title: Cauza C-117/09 P: Recurs introdus la 31 martie 2009 de Kronoply GmbH, fostă Kronoply GmbH & Co. KG, împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a cincea) pronunțate la 14 ianuarie 2009 în cauza T-162/06, Kronoply GmbH & Co. KG/Comisia Comunităților Europene

text:
               20.6.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 141/26

         Recurs introdus la 31 martie 2009 de Kronoply GmbH, fostă Kronoply GmbH & Co. KG, împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a cincea) pronunțate la 14 ianuarie 2009 în cauza T-162/06, Kronoply GmbH & Co. KG/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza C-117/09 P)
   2009/C 141/47
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: Kronoply GmbH, fostă Kronoply GmbH & Co. KG (reprezentanți: R. Nierer și L. Gordalla, Rechtsanwälte)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene

      Concluziile recurentei

               —

               Anularea Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a cincea) din 14 ianuarie 2009 în cauza T-162/06;

               —

               anularea Deciziei Comisiei din 21 septembrie 2005 privind ajutorul de stat C 5/2004 (ex N 609/2003) prin care Comisia a declarat ajutorul pe care Germania intenționează să îl acorde reclamantei ca fiind incompatibil cu piața comună;

               —

               în subsidiar față de capătul al doilea de cerere, trimiterea cauzei spre rejudecare la Tribunalul de Primă Instanță;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată efectuate în procedura în primă instanță și în procedura de recurs, în special a cheltuielilor de judecată efectuate de recurentă și a celor efectuate în calitate de reclamantă.

      Motivele și principalele argumente

   Acest recurs este declarat împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță prin care a fost respinsă cererea de anulare a Deciziei Comisiei din 21 septembrie 2005 de declarare a ajutorului de stat pe care Germania intenționează să îl acorde Kronoply GmbH & Co. KG ca fiind incompatibil cu piața comună. Potrivit hotărârii atacate, Comisia a considerat în mod întemeiat că ajutorul în litigiu nu impune beneficiarului nici o contraprestație, nici o contribuție la un obiectiv de interes comun și că, în consecință, este vorba despre un ajutor pentru funcționare destinat să acopere cheltuielile curente. În opinia Tribunalului, ajutorul în litigiu nu este necesar întrucât este destinat construirii unei instalații de producție, făcând deja obiectul unei notificări precedente, și întrucât proiectul de investiție a fost executat în întregime, anterior notificării ajutorului în litigiu, prin intermediul ajutorului autorizat în urma acestei notificări precedente.
   În motivarea recursului se susține că hotărârea atacată încalcă articolului 87 alineatul (3) literele (a) și (c) CE, Liniile directoare privind ajutoarele regionale și Cadrul multisectorial privind ajutorul regional pentru proiecte mari de investiții, adoptate în temeiul acestui articol. Astfel, Tribunalul a încălcat principiile încrederii legitime și al egalității de tratament.
   Încălcarea articolului 87 alineatul (3) literele (a) și (c) constă în faptul că Tribunalul a interpretat și a apreciat în mod eronat criteriul necesității și criteriul efectului de stimulare.
   Cu privire la aprecierea necesității ajutorului în litigiu, Tribunalul a restrâns în mod nejustificat domeniul de aplicare al articolului 87 alineatul (3) CE întrucât a considerat în mod eronat din punct de vedere juridic că, în ceea ce privește un proiect de investiție, beneficiarul ajutorului poate să notifice ajutorul o singură dată și că o nouă notificare trebuie să vizeze un proiect nou de investiție. În plus, Tribunalul a apreciat necesitatea la un moment la care, pe de o parte, nu avea relevanță pentru decizia referitoare la investiția realizată de recurentă și, pe de altă parte, nu putea produce nici un efect asupra recurentei. În opinia Comisiei și a Tribunalului, momentul determinant ar fi data la care statul membru a notificat Comisiei ajutorul de stat în litigiu. Prin depunerea cererii de acordare a ajutorului la autoritățile naționale, recurenta efectuase deja toate demersurile necesare și tot ce i-a stat în putință pentru a dovedi necesitatea ajutorului. În privința recurentei, momentul notificării ajutorului la Comisie nu produce niciun efect. Consecința — logică — a abordării Tribunalului și a Comisiei ar fi aceea că s-ar nega necesitatea acordării ajutorului pentru un proiect de investiție atunci când o decizie a Comisiei privind compatibilitatea sau incompatibilitatea cu piața comună a ajutorului planificat intervine numai dacă proiectul de investiție este executat sau finalizat.
   În continuare, trebuie observat că recurenta nu a avut posibilitatea să conteste în mod direct decizia Comisiei privind ajutorul notificat inițial. În cazul în care Comisia declară ca fiind compatibil cu piața comună un ajutor al cărui cuantum nu corespunde însă cu cel solicitat de beneficiarul ajutorului la autoritățile naționale, beneficiarul ajutorului nu poate introduce la Tribunalul de Primă Instanță o acțiune care să determine o decizie favorabilă din partea Comisiei. Perioada dintre prima decizie a Comisiei de autorizare a ajutorului inițial și notificarea ajutorului în litigiu s-ar explica astfel prin faptul că recurenta a epuizat căile de recurs pe care a considerat că le avea la dispoziție împotriva comunicării Comisiei privind refuzul de a modifica prima sa decizie de autorizare. Faptul că Republica Federală Germania a efectuat notificarea ajutorului în litigiu ulterior executării proiectului de investiție se datorează numai aspectelor în litigiu referitoare la calificarea comunicării menționate a Comisiei. Prin urmare, argumentul potrivit căruia proiectul de investiție a fost finalizat nu poate sta la baza aprecierii necesității.
   Cu privire la criteriul efectului de stimulare, Tribunalul a lăsat deschisă această problemă în mod explicit. Chiar și în cazul în care, în mod contrar opiniei recurentei, necesitatea și efectul de stimulare ar fi considerate condiții distincte pentru autorizarea unui ajutor, în speță ar fi îndeplinite ambele criterii.
   Potrivit punctului 4.2 al treilea paragraf din Liniile directoare privind ajutoarele regionale, criteriul efectului de stimulare este îndeplinit atunci când cererea de acordare a ajutorului este depusă înainte de executarea proiectului. Cu privire la acest aspect, este concludentă numai cererea de acordare a ajutorului depusă la autoritățile naționale, după cum s-a arătat mai sus. Recurenta a depus această cerere înaintea executării proiectului, îndeplinind, prin urmare, acest criteriu. Tribunalul nu a luat în considerare această împrejurare, încălcând astfel nu numai articolul 87 CE, ci și Liniile directoare privind ajutoarele regionale.
   Hotărârea atacată încalcă și Cadrul multisectorial privind ajutorul regional pentru proiecte mari de investiții și principiul egalității de tratament întrucât Tribunalul a aprobat aprecierea pieței, lipsită de coerență, efectuată de Comisie. Astfel, în cadrul procedurii de notificare a ajutorului inițial, Comisia a lăsat să se înțeleagă că, în privința pieței relevante a produselor, a stabilit factorul privind situația concurenței la 0,75, deși după numai trei săptămâni, în cadrul altei decizii privind aceeași piață relevantă, aceasta a apreciat că un factor de 1,0 se conforma cadrului multisectorial. Chiar dacă se consideră că, în privința aprecierii economice a unei situații de fapt, Comisia dispune de o marjă de apreciere importantă, aceasta este limitată de faptul că piețele pentru produse identice sunt identice, îndeosebi în cazul în care aprecierea piețelor acelorași produse se realizează într-un interval de trei săptămâni.
   În sfârșit, o altă eroare de drept săvârșită de Tribunal constă în faptul că nu a luat în considerare argumentul recurentei potrivit căruia aceasta avea obligația să execute proiectul de investiție în termen de 36 de luni de la data depunerii cererii. În cazul în care nu ar fi respectat această obligație, ar fi pierdut întregul beneficiu al ajutorului. Recurentei nu i se poate imputa faptul că s-a conformat acestei obligații. Este incidentă astfel o încălcare a articolului 87 CE, precum și a principiului potrivit căruia Comisia are obligația să respecte normele adoptate și puse în aplicare de aceasta privind monitorizarea ajutoarelor.


title: Cauza C-587/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesfinanzhof (Germania) la 15 decembrie 2010 — Vogtländische Straßen-, Tief- und Rohrleitungsbau GmbH Rodewisch (VSTR)/Finanzamt Plauen; intervenient: Bundesministerium der Finanzen

text:
               12.3.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 80/10

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesfinanzhof (Germania) la 15 decembrie 2010 — Vogtländische Straßen-, Tief- und Rohrleitungsbau GmbH Rodewisch (VSTR)/Finanzamt Plauen; intervenient: Bundesministerium der Finanzen
   (Cauza C-587/10)
   2011/C 80/19
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesfinanzhof

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Vogtländische Straßen-, Tief- und Rohrleitungsbau GmbH Rodewisch (VSTR)

      Pârât: Finanzamt Plauen

      Intervenient: Bundesministerium der Finanzen

      Întrebările preliminare

               1.

               A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri (1) permite acceptarea unei livrări intracomunitare ca fiind scutită de TVA numai atunci când persoana impozabilă poate dovedi, pe baza documentelor contabile, numărul de identificare în scopuri de TVA al persoanei care achiziționează bunurile?

               2.

               Prezintă relevanță pentru răspunsul la această întrebare:

                           (a)

                           faptul că persoana care achiziționează bunurile este un întreprinzător cu sediul într-un stat terț care a expediat obiectul livrării, în cadrul unei vânzări în lanț, dintr-un stat membru în alt stat membru fără a fi însă înregistrat ca persoană plătitoare de TVA în niciun stat membru
                           și

                           (b)

                           aspectul dacă persoana impozabilă a dovedit că persoana care achiziționează bunurile a depus o declarație fiscală referitoare la achiziția intracomunitară?

      (1)  JO L 145, p. 1.


title: Cauza C-279/16 P: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 15 iunie 2017 – Regatul Spaniei/Comisia Europeană, Republica Letonia (Recurs — Acțiune în anulare — FEOGA, FEGA și FEADR — Cheltuieli excluse de la finanțarea de către Uniunea Europeană — Cheltuieli efectuate de Regatul Spaniei)

text:
               21.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 277/17

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 15 iunie 2017 – Regatul Spaniei/Comisia Europeană, Republica Letonia
   (Cauza C-279/16 P) (1)

   ((Recurs - Acțiune în anulare - FEOGA, FEGA și FEADR - Cheltuieli excluse de la finanțarea de către Uniunea Europeană - Cheltuieli efectuate de Regatul Spaniei))
   (2017/C 277/22)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Recurent: Regatul Spaniei (reprezentanți: M. J. García-Valdecasas Dorrego și V. Ester Casas, agenți)

      Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: D. Triantafyllou și I. Galindo Martín, agenți), Republica Letonia

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Regatul Spaniei la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 279, 1.8.2016.


title: Cauza T-684/16: Acțiune introdusă la 23 septembrie 2016 – Ciarko spółka z ograniczoną odpowiedzialnością/EUIPO – Maan (hotă de bucătărie)

text:
               7.11.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 410/30

         Acțiune introdusă la 23 septembrie 2016 – Ciarko spółka z ograniczoną odpowiedzialnością/EUIPO – Maan (hotă de bucătărie)
   (Cauza T-684/16)
   (2016/C 410/42)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: polona

      Părțile

      Reclamantă: Ciarko spółka z ograniczoną odpowiedzialnością sp.k. (Sanok, Polonia) (reprezentant: M. Żabińska, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Maan sp. z o.o. (Grójec, Polonia)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul desenului sau al modelului industrial în litigiu: reclamanta

      Desenul sau modelul industrial în litigiu: modelul industrial comunitar nr. 1 775 792-0002

      Decizia atacată: Decizia Camerei a treia de recurs a EUIPO din 13 iulie 2016 în cauza R 1212/2015-3

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 25 alineatul (1) litera (b), a articolului 4 alineatul (1) și a articolului 6 din Regulamentul nr. 6/2002.


title: Cauza C-140/07: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 15 ianuarie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bundesverwaltungsgericht — Germania) — Hecht-Pharma GmbH/Staatliches Gewerbeaufsichtsamt Lüneburg (Directiva 2001/83/CE — Articolul 1 punctul 2 și articolul 2 alineatul (2) — Noțiunea medicament după criteriul funcției — Produs a cărui calitate de medicament după criteriul funcției nu este stabilită — Luarea în considerare a concentrației de substanțe active)

text:
               7.3.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 55/2

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 15 ianuarie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bundesverwaltungsgericht — Germania) — Hecht-Pharma GmbH/Staatliches Gewerbeaufsichtsamt Lüneburg
   (Cauza C-140/07) (1)

   (Directiva 2001/83/CE - Articolul 1 punctul 2 și articolul 2 alineatul (2) - Noțiunea „medicament după criteriul funcției’ - Produs a cărui calitate de medicament după criteriul funcției nu este stabilită - Luarea în considerare a concentrației de substanțe active)
   (2009/C 55/02)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Bundesverwaltungsgericht
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Hecht-Pharma GmbH

      Pârât: Staatliches Gewerbeaufsichtsamt Lüneburg

      Cu participarea: Vertreterin des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Bundesverwaltungsgericht — Interpretarea articolului 1 punctul 2 și a articolului 2 alineatul (2) din Directiva 2001/83/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 noiembrie 2001 de instituire a unui cod comunitar cu privire la medicamentele de uz uman (JO L 311, p. 67, Ediție specială, 13/vol. 33, p. 3), astfel cum a fost modificată prin Directiva 2004/27/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 de modificare a Directivei 2001/83/CE de instituire a unui cod comunitar cu privire la medicamentele de uz uman (JO L 136, p. 34, Ediție specială, 13/vol. 44, p. 116) — Calificarea ca medicament a unui produs ce conține un component care poate provoca modificări fiziologice în caz de absorbție a unei doze mai puternice decât cea prevăzută în condiții normale de utilizare — Aplicabilitatea Directivei 2001/83/CE unui produs care ar putea eventual să fie calificat ca medicament, dar căruia nu i-a fost constatată calitatea de medicament — Noțiunea de medicament
   Dispozitivul

               1)

               Articolul 2 alineatul (2) din Directiva 2001/83/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 noiembrie 2001 de instituire a unui cod comunitar cu privire la medicamentele de uz uman, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2004/27/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004, trebuie interpretat în sensul că Directiva 2001/83, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2004/27, nu se aplică în cazul unui produs a cărui calitate de medicament după criteriul funcției nu este stabilită în mod științific, fără a putea fi exclusă.

               2)

               Articolul 1 punctul 2 litera (b) din Directiva 2001/83, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2004/27, trebuie interpretat în sensul că criteriul modului de utilizare a unui produs, al amplorii difuzării sale, al cunoașterii sale de către consumatori și al riscurilor pe care le poate implica utilizarea sa rămân relevante pentru a decide dacă acest produs intră la definiția medicamentului după criteriul funcției.

               3)

               Articolul 1 punctul 2 litera (b) din Directiva 2001/83, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2004/27, trebuie interpretat în sensul că, în afara cazului substanțelor sau al combinațiilor de substanțe destinate stabilirii unui diagnostic medical, un produs nu poate fi considerat un medicament în sensul acestei dispoziții dacă, ținând seama de compoziția sa — inclusiv de concentrația de substanțe active — și în condiții normale de utilizare, nu este capabil să restabilească, să corecteze sau să modifice în mod semnificativ funcțiile fiziologice prin exercitarea unei acțiuni farmacologice, imunologice sau metabolice.

      (1)  JO C 117, 26.5.2007.


title: Cauza C-465/09 P: Recurs introdus la 26 noiembrie 2009 de Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación Foral de Vizcaya împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a cincea extinsă) pronunțate la 9 septembrie 2009 în cauzele conexate T-30/01 — T-32/01 și T-86/02 — T-88/02, Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava și alții/Comisia Comunităților Europene

text:
               13.2.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 37/4

         Recurs introdus la 26 noiembrie 2009 de Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación Foral de Vizcaya împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a cincea extinsă) pronunțate la 9 septembrie 2009 în cauzele conexate T-30/01 — T-32/01 și T-86/02 — T-88/02, Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava și alții/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza C-465/09 P)
   2010/C 37/07
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Recurent: Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación Foral de Vizcaya (reprezentanți: I. Sáenz-Cortabarría Fernández și M. Morales Isasi, avocați)

      Celelalte părți în proces: Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava, Territorio Histórico de Guipúzcoa — Diputación Foral de Guipúzcoa, Comunidad Autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco, Confederación Empresarial Vasca (Confebask), Comisia Comunităților Europene și Comunidad Autónoma de la Rioja

      Concluziile recurentului

               —

               Declararea admisibilității și temeiniciei recursului;

               —

               anularea hotărârii atacate;

               —

               admiterea acțiunii prezentate în primă instanță;

               —

               în subsidiar, trimiterea cauzei la Tribunalul de Primă Instanță și, în acest caz, obligarea acestuia la administrarea probei respinse;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate în primă instanță și în recurs.

      Motivele și principalele argumente

               1.

               Eroare de drept în motivarea hotărârii recurate, întrucât Tribunalul a declarat că acțiunea a rămas fără obiect în cauza T-32/01.

               2.

               Eroare de drept prin faptul că TPI a considerat că finalizarea unei proceduri preliminare de investigare privind dispoziția fiscală în litigiu, anterior intrării în vigoare a Regulamentului (CE) nr. 659/1999 (1), impunea existența unei decizii explicite a Comisiei în acest sens (adresată statului membru).

               3.

               Denaturarea Deciziei din 28 noiembrie 2000 prin faptul că TPI a considerat că această decizie a încheiat o procedură preliminară de investigare a dispoziției fiscale în litigiu care și-ar avea originea într-o plângere înregistrată în aprilie 1994. Eroare de drept întrucât TPI nu a considerat că reexaminarea dispoziției fiscale în litigiu în anul 2000 trebuia să fie realizată în cadrul procedurii prevăzute pentru ajutoarele existente.

               4.

               Eroare de drept prin faptul că TPI nu a respectat normele de procedură privind sarcina probei și aprecierea acesteia, în particular în ceea ce privește proba cu înscrisuri pe care o constituie Decizia din 28 noiembrie 2000 (credibilitatea și forța sa probatorie). Încălcarea dreptului la un proces echitabil.

               5.

               Eroare de drept prin faptul că TPI a încălcat normele de procedură privind sarcina probei și aprecierea acesteia în legătură cu indicii obiective, pertinente, concordante și concludente care au fost depuse la dosar și care atestă faptul că, anterior Deciziei din 28 noiembrie 2000, Comisia examinase cu titlu preliminar dispoziția fiscală în litigiu și închisese această examinare. Eroare de drept, întrucât TPI nu a considerat că reexaminarea dispoziției fiscale în litigiu, în anul 2000, trebuia să se realizeze în cadrul procedurii prevăzute pentru ajutoarele existente.

               6.

               Eroare de drept prin faptul că TPI nu a respectat normele de procedură în materia administrării probelor și a decis să nu administreze proba propusă de reclamant privind prezentarea unor documente determinate ale Comisiei care, în lumina argumentelor utilizate de TPI pentru a respinge acțiunea reclamantului, se dovedesc esențiale pentru apărarea intereselor sale. Încălcarea dreptului la un proces echitabil, a principiului egalității armelor și a dreptului la apărare.

      (1)  al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE (JO L 83, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 41).


title: Cauza C-434/12: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 12 septembrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Administrativen sad Sofia-grad — Bulgaria) — Slancheva sila EOOD/Izpalnitelen direktor na Darzhaven fond Zemedelie Razplashtatelna agentsia [Politica agricolă comună — FEADR — Regulamentul (UE) nr. 65/2011 — Sprijin pentru dezvoltarea rurală — Ajutor pentru înființarea și dezvoltarea de microîntreprinderi — Noțiunea „condiții create artificial” — Practici abuzive — Elemente de probă]

text:
               9.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 325/7

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 12 septembrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Administrativen sad Sofia-grad — Bulgaria) — Slancheva sila EOOD/Izpalnitelen direktor na Darzhaven fond Zemedelie Razplashtatelna agentsia
   (Cauza C-434/12) (1)

   (Politica agricolă comună - FEADR - Regulamentul (UE) nr. 65/2011 - Sprijin pentru dezvoltarea rurală - Ajutor pentru înființarea și dezvoltarea de microîntreprinderi - Noțiunea „condiții create artificial” - Practici abuzive - Elemente de probă)
   2013/C 325/10
   Limba de procedură: bulgara

      Instanța de trimitere

   Administrativen sad Sofia-grad

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Slancheva sila EOOD k

      Pârât: Izpalnitelen direktor na Darzhaven fond Zemedelie Razplashtatelna agentsia

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Administrativen sad Sofia-grad — Interpretarea articolului 4 alineatul (8) din Regulamentul (UE) nr. 65/2011 al Comisiei din 27 ianuarie 2011 de stabilire a normelor de punere în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1698/2005 al Consiliului în ceea ce privește punerea în aplicare a procedurilor de control și a ecocondiționalității în cazul măsurilor de sprijin pentru dezvoltare rurală (JO L 25, p. 8, rectificare în JO 2011, L 201, p. 20) — Sprijin pentru dezvoltare rurală — Noțiunea „condiții create artificial” — Admisibilitatea unei jurisprudențe naționale potrivit căreia, pentru constatarea unor „condiții create artificial”, este necesară o legătură juridică, iar articolul 4 alineatul (8) din Regulamentul (UE) nr. 65/2011 se aplică sub rezerva a trei condiții cumulative — Depunerea cererilor de ajutor de către solicitanți diferiți care prezintă o legătură efectivă și utilizează terenuri învecinate de sine stătătoare care, anterior, formaseră un singur teren — Necesitatea stabilirii unei coordonări intenționate între candidați și/sau terți în scopul obținerii unui avantaj — Criterii pentru constatarea avantajului în sensul articolului 4 alineatul (8) din Regulamentul (UE) nr. 65/2011

      Dispozitivul

               1.

               Articolul 4 alineatul (8) din Regulamentul (UE) nr. 65/2011 al Comisiei din 27 ianuarie 2011 de stabilire a normelor de punere în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1698/2005 al Consiliului în ceea ce privește punerea în aplicare a procedurilor de control și a ecocondiționalității în cazul măsurilor de sprijin pentru dezvoltare rurală trebuie interpretat în sensul că condițiile de punere în aplicare a acestuia necesită prezența unui element obiectiv și a unui element subiectiv. Potrivit primului dintre aceste elemente, este de competența instanței de trimitere să aprecieze împrejurările obiective ale speței care permit să se concluzioneze că finalitatea urmărită de schema de ajutor din cadrul Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) nu poate fi atinsă. Potrivit celui de al doilea element, este de competența instanței de trimitere să aprecieze elementele de probă obiective care permit să se concluzioneze că, prin crearea în mod artificial a condițiilor necesare pentru a beneficia de plată în temeiul schemei de ajutor din cadrul FEADR, candidatul la acordarea unei astfel de plăți a urmărit în exclusivitate să obțină un avantaj care contravine obiectivelor schemei menționate. În această privință, instanța de trimitere se poate baza nu numai pe elemente precum legăturile juridice, economice și/sau personale dintre persoanele implicate în proiecte de investiții similare, ci și pe indicii care dovedesc existența unei coordonări deliberate între aceste persoane.

               2.

               Articolul 4 alineatul (8) din Regulamentul nr. 65/2011 trebuie interpretat în sensul că se opune ca o cerere de plată în temeiul schemei de ajutor din cadrul Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) să fie respinsă pentru simplul motiv că un proiect de investiții, care candidează la acordarea unui ajutor din această schemă, nu are autonomie funcțională sau că există o legătură juridică între candidații la acordarea unui astfel de ajutor, fără ca celelalte elemente obiective din speță să fi fost luate în considerare.

      (1)  JO C 366, 24.11.2012.


title: Cauza C-118/10: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 4 decembrie 2013 — Comisia Europeană/Consiliul Uniunii Europene [Acțiune în anulare — Ajutoare de stat — Articolul 108 alineatele (1) și (2) TFUE — Ajutor acordat de Republica Letonia pentru achiziționarea de terenuri agricole — Competența Consiliului Uniunii Europene — Schemă de ajutoare existentă — Aderarea Republicii Letonia la Uniunea Europeană — Ajutor acordat înainte de aderare — Măsuri adecvate — Caracterul indisociabil a două scheme de ajutoare — Schimbarea împrejurărilor — Împrejurări excepționale — Criză economică — Eroare vădită de apreciere — Principiul proporționalității]

text:
               15.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 45/3

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 4 decembrie 2013 — Comisia Europeană/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-118/10) (1)

   (Acțiune în anulare - Ajutoare de stat - Articolul 108 alineatele (1) și (2) TFUE - Ajutor acordat de Republica Letonia pentru achiziționarea de terenuri agricole - Competența Consiliului Uniunii Europene - Schemă de ajutoare existentă - Aderarea Republicii Letonia la Uniunea Europeană - Ajutor acordat înainte de aderare - Măsuri adecvate - Caracterul indisociabil a două scheme de ajutoare - Schimbarea împrejurărilor - Împrejurări excepționale - Criză economică - Eroare vădită de apreciere - Principiul proporționalității)
   2014/C 45/04
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: V. Di Bucci, L. Flynn, K. Walkerová și A. Stobiecka-Kuik, agenți)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: É. Sitbon și F. Florindo Gijón, agenți)

      Intervenientă în susținerea pârâtului: Republica Lituania (reprezentanți: D. Kriaučiūnas și L. Liubertaitė, agenți)

      Obiectul

   Acțiune în anulare — Anularea Deciziei 2009/991/UE a Consiliului din 16 decembrie 2009 privind acordarea unui ajutor de stat de către autoritățile din Republica Letonia pentru achiziționarea de terenuri agricole între 1 ianuarie 2010 și 31 decembrie 2013 (JO L 339, p. 34) — Lipsa competenței — Abuz de putere — Încălcarea principiului cooperării loiale între statele membre și instituții — Eroare vădită de apreciere

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată.

               3.

               Republica Lituania suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 113, 1.5.2010.


title: Cauza C-28/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Okręgowy w Częstochowie (Polonia) la 20 ianuarie 2014 – Ryszard Pańczyk/Dyrektorowi Zakładu Emerytalno-Rentowego Ministerstwa Spraw Wewnętrznych i Administracji w Warszawie

text:
               8.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 303/3

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Okręgowy w Częstochowie (Polonia) la 20 ianuarie 2014 – Ryszard Pańczyk/Dyrektorowi Zakładu Emerytalno-Rentowego Ministerstwa Spraw Wewnętrznych i Administracji w Warszawie
   (Cauza C-28/14)
   2014/C 303/04
   Limba de procedură: polona

      Instanța de trimitere

   Sąd Okręgowy w Częstochowie

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Ryszard Pańczyk

      Pârât: Dyrektor Zakładu Emerytalno-Rentowego Ministerstwa Spraw Wewnętrznych i Administracji w Warszawie
   Prin Ordonanța din 12 iunie 2014, Curtea de Justiție a constatat că este vădit necompetentă să răspundă la întrebările adresate de Sąd Okręgowy w Częstochowie.


title: Cauza T-15/09: Acțiune introdusă la 15 ianuarie 2009 — Euro-Information/OAPI (EURO AUTOMATIC CASH)

text:
               21.3.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 69/48

         Acțiune introdusă la 15 ianuarie 2009 — Euro-Information/OAPI (EURO AUTOMATIC CASH)
   (Cauza T-15/09)
   (2009/C 69/105)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Européenne de traitement de l'Information (Euro-Information) (Strasbourg, Franța) (reprezentant: A. Grolée, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 18 noiembrie 2008, cauza R 70/2006-4, în măsura în care a respins cererea de înregistrare a mărcii comunitare EURO AUTOMATIC CASH nr. 4 114 864 în privința totalității produselor și serviciilor solicitate în clasele 9, 35, 36, 37, 38 și 42;

               —

               înregistrarea cererii de marcă comunitară EURO AUTOMATIC CASH nr. 4 114 864 pentru toate produsele și serviciile indicate în cerere;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată ale reclamantei efectuate în cadrul procedurii în fața OAPI și în cadrul prezentei acțiuni, în temeiul articolului 87 din Regulamentul de procedură.

         Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca verbală „EURO AUTOMATIC CASH” pentru produse și servicii din clasele 9, 35, 36, 37, 38 și 42 — cererea nr. 4 114 864

      Decizia examinatorului: respinge cererea de înregistrare

      Decizia camerei de recurs: respinge acțiunea

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) și a articolului 7 alineatul (2) din Regulamentul nr. 40/94 al Consiliului, în măsura în care marca solicitată nu ar fi descriptivă și ar avea caracterul distinctiv necesar.


title: Cauza T-281/07: Acțiune introdusă la 23 iulie 2007 — ecoblue AG/OAPI — BBVA (Ecoblue)

text:
               6.10.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 235/15

         Acțiune introdusă la 23 iulie 2007 — ecoblue AG/OAPI — BBVA (Ecoblue)
   (Cauza T-281/07)
   (2007/C 235/27)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana
   Părțile

      Reclamantă: ecoblue AG (München, Germania) (reprezentanți: C. Osterrieth și T. Schmitz, Rechtsanwälte)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura în fața camerei de recurs: Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului din 25 aprilie (cauza R 844/2006-1);

               —

               respingerea opoziției formulate de Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA împotriva mărci verbale solicitate „Ecoblue”;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: reclamanta.

      Marca comunitară vizată: marca verbală „Ecoblue” pentru servicii din clasele 35, 36 și 38 (cererea de înregistrare nr. 2 871 598).

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: mărcile verbale „BLUE” (marca comunitară nr. 1 345 974), „BLUE JOVEN” (marca comunitară nr. 2 065 100), „BLUE BBVA” (marca comunitară nr. 2 065 621), „TARJETA BLUE BBVA” (marca comunitară nr. 2 277 291), „QNTAME BLUE” (marca comunitară nr. 2 391 878) „HIPOTECA BLUE” (marca comunitară nr. 2 392 181), „HIPOTECA BLUE JOVEN” (marca comunitară nr. 2 794 998) și „MOTOR BLUE JOVEN” (marca comunitară nr. 3 060 878)

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția și refuză înregistrarea.

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 (1), întrucât mărcile aflate în conflict nu sunt similare și, prin urmare, nu există risc de confuzie.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO 1994, L 11, p. 1, Ediție specială 17/vol. 1, p. 146).


title: Cauza T-131/16 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 19 iulie 2016 – Belgia/Comisia [„Măsuri provizorii — Ajutoare de stat — Regim fiscal de scutire a profitului excedentar al anumitor întreprinderi multinaționale — Scutire acordată pe baza unor decizii fiscale anticipate (tax rulings) — Decizie prin care schema de ajutoare este declarată incompatibilă cu piața internă și se dispune recuperarea ajutoarelor — Cerere de suspendare a executării — Lipsa urgenței”]

text:
               5.9.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 326/28

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 19 iulie 2016 – Belgia/Comisia
   (Cauza T-131/16 R)
   ([„Măsuri provizorii - Ajutoare de stat - Regim fiscal de scutire a profitului excedentar al anumitor întreprinderi multinaționale - Scutire acordată pe baza unor decizii fiscale anticipate (tax rulings) - Decizie prin care schema de ajutoare este declarată incompatibilă cu piața internă și se dispune recuperarea ajutoarelor - Cerere de suspendare a executării - Lipsa urgenței”])
   (2016/C 326/49)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Regatul Belgiei (reprezentanți: C. Pochet și J. C. Halleux, agenți, asistați de M. Segura Catalán și M. Clayton, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: P. J. Loewenthal și B. Stromsky, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolele 278 și 279 TFUE și prin care se urmărește dispunerea unor măsuri provizorii referitoare la suspendarea executării articolelor 2, 3 și 4 din Decizia C (2015) 9887 final a Comisiei din 11 ianuarie 2016 privind scutirea aplicabilă profitului excedentar – schema de ajutoare de stat SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN) pusă în aplicare de Belgia.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza C-367/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Hof van beroep te Antwerpen (Belgia) la 8 septembrie 2009 — Belgisch Interventie- en Restitutiebureau/SGS Belgium NV, Firme Derwa NV și Centraal Beheer Achmea NV

text:
               5.12.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 297/18

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Hof van beroep te Antwerpen (Belgia) la 8 septembrie 2009 — Belgisch Interventie- en Restitutiebureau/SGS Belgium NV, Firme Derwa NV și Centraal Beheer Achmea NV
   (Cauza C-367/09)
   2009/C 297/24
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Hof van beroep te Antwerpen

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Belgisch Interventie- en Restitutiebureau

      Pârâte: SGS Belgium NV, Firme Derwa NV și Centraal Beheer Achmea NV

      Întrebările preliminare

               1.

               Dispozițiile articolelor 5 și 7 din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2988/95 (1) al Consiliului din 18 decembrie 1995 privind protecția intereselor financiare ale Comunităților Europene au un efect direct în ordinea juridică națională a statelor membre în lipsa oricărei marje de apreciere din partea statelor membre respective și fără a fi necesar ca autoritățile naționale să adopte măsuri de punere în aplicare?

               2.

               O societate specializată pe plan internațional în domeniul controlului și al supravegherii, și care este agreată de statul membru în care au fost îndeplinite formalitățile vamale la export, în speță Belgia, societate care a stabilit o declarație inexactă privind descărcarea în sensul articolului 18 alineatul (2) litera (c) din Regulamentul 3665/87/CEE (2), poate fi considerată ca fiind un agent economic în sensul articolului 1 din Regulamentul 2988/95/CE și, prin urmare, o persoană care a participat la săvârșirea abaterii sau care poate fi obligată să își asume răspunderea pentru abatere ori o persoană care ar fi trebuit să vegheze ca aceasta să nu fie comisă, în sensul articolului 7 din regulamentul menționat?

               3.

               Comunicarea unui raport cu privire la o anchetă întreprinsă de inspecția economică, o scrisoare prin care se solicită prezentarea unor piese complementare pentru a justifica importul pentru consum sau o scrisoare recomandată prin care se aplică o sancțiune pot constitui acte de cercetare sau urmărire în justiție în sensul articolului 3 alineatul (1) al treilea paragraf din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2988/95 al Consiliului din 18 decembrie 1995?

      (1)  JO L 312, p. 1, Ediție specială, 01/vol. 1, p. 166.

      (2)  Regulamentul Comisiei din 27 noiembrie 1987 de stabilire a normelor comune de aplicare a sistemului de restituiri la export pentru produsele agricole (JO L 351, p. 1).


title: Cauza T-497/10: Acțiune introdusă la 7 octombrie 2010 — Divandari/Consiliul

text:
               4.12.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/56

         Acțiune introdusă la 7 octombrie 2010 — Divandari/Consiliul
   (Cauza T-497/10)
   ()
   2010/C 328/87
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Ali Divandari (Teheran, Iran) (reprezentanți: S. Gadhia, S. Ashley, Solicitors, D. Wyatt, QC și R. Blakeley, Barrister)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea punctului 1 din tabelul A din anexa la Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 668/2010 al Consiliului (1) în măsura în care se referă la reclamant;

               —

               anularea punctului 2 din tabelul A din anexa II la Decizia 2010/413/PESC a Consiliului (2) în măsura în care se referă la reclamant;

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În prezenta cauză, reclamantul solicită anularea în parte a Regulamentului de punere în aplicare nr. 668/2010 al Consiliului și a Deciziei 2010/413/PESC a Consiliului în măsura în care reclamantul este inclus în lista persoanelor fizice și juridice, entităților și organismelor ale căror fonduri și resurse economice sunt înghețate în conformitate cu această dispoziție.
   Cele patru motive invocate de reclamant sunt identice sau similare primului, celui de al doilea și celui de al cincilea motiv invocate în cauza T-492/10, Melli Bank/Consiliul.

      (1)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 668/2010 al Consiliului din 26 iulie 2010 de punere în aplicare a articolului 7 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 423/2007 privind măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 195, p. 25).

      (2)  Decizia Consiliului din 26 iulie 2010 privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Poziției comune 2007/140/PESC (JO L 195, p. 39).


title: Cauza T-423/08: Acțiune introdusă la 27 septembrie 2008 — INTER-NETT 2000/OAPI — Unión de Agricultores, S.A. (HUNAGRO)

text:
               6.12.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 313/43

         Acțiune introdusă la 27 septembrie 2008 — INTER-NETT 2000/OAPI — Unión de Agricultores, S.A. (HUNAGRO)
   (Cauza T-423/08)
   (2008/C 313/79)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: maghiara
   Părțile

      Reclamantă: INTER-NETT 2000 Kereskedelmi és Szolgáltató kft (Inter-Nett 2000 kft) (Mór, Ungaria) (reprezentant: E. Petruska, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Unión de Agricultores, S.A.(El Ejido, Spania)
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 22 iulie 2008 (cauza R 71/2008-2) și

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: reclamanta

      Marca comunitară vizată: marca figurativă „HUNGARO” pentru bunuri și servicii din clasele 29, 31 și 35 (cererea nr. 004508917)

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: Unión de Agricultores, S.A.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca comunitară „UNIAGRO” pentru bunuri din clasa 31

      Decizia diviziei de opoziție: admite în parte opoziția

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94, în măsura în care OAPI a interpretat greșit această prevedere, și încălcarea articolului 12 literele (a) și (b) din Regulamentul nr. 40/94, în măsura în care decizia OAPI împiedică reclamanta, pe de o parte, să utilizeze numele titularilor și, pe de altă parte, să utilizeze indicația provenienței geografice a produselor sale.


title: Cauza T-352/09: Hotărârea Tribunalului din 12 decembrie 2012 — Novácke chemické závody/Comisia ( „Concurență — Înțelegeri — Piața carburii de calciu și a magneziului pentru industriile oțelului și gazului din SEE, cu excepția Irlandei, a Spaniei, a Portugaliei și a Regatului Unit — Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE — Stabilirea prețurilor și împărțirea pieței — Amenzi — Obligația de motivare — Proporționalitate — Egalitate de tratament — Orientările din 2006 privind calcularea cuantumului amenzilor — Capacitate de plată” )

text:
               2.2.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/15

         Hotărârea Tribunalului din 12 decembrie 2012 — Novácke chemické závody/Comisia
   (Cauza T-352/09) (1)

   (Concurență - Înțelegeri - Piața carburii de calciu și a magneziului pentru industriile oțelului și gazului din SEE, cu excepția Irlandei, a Spaniei, a Portugaliei și a Regatului Unit - Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE - Stabilirea prețurilor și împărțirea pieței - Amenzi - Obligația de motivare - Proporționalitate - Egalitate de tratament - Orientările din 2006 privind calcularea cuantumului amenzilor - Capacitate de plată)
   2013/C 32/22
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Novácke chemické závody a.s. (Nováky, Slovacia) (reprezentanți: inițial A. Černejová, ulterior M. Bol'oš și L. Bányaiová, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Castillo de la Torre, N. von Lingen și A. Tokár, agenți)

      Intervenientă în susținerea reclamantei: Republica Slovacă (reprezentant: B. Ricziová, agent)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei C(2009) 5791 final a Comisiei din 22 iulie 2009 privind o procedură de aplicare a articolului 81 [CE] și al articolului 53 din Acordul privind SEE (cauza COMP/39.396 — Reactivi pe bază de carbură de calciu și de magneziu pentru industriile oțelului și gazului), în măsura în care o privește pe reclamantă, precum și, în subsidiar, o cerere de anulare sau de reducere a cuantumului amenzii aplicate reclamantei prin decizia menționată.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Novácke chemické závody a.s. suportă, în afară de propriile cheltuieli de judecată, și cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

               3.

               Republica Slovacă suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 267, 7.11.2009.


title: Cauza T-54/07: Acțiune introdusă în data de 19 februarie 2007 — Vtesse Networks Ltd./Comisie

text:
               14.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 82/52

         Acțiune introdusă în data de 19 februarie 2007 — Vtesse Networks Ltd./Comisie
   (Cauza T-54/07)
   (2007/C 82/107)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Vtesse Networks Ltd. (St. Albans, Anglia) (reprezentant: H. Mercer, Barrister)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea articolului 1 din decizie în măsura în care prin acesta se stabilește faptul că obligarea de către Regatul Unit a societății BT plc la plata impozitului pe clădiri aferent perioadei 1995 — sfârșitul anului 2005 nu constituie un ajutor în sensul articolului 87 alineat (1) CE;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamanta solicită anularea Deciziei 2006/951/CE (1) a Comisiei din 12 octombrie 2006 prin care se stabilește faptul că obligarea de către Regatul Unit a societăților BT plc și Kingston Communications plc la plata impozitului pe clădiri aferent perioadei cuprinse între 1995 și sfârșitul anului 2005 nu constituie un ajutor în sensul articolului 87 alineat (1) CE.
   Reclamanta susține că, în decizia amintită, Comisia nu a luat în considerare și/sau cercetat dezavantajul concurențial marginal înregistrat de către reclamantă în raport cu BT plc la momentul participării în concurență cu de aceasta din urmă la licitațiile pentru atribuirea către clienți a contractelor de închiriere a unor linii de telecomunicație individuale, de mare capacitate, pe bază de fibre optice.
   Reclamanta invocă faptul că, aplicând prevederile articolului 87 alineat (1), Comisia a comis o eroare de drept, mai cu seamă prin nedefinirea pieței relevante și, ca urmare, prin neidentificarea avantajului de fapt acordat în domeniul concurenței marginale prin stabilirea impozitului pe clădiri datorat de BT plc.
   Mai mult, în opinia reclamantei, pârâta a comis o eroare vădită de evaluare a semnificației și relevanței categoriei de contracte pentru a căror atribuire care au concurat reclamanta și BT plc, și nu a cercetat suficient circumstanțele concurenței marginale, toate acestea conducând la identificarea de către Comisie a cotei de piață deținute de BT plc ca fiind de 12 %, în vreme ce, în opinia reclamantei, cea mai relevantă cotă de piață deținută de BT plc era de 78 %.
   În fine, reclamanta susține că decizia atacată nu a fost suficient motivată de către Comisie în privința concurenței reale existente între reclamantă și BT.

      (1)  Decizia 2006/951/CE a Comisiei din 12 octombrie 2006 privind aplicarea de către Regatul Unit a unui impozit pe clădiri în cadrul infrastructurii de telecomunicaţii din Regatul Unit [Nr. C 4/2005 (ex NN 57/2004, ex Cp 26/2004) notificată prin actul nr. C(2006) 4378] (JO 2006 L 383, p. 70).


title: Cauza C-302/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Finanzgericht München (Germania) la 8 iulie 2008 — Zino Davidoff SA/Bundesfinanzdirektion Südost

text:
               27.9.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 247/6

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Finanzgericht München (Germania) la 8 iulie 2008 — Zino Davidoff SA/Bundesfinanzdirektion Südost
   (Cauza C-302/08)
   (2008/C 247/08)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Finanzgericht München
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Zino Davidoff SA

      Pârâtă: Bundesfinanzdirektion Südost
   Întrebarea preliminară
   Articolul 5 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 1383/2003 al Consiliului din 22 iulie 2003 privind intervenția autorităților vamale împotriva mărfurilor suspectate de a aduce atingere anumitor drepturi de proprietate intelectuală, precum și măsurile care trebuie aplicate mărfurilor care aduc atingere anumitor drepturi de proprietate intelectuală (1), în lumina aderării Comunității Europene la Protocolul privind Aranjamentul de la Madrid, trebuie interpretat în sensul că, în pofida utilizării termenilor „marcă comunitară”, cuprinde și înregistrările internaționale de mărci în sensul articolului 146 și următoarele din Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 1992/2003 al Consiliului din 27 octombrie 2003?

      (1)  JO L 196, p. 7, Ediție specială, 02/vol. 16, p. 18.


title: Cauza C-282/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Handelsgericht Wien (Austria) la 20 mai 2016 – RMF Financial Holdings Sàrl/Heta Asset Resolution AG

text:
               29.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 314/9

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Handelsgericht Wien (Austria) la 20 mai 2016 – RMF Financial Holdings Sàrl/Heta Asset Resolution AG
   (Cauza C-282/16)
   (2016/C 314/14)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Handelsgericht Wien

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: RMF Financial Holdings Sàrl

      Pârâtă: Heta Asset Resolution AG

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 2 alineatul (1) punctele 2 și 23 din Directiva 2014/59/UE (1) de instituire a unui cadru pentru redresarea și rezoluția instituțiilor de credit și a firmelor de investiții coroborat cu articolul 4 alineatul (1) punctul 1 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013 (2) al Parlamentului European și al Consiliului privind cerințele prudențiale pentru instituțiile de credit și societățile de investiții, potrivit căruia o „instituție de credit” este o întreprindere a cărei activitate constă în atragerea de depozite sau de alte fonduri rambursabile de la public și în acordarea de credite în cont propriu (=instituție CRR), trebuie interpretat în sensul că articolul 1 alineatul (1) din Directiva 2014/59/UE se aplică și unei entități de lichidare (societate de lichidare) care nu mai dispune de o licență de funcționare prevăzută de dreptul bancar pentru derularea unor operațiuni bancare, respectiv care, pe baza unei autorizații speciale, poate derula numai tranzacții (bancare) care servesc exclusiv activității de lichidare?

               2)

               În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare: articolul 3 alineatul (2) din Directiva 2001/24/CE (3) a Parlamentului European și a Consiliului privind reorganizarea și lichidarea instituțiilor de credit (astfel cum a fost modificată prin articolul 117 punctul 1 din Directiva 2014/59/UE) trebuie interpretat în sensul că o măsură de reducere a valorii contabile dispusă de o autoritate administrativă națională produce efecte, de asemenea în lumina articolul 17 alineatul (1) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, asupra unor persoane stabilite în alte state membre, fără restricții și alte formalități (în pofida unui răspuns negativ la prima întrebare)?

               3)

               În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare: libertatea de circulație a capitalurilor prevăzută de dreptul Uniunii și consacrată la articolul 63 alineatul (1) TFUE se opune unei dispoziții naționale care prevede extinderea domeniului de aplicare al Directivei 2014/59/UE la o entitate de lichidare (societate de lichidare) care nu mai dispune de o licență de funcționare prevăzută de dreptul bancar în cazul derulării de operațiuni bancare, respectiv care, pe baza unei autorizații speciale, poate derula numai tranzacții (bancare) care servesc exclusiv activității de lichidare?

               4)

               În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare: în ceea ce privește principiul „efectului util” și principiul cooperării loiale consacrat la articolul 4 alineatul (3) din TUE, dreptul Uniunii trebuie interpretat în sensul că o măsură de reducere a valorii contabile dispusă de o autoritate administrativă națională în alt stat membru trebuie recunoscută și atunci când, în temeiul dreptului național, dispozițiile Directivei 2014/59/UE pot fi aplicate și în cazul unei instituții care la data intrării în vigoare a directivei, la 2 iulie 2014, era încă o instituție de credit în sensul articolului 4 alineatul (1) punctul 1 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013 (instituție CRR), însă a pierdut această calitate înainte de expirarea termenului de punere în aplicare a Directivei 2014/59/UE în dreptul național la 31 decembrie 2014?

               5)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare: noțiunea „obligație garantată” prevăzută la articolul 2 alineatul (1) punctul 67 și la articolul 44 alineatul (2) litera (b) din Directiva 2014/59/UE de instituire a unui cadru pentru redresarea și rezoluția instituțiilor de credit și a firmelor de investiții, în special în lumina articolului 1 alineatul (2) din Directiva 2014/59/UE, trebuie interpretată în sensul că include și obligații în privința cărora o colectivitate teritorială de drept public (în speță, landul austriac Carintia) și-a asumat prin lege o garanție în caz de neplată?

               6)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare: articolul 43 alineatul (2) litera (b) și articolul 59 alineatul (3) litera (b) și alineatul (4) din Directiva 2014/59/UE trebuie interpretate în sensul că sunt contrare unei dispoziții naționale al cărei efect este acela că o măsură de recapitalizare internă care corespunde instrumentului bail-in prevăzut la articolul 43 din Directiva 2014/59/UE se ia într-o situație în care nu mai există nicio perspectivă realistă de restabilire a viabilității instituției, iar serviciile de importanță sistemică nu sunt transferate unei instituții-punte și nici nu se vând alte unități al instituției, ci aceasta din urmă servește exclusiv administrării activelor, drepturilor și datoriilor în scopul unei valorificări reglementate, active și optime a acestor active, drepturi și obligații individuale (activități de lichidare)? Potrivit Directivei 2014/59/UE, lichidarea acestei entități de lichidare (societate de lichidare) ar trebui să fie derulată cu prioritate în cadrul unei proceduri de insolvență reglementate?

      (1)  Directiva 2014/59/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 mai 2014 de instituire a unui cadru pentru redresarea și rezoluția instituțiilor de credit și a firmelor de investiții și de modificare a Directivei 82/891/CEE a Consiliului și a Directivelor 2001/24/CE, 2002/47/CE, 2004/25/CE, 2005/56/CE, 2007/36/CE, 2011/35/UE, 2012/30/UE și 2013/36/UE ale Parlamentului European și ale Consiliului, precum și a Regulamentelor (UE) nr. 1093/2010 și (UE) nr. 648/2012 ale Parlamentului European și ale Consiliului (JO L 173, p. 190).

      (2)  Regulamentul (UE) nr. 575/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 26 iunie 2013 privind cerințele prudențiale pentru instituțiile de credit și societățile de investiții și de modificare a Regulamentului (UE) nr. 648/2012 (JO L 176, p. 1).

      (3)  Directiva 2001/24/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 4 aprilie 2001 privind reorganizarea și lichidarea instituțiilor de credit (JO L 125, p. 15, Ediție specială, 06/vol. 4, p. 34).


title: Cauza T-27/17 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 26 iunie 2017 – Jalkh/Parlamentul („Măsuri provizorii — Drept instituțional — Membru al Parlamentului European — Privilegii și imunități — Ridicarea imunității parlamentare a unui membru al Parlamentului European — Cerere de suspendare a executării — Lipsa urgenței”)

text:
               14.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/24

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 26 iunie 2017 – Jalkh/Parlamentul
   (Cauza T-27/17 R)
   ((„Măsuri provizorii - Drept instituțional - Membru al Parlamentului European - Privilegii și imunități - Ridicarea imunității parlamentare a unui membru al Parlamentului European - Cerere de suspendare a executării - Lipsa urgenței”))
   (2017/C 269/36)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Jean-François Jalkh (Gretz-Armainvillers, Franța) (reprezentanți: inițial J.-P. Le Moigne, ulterior M. Ceccaldi, avocați)

      Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: M. Dean și S. Alonso de León, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolele 278 și 279 TFUE și având ca obiect suspendarea executării Deciziei Parlamentului din 22 noiembrie 2016 privind ridicarea imunității domnului Jalkh în vederea cercetării judecătorești (nr. 14142000183) deschise în fața tribunal de grande instance de Nanterre (Tribunalul de Mare Instanță din Nanterre, Franța)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza C-220/05: Hotărârea Curții (camera întâi) din data de 18 ianuarie 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de către Tribunal administratif de Lyon — Franța) — Jean Auroux, Marie-Hélène Riamon, Christian Avocat, Laure Deroche, Pascal Mirabel, Vladimir Serdeczny, Paul Perard, Dolorès Ponramon, Elisabeth Roche/Commune de Roanne (Contracte de achiziții publice — Directiva 93/37/CE — Atribuire fără cerere de oferte — Convenție pentru realizarea unei lucrări de amenajare încheiată între două autorități contractante — Noțiunile de contracte de achiziții publice de lucrări și lucrare — Modalități de calcul al valorii contractului)

text:
               10.3.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 56/4

         Hotărârea Curții (camera întâi) din data de 18 ianuarie 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de către Tribunal administratif de Lyon — Franța) — Jean Auroux, Marie-Hélène Riamon, Christian Avocat, Laure Deroche, Pascal Mirabel, Vladimir Serdeczny, Paul Perard, Dolorès Ponramon, Elisabeth Roche/Commune de Roanne
   (Cauza C-220/05) (1)

   (Contracte de achiziții publice - Directiva 93/37/CE - Atribuire fără cerere de oferte - Convenție pentru realizarea unei lucrări de amenajare încheiată între două autorități contractante - Noțiunile de „contracte de achiziții publice de lucrări“ și „lucrare“ - Modalități de calcul al valorii contractului)
   (2007/C 56/07)
   Limba de procedură: franceză
   Instanța de trimitere
   Tribunal administratif de Lyon
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Jean Auroux, Marie-Hélène Riamon, Christian Avocat, Laure Deroche, Pascal Mirabel, Vladimir Serdeczny, Paul Perard, Dolorès Ponramon, Elisabeth Roche

      Pârâtă: Commune de Roanne

      în prezența: Société d'équipement du département de la Loire (SEDL)
   Obiectul
   Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare — Tribunal administratif de Lyon — Interpretarea articolelor 1 și 6 din Directiva 93/37/CEE a Consiliului din 14 iunie 1993 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări (JO L 199, p. 54) — Convenție publică de amenajare încheiată între două autorități contractante și privind realizarea, în interes general, a unei lucrări de amenajare, în cadru căreia a doua autoritate contractantă remite către prima autoritate lucrări destinate să îi servească nevoilor, și la expirarea căreia prima autoritate contractantă devine proprietară a acelor lucrări care nu au fost cedate către terți — Modalități de calcul al valorii contractului pentru aprecierea pragului de aplicare al procedurilor de încheiere — Realizarea unui spațiu de petrecere a timpului liber și a unui spațiu de parcare
   Dispozitivul

               1)

               O convenție prin care o primă autoritate contractantă încredințează unei a doua autorități contractante realizarea unei lucrări constituie un contract de achiziții publice de lucrări în sensul articolului 1 litera (a) din Directiva 93/37/CEE a Consiliului din 14 iunie 1993 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, astfel cum a fost modificată prin Directiva 97/52/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 octombrie 1997, indiferent de faptul că se prevede sau nu că prima autoritate contractantă este sau va deveni proprietara unei părți sau a întregii lucrări.

               2)

               Pentru a determina valoarea unui contract în sensul articolului 6 din Directiva 93/37, astfel cum a fost modificată prin Directiva 97/52, trebuie să se ia în considerare valoarea totală a contractului de achiziții publice de lucrări din punctul de vedere al unui potențial sub-contractant, ceea ce cuprinde nu numai ansamblul sumelor pe care autoritatea contractantă trebuie să le plătească, ci și toate veniturile provenite de la terți.

               3)

               O autoritate contractantă nu este dispensată de a recurge la procedurile de încheiere a contractelor de achiziții publice de lucrări prevăzute în Directiva 93/37, astfel cum a fost modificată prin Directiva 97/52, pe motiv că, potrivit dreptului național, această convenție nu poate fi încheiată decât cu anumite persoane juridice, care au ele însele calitatea de autoritate contractantă și care au obligația, la rândul lor, de a aplica respectivele proceduri pentru a încheia eventuale contracte subsecvente.

      (1)  JO C 193 din 6.8.2005.


title: Cauza T-328/15 P: Recurs introdus la 24 iunie 2015 de Geoffroy Alsteens împotriva Hotărârii pronunțate la 21 aprilie 2015 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-87/12 RENV, Alsteens/Comisia

text:
               24.8.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 279/43

         Recurs introdus la 24 iunie 2015 de Geoffroy Alsteens împotriva Hotărârii pronunțate la 21 aprilie 2015 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-87/12 RENV, Alsteens/Comisia
   (Cauza T-328/15 P)
   (2015/C 279/53)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurent: Geoffroy Alsteens (Marcinelle, Belgia) (reprezentanți: S. Orlandi și T. Martin, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile

   Recurentul solicită Tribunalului:

               —

               anularea hotărârii Tribunalului Funcției Publice pronunțate în cauza F-87/12 RENV, Alsteens/Comisia;

               —

               anularea Deciziei Comisiei din 18 noiembrie 2011, în ceea ce privește limitarea până la data de 31 martie 2012 a duratei prelungirii contractului de agent temporar al recurentului;

               —

               obligarea Comisiei la plata unei sume provizorii de un euro cu titlu de despăgubire a prejudiciului suferit de recurent, precum și la plata cheltuielilor de judecată efectuate în cadrul unor patru proceduri.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului, recurentul invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea principiului contradictorialității și pe o eroare de drept. Recurentul susține că Tribunalul Funcției Publice (denumit în continuare „TFP”) (i) a respins în mod eronat ca fiind inadmisibile, în raport cu regula concordanței, motivele întemeiate pe eroarea vădită de apreciere și pe principiul bunei administrări în condițiile în care Comisia nu a invocat niciodată acest motiv de inadmisibilitate și în care părțile nu au putut niciodată să formuleze observații cu privire la această pretinsă inadmisibilitate și (ii) a săvârșit, în orice caz, o eroare de drept statuând că recurentul nu respectase regula concordanței.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe denaturarea argumentelor recurentului, pe încălcarea obligației de motivare și pe o eroare de drept, întrucât TFP a considerat că nu era necesar să se pronunțe asupra interpretării articolului 8 din Regimul aplicabil celorlalți agenți ai Uniunii Europene (denumit în continuare „RAA”) și că Hotărârea din 5 octombrie 1995, Alexopoulou/Comisia (T-17/95, RecFP, EU:T:1995:176), era lipsită de orice relevanță pentru soluționarea litigiului.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea obligației de motivare și pe o eroare de drept, întrucât TFP a apreciat că trebuia să existe în mod obligatoriu o cerere a recurentului de derogare de la aplicarea mecanică a regulii de șase ani, ignorând astfel calificarea de act care lezează a deciziei atacate.


title: Cauza F-113/06: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 11 decembrie 2008 — Bouis și alții/Comisia (Funcție publică — Funcționari — Promovarea cunoscută sub numele a doua filieră — Exercițiul de promovare 2005 — Atribuirea punctelor de prioritate — Dispoziții tranzitorii — DGA a articolului 45 din Statutul funcționarilor — Egalitate de tratament — Admisibilitate)

text:
               7.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/49

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 11 decembrie 2008 — Bouis și alții/Comisia
   (Cauza F-113/06) (1)

   (Funcție publică - Funcționari - Promovarea cunoscută sub numele „a doua filieră’ - Exercițiul de promovare 2005 - Atribuirea punctelor de prioritate - Dispoziții tranzitorii - DGA a articolului 45 din Statutul funcționarilor - Egalitate de tratament - Admisibilitate)
   (2009/C 32/96)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamanți: Didier Bouis (Overijse, Belgia) și alții (reprezentanți: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis și É. Marchal, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: V. Joris și D. Martin, agenți)
   Obiectul
   Funcție publică — În primul rând, anularea deciziei Comisiei de a nu îi înscrie pe reclamanți nici pe lista de merit și nici pe lista persoanelor promovate la gradul A*13 în cadrul exercițiului de promovare 2005; în al doilea rând, anularea deciziilor de a le atribui puncte de prioritate tranzitorii, în măsura în care acestea din urmă sunt limitate la un punct pentru fiecare an de vechime în grad; în al treilea rând, anularea deciziilor de a nu le acorda alte puncte de prioritate.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 281 din 18.11.2006, p. 49.


title: Hotărârea Curții din 24 mai 2016 în cauza E-2/16 – Gerhard Spitzer/Autoritatea AELS de Supraveghere (Excepție preliminară de inadmisibilitate – Decizie de a nu începe acțiunea în constatarea neîndeplinirii obligațiilor – Directiva 2002/47/CE – Măsuri atacabile – Termen – Admisibilitate)

text:
               2.3.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 66/31

         HOTĂRÂREA CURȚII
   din 24 mai 2016
   în cauza E-2/16
   Gerhard Spitzer/Autoritatea AELS de Supraveghere
   (Excepție preliminară de inadmisibilitate – Decizie de a nu începe acțiunea în constatarea neîndeplinirii obligațiilor – Directiva 2002/47/CE – Măsuri atacabile – Termen – Admisibilitate)
   (2017/C 66/11)
   În cauza E-2/16, Gerhard Spitzer/Autoritatea AELS de Supraveghere – ACȚIUNE în anulare introdusă în temeiul articolului 36 alineatul (2) din Acordul dintre statele AELS privind instituirea unei Autorități de Supraveghere și a unei Curți de Justiție, având ca obiect Decizia nr. 425/15/COL a Autorității AELS de Supraveghere din 25 noiembrie 2015 privind contractele de garanție financiară din Liechtenstein, Curtea, compusă din Carl Baudenbacher, președinte, Per Christiansen și Páll Hreinsson (judecător-raportor), judecători, a pronunțat, la 24 mai 2016, hotărârea al cărei dispozitiv prevede următoarele:

               1.

               Acțiunea este respinsă ca inadmisibilă.

               2.

               Solicitantul suportă cheltuielile de judecată.


title: Cauza T-474/09: Acțiune introdusă la 30 noiembrie 2009 — Fercal — Consultadoria e Serviços/OAPI — Jacson of Scandinavia (JACKSON SHOES)

text:
               13.3.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/47

         Acțiune introdusă la 30 noiembrie 2009 — Fercal — Consultadoria e Serviços/OAPI — Jacson of Scandinavia (JACKSON SHOES)
   (Cauza T-474/09)
   2010/C 63/84
   Limba în care a fost formulată acțiunea: portugheza

      Părțile

      Reclamantă: Fercal — Consultadoria e Serviços, Ltda (Lisabona, Portugalia) (reprezentant: A. Rodrigues, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Jacson of Scandinavia AB (Vollsjö, Suedia)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)(OAPI) din 18 august 2009 din cauza R 1253/2008-2 și, în consecință, menținerea înregistrării mărcii comunitare nr. 1 077 858, „JACKSON SHOES”

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității:„JACKSON SHOES”

      Titularul mărcii comunitare: reclamanta

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Dreptul asupra mărcii al părții care solicită declararea nulității: marca verbală suedeză „JACSON OF SCANDINAVIA AB”.

      Decizia diviziei de anulare: admite cererea de declarare a nulității.

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (4) și a articolului 53 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 privind marca comunitară, întrucât nu există un risc de confuzie între marca „JACKSON SHOES” și marca „JACSON OF SCANDINAVIA AB”.
   Deși există similitudini grafice și fonetice între denumirile JACKSON și JACSON, comparația trebuie efectuată ținându-se seama de semne în ansamblu: „JACKSON SHOES”/„JACSON OF SCANDINAVIA AB”.
   Pe baza unei simple denumiri comerciale suedeze, nu se poate recunoaște un drept de utilizare exclusivă în toate statele membre ale Uniunii Europene, a unei denumiri utilizate în mod obișnuit în numeroase alte state ale Uniunii de milioane de persoane, precum și de alte întreprinderi și care constituie prin urmare un semn care are caracter distinctiv redus. În consecință, nu se poate interzice ca acest semn sau un altul similar să fie utilizat din nou de terți, în combinație cu alte elemente.
   În plus, un consumator mediu percepe cu ușurință că se găsește în prezența unor semne distinctive de tipuri diferite: unul constă într-o marcă verbală, iar celălalt într-o denumire comercială, în acest caz, datorită prezenței siglei AB.


title: Compunerea Marii Camere

text:
               10.11.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/41

         Compunerea Marii Camere
   (2007/C 269/71)
   La 19 septembrie 2007, Tribunalul de Primă Instanță a hotărât că, pentru perioada cuprinsă între 25 septembrie 2007 și 31 august 2010, cei treisprezece judecători din care este compusă Marea Cameră, în conformitate cu articolul 10 alineatul (1) din Regulamentul de procedură sunt președintele Tribunalului, cei șapte președinți de cameră aparținând camerelor cărora nu li s-a repartizat cauza și judecătorii camerei extinse căreia i-ar fi revenit judecarea cauzei respective dacă aceasta nu ar fi fost atribuită unei camere compuse din cinci judecători.


title: Cauzele conexate C-553/10 P și C-554/10 P: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 6 noiembrie 2012 — Comisia Europeană/Éditions Odile Jacob SAS, Wendel Investissement SA, Lagardère SCA și Lagardère SCA/Éditions Odile Jacob SAS, Comisia Europeană, Wendel Investissement SA (Recurs — Concentrări de întreprinderi pe piața editării de carte — Anularea deciziei privind aprobarea unei societăți de investiții în calitate de cumpărător al activelor cesionate — Semnificația eventualei lipse de independență a mandatarului)

text:
               12.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 9/8

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 6 noiembrie 2012 — Comisia Europeană/Éditions Odile Jacob SAS, Wendel Investissement SA, Lagardère SCA și Lagardère SCA/Éditions Odile Jacob SAS, Comisia Europeană, Wendel Investissement SA
   (Cauzele conexate C-553/10 P și C-554/10 P) (1)

   (Recurs - Concentrări de întreprinderi pe piața editării de carte - Anularea deciziei privind aprobarea unei societăți de investiții în calitate de cumpărător al activelor cesionate - Semnificația eventualei lipse de independență a mandatarului)
   2013/C 9/11
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurente: Comisia Europeană (reprezentanți: O. Beynet, A. Bouquet și S. Noë, agenți), Lagardère SCA (reprezentanți: A. Winckler, F. de Bure și J.-B. Pinçon, avocați)

      Celelalte părți din procedură: Éditions Odile Jacob SAS (reprezentanți: O. Fréget, M. Struys și L. Eskenazi, avocați), Wendel Investissement SA (reprezentanți: M. Trabucchi, F. Gordon și C. Baldon, avocați), Lagardère SCA (reprezentanți: A. Winckler, F. de Bure și J.-B. Pinçon, avocați), Comisia Europeană (reprezentanți: O. Beynet, A. Bouquet și S. Noë, agenți)

      Obiectul

   Recurs introdus împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 13 septembrie 2010, Éditions Jacob/Comisia (T-452/04), prin care Tribunalul a anulat Decizia (2004) D/203365 a Comisiei din 30 iulie 2004 privind aprobarea societății Wendel Investissement în calitate de cumpărător al activelor cesionate conform Deciziei 2004/422/CE a Comisiei din 7 ianuarie 2004 prin care o operațiune de concentrare a fost declarată compatibilă cu piața comună și cu funcționarea Acordului privind Spațiul Economic European (cazul COMP/M.2978 — Lagardère/Natexis/VUP) — Conținutul eventualei lipse a independenței mandatarului — Denaturarea elementelor de fapt — Încălcarea obligației de motivare

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursurile.

               2.

               Comisia Europeană și Lagardère SCA suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Éditions Odile Jacob SAS.

               3.

               Wendel Investissement SA suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 46, 12.2.2011.


title: Cauza C-461/10: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 19 aprilie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Högsta domstolen — Suedia) — Bonnier Audio AB, Earbooks AB, Norstedts Förlagsgrupp AB, Piratförlaget AB, Storyside AB/Perfect Communication Sweden AB (Drept de autor și drepturi conexe — Prelucrarea datelor prin internet — Atingere adusă unui drept exclusiv — Cărți audio devenite accesibile cu ajutorul unui server FTP prin intermediul internetului printr o adresă IP furnizată de operatorul internet — Somație adresată operatorului internet de a furniza numele și adresa utilizatorului adresei IP)

text:
               9.6.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 165/4

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 19 aprilie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Högsta domstolen — Suedia) — Bonnier Audio AB, Earbooks AB, Norstedts Förlagsgrupp AB, Piratförlaget AB, Storyside AB/Perfect Communication Sweden AB
   (Cauza C-461/10) (1)

   (Drept de autor și drepturi conexe - Prelucrarea datelor prin internet - Atingere adusă unui drept exclusiv - Cărți audio devenite accesibile cu ajutorul unui server FTP prin intermediul internetului printr o adresă IP furnizată de operatorul internet - Somație adresată operatorului internet de a furniza numele și adresa utilizatorului adresei IP)
   2012/C 165/07
   Limba de procedură: suedeza

      Instanța de trimitere

   Högsta domstolen

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamante: Bonnier Audio AB, Earbooks AB, Norstedts Förlagsgrupp AB, Piratförlaget AB, Storyside AB

      Pârâtă: Perfect Communication Sweden AB

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Högsta domstolen — Interpretarea Directivei 2006/24/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 martie 2006 privind păstrarea datelor generate sau prelucrate în legătură cu furnizarea serviciilor de comunicații electronice accesibile publicului sau de rețele de comunicații publice și de modificare a Directivei 2002/58/CE (JO L 105, p. 24, Ediție specială, 13/vol. 53, p. 51) și a Directivei 2004/48/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind respectarea drepturilor de proprietate intelectuală (JO L 157, p. 45, Ediție specială, 17/vol. 2, p. 56) — Proprietate intelectuală — Drept exclusiv al unei edituri de a pune la dispoziția publicului cărți în format audio — Pretinsă încălcare a acestui drept prin faptul că aceste cărți în format audio au devenit accesibile prin intermediul unui server FTP (File transfer protocol), program de partajare a fișierelor prin internet — Somație, adresată operatorului internet care furnizează conexiunea internet a serverului prin atribuirea unei adrese IP, de a comunica titularului dreptului de autor informații privind numele și adresele persoanelor înregistrate ca utilizatori ai adresei IP respective pe o perioadă determinată

      Dispozitivul

               1.

               Directiva 2006/24/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 martie 2006 privind păstrarea datelor generate sau prelucrate în legătură cu furnizarea serviciilor de comunicații electronice accesibile publicului sau de rețele de comunicații publice și de modificare a Directivei 2002/58/CE trebuie interpretată în sensul că nu se opune aplicării unei legislații naționale, instituită în temeiul articolului 8 din Directiva 2004/48/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind respectarea drepturilor de proprietate intelectuală, care permite, în scopul de a identifica un abonat la internet sau un utilizator de internet, somarea unui furnizor de acces la internet să comunice titularului unui drept de autor sau succesorului său în drepturi identitatea abonatului căruia i a fost atribuită o adresă IP („Internet Protocol”) care ar fi fost utilizată pentru a se aduce atingere respectivului drept, întrucât o asemenea legislație nu intră în domeniul de aplicare ratione materiae al Directivei 2006/24.

               2.

               În acțiunea principală, faptul că statul membru vizat nu a transpus încă Directiva 2006/24, deși termenul prevăzut pentru transpunerea directivei a expirat, este lipsit de pertinență.

               3.

               Directiva 2002/58/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 iulie 2002 privind prelucrarea datelor personale și protejarea confidențialității în sectorul comunicațiilor publice (Directiva asupra confidențialității și comunicațiilor electronice) și Directiva 2004/48 trebuie interpretate în sensul că nu se opun unei legislații naționale, precum cea în cauză în acțiunea principală, în măsura în care această legislație permite instanței naționale sesizate cu o cerere de emitere a unei somații de comunicare a datelor cu caracter personal, formulată de o persoană care are calitate procesuală activă, să pondereze, în funcție de împrejurările fiecărei cauze și ținând seama în mod corespunzător de cerințele care rezultă din principiul proporționalității, interesele opuse existente.

      (1)  JO C 317, 20.11.2010.


title: Cauza C-272/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Regatul Unit) la 8 iunie 2015 – Swiss International Air Lines AG/The Secretary of State for Energy and Climate Change, Environment Agency

text:
               24.8.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 279/20

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Regatul Unit) la 8 iunie 2015 – Swiss International Air Lines AG/The Secretary of State for Energy and Climate Change, Environment Agency
   (Cauza C-272/15)
   (2015/C 279/25)
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Părțile din procedura principală

      Apelantă: Swiss International Air Lines AG

      Intimate: The Secretary of State for Energy and Climate Change și Environment Agency

      Întrebările preliminare

               1)

               Decizia nr. 377/2013/UE (1) a Parlamentului European şi a Consiliului din 24 aprilie 2013 încalcă principiul general al egalităţii de tratament consacrat în dreptul Uniunii în măsura în care stabileşte un moratoriu privind cerinţele de restituire a cotelor de emisii impuse de Directiva 2003/87/CE (2) a Parlamentului European şi a Consiliului din 13 octombrie 2003 (astfel cum a fost modificată prin diferite acte legislative, inclusiv Directiva 2008/101/CE (3) a Parlamentului European şi a Consiliului din 19 noiembrie 2008) în ceea ce priveşte zborurile între statele din Spațiul Economic European (denumit în continuare „SEE”) şi aproape toate statele din afara SEE, dar nu extinde moratoriul respectiv asupra zborurilor între statele SEE şi Elveţia?

               2)

               În cazul în care unui răspuns afirmativ la prima întrebare, care este calea de atac care trebuie să fie pusă la dispoziţia unei reclamante aflate în situaţia Swiss International Airlines AG, care a restituit cote de emisii pentru zborurile care au avut loc în anul 2012 între statele SEE şi Elveţia, pentru a se găsi în situaţia în care ar fi fost dacă zborurile dintre statele SEE şi Elveţia nu ar fi fost excluse din moratoriu? În special:

                           (a)

                           Registrul trebuie să fie rectificat pentru a reflecta numărul mai mic de cote pe care o asemenea reclamantă ar fi fost obligată să le restituie dacă zborurile către sau dinspre Elveţia ar fi fost incluse în moratoriu?

                           (b)

                           În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea precedentă, ce măsură trebuia să ia autoritatea naţională competentă şi/sau instanţa naţională (dacă este cazul) pentru a se asigura că respectivele cote suplimentare restituite sunt returnate acestei reclamante?

                           (c)

                           O asemenea reclamantă are dreptul să solicite despăgubiri în temeiul articolului 340 TFUE din partea Parlamentului European şi a Consiliului pentru orice prejudiciu pe care l-a suferit din cauza restituirii cotelor suplimentare în urma Deciziei nr. 377/2013?

                           (d)

                           Trebuie să se acorde reclamantei o altă formă de despăgubire şi, dacă răspunsul este afirmativ, care este aceasta?

      (1)  Decizia nr. 377/2013/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 24 aprilie 2013 privind derogarea temporară de la Directiva 2003/87/CE de stabilire a unui sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în cadrul Comunității (JO L 113, p. 1).

      (2)  Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 octombrie 2003 de stabilire a unui sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în cadrul Comunității și de modificare a Directivei 96/61/CE a Consiliului (JO L 275, p. 32, Ediție specială, 15/vol. 10, p. 78).

      (3)  Directiva 2008/101/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 19 noiembrie 2008 de modificare a Directivei 2003/87/CE pentru a include activitățile de aviație în sistemul de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în cadrul Comunității (JO L 8, p. 3).


title: Cauza C-531/10: Ordonanța președintelui Curții din 8 aprilie 2011 — Comisia Europeană/Republica Slovacă

text:
               27.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/28

         Ordonanța președintelui Curții din 8 aprilie 2011 — Comisia Europeană/Republica Slovacă
   (Cauza C-531/10) (1)

   2011/C 252/63
   Limba de procedură: slovaca
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 30, 29.1.2011.


title: Cauza C-122/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado de Primera Instancia n °5 de Cartagena (Spania) la 14 martie 2014 – Aktiv Kapital Portfolio Invesment/Angel Luis Egea Torregrosa

text:
               26.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 159/14

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado de Primera Instancia no 5 de Cartagena (Spania) la 14 martie 2014 – Aktiv Kapital Portfolio Invesment/Angel Luis Egea Torregrosa
   (Cauza C-122/14)
   2014/C 159/19
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Juzgado de Primera Instancia no 5 de Cartagena

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Aktiv Kapital Portfolio Invesment

      Pârât: Angel Luis Egea Torregrosa

      Întrebările preliminare

   Directiva 93/13/CEE (1) trebuie interpretată în sensul că se opune unei legislații naționale precum cea spaniolă, care nu permite să se examineze din oficiu [in] limine litis, în cadrul procedurii de executare ulterioare a titlului executoriu judiciar – ordonanța emisă de instanță prin care se finalizează procedura somației de plată, ca urmare a neformulării opoziției –, existența unor clauze abuzive în contractul pe care se întemeiază emiterea ordonanței a cărei executare se solicită, pentru motivul că, potrivit dreptului național, există autoritate de lucru judecat, în temeiul articolelor 551 și 552 coroborate cu articolul 816 alineatul 2 din LEC?

      (1)  Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii (JO L 95, p. 29, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 273).


title: Cauza T-688/14 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 28 noiembrie 2014 – Airport Handling/Comisia ( „Măsuri provizorii — Ajutoare de stat — Obligație de a recupera un ajutor acordat de operatorul public al unui aeroport în favoarea unei societăți filiale însărcinate cu servicii de gestiune — Intrarea în lichidare a respectivei societăți — Constituirea unei noi societăți însărcinate cu servicii de gestiune — Decizia Comisiei de a deschide procedura oficială de investigare în materie de ajutoare de stat în scopul de a examina existența unei continuități economice între cele două societăți — Cerere de suspendare a executării — Inadmisibilitate vădită a acțiunii principale — Inadmisibilitate — Lipsa urgenței” )

text:
               26.1.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 26/35

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 28 noiembrie 2014 – Airport Handling/Comisia
   (Cauza T-688/14 R)
   ((„Măsuri provizorii - Ajutoare de stat - Obligație de a recupera un ajutor acordat de operatorul public al unui aeroport în favoarea unei societăți filiale însărcinate cu servicii de gestiune - Intrarea în lichidare a respectivei societăți - Constituirea unei noi societăți însărcinate cu servicii de gestiune - Decizia Comisiei de a deschide procedura oficială de investigare în materie de ajutoare de stat în scopul de a examina existența unei continuități economice între cele două societăți - Cerere de suspendare a executării - Inadmisibilitate vădită a acțiunii principale - Inadmisibilitate - Lipsa urgenței”))
   (2015/C 026/44)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Airport Handling SpA (Somma Lombardo, Italia) (reprezentanți: R. Cafari Panico și F. Scarpellini, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: S. Noë și G. Conte, agenți)

      Obiectul

   Cerere de măsuri provizorii având ca obiect, în esență, suspendarea executării Deciziei C(2014) 4537 final din 9 iulie 2014 de deschidere a procedurii oficiale de investigare în temeiul articolului 108 alineatul (2) TFUE privind constituirea societății Airport Handling [SA.21420 (2014/NN) – Italia – Constituirea Airport Handling]

      Dispozitivul

               1)

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2)

               Revocă Ordonanța din 29 septembrie 2014 dată în cauza T-688/14 R.

               3)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza T-629/13: Hotărârea Tribunalului din 26 septembrie 2014 – Molda/Comisia („Mediu – Directiva 2003/87/CE – Sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră – Norme tranzitorii privind alocarea armonizată și cu titlu gratuit a cotelor de emisii începând cu anul 2013 – Decizia 2011/278/UE – Măsuri naționale de punere în aplicare prezentate de Germania – Clauză referitoare la cazurile care prezintă dificultăți nejustificate – Libertăți profesională și de întreprindere – Drept de proprietate – Proporționalitate”)

text:
               10.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 395/47

      Hotărârea Tribunalului din 26 septembrie 2014 – Molda/Comisia
      (Cauza T-629/13) (1)

      ((„Mediu - Directiva 2003/87/CE - Sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră - Norme tranzitorii privind alocarea armonizată și cu titlu gratuit a cotelor de emisii începând cu anul 2013 - Decizia 2011/278/UE - Măsuri naționale de punere în aplicare prezentate de Germania - Clauză referitoare la cazurile care prezintă dificultăți nejustificate - Libertăți profesională și de întreprindere - Drept de proprietate - Proporționalitate”))
      (2014/C 395/59)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Molda AG (Dahlenburg, Germana) (reprezentanți: I. Zenke, M.-Y. Vollmer, C. Telschow și A. Schulze, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: E. White, C. Hermes și K. Herrmann, agenți)

         Obiectul

      Cerere de anulare a Deciziei 2013/448/UE a Comisiei din 5 septembrie 2013 privind măsurile naționale de punere în aplicare pentru alocarea tranzitorie cu titlu gratuit a cotelor de emisii de gaze cu efect de seră în conformitate cu articolul 11 alineatul (3) din Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului (JO L 240, p. 27), în măsura în care la articolul 1 alineatul (1) din această decizie se refuză, pentru a treia perioadă de comercializare de cote de emisie pentru perioada 2013-2020, să i se aloce reclamantei cotele suplimentare solicitate pe baza clauzei referitoare la cazurile care prezintă dificultăți nejustificate, prevăzută la articolul 9 alineatul (5) din Treibhausgas-Emissionshandelsgesetz (Legea germană privind comercializarea drepturilor de emisie de gaze cu efect de seră) din 21 iulie 2011

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Molda AG la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 31, 1.2.2014.


title: Cauza T-142/07: Acțiune introdusă la 4 mai 2007 — General Technic/Comisia Comunităților Europene

text:
               23.6.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 140/40

         Acțiune introdusă la 4 mai 2007 — General Technic/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-142/07)
   (2007/C 140/66)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: General Technic Sàrl (Luxemburg, Marele Ducat al Luxemburgului) (reprezentant: M. Nosbusch, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea, în temeiul articolului 230 CE, a deciziei adoptate de Comisie la 21 februarie 2007 referitoare la o procedură de aplicare a articolului 81 CE și a articolului 53 din Acordul SEE în cauza COMP/E-1/38.823 — Ascensoare și scări rulante, în măsura în care privește GT;

               —

               în subsidiar, anularea sau reducerea, în temeiul articolului 229 CE, a cuantumului amenzii care i-a fost aplicată prin această decizie;

               —

               obligarea Comisiei la plata în întregime a cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Prin prezenta acțiune reclamanta solicită anularea parțială a Deciziei C(2007) 512 final a Comisiei din 21 februarie 2007 referitoare la o procedură de aplicare a articolului 81 CE și a articolului 53 din Acordul SEE (cauza COMP/E-1/38.823 — PO/Ascensoare și scări rulante), privind o înțelegere pe piața instalării și întreținerii ascensoarelor și a scărilor rulante în Belgia, Germania, Luxemburg și Țările de Jos având ca obiect trucarea cererilor de ofertă, repartizarea piețelor, stabilirea prețurilor, atribuirea de proiecte și de contracte de vânzare, de instalare, de întreținere și de modernizare a aparatelor și schimbul de informații, în măsura în care decizia se referă la reclamantă. În subsidiar, reclamanta solicită anularea sau reducerea amenzii care i-a fost aplicată prin decizia atacată.
   În sprijinul acțiunii sale reclamanta invocă faptul că în mod neîntemeiat Comisia ar fi obligat-o în mod comun și solidar la plata amenzii aplicate filialei sale, participantă la înțelegere. Aceasta pretinde că, în ceea ce privește natura și întinderea participării sale la capitalul social al filialei, Comisia s-ar fi înșelat, în măsura în care reclamanta ar fi o societate cu caracter pur financiar fără activitate comercială proprie și că participarea la capitalul filialei ar fi minoritar și nu ar depăși ceea ce este necesar pentru protejarea intereselor sale financiare. Reclamanta susține în egală măsură că implicarea sa în înțelegerea în cauză nu ar fi fost suficient motivată în drept de către Comisie, spre deosebire de rolul personal al administratorului său, în calitatea acestuia de asociat-gerant al filialei.