title: Cauza T-408/08: Acțiune introdusă la 25 septembrie 2008 — S.F. Turistico Immobiliare/Consiliul Uniunii Europene și Comisia Comunităților Europene

text:
               22.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/53

         Acțiune introdusă la 25 septembrie 2008 — S.F. Turistico Immobiliare/Consiliul Uniunii Europene și Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-408/08)
   (2008/C 301/89)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamantă: S.F. Turistico Immobiliare Srl (Orosei, Italia) (reprezentant: L. Marcialis, avvocato)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene și Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei
   În principal

               —

               Declararea nulă și neavenită a Deciziei C (2008) 2997 final a Comisiei Comunităților Europene din 2 iulie 2008 privind schema de ajutor „Legea regională nr. 9 din 1998 — Aplicarea abuzivă a ajutorului N 272/98”;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată efectuate în cauză către reclamantă.

         În subsidiar

               —

               Anularea parțială a deciziei atacate, în partea în care declară incompatibilă cu piața comună întreaga schemă de ajutor, „în afară de cazul în care beneficiarul ajutorului a prezentat o cerere de ajutor pe baza acestei scheme înainte de executarea lucrărilor aferente unui program inițial de investiții”, și dispunerea recuperării de către Republica Italiană a sumelor respective, fără exceptarea ajutorului în măsura în care încurajează cheltuielile — suportate de beneficiar anterior depunerii cererii de ajutor — care se încadrează în limitele prevăzute de dispozițiile privind ajutoarele „de minimis”;

         În subsidiar, în al doilea rând

               —

               Declararea caracterului ilegal al punctului 4.2 din Actul Consiliului 98C 74/06 privind „liniile directoare privind ajutoarele de stat regionale” potrivit căruia „schemele de ajutoare trebuie să prevadă că o cerere de ajutor trebuie introdusă înainte de începerea executării proiectelor” [traducere neoficială], în partea în care acesta exclude admisibilitatea întregului ajutor prevăzut în favoarea beneficiarilor fără a excepta partea ajutorului referitoare la investiții executate după depunerea cererii, care au autonomie funcțională sau structurală.

               —

               anularea parțială a deciziei atacate în partea în care dispune recuperarea în întregime de către Republica Italiană a sumelor alocate, fără a excepta ajutorul în măsura în care stimulează cheltuielile suportate de beneficiar după depunerea cererii de ajutor, referitoare la segmente din proiectul realizat, autonome din punct de vedere funcțional sau structural.

         Motivele și principalele argumente
   Decizia atacată în prezenta cauză este aceeași din cauza T-394/08 Regiunea Sardinia/Comisia.
   Motivele și principalele argumente sunt similare cu cele invocate în cauza menționată anterior.
   Reclamanta invocă în special caracterul ilegal, în sensul articolului 241 din Tratatul CE, al punctului 4.2 din Actul 98C 74/06 al Consiliului referitor la „Liniile directoare privind ajutoarele de stat regionale” întrucât deducerea din efectuarea unei părți minore (circa 20 %) din operațiunile proiectului, a inadmisibilității totale a tuturor operațiunilor proiectului în ceea ce privește acordarea unui ajutor de stat, deși inițiate în mod legal într-un moment ulterior celui prevăzut în Liniile directoare în discuție, este contrară rațiunii de a fi a politicii comunitare privind ajutoarele, în special într-un caz ce prezintă particularități deosebite.


title: Cauza C-18/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Regatul Unit) la 12 ianuarie 2011 — The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs/Philips Electronics UK Ltd

text:
               19.3.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 89/11

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Regatul Unit) la 12 ianuarie 2011 — The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs/Philips Electronics UK Ltd
   (Cauza C-18/11)
   2011/C 89/20
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Regatul Unit)

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

      Pârâtă: Philips Electronics UK Ltd

      Întrebările preliminare

               1.

               În ipoteza în care un stat membru (precum Regatul Unit) include în baza sa de impozitare profitul și pierderile unei societăți care este înregistrată și are reședința fiscală în alt stat membru (precum Țările de Jos) în măsura în care profitul respectiv este obținut dintr-o activitate desfășurată în Regatul Unit de societatea din Țările de Jos prin intermediul unui sediu permanent situat în Regatul Unit, faptul că Regatul Unit se opune cesionării pierderilor înregistrate în Regatul Unit de către sediul permanent în Regatul Unit al unei societăți nerezidente în Regatul Unit către o societate din Regatul Unit printr-o degrevare în cadrul grupului, dacă orice parte a acestor pierderi sau orice sumă avută în vedere pentru calculul acestora „corespunde cu sau este reprezentată de orice sumă care, în vederea aplicării unui impozit datorat în străinătate, este deductibilă (în orice perioadă) sau poate fi în alt mod scăzută din profitul care nu este supus legislației fiscale din Regatul Unit și obținute de societatea respectivă sau de orice persoană”, și anume faptul de a permite cesionarea pierderilor înregistrate în Regatul Unit în cazul unui sediu permanent situat în Regatul Unit doar dacă este evident că la momentul cererii nu poate exista nicio altă deducere sau scutire în niciun alt stat din afara Regatului Unit (inclusiv orice alt stat membru, precum Țările de Jos), nefiind suficient că deducerea disponibilă în afara Regatului Unit nu a fost de fapt solicitată, și în împrejurări în care nu există condiții echivalente aplicabile cesionării pierderilor înregistrate în Regatul Unit de către o societate rezidentă în Regatul Unit, constituie o restricție a libertății de stabilire în Regatul Unit a unui resortisant al unui stat membru potrivit articolului 49 TFUE (ex- articolul 43 CE)?

               2.

               În cazul unui răspuns afirmativ, această restricție poate fi justificată:

                           (a)

                           exclusiv pe baza necesității de a evita dubla utilizare a pierderilor, sau

                           (b)

                           exclusiv pe baza necesității de a garanta repartizarea echilibrată a competenței de impozitare între statele membre, sau

                           (c)

                           atât pe baza necesității de a garanta repartizarea echilibrată a competenței de impozitare între statele membre, cât și pe baza necesității de a evita dubla utilizare a pierderilor?

               3.

               În cazul unui răspuns afirmativ, restricția este proporțională cu o astfel de justificare sau cu astfel de justificări?

               4.

               În ipoteza în care nu se justifică nicio restricție asupra drepturilor societății din Țările de Jos sau în măsura în care aceasta nu este proporțională cu nicio justificare, dreptul Uniunii impune Regatului Unit să acorde societății din Regatul Unit o compensare precum dreptul de a solicita o degrevare în cadrul grupului imputabilă asupra profitului acesteia?


title: Cauza C-50/08: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 24 mai 2011 — Comisia Europeană/Republica Franceză (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Articolul 43 CE — Libertatea de stabilire — Notari — Condiție de cetățenie — Articolul 45 CE — Participarea la exercitarea autorității publice)

text:
               9.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 204/2

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 24 mai 2011 — Comisia Europeană/Republica Franceză
   (Cauza C-50/08) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Articolul 43 CE - Libertatea de stabilire - Notari - Condiție de cetățenie - Articolul 45 CE - Participarea la exercitarea autorității publice)
   2011/C 204/03
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: J.-P. Keppenne și H. Støvlbæk, agenți)

      Intervenient în susținerea reclamantei: Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentanți: E. Jenkinson și S. Ossowski, agenți)

      Pârâtă: Republica Franceză (reprezentanți: E. Belliard, G. de Bergues și B. Messmer, agenți)

      Interveniente în susținerea pârâtei: Republica Bulgaria (reprezentanți: T. Ivanov și E. Petranova, agenți), Republica Cehă (reprezentant: M. Smolek, agent), Republica Letonia (reprezentanți: L. Ostrovska, K. Drēviņa și J. Barbale, agenți), Republica Lituania (reprezentanți: D. Kriaučiūnas și E. Matulionytė, agenți), Republica Ungară (reprezentanți: R. Somssich, K. Veres și M. Fehér, agenți), România (reprezentanți: C. Osman, A. Gheorghiu, A. Stoia și A. Popescu, agenți), Republica Slovacă (reprezentanți: J. Čorba și B. Ricziová, agenți)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolelor 43 CE și 45 CE — Reglementare națională care subordonează accesul la profesia de notar și exercitarea acesteia unei condiții de cetățenie — Obstacol în calea libertății de stabilire — Sfera de aplicare a excepției legate de activitățile asociate exercitării autorității publice — Necesitatea unei participări directe și specifice la o astfel de exercitare

      Dispozitivul

               1.

               Prin impunerea unei condiții de cetățenie pentru accesul la profesia de notar, Republica Franceză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 43 CE.

               2.

               Obligă Republica Franceză la plata cheltuielilor de judecată.

               3.

               Republica Bulgaria, Republica Cehă, Republica Letonia, Republica Lituania, Republica Ungară, România, Republica Slovacă și Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 128, 24.5.2008.


title: Cauza C-142/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Jász-Nagykun-Szolnok Megyei Bíróság la 23 martie 2011 — Dávid Péter/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Észak-alföldi Regionális Adó Főigazgatósága

text:
               18.6.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 179/10

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Jász-Nagykun-Szolnok Megyei Bíróság la 23 martie 2011 — Dávid Péter/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Észak-alföldi Regionális Adó Főigazgatósága
   (Cauza C-142/11)
   2011/C 179/17
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Jász-Nagykun-Szolnok Megyei Bíróság

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Dávid Péter

      Pârâtă: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Észak-alföldi Regionális Adó Főigazgatósága

      Întrebările preliminare

               1.

               Regimul privind deducerea taxei pe valoarea adăugată conținut de Directiva 77/388/CEE a Consiliului (1) din 17 mai 1977, a șasea directivă privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2001/115/CE a Consiliului (2) din 20 decembrie 2001 (denumită în continuare „A șasea directivă”), sau de Directiva 2006/112/CE a Consiliului (3) din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată, aplicabilă în 2007, poate fi interpretat în sensul că administrația fiscală — pe baza răspunderii obiective — poate restrânge sau exclude dreptul de deducere pe care persoana impozabilă urmărește să îl exercite în situația în care emitentul facturii nu poate dovedi că utilizarea celorlalți subcontractanți a fost realizată în mod legal?

               2.

               În situația în care administrația fiscală nu contestă realizarea operațiunii economice care apare pe factură, care îndeplinește de asemenea cerințele formale impuse de lege, aceasta poate refuza în mod legal rambursarea TVA-ului în cazurile în care nu este posibilă stabilirea identității celorlalți subcontractanți utilizați de emitentul facturii sau în care emiterea de facturi de către subcontractanți nu respectă reglementarea aplicabilă?

               3.

               Administrația fiscală este obligată să refuze dreptul de deducere în împrejurările menționate prin intermediul celei de a doua întrebări în cazul în care se demonstrează în cadrul procedurii administrative că persoana impozabilă care exercită dreptul de deducere cunoștea faptul că întreprinderile care figurau după acesta în lista de subcontractanți acționau în mod nelegal, eventual cu scopul de a evita plata taxelor, sau chiar în care persoana impozabilă menționată acționa în complicitate cu acestea?

      (1)  A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1).

      (2)  Directiva 2001/115/CE a Consiliului din 20 decembrie 2001 de modificare a Directivei 77/388/CEE în vederea simplificării, modernizării și armonizării condițiilor de facturare stabilite cu privire la taxa pe valoarea adăugată (JO 2002, L 15, p. 24).

      (3)  Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7)


title: Cauza C-81/07: Hotărârea Curții (Camera a Treia) din 13 martie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Elenă (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Mediu — Directiva 2000/59/CE — Planuri de preluare și de tratare a deșeurilor provenite de la nave)

text:
               9.5.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 116/8

         Hotărârea Curții (Camera a Treia) din 13 martie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Elenă
   (Cauza C-81/07) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Mediu - Directiva 2000/59/CE - Planuri de preluare și de tratare a deșeurilor provenite de la nave)
   (2008/C 116/13)
   Limba de procedură: greaca
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: G. Zavvos și K. Simonsson, agenți)

      Pârâtă: Republica Elenă (reprezentanți: S. Chala și I. Pouli, agenți)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Neadoptarea, în termenul prevăzut, a tuturor actelor necesare pentru a se conforma Directivei 2000/59/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 27 noiembrie 2000 privind instalațiile portuare de preluare a deșeurilor provenite din exploatarea navelor și a reziduurilor de încărcătură — Declarația Comisiei (JO L 332, p. 81, Ediție specială, 7/vol. 08, p. 22)
   Dispozitivul

               1)

               Prin faptul că nu a stabilit, nu a pus în aplicare și nu a aprobat planurile de preluare și de tratare a deșeurilor provenite din exploatarea navelor și a reziduurilor de încărcătură, Republica Elenă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 5 alineatul (1) și al articolului 16 alineatul (1) din Directiva 2000/59/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 27 noiembrie 2000 privind instalațiile portuare de preluare a deșeurilor provenite din exploatarea navelor și a reziduurilor de încărcătură.

               2)

               Obligă Republica Elenă la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 69, 24.3.2007.


title: Cauza T-255/14: Acțiune introdusă la 23 aprilie 2014 – Aalto-korkeakoulusäätiö/OAPI (APPCAMPUS)

text:
               21.7.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 235/24

         Acțiune introdusă la 23 aprilie 2014 – Aalto-korkeakoulusäätiö/OAPI (APPCAMPUS)
   (Cauza T-255/14)
   2014/C 235/33
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Aalto-korkeakoulusäätiö (Helsinki, Finlanda) (reprezentant: C. Tomás Pedro, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea în parte a Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 24 ianuarie 2014, pronunțată în cauza R 713/2013-2, în măsura în care a fost confirmată decizia de respingere a protecției în Uniunea Europeană a înregistrării internaționale 1 1 34  485„APPCAMPUS” (marcă verbală) privind software de calculator, suporturi magnetice de date, discuri de înregistrare, compact discuri, DVD-uri și alte suporturi digitale de înregistrare din clasa 9 și servicii tehnologice, precum și servicii de cercetare și de creație referitoare la acestea, design și dezvoltare de software din clasa 42;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană nr. 1 1 34  485 a mărcii verbale „APPCAMPUS” pentru produse și servicii din clasele 9, 35, 38, 41 și 42.

      Decizia examinatorului: constată că marca solicitată nu este, în parte, eligibilă pentru înregistrare.

      Decizia camerei de recurs: anulează în parte decizia atacată.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (c) și (b) și alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-366/11: Acțiune introdusă la 6 iulie 2011 — Bial — Portela & Ca/OAPI — Isdin (ZEBEXIR)

text:
               10.9.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/53

         Acțiune introdusă la 6 iulie 2011 — Bial — Portela & Ca/OAPI — Isdin (ZEBEXIR)
   (Cauza T-366/11)
   2011/C 269/118
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Bial — Portela & Ca, SA (São Mamede do Coronado, Portugalia) (reprezentanți: B. Braga da Cruz și J. M. Pimenta, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Isdin, SA (Barcelona, Spania)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 6 aprilie 2011 pronunțate în cauza R 1212/2009-1;

               —

               obligarea pârâtului să refuze cererea de înregistrare nr. 6809008 a mărcii comunitare „ZEBEXIR” și

               —

               obligarea celeilalte părți din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitanta mărcii comunitare: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Marca comunitară vizată: marca verbală „ZEBEXIR” pentru produse din clasele 3 și 5 — cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 6809008.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: reclamanta.

      Marca sau semnul invocat în procedura opoziției: marca comunitară verbală „ZEBINIX”, înregistrată sub nr. 3424223 pentru produse și servicii din clasele 3, 5 și 42.

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 2074/2009 al Consiliului întrucât camera de recurs a considerat în mod eronat că mărcile comunitare în cauză nu erau similare și că nu exista un risc de confuzie.


title: Cauza C-302/12: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 21 noiembrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Hoge Raad der Nederlanden — Țările de Jos) — X/Minister van Financiën (Trimitere preliminară — Articolul 43 CE — Autovehicule — Utilizarea într-un stat membru a unui autovehicul privat înmatriculat într-un alt stat membru — Taxarea acestui vehicul în primul stat membru cu ocazia primei utilizări pe rețeaua rutieră națională, precum și în al doilea stat membru cu ocazia înmatriculării — Vehicul utilizat de cetățeanul în cauză atât în scopuri private, cât și pentru a se deplasa din statul membru de origine la locul de muncă, situat în primul stat membru)

text:
               8.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 39/6

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 21 noiembrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Hoge Raad der Nederlanden — Țările de Jos) — X/Minister van Financiën
   (Cauza C-302/12) (1)

   (Trimitere preliminară - Articolul 43 CE - Autovehicule - Utilizarea într-un stat membru a unui autovehicul privat înmatriculat într-un alt stat membru - Taxarea acestui vehicul în primul stat membru cu ocazia primei utilizări pe rețeaua rutieră națională, precum și în al doilea stat membru cu ocazia înmatriculării - Vehicul utilizat de cetățeanul în cauză atât în scopuri private, cât și pentru a se deplasa din statul membru de origine la locul de muncă, situat în primul stat membru)
   2014/C 39/09
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Hoge Raad der Nederlanden

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: X

      Pârât: Minister van Financiën

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Hoge Raad der Nederlanden — Interpretarea articolelor 21, 45, 49 și 56 TFUE — Reglementare națională care impune o taxă de înmatriculare pentru prima utilizare a unui vehicul în rețeaua rutieră națională — Taxă datorată de o persoană care își are reședința în două state membre, printre care statul membru în cauză, și care utilizează în mod permanent vehiculul în acest stat membru — Vehicul înmatriculat în celălalt stat membru — Exercitarea competențelor fiscale de cele două state membre

      Dispozitivul

   Articolul 43 CE trebuie interpretat în sensul că nu se opune unei reglementări a unui stat membru care supune unei taxe, cu ocazia primei utilizări pe rețeaua rutieră națională, un autovehicul înmatriculat și care a făcut deja obiectul unei taxări ca urmare a înmatriculării sale într-un alt stat membru, în cazul în care acest vehicul este destinat în esență a fi utilizat efectiv și cu titlu permanent în aceste două state membre sau în cazul în care este utilizat, în fapt, în acest mod, în măsura în care taxa respectivă nu este discriminatorie.

      (1)  JO C 287, 22.9.2012.


title: Cauza T-287/13: Acțiune introdusă la 24 mai 2013 — Husky CZ/OAPI — Husky of Tostock (HUSKY)

text:
               20.7.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 207/53

         Acțiune introdusă la 24 mai 2013 — Husky CZ/OAPI — Husky of Tostock (HUSKY)
   (Cauza T-287/13)
   2013/C 207/87
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Husky CZ s.r.o. (Praga, Republica Cehă) (reprezentant: L. Lorenc, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Husky of Tostock Ltd (Woodbridge, Regatul Unit)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate a Camerei întâi de recurs a OAPI din 14 martie 2013;

               —

               obligarea OAPI și Husky of Tostock Ltd la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de decădere: marca verbal „HUSKY” pentru produse din clasele 3, 9, 14, 16, 18 și 25 — marca comunitară nr. 152 546

      Titularul mărcii comunitare: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Partea care solicită decăderea din drepturi a titularului mărcii comunitare: reclamanta

      Decizia diviziei de anulare: constată decăderea parțială din drepturile asupra mărcii comunitare

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: încălcarea articolului 5 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul Consiliului nr. 207/2009.


title: Cauza T-277/14: Acțiune introdusă la 30 aprilie 2014 – Mabrouk/Consiliul

text:
               24.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 194/34

         Acțiune introdusă la 30 aprilie 2014 – Mabrouk/Consiliul
   (Cauza T-277/14)
   2014/C 194/44
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Mohamed Marouen Ben Ali Bel Ben Mohamed Mabrouk (Cartagina, Tunisia) (reprezentanți: J. Farthouat, J. Mignard, N. Boulay, lawyers, și S. Crosby, Solicitor)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               constatarea faptului că pârâtul a încălcat articolul 265 TFUE prin aceea că nu a reacționat la cererea reclamantului din 17 ianuarie 2014, trimisă cu confirmare de primire, de a prezenta dovezile pe baza cărora a dispus înghețarea fondurilor reclamantului din Uniunea Europeană;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă un motiv.
   Reclamantul susține că pârâtul are obligația legală de a-i prezenta dovezile pe baza cărora a dispus înghețarea fondurilor sale și că i-a solicitat în mod formal prezentarea acestor dovezi și prin urmare, i-a solicitat să acționeze. Având în vedere că pârâtul nu a acționat nici prin prezentarea dovezilor, nici prin refuzul de a le prezenta, acesta a încălcat articolul 265 TFUE.


title: Cauza T-450/12: Hotărârea Tribunalului din 30 septembrie 2015 – Anagnostakis/Comisia („Drept instituțional — Inițiativă cetățenească europeană — Politica economică și monetară — Nerambursarea datoriei publice — Consacrarea principiului «stare de necesitate» — Refuzul înregistrării — Atribuții ale Comisiei — Obligația de motivare”)

text:
               23.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 389/27

         Hotărârea Tribunalului din 30 septembrie 2015 – Anagnostakis/Comisia
   (Cauza T-450/12) (1)

   ((„Drept instituțional - Inițiativă cetățenească europeană - Politica economică și monetară - Nerambursarea datoriei publice - Consacrarea principiului «stare de necesitate» - Refuzul înregistrării - Atribuții ale Comisiei - Obligația de motivare”))
   (2015/C 389/27)
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamant: Alexios Anagnostakis (Atena, Grecia) (reprezentant: A. Anagnostakis, avocat)

      Pârâtă: Comisia (reprezentanți: H. Krämer și M. Konstantinidis, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei C(2012) 6289 final a Comisiei din 6 septembrie 2012 prin care a fost respinsă cererea de înregistrare a inițiativei cetățenești europene intitulate „Un milion de semnături pentru o Europă a solidarității”, prezentată Comisiei la 13 iulie 2012

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Îl obligă pe domnul Alexios Anagnostakis la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 399, 22.12.2012.


title: Cauza T-668/16 P: Recurs introdus la 19 septembrie 2016 de HL împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice din 20 iulie 2016 în cauza F-112/15, HL/Comisia

text:
               28.11.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 441/22

      Recurs introdus la 19 septembrie 2016 de HL împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice din 20 iulie 2016 în cauza F-112/15, HL/Comisia
      (Cauza T-668/16 P)
      (2016/C 441/26)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurent: HL (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: R. Rata, avocat)

         Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

         Concluziile recurentului

      Recurentul solicită Curții:

                  —

                  anularea Hotărârii din 20 iulie 2016 a Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene în cauza F-112/15;

                  —

                  anularea deciziei din 14 noiembrie 2014 a autorității împuternicite să facă numiri din cadrul Comisiei Europene, adoptată prin Nota administrativă nr. 41-2014 de stabilire a listei funcționarilor promovați în cadrul exercițiului de promovare 2014, în măsura în care nu include numele recurentului;

                  —

                  obligarea Comisiei Europene să își suporte propriile cheltuieli de judecată și să le plătească pe cele efectuate de recurent.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, recurentul invocă trei motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe săvârșirea unor erori de drept prin respingerea primului motiv al recurentului ca nefondat. Recurentul susține că Tribunalul Funcției Publice a săvârșit patru erori esențiale în ceea ce privește primul său motiv:

                              —

                              în primul rând, Tribunalul a statuat, cu încălcarea jurisprudenței aplicabile, că nu este necesar să verifice legalitatea acțiunilor autorității împuternicite să facă numiri, dacă aceasta declară că și-a îndeplinit atribuțiile și obligațiile legale;

                              —

                              în al doilea rând, Tribunalul, în mod eronat, a respins ca probă raportul Comitetului comun de monitorizare și nu a luat în considerare în mod efectiv imposibilitatea dovedită de a compara sursele de informare folosite de autoritatea împuternicită să facă numiri;

                              —

                              în al treilea rând, Tribunalul a ignorat în mod eronat – fără justificare – existența argumentelor și a probelor prezentate de recurent cu privire la estimarea matematică a metodologiei de evaluare literară a autorității împuternicite să facă numiri, precum și a celui de al doilea aspect al primului său motiv, în întregime;

                              —

                              în al patrulea rând, Tribunalul a presupus în mod eronat că lipsa unei aprecieri efective comparative a meritelor nu poate determina anularea unei decizii privind promovarea.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe susținerea recurentului că Tribunalul Funcției Publice a săvârșit o eroare de drept în ceea ce privește al doilea motiv al său:

                              —

                              în primul rând prin limitarea arbitrară a obiectului și a aplicabilității articolului 25 din Statutul funcționarilor, precum și a drepturilor fundamentale ale recurentului potrivit dreptului Uniunii, într-o manieră incompatibilă cu voința legiuitorului Uniunii, și

                              —

                              în al doilea rând, prin respingerea ca nefondat a celui de al doilea motiv al recurentului pentru motive vădit eronate.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe neefectuarea unui control jurisdicțional imparțial și efectiv, care a determinat o încălcare a dreptului recurentului la o cale de atac efectivă, recurentul susținând că:

                              —

                              în primul rând, judecătorul raportor a făcut declarații prejudiciabile care demonstrează subiectivism în raportul pregătitor, care au decis în mod anticipat modul de soluționare a cererilor recurentului;

                              —

                              în al doilea rând, președintele Tribunalului nu l-a recuzat pe judecător și nu a transferat cauza la o altă cameră, deși a recunoscut că declarațiile prejudiciabile atacate au fost preluate dintr-o altă cauză în care erau implicați alți recurenți;

                              —

                              în al treilea rând, Tribunalul a ignorat și a respins, în mod selectiv, argumente și probe esențiale, fără a le analiza sau verifica. În concluzie, recurentul consideră că dreptul său la o cale de atac efectivă a fost încălcat de Tribunal prin neefectuarea unui control jurisdicțional imparțial și efectiv.


title: Cauza F-131/12: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 11 martie 2013 — Marcuccio/Comisia [Funcție publică — Articolul 34 alineatele (1) și (6) din Regulamentul de procedură — Cerere introdusă prin fax în termenul de introducere a acțiunii — Semnătură olografă a avocatului diferită de cea care figurează pe originalul cererii introductive adresate prin poștă — Tardivitatea acțiunii — Inadmisibilitate vădită]

text:
               25.5.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 147/35

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 11 martie 2013 — Marcuccio/Comisia
   (Cauza F-131/12)
   (Funcție publică - Articolul 34 alineatele (1) și (6) din Regulamentul de procedură - Cerere introdusă prin fax în termenul de introducere a acțiunii - Semnătură olografă a avocatului diferită de cea care figurează pe originalul cererii introductive adresate prin poștă - Tardivitatea acțiunii - Inadmisibilitate vădită)
   2013/C 147/68
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamant: Luigi Marcuccio (Tricase, Italia) (reprezentant: G. Cipressa, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul

   Cerere de anulare a refuzului despăgubirii pentru prejudiciul pe care reclamantul l-ar fi suferit ca urmare a pensionării sale, precum și o cerere de despăgubire

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea ca vădit inadmisibilă.

               2.

               Domnul Marcuccio suportă propriile cheltuieli de judecată.


title: Cauza T-292/08: Hotărârea Tribunalului din 13 septembrie 2010 — Inditex/OAPI — Marín Díaz de Cerio (OFTEN) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale OFTEN — Marca națională verbală anterioară OLTEN — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Similitudinea semnelor — Similitudinea produselor — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009] — Dovada utilizării serioase a mărcii anterioare — Articolul 43 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 40/94 [devenit articolul 42 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 207/2009] — Obiectul litigiului în fața camerei de recurs — Articolele 61 și 62 din Regulamentul nr. 40/94 (devenite articolele 63 și 64 din Regulamentul nr. 207/2009)” ]

text:
               6.11.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/27

         Hotărârea Tribunalului din 13 septembrie 2010 — Inditex/OAPI — Marín Díaz de Cerio (OFTEN)
   (Cauza T-292/08) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale OFTEN - Marca națională verbală anterioară OLTEN - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Similitudinea semnelor - Similitudinea produselor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009] - Dovada utilizării serioase a mărcii anterioare - Articolul 43 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 40/94 [devenit articolul 42 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 207/2009] - Obiectul litigiului în fața camerei de recurs - Articolele 61 și 62 din Regulamentul nr. 40/94 (devenite articolele 63 și 64 din Regulamentul nr. 207/2009))
   2010/C 301/44
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Industria de Diseño Textil (Inditex), SA (Arteixo, Spania) (reprezentanți: E. Armijo Chávarri și A. Castán Pérez-Gómez, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: O. Mondéjar Ortuño, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Roberto Fernando Marín Díaz de Cerio (Logroño, Spania)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 24 aprilie 2008 (cauza R 484/2007-2) privind o procedură de opoziție între domnul Roberto Fernando Marín Díaz de Cerio și Industria de Diseño Textil (Inditex), SA

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Industria de Diseño Textil (Inditex), SA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 236, 13.9.2008.


title: Cauza C-540/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Obersten Gerichtshof (Austria) la 4 decembrie 2008 — Mediaprint Zeitungs- und Zeitschriftenverlag GmbH & Co. KG/ Österreich -Zeitungsverlag GmbH

text:
               21.3.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 69/18

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Obersten Gerichtshof (Austria) la 4 decembrie 2008 — Mediaprint Zeitungs- und Zeitschriftenverlag GmbH & Co. KG/„Österreich”-Zeitungsverlag GmbH
   (Cauza C-540/08)
   (2009/C 69/33)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Obersten Gerichtshof
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Mediaprint Zeitungs- und Zeitschriftenverlag GmbH & Co. KG

      Pârâtă:„Österreich”-Zeitungsverlag GmbH
   Întrebările preliminare

               1)

               O normă națională care interzice, în afară de excepțiile enumerate limitativ, anunțarea, oferirea sau acordarea de avantaje gratuite care însoțesc publicații periodice precum și anunțarea de avantaje gratuite aferente altor produse sau servicii, fără obligația de a verifica de la caz la caz caracterul înșelător, agresiv sau neloial al unei astfel de practici comerciale este contrară articolului 3 alineatul (1) și articolului 5 alineatul (5) din Directiva 2005/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 mai 2005 privind practicile comerciale neloiale ale întreprinderilor de pe piața internă față de consumatori și de modificare a Directivei 84/450/CEE a Consiliului, a Directivelor 97/7/CE, 98/27/CE și 2002/65/CE ale Parlamentului European și ale Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 2006/2004 al Parlamentului European și al Consiliului („Directiva privind practicile comerciale neloiale”) (1) sau altor dispoziții din această directivă, chiar dacă norma națională în discuție urmărește nu numai protecția consumatorilor, ci și alte obiective care nu intră în domeniul de aplicare material al directivei citate anterior, cum ar fi, de exemplu, menținerea pluralismului presei sau protecția concurenților mai slabi?

               2)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare,
               posibilitatea de a participa la un joc de noroc cu premii, legată de cumpărarea unui ziar, este o practică comercială neloială în sensul articolului 5 alineatul (2) din Directiva privind practicile comerciale neloiale pentru simplul motiv că această posibilitate de a participa la un joc de noroc reprezintă, cel puțin pentru o parte din publicul vizat, chiar dacă nu singurul motiv, în mod cert motivul determinant pentru cumpărarea ziarului?

      (1)  JO L 149, p. 22.


title: Cauza C-311/07: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 17 iulie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Austria (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 89/105/CEE — Includerea medicamentelor de uz uman în domeniul de aplicare al sistemelor naționale de asigurări de sănătate — Articolul 6 punctul 1 — Lista medicamentelor cuprinse în sistemul național de asigurări de sănătate care stabilește trei categorii distincte din punctul de vedere al condițiilor de rambursare — Termen de adoptare a unei decizii privind cererea de includere a unui medicament în categoriile prevăzute de această listă care oferă condițiile de rambursare cele mai favorabile)

text:
               30.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/16

         Hotărârea Curții (Camera a opta) din 17 iulie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Austria
   (Cauza C-311/07) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 89/105/CEE - Includerea medicamentelor de uz uman în domeniul de aplicare al sistemelor naționale de asigurări de sănătate - Articolul 6 punctul 1 - Lista medicamentelor cuprinse în sistemul național de asigurări de sănătate care stabilește trei categorii distincte din punctul de vedere al condițiilor de rambursare - Termen de adoptare a unei decizii privind cererea de includere a unui medicament în categoriile prevăzute de această listă care oferă condițiile de rambursare cele mai favorabile)
   (2008/C 223/25)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: B. Stromsky și B. Schima, agenți)

      Pârâtă: Republica Austria (reprezentant: C. Pesendorfer, agent)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolului 6 punctul 1 din Directiva 89/105/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1988 privind transparența măsurilor care reglementează stabilirea prețurilor medicamentelor de uz uman și includerea acestora în domeniul de aplicare al sistemelor naționale de asigurări de sănătate (JO L 40, p. 8, Ediție specială 05/vol. 2, p. 84) — Reglementare națională privind securitatea socială care stabilește o listă de medicamente cuprinse în sistemul de asigurări de sănătate ce conține trei categorii de medicamente care se disting din punctul de vedere al condițiilor de rambursare — Lipsa stabilirii unui termen corespunzător celui prevăzut de articolul 6 punctul 1 din Directiva 89/105/CEE pentru deciziile privind includerea medicamentelor în categoriile mai favorabile
   Dispozitivul

               1)

               Prin faptul că nu a prevăzut un termen, în conformitate cu articolului 6 punctul 1 din Directiva 89/105/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1988 privind transparența măsurilor care reglementează stabilirea prețurilor medicamentelor de uz uman și includerea acestora în domeniul de aplicare al sistemelor naționale de asigurări de sănătate, pentru adoptarea deciziilor privind cererile de includere a medicamentelor în secțiunea galbenă sau în secțiunea verde din Codul de rambursare a medicamentelor prevăzut prin Legea generală privind asigurările sociale (Allgemeines Sozialversicherungsgesetz), astfel cum a fost modificată prin Legea din 2003 pentru modificarea legii privind asigurările sociale (Sozialversicherungs-Änderungsgesetz 2003), Republica Austria nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei dispoziții.

               2)

               Obligă Republica Austria la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 211, 8.9.2007.


title: Cauza T-369/08: Hotărârea Tribunalului din 17 decembrie 2010 — EWRIA și alții/Comisia (Dumping — Importuri de cabluri din fier și din oțel originare din China, din India, din Africa de Sud, din Ucraina și din Rusia — Refuz de a efectua o reexaminare intermediară parțială a taxei antidumping instituite)

text:
               5.2.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/10

         Hotărârea Tribunalului din 17 decembrie 2010 — EWRIA și alții/Comisia
   (Cauza T-369/08) (1)

   (Dumping - Importuri de cabluri din fier și din oțel originare din China, din India, din Africa de Sud, din Ucraina și din Rusia - Refuz de a efectua o reexaminare intermediară parțială a taxei antidumping instituite)
   2011/C 38/15
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: European Wire Rope Importers Association (EWRIA) (Hemer, Germania), Câbleries namuroises SA (Namur, Belgia), Ropenhagen A/S (Vallensbaek Strand, Danemarca), ESH Eisen- und Stahlhandelsgesellschaft mbH (Kaarst, Germania), Heko Industrieerzeugnisse GmbH (Hemer), Interkabel Internationale Seil- und Kabel Handels GmbH (Solms, Germania), Jose Casañ Colomar, SA (Valencia, Spania) și Denwire Ltd (Dudley, Regatul Unit) (reprezentant: T. Lieber, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Clyne și H. van Vliet, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei Comisiei din 4 iulie 2008 prin care aceasta a respins cererea reclamantelor privind inițierea procedurii de reexaminare intermediară parțială a măsurilor antidumping aplicabile importurilor de cabluri din fier și din oțel

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă European Wire Rope Importers Association (EWRIA), Câbleries namuroises SA, Ropenhagen A/S, ESH Eisen- und Stahlhandelsgesellschaft mbH, Heko Industrieerzeugnisse GmbH, Interkabel Internationale Seil- und Kabel-Handels GmbH, Jose Casañ Colomar SA și Denwire Ltd la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 301, 22.11.2008.


title: Cauza C-126/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesfinanzhof (Germania) la 8 martie 2012 — Brück Edgar/Agentur für Arbeit Villingen-Schwenningen — Familienkasse

text:
               23.6.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 184/2

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesfinanzhof (Germania) la 8 martie 2012 — Brück Edgar/Agentur für Arbeit Villingen-Schwenningen — Familienkasse
   (Cauza C-126/12)
   2012/C 184/03
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesfinanzhof

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Brück Edgar

      Pârâtă: Agentur für Arbeit Villingen-Schwenningen — Familienkasse

      Întrebarea preliminară

   Articolul 13 alineatul (1) și alineatul (2) litera (a) din Regulamentul nr. 1408/71 (1) trebuie interpretat în sensul că se opune acordării (diferenței) alocației pentru copii de către statul membru de reședință în acele cazuri în care titularul alocației desfășoară în Elveția o activitate salariată ca lucrător frontalier — la fel ca și celălalt părinte — unde încasează prestații familiale pentru copiii săi, care locuiesc în statul membru de reședință, prestații care sunt mai mici decât alocația pentru copii acordată de statul membru de reședință?

      (1)  Regulamentul (CEE) al Consiliului din 14 iunie 1971 privind aplicarea regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați și cu familiile acestora, care se deplasează în cadrul Comunității (JO L 149, p. 2, Ediție specială, 05/vol. 1, p. 26), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 118/97 al Consiliului din 2 decembrie 1996 (JO 1997, L 28, p. 1, Ediție specială, 05/vol. 4, p. 35) și prin Regulamentul (CE) nr. 647/2005 al Parlamentului European și al Consiliului din 13 aprilie 2005 (JO L 117, p. 1, Ediție specială, 05/vol. 7, p. 211).


title: Cauza C-180/14: Acțiune introdusă la 11 aprilie 2014 – Comisia Europeană/Republica Elenă

text:
               16.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 184/19

         Acțiune introdusă la 11 aprilie 2014 – Comisia Europeană/Republica Elenă
   (Cauza C-180/14)
   2014/C 184/23
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: M. Patakia și M. van Beek)

      Pârâtă: Republica Elenă

      Concluziile reclamantei

               —

               declararea faptului că, întrucât nu a prevăzut și/sau nu a aplicat un program de muncă săptămânal maxim de cel mult 48 de ore și întrucât nu a garantat o perioadă minimă zilnică și săptămânală de odihnă, nici o perioadă de odihnă compensatorie imediat următoare orelor de muncă a căror compensare este necesară, Republica Elenă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi reveneau în temeiul articolelor 3, 5 și 6 din Directiva 2003/88/CE (1);

               —

               obligarea Republicii Elene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

               1.

               Directiva 2003/88 a stabilit norme minime comune pentru organizarea programului de muncă în scopul protejării sănătății și a siguranței lucrătorilor prin prevederea unei limite maxime a programului de muncă săptămânal (articolul 6) și a unei perioade minime zilnice și săptămânale de odihnă (articolele 3, 5 și 6 din aceeași directivă).

               2.

               Republica Elenă a transpus directiva în dreptul intern, inclusiv pentru medicii încadrați în muncă în serviciile sanitare publice, prin Decretul președintelui Republicii nr. 88/1999. În ceea ce privește medicii rezidenți, Republica Elenă a transpus directiva prin Decretul Președintelui Republicii nr. 76/2005.

               3.

               Ulterior însă, Republica Elenă a adoptat o serie de prevederi legale care au suspendat aplicarea normelor de receptare în raport cu medicii salariați și cu medicii rezidenți în cadrul serviciilor sanitare publice.

               4.

               În plus, din plângerile adresate Comisiei de zece federații diferite ale medicilor greci rezultă că acești lucrători erau obligați, în temeiul reglementării naționale, dar și în practică, să lucreze în medie 60-72 ore pe săptămână (medicii salariați) și 71-93 de ore (medicii rezidenți). În mod constant, erau de asemenea obligați să lucreze până la 32 de ore fără întrerupere la locul de muncă.

               5.

               Ulterior, s-a încheiat un contract colectiv de muncă și s-au adoptat Legea nr. 3754/2009 și Legea nr. 3868/2010, care reiau dispozițiile contractului colectiv menționat. Legea națională a continuat să nu stabilească o limită efectivă a programului maxim în care lucrătorii sus-menționați pot fi obligați să muncească întrucât, cu excepția serviciului obișnuit, prevede că „medicii din cadrul spitalelor din sistemul sanitar național, medicii universitari și medicii aflați în perioada de rezidențiat efectuează gărzile indispensabile pentru funcționarea normală a spitalelor și a centrelor medicale.”

               6.

               În plus, în scopul aplicării în practică a acestor dispoziții, nu se garantează perioada minimă de odihnă zilnică și săptămânală întrucât, pe de o parte, nu se recunosc drept timp de muncă toate tipurile de gărzi și, pe de altă parte, nu se instituie perioade echivalente de odihnă compensatoare, care trebuie efectuate imediat după perioada de muncă suplimentară care trebuie compensată.

               7.

               Reglementarea și practica menționate mai sus se îndepărtează grav de cerințele minime impuse de directivă și constituie o încălcare a articolelor 3, 5 și 6 din Directiva 2003/88.

      (1)  Directiva Parlamentului European și a Consiliului din 4 noiembrie 2003 privind anumite aspecte ale organizării timpului de lucru (JO L 299, p. 9).


title: Cauza C-559/08 P: Recurs introdus la 9 februarie 2009 de Deepak Rajani (Dear!Net Online) împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a opta) pronunțate la 26 noiembrie 2008 în cauza T-100/06, Deepak Rajani (Dear!Net Online)/ Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

text:
               4.4.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 82/10

         Recurs introdus la 9 februarie 2009 de Deepak Rajani (Dear!Net Online) împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a opta) pronunțate la 26 noiembrie 2008 în cauza T-100/06, Deepak Rajani (Dear!Net Online)/ Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   (Cauza C-559/08 P)
   (2009/C 82/19)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Recurentă: Deepak Rajani (Dear!Net Online) (reprezentant: A. Kockläuner, avocat)

      Celelalte părți în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Artoz-Papier AG
   Concluziile recurentei

               —

               Anularea în totalitate a Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță din 26 noiembrie 2008, T-100/06;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată efectuate în fața Curții de Justiție.

         Motivele și principalele argumente
   Recurenta solicită anularea hotărârii atacate pentru următoarele motive:

               —

               respingând primul motiv de recurs, Tribunalul de Primă Instanță a interpretat în mod greșit articolul 43 alineatele (2) și (3) din Regulamentul privind marca comunitară (RMC) coroborat cu articolul 4 alineatul 1) din Aranjamentul de la Madrid;

               —

               respingând primul motiv de recurs, Tribunalul de Primă Instanță a încălcat articolul 6 din Tratatul privind Uniunea Europeană (versiunea consolidată), precum și articolul 6 coroborat cu articolul 14 din Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale (CEDO);

               —

               respingând primul motiv de recurs, Tribunalul de Primă Instanță a încălcat articolul 10 din Directiva 89/104/CEE (1) coroborat cu articolul 1 din aceeași directivă;

               —

               respingând cel de al doilea motiv de recurs, Tribunalul de Primă Instanță a încălcat articolul 79 din RMC, întrucât nu a ținut cont de faptul că persoana care a formulat opoziția a acționat cu rea credință;

               —

               respingând cel de al doilea motiv de recurs, Tribunalul de Primă Instanță a considerat în mod greșit mărcile în cauză ca fiind atât de similare încât pot fi confundate și a încălcat, astfel, articolul 8 alineatul (1) litera (b) din RMC;

               —

               respingând cel de al doilea motiv de recurs, Tribunalul de Primă Instanță a încălcat articolul 135 alineatul (4) din Regulamentul de procedură al Tribunalul de Primă Instanță, întrucât nu a luat în considerare elementele de probă anexate la cererea introductivă;

               —

               respingând cel de al doilea motiv de recurs, Tribunalul de Primă Instanță a încălcat articolele 49 și 50 coroborate cu articolul 220 din Tratatul privind Uniunea Europeană (versiunea consolidată);

               —

               respingând cel de al doilea motiv de recurs, Tribunalul de Primă Instanță nu a ținut cont de faptul că OAPI a săvârșit un abuz de putere.

      (1)  Prima directivă a Consiliului 89/104/CEE din 21 decembrie 1988 de apropiere a legislațiilor statelor membre cu privire la mărci (JO 1989, L 40, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 92).


title: Cauza T-164/13: Acțiune introdusă la 15 martie 2013 — Sun Capital Partners/OAPI — Sun Capital Partners (SUN CAPITAL)

text:
               25.5.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 147/26

         Acțiune introdusă la 15 martie 2013 — Sun Capital Partners/OAPI — Sun Capital Partners (SUN CAPITAL)
   (Cauza T-164/13)
   2013/C 147/47
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Sun Capital Partners, Inc. New York, Statele Unite) (reprezentanți: P. A. Dubois, Solicitor, D. Alexander, QC și F. Clark, Barrister)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Sun Capital Partners Ltd (Londra, Regatul Unit)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei contestate pronunțate de camera de recurs a OAPI și/sau

               —

               trimiterea cauzei spre rejudecare la camera de recurs,

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a cheltuielilor efectuate în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs,

               —

               obligarea Sun Capital Partners Ltd la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a cheltuielilor efectuate în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs, în cazul în care formulează cerere de intervenție în prezenta cauză.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: marca verbală „SUN CAPITAL” — marcă comunitară înregistrată sub nr. 2 942 654.

      Titularul mărcii comunitare: reclamanta.

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Motivarea cererii de declarare a nulității: motivele cererii de declarare a nulității sunt cele prevăzute la articolul 53 alineatul (1) litera (c) și la articolul 8 alineatul (4) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului.

      Decizia diviziei de anulare: anulează marca comunitară contestată.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 53 alineatul (1) coroborat cu articolul 8 alineatul (4) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului.


title: Cauza C-204/11: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 18 iulie 2013 — Fédération internationale de football association (FIFA)/Comisia Europeană, Regatul Belgiei, Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (Recurs — Transmisii de televiziune — Directiva 89/552/CEE — Articolul 3a — Măsuri adoptate de Regatul Belgiei privind evenimentele de importanță majoră pentru societatea belgiană — Campionatul Mondial de Fotbal — Decizie prin care măsurile sunt declarate compatibile cu dreptul comunitar — Motivare — Articolele 43 CE și 49 CE — Drept de proprietate)

text:
               7.9.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 260/3

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 18 iulie 2013 — Fédération internationale de football association (FIFA)/Comisia Europeană, Regatul Belgiei, Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord
   (Cauza C-204/11) (1)

   (Recurs - Transmisii de televiziune - Directiva 89/552/CEE - Articolul 3a - Măsuri adoptate de Regatul Belgiei privind evenimentele de importanță majoră pentru societatea belgiană - Campionatul Mondial de Fotbal - Decizie prin care măsurile sunt declarate compatibile cu dreptul comunitar - Motivare - Articolele 43 CE și 49 CE - Drept de proprietate)
   2013/C 260/04
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Fédération internationale de football association (FIFA) (reprezentanți: A. Barav și D. Reymond, avocați)

      Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: E. Montaguti și N. Yerrell, agenți, asistați de M. Gray, barrister), Regatul Belgiei (reprezentanți: C. Pochet și J.-C. Halleux, agenți, asistați de A. Joachimowicz și J. Stuyck, avocați), Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentanți: S. Ossowski și J. Beeko, agenți, asistați de T. de la Mare, QC)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) pronunțate la 17 februarie 2011 — Fédération Internationale de Footbal Association (FIFA)/Comisia (T-385/07) prin care s-a respins o acțiune având ca obiect anularea Deciziei 2007/479/CE a Comisiei din 25 iunie 2007 prin care se declară compatibile cu dreptul comunitar măsurile adoptate de Belgia în temeiul articolului 3a alineatul (1) din Directiva 89/552/CEE a Consiliului din 3 octombrie 1989 privind coordonarea anumitor acte cu putere de lege și acte administrative ale statelor membre cu privire la desfășurarea activităților de difuzare a programelor de televiziune (JO L 180, p. 24)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Fédération internationale de football association (FIFA) suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 232, 6.8.2011.


title: Cauza C-22/09: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 29 octombrie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Marele Ducat al Luxemburgului (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Politica energetică — Economie de energie — Directiva 2002/91/CE — Performanța energetică a clădirilor — Netranspunere în termenul prevăzut)

text:
               13.3.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/15

         Hotărârea Curții (Camera a opta) din 29 octombrie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Marele Ducat al Luxemburgului
   (Cauza C-22/09) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Politica energetică - Economie de energie - Directiva 2002/91/CE - Performanța energetică a clădirilor - Netranspunere în termenul prevăzut)
   2010/C 63/23
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: B. Schima și L. de Schietere de Lophem, agenți)

      Pârât: Marele Ducat al Luxemburgului (reprezentant: C. Schiltz, agent)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Neadoptarea, în termenul prevăzut, a dispozițiilor necesare pentru a se conforma Directivei 2002/91/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 2002 privind performanța energetică a clădirilor (JO L 1, p.65, Ediție specială 12/vol. 2, p. 44)

      Dispozitivul

               1.

               Prin neadoptarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2002/91/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 2002 privind performanța energetică a clădirilor, Marele Ducat al Luxemburgului nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 15 alineatul (1) din directiva menționată.

               2.

               Obligă Marele Ducat al Luxemburgului la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 82, 4.4.2009.


title: Cauza C-289/08: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 12 martie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Marele Ducat al Luxemburgului [Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 96/82/CE — Articolul 11 alineatul (1) litera (c) — Planuri de urgență externe — Netranspunere în termenul prevăzut]

text:
               16.5.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 113/12

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 12 martie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Marele Ducat al Luxemburgului
   (Cauza C-289/08) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 96/82/CE - Articolul 11 alineatul (1) litera (c) - Planuri de urgență externe - Netranspunere în termenul prevăzut)
   2009/C 113/23
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: G. Rozet și A. Sipos, agenți)

      Pârât: Marele Ducat al Luxemburgului (reprezentant: C. Schiltz, agent)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Lipsa elaborării unor planuri de urgență externe pentru măsurile care trebuie luate în exteriorul entităților care intră sub incidența articolului 9 din Directiva 96/82/CE a Consiliului din 9 decembrie 1996 privind controlul asupra riscului de accidente majore care implică substanțe periculoase (JO L 10, p. 13, Ediție specială, 05/vol. 4, p. 8.)

      Dispozitivul

               1)

               Prin faptul că nu a elaborat, în termenul prevăzut, un plan de urgență externă pentru măsurile care trebuie luate în exteriorul entităților care intră sub incidența articolului 9 din Directiva 96/82/CE a Consiliului din 9 decembrie 1996 privind controlul asupra riscului de accidente majore care implică substanțe periculoase, Marele Ducat al Luxemburgului nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 11 alineatul (1) litera (c) din această directivă.

               2)

               Obligă Marele Ducat al Luxemburgului la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 223, 30.8.2008.


title: Cauza C-319/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Thüringer Oberlandesgericht (Germania) la 11 iunie 2013 — Udo Rätzke/S+K Handels GmbH

text:
               7.9.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 260/22

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Thüringer Oberlandesgericht (Germania) la 11 iunie 2013 — Udo Rätzke/S+K Handels GmbH
   (Cauza C-319/13)
   2013/C 260/38
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Thüringer Oberlandesgericht

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Udo Rätzke

      Pârâtă: S+K Handels GmbH

      Întrebările preliminare

   Articolul 4 litera (a) din Regulamentul delegat (UE) nr. 1062/2010 al Comisiei din 28 octombrie 2010 de completare a Directivei 2010/30/UE a Parlamentului European și a Consiliului în ceea ce privește etichetarea energetică a aparatelor TV (1)

   trebuie interpretat în sensul că
   (începând cu data de 30 noiembrie 2011) distribuitorul are obligația de etichetare a aparatelor TV numai în cazul în care acestea au fost livrate (după data de 30 noiembrie 2011) de către furnizori în conformitate cu articolul 3 alineatul (1) litera (a) din regulamentul menționat, fiind prevăzute deja cu o etichetă corespunzătoare,
   sau (începând cu data de 30 noiembrie 2011) distribuitorul are obligația de etichetare și în cazul aparatelor TV care au fost livrate de către furnizori anterior datei de 30 noiembrie 2011 fără etichetele corespunzătoare, astfel încât distribuitorul este obligat să solicite (la timp, ulterior) etichete pentru astfel de aparate TV?

      (1)  JO L 314, p. 64.


title: Cauza C-566/10 P: Recurs introdus la 2 decembrie 2010 de Republica Italiană împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) pronunțate la 13 septembrie 2010 în cauzele conexate T-166/07 și T-285/07, Republica Italiană/Comisia Europeană

text:
               26.2.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/21

         Recurs introdus la 2 decembrie 2010 de Republica Italiană împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) pronunțate la 13 septembrie 2010 în cauzele conexate T-166/07 și T-285/07, Republica Italiană/Comisia Europeană
   (Cauza C-566/10 P)
   2011/C 63/38
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurentă: Republica Italiană (reprezentanți: G. Palmieri, agent, și P. Gentili, avvocato dello Stato)

      Celelalte părți în proces: Comisia Europeană, Republica Lituania și Republica Elenă

      Concluziile recurentei

               —

               Anularea, în temeiul articolelor 56, 58 și 61 din Statutul Curții de Justiție a Uniunii Europene, a Hotărârii din 13 septembrie 2010, cauzele conexate T-166/07 și T-285/07, pronunțată de Tribunalul Uniunii Europene în acțiunile în anulare formulate de Republica Italiană împotriva:

                           1.

                           anunțului de concurs general EPSO/AD/94/07 privind constituirea unei liste de recrutare pentru 125 de posturi de administratori (AD5) în domeniul informării, comunicării și mass-media;

                           2.

                           anunțului de concurs general EPSO/AST/37/07 privind constituirea unei liste de recrutare pentru 110 posturi de asistenți (AST3) în domeniul comunicării și informării
                           ambele publicate în edițiile în limba engleză, franceză și germană ale Jurnalului Oficial al Comunităților Europene din 28 februarie 2007, numărul C 45A;

                           3.

                           anunțului de concurs general EPSO/AD/95/07 privind constituirea unei liste de recrutare pentru 20 de posturi de administratori (AD5) în domeniul științelor informării (bibliotecă/documentare)
                           publicat numai în edițiile în limba engleză, franceză și germană ale Jurnalului Oficial al Comunităților Europene din 8 mai 2007, numărul C 103;

               —

               pronunțarea directă a Curții asupra litigiului și anularea anunțurilor menționate mai sus,

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului, recurenta invocă șapte motive.
   Prin intermediul primului motiv, aceasta pretinde că hotărârea atacată încalcă sistemul competențelor în materie de stabilire a regimului lingvistic ce rezultă din coroborarea prevederilor articolului 342 TFUE cu prevederile articolului 6 din Regulamentul (CE) al Consiliului nr. 1 de stabilire a regimului lingvistic al Comunității Economice Europene (1). Astfel, la articolul 6 din Regulamentul nr. 1, Consiliul ar fi recunoscut competența instituțiilor de a stabili modalitățile de aplicare a regimului lingvistic prin propriile regulamente interne. Tribunalul ar fi admis însă în mod nelegal posibilitatea Comisiei de a reglementa aspecte ale propriului regim lingvistic chiar și în simple anunțuri de concurs.
   Cel de al doilea motiv este îndreptat împotriva argumentării prin care Tribunalul respinge încălcarea articolelor 1, 4 și 5 din Regulamentul nr. 1. Recurenta contestă, sub mai multe aspecte, teza potrivit căreia anunțurile de concurs nu ar constitui acte cu aplicabilitate generală în sensul articolului 4 și că, prin urmare, nu ar fi supuse regimului general prevăzut de regulamentul menționat. Teza Tribunalului este, în opinia sa, infirmată indirect și de diverse prevederi din Statutul funcționarilor.
   Prin intermediul celui de al treilea motiv de recurs, recurenta critică hotărârea atacată în măsura în care Tribunalul neagă, în ceea ce privește publicarea completă a anunțurilor de concurs în discuție în numai trei limbi, existența unei încălcări a principiului nediscriminării prevăzut la articolul 12 CE (devenit articolul 18 TFUE), precum și a principiului multilingvismului în sensul articolului 22 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, al articolului 6 alineatul (3) TUE, al articolului 5 din Regulamentul nr. 1, precum și al articolului 1 alineatele (2) și (3) din anexa III la Statutul funcționarilor. În opinia recurentei, publicarea ulterioară în toate limbile a unor anunțuri sintetice care fac trimitere la publicarea completă a anunțurilor în limbile franceză, germană și engleză nu era de natură să evite o situație de discriminare în defavoarea candidaților având o limbă diferită de acestea din urmă, astfel cum susține, în schimb, Tribunalul. Având în vedere respectiva publicare ulterioară a anunțurilor, Tribunalul ar fi încălcat, în plus, articolul 263 TFUE, întrucât legalitatea unui act supus examinării sale ar trebui să fie apreciată numai în raport cu formularea actului la momentul adoptării sale, fără a putea fi luate în considerare elemente ulterioare.
   Cel de al patrulea motiv invocat de recurentă vizează legalitatea alegerii a numai trei limbi drept „limbi secundare” pentru concurs. Considerațiile formulate de Tribunal pentru a nega caracterul discriminatoriu și neadecvat al alegerii efectuate de Comisie ar constitui, în special, o încălcare a unei serii de norme [articolele 1 și 6 din Regulamentul nr. 1 și articolul 1d alineatele (1) și (6), articolul 27 al doilea paragraf și articolul 28 litera (f) din Statutul funcționarilor] care consacră principiul multilingvismului și în interiorul instituțiilor Uniunii. Contrar celor hotărâte de Tribunal, nu ar reveni recurentei obligația de a demonstra inaplicabilitatea eventualelor derogări, ci ar reveni Comisiei obligația de a-și motiva alegerea în acest sens.
   Prin intermediul celui de al cincilea motiv de recurs, recurenta impută Tribunalului că a respins în mod greșit existența unei încălcări a principiului protecției încrederii legitime, negând faptul că practica de mai mulți ani a Comisiei în materie de concursuri ar fi putut genera o încredere legitimă în percepția potențialilor candidați cu privire la anumite modalități de concurs.
   Prin intermediul celui de al șaselea motiv, recurenta susține că, întrucât a afirmat că administrația nu avea obligația să justifice, în anunțurile de concurs în discuție, alegerea celor trei limbi care trebuiau utilizate, Tribunalul a încălcat articolul 296 al doilea paragraf TFUE, în temeiul căruia toate actele juridice se motivează.
   În sfârșit, cel de al șaptelea motiv vizează o încălcare a normelor de fond inerente naturii și finalității anunțurilor de concurs, în special a articolului ld alineatele (1) și (6), a articolului 27 al doilea paragraf și a articolului 28 litera (f) din Statutul funcționarilor. Tribunalul ar fi săvârșit o eroare de drept întrucât a afirmat că nu revine numai juriului de concurs competența de a aprecia competențele lingvistice ale candidaților, deoarece autoritatea care adoptă anunțul de concurs ar putea efectua o selecție preliminară a persoanelor interesate pe criterii pur lingvistice.

      (1)  Regulamentul nr. 1 al Consiliului din 15 aprilie 1958 de stabilire a regimului lingvistic al Comunității Economice Europene (JO 1958, 17, p. 385, Ediție specială, 01/vol. 1, p. 3).


title: Cauza T-219/17: Acțiune introdusă la 12 aprilie 2017 – M J Quinlan & Associates/EUIPO – Intersnack Group (forma unui cangur)

text:
               6.6.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 178/31

         Acțiune introdusă la 12 aprilie 2017 – M J Quinlan & Associates/EUIPO – Intersnack Group (forma unui cangur)
   (Cauza T-219/17)
   (2017/C 178/45)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: M J Quinlan & Associates Pty Ltd (Hope Island, Queensland, Australia) (reprezentanți: M. Freiherr von Welser și A. Bender, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Intersnack Group GmbH & Co. KG (Düsseldorf, Germania)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene tridimensională (forma unui cangur) –marca Uniunii Europene nr. 13 342

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de decădere

      Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 27 ianuarie 2017 în cauza R 218/2016-2

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată;

               —

               organizarea unei şedinţe de judecată pentru audierea pledoariilor pentru a se garanta pe deplin dreptul reclamantei de a fi ascultată.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 51 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 51 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 207/2009 coroborat cu articolul 15 alineatul (2) din același regulament;

               —

               încălcarea articolului 51 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 207/2009 coroborat cu articolul 15 alineatul (1) al doilea paragraf litera (b) din același regulament.


title: Cauza C-291/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 9 iunie 2011 — Staatssecretaris van Financiën/TNT Freight Management (Amsterdam) BV

text:
               27.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/18

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 9 iunie 2011 — Staatssecretaris van Financiën/TNT Freight Management (Amsterdam) BV
   (Cauza C-291/11)
   2011/C 252/33
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Hoge Raad der Nederlanden

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Staatssecretaris van Financiën

      Pârâtă: TNT Freight Management (Amsterdam) BV

      Întrebarea preliminară

   Nota 1 litera (g) din capitolul 30 din Sistemul armonizat, coroborată cu nota 1 litera (b) din capitolul 35 din Sistemul armonizat trebuie interpretată în sensul că albumina din sânge care nu are, în sine, un efect terapeutic sau profilactic, dar care a fost preparată și este indispensabilă pentru obținerea produselor cu efect profilactic sau terapeutic și care, prin natura sa, nu poate fi utilizată decât în acest scop, a fost preparată în scop terapeutic sau profilactic în sensul acestei note?


title: Cauza C-366/09: Acțiune introdusă la 11 septembrie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană

text:
               24.10.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 256/16

         Acțiune introdusă la 11 septembrie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană
   (Cauza C-366/09)
   2009/C 256/31
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: G. Braun și E. Vesco, agenți)

      Pârâtă: Republica Italiană

      Concluziile reclamantei

               —

               Declararea faptului că, prin neadoptarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2006/43/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 17 mai 2006 privind auditul legal al conturilor anuale și al conturilor consolidate, de modificare a Directivelor 78/660/CEE și 83/349/CEE ale Consiliului și de abrogare a Directivei 84/253/CEE a Consiliului (1) sau, în orice caz, prin necomunicarea acestor acte Comisiei, Italia nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul Directivei 2006/43/CE;

               —

               obligarea Republicii Italiene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Termenul de transpunere a directivei a expirat la 28 iunie 2008.

      (1)  JO L 157, p. 87, Ediție specială, 17/vol. 02, p. 122.


20150731030616892015/C 270/423012015TC27020150817RO01ROINFO_JUDICIAL20150608343411Cauza T-301/15: Acțiune introdusă la 8 iunie 2015 – Jochen Schweizer/OAPI (Du bist, was du erlebst.)
 ---documentbreak--- C2702015RO3410120150608RO0042341341Acțiune introdusă la 8 iunie 2015 – Jochen Schweizer/OAPI (Du bist, was du erlebst.)
   (Cauza T-301/15)2015/C 270/42Limba de procedură: germana
      Părțile

      Reclamantă: Jochen Schweizer GmbH (München, Germania) (reprezentant: A. González Hähnlein, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Marca în litigiu: marca comunitară verbală „Du bist, was du erlebst.” – cererea de înregistrare nr. 13 250 865

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a OAPI din 9 aprilie 2015 în cauza R 3114/2014-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

            —

            anularea deciziei atacate;

            —

            obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

            —

            încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-281/09: Acțiune introdusă la 17 iulie 2009 — Deutsche Steinzeug Cremer & Breuer/OAPI (CHROMA)

text:
               10.10.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 244/6

         Acțiune introdusă la 17 iulie 2009 — Deutsche Steinzeug Cremer & Breuer/OAPI (CHROMA)
   (Cauza T-281/09)
   2009/C 244/09
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Deutsche Steinzeug Cremer & Breuer AG (Frechen, Germania) (reprezentant: J. Albrecht, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile reclamantei

               —

               anularea Deciziei pârâtei (Camera a patra de recurs) din 8 mai 2009 (numărul de înregistrare a recursului: R 1429/2008), în măsura în care cererea de înregistrare a mărcii pentru produsele solicitate din clasele 19 și 11 a fost respinsă;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca verbală „CHROMA” pentru produse și servicii clasificate în clasele 11, 19 și 37 (cerere de înregistrare nr. 6 731 103)

      Decizia examinatorului: respinge în parte cererea de înregistrare

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul

      Motivele invocate: Încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 (1), întrucât cuvântul „CHROMA” nu are o semnificație direct descriptivă.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, p. 1).


title: Cauza C-289/12 P: Recurs introdus la 8 iunie 2012 de Zdeněk Altner împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a șasea) din 23 martie 2012 în cauza T-535/11, Altner/Comisia

text:
               18.5.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 141/8

         Recurs introdus la 8 iunie 2012 de Zdeněk Altner împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a șasea) din 23 martie 2012 în cauza T-535/11, Altner/Comisia
   (Cauza C-289/12 P)
   2013/C 141/12
   Limba de procedură: ceha

      Părțile

      Recurent: Zdeněk Altner (reprezentant: J. Čapek, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană
   Prin Ordonanța din 7 martie 2013, Curtea de Justiție (Camera a zecea) a respins recursul și l-a obligat pe domnul Zdeněk Altner să suporte propriile cheltuieli de judecată.


title: Cauza C-495/07: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 15 ianuarie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Oberster Patent- und Markensenat — Austria) — Silberquelle GmbH/Maselli Strickmode GmbH (Mărci — Directiva 89/104/CEE — Articolele 10 și 12 — Decădere — Noțiunea utilizare serioasă a unei mărci — Aplicarea mărcii pe obiecte publicitare — Distribuirea gratuită de astfel de obiecte către cumpărătorii produselor titularului mărcii)

text:
               7.3.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 55/3

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 15 ianuarie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Oberster Patent- und Markensenat — Austria) — Silberquelle GmbH/Maselli Strickmode GmbH
   (Cauza C-495/07) (1)

   (Mărci - Directiva 89/104/CEE - Articolele 10 și 12 - Decădere - Noțiunea „utilizare serioasă’ a unei mărci - Aplicarea mărcii pe obiecte publicitare - Distribuirea gratuită de astfel de obiecte către cumpărătorii produselor titularului mărcii)
   (2009/C 55/04)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Oberster Patent- und Markensenat
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Silberquelle GmbH

      Pârâtă: Maselli Strickmode GmbH
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Oberster Patent und Markensenat — Interpretarea articolului 10 alineatul (1) și a articolul 12 alineatul (1) din Prima directivă 89/104/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1988 de apropiere a legislațiilor statelor membre cu privire la mărci (JO L 40, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 92) — Decăderea din drepturi a titularului mărcii — Noțiunea de utilizare serioasă a mărcii — Mărfuri (băuturi nealcoolice) oferite ca primă la vânzarea altor mărfuri (textile).
   Dispozitivul
   Articolul 10 alineatul (1) și articolul 12 alineatul (1) din Prima directivă 89/104/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1988 de apropiere a legislațiilor statelor membre cu privire la mărci trebuie interpretate în sensul că, în cazul în care titularul unei mărci aplică marca respectivă pe obiecte pe care le oferă gratuit cumpărătorilor produselor sale, acesta nu realizează o utilizare serioasă a mărcii pentru clasa din care fac parte obiectele menționate.

      (1)  JO C 22, 26.1.2008.


title: Cauza C-93/11 P: Recurs introdus la 25 februarie 2011 de Verein Deutsche Sprache e.V. împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a treia) pronunțate la 17 decembrie 2010 în cauza T-245/10, Verein Deutsche Sprache e.V./Consiliul Uniunii Europene

text:
               10.9.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/19

         Recurs introdus la 25 februarie 2011 de Verein Deutsche Sprache e.V. împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a treia) pronunțate la 17 decembrie 2010 în cauza T-245/10, Verein Deutsche Sprache e.V./Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-93/11 P)
   2011/C 269/32
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: Verein Deutsche Sprache e.V. (reprezentant: K.T. Bröcker, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Consiliul Uniunii Europene
   Prin Ordonanța din 28 iunie 2011 Curtea de Justiție a Uniunii Europene (Camera a șasea) a respins recursul și a obligat recurenta la suportarea propriilor cheltuieli de judecată.


title: Cauza C-265/13: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 27 martie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado de lo Social n °2 de Terrassa – Spania) – Emiliano Torralbo Marcos/Korota SA (Trimitere preliminară — Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene — Articolul 47 — Dreptul la o cale de atac efectivă — Taxe judiciare în cazul introducerii unui apel în materie de drept social — Punerea în aplicare a dreptului Uniunii — Lipsă — Domeniul de aplicare al dreptului Uniunii — Necompetența Curții)

text:
               19.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 151/7

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 27 martie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado de lo Social no 2 de Terrassa – Spania) – Emiliano Torralbo Marcos/Korota SA
   (Cauza C-265/13) (1)

   ((Trimitere preliminară - Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Articolul 47 - Dreptul la o cale de atac efectivă - Taxe judiciare în cazul introducerii unui apel în materie de drept social - Punerea în aplicare a dreptului Uniunii - Lipsă - Domeniul de aplicare al dreptului Uniunii - Necompetența Curții))
   2014/C 151/08
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Juzgado de lo Social no 2 deTerrassa

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Emiliano Torralbo Marcos

      Pârâtă: Korota SA

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară – Juzgado de lo Social de Terrassa – Interpretarea articolului 47 din Carta drepturilor fundamentale a UE (JO 2000, C 364, p. 1) și a Directivei 2008/94/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 octombrie 2008 privind protecția lucrătorilor salariați în cazul insolvenței angajatorului (versiune codificată) (JO L 283, p. 36) – Drept la o protecție jurisdicțională efectivă – Reglementare națională care condiționează o acțiune în justiție de plata cheltuielilor de procedură – Atribuțiile instanței naționale sesizate – Aplicare în domeniul politicii sociale – Insolvența angajatorilor

      Dispozitivul

   Curtea de Justiție a Uniunii Europene nu este competentă să răspundă la întrebările adresate cu titlu preliminar de Juzgado de lo Social no 2 de Terrassa (Spania).

      (1)  JO C 207, 20.7.2013.


title: Cauza T-640/13: Acțiune introdusă la 2 decembrie 2013 — Sto/OAPI — Fixit Trockenmörtel Holding (CRETEO)

text:
               8.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 39/24

         Acțiune introdusă la 2 decembrie 2013 — Sto/OAPI — Fixit Trockenmörtel Holding (CRETEO)
   (Cauza T-640/13)
   2014/C 39/43
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Sto AG (Stühlingen, Germania) (reprezentanți: K. Kern și J. Sklepek, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Fixit Trockenmörtel Holding AG (Baar, Elveția)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Modificarea Deciziei R 905/2012-4 a Camerei a patra de recurs din 25 septembrie 2013 în sensul admiterii opoziției conform concluziilor formulate în fața camerei de recurs și respingerii cererii de înregistrare a mărcii comunitare nr. 9 207 085;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: Fixit Trockenmörtel Holding AG.

      Marca comunitară vizată: marca verbală „CRETEO” pentru produse din clasele 1, 2, 17 și 19 — cerere de înregistrare a mărcii comunitare nr. 9 207 085.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: reclamanta.

      Marca sau semnul invocat: mărcile verbale germane „StoCretec” și „STOCRETE” pentru produse din clasele 1, 2, 17 și 19.

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009.


title: Cauza C-295/12: Recurs introdus la 13 iunie 2012 de Telefónica S.A. și de Telefónica de España, S.A.U. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 29 martie 2012 în cauza T-336/07, Telefónica și Telefónica de España/Comisia

text:
               11.8.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 243/10

         Recurs introdus la 13 iunie 2012 de Telefónica S.A. și de Telefónica de España, S.A.U. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 29 martie 2012 în cauza T-336/07, Telefónica și Telefónica de España/Comisia
   (Cauza C-295/12)
   2012/C 243/19
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Recurente: Telefónica S.A. și Telefónica de España, S.A.U. (reprezentanți: F. González Díaz și J. Baño Fos, avocați)

      Celelalte părți în proces: Comisia Europeană, France Telecom España, S.A., Asociación de Usuarios de Servicios Bancarios (Ausbanc Consumo) și European Competitive Telecommunications Association

      Concluziile recurentelor

               —

                     Cu titlu principal

               anularea, în totalitate sau în parte, a Hotărârii pronunțate la 29 martie 2012 de Tribunal în cauza T-336/07, Telefónica și Telefónica de España/Comisia;
               pe baza elementelor de care dispune, anularea în totalitate sau în parte a Deciziei Comisiei din 4 iulie 2007 în cazul COMP/38.784 — Wanadoo España/Telefónica;
               anularea sau reducerea cuantumului amenzii în temeiul articolului 261 TFUE;
               anularea sau reducerea cuantumului amenzii în temeiul duratei nejustificate a procedurii în fața Tribunalului și
               obligarea Comisiei, precum și a intervenientelor atât în prezenta procedură, cât și în procedura în fața Tribunalului, la plata cheltuielilor de judecată.

               —

                     Cu titlu subsidiar, în cazul în care procedura nu permite cele de mai sus

               anularea hotărârii Tribunalului și trimiterea cauzei la Tribunal pentru ca acesta să se pronunțe în lumina punctelor de drept stabilite de Curte;
               anularea sau reducerea cuantumului amenzii în temeiul articolului 261 TFUE;
               obligarea Comisiei, precum și a intervenientelor atât în prezenta procedură, cât și în procedura în fața Tribunalului, la plata cheltuielilor de judecată.

               —

                     În orice caz

               autorizarea, în temeiul articolului 15 TFUE, a accesului la transcrierea literală sau la înregistrarea ședinței care a avut loc la Tribunal la 23 mai 2011, precum și organizarea unei ședințe.

      Motivele și principalele argumente

   Tribunalul a săvârșit:

               Încălcarea dreptului la apărare al Telefónica prin:

                           —

                           durata disproporționată a procedurii;

                           —

                           respingerea argumentelor susținute de anexe;

                           —

                           respingerea susținerilor privind lipsa caracterului indispensabil al inputului ca fapt pertinent în cadrul stabilirii efectelor comportamentului Telefónica;

                           —

                           admiterea de noi fapte care nu figurau în comunicarea privind obiecțiunile.

               O eroare de drept în definirea piețelor cu ridicata relevante.

               O eroare de drept în aprecierea pretinsei poziții dominante a Telefónica.

               O eroare de drept și o încălcare a Convenției europene pentru apărarea drepturilor omului întrucât a permis să fie adusă o atingere dreptului de proprietate al Telefónica asupra unui input care nu este indispensabil.

               O eroare de drept și o denaturare vădită a faptelor cu ocazia aprecierii abuzului și a pretinselor sale efecte asupra concurenței, în ceea ce privește:

                           —

                           alegerea inputurilor cu ridicata;

                           —

                           analiza fluxurilor de numerar actualizate;

                           —

                           analiza perioadă-cu-perioadă;

                           —

                           efectele probabile sau concrete ale comportamentului.

               O eroare de drept în aprecierea acțiunilor ultra vires ale Comisiei și încălcarea principiilor subsidiarității, proporționalității, securității juridice, cooperării loiale și bunei administrări.

               Încălcarea principiului securității juridice în definirea tipului de încălcare și o eroare de drept în aprecierea caracterului intenționat sau neglijent al comportamentului Telefónica.

               O eroare de drept și denaturarea vădită a faptelor în calcularea cuantumului amenzii, inter alia, prin

                           —

                           calificarea comportamentului drept încălcare foarte gravă;

                           —

                           aprecierea încălcării principiilor egalității de tratament, proporționalității și individualizării pedepselor;

                           —

                           nerespectarea obligației de motivare.

                     Încălcarea articolului 229 TCE (în prezent articolul 261 TFUE).


title: Cauza F-93/05: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 29 septembrie 2011 — Mische/Parlamentul European (Funcție publică — Numire — Recrutare și transfer simultan la o altă instituție — Încadrare în grad în temeiul noilor norme mai puțin favorabile — Admisibilitatea acțiunii — Interesul de a exercita acțiunea — Tardivitate)

text:
               12.5.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/22

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 29 septembrie 2011 — Mische/Parlamentul European
   (Cauza F-93/05) (1)

   (Funcție publică - Numire - Recrutare și transfer simultan la o altă instituție - Încadrare în grad în temeiul noilor norme mai puțin favorabile - Admisibilitatea acțiunii - Interesul de a exercita acțiunea - Tardivitate)
   2012/C 138/40
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Harald Mische (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: inițial G. Vandersanden și L. Levi, avocați, ulterior R. Holland, B. Maluch et J. Mische, avocați)

      Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: K. Zejdová și L. G. Knudsen, agenți)

      Intervenient în susținerea pârâtului: Consiliul Uniunii Europene (reprezentant: M. Arpio Santacruz și I. Šulce, agenți)

      Obiectul

   Pe de o parte, anularea deciziei Parlamentului European privind încadrarea reclamantului în gradul A*6 în urma unui concurs publicat anterior intrării în vigoare a noului statut, în temeiul unor dispoziții mai puțin favorabile ale acestuia [art. 12 din anexa XIII la Regulamentul (CE, Euratom) nr. 723/2004 de modificare a Statului funcționarilor] și, pe de altă parte, o cerere de daune interese

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

               3.

               Consiliul Uniunii Europene, intervenient, suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 315, 10.12.2005, p. 15 (cauză înregistrată inițial la Tribunalul de Primă Instanță al Comunităților Europene cu numărul T-365/05 și înaintată Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene prin Ordonanța din 15.12.2005).


               29.3.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 79/1

         (2008/C 79/01)
   Ultima publicație a Curții de Justiție în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

         JO C 64, 8.3.2008

   Publicații anterioare

      JO C 51, 23.2.2008

      JO C 37, 9.2.2008

      JO C 22, 26.1.2008

      JO C 8, 12.1.2008

      JO C 315, 22.12.2007

      JO C 297, 8.12.2007

   Aceste texte sunt disponibile pe:

               EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Cauza T-294/17: Acțiune introdusă la 12 mai 2017 – Lion’s Head Global Partners/EUIPO – Lion Capital (Lion’s Head)

text:
               17.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 231/42

         Acțiune introdusă la 12 mai 2017 – Lion’s Head Global Partners/EUIPO – Lion Capital (Lion’s Head)
   (Cauza T-294/17)
   (2017/C 231/52)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Lion’s Head Global Partners LLP (Londra, Regatul Unit) (reprezentant: R. Nöske, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Lion Capital LLP (Londra, Regatul Unit)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană a mărcii verbale „Lion’s Head” – înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană nr. 997 073

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 28 februarie 2017 în cauza R 1478/2016-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate și respingerea opoziției;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.