title: Cauza C-190/20: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 15 iulie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesgerichtshof – Germania) – DocMorris NV/Apothekerkammer Nordrhein (Trimitere preliminară – Medicamente de uz uman care se eliberează pe bază de prescripție medicală – Directiva 2001/83/CE – Domeniu de aplicare – Publicitate efectuată de o farmacie cu vânzare prin corespondență prin care urmărește să influențeze nu alegerea clientului pentru un anumit medicament, ci alegerea farmaciei – Joc promoțional – Libera circulație a mărfurilor – Reglementare națională – Interdicție de oferire, anunțare sau acordare a unor avantaje și a altor cadouri publicitare în domeniul produselor terapeutice – Modalități de vânzare care nu intră în domeniul de aplicare al articolului 34 TFUE)

text:
               30.8.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 349/10

      Hotărârea Curții (Camera a patra) din 15 iulie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesgerichtshof – Germania) – DocMorris NV/Apothekerkammer Nordrhein
      (Cauza C-190/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Medicamente de uz uman care se eliberează pe bază de prescripție medicală - Directiva 2001/83/CE - Domeniu de aplicare - Publicitate efectuată de o farmacie cu vânzare prin corespondență prin care urmărește să influențeze nu alegerea clientului pentru un anumit medicament, ci alegerea farmaciei - Joc promoțional - Libera circulație a mărfurilor - Reglementare națională - Interdicție de oferire, anunțare sau acordare a unor avantaje și a altor cadouri publicitare în domeniul produselor terapeutice - Modalități de vânzare care nu intră în domeniul de aplicare al articolului 34 TFUE)
      (2021/C 349/12)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Bundesgerichtshof

         Părțile din procedura principală

         Pârâtă și recurentă: DocMorris NV

         Reclamantă și intimată în recurs: Apothekerkammer Nordrhein

         Dispozitivul

                  1)

                  Directiva 2001/83/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 noiembrie 2001 de instituire a unui cod comunitar cu privire la medicamentele de uz uman, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2012/26/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 25 octombrie 2012, trebuie interpretată în sensul că nu se aplică unei reglementări naționale care interzice unei farmacii ce vinde medicamente prin corespondență să organizeze o acțiune publicitară sub forma unui joc promoțional care permite participanților să câștige obiecte din viața curentă, altele decât medicamentele, participarea la acest joc fiind condiționată de trimiterea unei comenzi pentru un medicament de uz uman care se eliberează pe baza unei prescripții medicale, însoțită de această prescripție.

                  2)

                  Articolul 34 TFUE trebuie interpretat în sensul că nu se opune unei asemenea reglementări naționale.

         (1)  JO C 279, 24.8.2020.


title: Cauza C-241/20: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 15 iulie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal de première instance du Luxembourg – Belgia) – BJ/État belge (Trimitere preliminară – Libera circulație a lucrătorilor – Libera circulație a capitalurilor – Impozit pe venit – Legislație privind evitarea dublei impuneri – Venituri încasate în alt stat membru decât cel de reședință – Modalități de calcul al scutirii în statul membru de reședință – Pierderea unei părți din beneficiul anumitor avantaje fiscale)

text:
               30.8.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 349/10

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 15 iulie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal de première instance du Luxembourg – Belgia) – BJ/État belge
      (Cauza C-241/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Libera circulație a lucrătorilor - Libera circulație a capitalurilor - Impozit pe venit - Legislație privind evitarea dublei impuneri - Venituri încasate în alt stat membru decât cel de reședință - Modalități de calcul al scutirii în statul membru de reședință - Pierderea unei părți din beneficiul anumitor avantaje fiscale)
      (2021/C 349/13)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Tribunal de première instance du Luxembourg

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: BJ

         Pârât: État belge

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 45 TFUE trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări fiscale a unui stat membru a cărei aplicare are drept consecință că un contribuabil cu reședința în acest stat membru pierde, în cadrul calculului impozitului său pe venit în statul membru menționat, o parte a beneficiului avantajelor fiscale acordate de acesta, pentru motivul că acest contribuabil obține o remunerație pentru exercitarea unei activități profesionale salariate în alt stat membru, impozabilă în acesta din urmă și scutită de impozitare în primul stat membru în temeiul unei convenții bilaterale pentru evitarea dublei impuneri.

                  2)

                  Împrejurarea că contribuabilul în cauză nu obține venituri semnificative în statul membru de reședință nu are incidență asupra răspunsului dat la prima întrebare preliminară, întrucât acest stat membru este în măsură să îi acorde avantajele fiscale în discuție.

                  3)

                  Împrejurarea că, în temeiul unei convenții pentru evitarea dublei impuneri între statul membru de reședință și statul membru al locului de muncă, contribuabilul în cauză, în cadrul impozitării veniturilor pe care le a obținut în al doilea stat membru, a beneficiat de avantajele fiscale prevăzute de legislația fiscală a acestuia nu are incidență asupra răspunsului dat la prima întrebare preliminară, întrucât nici această convenție, nici reglementarea fiscală a statului membru de reședință nu prevede luarea în considerare a acestor avantaje, iar acestea din urmă nu le includ pe unele dintre cele la care acest contribuabil are dreptul, în principiu, în statul membru de reședință.

                  4)

                  Împrejurarea că, în statul membru al locului de muncă, contribuabilul în cauză a obținut o reducere fiscală într un cuantum cel puțin echivalent cu cel al avantajelor fiscale pe care le-a pierdut în statul membru de reședință nu are incidență asupra răspunsului dat la prima întrebare preliminară.

                  5)

                  Articolul 63 alineatul (1) și articolul 65 alineatul (1) litera (a) TFUE trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări fiscale a unui stat membru a cărei aplicare are drept consecință faptul că un contribuabil cu reședința în acest stat membru pierde o parte a beneficiului avantajelor fiscale acordate de acesta, pentru motivul că acest contribuabil obține venituri dintr un apartament al cărui proprietar este în alt stat membru, impozabile în acesta din urmă și scutite de impozitare în primul stat membru în temeiul unei convenții bilaterale pentru evitarea dublei impuneri.

         (1)  JO C 297, 7.9.2020.


title: Cauza C-370/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht München (Germania) la 15 iunie 2021 – DOMUS-SOFTWARE-AG/Marc Braschoß Immobilien GmbH

text:
               30.8.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 349/22

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht München (Germania) la 15 iunie 2021 – DOMUS-SOFTWARE-AG/Marc Braschoß Immobilien GmbH
      (Cauza C-370/21)
      (2021/C 349/27)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Landgericht München

         Părțile din procedura principală

         Apelantă: DOMUS-SOFTWARE-AG

         Intimată: Marc Braschoß Immobilien GmbH

         Întrebarea preliminară

      Articolul 6 alineatele (1) și (2) din Directiva 2011/7/UE (1) coroborat cu articolul 3 din Directiva 2011/7 trebuie interpretat în sensul că, în cazul unor creanțe de plată a unei remunerații, născute periodic dintr-un raport contractual unic, pentru fiecare creanță individuală de plată a unei remunerații există un drept la plata unei sume fixe de 40 de euro, în calitate de despăgubire minimă?

         (1)  Directiva 2011/7/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 februarie 2011 privind combaterea întârzierii în efectuarea plăților în tranzacțiile comerciale (reformare) (JO 2011, L 48, p. 1).


title: Cauza C-378/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesfinanzgericht (Austria) la 21 iunie 2021 – P GmbH

text:
               30.8.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 349/22

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesfinanzgericht (Austria) la 21 iunie 2021 – P GmbH
      (Cauza C-378/21)
      (2021/C 349/28)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Bundesfinanzgericht

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: P GmbH

         Pârât: Finanzamt Österreich

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Atunci când, într-un caz precum cel din speță, nu există riscul pierderii de venituri fiscale, întrucât destinatarii serviciilor sunt consumatori finali care nu au drept de deducere, TVA-ul este datorat de emitentul unei facturi în conformitate cu articolul 203 din Directiva TVA (1)?

                  2)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare și pentru ca emitentul unei facturi să datoreze TVA-ul în conformitate cu articolul 203 din Directiva TVA:

                              a.

                              Este posibil să se omită rectificarea facturilor în privința destinatarilor prestației atunci când, pe de o parte, este exclusă pierderea veniturilor fiscale și, pe de altă parte, este practic imposibilă rectificarea facturilor?

                              b.

                              Se opune regularizării TVA-ului faptul că consumatorii finali au suportat taxa în cadrul în cadrul prețului operațiunilor astfel încât o asemenea regularizare a TVA-ului ar conduce la îmbogățirea întreprinzătorului?

         (1)  Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO 2006, L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7).


title: Cauza C-380/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Corte suprema di cassazione (Italia) la 18 ianuarie 2021 – Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)/Ryanair DAC

text:
               30.8.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 349/23

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Corte suprema di cassazione (Italia) la 18 ianuarie 2021 – Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)/Ryanair DAC
      (Cauza C-380/21)
      (2021/C 349/29)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Corte suprema di cassazione

         Părțile din procedura principală

         Recurent: Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)

         Intimată: Ryanair DAC

         Întrebarea preliminară

      Noțiunea de „persoană […] angajată în principal pe teritoriul statului membru unde are reședința”, care figurează la articolul 14 punctul 2 litera (a) subpunctul (ii) [din Regulamentul nr. 1408/71 (1), cu modificările ulterioare] poate fi interpretată în mod analog cu cea pe care (în domeniul cooperării judiciare în materie civilă, al competenței judiciare și în materia contractelor individuale de muncă) [Regulamentul (CE) nr. 44/2001 (2)], articolul 19 punctul 2 litera (a) [din acest din urmă regulament] o definește ca desemnând „locul în care angajatul își desfășoară în mod obișnuit activitatea”, tot în sectorul aerian și în ceea ce privește personalul navigant [Regulamentul (CEE) nr. 3922/91 (3)], astfel cum se arată în jurisprudența Curții menționată în motivare.

         (1)  Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 al Consiliului din 14 iunie 1971 privind aplicarea regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați, cu lucrătorii care desfășoară activități independente și cu membrii familiilor acestora care se deplasează în cadrul Comunității (JO 1971, L 149, p. 2, Ediție specială, 05/vol. 1, p. 26).

         (2)  Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (JO 2001, L 12, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 03, p. 74).

         (3)  Regulamentul (CEE) nr. 3922/91 al Consiliului din 16 decembrie 1991 privind armonizarea cerințelor tehnice și a procedurilor administrative în domeniul aviației civile (JO 1991, L 373, p. 4, Ediție specială, 07/vol. 2, p. 93).


title: Cauza C-405/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Višje sodišče v Mariboru (Slovenia) la 30 iunie 2021 – FV/NOVA KREDITNA BANKA MARIBOR d.d.

text:
               30.8.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 349/23

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Višje sodišče v Mariboru (Slovenia) la 30 iunie 2021 – FV/NOVA KREDITNA BANKA MARIBOR d.d.
      (Cauza C-405/21)
      (2021/C 349/30)
      Limba de procedură: slovena

         Instanța de trimitere

      Višje sodišče v Mariboru

         Părțile din procedura principală

         Apelantă: FV

         Intimată: NOVA KREDITNA BANKA MARIBOR d.d.

         Întrebarea preliminară

      Articolul 3 alineatul (1) coroborat cu articolele 8 și 8a din Directiva 93/13/CEE (1) a Consiliului trebuie interpretat în sensul că nu se opune unor dispoziții naționale care califică cele două condiții ale „bunei-credințe” și „dezechilibrului semnificativ” drept alternative (condiții distincte, autonome și independente între ele), astfel încât existența unor fapte determinante care țin doar de una dintre aceste două condiții este suficientă pentru a statua cu privire la caracterul abuziv al unei clauze contractuale?

         (1)  Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii (JO 1992, L 95, p. 29, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 273).


title: Cauza T-245/18: Hotărârea Tribunalului din 14 iulie 2021 – Benavides Torres/Consiliul („Politica externă și de securitate comună – Măsuri restrictive adoptate având în vedere situația din Venezuela – Înghețarea fondurilor – Lista persoanelor, entităților și organismelor cărora li se aplică înghețarea fondurilor și a resurselor economice – Înscrierea numelui reclamantului în liste – Obligația de motivare – Dreptul la apărare – Principiul bunei administrări – Dreptul la protecție jurisdicțională efectivă – Eroare de apreciere”)

text:
               30.8.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 349/24

      Hotărârea Tribunalului din 14 iulie 2021 – Benavides Torres/Consiliul
      (Cauza T-245/18) (1)

      („Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive adoptate având în vedere situația din Venezuela - Înghețarea fondurilor - Lista persoanelor, entităților și organismelor cărora li se aplică înghețarea fondurilor și a resurselor economice - Înscrierea numelui reclamantului în liste - Obligația de motivare - Dreptul la apărare - Principiul bunei administrări - Dreptul la protecție jurisdicțională efectivă - Eroare de apreciere”)
      (2021/C 349/31)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: Antonio José Benavides Torres (Caracas, Venezuela) (reprezentanți: L. Giuliano și F. Di Gianni, avocați)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: S. Kyriakopoulou, V. Piessevaux, P. Mahnič și A. Antoniadis, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea, pe de-o parte, a Deciziei (PESC) 2018/90 a Consiliului din 22 ianuarie 2018 de modificare a Deciziei (PESC) 2017/2074 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Venezuela (JO 2018, L 16 I, p. 14), și, pe de altă parte, a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2018/88 al Consiliului din 22 ianuarie 2018 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) 2017/2063 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Venezuela (JO 2018, L 16 I, p. 6), în măsura în care aceste acte îl privesc pe reclamant.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Îl obligă pe domnul Antonio José Benavides Torres la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 200, 11.6.2018.


title: Cauza T-246/18: Hotărârea Tribunalului din 14 iulie 2021 – Moreno Pérez/Consiliul („Politica externă și de securitate comună – Măsuri restrictive adoptate având în vedere situația din Venezuela – Înghețarea fondurilor – Liste ale persoanelor entităților și organismelor cărora li se aplică înghețarea fondurilor și a resurselor economice – Înscrierea numelui reclamantului pe liste – Menținerea numelui reclamantului pe liste – Obligația de motivare – Dreptul la apărare – Principiul bunei administrări – Dreptul la protecție jurisdicțională efectivă – Eroare de apreciere”)

text:
               30.8.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 349/24

      Hotărârea Tribunalului din 14 iulie 2021 – Moreno Pérez/Consiliul
      (Cauza T-246/18) (1)

      („Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive adoptate având în vedere situația din Venezuela - Înghețarea fondurilor - Liste ale persoanelor entităților și organismelor cărora li se aplică înghețarea fondurilor și a resurselor economice - Înscrierea numelui reclamantului pe liste - Menținerea numelui reclamantului pe liste - Obligația de motivare - Dreptul la apărare - Principiul bunei administrări - Dreptul la protecție jurisdicțională efectivă - Eroare de apreciere”)
      (2021/C 349/32)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: Maikel José Moreno Pérez (Caracas, Venezuela) (reprezentanți: L. Giuliano și F. Di Gianni, avocați)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: S. Kyriakopoulou, P. Mahnič și A. Antoniadis, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE, prin care se solicită anularea, pe de o parte, a Deciziei (PESC) 2018/90 a Consiliului din 22 ianuarie 2018 de modificare a Deciziei (PESC) 2017/2074 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Venezuela (JO 2018, L 16 I, p. 14), și a Deciziei (PESC) 2018/1656 a Consiliului din 6 noiembrie 2018 de modificare a Deciziei (PESC) 2017/2074 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Venezuela (JO 2018, L 276, p. 10), și, pe de altă parte, a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2018/88 al Consiliului din 22 ianuarie 2018 privind punerea în aplicare al Regulamentului (UE) 2017/2063 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Venezuela (JO 2018, L 16 I, p. 6), și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2018/1653 al Consiliului din 6 noiembrie 2018 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) 2017/2063 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Venezuela (JO 2018, L 276, p. 1), în măsura în care aceste acte îl privesc pe reclamant

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Îl obligă pe domnul Maikel José Moreno Pérez la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 200, 11.6.2018.


title: Cauza T-247/18: Hotărârea Tribunalului din 14 iulie 2021 – Lucena Ramírez/Consiliul („Politica externă și de securitate comună – Măsuri restrictive adoptate având în vedere situația din Venezuela – Înghețarea fondurilor – Liste ale persoanelor entităților și organismelor cărora li se aplică înghețarea fondurilor și a resurselor economice – Înscrierea numelui reclamantului pe liste – Menținerea numelui reclamantului pe liste – Obligația de motivare – Dreptul la apărare – Principiul bunei administrări – Dreptul la protecție jurisdicțională efectivă – Eroare de apreciere”)

text:
               30.8.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 349/25

      Hotărârea Tribunalului din 14 iulie 2021 – Lucena Ramírez/Consiliul
      (Cauza T-247/18) (1)

      („Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive adoptate având în vedere situația din Venezuela - Înghețarea fondurilor - Liste ale persoanelor entităților și organismelor cărora li se aplică înghețarea fondurilor și a resurselor economice - Înscrierea numelui reclamantului pe liste - Menținerea numelui reclamantului pe liste - Obligația de motivare - Dreptul la apărare - Principiul bunei administrări - Dreptul la protecție jurisdicțională efectivă - Eroare de apreciere”)
      (2021/C 349/33)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Tibisay Lucena Ramírez (Caracas, Venezuela) (reprezentanți: L. Giuliano și F. Di Gianni, avocați)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: S. Kyriakopoulou, P. Mahnič și A. Antoniadis, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE, prin care se solicită anularea, pe de o parte, a Deciziei (PESC) 2018/90 a Consiliului din 22 ianuarie 2018 de modificare a Deciziei (PESC) 2017/2074 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Venezuela (JO 2018, L 16 I, p. 14), și a Deciziei (PESC) 2018/1656 a Consiliului din 6 noiembrie 2018 de modificare a Deciziei (PESC) 2017/2074 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Venezuela (JO 2018, L 276, p. 10), și, pe de altă parte, a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2018/88 al Consiliului din 22 ianuarie 2018 privind punerea în aplicare al Regulamentului (UE) 2017/2063 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Venezuela (JO 2018, L 16 I, p. 6), și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2018/1653 al Consiliului din 6 noiembrie 2018 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) 2017/2063 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Venezuela (JO 2018, L 276, p. 1), în măsura în care aceste acte o privesc pe reclamantă

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  O obligă pe doamna Tibisay Lucena Ramírez la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 200, 11.6.2018.


title: Cauza T-248/18: Hotărârea Tribunalului din 14 iulie 2021 – Cabello Rondón/Consiliul („Politica externă și de securitate comună – Măsuri restrictive adoptate având în vedere situația din Venezuela – Înghețarea fondurilor – Liste ale persoanelor entităților și organismelor cărora li se aplică înghețarea fondurilor și a resurselor economice – Înscrierea numelui reclamantului pe liste – Menținerea numelui reclamantului pe liste – Obligația de motivare – Dreptul la apărare – Principiul bunei administrări – Dreptul la protecție jurisdicțională efectivă – Eroare de apreciere – Libertatea de exprimare”)

text:
               30.8.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 349/26

      Hotărârea Tribunalului din 14 iulie 2021 – Cabello Rondón/Consiliul
      (Cauza T-248/18) (1)

      („Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive adoptate având în vedere situația din Venezuela - Înghețarea fondurilor - Liste ale persoanelor entităților și organismelor cărora li se aplică înghețarea fondurilor și a resurselor economice - Înscrierea numelui reclamantului pe liste - Menținerea numelui reclamantului pe liste - Obligația de motivare - Dreptul la apărare - Principiul bunei administrări - Dreptul la protecție jurisdicțională efectivă - Eroare de apreciere - Libertatea de exprimare”)
      (2021/C 349/34)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: Diosdado Cabello Rondón (Caracas, Venezuela) (reprezentanți: L. Giuliano și F. Di Gianni, avocați)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: S. Kyriakopoulou, P. Mahnič, V. Piessevaux și A. Antoniadis, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE, prin care se solicită anularea, pe de o parte, a Deciziei (PESC) 2018/90 a Consiliului din 22 ianuarie 2018 de modificare a Deciziei (PESC) 2017/2074 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Venezuela (JO 2018, L 16 I, p. 14), și a Deciziei (PESC) 2018/1656 a Consiliului din 6 noiembrie 2018 de modificare a Deciziei (PESC) 2017/2074 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Venezuela (JO 2018, L 276, p. 10), și, pe de altă parte, a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2018/88 al Consiliului din 22 ianuarie 2018 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) 2017/2063 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Venezuela (JO 2018, L 16 I, p. 6), și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2018/1653 al Consiliului din 6 noiembrie 2018 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) 2017/2063 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Venezuela (JO 2018, L 276, p. 1), în măsura în care aceste acte îl privesc pe reclamant

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Îl obligă pe domnul Diosdado Cabello Rondón la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 200, 11.6.2018.


title: Cauza T-249/18: Hotărârea Tribunalului din 14 iulie 2021 – Saab Halabi/Consiliul („Politica externă și de securitate comună – Măsuri restrictive adoptate având în vedere situația din Venezuela – Înghețarea fondurilor – Liste ale persoanelor entităților și organismelor cărora li se aplică înghețarea fondurilor și a resurselor economice – Înscrierea numelui reclamantului pe liste – Menținerea numelui reclamantului pe liste – Obligația de motivare – Dreptul la apărare – Principiul bunei administrări – Dreptul la protecție jurisdicțională efectivă – Eroare de apreciere”)

text:
               30.8.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 349/27

      Hotărârea Tribunalului din 14 iulie 2021 – Saab Halabi/Consiliul
      (Cauza T-249/18) (1)

      („Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive adoptate având în vedere situația din Venezuela - Înghețarea fondurilor - Liste ale persoanelor entităților și organismelor cărora li se aplică înghețarea fondurilor și a resurselor economice - Înscrierea numelui reclamantului pe liste - Menținerea numelui reclamantului pe liste - Obligația de motivare - Dreptul la apărare - Principiul bunei administrări - Dreptul la protecție jurisdicțională efectivă - Eroare de apreciere”)
      (2021/C 349/35)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: Tarek William Saab Halabi (Caracas, Venezuela) (reprezentanți: L. Giuliano și F. Di Gianni, avocați)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: S. Kyriakopoulou, V. Piessevaux, P. Mahnič și A. Antoniadis, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE, prin care se solicită anularea, pe de o parte, a Deciziei (PESC) 2018/90 a Consiliului din 22 ianuarie 2018 de modificare a Deciziei (PESC) 2017/2074 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Venezuela (JO 2018, L 16 I, p. 14), și a Deciziei (PESC) 2018/1656 a Consiliului din 6 noiembrie 2018 de modificare a Deciziei (PESC) 2017/2074 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Venezuela (JO 2018, L 276, p. 10), și, pe de altă parte, a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2018/88 al Consiliului din 22 ianuarie 2018 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) 2017/2063 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Venezuela (JO 2018, L 16 I, p. 6), și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2018/1653 al Consiliului din 6 noiembrie 2018 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) 2017/2063 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Venezuela (JO 2018, L 276, p. 1), în măsura în care aceste acte îl privesc pe reclamant.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Îl obligă pe domnul Tarek William Saab Halabi la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 200, 11.6.2018.


title: Cauza T-550/18: Hotărârea Tribunalului din 14 iulie 2021 – Harrington Padrón/Consiliul („Politica externă și de securitate comună – Măsuri restrictive adoptate având în vedere situația din Venezuela – Înghețarea fondurilor – Liste ale persoanelor entităților și organismelor cărora li se aplică înghețarea fondurilor și a resurselor economice – Înscrierea numelui reclamantei pe liste – Eroare de apreciere – Dreptul de proprietate”)

text:
               30.8.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 349/27

      Hotărârea Tribunalului din 14 iulie 2021 – Harrington Padrón/Consiliul
      (Cauza T-550/18) (1)

      („Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive adoptate având în vedere situația din Venezuela - Înghețarea fondurilor - Liste ale persoanelor entităților și organismelor cărora li se aplică înghețarea fondurilor și a resurselor economice - Înscrierea numelui reclamantei pe liste - Eroare de apreciere - Dreptul de proprietate”)
      (2021/C 349/36)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Katherine Nayarith Harrington Padrón (Caracas, Venezuela) (reprezentanți: F. Di Gianni și L. Giuliano, avocați)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: A. Antoniadis, S. Kyriakopoulou și P. Mahnič, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE, prin care se solicită anularea Deciziei (PESC) 2018/901 a Consiliului din 25 iunie 2018 de modificare a Deciziei (PESC) 2017/2074 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Venezuela (JO 2018, L 160 I, p. 12), și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2018/899 al Consiliului din 25 iunie 2018 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) 2017/2063 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Venezuela (JO 2018, L 160 I, p. 5), în măsura în care aceste acte o privesc pe reclamantă.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  O obligă pe doamna Katherine Nayarith Harrington Padrón la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 427, 26.11.2018.


title: Cauza T-551/18: Hotărârea Tribunalului din 14 iulie 2021 – Oblitas Ruzza/Consiliul („Politica externă și de securitate comună – Măsuri restrictive adoptate având în vedere situația din Venezuela – Înghețarea fondurilor – Lista persoanelor, entităților și organismelor cărora li se aplică înghețarea fondurilor și a resurselor economice – Înscrierea numelui reclamantului în liste – Menținerea numelui reclamantului în liste – Eroare de apreciere – Drept de proprietate”)

text:
               30.8.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 349/28

      Hotărârea Tribunalului din 14 iulie 2021 – Oblitas Ruzza/Consiliul
      (Cauza T-551/18) (1)

      („Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive adoptate având în vedere situația din Venezuela - Înghețarea fondurilor - Lista persoanelor, entităților și organismelor cărora li se aplică înghețarea fondurilor și a resurselor economice - Înscrierea numelui reclamantului în liste - Menținerea numelui reclamantului în liste - Eroare de apreciere - Drept de proprietate”)
      (2021/C 349/37)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Sandra Oblitas Ruzza (Caracas, Venezuela) (reprezentanți: F. Di Gianni și L. Giuliano, avocați)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: A. Antoniadis, S. Kyriakopoulou și P. Mahnič, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea, pe de-o parte, a Deciziei (PESC) 2018/901 a Consiliului din 25 iunie 2018 de modificare a Deciziei (PESC) 2017/2074 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Venezuela (JO 2018, L 160 I, p. 12) și a Deciziei (PESC) 2018/1656 a Consiliului din 6 noiembrie 2018 de modificare a Deciziei (PESC) 2017/2074 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Venezuela (JO 2018, L 276, p. 10) și, pe de altă parte, a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2018/899 al Consiliului din 25 iunie 2018 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) 2017/2063 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Venezuela (JO 2018, L 160 I, p. 5) și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2018/1653 al Consiliului din 6 noiembrie 2018 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) 2017/2063 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Venezuela (JO 2018, L 276, p. 1), în măsura în care aceste acte o privesc pe reclamantă.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  O obligă pe doamna Sandra Oblitas Ruzza la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 427, 26.11.2018.


title: Cauza T-552/18: Hotărârea Tribunalului din 14 iulie 2021 – Moreno Reyes/Consiliul („Politica externă și de securitate comună – Măsuri restrictive adoptate având în vedere situația din Venezuela – Înghețarea fondurilor – Lista persoanelor, entităților și organismelor cărora li se aplică înghețarea fondurilor și a resurselor economice – Înscrierea numelui reclamantului în liste – Menținerea numelui reclamantului în liste – Eroare de apreciere”)

text:
               30.8.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 349/29

      Hotărârea Tribunalului din 14 iulie 2021 – Moreno Reyes/Consiliul
      (Cauza T-552/18) (1)

      („Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive adoptate având în vedere situația din Venezuela - Înghețarea fondurilor - Lista persoanelor, entităților și organismelor cărora li se aplică înghețarea fondurilor și a resurselor economice - Înscrierea numelui reclamantului în liste - Menținerea numelui reclamantului în liste - Eroare de apreciere”)
      (2021/C 349/38)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: Xavier Antonio Moreno Reyes (Caracas, Venezuela) (reprezentanți: F. Di Gianni și L. Giuliano, avocați)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: A. Antoniadis, S. Kyriakopoulou și P. Mahnič, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea, pe de-o parte, a Deciziei (PESC) 2018/901 a Consiliului din 25 iunie 2018 de modificare a Deciziei (PESC) 2017/2074 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Venezuela (JO 2018, L 160 I, p. 12) și a Deciziei (PESC) 2018/1656 a Consiliului din 6 noiembrie 2018 de modificare a Deciziei (PESC) 2017/2074 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Venezuela (JO 2018, L 276, p. 10) și, pe de altă parte, a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2018/899 al Consiliului din 25 iunie 2018 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) 2017/2063 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Venezuela (JO 2018, L 160 I, p. 5) și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2018/1653 al Consiliului din 6 noiembrie 2018 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) 2017/2063 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Venezuela (JO 2018, L 276, p. 1), în măsura în care aceste acte îl privesc pe reclamant.

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Decizia (PESC) 2018/901 a Consiliului din 25 iunie 2018 de modificare a Deciziei (PESC) 2017/2074 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Venezuela, Decizia (PESC) 2018/1656 a Consiliului din 6 noiembrie 2018 de modificare a Deciziei (PESC) 2017/2074 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Venezuela, Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2018/899 al Consiliului din 25 iunie 2018 privind punerea în aplicare al Regulamentului (UE) 2017/2063 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Venezuela și Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2018/1653 al Consiliului din 6 noiembrie 2018 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) 2017/2063 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Venezuela, în măsura în care aceste acte îl privesc pe domnul Xavier Antonio Moreno Reyes.

                  2)

                  Obligă Consiliul Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 427, 26.11.2018.


title: Cauza T-553/18: Hotărârea Tribunalului din 14 iulie 2021 – Rodríguez Gómez/Consiliul („Politica externă și de securitate comună – Măsuri restrictive adoptate având în vedere situația din Venezuela – Înghețarea fondurilor – Lista persoanelor, entităților și organismelor cărora li se aplică înghețarea fondurilor și a resurselor economice – Înscrierea numelui reclamantului în liste – Menținerea numelui reclamantului în liste – Eroare de apreciere – Drept de proprietate”)

text:
               30.8.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 349/29

      Hotărârea Tribunalului din 14 iulie 2021 – Rodríguez Gómez/Consiliul
      (Cauza T-553/18) (1)

      („Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive adoptate având în vedere situația din Venezuela - Înghețarea fondurilor - Lista persoanelor, entităților și organismelor cărora li se aplică înghețarea fondurilor și a resurselor economice - Înscrierea numelui reclamantului în liste - Menținerea numelui reclamantului în liste - Eroare de apreciere - Drept de proprietate”)
      (2021/C 349/39)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Delcy Eloina Rodríguez Gómez (Caracas, Venezuela) (reprezentanți: F. Di Gianni și L. Giuliano, avocați)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: A. Antoniadis, S. Kyriakopoulou și P. Mahnič, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea, pe de-o parte, a Deciziei (PESC) 2018/901 a Consiliului din 25 iunie 2018 de modificare a Deciziei (PESC) 2017/2074 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Venezuela (JO 2018, L 160 I, p. 12) și a Deciziei (PESC) 2018/1656 a Consiliului din 6 noiembrie 2018 de modificare a Deciziei (PESC) 2017/2074 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Venezuela (JO 2018, L 276, p. 10) și, pe de altă parte, a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2018/899 al Consiliului din 25 iunie 2018 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) 2017/2063 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Venezuela (JO 2018, L 160 I, p. 5) și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2018/1653 al Consiliului din 6 noiembrie 2018 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) 2017/2063 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Venezuela (JO 2018, L 276, p. 1), în măsura în care aceste acte o privesc pe reclamantă.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  O obligă pe doamna Delcy Eloina Rodríguez Gómez la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 427, 26.11.2018.


title: Cauza T-554/18: Hotărârea Tribunalului din 14 iulie 2021 – Hernández Hernández/Consiliul („Politica externă și de securitate comună – Măsuri restrictive adoptate având în vedere situația din Venezuela – Înghețarea fondurilor – Lista persoanelor, entităților și organismelor cărora li se aplică înghețarea fondurilor și a resurselor economice – Înscrierea numelui reclamantului în liste – Menținerea numelui reclamantului în liste – Eroare de apreciere – Drept de proprietate”)

text:
               30.8.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 349/30

      Hotărârea Tribunalului din 14 iulie 2021 – Hernández Hernández/Consiliul
      (Cauza T-554/18) (1)

      („Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive adoptate având în vedere situația din Venezuela - Înghețarea fondurilor - Lista persoanelor, entităților și organismelor cărora li se aplică înghețarea fondurilor și a resurselor economice - Înscrierea numelui reclamantului în liste - Menținerea numelui reclamantului în liste - Eroare de apreciere - Drept de proprietate”)
      (2021/C 349/40)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Socorro Elizabeth Hernández Hernández (Caracas, Venezuela) (reprezentanți: F. Di Gianni și L. Giuliano, avocați)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: A. Antoniadis, S. Kyriakopoulou și P. Mahnič, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea, pe de-o parte, a Deciziei (PESC) 2018/901 a Consiliului din 25 iunie 2018 de modificare a Deciziei (PESC) 2017/2074 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Venezuela (JO 2018, L 160 I, p. 12) și a Deciziei (PESC) 2018/1656 a Consiliului din 6 noiembrie 2018 de modificare a Deciziei (PESC) 2017/2074 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Venezuela (JO 2018, L 276, p. 10) și, pe de altă parte, a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2018/899 al Consiliului din 25 iunie 2018 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) 2017/2063 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Venezuela (JO 2018, L 160 I, p. 5) și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2018/1653 al Consiliului din 6 noiembrie 2018 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) 2017/2063 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Venezuela (JO 2018, L 276, p. 1), în măsura în care aceste acte o privesc pe reclamantă.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  O obligă pe doamna Socorro Elizabeth Hernández Hernández la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 427, 26.11.2018.


title: Cauza T-32/19: Hotărârea Tribunalului din 14 iulie 2021 – Harrington Padrón/Consiliul („Politica externă și de securitate comună – Măsuri restrictive adoptate având în vedere situația din Venezuela – Înghețarea fondurilor – Liste ale persoanelor, entităților și organismelor cărora li se aplică înghețarea fondurilor și a resurselor economice – Menținerea numelui reclamantului pe liste – Eroare de apreciere”)

text:
               30.8.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 349/31

      Hotărârea Tribunalului din 14 iulie 2021 – Harrington Padrón/Consiliul
      (Cauza T-32/19) (1)

      („Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive adoptate având în vedere situația din Venezuela - Înghețarea fondurilor - Liste ale persoanelor, entităților și organismelor cărora li se aplică înghețarea fondurilor și a resurselor economice - Menținerea numelui reclamantului pe liste - Eroare de apreciere”)
      (2021/C 349/41)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Katherine Nayarith Harrington Padrón (Caracas, Venezuela) (reprezentanți: L. Giuliano și F. Di Gianni, avocați)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: A. Antoniadis, S. Kyriakopoulou și P. Mahnič, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE, având ca obiect anularea Deciziei (PESC) 2018/1656 a Consiliului din 6 noiembrie 2018 de modificare a Deciziei (PESC) 2017/2074 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Venezuela (JO 2018, L 276, p. 10) și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2018/1653 al Consiliului din 6 noiembrie 2018 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) 2017/2063 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Venezuela (JO 2018, L 276, p. 1), în măsura în care aceste acte o privesc pe reclamantă

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  O obligă pe doamna Katherine Nayarith Harrington Padrón la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 103, 18.3.2019.


title: Cauza T-35/19: Hotărârea Tribunalului din 14 iulie 2021 – Benavides Torres/Consiliul („Politica externă și de securitate comună – Măsuri restrictive adoptate având în vedere situația din Venezuela – Înghețarea fondurilor – Liste ale persoanelor, entităților și organismelor cărora li se aplică înghețarea fondurilor și a resurselor economice – Menținerea numelui reclamantului pe liste – Eroare de apreciere”)

text:
               30.8.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 349/31

      Hotărârea Tribunalului din 14 iulie 2021 – Benavides Torres/Consiliul
      (Cauza T-35/19) (1)

      („Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive adoptate având în vedere situația din Venezuela - Înghețarea fondurilor - Liste ale persoanelor, entităților și organismelor cărora li se aplică înghețarea fondurilor și a resurselor economice - Menținerea numelui reclamantului pe liste - Eroare de apreciere”)
      (2021/C 349/42)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: Antonio José Benavides Torres (Caracas, Venezuela) (reprezentanți: L. Giuliano și F. Di Gianni, avocați)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: S. Kyriakopoulou, V. Piessevaux, P. Mahnič și A. Antoniadis, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea Deciziei (PESC) 2018/1656 a Consiliului din 6 noiembrie 2018 de modificare a Deciziei (PESC) 2017/2074 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Venezuela (JO 2018, L 276, p. 10) și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2018/1653 al Consiliului din 6 noiembrie 2018 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) 2017/2063 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Venezuela (JO 2018, L 276, p. 1), în măsura în care aceste acte îl privesc pe reclamant.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Îl obligă pe domnul José Benavides Torres la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 93, 11.3.2019.


title: Cauza T-632/19: Hotărârea Tribunalului din 14 iulie 2021 – DD/FRA („Funcție publică – Agenți temporari – Concluzii în despăgubire – Prejudiciu moral – Executarea hotărârilor Tribunalului Funcției Publice și ale Tribunalului”)

text:
               30.8.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 349/32

      Hotărârea Tribunalului din 14 iulie 2021 – DD/FRA
      (Cauza T-632/19) (1)

      („Funcție publică - Agenți temporari - Concluzii în despăgubire - Prejudiciu moral - Executarea hotărârilor Tribunalului Funcției Publice și ale Tribunalului”)
      (2021/C 349/43)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: DD (reprezentanți: L. Levi și M. Vandenbussche, avocate)

         Pârâtă: Agenția pentru Drepturi Fundamentale a Uniunii Europene (reprezentanți: M. O’Flaherty, agent, asistat de B. Wägenbaur, avocat)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE prin care se urmărește, în primul rând, repararea prejudiciului moral pe care reclamantul pretinde că l-ar fi suferit, în al doilea rând, anularea deciziei directorului FRA din 19 noiembrie 2018 prin care s-a respins cererea de despăgubiri a acestuia și, în al treilea rând, anularea, dacă este necesară, a deciziei din 12 iunie 2019 prin care s-a respins reclamația îndreptată împotriva deciziei menționate mai sus din 19 noiembrie 2018.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Îl obligă pe DD să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Agenția pentru Drepturi Fundamentale a Uniunii Europene (FRA).

         (1)  JO C 406, 2.12.2019.


title: Cauza T-75/20: Hotărârea Tribunalului din 14 iulie 2021 – Abitron Germany/EUIPO – Hetronic International (NOVA) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de declarare a nulității – Marca Uniunii Europene verbală NOVA – Marca națională neînregistrată anterioară NOVA – Motiv relativ de refuz – Articolul 8 alineatul (4) și articolul 53 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenite articolul 8 alineatul (4) și, respectiv, articolul 60 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001] – Trimitere la legislația națională care reglementează marca anterioară – Motiv absolut de refuz – Lipsa relei credințe – Articolul 52 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 59 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul 2017/1001]”]

text:
               30.8.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 349/32

      Hotărârea Tribunalului din 14 iulie 2021 – Abitron Germany/EUIPO – Hetronic International (NOVA)
      (Cauza T-75/20) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulității - Marca Uniunii Europene verbală NOVA - Marca națională neînregistrată anterioară NOVA - Motiv relativ de refuz - Articolul 8 alineatul (4) și articolul 53 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenite articolul 8 alineatul (4) și, respectiv, articolul 60 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001] - Trimitere la legislația națională care reglementează marca anterioară - Motiv absolut de refuz - Lipsa relei credințe - Articolul 52 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 59 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul 2017/1001]”)
      (2021/C 349/44)
      Limba de procedură: germana

         Părţile

         Reclamantă: Abitron Germany GmbH (Langquaid, Germania) (reprezentanți: T. Dolde și K. Lüder, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: D. Hanf, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Hetronic International, Inc. (Oklahoma City, Oklahoma, Statele Unite) (reprezentant: A. Wehlau, avocat)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 10 decembrie 2019 (cauza R 521/2019-4) privind o procedură de declarare a nulității între Abitron Germany și Hetronic International

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Abitron Germany GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 103, 30.3.2020.


title: Cauza T-181/20: Hotărârea Tribunalului din 14 iulie 2021 – Griba/OCSP (Stark Gugger) („Soiuri de plante – Cerere de acordare a protecției comunitare a soiurilor de plante pentru soiul de mere Stark Gugger – Examinare tehnică – Locul testărilor – Egalitate de tratament – Dreptul la apărare – Obligația de motivare”)

text:
               30.8.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 349/33

      Hotărârea Tribunalului din 14 iulie 2021 – Griba/OCSP (Stark Gugger)
      (Cauza T-181/20) (1)

      („Soiuri de plante - Cerere de acordare a protecției comunitare a soiurilor de plante pentru soiul de mere Stark Gugger - Examinare tehnică - Locul testărilor - Egalitate de tratament - Dreptul la apărare - Obligația de motivare”)
      (2021/C 349/45)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Griba Baumschulgenossenschaft landwirtschaftliche Gesellschaft (Terlano, Italia) (reprezentant: G. Würtenberger, avocat)

         Pârât: Oficiul Comunitar pentru Soiuri de Plante (reprezentanți: M. Ekvad, O. Lamberti și F. Mattina, agenți, asistați de A. von Mühlendahl și H. Hartwig, avocați)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei de recurs a OCSP din 24 ianuarie 2020 (cauza A 008/2018) privind o cerere de protecție comunitară a soiurilor de plante pentru soiul de mere Stark Gugger

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Griba Baumschulgenossenschaft landwirtschaftliche Gesellschaft la plata cheltuielior de judecată.

         (1)  JO C 191, 8.6.2020.


title: Cauza T-182/20: Hotărârea Tribunalului din 14 iulie 2021 – Griba/OCSP (Gala Perathoner) („Soiuri de plante – Cerere de acordare a protecției comunitare a soiurilor de plante pentru soiul de mere Gala Perathoner – Examinare tehnică – Locul testărilor – Egalitate de tratament – Dreptul la apărare – Obligația de motivare”)

text:
               30.8.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 349/34

      Hotărârea Tribunalului din 14 iulie 2021 – Griba/OCSP (Gala Perathoner)
      (Cauza T-182/20) (1)

      („Soiuri de plante - Cerere de acordare a protecției comunitare a soiurilor de plante pentru soiul de mere Gala Perathoner - Examinare tehnică - Locul testărilor - Egalitate de tratament - Dreptul la apărare - Obligația de motivare”)
      (2021/C 349/46)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Griba Baumschulgenossenschaft landwirtschaftliche Gesellschaft (Terlano, Italia) (reprezentant: G. Würtenberger, avocat)

         Pârât: Oficiul Comunitar pentru Soiuri de Plante (reprezentanți: M. Ekvad, O. Lamberti și F. Mattina, agenți, asistați de A. von Mühlendahl și H. Hartwig, avocați)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei de recurs a OCSP din 17 ianuarie 2020 (cauza A 004/2016) privind o cerere de protecție comunitară a soiurilor de plante pentru soiul de mere Gala Perathoner

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Griba Baumschulgenossenschaft landwirtschaftliche Gesellschaft la plata cheltuielior de judecată.

         (1)  JO C 191, 8.6.2020.


title: Cauza T-297/20: Hotărârea Tribunalului din 14 iulie 2021 – Fashioneast și AM.VI./EUIPO – Moschillo (RICH JOHN RICHMOND) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de decădere – Marca Uniunii Europene figurativă RICH JOHN RICHMOND – Lipsa utilizării serioase a mărcii – Articolul 51 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 58 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (UE) 2017/1001] – Utilizare sub o formă care diferă prin elemente care alterează caracterul distinctiv al mărcii – Articolul 15 alineatul (1) al doilea paragraf litera (a) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 18 alineatul (1) al doilea paragraf litera (a) din Regulamentul 2017/1001]”]

text:
               30.8.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 349/34

      Hotărârea Tribunalului din 14 iulie 2021 – Fashioneast și AM.VI./EUIPO – Moschillo (RICH JOHN RICHMOND)
      (Cauza T-297/20) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de decădere - Marca Uniunii Europene figurativă RICH JOHN RICHMOND - Lipsa utilizării serioase a mărcii - Articolul 51 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 58 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (UE) 2017/1001] - Utilizare sub o formă care diferă prin elemente care alterează caracterul distinctiv al mărcii - Articolul 15 alineatul (1) al doilea paragraf litera (a) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 18 alineatul (1) al doilea paragraf litera (a) din Regulamentul 2017/1001]”)
      (2021/C 349/47)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamante: Fashioneast Sàrl (Luxemburg, Luxemburg), AM.VI. Srl (Napoli, Italia) (reprezentanți: A. Camusso și M. Baghetti, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: R. Cottrell, J. Crespo Carrillo și V. Ruzek, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO: Moschillo Srl (Avellino, Italia)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 16 martie 2020 (cauza R 1381/2019-2), privind o procedură de decădere între, pe de-o parte, Moschillo și, pe de altă parte, Fashioneast și AM.VI

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Fashioneast Sàrl și AM.VI. Srl la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 255, 3.8.2020.


title: Cauza T-389/20: Hotărârea Tribunalului din 14 iulie 2021 – KO/Comisia [„Funcție publică – Agenți temporari – Remunerație – Indemnizație de expatriere – Articolul 4 alineatul (1) litera (a) din anexa VII la statut – Refuz de acordare a indemnizației de expatriere – Reședință obișnuită – Perioadă de stagiu”]

text:
               30.8.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 349/35

      Hotărârea Tribunalului din 14 iulie 2021 – KO/Comisia
      (Cauza T-389/20) (1)

      („Funcție publică - Agenți temporari - Remunerație - Indemnizație de expatriere - Articolul 4 alineatul (1) litera (a) din anexa VII la statut - Refuz de acordare a indemnizației de expatriere - Reședință obișnuită - Perioadă de stagiu”)
      (2021/C 349/48)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: KO (reprezentanți: S. Rodrigues și A. Champetier, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: T. Bohr și A.-C. Simon, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE prin care se solicită anularea deciziei Oficiului pentru Administrarea și Plata Drepturilor Individuale (PMO) al Comisiei din 18 octombrie 2019 prin care se refuză reclamantei acordarea indemnizației de expatriere.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  O obligă pe KO la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 279, 24.8.2020.


title: Cauza T-399/20: Hotărârea Tribunalului din 14 iulie 2021 – Cole Haan/EUIPO – Samsøe & Samsøe Holding (Ø) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative Ø – Marca internațională figurativă anterioară φ – Motiv relativ de refuz – Risc de confuzie – Similitudinea semnelor – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”]

text:
               30.8.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 349/35

      Hotărârea Tribunalului din 14 iulie 2021 – Cole Haan/EUIPO – Samsøe & Samsøe Holding (Ø)
      (Cauza T-399/20) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative Ø - Marca internațională figurativă anterioară φ - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Similitudinea semnelor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)
      (2021/C 349/49)
      Limba de procedură: engleza

         Părţile

         Reclamant: Cole Haan LLC (Greenland, New Hampshire, Statele Unite) (reprezentant: G. Vos, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanţi: T. Frydendahl și A. Folliard-Monguiral, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Samsøe & Samsøe Holding A/S (Copenhaga, Danemarca) (reprezentant: C. Jardorf, avocată)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 15 aprilie 2020 (cauza R 1375/2019-4) privind o procedură de opoziție între Samsøe & Samsøe Holding și Cole Haan

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Cole Haan LLC la suportarea propriilor cheltuieli de judecată, precum și a cheltuielilor de judecată efectuate de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO).

                  3)

                  Samsøe & Samsøe Holding A/S suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 271, 17.8.2020.


title: Cauza T-488/20: Hotărârea Tribunalului din 14 iulie 2021 – Guerlain/ EUIPO (Forma unui ruj alungită, conică și cilindrică) [Marcă a Uniunii Europene – Cerere de înregistrare a unei mărci a Uniunii Europene tridimensionale – Forma unui ruj alungită, conică și cilindrică – Motiv absolut de refuz – Caracter distinctiv – Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]

text:
               30.8.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 349/36

      Hotărârea Tribunalului din 14 iulie 2021 – Guerlain/ EUIPO (Forma unui ruj alungită, conică și cilindrică)
      (Cauza T-488/20) (1)

      (Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a unei mărci a Uniunii Europene tridimensionale - Forma unui ruj alungită, conică și cilindrică - Motiv absolut de refuz - Caracter distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001)
      (2021/C 349/50)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Guerlain (Paris, Franța) (reprezentant: T. de Haan, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: S. Pétrequin, A. Folliard-Monguiral și V. Ruzek, agenți)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 2 iunie 2020 (cauza R 2292/2019-1) privind o cerere de înregistrare a unui semn tridimensional constituit din forma unui ruj alungită, conică și cilindrică ca marcă a Uniunii Europene

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Decizia Camerei întâi de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 2 iunie 2020 (cauza R 2292/2019-1).

                  2)

                  Obligă EUIPO la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a cheltuielilor indispensabile efectuate de Guerlain în legătură cu procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO.

         (1)  JO C 320, 28.9.2020.


title: Cauza T-622/20: Hotărârea Tribunalului din 14 iulie 2021 – Aldi/EUIPO (Cachet) [„Marcă a Uniunii Europene – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale Cachet – Motive absolute de refuz – Caracter descriptiv – Caracter distinctiv – Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001”]

text:
               30.8.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 349/37

      Hotărârea Tribunalului din 14 iulie 2021 – Aldi/EUIPO (Cachet)
      (Cauza T-622/20) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale Cachet - Motive absolute de refuz - Caracter descriptiv - Caracter distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)
      (2021/C 349/52)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Aldi GmbH & Co. KG (Mülheim an der Ruhr, Germania) (reprezentanți: N. Lützenrath, C. Fürsen și M. Minkner, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: E. Śliwińska și D. Hanf, agenți)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 11 august 2020 (cauza R 452/2020-4) privind o cerere de înregistrare a semnului verbal Cachet ca marcă a Uniunii Europene

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Decizia Camerei a patra de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 11 august 2020 (cauza R 452/2020-4) în măsura în care privește „produsele igienice pentru medicină” menționate în cererea de înregistrare a mărcii.

                  2)

                  Respinge în rest acțiunea.

                  3)

                  Aldi GmbH & Co. KG și EUIPO suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 399, 23.11.2020.


title: Cauza T-740/20: Hotărârea Tribunalului din 14 iulie 2021 – Arnautu/Parlamentul („Drept instituțional – Norme privind cheltuielile și indemnizațiile deputaților în Parlament – Indemnizație de asistență parlamentară – Recuperarea sumelor plătite în mod necuvenit – Excepție de nelegalitate – Dreptul la apărare – Eroare de apreciere”)

text:
               30.8.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 349/38

      Hotărârea Tribunalului din 14 iulie 2021 – Arnautu/Parlamentul
      (Cauza T-740/20) (1)

      („Drept instituțional - Norme privind cheltuielile și indemnizațiile deputaților în Parlament - Indemnizație de asistență parlamentară - Recuperarea sumelor plătite în mod necuvenit - Excepție de nelegalitate - Dreptul la apărare - Eroare de apreciere”)
      (2021/C 349/53)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Marie-Christine Arnautu (Paris, Franța) (reprezentant: F. Wagner, avocat)

         Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: N. Görlitz, T. Lazian și M. Ecker, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită, în primul rând, anularea deciziei Secretarului General al Parlamentului din 21 septembrie 2020 privind recuperarea de la reclamantă a sumei de 87 203,46 euro plătite în mod necuvenit cu titlu de asistență parlamentară și, în al doilea rând, a notei de debit aferente acesteia din 22 octombrie 2020.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Doamna Marie-Christine Arnautu suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Parlamentul European.

         (1)  JO C 44, 8.2.2021.


title: Cauza T-749/20: Hotărârea Tribunalului din 14 iulie 2021 – Veronese/EUIPO – Veronese Design Company (VERONESE) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de declarare a nulității – Marca Uniunii Europene figurativă VERONESE – Marca Uniunii Europene verbală anterioară VERONESE – Motiv relativ de refuz – Lipsa riscului de confuzie – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) și articolul 53 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul 207/2009 [devenite articolul 8 alineatul (1) litera (b) și articolul 60 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (UE) 2017/1001] – Decizie adoptată ca urmare a anulării de către Tribunal a unei decizii anterioare – Articolul 72 alineatul (6) din Regulamentul 2017/1001 – Autoritate de lucru judecat”]

text:
               30.8.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 349/38

      Hotărârea Tribunalului din 14 iulie 2021 – Veronese/EUIPO – Veronese Design Company (VERONESE)
      (Cauza T-749/20) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulității - Marca Uniunii Europene figurativă VERONESE - Marca Uniunii Europene verbală anterioară VERONESE - Motiv relativ de refuz - Lipsa riscului de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) și articolul 53 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul 207/2009 [devenite articolul 8 alineatul (1) litera (b) și articolul 60 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (UE) 2017/1001] - Decizie adoptată ca urmare a anulării de către Tribunal a unei decizii anterioare - Articolul 72 alineatul (6) din Regulamentul 2017/1001 - Autoritate de lucru judecat”)
      (2021/C 349/54)
      Limba de procedură: franceza

         Părţile

         Reclamantă: Veronese (Paris, Franța) (reprezentant: S. Herrburger, avocată)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: V. Ruzek, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Veronese Design Company Ltd (Kowloon, Hong Kong) (reprezentant: B. Lafont, avocată)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 26 octombrie 2020 (cauza R 1951/2020-4) privind o procedură de declarare a nulității între Veronese și Veronese Design Company

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Veronese la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 44, 8.2.2021.


title: Cauza T-389/21: Acțiune introdusă la 5 iulie 2021 – Landesbank Baden-Württemberg/SRB

text:
               30.8.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 349/39

      Acțiune introdusă la 5 iulie 2021 – Landesbank Baden-Württemberg/SRB
      (Cauza T-389/21)
      (2021/C 349/55)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Landesbank Baden-Württemberg (Stuttgart, Germania) (reprezentanți: H. Berger și M. Weber, avocați)

         Pârât: Comitetul Unic de Rezoluție (SRB)

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei Comitetului Unic de Rezoluție din 14 aprilie 2021 privind calcularea contribuțiilor ex-ante pentru anul 2021 la Fondul unic de rezoluție (SRB/ES/2021/22), inclusiv a anexelor la aceasta, în măsura în care decizia atacată și anexele I, II și III la aceasta privesc contribuția reclamantei;

                  —

                  obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

            Cu titlu subsidiar, în ipoteza în care Tribunalul ar admite că decizia atacată nu există din punct de vedere juridic ca urmare a utilizării de către pârât a limbii oficiale greșite, iar acțiunea în anulare ar fi, în consecință, inadmisibilă, fiind lipsită de obiect, reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  constatarea inexistenței din punct de vedere juridic a deciziei atacate, în măsura în care o privește pe reclamantă;

                  —

                  obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă zece motive.

                  1.

                  Primul motiv: decizia încalcă articolul 81 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 806/2014 (1) coroborat cu articolul 3 din Regulamentul nr. 1 al Consiliului din 15 aprilie 1958 (2), întrucât nu este redactată în limba oficială germană care trebuie folosită în relația cu reclamanta.

                  2.

                  Al doilea motiv: decizia încalcă obligația de motivare prevăzută la articolul 296 al doilea paragraf TFUE și la articolul 41 alineatul (1) și alineatul (2) litera (c) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (denumită în continuare „carta”), întrucât prezintă numeroase lacune în motivare, în special în cadrul aplicării de către pârât a numeroase marje de apreciere prevăzute de lege și nu divulgă datele privind celelalte instituții.

                  3.

                  Al treilea motiv: decizia încalcă principiul protecției jurisdicționale efective în temeiul articolului 47 primul paragraf din cartă, întrucât controlul jurisdicțional al deciziei este practic imposibil și, astfel, este împiedicată protecția jurisdicțională efectivă a reclamantei.

                  4.

                  Al patrulea motiv: articolele 4-9 din Regulamentul delegat (UE) 2015/63 (3), precum și anexa I la acesta, în versiunea modificată prin Regulamentul delegat (UE) 2016/1434 (4) (denumit în continuare „regulamentul delegat”) încalcă dreptul de rang superior, întrucât fac practic imposibil controlul jurisdicțional al deciziei și, astfel, este împiedicată protecția jurisdicțională efectivă a reclamantei.

                  5.

                  Al cincilea motiv: articolul 7 alineatul (4) a doua teză din regulamentul delegat încalcă dreptul de rang superior, întrucât permite o diferențiere inadecvată și disproporționată din punct de vedere obiectiv între membrii unui sistem instituțional de protecție (denumit în continuare „IPS”) și o pondere relativă a indicatorului IPS.

                  6.

                  Al șaselea motiv: decizia încalcă printre altele articolul 113 alineatul (7) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013 (5) și cerința calculării contribuțiilor în funcție de risc, întrucât aplică reclamantei un factor de multiplicare de 5/9 pentru indicatorul IPS. O diferențiere între instituții la nivelul indicatorului IPS ar fi, datorită efectului de protecție cuprinzătoare al unui IPS, contrar sistemului și arbitrar.

                  7.

                  Al șaptelea motiv: articolele 6, 7 și 9 din regulamentul delegat, precum și anexa I la acesta încalcă dreptul de rang superior, printre altele întrucât aduc atingere cerinței calculării contribuțiilor în funcție de risc, principiului proporționalității și obligației de a lua pe deplin în considerare situația de fapt.

                  8.

                  Al optulea motiv: decizia încalcă libertatea reclamantei de a desfășura o activitate comercială în temeiul articolului 16 din cartă și al principiului proporționalității, întrucât multiplicatorii de ajustare pentru risc utilizați nu corespund profilului corect de risc, peste medie, al reclamantei.

                  9.

                  Al nouălea motiv: decizia încalcă articolele 16 și 20 din cartă, precum și principiul proporționalității și dreptul la bună administrare, ca urmare a erorilor vădite săvârșite de pârât în utilizarea a numeroase marje de apreciere.

                  10.

                  Al zecelea motiv: articolul 20 alineatul (1) prima și a doua teză din regulamentul delegat încalcă articolul 103 alineatul (7) din Directiva 2014/59/EU (6), precum și cerința calculării contribuțiilor în funcție de risc.

         (1)  Regulamentul (UE) nr. 806/2014 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 iulie 2014 de stabilire a unor norme uniforme și a unei proceduri uniforme de rezoluție a instituțiilor de credit și a anumitor firme de investiții în cadrul unui mecanism unic de rezoluție și al unui fond unic de rezoluție și de modificare a Regulamentului (UE) nr. 1093/2010 (JO 2014, L 225, p. 1).

         (2)  Regulamentul nr. 1 de stabilire a regimului lingvistic al Comunității Economice Europene (JO 1958, 17, p. 385, Ediție specială, 01/vol. 1, p. 3).

         (3)  Regulamentul delegat (UE) 2015/63 al Comisiei din 21 octombrie 2014 de completare a Directivei 2014/59/UE a Parlamentului European și a Consiliului în ceea ce privește contribuțiile ex ante la mecanismele de finanțare a rezoluției (JO 2015, L 11, p. 44).

         (4)  Regulamentul delegat (UE) 2016/1434 al Comisiei din 14 decembrie 2015 de corectare a Regulamentului delegat (UE) 2015/63 al Comisiei de completare a Directivei 2014/59/UE a Parlamentului European și a Consiliului în ceea ce privește contribuțiile ex ante la mecanismele de finanțare a rezoluției (JO 2016, L 233, p. 1).

         (5)  Regulamentul (UE) nr. 575/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 26 iunie 2013 privind cerințele prudențiale pentru instituțiile de credit și societățile de investiții și de modificare a Regulamentului (UE) nr. 648/2012 (JO 2013, L 176, p. 1).

         (6)  Directiva 2014/59/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 mai 2014 de instituire a unui cadru pentru redresarea și rezoluția instituțiilor de credit și a firmelor de investiții și de modificare a Directivei 82/891/CEE a Consiliului și a Directivelor 2001/24/CE, 2002/47/CE, 2004/25/CE, 2005/56/CE, 2007/36/CE, 2011/35/UE, 2012/30/UE și 2013/36/UE ale Parlamentului European și ale Consiliului, precum și a Regulamentelor (UE) nr. 1093/2010 și (UE) nr. 648/2012 ale Parlamentului European și ale Consiliului (JO 2014, L 173, p. 190).


title: Cauza T-390/21: Acțiune introdusă la 5 iulie 2021 – DZ Bank/SRB

text:
               30.8.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 349/41

      Acțiune introdusă la 5 iulie 2021 – DZ Bank/SRB
      (Cauza T-390/21)
      (2021/C 349/56)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: DZ Bank AG Deutsche Zentral-Genossenschaftsbank, Frankfurt am Main (Frankfurt am Main, Germania) (reprezentanți: H. Berger și M. Weber, avocați)

         Pârât: Comitetul unic de rezoluție (SRB)

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei Comitetului unic de rezoluție din 14 aprilie 2021 privind calculul contribuțiilor ex ante pentru anul 2021 la Fondul unic de rezoluție, (SRB/ES/2021/22), inclusiv a anexelor la aceasta, în măsura în care decizia atacată, inclusiv anexa I, anexa II și anexa III la aceasta, privește contribuția reclamantei;

                  —

                  obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

            Cu titlu subsidiar, în cazul în care Tribunalul ar considera că decizia atacată nu există din punct de vedere juridic în urma utilizării unei limbi oficiale eronate de către pârât și, prin urmare, acțiunea în anulare este inadmisibilă, fiind lipsită de obiect, reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  constatarea faptului că decizia atacată nu există din punct de vedere juridic, în măsura în care o privește pe reclamantă;

                  —

                  obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă zece motive care sunt, în esență, identice sau similare celor pe care se întemeiază cauza T-389/21, Landesbank Baden-Württemberg/SRB.


title: Cauza T-391/21: Acțiune introdusă la 5 iulie 2021 – Deutsche Kreditbank/SRB

text:
               30.8.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 349/41

      Acțiune introdusă la 5 iulie 2021 – Deutsche Kreditbank/SRB
      (Cauza T-391/21)
      (2021/C 349/57)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Deutsche Kreditbank AG (Berlin, Germania) (reprezentanți: H. Berger și M. Weber, avocați)

         Pârât: Comitetul unic de rezoluție (SRB)

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei Comitetului unic de rezoluție din 14 aprilie 2021 privind calcularea contribuțiilor ex ante pentru anul 2021 la Fondul unic de rezoluție (SRB/ES/2021/22), inclusiv a anexelor la aceasta, în măsura în care decizia atacată, inclusiv anexa I, anexa II și anexa III, privește contribuția reclamantei;

                  —

                  obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

            Cu titlu subsidiar, în cazul în care Tribunalul ar considera că decizia atacată nu există din punct de vedere juridic în urma utilizării unei limbi oficiale eronate de către pârât și, prin urmare, acțiunea în anulare este inadmisibilă, fiind lipsită de obiect, reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  constatarea faptului că decizia atacată nu există din punct de vedere juridic, în măsura în care o privește pe reclamantă;

                  —

                  obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea cererii sale, reclamanta invocă opt motive.

                  1.

                  Primul motiv întemeiat pe faptul că decizia încalcă articolul 81 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 806/2014 (1) coroborat cu articolul 3 din Regulamentul nr. 1 al Consiliului din 15 aprilie 1958 (2), întrucât aceasta nu este redactată în limba germană, care trebuie utilizată față de reclamantă.

                  2.

                  Al doilea motiv întemeiat pe faptul că decizia încalcă obligația de motivare prevăzută la articolul 296 al doilea paragraf TFUE și la articolul 41 alineatul (1) și alineatul (2) litera (c) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (denumită în continuare „carta”), întrucât prezintă numeroase erori de motivare, în special la utilizarea a numeroase marje legale de apreciere de către pârât, și nu publică datele celorlalte instituții.

                  3.

                  Al treilea motiv întemeiat pe faptul că decizia încalcă principiul protecției jurisdicționale efective prevăzut la articolul 47 alineatul (1) din cartă, întrucât controlul jurisdicțional al deciziei este practic imposibil și astfel împiedică o protecție jurisdicțională efectivă a reclamantei.

                  4.

                  Al patrulea motiv întemeiat pe faptul că articolele 4-9 și anexa I la Regulamentul delegat (UE) 2015/63 (3), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul delegat (UE) 2016/1434 (4) (denumit în continuare „regulamentul delegat”), au încălcat norme de rang superior, întrucât acestea au făcut practic imposibil controlul jurisdicțional al deciziei și astfel împiedică o protecție jurisdicțională efectivă a reclamantei.

                  5.

                  Al cincilea motiv întemeiat pe faptul că articolele 6, 7 și 9, precum și anexa I la regulamentul delegat au încălcat norme de rang superior, printre altele întrucât au încălcat cerința de calculare a contribuției proporțional cu riscurile, principiul proporționalității și principiul luării în considerare a ansamblului faptelor.

                  6.

                  Al șaselea motiv întemeiat pe faptul că decizia încalcă libertatea reclamantei de a desfășura o activitate comercială în conformitate cu articolul 16 din cartă și principiul proporționalității, întrucât multiplicatorii de ajustare pentru risc reținuți nu corespund profilului de risc bun în raport cu media al reclamantei.

                  7.

                  Al șaptelea motiv întemeiat pe faptul că decizia încalcă articolele 16 și 20 din cartă, precum și principiul proporționalității și dreptul la bună administrare ca urmare a unor erori vădite la exercitarea a numeroase marje de apreciere de către pârât.

                  8.

                  Al optulea motiv întemeiat pe faptul că articolul 20 alineatul (1) prima și a doua teză din regulamentul delegat încalcă articolul 103 alineatul (7) din Directiva 2014/59/UE (5), precum și cerința de calculare a contribuției proporțional cu riscurile.

         (1)  Regulamentul (UE) nr. 806/2014 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 iulie 2014 de stabilire a unor norme uniforme și a unei proceduri uniforme de rezoluție a instituțiilor de credit și a anumitor firme de investiții în cadrul unui mecanism unic de rezoluție și al unui fond unic de rezoluție și de modificare a Regulamentului (UE) nr. 1093/2010 (JO 2014, L 225, p. 1).

         (2)  Regulamentul nr. 1 de stabilire a regimului lingvistic al Comunității Economice Europene (JO 1958, 17, p. 385, Ediție specială, 01/vol. 1, p. 3).

         (3)  Regulamentul delegat (UE) 2015/63 al Comisiei din 21 octombrie 2014 de completare a Directivei 2014/59/UE a Parlamentului European și a Consiliului în ceea ce privește contribuțiile ex ante la mecanismele de finanțare a rezoluției (JO 2015, L 11, p. 44).

         (4)  Regulamentul delegat (UE) 2016/1434 al Comisiei din 14 decembrie 2015 de corectare a Regulamentului delegat (UE) 2015/63 al Comisiei de completare a Directivei 2014/59/UE a Parlamentului European și a Consiliului în ceea ce privește contribuțiile ex ante la mecanismele de finanțare a rezoluției (JO 2016 L 233, p. 1).

         (5)  Directiva 2014/59/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 mai 2014 de instituire a unui cadru pentru redresarea și rezoluția instituțiilor de credit și a firmelor de investiții și de modificare a Directivei 82/891/CEE a Consiliului și a Directivelor 2001/24/CE, 2002/47/CE, 2004/25/CE, 2005/56/CE, 2007/36/CE, 2011/35/UE, 2012/30/UE și 2013/36/UE ale Parlamentului European și ale Consiliului, precum și a Regulamentelor (UE) nr. 1093/2010 și (UE) nr. 648/2012 ale Parlamentului European și ale Consiliului (JO 2014, L 173, p. 190).


title: Cauza T-392/21: Acțiune introdusă la 5 iulie 2021 – Landesbank Hessen-Thüringen Girozentrale/SRB

text:
               30.8.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 349/43

      Acțiune introdusă la 5 iulie 2021 – Landesbank Hessen-Thüringen Girozentrale/SRB
      (Cauza T-392/21)
      (2021/C 349/58)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Landesbank Hessen-Thüringen Girozentrale (Frankfurt am Main, Germania) (reprezentanți: H. Berger și M. Weber, avocaţi)

         Pârât: Comitetul Unic de Rezoluţie (SRB)

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei Comitetului Unic de Rezoluţie din 14 aprilie 2021 cu privire la calcularea contribuțiilor ex-ante pentru anul 2021 la Fondul unic de rezoluție (SRB/ES/SRF/2021/22), inclusiv a anexelor la aceasta, în măsura în care decizia atacată şi anexele I, II şi III la aceasta privesc contribuţia reclamantei;

                  —

                  obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

            Cu titlu subsidiar, în ipoteza în care Tribunalul ar admite că decizia atacată nu există din punct de vedere juridic ca urmare a utilizării de către pârât a limbii oficiale greșite, iar acțiunea în anulare ar fi în consecință inadmisibilă, fiind lipsită de obiect, reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  constatarea inexistenței din punct de vedere juridic a deciziei atacate, în măsura în care o privește pe reclamantă;

                  —

                  obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă zece motive care sunt, în esenţă, identice sau similare cu cele invocate în cauza T-389/21, Landesbank Baden-Württemberg/SRB.


title: Cauza T-393/21: Acțiune introdusă la 5 iulie 2021 – Max Heinr. Sutor/SRB

text:
               30.8.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 349/43

      Acțiune introdusă la 5 iulie 2021 – Max Heinr. Sutor/SRB
      (Cauza T-393/21)
      (2021/C 349/59)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Max Heinr. Sutor OHG (Hamburg, Germania) (reprezentanți: A. Glos, M. Rätz și T. Kreft, avocați)

         Pârât: Comitetul unic de rezoluție (SRB)

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei Comitetului unic de rezoluție din 14 aprilie 2021 privind contribuțiile ex ante pentru anul 2021 la Fondul unic de rezoluție (SRB/ES/2021/22), în măsura în care o privește pe reclamantă, inclusiv a comunicării pârâtului de interpretare a Deciziei din 14 aprilie 2021 referitoare la reclamantă în legătură cu datele pentru calcularea contribuțiilor ex ante pentru anul 2021 la Fondul unic de rezoluție (SRB/ES2021/24);

                  —

                  obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă 14 motive.

                  1.

                  Primul motiv întemeiat pe încălcarea articolului 5 alineatul (1) litera (e) din Regulamentul delegat (UE) 2015/63 (1), întrucât pârâtul nu a exclus din calculul taxei bancare pentru anul 2021 fondurile clienților administrate în mod fiduciar. Articolul 5 alineatul (1) litera (e) din Regulamentul delegat (UE) 2015/63 trebuie utilizat pentru astfel de fonduri ale clienților indisponibile în caz de faliment cel puțin prin analogie.

                  2.

                  Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea principiului proporționalității în temeiul articolului 70 alineatul (2) al doilea paragraf din Regulamentul (UE) nr. 806/2014 (2) coroborat cu articolul 103 alineatul (7) din Directiva 2014/59/UE (3), întrucât decizia, doar pe baza pasivelor fiduciare, lipsite de riscuri, evidențiate de reclamantă în bilanț, a stabilit o taxă bancară de 100 de ori mai mare.

                  3.

                  Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea principiului egalității de tratament, întrucât decizia tratează în mod diferit reclamanta în raport cu instituții de credit ale căror standarde naționale de contabilitate nu impun evidențierea pasivelor fiduciare sau care întocmesc bilanțul pe baza normelor IFRS, precum firme de investiții care administrează fonduri ale clienților, fără ca acest lucru să fie justificat în mod obiectiv.

                  4.

                  Al patrulea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 16 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (denumită în continuare „carta”), întrucât includerea pasivelor fiduciare, lipsite de riscuri, în baza de impozitare conduce la o creștere de 100 de ori a taxei bancare a reclamantei pentru anul 2021, fără ca o astfel de afectare să fie justificată.

                  5.

                  Al cincilea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 49 coroborat cu articolul 54 TFUE, întrucât decizia o restrânge pe reclamantă în activitatea sa comercială din statul membru al sediului său principal, iar această restrângere este disproporționată și o discriminează pe reclamantă în raport cu instituțiile de credit din alte state membre.

                  6.

                  Al șaselea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 17 alineatele (3) și (4) din Regulamentul delegat (UE) 2015/63, întrucât pârâtul nu a luat în considerare la stabilirea contribuției anuale de plată pentru perioada de contribuție 2021 datele raportate revizuite de reclamantă pentru anii de contribuție 2018-2020 și nu a redus în mod corespunzător taxa bancară pentru anul 2021 a reclamantei.

                  7.

                  Al șaptelea motiv întemeiat pe încălcarea dreptului de a fi ascultat în conformitate cu articolul 41 alineatele (1) și (2) litera (a) din cartă, întrucât reclamantei nu i s-a acordat decât un termen efectiv de trei zile pentru a verifica în cadrul consultării proiectul unei comunicări individuale pentru perceperea taxei bancare pentru anul 2021 și pentru a transmite observații pârâtului.

                  8.

                  Al optulea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 41 alineatul (1) și alineatul (2) litera (c) din cartă, precum și a articolului 296 alineatul (2) TFUE, întrucât motivarea deciziei atacate nu permite reclamantei să verifice nivelul contribuției sale.

                  9.

                  Al nouălea motiv întemeiat pe încălcarea principiului protecției jurisdicționale efective prevăzut la articolul 47 alineatul (1) din cartă, întrucât motivarea nu permite reclamantei să verifice dacă este oportun să sesizeze instanța competentă.

                  10.

                  Al zecelea motiv (cu titlu subsidiar) întemeiat pe nulitatea articolelor 4-7 și 9, precum și a anexei I la Regulamentul delegat (UE) 2015/63, întrucât, din cauza interdependenței contribuțiilor și a utilizării datelor confidențiale ale terților, aceasta l-a obligat pe pârât să adopte o decizie care încalcă obligația de motivare.

                  11.

                  Al unsprezecelea motiv (cu titlu subsidiar) întemeiat pe nulitatea articolelor 4-7 și 9, precum și a anexei I la Regulamentul delegat (UE) 2015/63 pentru încălcarea principiului protecției jurisdicționale efective prevăzut la articolul 47 alineatul (1) din cartă.

                  12.

                  Al doisprezecelea motiv (cu titlu subsidiar) întemeiat pe nulitatea bazei de impozitare în temeiul articolului 14 alineatul (2) coroborat cu articolul 3 punctul 11 din Regulamentul delegat (UE) 2015/63 pentru încălcarea articolului 103 alineatul (7) din Directiva 2014/59/UE și a principiului egalității de tratament.

                  13.

                  Al treisprezecelea motiv (cu titlu subsidiar) întemeiat pe nulitatea bazei de impozitare în temeiul articolului 14 alineatul (2) coroborat cu articolul 3 punctul 11 din Regulamentul delegat (UE) 2015/63 pentru încălcarea articolului 16 din cartă.

                  14.

                  Al paisprezecelea motiv (cu titlu subsidiar) întemeiat pe nulitatea bazei de impozitare în temeiul articolului 14 alineatul (2) coroborat cu articolul 3 punctul 11 din Regulamentul delegat (UE) 2015/63 pentru încălcarea articolului 49 coroborat cu articolul 54 TFUE.

         (1)  Regulamentul delegat (UE) 2015/63 al Comisiei din 21 octombrie 2014 de completare a Directivei 2014/59/UE a Parlamentului European și a Consiliului în ceea ce privește contribuțiile ex ante la mecanismele de finanțare a rezoluției (JO 2015, L 11, p. 44).

         (2)  Regulamentul (UE) nr. 806/2014 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 iulie 2014 de stabilire a unor norme uniforme și a unei proceduri uniforme de rezoluție a instituțiilor de credit și a anumitor firme de investiții în cadrul unui mecanism unic de rezoluție și al unui fond unic de rezoluție și de modificare a Regulamentului (UE) nr. 1093/2010 (JO 2014, L 225, p. 1).

         (3)  Directiva 2014/59/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 mai 2014 de instituire a unui cadru pentru redresarea și rezoluția instituțiilor de credit și a firmelor de investiții și de modificare a Directivei 82/891/CEE a Consiliului și a Directivelor 2001/24/CE, 2002/47/CE, 2004/25/CE, 2005/56/CE, 2007/36/CE, 2011/35/UE, 2012/30/UE și 2013/36/UE ale Parlamentului European și ale Consiliului, precum și a Regulamentelor (UE) nr. 1093/2010 și (UE) nr. 648/2012 ale Parlamentului European și ale Consiliului (JO 2014, L 173, p. 190).


title: Cauza T-394/21: Acțiune introdusă la 6 iulie 2021 – Bayerische Landesbank/SRB

text:
               30.8.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 349/45

      Acțiune introdusă la 6 iulie 2021 – Bayerische Landesbank/SRB
      (Cauza T-394/21)
      (2021/C 349/60)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Bayerische Landesbank (München, Germania) (reprezentanți: H. Berger și M. Weber, avocați)

         Pârât: Comitetul unic de rezoluție (SRB)

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei Comitetului unic de rezoluție din 14 aprilie 2021 privind calculul contribuțiilor ex ante pentru anul 2021 la Fondul unic de rezoluție, (SRB/ES/2021/22), inclusiv a anexelor la aceasta, în măsura în care decizia atacată, inclusiv anexa I, anexa II și anexa III la aceasta, privește contribuția reclamantei;

                  —

                  obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

            Cu titlu subsidiar, în cazul în care Tribunalul ar considera că decizia atacată nu există din punct de vedere juridic în urma utilizării unei limbi oficiale eronate de către pârât și, prin urmare, acțiunea în anulare este inadmisibilă, fiind lipsită de obiect, reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  constatarea faptului că decizia atacată nu există din punct de vedere juridic, în măsura în care o privește pe reclamantă;

                  —

                  obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă zece motive care sunt, în esență, identice sau similare celor pe care se întemeiază cauza T-389/21, Landesbank Baden-Württemberg/SRB.


title: Cauza T-395/21: Acțiune introdusă la 6 iulie 2021 – DZ Hyp/SRB

text:
               30.8.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 349/46

      Acțiune introdusă la 6 iulie 2021 – DZ Hyp/SRB
      (Cauza T-395/21)
      (2021/C 349/61)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: DZ Hyp AG (Hamburg, Germania) (reprezentanți: H. Berger și M. Weber, avocați)

         Pârâtă: Comitetul unic de rezoluție (SRB)

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei Comitetului unic de rezoluție din 14 aprilie 2021 privind calculul contribuțiilor ex ante pentru anul 2021 la Fondul unic de rezoluție, (SRB/ES/2021/22), inclusiv a anexelor la aceasta, în măsura în care decizia atacată, inclusiv anexa I, anexa II și anexa III la aceasta, privește contribuția reclamantei;

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

            Cu titlu subsidiar, în cazul în care Tribunalul ar considera că decizia atacată nu există din punct de vedere juridic în urma utilizării unei limbi oficiale eronate de către pârâtă și, prin urmare, acțiunea în anulare este inadmisibilă, fiind lipsită de obiect, reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  constatarea faptului că decizia atacată nu există din punct de vedere juridic, în măsura în care o privește pe reclamantă;

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă zece motive care sunt, în esență, identice sau similare celor pe care se întemeiază cauza T-389/21, Landesbank Baden-Württemberg/SRB.