title: Cauza T-386/09: Acțiune introdusă la 5 octombrie 2009 — Grúas Abril Asistencia/Comisia

text:
               21.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/61

         Acțiune introdusă la 5 octombrie 2009 — Grúas Abril Asistencia/Comisia
   (Cauza T-386/09)
   2009/C 282/114
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Grúas Abril Asistencia, SL (Alicante, Spania) (reprezentant: R. L. García García, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că respingerea de către autoritățile competente în materie de concurență și de către tribunalele spaniole a plângerii depuse de reclamantă, respectiv societatea Grúas Abril Asistencia, S. L., este contrară articolelor 81 CE și 82 CE;

               —

               în consecință, obligarea Comisiei Comunităților Europene, emitenta deciziei atacate, la adoptarea măsurilor necesare pentru asigurarea încetării activității denunțate ca ilicită prin impunerea de amenzi și sancțiuni aplicabile acestei încălcări, precum și, dacă este cazul, constatarea dreptului reclamantei la despăgubire pentru prejudiciile produse ca urmare a încălcării menționate;

               —

               constatarea faptului că, prin conduita societății MAPFRE MUTUALIDAD DE SEGUROS Y REASEGUROS A PRIMA FIJA (devenită MAPFRE S. A.) față de reclamantă, furnizoarea sa, constând în impunerea unilaterală a tarifelor la care plătea prestarea serviciilor de asistență, în stabilirea de tarife inferioare costului serviciilor respective, în solicitarea în mod nejustificat și arbitrar ca aceste servicii să fie efectuate în condiții nestipulate în contract (executarea serviciului cu macarale cu sigla MAPFRE), în amenințarea reclamantei cu rezilierea contractului în cazul în care nu cedează la solicitările sale și în ducerea la îndeplinire a acestei amenințări, au fost încălcate Legea spaniolă privind protecția concurenței (Ley Española de Defensa de la Competencia), precum și articolele 81 CE și 82 CE;

               —

               obligarea Comisia la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamanta este o întreprindere familială al cărei obiect îl constituie furnizarea de servicii de remorcări de autoturisme în caz de pană pe autostradă.
   Reclamanta se opune acțiunilor pretins contrare normelor de concurență ale societății MAPFRE S. A., care, în cadrul unui contract de asistență care prevedea remorcarea autoturismelor asigurate de MAPFRE la cererea acesteia sau a asiguraților săi, ar fi solicitat, potrivit spuselor reclamantei, pe de o parte, ca acest serviciu de asistență să se desfășoare cu vehicule ce purtau sigla MAPFRE și, pe de altă parte, ca reclamanta să ofere acesteia publicitate pentru marca sa comercială fără nicio contraprestație și, pe de altă parte, ar fi impus tarife inferioare costului serviciului furnizat.
   În susținerea acțiunii sale, reclamanta invocă încălcarea normelor comunitare și spaniole din domeniul concurenței.


title: Cauza C-151/08: Ordonanța Curții (Camera a treia) din 27 noiembrie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunal Superior de Justicia de Cataluña – Spania) – N. N. Renta SA/ Tribunal Económico-Administrativo Regional de Cataluña (TEARC), Generalidad de Cataluña (Articolul 104 alineatul (3) din Regulamentul de procedură — A șasea directivă TVA — Articolul 33 alineatul (1) — Noțiunea impozite pe cifra de afaceri — Impozit pe transferurile patrimoniale și pe actele juridice încheiate în formă scrisă)

text:
               18.4.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 90/6

         Ordonanța Curții (Camera a treia) din 27 noiembrie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunal Superior de Justicia de Cataluña – Spania) – N. N. Renta SA/ Tribunal Económico-Administrativo Regional de Cataluña (TEARC), Generalidad de Cataluña
   (Cauza C-151/08) (1)

   (Articolul 104 alineatul (3) din Regulamentul de procedură - A șasea directivă TVA - Articolul 33 alineatul (1) - Noțiunea „impozite pe cifra de afaceri” - Impozit pe transferurile patrimoniale și pe actele juridice încheiate în formă scrisă)
   2009/C 90/09
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Tribunal Superior de Justicia de Cataluña

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: N. N. Renta SA

      Pârâți: Tribunal Económico-Administrativo Regional de Cataluña (TEARC), Generalidad de Cataluña

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare – Tribunal Superior de Justicia de Cataluña – Interpretarea articolului 33 din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri – sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1) – Noțiunea „impozite pe cifra de afaceri” – Impozit național pe transferurile patrimoniale și pe actele juridice încheiate în formă scrisă

      Dispozitivul

   Articolul 33 din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri – sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare, astfel cum a fost modificată prin Directiva 91/680/CEE a Consiliului din 16 decembrie 1991, trebuie interpretat în sensul că nu se opune perceperii unei cote-părți progresive sau proporționale cu impozitul pe transferurile patrimoniale și pe actele juridice încheiate în formă scrisă în cazul în care se aplică la încheierea unui contract de vânzare de către un întreprinzător a cărui activitate constă în achiziționarea și vânzarea de bunuri imobile sau în achiziționarea de astfel de bunuri în vederea reamenajării sau închirierii lor ulterioare.

      (1)  JO C 158, 21.6.2008.


title: Cauza C-68/13: Ordonanța președintelui Curții din 28 mai 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Amtsgericht Rüsselsheim — Germania) — Markus Weiss/Condor Flugdienst GmbH

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 225/59

         Ordonanța președintelui Curții din 28 mai 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Amtsgericht Rüsselsheim — Germania) — Markus Weiss/Condor Flugdienst GmbH
   (Cauza C-68/13) (1)

   2013/C 225/131
   Limba de procedură: germana
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 114, 20.4.2013.


title: Cauza C-486/12: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 12 decembrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Gerechtshof te 's-Hertogenbosch — Țările de Jos) — în procedura inițiată de X (Protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal — Directiva 95/46/CE — Condiții de exercitare a dreptului de acces — Perceperea unor taxe excesive)

text:
               15.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 45/13

         Hotărârea Curții (Camera a opta) din 12 decembrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Gerechtshof te 's-Hertogenbosch — Țările de Jos) — în procedura inițiată de X
   (Cauza C-486/12) (1)

   (Protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal - Directiva 95/46/CE - Condiții de exercitare a dreptului de acces - Perceperea unor taxe excesive)
   2014/C 45/23
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Gerechtshof te 's-Hertogenbosch

      Partea din procedura principală

   X

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Gerechtshof te's-Hertogenbosch (Țările de Jos) — Interpretarea articolului 12 litera (a) a doua liniuță din Directiva 95/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 24 octombrie 1995 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și libera circulație a acestor date (JO L 281, p. 31, Ediție specială, 13/vol. 17, p. 10) — Drept de acces la date — Comunicare de date care fac obiectul prelucrării — Noțiune — Acordarea accesului la date — Perceperea unei taxe.

      Dispozitivul

               1.

               Articolul 12 litera (a) din Directiva 95/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 24 octombrie 1995 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și libera circulație a acestor date trebuie interpretat în sensul că nu se opune perceperii de taxe cu ocazia comunicării de date cu caracter personal de către o autoritate publică.

               2.

               Articolul 12 litera (a) din Directiva 95/46 trebuie interpretat în sensul că, pentru a garanta că taxele percepute în cazul exercitării dreptului de acces la datele cu caracter personal nu sunt excesive în sensul acestei dispoziții, cuantumul lor nu poate să depășească costul comunicării datelor respective. Revine instanței naționale sarcina de a efectua verificările necesare, în raport cu împrejurările din cauza principală.

      (1)  JO C 26, 26.1.2013.


title: Cauza T-121/08: Hotărârea Tribunalului din 11 mai 2010 — PC-Ware Information Technologies/Comisia ( „Contracte de achiziții publice de bunuri — Procedură comunitară de cerere de ofertă — Achiziție de produse software și de licențe — Respingerea unei oferte depuse de un ofertant — Ofertă anormal de mică — Obligația de motivare” )

text:
               3.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 179/33

         Hotărârea Tribunalului din 11 mai 2010 — PC-Ware Information Technologies/Comisia
   (Cauza T-121/08) (1)

   („Contracte de achiziții publice de bunuri - Procedură comunitară de cerere de ofertă - Achiziție de produse software și de licențe - Respingerea unei oferte depuse de un ofertant - Ofertă anormal de mică - Obligația de motivare”)
   2010/C 179/55
   Limba de procedură: olandeza

      Părțile

      Reclamantă: PC-Ware Information Technologies BV (Amsterdam, Țările de Jos) (reprezentanți: L. Devillé și B. Maerevoet, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: E. Manhaeve, agent, asistat de P. Wytinck, avocat)

      Obiectul

   Cu titlu principal, cerere de anulare a Deciziei Comisiei din 11 ianuarie 2008 de respingere a ofertei reclamantei în cadrul procedurii de cerere de ofertă DIGIT/R2/PO/2007/022 și, cu titlu subsidiar, cerere de reparare a prejudiciului pretins suferit de reclamantă ca urmare a conduitei Comisiei

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă PC-Ware Information Technologies BV la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 116, 9.5.2008.


title: Cauza T-470/12: Ordonanța Tribunalului din 29 ianuarie 2014 – Sothys Auriac/OAPI – Grand Hotel Primavera (BEAUTY GARDEN) ( „Marcă comunitară — Cerere de declarare a nulității — Retragerea cererii de declarare a nulității — Nepronunțare asupra fondului” )

text:
               14.4.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/33

         Ordonanța Tribunalului din 29 ianuarie 2014 – Sothys Auriac/OAPI – Grand Hotel Primavera (BEAUTY GARDEN)
   (Cauza T-470/12) (1)

   ((„Marcă comunitară - Cerere de declarare a nulității - Retragerea cererii de declarare a nulității - Nepronunțare asupra fondului”))
   2014/C 112/44
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Sothys Auriac (Auriac, Franța) (reprezentant: A. Berthet, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: V. Melgar, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă în faţa Tribunalului: Grand Hotel Primavera SA (Borgo Maggiore, San Marino)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 12 iulie 2012 (cauza R 1419/2011-1) privind o procedură de declarare a nulității între Grand Hotel Primavera SA și Sothys Auriac

      Dispozitivul

               1)

               Nu mai este necesar să se pronunţe asupra fondului cauzei.

               2)

               Reclamanta suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de pârât.

      (1)  JO C 26, 26.1.2013.


title: Cauza C-510/12: Ordonanța Curții (Camera a zecea) din 6 martie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Hof van Beroep te Gent – Belgia) – Bloomsbury NV/Belgische Staat (Articolul 99 din Regulamentul de procedură — A patra directivă 78/660/CEE — Articolul 2 alineatul (3) — Principiul imaginii fidele — Articolul 2 alineatul (4) — Obligația de informare — Articolul 2 alineatul (5) — Obligația de derogare — Articolul 32 — Metodă de evaluare întemeiată pe costul istoric — Dobândirea de către o societate a unui activ cu titlu gratuit)

text:
               16.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 184/2

         Ordonanța Curții (Camera a zecea) din 6 martie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Hof van Beroep te Gent – Belgia) – Bloomsbury NV/Belgische Staat
   (Cauza C-510/12) (1)

   ((Articolul 99 din Regulamentul de procedură - A patra directivă 78/660/CEE - Articolul 2 alineatul (3) - Principiul imaginii fidele - Articolul 2 alineatul (4) - Obligația de informare - Articolul 2 alineatul (5) - Obligația de derogare - Articolul 32 - Metodă de evaluare întemeiată pe costul istoric - Dobândirea de către o societate a unui activ cu titlu gratuit))
   2014/C 184/03
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Hof van Beroep te Gent

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Bloomsbury NV

      Pârât: Belgische Staat

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară – Hof van Beroep te Gent – Belgia – Interpretarea articolului 2 alineatele (3), (4) și (5) din A patra directivă 78/660/CEE a Consiliului din 25 iulie 1978, în temeiul articolului 54 alineatul (3) litera (g) din tratat, privind conturile anuale ale anumitor forme de societăți comerciale (JO L 222, p. 11, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 21) – Principiul imaginii fidele – Dobândirea cu titlu gratuit de către societate a unui activ important – Imposibilitatea înscrierii în conturi a valorii acestuia, dând astfel o imagine denaturată a patrimoniului, a situației financiare și a rezultatului societății

      Dispozitivul

   Articolului 2 alineatele (3)-(5) din A patra directivă 78/660/CEE a Consiliului din 25 iulie 1978, în temeiul articolului [44 alineatul (2) litera (g) CE], privind conturile anuale ale anumitor forme de societăți comerciale trebuie interpretat că nu impune unei societăți care dobândește un activ cu titlu gratuit să îl înscrie la valoarea reală în situația sa financiară anuală.

      (1)  JO C 46, 16.2.2013.


title: Cauza C-14/11 P: Recurs introdus la 11 ianuarie 2011 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) pronunțate la 27 octombrie 2010 în cauza T-24/05, Alliance One International, Inc. (fostă Standard Commercial Corp.), Standard Commercial Tobacco Company, Inc., Trans-Continental Leaf Tobacco Corp. Ltd/Comisia Europeană

text:
               12.3.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 80/15

         Recurs introdus la 11 ianuarie 2011 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) pronunțate la 27 octombrie 2010 în cauza T-24/05, Alliance One International, Inc. (fostă Standard Commercial Corp.), Standard Commercial Tobacco Company, Inc., Trans-Continental Leaf Tobacco Corp. Ltd/Comisia Europeană
   (Cauza C-14/11 P)
   2011/C 80/28
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanti: F. Castillo de la Torre, E. Gippini Fournier, R. Sauer, agenți)

      Celelalte părți în proces: Alliance One International, Inc. (fostă Standard Commercial Corp.), Standard Commercial Tobacco Company, Inc., Trans-Continental Leaf Tobacco Corp. Ltd

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Tribunalului:

               —

               anularea punctului 1 din dispozitivul hotărârii atacate;

               —

               respingerea în întregime a acțiunii formulate în fața Tribunalului;

               —

               obligarea TCLT la plata cheltuielilor de judecată și a celor trei reclamante să suporte totalitatea cheltuielilor de judecată din procedura în primă instanță.

      Motivele și principalele argumente

   Recurenta susține că hotărârea atacată trebuie anulată pentru următoarele motive:

               1.

               Tribunalul a încălcat principiul egalității de tratament și nu a respectat linia jurisprudențială consacrată potrivit căreia răspunderea fiecărei întreprinderi trebuie evaluată de la caz la caz.

               2.

               Tribunalul a săvârșit o eroare de drept atunci când a considerat că deciziile Comisiei cu privire la anumite societăți-mamă stabileau un standard juridic privind atribuirea răspunderii în sarcina altor societăți-mamă, deși un astfel de standard depășea cadrul cerințelor impuse prin jurisprudență.

               3.

               Tribunalul a încălcat dreptul Comisiei la o procedură contradictorie și a dat o interpretare greșită obligației de motivare, împiedicând Comisia să invoce argumente împotriva motivelor referitoare la discriminare.

               4.

               Tribunalul a încălcat principiul egalității de tratament întrucât Trans-Continental Leaf Tobacco Corp. Ltd se afla într-o situație diferită din punct de vedere obiectiv de cea a Intabex și Universal.


title: Cauza C-48/07: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 22 decembrie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Cour d'appel de Liège — Belgique) — État belge — SPF Finances/Les Vergers du Vieux Tauves SA (Impozite pe profit — Directiva 90/435/CEE — Statutul de societate-mamă — Participare la capital — Deținere de părți în uzufruct)

text:
               21.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/6

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 22 decembrie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Cour d'appel de Liège — Belgique) — État belge — SPF Finances/Les Vergers du Vieux Tauves SA
   (Cauza C-48/07) (1)

   (Impozite pe profit - Directiva 90/435/CEE - Statutul de societate-mamă - Participare la capital - Deținere de părți în uzufruct)
   (2009/C 44/09)
   Limba de procedură: franceza
   Instanța de trimitere
   Cour d'appel de Liège
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: État belge — SPF Finances

      Pârâtă: Les Vergers du Vieux Tauves SA
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Cour d'appel de Liège — Interpretarea articolelor 3, 4 și 5 din Directiva 90/435/CEE a Consiliului din 23 iulie 1990 privind regimul fiscal comun care se aplică societăților-mamă și filialelor acestora din diferite state membre (JO L 225, p. 6, Ediție specială, 09/vol. 1, p. 97) — Noțiunea de participare la capitalul unei filiale stabilite într-un alt stat membru — Caracterul suficient al unui drept de uzufruct asupra titlurilor reprezentative de capital sau necesitatea unei participări în deplină proprietate, în scopul deducerii dividendelor primite?
   Dispozitivul
   Noțiunea de participare la capitalul unei societăți comerciale dintr-un alt stat membru, în sensul articolului 3 din Directiva 90/435/CEE a Consiliului din 23 iulie 1990 privind regimul fiscal comun care se aplică societăților-mamă și filialelor acestora din diferite state membre, nu cuprinde deținerea de părți în uzufruct.
   Totuși, în conformitate cu libertățile de circulație garantate de Tratatul CE, aplicabile situațiilor transfrontaliere, în cazul în care un stat membru, în vederea evitării dublei impuneri a dividendelor primite, scutește de impozit atât dividendele pe care o societate rezidentă le primește de la o altă societate rezidentă în care aceasta deține părți în deplină proprietate, cât și pe cele pe care o societate rezidentă le primește de la o altă societate rezidentă în care aceasta deține părți în uzufruct, acest stat trebuie să aplice, în vederea scutirii dividendelor primite, același tratament fiscal dividendelor primite de la o societate stabilită într-un alt stat membru de către o societate rezidentă care deține părți în deplină proprietate și dividendelor primite de o societate rezidentă care deține părți în uzufruct.

      (1)  JO C 82, 14.4.2007.


title: Cauza C-314/10: Ordonanța Curții (Camera a cincea) din 22 septembrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunal de première instance de Liège — Belgia) — Hubert Pagnoul/État belge [Articolul 92 alineatul (1), articolul 103 alineatul (1) și articolul 104 alineatul (3) primul paragraf din Regulamentul de procedură — Trimitere preliminară — Examinarea conformității unei norme naționale atât cu dreptul Uniunii, cât și cu Constituția națională — Reglementare națională care prevede caracterul prioritar al unei proceduri incidente de control al constituționalității — Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene — Necesitatea unei legături cu dreptul Uniunii — Necompetență vădită a Curții]

text:
               28.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 25/22

      Ordonanța Curții (Camera a cincea) din 22 septembrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunal de première instance de Liège — Belgia) — Hubert Pagnoul/État belge
      (Cauza C-314/10) (1)

      (Articolul 92 alineatul (1), articolul 103 alineatul (1) și articolul 104 alineatul (3) primul paragraf din Regulamentul de procedură - Trimitere preliminară - Examinarea conformității unei norme naționale atât cu dreptul Uniunii, cât și cu Constituția națională - Reglementare națională care prevede caracterul prioritar al unei proceduri incidente de control al constituționalității - Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Necesitatea unei legături cu dreptul Uniunii - Necompetență vădită a Curții)
      (2012/C 25/37)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Tribunal de première instance de Liège

         Părțile din acțiunea principală

         Reclamant: Hubert Pagnoul

         Pârât: État belge

         Obiectul

      Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Tribunal de première instance de Liège — Interpretarea articolelor 6 TUE, 267 TFUE și a articolului 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene — Sesizare prealabilă obligatorie a Curții Constituționale de către instanțele naționale în cazul încălcării prezumate a drepturilor fundamentale printr-o lege națională — Conformitatea, prin raportare la dreptul Uniunii, a dispoziției naționale care impune această sesizare prealabilă — Posibilitatea, pentru instanțele naționale, de a exercita un control de conformitate a normelor naționale cu tratatele internaționale în cazul în care instanța constituțională a declarat respectiva lege națională compatibilă cu drepturile fundamentale garantate de Constituție

         Dispozitivul

      Curtea de Justiție a Uniunii Europene este vădit necompetentă să răspundă la întrebarea preliminară adresată de Tribunal de première instance de Liège (Belgia).

         (1)  JO C 246, 11.9.2010.


title: Cauza T-308/11: Acțiune introdusă la 13 iunie 2011 — Eurallumina/Comisia Europeană

text:
               13.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 238/30

         Acțiune introdusă la 13 iunie 2011 — Eurallumina/Comisia Europeană
   (Cauza T-308/11)
   2011/C 238/52
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Eurallumina SpA (Portoscuso, Italia) (reprezentant: V. Leone, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               Cu titlu principal:

                           —

                           anularea în tot a deciziei atacate, în ceea ce privește Eurallumina.

               Cu titlu subsidiar:

                           —

                           anularea articolului 2 din decizia atacată, în ceea ce privește măsura prevăzută de Decretul din 2004, și în consecință anularea articolului 3 din decizia atacată, în ceea ce privește ordinul de recuperare referitor la Eurallumina.

               Cu titlu mai subsidiar:

                           —

                           anularea articolului 3 din decizia atacată, în partea care privește ordinul de recuperare referitor la Eurallumina.

               Și, în orice caz,

                           —

                           obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Se solicită anularea deciziei atacate, prin care:

               —

               se califică drept ajutor nou ilegal și incompatibil măsura prevăzută la articolul 1 din Decretul emis de Presidente del Consiglio dei ministri nr. 14042 din 6 februarie 2004 („Decretul din 2004”) și de deciziile adoptate de Autorità per l’Energia Elettrica e il Gas („AEEG”) privind aplicarea acestui decret (denumite împreună „măsura prevăzută de Decretul din 2004”) și se dispune recuperarea ajutorului menționat;

               —

               se califică drept ajutor nou incompatibil măsura notificată de Italia, prevăzută la articolul 11 alineatul 12 din Legea nr. 80 din 14 mai 2005 de conversiune a Decretului-lege nr. 35 din 14 martie 2005 („Legea 80/2005”) și de decizia adoptată de AEEG privind aplicarea acestei legi (denumite împreună „măsura prevăzută de Legea 80/2005”).

         În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea principiului general al bunei administrări.
               În opinia reclamantei, Comisia ar fi săvârșit o eroare prin faptul că a examinat în comun cele două măsuri menționate anterior, deși s-ar fi impus analiza lor separată, având în vedere diferența obiectivă dintre acestea în ceea ce privește temeiul juridic, destinatarii și mecanismul de compensare prevăzut. Acest fapt a condus la o suprapunere a argumentelor invocate de Comisie, care a îngreunat apărarea.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea și aplicarea greșită a articolului 107 alineatul (1) TFUE în raport cu noțiunea de ajutor de stat.
               Potrivit reclamantei, Comisia ar fi săvârșit o eroare atunci când a considerat cele două măsuri ca fiind ajutoare de stat, întrucât în privința ambelor măsuri lipseau atât cerința avantajului în raport cu condițiile normale de piață, care să fi amenințat să denatureze concurența, cât și cerința ca schimburile comerciale comunitare să fie afectate. În special:

                           —

                           în ceea ce privește măsura prevăzută de Decretul din 2004, aceasta nu conferă niciun avantaj, întrucât constituie o simplă extindere referitoare la persoană a măsurii despre care, în cazul „Alumix” (1), Comisia a apreciat deja că nu constituie ajutor, stabilind că era exclus ca tariful pentru energie electrică aplicat Alumix să fi constituit un avantaj pentru această întreprindere. În plus, măsura prevăzută de Decretul din 2004 nu poate să aibă vreo influență asupra schimburilor comerciale comunitare — în ceea ce privește Eurallumina — întrucât piața aluminei este deficitară în Uniunea Europeană și o eventuală reducere a activităților acesteia nu ar fi compensată printr-o creștere a exporturilor operatorilor din alte state membre, care funcționează deja la întreaga capacitate;

                           —

                           în ceea ce privește măsura prevăzută de Legea 80/2005, aceasta nu conferă un avantaj în raport cu condițiile normale de piață, întrucât, având în vedere anomaliile pieței energiei în Italia, și cu deosebire, în Sardinia — unde prețul energiei electrice este menținut ridicat în mod artificial, din cauza lipsei conexiunilor cu continentul — referința la prețul format la nivel european la burse constituie o referință valabilă pentru a considera tariful aplicat ca fiind „de piață”, pentru activitatea beneficiarilor. În ceea ce privește schimburile comerciale comunitare, sunt valabile aceleași considerații ca cele menționate în privința măsurii prevăzute de Decretul din 2004.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea și aplicarea greșită a articolului 107 alineatul (3) TFUE în ceea ce privește excepția referitoare la ajutoarele regionale, prevăzută la litera (a).
               În opinia reclamantei, Comisia ar fi săvârșit o eroare atunci când a considerat că cele două măsuri nu ar fi compatibile, în calitate de ajutoare regionale, în special sub următoarele aspecte:

                           —

                           existența unui dezavantaj regional, rezultând din lipsa conexiunilor dintre Sardinia și continent, împrejurare care face ca aprovizionarea cu energie a beneficiarilor să aibă loc în condiții dezavantajoase, precum și din faptul că beneficiarii „energofagi” constituie osatura structurii productive a insulei, determinând în măsură semnificativă nivelul de ocupare a forței de muncă;

                           —

                           caracterul proporțional și adecvat al măsurilor în cauză în scopul neutralizării dezavantajului menționat, acestea fiind măsuri tranzitorii prin care se urmărește evitarea delocalizării beneficiarilor, în așteptarea depășirii acestei situații de dezavantaj structural, prin inițiative deja întreprinse și — în prezent — finalizate de statul italian, apte să creeze conexiuni cu o capacitate suficientă pentru Sardinia, prin investiții specifice efectuate în vederea eficientizării, pe care întreprinderile înseși au depus eforturi să le continue;

                           —

                           caracterul temporar și degresiv, de facto, al celor două măsuri.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea unor norme fundamentale de procedură — lipsa motivării.
               În opinia reclamantei, Comisia nu ar fi motivat suficient decizia, în special cu privire la:

                           —

                           diferența dintre măsura prevăzută de Decretul din 2004 și măsura vizată de Decizia „Alumix”;

                           —

                           existența elementului potențialei denaturări a concurenței și al afectării schimburilor comerciale dintre statele membre;

                           —

                           caracterul proporțional al măsurii prevăzute de Decretul din 2004.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe o eroare de apreciere în analizarea circumstanțelor care justifică încrederea legitimă.
               Potrivit reclamantei, Comisia ar fi săvârșit o eroare atunci când a apreciat că — în ceea ce privește Eurallumina — nu ar subzista circumstanțele care justifică încrederea legitimă în privința faptului că măsura prevăzută de Decretul din 2004 nu constituie ajutor.

      (1)  JO C 288, 1.10.1996, p. 4.


title: Cauza C-242/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Gerechtshof te Amsterdam (Țările de Jos) la 3 iulie 2009 — Albron Catering BV/FNV Bondgenoten en John Roest

text:
               12.9.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 220/21

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Gerechtshof te Amsterdam (Țările de Jos) la 3 iulie 2009 — Albron Catering BV/FNV Bondgenoten en John Roest
   (Cauza C-242/09)
   2009/C 220/41
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Gerechtshof te Amsterdam

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Albron Catering BV

      Pârâtă: FNV Bondgenoten, John Roest

      Întrebările preliminare

               1.

               Directiva 2001/23/CE privind apropierea legislației statelor membre referitoare la menținerea drepturilor lucrătorilor în cazul transferului de întreprinderi, unități sau părți de întreprinderi sau unități trebuie interpretată în sensul că transferul drepturilor și obligațiilor către cesionar, prevăzut la articolul 3 alineatul (1) prima teză, nu are loc decât exclusiv în cazul în care cedentul întreprinderii care trebuie transferată este deopotrivă și angajatorul de drept al lucrătorilor în cauză, ori, în caz de transfer al unei societăți de exploatare aparținând unui concern, protecția lucrătorilor urmărită de directivă impune necesitatea să opereze și transferul către cesionar al drepturilor și obligațiilor existente în privința lucrătorilor care își desfășoară activitatea în această întreprindere, dacă totalitatea personalului din cadrul concernului este angajat de către o societate care are ca obiect gestiunea de personal (societate care aparține la rândul său concernului), funcționând ca angajator central?

               2.

               Ce răspuns trebuie să se ofere la a doua parte a primei întrebări în cazul în care lucrătorii menționați, care își desfășoară activitatea în cadrul unei întreprinderi din concern, sunt angajații unei alte societăți care aparține deopotrivă aceluiași grup de societăți, însă nu este o societate având ca obiect gestiunea personalului, astfel cum a fost descrisă la prima întrebare?


title: Cauza C-558/10: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 5 iulie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunal de grande instance de Chartres — Franța) — Michel Bourges-Maunoury, Marie-Louise Heintz, épouse Bourges-Maunoury/Direction des services fiscaux d'Eure et Loir (Privilegiile și imunitățile Comunităților Europene — Scutire de impozitele naționale a veniturilor plătite de Uniune — Luarea în considerare a veniturilor plătite de Uniune la calcularea plafonului impozitului de solidaritate pe avere)

text:
               22.9.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/5

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 5 iulie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunal de grande instance de Chartres — Franța) — Michel Bourges-Maunoury, Marie-Louise Heintz, épouse Bourges-Maunoury/Direction des services fiscaux d'Eure et Loir
   (Cauza C-558/10) (1)

   (Privilegiile și imunitățile Comunităților Europene - Scutire de impozitele naționale a veniturilor plătite de Uniune - Luarea în considerare a veniturilor plătite de Uniune la calcularea plafonului impozitului de solidaritate pe avere)
   2012/C 287/07
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Tribunal de grande instance de Chartres

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Michel Bourges-Maunoury, Marie-Louise Heintz, épouse Bourges-Maunoury

      Pârâtă: Direction des services fiscaux d'Eure et Loir

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Tribunal de grande instance de Chartres — Interpretarea articolului 13 al doilea paragraf din capitolul V din Protocolul privind privilegiile și imunitățile Comunităților Europene (JO 1967, 152, p. 13) — Admisibilitatea unei legislații naționale care prevede luarea în considerare a tuturor veniturilor unui contribuabil, inclusiv a celor de origine comunitară, la calcularea plafonului impozitului pe avere — Scutire de impozite naționale a salariilor plătite de Comunități — Foști funcționari ai Comunităților Europene

      Dispozitivul

   Articolul 13 al doilea paragraf din Protocolul privind privilegiile și imunitățile Comunităților Europene, anexat inițial la Tratatul de instituire a unui Consiliu unic și a unei Comisii unice ale Comunităților Europene, iar ulterior, în temeiul Tratatului de la Amsterdam, la Tratatul CE, trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale, precum cea din acțiunea principală, care ia în considerare veniturile, inclusiv pensiile și indemnizațiile pentru încetarea definitivă a raporturilor de muncă, plătite de Uniunea Europeană funcționarilor și agenților săi sau foștilor săi funcționari și foștilor săi agenți, în cadrul stabilirii plafonului unui impozit precum impozitul de solidaritate pe avere.

      (1)  JO C 46, 12.2.2011.


title: Cauza F-140/15: Acțiune introdusă la 13 noiembrie 2015 – ZZ și alții/Comisia

text:
               29.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 111/43

         Acțiune introdusă la 13 noiembrie 2015 – ZZ și alții/Comisia
   (Cauza F-140/15)
   (2016/C 111/53)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamanți: ZZ și alții (reprezentant: C. Cortese, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei Comisiei de modificare a cuantumului pensiei de urmaș acordate reclamantului și a cuantumului pensiei de orfan acordate celor trei fii ai reclamantului

      Concluziile reclamanților

               —

               Anularea Avizului de modificare nr. 3 al șefului de unitate PMO.4 al Comisiei Europene, care precizează noul cuantum al pensiei de urmaș acordate reclamantului și al pensiei de orfan acordate celor trei fii ai săi, comunicat reclamantului la 6 februarie 2015, astfel cum a fost modificat în ceea ce privește motivarea prin decizia AIPN de respingere a reclamației din 3 august 2015;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-41/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Conseil d'État (Belgia) la 26 ianuarie 2011 — Inter-Environnement Wallonie ASBL, Terre wallonne ASBL/Région wallonne

text:
               9.4.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 113/6

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Conseil d'État (Belgia) la 26 ianuarie 2011 — Inter-Environnement Wallonie ASBL, Terre wallonne ASBL/Région wallonne
   (Cauza C-41/11)
   2011/C 113/11
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Conseil d'État

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamante: Inter-Environnement Wallonie ASBL, Terre wallonne ASBL

      Pârâtă: Région wallonne

      Întrebarea preliminară

   Conseil d'Etat,

               —

               sesizat cu o acțiune în anularea Decretului guvernului valon din 15 februarie 2007 privind modificarea cărții II din Code de l'environnement care constituie Code de l'eau în ceea ce privește gestionarea durabilă a azotului în agricultură,

               —

               care constată că acest decret a fost adoptat fără a se respecta procedura prevăzută de Directiva 2001/42/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 27 iunie 2001 privind evaluarea efectelor anumitor planuri și programe asupra mediului (1) și, din acest motiv, contravine dreptului Uniunii Europene și trebuie să fie anulat,

               —

               dar care constată în același timp că decretul atacat prevede o punere în aplicare corespunzătoare a Directivei 91/676/CEE a Consiliului din 12 decembrie 1991 privind protecția apelor împotriva poluării cu nitrați proveniți din surse agricole (2),

               —

               poate suspenda în timp efectele anulării jurisdicționale pe o scurtă perioadă, necesară pentru refacerea actului anulat, cu scopul menținerii unei anumite puneri în aplicare concrete a dreptului mediului al Uniunii fără întreruperea continuității?

      (1)  JO L 197, p. 30, Ediție specială, 15/vol. 7, p. 135.

      (2)  JO L 375, p. 1, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 81.


title: Cauza C-316/11: Ordonanța Curții (Camera a opta) din 21 septembrie 2011 — Longevity Health Products, Inc./Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Biofarma SA (Recurs — Marcă comunitară — Procedura în fața camerei de recurs a OAPI — Nerespectarea obligației de plată a taxei pentru calea de atac în termen — Decizia camerei de recurs prin care se declară că nu s-a introdus calea de atac)

text:
               28.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 25/24

      Ordonanța Curții (Camera a opta) din 21 septembrie 2011 — Longevity Health Products, Inc./Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Biofarma SA
      (Cauza C-316/11) (1)

      (Recurs - Marcă comunitară - Procedura în fața camerei de recurs a OAPI - Nerespectarea obligației de plată a taxei pentru calea de atac în termen - Decizia camerei de recurs prin care se declară că nu s-a introdus calea de atac)
      (2012/C 25/42)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Longevity Health Products, Inc. (reprezentant: J. Korab, Rechtsanwalt)

         Pârâți: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Biofarma SA

         Obiectul

      Recurs formulat împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a doua) din 15 aprilie 2011, Longevity Health Products/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) — Biofarma (T-96/11), prin care Tribunalul a respins o acțiune în anulare formulată de solicitantul mărcii verbale „VITACHRON female” pentru produse și servicii, între altele, din clasa 5 împotriva Deciziei R 1357/2010-4 a Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (OAPI) din 10 ianuarie 2011, și a stabilit că acțiunea introdusă împotriva deciziei diviziei de opoziție prin care se refuză înregistrarea mărcii menționate, în cadrul opoziției formulate de titularul mărcilor naționale „VITATHION” pentru produse și servicii din clasa 5, se consideră a nu fi fost formulată, întrucât taxa pentru calea de atac nu a fost plătită în termen

         Dispozitivul

                  1.

                  Respinge recursul.

                  2.

                  Longevity Health Products Inc. suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 269, 10.09.2011.


title: Cauza C-248/10: Acțiune introdusă la 19 mai 2010 — Comisia Europeană/Republica Elenă

text:
               31.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/26

         Acțiune introdusă la 19 mai 2010 — Comisia Europeană/Republica Elenă
   (Cauza C-248/10)
   ()
   2010/C 209/36
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: M. Karanasou Apostolopoulou și A. Nijenhuis)

      Pârâtă: Republica Elenă

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin neadoptarea sau, în orice caz, prin necomunicarea către Comisie a actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2007/44/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 5 septembrie 2007 de modificare a Directivei 92/49/CEE a Consiliului și a Directivelor 2002/83/CE, 2004/39/CE, 2005/68/CE și 2006/48/CE în ceea ce privește normele de procedură și criteriile de evaluare aplicabile evaluării prudențiale a achizițiilor și majorărilor de participații în sectorul financiar, Republica Elenă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive;

               —

               obligarea Republicii Elene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Termenul pentru transpunerea Directivei 2007/44/CE în dreptul intern a expirat la 21 martie 2009.

      (1)  JO L 247, 21.9.2007, p. 1.


title: Cauza T-403/05: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 9 septembrie 2008 — My Travel/Comisia ( Acces la documente — Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 — Refuzarea accesului — Excepție referitoare la protecția procesului decizional — Excepție referitoare la protecția activităților de anchetă și de audit — Excepție referitoare la protecția consultanței juridice — Documente referitoare la decizii ale Comisiei în materie de concentrări )

text:
               25.10.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 272/18

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 9 septembrie 2008 — My Travel/Comisia
   (Cauza T-403/05) (1)

   („Acces la documente - Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 - Refuzarea accesului - Excepție referitoare la protecția procesului decizional - Excepție referitoare la protecția activităților de anchetă și de audit - Excepție referitoare la protecția consultanței juridice - Documente referitoare la decizii ale Comisiei în materie de concentrări’)
   (2008/C 272/33)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: My Travel Group plc (Rochdale, Lancashire, Regatul Unit) (reprezentanți: D. Pannick, QC, A. Lewis, barrister, M. Nicholson, S. Cardell și B. McKenna, solicitors)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: inițial P. Hellström și P. Costa de Oliveira, ulterior X. Lewis și P. Costa de Oliveira, agenți)
   Obiectul
   Cerere de anulare a Deciziilor Comisiei din 5 septembrie 2005 [D(2005) 8461] și din 12 octombrie 2005 [D(2005) 9763] de respingere a unei cereri introduse de reclamantă în vederea obținerii accesului la anumite documente pregătitoare ale Deciziei 2000/276/CE a Comisiei din 22 septembrie 1999 prin care o concentrare a fost declarată incompatibilă cu piața comună și cu Acordul privind SEE (cazul IV/M.1524 — Airtours/First Choice) (JO 2000, L 93, p. 1), precum și la documente redactate de către serviciile Comisiei ca urmare a anulării acestei decizii prin Hotărârea Tribunalului din 6 iunie 2002, Airtours/Comisia (T-342/99, Rec., p. II-2585).
   Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia Comisiei din 5 septembrie 2005 [D(2005) 8461] în măsura în care prin aceasta se refuză accesul la documentul de lucru intitulat „Proces verbal al discuției cu un membru al echipei de caz din cazul M.1524, Airtours/First Choice, cu privire la cauza Airtours care a avut loc la 24 iunie 2002”.

               2)

               Respinge acțiunea cu privire la restul motivelor.

               3)

               MyTravel Group plc suportă nouă zecimi din propriile cheltuieli de judecată, precum și nouă zecimi din cheltuielile de judecată efectuate de Comisie.

               4)

               Comisia suportă o zecime din propriile cheltuieli de judecată, precum și o zecime din cheltuielile de judecată efectuate de MyTravel Group.

      (1)  JO C 10, 14.1.2006.


title: Cauza C-173/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Administrativen sad Sofya-grad (Bulgaria) la 14 mai 2009 — Georgi Ivanov Elchinov/Natsionalna zdravnoosiguritelna kasa

text:
               1.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 180/28

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Administrativen sad Sofya-grad (Bulgaria) la 14 mai 2009 — Georgi Ivanov Elchinov/Natsionalna zdravnoosiguritelna kasa
   (Cauza C-173/09)
   2009/C 180/49
   Limba de procedură: bulgara

      Instanța de trimitere

   Administrativen sad Sofia — grad

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Georgi Ivanov Elchinov

      Pârâtă: Natsionalna zdravnoosiguritelna kasa

      Intervenient: Ministerul Sănătății

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 22 alineatul (2) din Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 al Consiliului din 14 iunie 1971 (1) trebuie interpretat în sensul că, atunci când tratamentul concret, pentru care se solicită eliberarea formularului E 112, nu poate fi asigurat într-o unitate medicală bulgară, trebuie să se presupună că acest tratament nu este finanțat prin bugetul Natsionalna zdravnoosiguritelna kasa (Casa Națională de Asigurări de Sănătate, denumită în continuare „NZOK”) sau de Ministerul Sănătății și, din contră, că atunci când tratamentul este finanțat prin bugetul NZOK sau de Ministerul Sănătății, trebuie să se presupună că acest tratament poate fi asigurat într-o unitate medicală bulgară?

               2)

               Expresia „tratamentul respectiv nu poate fi asigurat pentru persoana respectivă pe teritoriul statului membru în care își are reședința” utilizată în cadrul articolului 22 alineatul (2) al doilea paragraf din Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 trebuie interpretată în sensul că include cazurile în care tratamentul asigurat pe teritoriul statului membru în care își are reședința persoana asigurată este, ca și tratament, mult mai puțin eficient și mai radical decât tratamentul asigurat într-un alt stat membru sau că include numai cazul în care persoana interesată nu poate fi tratată în intervalul oportun?

               3)

               Trebuie, ținând cont de principiul autonomiei procedurale, ca instanța națională să se conformeze indicațiilor obligatorii date de instanța ierarhic superioară în cadrul anulării deciziei sale și a trimiterii cauzei în vederea unei noi examinări, atunci când există motive să se presupună că acești indicatori încalcă dreptul comunitar?

               4)

               Atunci când tratamentul în cauză nu poate fi acordat pe teritoriul statului membru de reședință al persoanei asigurate, este suficient, pentru ca acest stat membru să fie obligat să elibereze o autorizație în vederea acordării tratamentului într-un alt stat membru în temeiul articolului 22 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 ca tipul de tratament în cauză să se regăsească între prestațiile prevăzute de reglementarea statului membru de reședință, chiar dacă această reglementare nu indică în mod expres metoda de tratament concretă?

               5)

               Articolul 49 CE și articolul 22 din Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 se opun unor dispoziții naționale precum cele ale articolului 36 alineatul (1) din Zakon za zdravnoto osiguryavane (Legea privind asigurările de sănătate) potrivit cărora persoanele asigurate în mod obligatoriu au dreptul să obțină valoarea parțială sau totală a cheltuielilor efectuate pentru asistența medicală în străinătate numai dacă au obținut o autorizație prealabilă în acest sens?

               6)

               Instanța națională trebuie să constrângă instituția competentă a statului în care persoana interesată este asigurată să elibereze documentul în vederea tratamentului în străinătate (formularul E 112) dacă aceasta consideră că refuzul de a elibera un astfel de document este nelegal, în ipoteza în care cererea de eliberare a documentului a fost formulată înainte de efectuarea tratamentului în străinătate și tratamentul era încheiat în momentul pronunțării deciziei instanței?

               7)

               Dacă răspunsul la întrebarea precedentă este afirmativ, iar instanța consideră că refuzul de a elibera o autorizație în vederea unui tratament în străinătate este nelegal, cum trebuie rambursate cheltuielile efectuate de persoana asigurată în vederea tratamentului său:

                           a)

                           direct de statul în care este asigurat sau de statul în care a fost efectuat tratamentul, după prezentarea autorizației în vederea îngrijirii în străinătate?

                           b)

                           în limita a cărei sume, în ipoteza în care cuantumul prestațiilor prevăzute în legislația statului membru de reședință este diferit de cuantumul prestațiilor prevăzute de legislația statului membru în care a fost acordat tratamentul, ținând cont de dispozițiile articolului 49 CE care instituie o interdicție a restricțiilor la libera prestare a serviciilor?

      (1)  Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 al Consiliului din 14 iunie 1971 privind aplicarea regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați și cu familiile acestora care se deplasează în cadrul Comunității (JO L 149, p. 2, Ediție specială, 05/vol. 1, p. 26), astfel cum a fost modificat și actualizat prin Regulamentul (CE) nr. 118/97 al Consiliului din 2 decembrie 1996 (JO L 28, p. 1, Ediție specială, 05/vol. 4, p. 35).


title: Cauza T-564/14: Ordonanța Tribunalului din 15 ianuarie 2016 – Ahmed Mohamed Saleh Baeshen/OAPI

text:
               14.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 98/61

         Ordonanța Tribunalului din 15 ianuarie 2016 – Ahmed Mohamed Saleh Baeshen/OAPI
   (Cauza T-564/14) (1)

   (2016/C 098/78)
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei a treia a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 380, 27.10.2014.


title: Cauza C-348/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Judecătoria Câmpulung (România) la data de 21 iulie 2014 – Maria Bucura/SC Bancpost SA

text:
               13.10.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 361/4

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Judecătoria Câmpulung (România) la data de 21 iulie 2014 – Maria Bucura/SC Bancpost SA
   (Cauza C-348/14)
   2014/C 361/04
   Limba de procedură: română

      Instanţa de trimitere

   Judecătoria Câmpulung

      Părţile din acţiunea principală

      Reclamantă: Maria Bucura

      Pârâtă: SC Bancpost SA

      Intervenient: Vasile Ciobanu

      Terț poprit: SC Raiffeisen Bank SA

      Întrebările preliminare

               1)

               În temeiul Directivei 93/13/CEE (1), o instanţă naţională sesizată cu contestaţia împotriva executării silite a unui contract de credit pentru emiterea unui card de tip American Expres Gold, în cazul căruia încuviinţarea executării silite a fost pronunţată în lipsa consumatorului, este obligată, de îndată ce dispune de elementele de fapt şi de drept necesare în acest scop, să aprecieze chiar din oficiu caracterul abuziv al comisioanelor prevăzute în contractul respectiv: a) – comision emitere card; b) – comision pentru administrarea anuală card; c) – comision pentru administrarea anuală card suplimentar; d) comision pentru înnoire card; e) – comision pentru înlocuire card; f) – comision pentru reeditare PIN; g) – comision pentru retragere numerar de la bancomat, ghişee (proprii sau ale altor bănci din România sau din străinătate); h) – comision pentru plată bunuri şi/sau servicii furnizate de comercianţi din străinătate sau din România; i) – comision pentru editare şi transmitere extras de cont; j) – comision pentru interogare sold la bancomat; k) – comision pentru plată întârziată; l) – comision pentru depăşire limită de credit; m) – comision pentru refuz de plată nejustificat, comisioane al căror cuantum nu este precizat în contract?

               2)

               Menţionarea dobânzii anuale prin raportare la următoarea formulă: „dobânda la credit se calculează în funcţie de soldul zilnic, defalcat pe componente (plăţi, retrageri de numerar, taxe și comisioane) și nivelul ratei zilnice a dobânzii aferente perioadei de calcul. Dobânda se calculează zilnic, conform următoarei formule: suma produselor dintre cuantumul fiecărei componente a soldului zilnic și rata zilnică a dobânzii valabilă în ziua respectivă; rata zilnică a dobânzii este calculată ca raport între rata anuală și 360 zile”, menţionare ce are importanţă esenţială în contextul Directivei 87/102/CE a Consiliului din 22.12.1986 de apropiere a actelor cu putere de lege și a actelor administrative ale statelor membre privind creditul de consum, astfel cum a fost modificată prin Directiva 98/7/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16.02.1998, care este formulată într-o asemenea manieră, este redactată în mod clar și inteligibil în sensul art. 3 şi art. 4 din Directiva 93/13 CEE?

               3)

               Omiterea menţionării cuantumului comisioanelor datorate în baza contractului şi inserarea în acesta a modului de calcul al dobânzii fără menţionarea cuantumului permite instanţei naţionale ca, în conformitate cu dispoziţiile Directivei 87/102 a Consiliului din 22.12.1986 de apropriere a actelor cu putere de lege și a actelor administrative ale statelor membre privind creditul de consum (2), astfel cum a fost modificată prin Directiva 98/7/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16.02.1998 (3), dar şi ale Directivei 93/13 CEE a Consiliului, să considere că lipsa acestor menţiuni din contractul de credit de consum are drept consecinţă faptul că respectivul credit aprobat este considerat ca fiind scutit de comisioane şi dobândă?

               4)

               Codebitorul dintr-un contract de credit se încadrează în noţiunea de „consumator”, aşa cum este definită ea prin prevederile art. 2 lit. (a) din Directiva 93/13 CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii şi ale art. 1 alin. (2) lit. (a) din Directiva 87/102/CEE?

               5)

               Dacă răspunsul la această întrebare este unul pozitiv, principiul efectivităţii drepturilor conferite de directive este satisfăcut în situaţia în care cuantumul dobânzilor, comisioanelor şi taxelor este adus doar la cunoştinţa debitorului principal, prin intermediul extrasului de cont lunar sau prin afişare la sediul băncii?

               6)

               Directiva 87/102 CEE se interpretează în sensul că banca are obligaţia de a informa în scris atât debitorul, cât şi codebitorul cu privire la plafonul de credit, dobânda anuală şi costurile aplicabile de la data încheierii contractului de credit, precum şi cu privire la condiţiile în care acestea pot fi modificate, procedura prin care contractul de credit încetează, dar şi despre orice modificare survenită pe durata contractului de credit asupra dobânzii anuale sau cu privire la costurile intervenite ulterior semnării contractului de credit, în momentul în care intervin aceste modificări, prin scrisoare recomandată cu confirmare de primire sau prin intermediul unui extras de cont ce se furnizează în mod gratuit?

      (1)  Directiva nr. 93/13/CEE a Consiliului, din 5 aprilie 1993, privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii (JO L 95, p. 29; Ediţie specială, 15/vol. 2, p. 273)

      (2)  Directiva Consiliului, din 22 decembrie 1986, de apropiere a actelor cu putere de lege și a actelor administrative ale statelor membre privind creditul de consum (87/102/CEE) (JO L 42, p. 48, Ediţie specială 15/vol. 1, p. 252)

      (3)  Directiva 98/7/CE a Parlamentului european și a Consiliului, din 16 februarie 1998, de modificare a Directivei 87/102/CEE de apropiere a actelor cu putere de lege și a actelor administrative ale statelor membre privind creditul de consum (JO L 101, p. 17, Ediţie specială 15/vol. 4, p. 210)


title: Cauza T-383/13: Acțiune introdusă la 17 iulie 2013 — Chatzianagnostou/Consiliul și alții

text:
               26.10.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 313/26

         Acțiune introdusă la 17 iulie 2013 — Chatzianagnostou/Consiliul și alții
   (Cauza T-383/13)
   2013/C 313/51
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamant: Antonios Chatzianagnostou (Serres, Grecia) (reprezentant: Makris Christos)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene, Comisia Europeană, EULEX Kosovo

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea în întregime, în primul rând, a deciziei șefului EULEX Kosovo din 10 mai 2013, intitulată „Decizie finală în cauza disciplinară 2/2013”și notificată reclamantului la 16 mai 2013 și, în al doilea rând, decizia șefului EULEX din 10 mai 2013 intitulată „Decizie finală în cauza disciplinară 6/2013” și notificată reclamantului la 16 mai 2013;

               —

               disculparea reclamantului de orice acuzație în materie disciplinară formulată de EULEX cu privire la acesta;

               —

               obligarea EULEX la prezentarea către reclamant în cadrul prezentului litigiu a copiilor după toate documentele cuprinse în dosarele disciplinare în litigiu privindu-l pe acesta;

               —

               obligarea pârâtelor la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamant, inclusiv a onorariilor avocatului său mandatar ad litem.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe încălcarea unor norme fundamentale de procedură ca urmare a lipsei totale a motivării actelor atacate și de asemenea ca urmare a încălcării articolului 296 TFUE și a principiilor generale de drept din statele membre ale UE, în conformitate cu care toate actele administrative defavorabile destinatarului trebuie motivate suficient, complet și specific. În speță, reclamantul arată că motivarea actelor atacate este total inexistentă, chiar dacă este indispensabilă și obligatorie juridic.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea de către pârâte, prin intermediul actelor atacate, a mai multor drepturi la apărare ale reclamantului întemeiate pe CEDO și pe principiile generale de drept comune statelor membre ale UE. În cadrul cauzei disciplinare 6/2013, privitoare la acesta și desfășurată în fața EULEX, reclamantului i s-a aplicat o sancțiune disciplinară în temeiul unui act pe care l-ar fi săvârșit și cu privire la care nu a fost niciodată invitat să se apere și nu i s-a acordat niciodată posibilitatea aceasta. În plus, reclamantul a fost lipsit de dreptul de acces în timp util, nerestrâns și efectiv la asistență juridică în scopul de a se putea apăra în mod corespunzător prin intermediul unui avocat mandatar ales de acesta, care să fie adecvat pregătit, cunoscând în întregime acuzațiile disciplinare care îl privesc în cadrul EULEX.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe eroarea de fapt care ar afecta actele atacate. Reclamantul susține că al doilea act atacat era întemeiat pe premise și pe o motivare contradictorie și insuficientă, cu încălcarea prezumției de nevinovăție a reclamantului și a dreptului său de a nu se autoincrimina. Pe de altă parte, același act atacat este afectat de o eroare întrucât acesta nu recunoaște că reclamantul a săvârșit o eroare de drept scuzabilă sau întrucât acesta nu acceptă cel puțin elementele dezincriminatoare privitoare la colaborarea activă și la regretarea comiterii faptei de către reclamant.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea dispozițiilor articolului 19 din Convenția internațională privind drepturile civile și politice, a articolului 10 CEDO, a articolului 15 TFUE, a Regulamentului nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 (1), a Directivei nr. 2003/98/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 17 noiembrie 2003 (2) și a articolelor 41 și 42 din Carta drepturilor fundamentale a UE. Reclamantul arată că deciziile atacate ale șefului EULEX care confirmă sancțiunile disciplinare propuse împotriva reclamantului sunt afectate de o eroare de drept în măsura în care, dacă erau corecte, ar fi admis acțiunile exercitate de reclamant prin care se urmărea ca sancțiunile disciplinare să fie anulate în special în temeiul încălcării dispozițiilor citate anterior privind dreptul reclamantului de a avea acces la documentele în litigiu din cele două cauze disciplinare privitoare la acesta în cadrul EULEX.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe încălcarea, prin intermediul actelor atacate, a principiilor proporționalității și echității privind impunerea de sancțiuni disciplinare față de reclamant.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76).

      (2)  Directiva 2003/98/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 17 noiembrie 2003 privind reutilizarea informațiilor din sectorul public (JO L 345, p. 90, Ediție specială, 13/vol. 41, p. 73).


title: Cauza T-397/06: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 17 iunie 2008 — Dow AgroSciences/EFSA ( Acțiune în anulare — Acțiune în răspundere — Directiva 91/414/CEE — Produse de uz fitosanitar — Aviz al Autorității Europene pentru Siguranța Alimentară — Act care nu este supus căilor de atac — Act pregătitor — Inadmisibilitate )

text:
               15.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/54

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 17 iunie 2008 — Dow AgroSciences/EFSA
   (Cauza T-397/06) (1)

   („Acțiune în anulare - Acțiune în răspundere - Directiva 91/414/CEE - Produse de uz fitosanitar - Aviz al Autorității Europene pentru Siguranța Alimentară - Act care nu este supus căilor de atac - Act pregătitor - Inadmisibilitate’)
   (2008/C 209/96)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Dow AgroSciences Ltd (Hitchin, Hertfordshire, Regatul Unit) (reprezentanți: K. Van Maldegem și C. Mereu, avocats)

      Pârâtă: Autoritatea Europeană pentru Siguranța Alimentară (EFSA) (reprezentanți: inițial A. Cuvillier și D. Detken, ulterior A. Cuvillier și S. Gabbi, agenți)

      Intervenientă în susținerea pârâtei: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: L. Parpala și B. Doherty, agenți)
   Obiectul
   Cerere de anulare a Avizului EFSA din 28 iulie 2006 referitor la evaluarea substanței active haloxyfop-R în aplicarea Directivei 91/41/CEE a Consiliului din 15 iulie 1991 privind introducerea pe piață a produselor de uz fitosanitar (JO L 230, p. 1, Ediție specială, 03/vol. 10, p. 30) și, pe de altă parte, cerere de reparare a prejudiciului suferit
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Dow AgroSciences Ltd, Autoritatea Europeană pentru Siguranța Alimentară și Comisia suportă fiecare propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 42, 24.2.2007.


title: Cauza T-14/15: Acțiune introdusă la 13 ianuarie 2015 – Lufthansa AirPlus Servicekarten/OAPI – Mareea Comtur (airpass.ro)

text:
               9.3.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 81/25

         Acțiune introdusă la 13 ianuarie 2015 – Lufthansa AirPlus Servicekarten/OAPI – Mareea Comtur (airpass.ro)
   (Cauza T-14/15)
   (2015/C 081/33)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Lufthansa AirPlus Servicekarten GmbH (Neu Isenburg, Germania) (reprezentanți: R. Kunze, Solicitor, și G. Würtenberger, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: SC Mareea Comtur SRL (Deva, România)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Solicitantul: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: marca comunitară figurativă care cuprinde elementul verbal „airpass.ro” – cererea de înregistrare nr. 1 0 6 49  358

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a OAPI din 17 octombrie 2014 în cauza R 1918/2013-5

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate în ceea ce privește serviciile din clasa 35;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b), precum și a articolelor 64 și 76 din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauze conexate C-319/10 și C-320/10: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 10 noiembrie 2011 (cereri de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulate de Rechtbank Haarlem — Țările de Jos) — X/Inspecteur van de Belastingdienst/Y (C-319/10) X BV/Inspecteur van de Belastingdienst P (C-320/10) [Tariful vamal comun — Nomenclatura Combinată — Clasificare tarifară — Carne de pui dezosată, congelată și sărată — Validitatea și interpretarea Regulamentelor (CE) nr. 535/94, nr. 1832/2002, nr. 1871/2003, nr. 2344/2003 și nr. 1810/2004 — Nota complementară 7 la capitolul 2 din Nomenclatura Combinată — Decizie a Organului de soluționare a litigiilor al OMC — Efecte juridice]

text:
               28.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 25/10

      Hotărârea Curții (Camera a patra) din 10 noiembrie 2011 (cereri de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulate de Rechtbank Haarlem — Țările de Jos) — X/Inspecteur van de Belastingdienst/Y (C-319/10) X BV/Inspecteur van de Belastingdienst P (C-320/10)
      (Cauze conexate C-319/10 și C-320/10) (1)

      (Tariful vamal comun - Nomenclatura Combinată - Clasificare tarifară - Carne de pui dezosată, congelată și sărată - Validitatea și interpretarea Regulamentelor (CE) nr. 535/94, nr. 1832/2002, nr. 1871/2003, nr. 2344/2003 și nr. 1810/2004 - Nota complementară 7 la capitolul 2 din Nomenclatura Combinată - Decizie a Organului de soluționare a litigiilor al OMC - Efecte juridice)
      (2012/C 25/16)
      Limba de procedură: olandeza

         Instanța de trimitere

      Rechtbank Haarlem

         Părțile din acțiunea principală

         Reclamanți: X (C-319/10), X BV (C-320/10)

         Pârâți: Inspecteur van de Belastingdienst/Y (C-319/10), Inspecteur van de Belastingdienst P (C-320/10)

         Obiectul

      Cereri de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Rechtbank Haarlem — Interpretarea și validitatea Regulamentului (CE) nr. 535/94 al Comisiei din 9 martie 1994 de modificare a anexei I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful Vamal Comun (JO L 68, p. 15), a Regulamentului (CE) nr. 1832/2002 al Comisiei din 1 august 2002 de modificare a anexei I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful Vamal Comun (JO L 290, p. 1), a Regulamentului (CE) nr. 1871/2003 al Comisiei din 23 octombrie 2003 de modificare a anexei I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful Vamal Comun (JO 275, p. 5) și a Regulamentului (CE) nr. 2344/2003 al Comisiei din 30 decembrie 2003 de modificare a anexei I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful Vamal Comun (JO L 346, p. 38) — Bucăți de carne de pui dezosate, congelate și sărate — Clasificare tarifară

         Dispozitivul

      În împrejurări precum cele din acțiunea principală, în care declarațiile sub regimul vamal „Punere în liberă circulație” au fost efectuate anterior datei de 27 septembrie 2005, nu este posibilă invocarea Deciziei Organului de soluționare a litigiilor al Organizației Mondiale a Comerțului (OMC) din 27 septembrie 2005 prin care se adoptă un raport al Organului de apel al OMC (WT/DS269/AB/R, WT/DS286/AB/R) și două rapoarte ale unui grup special al OMC (WT/DS269/R și WT/DS286/R), astfel cum au fost modificate de raportul Organului de apel, nici în cadrul interpretării notei complementare 7 la capitolul 2 din Nomenclatura Combinată care este cuprinsă în Regulamentul (CE) nr. 1810/2004 al Comisiei din 7 septembrie 2004 de modificare a anexei I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful Vamal Comun, nici în cadrul aprecierii validității acestei note complementare.

         (1)  JO C 246, 11.9.2010.


title: Cauza T-32/07: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 14 mai 2008 — Slovacia/Comisia Comunităților Europene

text:
               5.7.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/49

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 14 mai 2008 — Slovacia/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-32/07) (1)

   (2008/C 171/95)

      Limba de procedură: slovaca

   Președintele Camerei a treia a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 69, 24.3.2007.


title: Cauza F-103/10: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 25 iulie 2011 — Jaeger/Eurofund

text:
               12.5.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/39

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 25 iulie 2011 — Jaeger/Eurofund
   (Cauza F-103/10) (1)

   2012/C 138/98
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei a treia a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 30, 29.1.2011, p. 64.


title: Hotărârea Curții din 7 iulie 2014 în cauza E-5/13 – Schenker North AB, Schenker Privpak AB și Schenker Privpak AS/Autoritatea AELS de Supraveghere (Acțiune în anulare a unei decizii a Autorității AELS de Supraveghere – Accesul la documente – Admisibilitate – Măsuri privind organizarea procedurii – Regulile din 2012 ale Autorității AELS de Supraveghere privind accesul la documente)

text:
               26.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 68/4

         HOTĂRÂREA CURȚII
   din 7 iulie 2014
   în cauza E-5/13
   Schenker North AB, Schenker Privpak AB și Schenker Privpak AS/Autoritatea AELS de Supraveghere
   (Acțiune în anulare a unei decizii a Autorității AELS de Supraveghere – Accesul la documente – Admisibilitate – Măsuri privind organizarea procedurii – Regulile din 2012 ale Autorității AELS de Supraveghere privind accesul la documente)
   (2015/C 68/04)
   În cauza E-5/13, Schenker North AB, Schenker Privpak AB și Schenker Privpak AS/Autoritatea AELS de Supraveghere – CERERE de anulare a deciziilor Autorității AELS de Supraveghere („ESA”) din 25 ianuarie 2013 și 18 februarie 2013 în cauza ESA nr. 73075 de a refuza accesul la documente din dosarele care au condus la Decizia ESA nr. 321/10/COL (Norway Post – sistem de fidelizare/acordare de reduceri), conform noilor reguli privind accesul la documente („RAD 2012”), adoptate de ESA la 5 septembrie 2012 prin Decizia ESA nr. 300/12/COL (nepublicată în Jurnalul Oficial), Curtea, compusă din Carl Baudenbacher, președinte și judecător-raportor, Per Christiansen și Páll Hreinsson, judecători, a pronunțat la 7 iulie 2014 hotărârea a cărei parte dispozitivă este următoarea:
   Curtea:

               1.

               Anulează decizia ESA din 25 ianuarie 2013 în cauza ESA nr. 73075 (DB Schenker) în măsura în care aceasta refuză accesul total sau parțial, în temeiul articolului 4 alineatele (4) și (6) din RAD 2012, la documente din dosarele care au condus la Decizia ESA nr. 321/10/COL (Norway Post – sistem de fidelizare/acordare de reduceri) și refuză acordarea accesului la versiunea completă a Deciziei ESA nr. 321/10/COL.

               2.

               Respinge în rest cererea.

               3.

               Stabilește că fiecare parte și intervenientul își suportă propriile cheltuieli.


title: Cauza C-109/08: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 4 iunie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Elenă (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Articolele 28 CE, 43 CE și 49 CE — Directiva 98/34/CE — Standarde și reglementări tehnice — Reglementare națională aplicabilă jocurilor electrice, electromecanice și electronice pentru calculator — Hotărâre a Curții de constatare a existenței unei neîndepliniri a obligațiilor — Neexecutare — Articolul 228 CE — Sancțiuni pecuniare)

text:
               1.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 180/16

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 4 iunie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Elenă
   (Cauza C-109/08) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Articolele 28 CE, 43 CE și 49 CE - Directiva 98/34/CE - Standarde și reglementări tehnice - Reglementare națională aplicabilă jocurilor electrice, electromecanice și electronice pentru calculator - Hotărâre a Curții de constatare a existenței unei neîndepliniri a obligațiilor - Neexecutare - Articolul 228 CE - Sancțiuni pecuniare)
   2009/C 180/26
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: M. Patakia și M. Konstantinidis, agenți)

      Pârâtă: Republica Elenă (reprezentanți: N. Dafniou, V. Karra și P. Mylonopoulos, agenți)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Neexecutarea hotărârii Curții din 26 octombrie 2006 în cauza C 65/05 — Încălcarea articolelor 28 CE, 43 CE și 49 CE, precum și a articolului 8 din Directiva 98/34/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 iunie 1998 de stabilire a unei proceduri pentru furnizarea de informații în domeniul standardelor și reglementărilor tehnice (JO L 204, 21.7.1998, p. 37, Ediție specială 13/vol. 23, p. 207) — Reglementare națională aplicabilă jocurilor electronice pentru calculator — Cerere de stabilire a unei penalități cu titlu cominatoriu

      Dispozitivul

               1)

               Prin faptul că nu a modificat articolul 2 alineatul 1 și articolul 3 din Legea 3037/2002, care prevăd, sub sancțiunile penale sau administrative prevăzute la articolele 4 și 5 din aceeași lege, interdicția instalării și a exploatării tuturor jocurilor electrice, electromecanice și electronice, inclusiv a tuturor jocurilor pentru calculator, în toate locurile publice sau private, cu excepția cazinourilor, în conformitate cu articolele 28 CE, 43 CE și 49 CE, precum și cu articolul 8 din Directiva 98/34/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 iunie 1998 de stabilire a unei proceduri pentru furnizarea de informații în domeniul standardelor, reglementărilor tehnice și al normelor privind serviciile societății informaționale, astfel cum a fost modificată prin Directiva 98/48/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 20 iulie 1998, Republica Elenă nu a pus în aplicare toate măsurile pe care le presupune executarea Hotărârii din 26 octombrie 2006, Comisia/Grecia (C 65/05), și prin aceasta nu și a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 228 CE.

               2)

               Obligă Republica Elenă la plata către Comisia Comunităților Europene, în contul „Resurse proprii ale Comunității Europene”, a unor penalități cu titlu cominatoriu de 31 536 de euro pe zi de întârziere în punerea în aplicare a măsurilor necesare pentru a se conforma Hotărârii Comisia/Grecia, citată anterior, începând cu data pronunțării prezentei hotărâri și până la executarea respectivei Hotărâri Comisia/Grecia.

               3)

               Obligă Republica Elenă la plata către Comisia Comunităților Europene, în contul „Resurse proprii ale Comunității Europene”, a unei sume forfetare de trei milioane de euro.

               4)

               Obligă Republica Elenă la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 116, 9.5.2008.


title: Cauza F-1/10: Acțiune introdusă la 4 ianuarie 2010 — Marcuccio/Comisia

text:
               13.3.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/52

         Acțiune introdusă la 4 ianuarie 2010 — Marcuccio/Comisia
   (Cauza F-1/10)
   2010/C 63/93
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamant: Luigi Marcuccio (Tricase, Lecce) (reprezentant: G. Cipressa, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziilor de respingere a cererilor reclamantului prin care se urmărește obținerea unei rambursări de 100 % a anumitor cheltuieli medicale efectuate de acesta

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziilor, oricare ar fi forma în care au fost adoptate, prin care au fost respinse cele două cereri de rambursare din 25 decembrie 2008;

               —

               anularea deciziei, oricare ar fi forma în care a fost adoptată, prin care a fost respinsă cererea din 27 decembrie 2008;

               —

               anularea, în măsura necesară, a deciziei de respingere, oricare ar fi forma în care a fost adoptată, a reclamației din 11 iulie 2009 introdusă de reclamant împotriva celor două decizii de respingere a celor două cereri de rambursare din 25 decembrie 2008, precum și împotriva deciziei de respingere a cererii din 27 decembrie 2008;

               —

               anularea, în măsura necesară, a notei din 21 septembrie 2009 primită de reclamant la 26 octombrie 2009, redactată în altă limbă decât italiana, și la 24 decembrie 2009, în traducere în limba italiană;

               —

               obligarea Comisiei la plata către reclamant, fără întârziere, în temeiul rambursării în proporție de 100 % a cheltuielilor medicale efectuate de acesta și pentru care a solicitat o rambursare din partea Sistemului comun de asigurări de boală, a sumei de 2 519,08 euro sau a oricărei sume mai mici pe care Tribunalul o va aprecia justă și echitabilă în acest temei și, în plus, la plata dobânzilor pentru suma sus-menționată, din prima zi a celei de a cincea luni începând din ziua în care destinatarul cererii din 27 decembrie 2008 și al celor două cereri de rambursare din 25 decembrie 2008 a fost în măsură să ia cunoștință de acestea, în valoare de 10 % pe an, cu capitalizare anuală, sau în valoarea, cu capitalizarea și începând din ziua pe care Tribunalul o va aprecia ca justă și echitabilă;

               —

               obligarea Comisiei la plata către reclamant, fără întârziere, a diferenței dintre sumele plătite de acesta pentru cheltuieli medicale efectuate de acesta în perioada 1 decembrie 2000-30 noiembrie 2008 inclusiv și care au făcut obiectul a mai multe cereri de rambursare din partea Sistemului comun de asigurări de boală pentru perioada 1 decembrie 2000-30 noiembrie 2008 și sumele care i-au fost rambursate până în prezent sau în măsura în care Tribunalul va aprecia că este just și echitabil, și, în plus, plata de dobânzi pentru diferența sus-menționată sau, în măsura în care Tribunalul va aprecia ca fiind just și echitabil, din prima zi a celei de cincea luni începând din ziua în care destinatarul cererii din 27 decembrie 2008 a fost în măsură să ia cunoștință de aceasta, în valoare de 10 % pe an, cu capitalizare anuală, sau în valoarea, cu capitalizarea și începând din ziua pe care Tribunalul o va aprecia ca justă și echitabilă;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-592/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de High Court of Justice (England and Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Regatul Unit) la 19 decembrie 2014 – European Federation for Cosmetic Ingredients/Secretary of State for Business, Innovation and Skills

text:
               9.3.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 81/8

         Cerere de decizie preliminară introdusă de High Court of Justice (England and Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Regatul Unit) la 19 decembrie 2014 – European Federation for Cosmetic Ingredients/Secretary of State for Business, Innovation and Skills
   (Cauza C-592/14)
   (2015/C 081/10)
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   High Court of Justice (England and Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: European Federation for Cosmetic Ingredients

      Pârât: Secretary of State for Business, Innovation and Skills, Attorney General

      Interveniente: British Union for the Abolition of Vivisection, European Coalition to End Animal Experiments

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 18 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 1223/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind produsele cosmetice (1) trebuie interpretat în sensul că interzice introducerea pe piața comunitară a produselor cosmetice care conțin ingrediente sau o combinație de ingrediente ce au făcut obiectul testării pe animale, în cazul în care testele au fost efectuate în afara Uniunii Europene pentru a îndeplini cerințele legislative sau de reglementare ale unor țări terțe pentru comercializarea în aceste țări de produse cosmetice care conțin ingredientele respective?

               2)

               Răspunsul la prima întrebare depinde:

                           (a)

                           de aspectul dacă evaluarea siguranței realizată în temeiul articolului 10 din acest regulament pentru a demonstra că produsul cosmetic este sigur pentru sănătatea umană, înainte de punerea sa la dispoziție pe piața comunitară, presupune utilizarea datelor obținute din testele pe animale efectuate în afara Uniunii Europene;

                           (b)

                           de aspectul dacă cerințele legislative sau de reglementare ale țărilor terțe se referă la siguranța produselor cosmetice;

                           (c)

                           de aspectul dacă se putea prevedea în mod rezonabil, la momentul realizării în afara Uniunii a testelor pe animale privind un ingredient, posibilitatea introducerii în viitor pe piața comunitară de orice persoană a unui produs cosmetic care conține acest ingredient și/sau

                           (d)

                           de orice alt factor, și dacă da, de ce factor?

      (1)  JO L 342, p. 59.


title: Cauza T-29/08: Acțiune introdusă la 18 ianuarie 2008 — Liga para a Protecção da Natureza/Comisia Comunităților Europene

text:
               29.3.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 79/29

         Acțiune introdusă la 18 ianuarie 2008 — Liga para a Protecção da Natureza/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-29/08)
   (2008/C 79/58)
   Limba de procedură: portugheza
   Părțile

      Reclamantă: Liga para a Protecção da Natureza (LPN) (Lisabona, Portugalia) (reprezentant: P. Vinagre e Silva, advogada)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei Secretarului General al Comisiei Europene care, drept răspuns la o cerere de confirmare, a respins cererea LPN de acces la documentele privind procesul de construcție a barajului de la Baixo Sabor;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata integrală a cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Informația solicitată Comisiei de către LPN trebuie să fie considerată de la început drept o informație care poate și trebuie pusă la dispoziție acesteia, ținând cont de interesele importante privind mediul pe care această entitate iși propune să le apere și să le protejeze în cadrul proiectului de construcție a barajului de la Baixo Sabor (Regulamentul nr. 1367/2006 (1) și Regulamentul nr. 1049/2001 (2)).
   Excepțiile de la prezumția potrivit căreia există un interes public deosebit în ceea ce privește accesul (articolul 6 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1367/2006) nu dispensează Comisia de obligația de a aprecia în mod concret temeiul. Comisia ar trebui să interpreteze întotdeauna în mod restrictiv orice motive de refuz.
   Nu este suficientă invocarea de către Comisie a unui model teoretic de prevalență a excepției privind inspecții și controale, fără orice altă motivație adițională și concretă, efectuată pentru fiecare document în parte, în vederea adoptării unei decizii în sensul respingerii accesului la toate documentele solicitate de către LPN.
   Comisia a respins un acces parțial, întemeindu-și acest refuz pe o motivație de ordin general, potrivit căreia aceasta nu face niciun efort pentru a împărți documentele în „părți confidențiale și părți neconfidențiale”, pornind de la principiul că toate documentele care au legătură cu procedurile de inspecție și de investigație sunt inaccesibile. Cu toate acestea, Comisia trebuie să efectueze și în acest caz o apreciere concretă a informațiilor cuprinse în documentele la care s-a solicitat accesul.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1367/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 6 septembrie 2006 privind aplicarea, pentru instituțiile și organismele comunitare, a dispozițiilor Convenției de la Aarhus privind accesul la informație, participarea publicului la luarea deciziilor și accesul la justiție în domeniul mediului (JO L 264, p. 13, Ediție specială, 15/vol. 17, p. 126).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76).


title: Cauza C-24/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 18 ianuarie 2012 — X BV/Staatssecretaris van Financiën

text:
               31.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 98/15

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 18 ianuarie 2012 — X BV/Staatssecretaris van Financiën
   (Cauza C-24/12)
   2012/C 98/23
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Hoge Raad der Nederlanden

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: X BV

      Pârât: Staatssecretaris van Financiën

      Întrebările preliminare

               1.

               TTPM-urile proprii pot fi, în vederea aplicării articolului 56 CE (devenit articolul 63 TFUE), considerate state terțe, astfel încât în cadrul circulației capitalurilor între un stat membru și TTPM-ul propriu să existe posibilitatea invocării articolului 56 CE?

               2.

                           (a)

                           În cazul unui răspuns afirmativ, pentru a stabili dacă există o majorare în sensul articolului 57 alineatul (1) CE [devenit articolul 64 alineatul (1) TFUE], în prezenta speță în care, față de anul 1993, impozitul reținut la sursă pentru dividendele provenite din participații distribuite de o filială cu sediul în Țările de Jos unui holding cu sediul în Antilele Olandeze a fost majorat începând cu 1 ianuarie 2002 de la 7,5 %, respectiv 5 %, la 8,3 %, este relevantă numai majorarea impozitului olandez reținut la sursă sau trebuie de asemenea luat în considerare faptul că de la 1 ianuarie 2002 autoritățile din Antilele Olandeze — în contextul majorării impozitului olandez reținut la sursă — scutesc de impozit dividendele provenite din participații distribuite de o filială cu sediul în Țările de Jos, în timp ce anterior aceste dividende erau incluse în profitul impozabil supus unei cote a impozitului de 2,4 %-3 %, respectiv de 5 %?

                           (b)

                           În măsura în care scutirea de impozit pentru participații amintită la întrebarea 2 a) este de asemenea relevantă, trebuie luate în considerare și măsurile de punere în aplicare ale autorităților din Antilele Olandeze — în speță practica decizională a acestora —, care poate să fi avut drept rezultat faptul că înainte de 1 ianuarie 2002 — inclusiv înainte de 1993 — impozitul pe dividendele distribuite de o filială rezidentă în Țările de Jos datorat efectiv a fost considerabil mai mic de 8,3 %?


title: Cauza C-515/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Østre Landsret (Danemarca) la 25 septembrie 2013 — Ingeniørforeningen i Danmark în numele lui Poul Landin/TEKNIQ în numele ENCO A/S — VVS

text:
               7.12.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 359/5

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Østre Landsret (Danemarca) la 25 septembrie 2013 — Ingeniørforeningen i Danmark în numele lui Poul Landin/TEKNIQ în numele ENCO A/S — VVS
   (Cauza C-515/13)
   2013/C 359/06
   Limba de procedură: daneza

      Instanța de trimitere

   Østre Landsret

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Ingeniørforeningen i Danmark în numele lui Poul Landin

      Pârâtă: TEKNIQ în numele ENCO A/S — VVS

      Întrebarea preliminară

   Interdicția discriminărilor directe pe motive de vârstă, cuprinsă în articolele 2 și 6 din Directiva 2000/78/CE (1) a Consiliului, trebuie interpretată în sensul că se opune posibilității ca un stat membru să mențină în vigoare un regim juridic potrivit căruia, la concedierea unui lucrător care a fost angajat în mod neîntrerupt în aceeași întreprindere timp de 12, 15 sau 18 ani, angajatorul trebuie să achite, la încetarea raporturilor de muncă, o indemnizație echivalentă cu unu, două sau, respectiv, trei salarii lunare, însă această indemnizație nu se acordă în cazul în care, la încetarea raporturilor de muncă, lucrătorul poate beneficia de pensia pentru limită de vârstă din cadrul sistemului general de pensii?

      (1)  Directiva 2000/78/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă (JO L 303, p. 16, Ediție specială, 05/vol. 6, p. 7).


title: Cauza T-133/08: Acțiune introdusă la 3 aprilie 2008 — Schräder/OCSP — Hansson (Lemon Symphony)

text:
               7.6.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/31

         Acțiune introdusă la 3 aprilie 2008 — Schräder/OCSP — Hansson (Lemon Symphony)
   (Cauza T-133/08)
   (2008/C 142/57)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana
   Părțile

      Reclamant: Ralf Schräder (Lüdinghausen, Germania) (reprezentanți: T. Leidereiter și W.-A. Schmidt, Rechtsanwälte)

      Pârât: Oficiul Comunitar pentru Soiuri de Plante

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Jørn Hansson (Søndersø, Danemarca)
   Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei camerei de recurs a pârâtului din 4 decembrie 2007 (cauza A 007/2007) și declararea nulității modificării descrierii soiului Lemon Symphony;

               —

               în subsidiar, anularea deciziei camerei de recurs a pârâtului din 4 decembrie 2007 (cauza A 007/2007);

               —

               obligarea Oficiului Comunitar pentru Soiuri de Plante la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Dreptul la protecție comunitară a soiurilor de plante vizat: Lemon Symphony.

      Titularul protecției comunitare: Jørn Hansson.

      Decizia Oficiului Comunitar pentru Soiuri de Plante atacată cu recurs: modifică descrierea soiului de plante potrivit articolului 87 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 2100/94 (1).

      Persoana care a formulat recurs în fața camerei de recurs: reclamantul.

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul.
   Motivele invocate:

               —

               încălcarea articolului 59 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1239/95 (2), întrucât reclamantul nu a fost legal citat la procedura orală;

               —

               încălcarea articolului 75 din Regulamentul nr. 2100/94, întrucât reclamantul nu a avut posibilitatea de a-și prezenta poziția nici oral, nici în scris, cu privire la lipsa calității sale procesuale;

               —

               încălcarea articolului 71 alineatul (1) coroborat cu articolul 68 din Regulamentul nr. 2100/94, întrucât decizia camerei de recurs îl privește în direct și individual pe reclamant;

               —

               încălcarea articolului 73 din Regulamentul nr. 2100/94 și a articolului 230 CE, întrucât nu s-a respectat dreptul reclamantului la controlul jurisdicțional al principiului bunei administrări;

               —

               încălcarea articolului 48 din Regulamentul nr. 2100/94 pentru pretinsa părtinire a unui membru al camerei de recurs.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 2100/94 al Consiliului din 27 iulie 1994 de instituire a unui sistem de protecție comunitară a soiurilor de plante (JO L 227, p. 1, Ediție specială, 03/vol. 15, p. 197).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 1239/95 al Comisiei din 31 mai 1995 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 2100/94 al Consiliului privind procedura față de Oficiul Comunitar pentru Soiuri de Plante (JO L 121, p. 37, Ediție specială, 03/vol.17, p. 10).


title: Cauza C-247/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Hannover (Germania) la 29 aprilie 2016 – Heike Schottelius/Falk Seifert

text:
               1.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 279/14

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Hannover (Germania) la 29 aprilie 2016 – Heike Schottelius/Falk Seifert
   (Cauza C-247/16)
   (2016/C 279/19)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Landgericht Hannover

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Heike Schottelius

      Pârât: Falk Seifert

      Întrebările preliminare

   Articolul 3 alineatul 5 a doua liniuță din Directiva 1999/44/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 25 mai 1999 privind anumite aspecte ale vânzării de bunuri de consum și garanțiile conexe (1) face trimitere la un principiu de drept european în materia protecției consumatorilor, potrivit căruia, în cazul tuturor contractelor privind bunuri de consum încheiate între neconsumatori și consumatori, este suficient, în vederea invocării drepturilor secundare de garanție, ca persoana care nu are calitatea de consumator, ținută de obligația de garanție, să nu remedieze într-un termen rezonabil viciul care afectează bunul, fără a fi necesar să se stabilească în mod expres un termen pentru remedierea viciului, și potrivit căruia dispozițiile din dreptul național în această materie trebuie interpretate și, eventual, limitate în mod corespunzător, cum ar fi în cazul unui contract de antrepriză privind bunurile de consum?

      (1)  JO L 171, p. 12, Ediție specială, 15/vol. 5, p. 89.