title: Cauza C-522/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberster Gerichtshof (Austria) la 19 octombrie 2020 – OE/VY

text:
               1.2.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 35/24

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberster Gerichtshof (Austria) la 19 octombrie 2020 – OE/VY
      (Cauza C-522/20)
      (2021/C 35/36)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Oberster Gerichtshof

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: OE

         Pârât: VY

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 3 [alineatul (1)] litera (a) a șasea liniuță din Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 (1) al Consiliului din 27 noiembrie 2003 este contrar principiului nediscriminării prevăzut la articolul 18 TFUE, întrucât, în funcție de cetățenia reclamantului, prevede drept condiție de competență a instanțelor din statul de reședință o durată de ședere mai scurtă decât cea prevăzută la articolul 3 [alineatul (1)] litera (a) a cincea liniuță din Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 al Consiliului din 27 noiembrie 2003?

                  2)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare:
                  O asemenea încălcare a principiului nediscriminării determină faptul că, potrivit normei generale prevăzute la articolul 3 [alineatul (1)] litera (a) a cincea liniuță din Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 al Consiliului din 27 noiembrie 2003, pentru toți reclamanții indiferent de cetățenia lor, o durată a șederii de 12 luni este condiția necesară pentru a putea fi invocată competența instanței de la locul de reședință sau trebuie reținută drept asemenea condiție, pentru toți reclamanții, o durată a șederii de șase luni?

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 al Consiliului din 27 noiembrie 2003 privind competența, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești în materie matrimonială și în materia răspunderii părintești, de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1347/2000 (JO 2003, L 338, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 6, p. 183).


title: Cauza C-525/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Conseil d’État (Franța) la 19 octombrie 2020 – Association France Nature Environnement/Premier ministre, Ministre de la Transition écologique et solidaire

text:
               1.2.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 35/25

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Conseil d’État (Franța) la 19 octombrie 2020 – Association France Nature Environnement/Premier ministre, Ministre de la Transition écologique et solidaire
      (Cauza C-525/20)
      (2021/C 35/37)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Conseil d’État

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Association France Nature Environnement

         Pârâți: Premier ministre, Ministre de la Transition écologique et solidaire

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 4 din Directiva 2000/60/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 octombrie 2000 de stabilire a unui cadru de politică comunitară în domeniul apei (1) trebuie să fie interpretat în sensul că permite statelor membre, atunci când autorizează un program sau un proiect, să nu ia în considerare impacturile temporare de scurtă durată și fără consecințe pe termen lung asupra stării apei de suprafață?

                  2)

                  În cazul unui răspuns afirmativ, care sunt condițiile pe care ar trebui să le îndeplinească programele și proiectele respective în sensul articolului 4 din directivă și în special al alineatelor (6) și (7) ale acestuia?

         (1)  JO 2000, L 327, p. 1, Ediție specială, 15/vol. 6, p. 193.


title: Cauza C-559/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Saarbrücken (Germania) la 26 octombrie 2020 – Koch Media GmbH/FU

text:
               1.2.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 35/26

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Saarbrücken (Germania) la 26 octombrie 2020 – Koch Media GmbH/FU
      (Cauza C-559/20)
      (2021/C 35/39)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Landgericht Saarbrücken

         Părțile din procedura principală

         Apelantă-reclamantă: Koch Media GmbH

         Intimat-pârât: FU

         Întrebările preliminare

                  1)

                              a)

                              Articolul 14 din Directiva nr. 2004/48/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind respectarea drepturilor de proprietate intelectuală (1) trebuie interpretat în sensul că această dispoziție include onorariile de avocat necesare ca fiind „cheltuieli de judecată” sau „alte cheltuieli” care sunt suportate de titularul unor drepturi de proprietate intelectuală în sensul articolului 2 din Directiva nr. 2004/48 atunci când invocă – prin intermediul unei puneri în întârziere pe cale extrajudiciară – dreptul la încetarea încălcării drepturilor sale împotriva autorului încălcării?

                              b)

                              În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare litera (a): Articolul 13 din Directiva nr. 2004/48 trebuie interpretat în sensul că această dispoziție include onorariile de avocat menționate la prima întrebare litera (a) ca daune-interese?

                  2)

                              a)

                              Dreptul Uniunii, în special în ceea ce privește:

                                          —

                                          articolele 3, 13 și 14 din Directiva nr. 2004/48;

                                          —

                                          articolul 8 din Directiva 2001/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 mai 2001 privind armonizarea anumitor aspecte ale dreptului de autor și drepturilor conexe în societatea informațională (2) și

                                          —

                                          articolul 7 din Directiva 2009/24/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2009 privind protecția juridică a programelor pentru calculator (versiune codificată) (3)

                                          trebuie interpretat în sensul că titularul unor drepturi de proprietate intelectuală în sensul articolului 2 din Directiva nr. 2004/48 are dreptul, în principiu, la rambursarea integrală a onorariilor de avocat menționate la prima întrebare litera (a) sau, în orice caz, a unei părți adecvate și substanțiale a acestora, chiar dacă:

                                          —

                                          încălcarea în cauză a fost săvârșită de o persoană fizică în afara activității sale profesionale sau comerciale și

                                          —

                                          o reglementare națională prevede, într-un astfel de caz, că asemenea onorarii de avocat pot fi, de regulă, rambursate numai pe baza unei valori reduse a obiectului litigiului?

                              b)

                              În cazul în care răspunsul la a doua întrebare litera (a) este afirmativ: dreptul Uniunii menționat la a doua întrebare litera (a) trebuie interpretat în sensul că poate fi avută în vedere o excepție de la principiul menționat la a doua întrebare litera (a), potrivit căruia titularului drepturilor trebuie să i se ramburseze integral onorariile de avocat menționate la prima întrebare litera (a), sau, în orice caz, o parte adecvată și substanțială a acestora,
                              în considerarea altor factori (precum actualitatea operei, durata publicării și săvârșirea încălcării de către o persoană fizică în afara activității sale profesionale sau comerciale),
                              chiar dacă încălcarea drepturilor de proprietate intelectuală în sensul articolului 2 din Directiva nr. 2004/48 constă în partajarea de fișiere, așadar punerea la dispoziția publicului a operei prin oferirea cu titlu gratuit a posibilității de descărcare (download) tuturor participanților pe o platformă de schimb cu acces liber fără Digital Rights Management?

         (1)  JO 2004, L 157, p. 45, Ediție special, 17/vol. 2, p. 56.

         (2)  JO 2001, L 167, p. 10, Ediție special, 17/vol. 1, p. 230.

         (3)  JO 2009, L 111, p. 16.


title: Cauza C-573/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Commissione tributaria provinciale di Parma (Italia) la 30 octombrie 2020 – Casa di Cura Città di Parma SpA/Agenzia delle Entrate

text:
               1.2.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 35/27

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Commissione tributaria provinciale di Parma (Italia) la 30 octombrie 2020 – Casa di Cura Città di Parma SpA/Agenzia delle Entrate
      (Cauza C-573/20)
      (2021/C 35/40)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Commissione tributaria provinciale di Parma

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Casa di Cura Città di Parma SpA

         Pârâtă: Agenzia delle Entrate

         Întrebările preliminare

                  1)

                  [Există] un conflict între legislația națională și dreptul [Uniunii Europene], și, în special, între articolul 19 alineatul 5 și articolul 19 bis din DPR 633/72 (cu alte cuvinte reglementarea națională care guvernează mecanismul așa-numitei „pro rata de nedeductibilitate TVA”), pe de o parte, și articolul 17 alineatul 2 litera (a) din Directiva 77/388/CEE din 17 mai 1977 (1)?

                  2)

                  [Este compatibilă cu dreptul Uniunii Europene] inegalitatea de tratament existentă deja între operatorii italieni care își desfășoară activitatea în sectorul sanitar, considerați „consumatori finali” (care suportă sarcina TVA-ului) și operatorii care își desfășoară activitatea în sectorul sanitar din alte state membre ale Uniunii Europene (Belgia, Bulgaria, Grecia, Franța și Spania) considerați „operatori intermediari” (care au drept de deducere a TVA-ului)?

                  3)

                  [Există] o inegalitate de tratament în ceea ce privește regimul TVA-ului între diferitele state membre ale Uniunii Europene, din moment ce, în locul scutirii de TVA aplicate în Italia, în alte state membre ale Uniunii Europene (Belgia, Bulgaria, Grecia, Franța și Spania), aceleași prestații medico-sanitare sunt în schimb supuse TVA-ului, motiv pentru care acelorași prestații medico-sanitare le sunt aplicate cote de TVA diferite și, prin urmare, un drept de deducere diferit?

                  4)

                  [Este compatibilă cu dreptul Uniunii Europene] inegalitatea existentă între operatorii italieni care își desfășoară activitatea în sectorul sanitar (inclusiv Casa di Cura Città di Parma) și operatorii din alte state membre ale Uniunii Europene (Belgia, Bulgaria, Grecia, Franța și Spania) în ceea ce privește supunerea prestațiilor medico-sanitare ale acestora din urmă taxei pe valoarea adăugată și, prin urmare, în ceea ce privește dreptul de deducere și/sau de rambursare a TVA-ului plătit pentru achiziții, spre deosebire de operatorii italieni care își desfășoară activitatea în sectorul sanitar?

         (1)  A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri (JO 1997, L 145, 1).


title: Cauza C-574/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesfinanzgericht (Austria) la 3 noiembrie 2020 – XO/Finanzamt Waldviertel

text:
               1.2.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 35/28

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesfinanzgericht (Austria) la 3 noiembrie 2020 – XO/Finanzamt Waldviertel
      (Cauza C-574/20)
      (2021/C 35/41)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Bundesfinanzgericht

         Părțile din procedura principală

         Recurentă: XO

         Autoritate intimată: Finanzamt Waldviertel

         Întrebările preliminare

      Întrebarea 1, referitoare la validitatea dreptului derivat:
      Articolele 4 și 7 din Regulamentul (CE) nr. 883/2004 (1), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 465/2012 (2) (denumit în continuare „Regulamentul nr. 883/2004”, „noua coordonare” sau „regulamentul de bază”) sunt valide?
      Întrebarea 2
      Articolul 7 din Regulamentul nr. 883/2004, în special titlul acestuia – „Eliminarea clauzelor de rezidență” –, trebuie interpretat în sensul că a împiedicat formarea valabilă din punct de vedere juridic a normelor generale care reglementează indexarea prestațiilor familiale în funcție de puterea de cumpărare din statul de reședință, prevăzute la articolul 8a din Familienlastenausgleichsgesetz 1967 (Legea privind compensarea cheltuielilor familiale din 1967, denumită în continuare „FLAG”), la articolul 33 alineatul (3) punctul 2 din Einkommensteuergesetz 1988 (Legea privind impozitul pe venit din 1988, denumită în continuare „EStG”) și de Familienbeihilfe-Kinderabsetzbetrag-EU-Anpassungsverordnung (Regulamentul de adaptare a alocațiilor familiale și a deducerii pentru copiii aflați în întreținere în Uniunea Europeană) în măsura în care de acesta este legată o depreciere a valorii alocației familiale pentru anumite state membre?
      Întrebarea 3
      Interdicția reducerii prestațiilor în numerar prevăzută la articolul 7 din Regulamentul nr. 883/2004, în special sintagma „prestațiile în numerar […] nu pot face obiectul nici unei reduceri, modificări, suspendări, retrageri sau confiscări”, trebuie interpretată în sensul că dispoziția menționată nu a împiedicat formarea valabilă din punct de vedere juridic a dispozițiilor care reglementează indexarea prestațiilor familiale în funcție de puterea de cumpărare din statul de reședință, prevăzute la articolul 8a din Familienlastenausgleichsgesetz 1967 (Legea privind compensarea cheltuielilor familiale din 1967, denumită în continuare „FLAG”), și la articolul 33 alineatul (3) punctul 2 din Einkommensteuergesetz 1988 (Legea privind impozitul pe venit din 1988, denumită în continuare „EStG”) în măsura în care valoarea alocațiilor familiale în discuție trebuie majorată?
      Întrebările 4 și 5, care privesc avizul care a servit drept bază pentru modificarea legislativă:
      Întrebarea 4
      Articolele 7 și 67 din Regulamentul nr. 883/2004 trebuie interpretate și delimitate unul de altul în sensul că articolul 7 privește procesul de producție a clauzei de reședință ca normă generală și abstractă de către Parlamentul statului membru, în timp ce articolul 67 vizează procesul de producție, în fiecare caz în parte, a normei individuale și concrete și vizează în mod direct instituția, astfel cum a fost individualizat inițial de titlul II din regulamentul de bază?
      Întrebarea 5
      Articolul 67 și articolul 68 alineatele (1) și (2) din Regulamentul 883/2004 și articolul 60 alineatul (1) din Regulamentul nr. 987/2009 trebuie interpretate în sensul că, asemenea dispozițiilor anterioare corespondente, articolele 73 și 76 din Regulamentul nr. 1408/71 și articolul 10 din Regulamentul nr. 574/72, trebuie să fie aplicate împreună și, prin urmare, trebuie înțelese numai în context și, respectând principiul prevenirii cumulului, urmăresc obiectivul comun al evitării pierderii de drepturi ale persoanei, ceea ce se asigură prin clasificarea și ierarhizarea statelor membre implicate, prevăzute la articolul 68 alineatele (1) și (2) din regulament, și prin impunerea expresă a plății unei eventuale diferențe suplimentare de către statul membru competent a cărui legislație este aplicabilă cu titlu subsidiar, astfel încât o interpretare izolată a articolului 67 din Regulamentul nr. 883/2004, precum în aviz, nu este admisibilă?
      Întrebarea 6
      Noțiunea de „aplicabilitate generală” a unui regulament și formularea „[a]cesta este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în fiecare stat membru”, prevăzută la articolul 288 al doilea paragraf TFUE, trebuie interpretate în sensul că au împiedicat de asemenea formarea valabilă din punct de vedere juridic a normei individuale a instituției competente, care este bazată pe normele care reglementează indexarea și că decizia contestată în litigiul principal nu a dobândit forță juridică formală (validitate)?
      Întrebarea 7
      Articolul 53 alineatul (1) din FLAG, în versiunea inițială a Budgetbegleitgesetz (Legea de însoțire a bugetului din 29 decembrie 2000, BGBl 1142/2000) și articolul 53 alineatul (4) din FLAG, în versiunea inițială a Bundesgesetz (Legea federală din 4 decembrie 2018, BGBl I 83/2018), prin care au fost modificate Familienlastenausgleichsgesetz 1967 (Legea privind compensarea cheltuielilor familiale din 1967), Einkommensteuergesetz 1988 (Legea privind impozitul pe venit din 1988) și Entwicklungshelfergesetz (Legea privind lucrătorii din domeniul ajutorului umanitar), constituie o încălcare a interdicției de transpunere a regulamentelor în sensul articolului 288 al doilea paragraf TFUE?
      Întrebările 8-10, care trebuie analizate împreună
      Întrebarea 8
      Cerința asimilării cu resortisanții naționali prevăzută la articolul 4 din Regulamentul nr. 883/2004 și interdicția discriminării care rezultă din articolul 45 alineatul (2) TFUE care stă la baza acesteia trebuie să fie interpretate în sensul că sunt îndeplinite numai în cazul în care lucrătorul migrant este asimilat cu resortisantul național care se află într-o situație internă și căruia, în consecință, alocația familială prevăzută la articolul 12 coroborat cu articolele 2 și 8 din FLAG îi este notificată și plătită lunar în avans în mod curent sau cerința asimilării cu resortisanții naționali este îndeplinită atunci când o asimilare a lucrătorului migrant cu resortisantul național care, ca și el, se află într-o situație transfrontalieră în sensul articolului 4 din FLAG, dar care, cu toate acestea, în acest al doilea caz, primește prin derogare alocația familială pentru respectivul an calendaristic doar anual, după sfârșitul anului calendaristic, în conformitate cu articolul 4 alineatul (4) din FLAG?
      Întrebarea 9
      Suspendarea drepturilor la prestații familiale în temeiul altor legislații conflictuale, impusă de articolul 68 alineatul (2) a doua teză din Regulamentul nr. 883/2004, până la valoarea prevăzută de legislația aplicabilă cu titlu prioritar trebuie interpretată în sensul că se opune unei norme naționale de prevenire a cumulului alocațiilor, precum articolul 4 alineatele (1)-(3) din FLAG, care, într-o situație precum cea din speță, permite Austriei, în calitate de stat membru competent în mod prioritar, să reducă alocația familială cu drepturile la „un ajutor străin de aceeași natură” în celălalt stat membru, deoarece norma Uniunii a împiedicat deja prevenirea cumulului și, în consecință, norma de prevenire a cumulului prevăzută la articolul 4 alineatele (1)-(3) din FLAG este inoperantă?
      Întrebarea 10
      Suspendarea drepturilor la prestații familiale în temeiul altor legislații conflictuale, impusă de articolul 68 alineatul (2) a doua teză din Regulamentul nr. 883/2004, până la valoarea prevăzută de legislația aplicabilă cu titlu prioritar trebuie interpretată în sensul că statul membru a cărui legislație este aplicabilă cu titlu subsidiar și care, în temeiul dreptului Uniunii, trebuie să se conformeze suspendării prestațiilor familiale prevăzute de legislația sa, este ținut să respingă o cerere a unui lucrător migrant sau a unui membru de familie sau a unei alte persoane îndreptățite în temeiul normelor naționale și să nu acorde, până la valoarea prevăzută de legislația aplicabilă cu titlu prioritar, prestația familială nici în cazul în care o perspectivă pur națională – în orice caz, ca urmare a unui temei juridic alternativ – ar permite acordarea?
      Întrebarea 11
      În cazul unui răspuns afirmativ întrebarea 10, se ridică problema dacă statul membru a cărui legislație este aplicabilă cu titlu subsidiar și care, în temeiul dreptului Uniunii, a trebuit să se conformeze suspendării prestațiilor familiale prevăzute de legislația sa, dar care, ca urmare a valorii prestației, nu datorează suplimentul diferențial pentru partea care depășește valoarea prestațiilor, ar fi trebuit să respingă o cerere pentru motivul că suspendarea prevăzută la articolul 68 alineatul (2) a doua teză din Regulamentul nr. 88[3]/2004 se opune acordării drepturilor de alocație familială?
      Întrebarea 12
      Articolul 68 alineatele (1) și (2) din Regulamentul nr. 883/2004 trebuie interpretat în sensul că, într-o situație precum cea din procedura principală, punctele 6 și 7 din Formularul E411 al Comisiei administrative pentru securitatea socială a lucrătorilor migranți, care trebuie completate de statul membru a cărui legislație se aplică cu titlu subsidiar, nu mai corespunde, întrucât statul membru competent cu titlu prioritar are nevoie de informația furnizată de celălalt stat membru în sensul întrebărilor 10 și 11 referitoare la punerea în aplicare de către acesta din urmă a suspendării prevăzute la articolul 68 alineatul (2) a doua teză din Regulamentul nr. 883/2004, ceea ce face superfluă o analiză critică a cadrului juridic național, care include de asemenea limite de venit?
      Întrebarea 13
      Obligația de modificare a dreptului aplicabil stabilită de Curtea de Justiție într-o jurisprudență constantă în temeiul principiului cooperării loiale prevăzut la articolul 4 alineatul (3) TUE trebuie interpretată în sensul că ar putea fi respectată și de Curtea Constituțională pe baza unei cereri formulate de instanța de trimitere?
      Întrebarea 14
      Articolul 267 primul paragraf litera (b) TFUE, referitor la validitatea dreptului derivat, care este obligatoriu și pentru o instanță de trimitere care nu este instanță de ultim grad de jurisdicție, și obligația, legată de problema validității, a instanței de trimitere de a asigura aplicarea dreptului Uniunii în vigoare prin adoptarea, în temeiul supremației dreptului Uniunii, a unei ordonanțe provizorii de neadmitere a recursului trebuie să fie interpretate în sensul că se opun unor norme naționale precum articolul 133 alineatele (4) și (9) din Bundes-Verfassungsgesetz (Legea federală constituțională, denumită în continuare „B-VG”) coroborat cu articolul 25a alineatele (1)-(3) din Verwaltungsgerichtshofgesetz (Legea privind Curtea Administrativă, denumită în continuare „VwGG”) și cu articolul 30a alineatul (7) din VwGG, care acordă, pe plan intern, părților la procedura administrativă subiacentă, sub forma recursului extraordinar, controlul protecției juridice exercitat de Verwaltungsgerichtshof (Curtea Administrativă) împotriva deciziei Verwaltungsgericht (Tribunalul Administrativ)?

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 883/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 privind coordonarea sistemelor de securitate socială (JO 2004, L 166, p. 1, Ediție specială, 05/vol. 7, p. 82).

         (2)  Regulamentul (UE) nr. 465/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 22 mai 2012 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 883/2004 privind coordonarea sistemelor de securitate socială și a Regulamentului (CE) nr. 987/2009 de stabilire a procedurii de punere în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 883/2004 (JO 2012, L 149, p. 4).


title: Cauza C-576/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberster Gerichtshof (Austria) la 4 noiembrie 2020 – CC/Pensionsversicherungsanstalt

text:
               1.2.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 35/31

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberster Gerichtshof (Austria) la 4 noiembrie 2020 – CC/Pensionsversicherungsanstalt
      (Cauza C-576/20)
      (2021/C 35/42)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Oberster Gerichtshof

         Părțile din procedura principală

         Recurentă: CC

         Intimată: Pensionsversicherungsanstalt

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 44 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 987/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 septembrie 2009 de stabilire a procedurii de punere în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 883/2004 privind coordonarea sistemelor de securitate socială (1) trebuie interpretat în sensul că se opune luării în considerare a perioadelor de creștere a copilului realizate în alte state membre, de către un stat membru competent pentru acordarea unei pensii pentru limită de vârstă, potrivit legislației căruia persoana interesată a desfășurat, pe durata întregii sale vieți active cu excepția acestor perioade de creștere a copilului, o activitate salariată sau independentă, pentru simplul motiv că persoana interesată nu desfășura o activitate salariată sau independentă la data la care, în conformitate cu legislația acestui stat membru, perioada de creștere a copilului a început să fie luată în considerare pentru copilul în cauză?
                  În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare:

                  2)

                  Articolul 44 alineatul (2) prima teză din Regulamentul nr. 987/2009 trebuie interpretat în sensul că statul membru competent în temeiul titlului II din Regulamentul nr. 883/2004 nu ia în considerare, în general, perioadele de creștere a copilului în temeiul legislației sale sau că nu le ia în considerare numai într-un caz concret?

         (1)  JO 2009, L 284, p. 1.


title: Cauza C-589/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landesgericht Korneuburg (Austria) la 10 noiembrie 2020 – JR/Austrian Airlines AG

text:
               1.2.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 35/32

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Landesgericht Korneuburg (Austria) la 10 noiembrie 2020 – JR/Austrian Airlines AG
      (Cauza C-589/20)
      (2021/C 35/43)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Landesgericht Korneuburg

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: JR

         Pârâtă: Austrian Airlines AG

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 17 alineatul (1) din Convenția pentru unificarea anumitor norme referitoare la transportul aerian internațional, încheiată la Montreal la 28 mai 1999, semnată de Comunitatea Europeană la 9 decembrie 1999 și aprobată în numele acesteia prin Decizia 2001/539/CE a Consiliului din 5 aprilie 2001 (1), trebuie interpretat în sensul că noțiunea de „accident”, în sensul acestei dispoziții, include o situație în care un pasager, la debarcarea din aeronavă, pe ultima treime a scării mobile, cade și suferă o vătămare corporală – fără a se putea stabili un motiv –, fără ca vătămarea corporală să fi fost cauzată de un obiect utilizat pentru serviciul pasagerilor în sensul Hotărârii Curții de Justiție a Uniunii Europene din 19 decembrie 2019 pronunțate în cauza C-532/18 (2) și fără să existe o caracteristică defectuoasă a scării, aceasta nefiind nici alunecoasă?

                  2)

                  Articolul 20 din Convenția de la Montreal trebuie interpretat în sensul că o eventuală răspundere a operatorului de transport aerian este în întregime exclusă în prezența unor împrejurări precum cele descrise la punctul 1 și în cazul în care, în momentul căderii, pasagerul nu s-a ținut de balustrada scării?

         (1)  Decizia Consiliului din 5 aprilie 2001 privind încheierea de către Comunitatea Europeană a Convenției pentru unificarea anumitor norme referitoare la transportul aerian internațional (Convenția de la Montreal) (JO 2001, L 194, p. 38, Ediție specială, 07/vol. 8, p. 112).

         (2)  ECLI:EU:C:2019:1127.


title: Cauza C-591/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 11 noiembrie 2020 – Reprensus GmbH/S-V Pavlovi Trejd EOOD

text:
               1.2.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 35/32

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 11 noiembrie 2020 – Reprensus GmbH/S-V Pavlovi Trejd EOOD
      (Cauza C-591/20)
      (2021/C 35/44)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Bundesgerichtshof

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Reprensus GmbH

         Pârâtă: S-V Pavlovi Trejd EOOD

         Întrebările preliminare

      Articolul 7 punctul 1 litera (a) și punctul 2 din Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 12 decembrie 2012 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (1) trebuie interpretat în sensul că, în ceea ce privește o acțiune în despăgubire în care reclamantul a fost determinat în mod fraudulos să încheie un contract de vânzare-cumpărare și să plătească prețul, este competentă să se pronunțe instanța de la locul faptei ilicite?

         (1)  JO 2012, L 351, p. 1.


title: Cauza C-594/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Markkinaoikeus (Finlanda) la 12 noiembrie 2020 – Kuluttaja-asiamies/MiGame Oy

text:
               1.2.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 35/33

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Markkinaoikeus (Finlanda) la 12 noiembrie 2020 – Kuluttaja-asiamies/MiGame Oy
      (Cauza C-594/20)
      (2021/C 35/45)
      Limba de procedură: finlandeza

         Instanța de trimitere

      Markkinaoikeus

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: Kuluttaja-asiamies

         Pârâtă: MiGame Oy

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Primul paragraf al articolului 21 din Directiva 2011/83/UE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 25 octombrie 2011 privind drepturile consumatorilor, de modificare a Directivei 93/13/CEE a Consiliului și a Directivei 1999/44/CE a Parlamentului European și a Consiliului și de abrogare a Directivei 85/577/CEE a Consiliului și a Directivei 97/7/CE a Parlamentului European și a Consiliului trebuie interpretat în sensul că se opune ca un comerciant să poată indica, în plus față de un număr de telefon pentru care se percepe cel mult tariful de bază, un număr de telefon pe care consumatorul îl poate utiliza în cazul unor probleme legate de un contract încheiat și pentru a cărui utilizare este perceput un preț care depășește tariful de bază; în plus, în cazul în care indicarea unui număr de telefon care depășește tariful de bază este, în anumite împrejurări, compatibilă cu articolul 21, sunt, de exemplu, relevante în vederea aprecierii, posibilitatea de a identifica cu ușurință numărul de telefon la tariful de bază, indicarea suficient de clară a destinației liniilor telefonice, precum și diferențele esențiale în ceea ce privește accesibilitatea serviciului pentru clienți sau nivelul acestuia?

                  2)

                  Noțiunea de tarif de bază prevăzută la articolul 21 din Directiva 2011/83/UE trebuie interpretată în sensul că comerciantul poate indica ca număr telefonic al serviciului pentru clienți, pentru probleme legate de un contract încheiat, doar un număr din rețeaua fixă (geografic) sau mobilă standard sau un număr de telefon gratuit pentru consumatori; în plus, în cazul în care comerciantul are dreptul să indice un alt număr de telefon, care sunt taxele maxime datorate, pentru utilizarea acestui număr, de către un consumator care a încheiat un contract de servicii de telefonie ca ofertă a unui pachet de servicii?

         (1)  Directiva 2011/83/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 25 octombrie 2011 privind drepturile consumatorilor, de modificare a Directivei 93/13/CEE a Consiliului și a Directivei 1999/44/CE a Parlamentului European și a Consiliului și de abrogare a Directivei 85/577/CEE a Consiliului și a Directivei 97/7/CE a Parlamentului European și a Consiliului (JO L 2011, L 304, p. 64).


title: Cauza C-595/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberster Gerichtshof (Austria) la 13 noiembrie 2020 – UE/Sharewood Switzerland AG și VF

text:
               1.2.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 35/33

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberster Gerichtshof (Austria) la 13 noiembrie 2020 – UE/Sharewood Switzerland AG și VF
      (Cauza C-595/20)
      (2021/C 35/46)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Oberster Gerichtshof

         Părțile din procedura principală

         Recurent: UE

         Intimați: Sharewood Switzerland AG, VF

         Întrebările preliminare

      Articolul 6 alineatul (4) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 593/2008 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 iunie 2008 privind legea aplicabilă obligațiilor contractuale (Roma I) (1) trebuie interpretat în sensul că contractele de vânzare-cumpărare de arbori de tec și balsa, încheiate între o întreprindere și un consumator, prin care se dobândește proprietatea asupra arborilor în vederea tăierii după exploatare și a vânzării în scopul obținerii de profit, și care conțin în acest sens un contract de locațiune și un contract de prestări servicii, trebuie considerate „contracte privind un drept real imobiliar sau privind dreptul de locațiune asupra unui bun imobil” în sensul acestei dispoziții?

         (1)  JO 2008, L 177, p. 6.


title: Cauza C-596/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Fővárosi Törvényszék (Ungaria) la 12 noiembrie 2020 – DuoDecad Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

text:
               1.2.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 35/34

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Fővárosi Törvényszék (Ungaria) la 12 noiembrie 2020 – DuoDecad Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
      (Cauza C-596/20)
      (2021/C 35/47)
      Limba de procedură: maghiara

         Instanța de trimitere

      Fővárosi Törvényszék

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: DuoDecad Kft.

         Pârât: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 2 alineatul (1) litera (c), articolul 24 alineatul (1) și articolul 43 din Directiva 2006/112 a Consiliului (1) trebuie interpretate în sensul că o societate care a achiziționat o licență de know-how și care este stabilită într-un stat membru al Uniunii (în litigiul principal, Portugalia) nu prestează serviciile disponibile pe un site internet către utilizatorii finali, astfel încât nu poate fi destinatara serviciului de suport tehnic privind know-how-ul, prestat de persoana impozabilă stabilită în alt stat membru (în litigiul principal, Ungaria) în calitate de subcontractant, ci aceasta din urmă prestează serviciul respectiv în favoarea societății care a acordat licența de know-how și care este stabilită în acest din urmă stat membru, în împrejurările în care societatea care a achiziționat licența:

                              a)

                              deținea birouri închiriate în primul stat membru, infrastructură informatică și de birou, personal propriu și o experiență vastă în domeniul comerțului electronic și avea un asociat unic cu relații internaționale extinse și un administrator specializat în domeniul comerțului electronic;

                              b)

                              obținuse know-how-ul care reflecta procesele de funcționarea a site-urilor internet și actualizările sale, emitea avize în acest sens, propunea modificări privind procesele respective și le aproba;

                              c)

                              era beneficiarul serviciilor prestate de persoana impozabilă pe baza know-how-ului respectiv;

                              d)

                              primea în mod regulat rapoarte cu privire la prestările realizate de subcontractanți (în special în ceea ce privește traficul de pe site-urile internet și plățile efectuate din contul bancar);

                              e)

                              a înregistrat pe numele său domeniile de internet care permiteau accesul la site-uri prin intermediul internetului;

                              f)

                              figura pe site-urile internet în calitate de prestator al serviciului;

                              g)

                              efectua ea însăși demersurile pentru menținerea popularității site-urilor internet;

                              h)

                              încheia ea însăși, în numele său, contractele cu colaboratorii și cu subcontractanții necesare pentru prestarea serviciului (în special, cu băncile care ofereau plata prin card bancar pe site-urile internet, cu creatorii care furnizează conținutul accesibil pe site-urile internet și cu webmasters care furnizează conținutul);

                              i)

                              deținea un sistem complet de încasare a veniturilor provenite din prestarea serviciului în cauză către utilizatorii finali, precum conturi bancare, un drept de dispoziție exclusiv și complet asupra acestora, o bază de date a utilizatorilor finali care permitea emiterea de facturi către aceștia pentru prestarea serviciului și un program informatic de facturare propriu;

                              j)

                              indica pe site-urile internet sediul său din primul stat membru drept serviciu fizic de relații cu clienții, și

                              k)

                              este o societate independentă atât în raport cu societatea care a acordat licența, cât și cu subcontractanții maghiari responsabili cu realizarea anumitor procese tehnice descrise în know-how,
                              având în vedere de asemenea că: (i) împrejurările menționate anterior au fost confirmate de autoritatea competentă din primul stat membru, în calitatea sa de organism în măsură să analizeze aceste împrejurări obiective și verificabile de către terți, (ii) faptul că societatea din statul membru respectiv nu putea recurge la un prestator de servicii de plată care să garanteze primirea plății prin card bancar pe site-ul internet, astfel încât societatea stabilită în acel stat membru nu a prestat niciodată serviciul disponibil pe site-urile internet, nici înainte, nici după perioada examinată, constituia un obstacol obiectiv în calea prestării serviciului în celălalt stat membru prin intermediul site-urilor internet, și iii) societatea care a achiziționat licența și întreprinderile sale afiliate au obținut un profit din exploatarea site-ului internet la nivel global mai mare decât diferența rezultată din aplicarea cotei TVA în primul și în al doilea stat membru?

                  2)

                  Articolul 2 alineatul (1) litera (c), articolul 24 alineatul (1) și articolul 43 din Directiva TVA trebuie interpretate în sensul că o societate care a acordat o licență de know-how și care este stabilită în alt stat membru prestează serviciile disponibile pe un site internet pentru utilizatorii finali, astfel încât este beneficiarul serviciului de suport tehnic privind know-how-ul prestat de persoana impozabilă, în calitate de subcontractant, iar aceasta din urmă nu prestează serviciul respectiv în favoarea societății care a achiziționat licența și care este stabilită în primul stat membru, în împrejurările în care societatea care a acordat licența:

                              a)

                              dispunea de resurse proprii constând doar într-un birou închiriat și într-un computer utilizat de administratorul acesteia;

                              b)

                              singurii săi angajați erau un administrator și un consilier juridic care lucra cu fracțiune de normă câteva ore pe săptămână;

                              c)

                              singurul contract încheiat era cel de dezvoltare a know-how-ului;

                              d)

                              a dispus ca numele domeniilor pe care le deținea să fie înregistrate de către societatea care a achiziționat licența în nume propriu, în conformitate cu contractul încheiat cu aceasta din urmă;

                              e)

                              nu s-a prezentat niciodată în calitate de prestator al serviciilor în cauză în fața terților, în special a utilizatorilor finali, a băncilor care ofereau plata cu cardul bancar pe site-urile internet, a creatorilor de conținut accesibil pe site-urile internet și a webmasters care promovează conținutul;

                              f)

                              nu a emis niciodată documente justificative referitoare la serviciile disponibile pe site-urile internet, cu excepția facturii corespunzătoare drepturilor de licență, și

                              g)

                              nu dispunea de un sistem (precum conturi bancare și alte infrastructuri) care să permită încasarea veniturilor provenite din serviciul furnizat prin intermediul site-urilor internet,
                              având în vedere de asemenea că, în conformitate cu Hotărârea din 17 decembrie 2015, WebMindLicenses (C-419/14, EU:C:2015:832), împrejurările că administratorul și asociatul unic al societății care a acordat licența era creatorul know-how-ului și că tocmai respectiva persoană exercita o influență sau un control asupra dezvoltării și a exploatării know-how-ului și asupra furnizării serviciilor care se bazau pe acesta nu sunt decisive în sine, astfel încât persoana fizică ce are calitatea de administrator și de asociat unic al societății care a acordat licența este de asemenea administratorul și/sau asociatul unic al societăților comerciale subcontractante – și, prin urmare, reclamanta – care contribuie la prestarea serviciului în calitate de subcontractanți în numele societății care achiziționează licență, exercitând funcțiile aferente menționate?

         (1)  Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO 2006, L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7).


title: Cauza C-598/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Satversmes tiesa (Letonia) la 13 noiembrie 2020 – AS „Pilsētas zemes dienests”/Latvijas Republikas Saeima

text:
               1.2.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 35/36

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Satversmes tiesa (Letonia) la 13 noiembrie 2020 – AS „Pilsētas zemes dienests”/Latvijas Republikas Saeima
      (Cauza C-598/20)
      (2021/C 35/48)
      Limba de procedură: letona

         Instanța de trimitere

      Satversmes tiesa

         Părțile din procedura principală

         Petentă: AS „Pilsētas zemes dienests”

         Instituția de la care emană actul atacat: Latvijas Republikas Saeima

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Scutirea de taxa pe valoarea adăugată pentru operațiunile de închiriere de bunuri imobile, prevăzută la articolul 135 alineatul (1) litera (l) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (1), trebuie interpretată în sensul că această scutire se aplică închirierii unui teren în situațiile de închiriere forțată?

                  2)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, cu alte cuvinte dacă închirierea de terenuri în situațiile de închiriere forțată este scutită de taxa pe valoarea adăugată, atunci având în vedere că în toate celelalte situații închirierea de terenuri este supusă taxei pe valoarea adăugată, această scutire nu este contrară unuia dintre principiile consacrate de Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată, și anume principiul neutralității taxei pe valoarea adăugată?

         (1)  JO 2006, L 347, p. 1, Ediție specială 9/vol.3, p.7.


title: Cauza C-599/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Lituania) la 13 noiembrie 2020 – UAB „Baltic Master”/Muitinės departamentas prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

text:
               1.2.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 35/36

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Lituania) la 13 noiembrie 2020 – UAB „Baltic Master”/Muitinės departamentas prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos
      (Cauza C-599/20)
      (2021/C 35/49)
      Limba de procedură: lituaniana

         Instanța de trimitere

      Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: UAB „Baltic Master”

         Pârât: Muitinės departamentas prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 29 alineatul (1) litera (d) din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 (1) al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului Vamal Comunitar și articolul 143 alineatul (1) literele (b), (e) sau (f) din Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 (2) al Comisiei din 2 iulie 1993 de stabilire a unor dispoziții de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului de instituire a Codului Vamal Comunitar trebuie interpretate în sensul că vânzătorul și cumpărătorul sunt considerați persoane legate în cazurile în care, precum în speță, în lipsa unor documente (date oficiale) care să dovedească calitatea lor de asociați sau existența unui control, rezultă din împrejurările în care sunt încheiate tranzacțiile și care se coroborează cu probe obiective, că ele nu sunt caracteristice executării de activități economice în condiții normale, ci mai degrabă cazurilor în care (1) există relații comerciale deosebit de strânse bazate pe un nivel înalt de încredere reciprocă între părțile la tranzacție, sau (2) una din părțile la tranzacție o controlează pe cealaltă sau ambele părți la tranzacție sunt controlate de un terț?

                  2)

                  Articolul 31 alineatul (1) din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 trebuie interpretat în sensul că interzice stabilirea valorii în vamă pe baza informațiilor conținute într-o bază de date națională cu privire la o singură valoare în vamă a mărfurilor care au aceeași origine și care, deși nu sunt similare în sensul articolului 142 alineatul (1) litera (d) din Regulamentul (CEE) nr. 2454/93, se încadrează în aceeași poziție tarifară TARIC?

         (1)  JO 1992, L 302 p.1, Ediție specială, 02/vol. 5, p. 58.

         (2)  JO 1993, L 253, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 7, p. 3.


title: Cauza C-601/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal d’arrondissement (Luxemburg) la 13 noiembrie 2020 – Sovim SA/Luxembourg Business Registers

text:
               1.2.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 35/37

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal d’arrondissement (Luxemburg) la 13 noiembrie 2020 – Sovim SA/Luxembourg Business Registers
      (Cauza C-601/20)
      (2021/C 35/50)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Tribunal d’arrondissement

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Sovim SA

         Pârâtă: Luxembourg Business Registers

         Întrebările preliminare

         Întrebarea nr. 1

      Articolul 1 punctul 15 litera (c) din Directiva (UE) 2018/843 (1), care modifică articolul 30 alineatul (5) primul paragraf din Directiva (UE) 2015/849 (2) privind prevenirea utilizării sistemului financiar în scopul spălării banilor sau finanțării terorismului […], în sensul că impune statelor membre să permită, în orice caz, accesul la informațiile privind beneficiarii reali oricărui membru al publicului larg, fără justificarea unui interes legitim, este valid

                  a.

                  în lumina dreptului la respectarea vieții private și de familie garantat de articolul 7 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene („carta”), interpretat în conformitate cu articolul 8 din Convenția europeană a drepturilor omului, ținând seama de obiectivele enunțate, printre altele, în considerentele (30) și (31) ale Directivei 2018/843 privind în special combaterea spălării banilor și a finanțării terorismului; și

                  b.

                  în lumina dreptului la protecția datelor cu caracter personal garantat de articolul 8 din cartă în măsura în care urmărește printre altele să garanteze prelucrarea datelor cu caracter personal în mod legal, echitabil și transparent față de persoana vizată, limitarea finalităților colectării, prelucrării și reducerii la minimum a datelor?

         Întrebarea nr. 2

                  1.

                  Articolul 1 punctul 15 litera (g) din Directiva 2018/843 trebuie interpretat în sensul că circumstanțele excepționale, la care face referire, în care statele membre pot prevedea excepții de la acest acces pentru toate sau o parte din informațiile privind beneficiarul real, atunci când accesul publicului larg ar expune beneficiarul real unui risc disproporționat, riscului de fraudă, de răpire, de șantaj, de extorcare, de hărțuire, de violență sau de intimidare, pot fi constatate numai în cazul în care se face dovada unui risc disproporționat de fraudă, de răpire, de șantaj, de extorcare de fonduri, de hărțuire, de violență sau de intimidare care este excepțional – amenințând efectiv persoana particulară a beneficiarului real -, grav, real și actual?

                  2.

                  În cazul unui răspuns afirmativ, articolul 1 punctul 15 litera (g) din Directiva 2018/843 astfel interpretat este valid în lumina dreptului la respectarea vieții private și de familie garantat de articolul 7 din cartă și a dreptului la protecția datelor cu caracter personal garantat la articolul 8 din cartă?

         Întrebarea nr. 3

                  1.

                  Articolul 5 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (UE) 2016/679 al Parlamentului European și al Consiliului din 27 aprilie 2016 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și privind libera circulație a acestor date și de abrogare a Directivei 95/46/CE (3) (denumit în continuare „RGPD”) care impune prelucrarea datelor în mod legal, echitabil și transparent față de persoana vizată trebuie interpretat în sensul că nu se opune

                              a.

                              ca datele cu caracter personal ale unui beneficiar real înscrise într-un registru al beneficiarilor reali, constituit în conformitate cu articolul 30 din Directiva 2015/849, astfel cum a fost modificat de articolul 1 punctul 15 din Directiva 2018/843, să fie accesibile publicului larg fără un control sau justificare din partea oricărui membru al publicului și fără ca persoana vizată (beneficiarul real) să poată ști cine a avut acces la aceste date cu caracter personal care o privesc; și nici

                              b.

                              ca operatorul unui asemenea registru al beneficiarilor reali să acorde acces la datele cu caracter personal ale beneficiarilor reali unui număr nelimitat și indeterminabil de persoane?

                  2.

                  Articolul 5 alineatul (1) litera (b) din RGPD care impune limitarea scopurilor trebuie interpretat în sensul că nu se opune ca datele cu caracter personal ale unui beneficiar real înscrise într-un registru al beneficiarilor reali, constituit în conformitate cu articolul 30 din Directiva 2015/849, astfel cum a fost modificat prin articolul 1 punctul 15 din Directiva 2018/843, să fie accesibile publicului larg fără ca operatorul acestor date să poată garanta ca datele respective să fie utilizate exclusiv în scopul pentru care au fost colectate, și anume, în esență, combaterea spălării banilor și a finanțării terorismului, scop pentru care publicul larg nu este organul responsabil să îi asigure respectarea?

                  3.

                  Articolul 5 alineatul (1) litera (c) din RGPD care impune reducerea la minimum a datelor trebuie interpretat în sensul că nu se opune ca, prin intermediul unui registru al beneficiarilor reali constituit în conformitate cu articolul 30 din Directiva 2015/849, astfel cum a fost modificat de articolul 1 punctul 15 din Directiva 2018/843, publicul larg să aibă acces, pe lângă numele, luna și anul nașterii, cetățenia și țara de reședință ale unui beneficiar real, precum și natura și amploarea interesului generator de beneficii deținut de el, și la data și locul nașterii sale?

                  4.

                  Articolul 5 alineatul (1) litera (f) din RGPD care stabilește că prelucrarea datelor trebuie efectuată într-un mod care asigură securitatea adecvată a datelor cu caracter personal, inclusiv protecția împotriva prelucrării neautorizate sau ilegale, garantând astfel integritatea și confidențialitatea acestor date, nu se opune accesului nelimitat și necondiționat, fără un angajament privind confidențialitatea datelor cu caracter personal ale beneficiarilor reali disponibile în registrul beneficiarilor reali constituit în conformitate cu articolul 30 din Directiva 2015/849, astfel cum a fost modificat de articolul 1 punctul 15 din Directiva 2018/843?

                  5.

                  Articolul 25 alineatul (2) din RGPD, care asigură protecția datelor în mod implicit și în temeiul căruia, printre altele, datele cu caracter personal nu trebuie să poată fi accesate, fără intervenția persoanei, de un număr nelimitat de persoane, trebuie interpretat în sensul că nu se opune

                              a.

                              ca un registru al beneficiarilor reali constituit în conformitate cu articolul 30 din Directiva 30 din Directiva 2015/849, astfel cum a fost modificat de articolul 1 punctul 15 din Directiva 2018/843, să nu impună înregistrarea pe pagina de internet a registrului respectiv a membrilor publicului larg care consultă datele cu caracter personal ale unui beneficiar real; nici

                              b.

                              ca vreo informație privind consultarea datelor cu caracter personal ale unui beneficiar real înscrise într-un asemenea registru să fie comunicată beneficiarului real respectiv; și nici

                              c.

                              ca vreo restricție privind amploarea și accesibilitatea datelor cu caracter personal în cauză să fie aplicabilă în raport cu scopul prelucrării lor?

                  6.

                  Articolele 44-50 din RGPD care supun unor condiții stricte transferul de date cu caracter personal către o țară terță trebuie interpretate în sensul că nu se opun ca asemenea date ale unui beneficiar real înscrise într-un registru al beneficiarilor reali constituit în conformitate cu articolul 30 din Directiva 2015/849, astfel cum a fost modificat de articolul 1 punctul 15 din Directiva 2018/843, să poate fi accesate în orice caz de orice membru al publicului larg, fără a justifica un interes legitim și fără limitări în ceea ce privește localizarea acestui public?

         (1)  Directiva (UE) 2018/843 a Parlamentului European și a Consiliului din 30 mai 2018 de modificare a Directivei (UE) 2015/849 privind prevenirea utilizării sistemului financiar în scopul spălării banilor sau finanțării terorismului, precum și de modificare a Directivelor 2009/138/CE și 2013/36/UE (JO 2018, L 156, p. 43).

         (2)  Directiva (UE) 2015/849 a Parlamentului European și a Consiliului din 20 mai 2015 privind prevenirea utilizării sistemului financiar în scopul spălării banilor sau finanțării terorismului, de modificare a Regulamentului (UE) nr. 648/2012 al Parlamentului European și al Consiliului și de abrogare a Directivei 2005/60/CE a Parlamentului European și a Consiliului și a Directivei 2006/70/CE a Comisiei (JO 2015, L 141, p. 73).

         (3)  Regulamentul (UE) 2016/679 al Parlamentului European și al Consiliului din 27 aprilie 2016 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și privind libera circulație a acestor date și de abrogare a Directivei 95/46/CE (Regulamentul general privind protecția datelor) (JO 2016, L 119, p. 1).


title: Cauza C-613/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landesgericht Salzburg (Austria) la 18 noiembrie 2020 – CS/Eurowings GmbH

text:
               1.2.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 35/39

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Landesgericht Salzburg (Austria) la 18 noiembrie 2020 – CS/Eurowings GmbH
      (Cauza C-613/20)
      (2021/C 35/51)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Landesgericht Salzburg

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: CS

         Pârâtă: Eurowings GmbH

         Întrebările preliminare

                  1)

                  O grevă a angajaților unui operator de transport aerian convocată de un sindicat în vederea implementării unor revendicări salariale și/sau a unor prestații sociale poate constitui o „împrejurare excepțională” în sensul articolului 5 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 (1)?

                  2)

                  Acest lucru este valabil cel puțin:

                              a)

                              atunci când angajați ai filialei se solidarizează cu apelul la grevă împotriva societății-mamă a grupului (Lufthansa AG) pentru a sprijini revendicări sindicale ale personalului de cabină al societății-mamă a grupului și

                              b)

                              în special atunci când, după încheierea unui acord în cadrul societății-mamă, greva din cadrul filialei „devine independentă”, întrucât sindicatul menține apelul la grevă și chiar extinde greva fără motive aparente, iar personalul de cabină al filialei urmează acest apel?

                  3)

                  Pentru a se face proba existenței unei împrejurări excepționale pentru operatorul efectiv de transport aerian, este suficient să se demonstreze afirmația potrivit căreia apelul la grevă a fost menținut de sindicat fără motiv, în pofida acceptării revendicărilor de către societatea-mamă a grupului și, în cele din urmă, a fost chiar extins în timp? În sarcina cui cade aceasta atunci când, în fapt, împrejurările precise au rămas neclare în această privință?

                  4)

                  O grevă anunțată în filiala pârâtei la 18 octombrie 2019, pentru intervalul cuprins între orele 5:00 și 11:00 ale zilei de 20 octombrie 2019, care este, în cele din urmă, extinsă în mod spontan la 20 octombrie 2019 la ora 5:30 până la ora 24:00, poate constitui o împrejurare care nu mai poate fi controlată în mod efectiv?

                  5)

                  Măsurile care constau în stabilirea unui plan de zbor alternativ și în suplinirea, prin intermediul unui subcharter, a zborurilor anulate din lipsă de personal de cabină disponibil, ținând seama în special de destinațiile de pe ape și de distincția dintre zborurile interne germane și cele intraeuropene sunt măsuri adecvate situației, dacă se ia în considerare, în plus, faptul că, dintr-un total de 712 zboruri care trebuiau efectuate la această dată, numai 158 de zboruri au trebuit să fie anulate?

                  6)

                  Care sunt cerințele privind sarcina care revine operatorului efectiv de transport aerian de a demonstra că au fost luate toate măsurile care pot fi asumate în mod rezonabil din punct de vedere tehnic și economic?

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 (JO 2004, L 46, p. 1, Ediție specială, 07/vol. 12, p. 218).


title: Cauza T-722/18: Hotărârea Tribunalului din 9 decembrie 2020 – Repsol/EUIPO – Basic (BASIC) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de declarare a nulității – Marca Uniunii Europene figurativă BASIC – Denumirile comerciale naționale anterioare basic și basic AG – Motive relative de refuz – Utilizare în comerț a unui semn cu un domeniu de aplicare care depășește domeniul local – Articolul 8 alineatul (4) și articolul 53 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenite articolul 8 alineatul (4) și articolul 60 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001] – Declarare a nulității parțiale – Decizie adoptată ca urmare a anulării de către Tribunal a unei decizii anterioare – Trimiterea cauzei în fața unei camere de recurs – Necompetența autorității care a decis trimiterea – Articolul 1d din Regulamentul (CE) nr. 216/96 – Acțiune incidentă”]

text:
               1.2.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 35/42

      Hotărârea Tribunalului din 9 decembrie 2020 – Repsol/EUIPO – Basic (BASIC)
      (Cauza T-722/18) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulității - Marca Uniunii Europene figurativă BASIC - Denumirile comerciale naționale anterioare basic și basic AG - Motive relative de refuz - Utilizare în comerț a unui semn cu un domeniu de aplicare care depășește domeniul local - Articolul 8 alineatul (4) și articolul 53 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenite articolul 8 alineatul (4) și articolul 60 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001] - Declarare a nulității parțiale - Decizie adoptată ca urmare a anulării de către Tribunal a unei decizii anterioare - Trimiterea cauzei în fața unei camere de recurs - Necompetența autorității care a decis trimiterea - Articolul 1d din Regulamentul (CE) nr. 216/96 - Acțiune incidentă”)
      (2021/C 35/54)
      Limba de procedură: engleza

         Părţile

         Reclamantă: Repsol, SA (Madrid, Spania) (reprezentanţi: J.-B. Devaureix și J. C. Erdozain López, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanţi: H. O’Neill și V. Ruzek, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Basic AG Lebensmittelhandel (München, Germania) (reprezentant: D. Altenburg, avocată)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 22 august 2018 (cauza R 178/2018-2) privind o procedură de declarare a nulității între Basic Lebensmittelhandel și Repsol

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Decizia Camerei a doua de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 22 august 2018 (cauza R 178/2018-2).

                  2)

                  Nu mai este necesară pronunțarea asupra acțiunii incidente.

                  3)

                  EUIPO și Basic AG Lebensmittelhandel suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și, fiecare, jumătate din cheltuielile de judecată efectuate de Repsol, SA.

         (1)  JO C 54, 11.2.2019.


title: Cauza T-247/19: Hotărârea Tribunalului din 2 decembrie 2020 – Thunus și alții/BEI („Funcție publică – Personalul BEI – Remunerație – Adaptare anuală a salariilor – Securitate juridică – Încredere legitimă – Consultarea personalului – Obligația de motivare – Proporționalitate”)

text:
               1.2.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 35/43

      Hotărârea Tribunalului din 2 decembrie 2020 – Thunus și alții/BEI
      (Cauza T-247/19) (1)

      („Funcție publică - Personalul BEI - Remunerație - Adaptare anuală a salariilor - Securitate juridică - Încredere legitimă - Consultarea personalului - Obligația de motivare - Proporționalitate”)
      (2021/C 35/55)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamanți: Vincent Thunus (Contern, Luxemburg) și ceilalţi reclamanți ale căror nume figurează în anexă (reprezentant: L. Levi, avocat)

         Pârâtă: Banca Europeană de Investiții (reprezentanți: T. Gilliams, J. Klein și J. Krueck, agenți, asistați de P.-E. Partsch, avocat)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE și pe articolul 50 a din Statutul Curții de Justiție a Uniunii Europene prin care se urmărește, pe de o parte, anularea deciziilor conținute în fișele de salariu ale reclamanților din luna februarie a anului 2018 și din lunile ulterioare, care pun în aplicare decizia Consiliului de administrație al BEI din 18 iulie 2017 care definește o nouă abordare privind majorarea globală a salariilor personalului aplicabilă ansamblul agenților BEI și a deciziei Comitetului de direcție al BEI din 30 ianuarie 2018 care stabilește rata de ajustare a salariilor pentru anul 2018 la 0,7 %, și, pe de altă parte, obținerea reparării prejudiciului pe care reclamanții pretind că l-au suferit ca urmare a acestor decizii

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Domnul Vincent Thunus și ceilalți reclamanți ale căror nume figurează în anexă suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de Banca Europeană de Investiții (BEI).

         (1)  JO C 206, 17.6.2019.


title: Cauza T-318/19: Hotărârea Tribunalului din 2 decembrie 2020 – Thunus și alții/BEI („Funcție publică – Personalul BEI – Remunerație – Ajustare anuală a salariilor – Securitate juridică – Încredere legitimă – Consultarea personalului – Obligația de motivare – Proporționalitate”)

text:
               1.2.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 35/44

      Hotărârea Tribunalului din 2 decembrie 2020 – Thunus și alții/BEI
      (Cauza T-318/19) (1)

      („Funcție publică - Personalul BEI - Remunerație - Ajustare anuală a salariilor - Securitate juridică - Încredere legitimă - Consultarea personalului - Obligația de motivare - Proporționalitate”)
      (2021/C 35/56)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamanți: Vincent Thunus (Contern, Luxemburg) și ceilalți reclamanți ale căror nume figurează în anexă (reprezentant: L. Levi, avocat)

         Pârâtă: Banca Europeană de Investiții (reprezentanți: T. Gilliams, J. Klein și J. Krueck, agenți, asistați de P.-E. Partsch, avocat)

         Obiectul

      Cerere formulată în temeiul articolului 270 TFUE și al articolului 50a din Statutul Curții de Justiție a Uniunii Europene și prin care se urmărește, pe de o parte, anularea deciziilor cuprinse în fișele de remunerație ale reclamanților pentru luna februarie 2019 și ulterioare, de punere în aplicare a deciziei Consiliului de administrație al BEI din 18 iulie 2017 prin care este definită o nouă abordare în ceea ce privește majorarea globală a salariilor personalului aplicabilă ansamblului agenților BEI, a deciziei Consiliului de administrație din 11 decembrie 2018 de stabilire a bugetului de salarii pentru anul 2019 și a deciziei Comitetului de direcție al BEI din 30 ianuarie 2019 de stabilire a nivelului de ajustare a salariilor pentru anul 2019 la 0,8 %, și, pe de altă parte, obținerea reparării prejudiciului pe care reclamanții pretind că l-ar fi suferit ca urmare a acestor decizii.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Domnul Vincent Thunus și ceilalți reclamanți ale căror nume figurează în anexă suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Banca Europeană de Investiții (BEI).

         (1)  JO C 246, 22.7.2019.


title: Cauza T-621/19: Hotărârea Tribunalului din 9 decembrie 2020 – Ace of spades/EUIPO – Krupp și Borrmann (JC JEAN CALL Champagne GRANDE RÉSERVE) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a unei mărci a Uniunii Europene tridimensionale JC JEAN CALL Champagne GRANDE RÉSERVE – Mărcile Uniunii Europene tridimensionale anterioare – Motive relative de refuz – Similitudini ale semnelor – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001] – Lipsa atingerii aduse renumelui – Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul 2017/1001]”]

text:
               1.2.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 35/45

      Hotărârea Tribunalului din 9 decembrie 2020 – Ace of spades/EUIPO – Krupp și Borrmann (JC JEAN CALL Champagne GRANDE RÉSERVE)
      (Cauza T-621/19) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a unei mărci a Uniunii Europene tridimensionale JC JEAN CALL Champagne GRANDE RÉSERVE - Mărcile Uniunii Europene tridimensionale anterioare - Motive relative de refuz - Similitudini ale semnelor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001] - Lipsa atingerii aduse renumelui - Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul 2017/1001]”)
      (2021/C 35/58)
      Limba de procedură: engleza

         Părţile

         Reclamantă: Ace of spades Holdings LLC (New York, New York, Statele Unite) (reprezentant: A. Gómez López, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

         Celelalte părți din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Gerhard Ernst Krupp (München, Germania) și Elmar Borrmann (Reith, Austria)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 20 iunie 2019 (cauza R 2/2019-5) privind o procedură de opoziție între Ace of spades Holdings și domnii Krupp și Borrmann

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Decizia Camerei a cincea de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 20 iunie 2019 (cauza R 2/2019-5), în măsura în care prin aceasta s-a respins calea de atac formulată de Ace of spades Holdings LLC și opoziția întemeiată pe articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.

                  2)

                  Respinge în rest acțiunea.

                  3)

                  Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 399, 25.11.2019.


title: Cauza T-705/19: Hotărârea Tribunalului din 9 decembrie 2020 – GV/Comisia („Funcție publică – Funcționari – Hărțuire morală – Cerere de asistență – Respingerea cererii – Interesul serviciului – Echivalența posturilor – Termen rezonabil – Lipsa unui început de probă – Răspundere”)

text:
               1.2.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 35/46

      Hotărârea Tribunalului din 9 decembrie 2020 – GV/Comisia
      (Cauza T-705/19) (1)

      („Funcție publică - Funcționari - Hărțuire morală - Cerere de asistență - Respingerea cererii - Interesul serviciului - Echivalența posturilor - Termen rezonabil - Lipsa unui început de probă - Răspundere”)
      (2021/C 35/60)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: GV (reprezentant: B.-H. Vincent, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: B. Mongin, M. Brauhoff și T. Lilamand, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE și având ca obiect, pe de o parte, anularea deciziei Comisiei din 5 februarie 2019 de respingere a cererii de asistență a reclamantului și, pe de altă parte, obținerea reparării prejudiciului material și moral pe care reclamantul le-ar fi suferit ca urmare a acestei decizii.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  GV suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile efectuate de Comisia Europeană.

         (1)  JO C 413, 9.12.2019.


title: Cauza T-622/19: Hotărârea Tribunalului din 9 decembrie 2020 – Ace of spades/EUIPO – Krupp și Borrmann (JC JEAN CALL Champagne PRESTIGE) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a unei mărci a Uniunii Europene tridimensionale JC JEAN CALL Champagne PRESTIGE – Mărcile Uniunii Europene tridimensionale anterioare – Motive relative de refuz – Similitudini ale semnelor – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001] – Lipsa atingerii aduse renumelui – Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul 2017/1001]”]

text:
               1.2.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 35/46

      Hotărârea Tribunalului din 9 decembrie 2020 – Ace of spades/EUIPO – Krupp și Borrmann (JC JEAN CALL Champagne PRESTIGE)
      (Cauza T-622/19) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a unei mărci a Uniunii Europene tridimensionale JC JEAN CALL Champagne PRESTIGE - Mărcile Uniunii Europene tridimensionale anterioare - Motive relative de refuz - Similitudini ale semnelor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001] - Lipsa atingerii aduse renumelui - Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul 2017/1001]”)
      (2021/C 35/59)
      Limba de procedură: engleza

         Părţile

         Reclamantă: Ace of spades Holdings LLC (New York, New York, Statele Unite) (reprezentanți: A. Gómez López, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Gerhard Ernst Krupp (Munich, Germania), Elmar Borrmann (Reith, Austria)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 26 iunie 2019 (cauza R 3/2019-5) privind o procedură de opoziție între Ace of spades Holdings și domnii Krupp și Borrmann

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Decizia Camerei a cincea de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 26 iunie 2019 (cauza R 3/2019-5), în măsura în care prin aceasta s-a respins calea de atac formulată de Ace of spades Holdings LLC și opoziția întemeiată pe articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.

                  2)

                  Respinge în rest acțiunea.

                  3)

                  Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 399, 25.11.2019.


title: Cauza T-819/19: Hotărârea Tribunalului din 9 decembrie 2020 – Man and Machine/EUIPO – Bim Freelance (bim ready) [„Marca Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană – Marca figurativă bim ready – Marca Uniunii Europene figurativă anterioară BIM freelance – Motiv relativ de refuz – Lipsa unui risc de confuzie – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 – Limitarea serviciilor desemnate în cererea de înregistrare a unei mărci”]

text:
               1.2.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 35/47

      Hotărârea Tribunalului din 9 decembrie 2020 – Man and Machine/EUIPO – Bim Freelance (bim ready)
      (Cauza T-819/19) (1)

      („Marca Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană - Marca figurativă bim ready - Marca Uniunii Europene figurativă anterioară BIM freelance - Motiv relativ de refuz - Lipsa unui risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 - Limitarea serviciilor desemnate în cererea de înregistrare a unei mărci”)
      (2021/C 35/61)
      Limba de procedură: engleza

         Părţile

         Reclamantă: Man and Machine Ltd (Thame Oxfordshire, Regatul Unit) (reprezentanţi: R. Peto și C. Neu, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanţi: L. Rampini și V. Ruzek, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Bim Freelance Corp. (Miami, Florida, Statele Unite)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 17 septembrie 2019 (cauza R 317/2019-1) privind o procedură de opoziție între Bim Freelance și Man and Machine

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Decizia Camerei întâi de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 17 septembrie 2019 (cauza R 317/2019-1).

                  2)

                  Obligă EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 27, 27.1.2020.


title: Cauza T-858/19: Hotărârea Tribunalului din 9 decembrie 2020 – easyCosmetic Swiss/EUIPO – UWI (easycosmetic) („Marcă a Uniunii Europene – Procedură de declarare a nulității – Marca Uniunii Europene verbală easyCosmetic – Motiv absolut de refuz – Caracter descriptiv – Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)

text:
               1.2.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 35/48

      Hotărârea Tribunalului din 9 decembrie 2020 – easyCosmetic Swiss/EUIPO – UWI (easycosmetic)
      (Cauza T-858/19) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulității - Marca Uniunii Europene verbală easyCosmetic - Motiv absolut de refuz - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)
      (2021/C 35/62)
      Limba de procedură: germana

         Părţile

         Reclamantă: easyCosmetic Swiss GmbH (Baar, Elveția) (reprezentanți: D. Terheggen și S. Sullivan, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanţi: A. Söder și M. Fischer, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: UWI Unternehmensberatungs- und Wirtschaftsinformations GmbH (Bad Nauheim, Germania) (reprezentanți: M. Krisch, T. Guttau și V. Wellens, avocați)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 4 octombrie 2019 (cauza R 973/2019-2) privind o procedură de opoziție între UWI și easyCosmetic Swiss

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă easyCosmetic Swiss GmbH să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO).

                  3)

                  UWI Unternehmensberatungs- und Wirtschaftsinformations GmbH suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 45, 10.2.2020.


title: Cauza T-30/20: Hotărârea Tribunalului din 9 decembrie 2020 – Promed/EUIPO – Centrumelektroniki (Promed) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de declarare a nulității – Marca Uniunii Europene verbală Promed – Motiv absolut de refuz – Lipsa caracterului distinctiv – Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]

text:
               1.2.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 35/48

      Hotărârea Tribunalului din 9 decembrie 2020 – Promed/EUIPO – Centrumelektroniki (Promed)
      (Cauza T-30/20) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulității - Marca Uniunii Europene verbală Promed - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”)
      (2021/C 35/63)
      Limba de procedură: engleza

         Părţile

         Reclamantă: Promed GmbH kosmetische Erzeugnisse (Farchant, Germania) (reprezentanţi: B. Sorg, B. Reinisch și C. Raßmann, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: H. O’Neill, V. Ruzek și S. Hanne, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Centrumelektroniki sp.j. (Tarnowskie Góry, Polonia) (reprezentant: M. Kondrat, avocat)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 7 noiembrie 2019 (cauza R 614/2019-5) privind o procedură de declarare a nulității între Centrumelektroniki și Promed kosmetische Erzeugnisse

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Promed GmbH kosmetische Erzeugnisse la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 68, 2.3.2020.


title: Cauza T-536/19: Ordonanța Tribunalului din 7 decembrie 2020 – Militos Symvouleftiki/Comisia („Acțiune în anulare – Contracte de achiziții publice de servicii – Procedură de cerere de ofertă – Furnizarea de servicii în domeniul organizării de activități de comunicare pentru reprezentanța Comisiei în Grecia – Anularea cererii de ofertă – Lipsa interesului de a exercita acțiunea – Inadmisibilitate”)

text:
               1.2.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 35/50

      Ordonanța Tribunalului din 7 decembrie 2020 – Militos Symvouleftiki/Comisia
      (Cauza T-536/19) (1)

      („Acțiune în anulare - Contracte de achiziții publice de servicii - Procedură de cerere de ofertă - Furnizarea de servicii în domeniul organizării de activități de comunicare pentru reprezentanța Comisiei în Grecia - Anularea cererii de ofertă - Lipsa interesului de a exercita acțiunea - Inadmisibilitate”)
      (2021/C 35/65)
      Limba de procedură: greaca

         Părțile

         Reclamantă: Militos Symvouleftiki AE (Atena, Grecia) (reprezentant: K. Farmakidis-Markou, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Estrada de Solà și A. Katsimerou, agenți)

         Obiectul

      Cerere formulată în temeiul articolului 263 TFUE și prin care se urmărește anularea Deciziei Comisiei din 29 mai 2019 de anulare a cererii de ofertă PR/2018-16/ATH privind furnizarea de servicii în domeniul organizării de activități de comunicare pentru reprezentanța sa în Grecia.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

                  2)

                  Militos Symvouleftiki AE suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, și pe cele efectuate de Comisia Europeană.

         (1)  JO C 357, 21.10.2019.


title: Cauza T-792/19: Ordonanța Tribunalului din 4 decembrie 2020 – Agepha Pharma/EUIPO – Apogepha Arzneimittel (AGEPHA) („Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Retragerea opoziției – Nepronunțare asupra fondului”)

text:
               1.2.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 35/50

      Ordonanța Tribunalului din 4 decembrie 2020 – Agepha Pharma/EUIPO – Apogepha Arzneimittel (AGEPHA)
      (Cauza T-792/19) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Retragerea opoziției - Nepronunțare asupra fondului”)
      (2021/C 35/66)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Agepha Pharma s.r.o. (Senec, Slovacia) (reprezentant: D. Göbel, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: D. Walicka, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă în fața Tribunalului: Apogepha Arzneimittel GmbH (Dresda, Germania) (reprezentanți: A. Marx și R. Kaase, avocați)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 26 august 2019 (cauza R 386/2019-2) privind o procedură de opoziție între Apogepha Arzneimittel GmbH și Agepha Pharma s.r.o

         Dispozitivul

                  1)

                  Nu mai este necesară pronunțarea asupra acțiunii.

                  2)

                  Obligă Agepha Pharma s.r.o. și Apogepha Arzneimittel GmbH să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și, fiecare, jumătate din cheltuielile de judecată ale Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO).

         (1)  JO C 10, 13.1.2020.


title: Cauza T-185/20: Ordonanța Tribunalului din 1 decembrie 2020 – Tikal Marine Systems/EUIPO – Ultra Safety Systems (Tikal Tef-Gel) („Marcă a Uniunii Europene – Procedură de declarare a nulității – Retragerea cererii de declarare a nulității – Nepronunțare asupra fondului”)

text:
               1.2.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 35/51

      Ordonanța Tribunalului din 1 decembrie 2020 – Tikal Marine Systems/EUIPO – Ultra Safety Systems (Tikal Tef-Gel)
      (Cauza T-185/20) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulității - Retragerea cererii de declarare a nulității - Nepronunțare asupra fondului”)
      (2021/C 35/67)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Tikal Marine Systems GmbH (Norderstedt, Germania) (reprezentant: M. Mahnkopf, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: P. Sipos și V. Ruzek, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Ultra Safety Systems Inc. (Mangonia Park, Florida, Statele Unite) (reprezentanți: C. Eckhartt, A. von Mühlendahl și P. Böhner, avocați)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 29 ianuarie 2020 (cauza R 2500/2018-4) privind o procedură de declarare a nulității între Ultra Safety Systems și Tikal Marine Systems

         Dispozitivul

                  1)

                  Constată că nu este necesar să se pronunțe asupra acțiunii.

                  2)

                  Tikal Marine Systems GmbH și Ultra Safety Systems Inc. suportă propriile cheltuieli de judecată precum și, fiecare, jumătate din cheltuielile de judecată efectuate de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO).

         (1)  JO C 191, 8.6.2020.


title: Cauza T-192/20: Ordonanța Tribunalului din 1 decembrie 2020 – Tikal Marine Systems/EUIPO – Ultra Safety Systems (Ultra Tef-Gel) („Marcă a Uniunii Europene – Procedură de declarare a nulității – Retragerea cererii de declarare a nulității – Nepronunțare asupra fondului”)

text:
               1.2.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 35/51

      Ordonanța Tribunalului din 1 decembrie 2020 – Tikal Marine Systems/EUIPO – Ultra Safety Systems (Ultra Tef-Gel)
      (Cauza T-192/20) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulității - Retragerea cererii de declarare a nulității - Nepronunțare asupra fondului”)
      (2021/C 35/68)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Tikal Marine Systems GmbH (Norderstedt, Germania) (reprezentant: M. Mahnkopf, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: P. Sipos și V. Ruzek, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Ultra Safety Systems Inc. (Mangonia Park, Florida, Statele Unite) (reprezentanți: C. Eckhartt, A. von Mühlendahl și P. Böhner, avocați)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 29 ianuarie 2020 (cauza R 2499/2018-4) privind o procedură de declarare a nulității între Ultra Safety Systems și Tikal Marine Systems

         Dispozitivul

                  1)

                  Constată că nu este necesar să se pronunțe asupra acțiunii.

                  2)

                  Tikal Marine Systems GmbH și Ultra Safety Systems Inc. suportă propriile cheltuieli de judecată precum și, fiecare, jumătate din cheltuielile de judecată efectuate de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO).

         (1)  JO C 191, 8.6.2020.


title: Cauza T-685/20: Acțiune introdusă la 16 noiembrie 2020 – Asian Gear/EUIPO – Multimox (Roller)

text:
               1.2.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 35/52

      Acțiune introdusă la 16 noiembrie 2020 – Asian Gear/EUIPO – Multimox (Roller)
      (Cauza T-685/20)
      (2021/C 35/69)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

         Părțile

         Reclamantă: Asian Gear BV (Pijnacker, Țările de Jos) (reprezentant: B. Gravendeel, Rechtsanwalt)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Multimox Holding BV (Rijen, Țările de Jos)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul desenului sau modelului industrial în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Desenul sau modelul industrial în litigiu: desenul sau modelul industrial comunitar nr. 607 155-0002

         Decizia atacată: Decizia Camerei a treia de recurs a EUIPO din 3 septembrie 2020 în cauza R 1042/2018-3

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate sau modificarea acesteia în sensul anulării modelului industrial comunitar nr. 607 155-0002;

                  —

                  în subsidiar, confirmarea deciziei diviziei de anulare din 30 aprilie 2018 și anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată ale reclamantei.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 7 din Regulamentul nr. 6/2002 al Consiliului.


title: Cauza T-686/20: Acțiune introdusă la 16 noiembrie 2020 – Asian Gear/EUIPO – Multimox (Roller)

text:
               1.2.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 35/53

      Acțiune introdusă la 16 noiembrie 2020 – Asian Gear/EUIPO – Multimox (Roller)
      (Cauza T-686/20)
      (2021/C 35/70)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

         Părțile

         Reclamantă: Asian Gear BV (Pijnacker, Țările de Jos) (reprezentant: B. Gravendeel, Rechtsanwalt)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Multimox Holding BV (Rijen, Țările de Jos)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul desenului sau modelului industrial în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Desenul sau modelul industrial în litigiu: desenul sau modelul industrial comunitar nr. 607 155-0004

         Decizia atacată: Decizia Camerei a treia de recurs a EUIPO din 3 septembrie 2020 în cauza R 1043/2018-3

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate sau modificarea acesteia în sensul anulării modelului industrial comunitar nr. 607 155-0004;

                  —

                  în subsidiar, confirmarea deciziei diviziei de anulare din 30 aprilie 2018 și anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată ale reclamantei.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 7 din Regulamentul nr. 6/2002 al Consiliului.


title: Cauza T-695/20: Acțiune introdusă la 18 noiembrie 2020 – OG/BEI

text:
               1.2.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 35/53

      Acțiune introdusă la 18 noiembrie 2020 – OG/BEI
      (Cauza T-695/20)
      (2021/C 35/71)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: OG (reprezentanți: L. Levi și M. Vandenbussche, avocate)

         Pârâtă: Banca Europeană de Investiții

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  declararea prezentei acțiuni drept admisibilă și întemeiată;

            în consecință,

                  —

                  obligarea BEI la plata a 16 luni de salariu și a 6 luni de indemnizație în caz de încetare a raportului de muncă, adică suma de 317 668 de euro la data cererii de despăgubire inițiale din 23 octombrie 2019, sumă care va trebui actualizată la data plății;

                  —

                  obligarea BEI la repararea prejudiciului moral evaluat ex aequo et bono la 50 000 de euro;

                  —

                  în măsura necesară, anularea deciziei de respingere a cererii de despăgubire, din data de 9 martie și primită la 10 martie 2020;

                  —

                  în măsura necesară, anularea deciziei implicite de respingere a recursului ierarhic, din data de 8 august 2020;

                  —

                  dispunerea, ca măsură de organizare a procedurii, a accesului la raportul SSTL;

                  —

                  obligarea pârâtei la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii care urmărește angajarea răspunderii Băncii Europene de Investiții (BEI), ca urmare a unei serii de evenimente care, luate individual sau colectiv, ar evidenția un comportament culpabil al BEI care a condus la prejudicierea sa și la boala acesteia, reclamanta invocă un motiv unic, întemeiat pe încălcări ale obligațiilor de solicitudine și de bună administrare, de transparență, care ar fi fost săvârșite de BEI și, mai general, pe încălcarea obligației generale de prudență și de diligență care îi revine oricărui angajator.
      În speță, reclamanta susține că dacă BEI ar fi luat periodic măsurile utile de securitate în clădirile sale, nu ar fi avut loc tragica sinucidere a unei stagiare. Ea susține de asemenea că dacă BEI și-ar fi asumat răspunderea pentru această sinucidere și dacă și-ar fi îndeplinit față de agenții săi – în special față de cei precum reclamanta, care au trebuit să facă față acestei sinucideri – obligațiile de transparență și de însoțire, de deschidere și de asistență, reclamanta nu ar fi în prezent un agent în situație de invaliditate, de suferință și a cărui carieră și recunoaștere a meritelor nu mai există în ochii angajatorului pe care totuși l-a servit cu loialitate.
      Reclamanta susține că faptele ar demonstra de asemenea că BEI, departe de a se comporta ca un angajator responsabil și protector, s-a angajat într-o politică urmărind să discrediteze și să devalorizeze reclamanta ca urmare a incidentului sinuciderii stagiarei sale, până la prăbușirea sa fizică și mentală. După 30 de ani de carieră exemplară, reclamanta consideră că a fost tratată ca o angajată mediocră și necinstită.


title: Cauza T-703/20: Acțiune introdusă la 27 noiembrie 2020 – Mylan Ireland/EMA

text:
               1.2.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 35/54

      Acțiune introdusă la 27 noiembrie 2020 – Mylan Ireland/EMA
      (Cauza T-703/20)
      (2021/C 35/72)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Mylan Ireland Ltd (Dublin, Irlanda) (reprezentant: J. Krens, lawyer)

         Pârâtă: Agenția Europeană pentru Medicamente (EMA)

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  declararea admisibilității și temeiniciei excepției de nelegalitate ridicate de reclamantă împotriva concluziei Comitetului pentru medicamente de uz uman potrivit căreia medicamentul Tecfidera® al Biogen Idec Ltd are un statut al substanței active diferit care impune o nouă autorizație de comercializare globală, față de cuprinsul deciziei din 30 ianuarie 2014 prin care s-a acordat autorizația de comercializare pentru medicamentul „Tecfidera® – Dimethyl Fumarate”;

                  —

                  anularea deciziei EMA din 1 octombrie 2020 de a nu valida cererea reclamantei de comercializare a unei versiuni generice a produsului medical Tecfidera;

                  —

                  obligarea EMA la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe faptul că, întrucât excepția de nelegalitate este întemeiată, decizia atacată nu este admisibilă din punct de vedere juridic, întrucât EMA a săvârșit o eroare de fapt și de drept și nu și-a îndeplinit obligația de motivare și obligația de a efectua o analiză minuțioasă și aprofundată, astfel cum impune articolul 296 TFEU.

                  2.

                  Al doilea motiv, prin care se contestă legalitatea deciziei contestate, având în vedere că statutul de „substanță activă diferită” ar fi trebuit să fie reexaminat după depunerea obiecțiunilor reclamantei, care au fost prezentate în faza cererii. În acest mod, EMA nu și-a îndeplinit în mod adecvat obligațiile, în special obligația de a efectua o analiză efectivă și minuțioasă și obligația de motivare, în temeiul articolului 296 TFEU, ceea ce conduce la nelegalitatea deciziei atacate.