2) din directivă, cel târziu la 18 iulie 2013, planuri de acțiune corespunzătoare aglomerărilor și drumurilor și căilor ferate principale situate pe teritoriul lor. De asemenea, autoritățile portugheze trebuiau să transmită Comisiei cel târziu la 18 ianuarie 2014 rezumatele acestor planuri de acțiune, în temeiul articolului 10 alineatul (2) din directivă coroborat cu anexa VI la aceasta.

            Trebuie să se semnaleze că obligațiile autorităților portugheze la care se face referire anterior constituie trei etape succesive prevăzute în directivă și că etapele a doua și a treia se bazează, respectiv, pe etapa imediat anterioară.

         (1)  JO 2002, L 189, p. 12, Ediție specială, 15/vol.8, p. 196.


title: Cauza C-690/20 P: Recurs introdus la 18 decembrie 2020 de Casino, Guichard-Perrachon, Achats Marchandises Casino împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a noua extinsă) din 5 octombrie 2020 în cauza T-249/17, Casino, Guichard-Perrachon et AMC/Comisia

text:
               22.2.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 62/19

      Recurs introdus la 18 decembrie 2020 de Casino, Guichard-Perrachon, Achats Marchandises Casino împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a noua extinsă) din 5 octombrie 2020 în cauza T-249/17, Casino, Guichard-Perrachon et AMC/Comisia
      (Cauza C-690/20 P)
      (2021/C 62/23)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamante: Casino, Guichard-Perrachon, Achats Marchandises Casino (reprezentanți: O. de Juvigny, A. Sunderland, I. Simic, G. Aubron, avocați)

         Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană, Consiliul Uniunii Europene

         Concluziile recurentelor

                  —

                  anularea punctului 2) din dispozitivul Hotărârii Tribunalului din 5 octombrie 2020 în cauza T-249/17;

                  —

                  admiterea concluziilor prezentate de reclamantele în primă instanță și, prin urmare, anularea în totalitate a Deciziei C (2017) 1054 a Comisiei Europene din 9 februarie 2017, în temeiul articolelor 263 și 277 TFUE;

                  —

                  obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată aferente prezentului recurs, precum și a celor efectuate în primă instanță în fața Tribunalului.

         Motivele şi principalele argumente

      Recurentele susțin că hotărârea atacată încalcă:

                  1.

                  articolul 7 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și cerința de protecție împotriva intervențiilor arbitrare ale puterii publice în sfera activității private a unei persoane, articolul 19 din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului și articolul 3 din Regulamentul (CE) nr. 773/2004 al Comisiei Europene, în măsura în care Tribunalul a statuat (i) că aceste dispoziții nu impuneau Comisiei să înregistreze declarațiile verbale ale furnizorilor și (ii) că „sintezele” acestor întâlniri întocmite unilateral de serviciile Comisiei constituiau o probă valabilă a faptului că aceasta dispunea de indicii care să justifice decizia C(2017) 1054 a Comisiei Europene;

                  2.

                  articolul 7 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și cerința de protecție împotriva intervențiilor arbitrare ale puterii publice în sfera activității private a unei persoane, în măsura în care Tribunalul a statuat că dreptul fundamental la inviolabilitatea domiciliului nu impunea ca Decizia C(2017) 1054 a Comisiei Europene:

                              (i)

                              limitează în timp exercitarea competențelor de inspecție ale Comisiei; și

                              (ii)

                              limitează persoanele și spațiile care pot fi inspectate;

                  3.

                  articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, în măsura în care Tribunalul a statuat că regimul juridic aplicabil inspecțiilor Comisiei respectă dreptul fundamental la o cale de atac efectivă.


title: Cauza C-693/20 P: Recurs introdus la 21 decembrie 2020 de Intermarché Casino Achats împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a noua extinsă) din 5 octombrie 2020 în cauza T-254/17, Intermarché Casino Achats/Comisia

text:
               22.2.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 62/20

      Recurs introdus la 21 decembrie 2020 de Intermarché Casino Achats împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a noua extinsă) din 5 octombrie 2020 în cauza T-254/17, Intermarché Casino Achats/Comisia
      (Cauza C-693/20 P)
      (2021/C 62/24)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Intermarché Casino Achats (reprezentanți: Y. Utzschneider, J. Jourdan, C. Mussi, S. Eder, avocați)

         Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană, Consiliul Uniunii Europene

         Concluzile recurentei

                  —

                  anularea în parte a Hotărârii Tribunalului din 5 octombrie 2020 în cauza T-254/17, în măsura în care prin aceasta s-a respins în parte acțiunea introdusă de Intermarché Casino Achats având ca obiect anularea Deciziei Comisiei Europene din 9 februarie 2017 adoptate în temeiul articolului 20 alineatele (1) și (4) din Regulamentul nr. 1/2003 (cazul AT.40466 – Tute 1) și în măsura în care a obligat reclamanta la plata cheltuielilor de judecată;

                  —

                  anularea articolului 1 litera (a) din Decizia Comisiei din 9 februarie 2017 în cauza AT.40466, citată anterior;

                  —

                  obligarea Comisiei la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

         Motivele şi principalele argumente

      În cadrul primului motiv, recurenta susține că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept prin faptul că a respins excepția de nelegalitate a articolului 20 alineatele (1) și (4) din Regulamentul nr. 1/2003, întemeiată pe lipsa unor căi de atac adecvate împotriva desfășurării inspecțiilor, ceea ce nu este conform cu cerințele unei căi de atac efective consacrate la articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale și cu jurisprudența Curții Europene a Drepturilor Omului.
      În cadrul celui de al doilea motiv, recurenta arată că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept întrucât a considerat că documentele prezentate de Comisie pentru a demonstra existența unor indicii serioase privind încălcarea la data inspecției puteau fi luate în considerare fără a respecta formalismul impus de Regulamentul nr. 1/2003 și Regulamentul nr. 773/2004. Această eroare a afectat concluzia Tribunalului potrivit căreia Comisia dispunea de indicii serioase privind existența încălcării menționate la articolul 1 litera (a) din decizia de inspecție. Prin refuzul de a anula articolul 1 litera (a) din decizia de inspecție, Tribunalul a încălcat, așadar, dreptul la inviolabilitatea domiciliului consacrat la articolul 7 din Carta drepturilor fundamentale.
      În cadrul celui de al treilea motiv, recurenta susține că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept întrucât a considerat că dreptul la inviolabilitatea domiciliului consacrat la articolul 7 din Carta drepturilor fundamentale nu impunea deciziei de inspecție să prevadă o limită în durata inspecțiilor și întrucât a refuzat să anuleze decizia pentru acest motiv.


title: Cauza C-725/20 P: Recurs introdus la 28 decembrie 2020 de Maria Teresa Coppo Gavazzi și alții împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta extinsă) din 15 octombrie 2020 în cauzele conexate T-389/19-T-394/19, T-397/19, T-398/19, T-403/19, T-404/19, T-406/19, T-407/19, T-409/19-T-414/19, T-416/19-T-418/19, T-420/19-T-422/19, T-425/19-T-427/19, T-429/19-T-432/19, T-435/19, T-436/19, T-438/19-T-442/19, T-444/19-T-446/19, T-448/19, T-450/19-T-454/19, T-463/19 și T-465/19, Coppo Gavazzi și alții/Parlamentul

text:
               22.2.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 62/21

      Recurs introdus la 28 decembrie 2020 de Maria Teresa Coppo Gavazzi și alții împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta extinsă) din 15 octombrie 2020 în cauzele conexate T-389/19-T-394/19, T-397/19, T-398/19, T-403/19, T-404/19, T-406/19, T-407/19, T-409/19-T-414/19, T-416/19-T-418/19, T-420/19-T-422/19, T-425/19-T-427/19, T-429/19-T-432/19, T-435/19, T-436/19, T-438/19-T-442/19, T-444/19-T-446/19, T-448/19, T-450/19-T-454/19, T-463/19 și T-465/19, Coppo Gavazzi și alții/Parlamentul
      (Cauza C-725/20 P)
      (2021/C 62/25)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Recurenți: Maria Teresa Coppo Gavazzi, Cristiana Muscardini, Luigi Vinci, Agostino Mantovani, Anna Catasta, Vanda Novati, Francesco Enrico Speroni, Maria Di Meo, Giuseppe Di Lello Finuoli, Raffaele Lombardo, Olivier Dupuis, Leda Frittelli, Livio Filippi, Vincenzo Viola, Antonio Mussa, Mauro Nobilia, Sergio Camillo Segre, Stefano De Luca, Riccardo Ventre, Mirella Musoni, Francesco Iacono, Vito Bonsignore, Claudio Azzolini, Vincenzo Aita, Mario Mantovani, Vincenzo Mattina, Romano Maria La Russa, Giorgio Carollo, Fiammetta Cucurnia, în nume propriu și în calitate de moștenitor al lui Giulietto Chiesa, Roberto Costanzo, Giorgio Gallenzi, în calitate de moștenitor al lui Giulio Cesare Gallenzi, Vitaliano Gemelli, Pasqualina Napoletano, Ida Panusa (reprezentant: M. Merola, avocat)

         Cealaltă parte din procedură: Parlamentul European

         Concluziile recurenților

                  —

                  Anularea hotărârii atacate;

                  —

                  retrimiterea cauzei T-453/19, Panusa/Parlamentul, la Tribunal pentru examinarea pe fond;

                  —

                  anularea deciziilor atacate în ceea ce îi privește pe ceilalți recurenți;

                  —

                  obligarea Parlamentului European la plata cheltuielilor de judecată efectuate în ambele grade de jurisdicție.

         Motivele și principalele argumente

            Prin intermediul primului motiv de recurs
         , recurenții invocă o eroare de drept, în măsura în care Tribunalul a considerat deciziile atacate în fața acestuia ca fiind străine de dreptul la pensie și lipsite de vreo incidență asupra acestuia și a statuat, așadar, că erau conforme cu principiile generale și cu Carta drepturilor fundamentale. Eroarea decurge din faptul că a operat o distincție abstractă și arbitrară între dreptul la pensie și dreptul la plata prestațiilor. Deciziile atacate au adus atingere însuși dreptului la pensie, încălcând astfel nu numai dispozițiile care figurează în măsurile de punere în aplicare a statutului deputaților, ci și dreptul de proprietate; acestea sunt în plus contrare principiilor proporționalității, securității juridice și protecției încrederii legitime.

            Prin intermediul celui de al doilea motiv de recurs
         , recurenții invocă mai multe erori de drept săvârșite de Tribunal în aprecierea motivelor de recurs de natură procedurală invocate de reclamanții din primă instanță, în special în ceea ce privește stabilirea temeiului juridic al deciziilor atacate, competența șefului de unitate care a adoptat actul și nemotivarea. Tribunalul ar fi trebuit să arate că deciziile atacate se întemeiază pe o dispoziție în prezent abrogată și, dat fiind că este vorba despre acte de administrare extraordinară, ar fi trebuit să fie adoptate de biroul Parlamentului European. În plus, Tribunalul a extins excesiv posibilitatea unei motivări per relationem. Astfel, motivarea nu apare nicidecum în deciziile atacate, ci numai într-un aviz al serviciului juridic al Parlamentului European, la care deciziile atacate și actele pregătitoare nu fac nicio trimitere specifică.

            Prin intermediul celui de al treilea motiv de recurs
         , recurenta din cauza T-453/19 invocă o eroare de drept în declarația de inadmisibilitate a cauzei sale, pentru lipsa interesului de a exercita acțiunea. Tribunalul nu a considerat astfel posibilitatea ca prestația de pensie a cărei beneficiară este recurenta să aibă alt temei juridic, deși acest aspect a fost discutat în ședință. Întrucât acest temei juridic diferit ar garanta o prestație mai ridicată, existența unui interes de a exercita acțiunea nu poate fi negată.


title: Cauza C-728/19: Ordonanța președintelui Curții din 13 februarie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de High Court of Justice (Chancery Division) – Regatul Unit) – Beverly Hills Teddy Bear Company/PMS International Group

text:
               22.2.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 62/22

      Ordonanța președintelui Curții din 13 februarie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de High Court of Justice (Chancery Division) – Regatul Unit) – Beverly Hills Teddy Bear Company/PMS International Group
      (Cauza C-728/19) (1)

      (2021/C 62/26)
      Limba de procedură: engleza
      Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 423, 16.12.2019


title: Cauzele conexate T-236/17 și T-596/17: Hotărârea Tribunalului din 16 decembrie 2020 – Balti Gaas/Comisia și INEA („Ajutor financiar în cadrul mecanismului pentru interconectarea Europei pentru perioada 2014-2020 – Domeniul infrastructurilor energetice transeuropene – Cereri de propuneri – Acțiune în constatarea abținerii de a acționa – Lipsa unei solicitări de a acționa – Inadmisibilitate – Acțiune în anulare – Act care nu este supus căilor de atac – Act pregătitor – Inadmisibilitate parțială – Decizie de refuzare a unei propuneri – Erori vădite de apreciere – Obligația de motivare – Competența Comisiei”)

text:
               22.2.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 62/23

      Hotărârea Tribunalului din 16 decembrie 2020 – Balti Gaas/Comisia și INEA
      (Cauzele conexate T-236/17 și T-596/17) (1)

      („Ajutor financiar în cadrul mecanismului pentru interconectarea Europei pentru perioada 2014-2020 - Domeniul infrastructurilor energetice transeuropene - Cereri de propuneri - Acțiune în constatarea abținerii de a acționa - Lipsa unei solicitări de a acționa - Inadmisibilitate - Acțiune în anulare - Act care nu este supus căilor de atac - Act pregătitor - Inadmisibilitate parțială - Decizie de refuzare a unei propuneri - Erori vădite de apreciere - Obligația de motivare - Competența Comisiei”)
      (2021/C 62/27)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Balti Gaas OÜ (Tallinn, Estonia) (reprezentant: E. Tamm, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: O. Beynet și Y. Marinova, agenți), Agenția Executivă pentru Inovare și Rețele (reprezentanți: I. Ramallo și L. Di Paolo, agenți)

         Intervenientă în susținerea reclamantei: Republica Estonia (reprezentant: N. Grünberg, agent)

         Obiectul

      Cerere formulată în temeiul articolului 263 TFUE și prin care se urmărește anularea deciziei pretins cuprinse în scrisoarea INEA din 17 februarie 2017 referitoare la propunerea reclamantei prin care s-a răspuns la a doua cerere de propuneri lansată pentru anul 2016 în cadrul Mecanismului pentru interconectarea Europei (MIE), pe paza programului de lucru multianual adoptat în cadrul Decizia de punere în aplicare C(2016)1587 final a Comisiei din 17 martie 2016 de modificare a Deciziei de punere în aplicare C(2014)2080 a Comisiei de instituire a programului de lucru multianual privind acordarea de ajutoare financiare în domeniul infrastructurii energetice transeuropene în temeiul Mecanismului pentru interconectarea Europei pentru perioada 2014-2020 (cauza T-236/17), și, pe de altă parte, cu titlu principal, o cerere formulată în temeiul articolului 265 TFUE și prin care se urmărește să se constate abținerea nelegală a Comisiei de a adopta o nouă decizie motivată referitoare la respectiva propunere a reclamantei și, în subsidiar, o cerere prin care se urmărește Deciziei de punere în aplicare C(2017) 1593 final a Comisiei din 14 martie 2017 privind selectarea și acordarea de subvenții pentru acțiuni prin care se contribuie la proiecte de interes comun în cadrul MIE în domeniul infrastructurilor energetice transeuropene (cauza T-596/17).

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunile.

                  2)

                  Obligă Agenția Executivă pentru Inovare și Rețele (INEA) să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Balti Gaas OÜ în cauza T-236/17, Comisia Europeană fiind obligată să suporte propriile cheltuieli de judecată în această cauză.

                  3)

                  Balti Gaas suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană în cauza T-596/17.

                  4)

                  Republica Estonia suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 221, 10.7.2017.