title: Cauza C-882/19: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 6 octombrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Audiencia Provincial de Barcelona – Spania) – Sumal, S.L./Mercedes Benz Trucks España, S.L. [Trimitere preliminară – Concurență – Repararea prejudiciului cauzat printr-o practică interzisă la articolul 101 alineatul (1) TFUE – Determinarea entităților răspunzătoare pentru reparație – Acțiune în reparație îndreptată împotriva filialei unei societăți-mamă și introdusă în urma unei decizii de constatare a participării doar a acestei societăți-mamă la o înțelegere – Noțiunea de „întreprindere” – Noțiunea de „unitate economică”]

text:
               6.12.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 490/7

      Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 6 octombrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Audiencia Provincial de Barcelona – Spania) – Sumal, S.L./Mercedes Benz Trucks España, S.L.
      (Cauza C-882/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Concurență - Repararea prejudiciului cauzat printr-o practică interzisă la articolul 101 alineatul (1) TFUE - Determinarea entităților răspunzătoare pentru reparație - Acțiune în reparație îndreptată împotriva filialei unei societăți-mamă și introdusă în urma unei decizii de constatare a participării doar a acestei societăți-mamă la o înțelegere - Noțiunea de „întreprindere” - Noțiunea de „unitate economică”)
      (2021/C 490/04)
      Limba de procedură: spaniola

         Instanța de trimitere

      Audiencia Provincial de Barcelona

         Părțile din procedura principală

         Apelantă: Sumal, S.L.

         Intimată: Mercedes Benz Trucks España, S.L.

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 101 alineatul (1) TFUE trebuie interpretat în sensul că victima unei practici anticoncurențiale a unei întreprinderi poate să introducă o acțiune în despăgubire, fără deosebire, împotriva unei societăți-mamă care a fost sancționată de Comisia Europeană pentru această practică într-o decizie sau împotriva unei filiale a acestei societăți, care nu este vizată de decizia respectivă, din moment ce constituie împreună o unitate economică. Societatea-filială în cauză trebuie să poată invoca în mod util dreptul său la apărare pentru a demonstra că nu aparține întreprinderii respective și, în cazul în care Comisia nu a adoptat o decizie în temeiul articolului 101 TFUE, are de asemenea dreptul să conteste însăși existența pretinsului comportament ilicit.

                  2)

                  Articolul 101 alineatul (1) TFUE trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale care prevede posibilitatea de a stabili răspunderea pentru comportamentul unei societăți în sarcina altei societăți numai în cazul în care a doua societate exercită un control asupra primei societăți.

         (1)  JO C 87, 16.3.2020.


title: Cauza C-13/20: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 6 octombrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour d'appel de Bruxelles – Belgia) – Top System SA/État belge (Trimitere preliminară – Drept de autor și drepturi conexe – Protecția juridică a programelor pentru calculator – Directiva 91/250/CEE – Articolul 5 – Excepții de la actele supuse restricțiilor – Acte necesare pentru a permite dobânditorului legal să corecteze erorile – Noțiune – Articolul 6 – Decompilare – Condiții)

text:
               6.12.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 490/8

      Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 6 octombrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour d'appel de Bruxelles – Belgia) – Top System SA/État belge
      (Cauza C-13/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Drept de autor și drepturi conexe - Protecția juridică a programelor pentru calculator - Directiva 91/250/CEE - Articolul 5 - Excepții de la actele supuse restricțiilor - Acte necesare pentru a permite dobânditorului legal să corecteze erorile - Noțiune - Articolul 6 - Decompilare - Condiții)
      (2021/C 490/05)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Cour d'appel de Bruxelles

         Părțile din procedura principală

         Apelantă: Top System SA

         Intimat: État belge

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 5 alineatul (1) din Directiva 91/250/CEE a Parlamentului European și a Consiliului din 14 mai 1991 privind protecția juridică a programelor pentru calculator trebuie interpretat în sensul că dobânditorul legal al unui program pentru calculator are dreptul să procedeze la decompilarea totală sau parțială a acestuia pentru a corecta erori care afectează funcționarea programului menționat, inclusiv atunci când corectarea constă în dezactivarea unei funcții care afectează buna funcționare a aplicației din care face parte programul menționat.

                  2)

                  Articolul 5 alineatul (1) din Directiva 91/250 trebuie interpretat în sensul că dobânditorul legal al unui program pentru calculator care dorește să efectueze decompilarea acestui program în scopul de a corecta erorile care afectează funcționarea sa nu este obligat să îndeplinească cerințele prevăzute la articolul 6 din directiva menționată. Totuși, acest dobânditor nu are dreptul să procedeze la o astfel de decompilare decât în măsura necesară acestei corectări și cu respectarea, dacă este cazul, a condițiilor prevăzute contractual cu titularul dreptului de autor asupra programului menționat.

         (1)  JO C 87, 16.3.2020.


title: Cauza C-35/20: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 6 octombrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Korkein oikeus – Finlanda) – Procedură penală împotriva lui A (Trimitere preliminară – Cetățenia Uniunii – Dreptul cetățenilor Uniunii la liberă circulație pe teritoriul statelor membre – Articolul 21 TFUE – Directiva 2004/38/CE – Articolele 4 și 5 – Obligația de a deține o carte de identitate sau un pașaport – Regulamentul (CE) nr. 562/2006 (Codul frontierelor Schengen) – Anexa VI – Trecerea frontierei maritime a unui stat membru la bordul unei nave de agrement – Dispoziții privind sancțiunile aplicabile în cazul circulației între statele membre fără carte de identitate sau pașaport – Regim penal de zile-amendă – Calculul amenzii în funcție de venitul mediu lunar al făptuitorului – Proporționalitate – Gravitatea pedepsei în raport cu infracțiunea)

text:
               6.12.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 490/9

      Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 6 octombrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Korkein oikeus – Finlanda) – Procedură penală împotriva lui A
      (Cauza C-35/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Cetățenia Uniunii - Dreptul cetățenilor Uniunii la liberă circulație pe teritoriul statelor membre - Articolul 21 TFUE - Directiva 2004/38/CE - Articolele 4 și 5 - Obligația de a deține o carte de identitate sau un pașaport - Regulamentul (CE) nr. 562/2006 (Codul frontierelor Schengen) - Anexa VI - Trecerea frontierei maritime a unui stat membru la bordul unei nave de agrement - Dispoziții privind sancțiunile aplicabile în cazul circulației între statele membre fără carte de identitate sau pașaport - Regim penal de zile-amendă - Calculul amenzii în funcție de venitul mediu lunar al făptuitorului - Proporționalitate - Gravitatea pedepsei în raport cu infracțiunea)
      (2021/C 490/06)
      Limba de procedură: finlandeza

         Instanța de trimitere

      Korkein oikeus

         Partea (părțile) din procedura penală principală

      A

         cu participarea: Syyttäjä

         Dispozitivul

                  1)

                  Dreptul cetățenilor Uniunii la liberă circulație prevăzut la articolul 21 alineatul (1) TFUE și detaliat de Directiva 2004/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora, de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 1612/68 și de abrogare a Directivelor 64/221/CEE, 68/360/CEE, 72/194/CEE, 73/148/CEE, 75/34/CEE, 75/35/CEE, 90/364/CEE, 90/365/CEE și 93/96/CEE trebuie să fie interpretat, având în vedere dispozițiile referitoare la trecerea frontierelor prevăzute de Regulamentul (CE) nr. 562/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 martie 2006 de instituire a unui Cod comunitar privind regimul de trecere a frontierelor de către persoane (Codul Frontierelor Schengen), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (UE) nr. 610/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 26 iunie 2013, în sensul că nu se opune unei reglementări naționale prin care un stat membru își obligă resortisanții, sub sancțiuni penale, să dețină o carte de identitate valabilă sau un pașaport valabil atunci când efectuează, cu orice mijloace de transport și pe orice itinerar, o călătorie în alt stat membru, cu condiția ca modalitățile acestor sancțiuni să fie conforme principiilor generale ale dreptului Uniunii, printre care cele ale proporționalității și nediscriminării.

                  2)

                  Dreptul cetățenilor Uniunii la liberă circulație prevăzut la articolul 21 alineatul (1) TFUE trebuie să fie interpretat, având în vedere dispozițiile referitoare la trecerea frontierelor prevăzute de Regulamentul (CE) nr. 562/2006, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (UE) nr. 610/2013, în sensul că nu se opune unei reglementări naționale prin care un stat membru își obligă resortisanții, sub sancțiuni penale, să dețină o carte de identitate valabilă sau un pașaport valabil atunci când intră pe teritoriul său la sosirea din alt stat membru, numai în cazul în care această obligație nu condiționează dreptul de intrare, iar modalitățile sancțiunilor prevăzute în cazul nerespectării obligației menționate sunt conforme principiilor generale ale dreptului Uniunii, printre care cele ale proporționalității și nediscriminării. O călătorie către statul membru în cauză dintr-un alt stat membru, efectuată la bordul unei nave de agrement și cu traversarea apelor internaționale, figurează, în condițiile prevăzute la punctul 3.2.5 al doilea paragraf din anexa VI la acest regulament, printre cazurile în care se poate solicita prezentarea unui asemenea document.

                  3)

                  Articolul 21 alineatul (1) TFUE și articolele 4 și 36 din Directiva 2004/38, citite în lumina articolului 49 alineatul (3) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, trebuie să fie interpretate în sensul că se opun unui regim de sancțiuni penale prin care un stat membru stabilește ca trecerea frontierei sale naționale fără o carte de identitate valabilă sau un pașaport valabil să poată fi sancționată cu amendă care se poate ridica, cu titlu indicativ, la 20 % din venitul lunar net al făptuitorului, din moment ce o asemenea amendă nu este proporțională cu gravitatea infracțiunii respective, aceasta având un caracter minor.

         (1)  JO C 103, 30.3.2020.


title: Cauza C-119/20: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 6 octombrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Augstākā tiesa (Senāts) – Letonia) – Līga Šenfelde/Lauku atbalsta dienests [Trimitere preliminară – Politica agricolă comună – Finanțare prin Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) – Program național de dezvoltare rurală 2014-2020 – Regulamentul (UE) nr. 1305/2013 – Articolul 19 alineatul (1) litera (a) – Ajutor la înființarea de întreprinderi pentru tinerii fermieri – Ajutor pentru dezvoltarea fermelor mici – Cumulul ajutoarelor – Posibilitatea de a refuza cumulul]

text:
               6.12.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 490/10

      Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 6 octombrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Augstākā tiesa (Senāts) – Letonia) – Līga Šenfelde/Lauku atbalsta dienests
      (Cauza C-119/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Politica agricolă comună - Finanțare prin Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) - Program național de dezvoltare rurală 2014-2020 - Regulamentul (UE) nr. 1305/2013 - Articolul 19 alineatul (1) litera (a) - Ajutor la înființarea de întreprinderi pentru tinerii fermieri - Ajutor pentru dezvoltarea fermelor mici - Cumulul ajutoarelor - Posibilitatea de a refuza cumulul)
      (2021/C 490/07)
      Limba de procedură: letona

         Instanța de trimitere

      Augstākā tiesa (Senāts)

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă în primă instanță și recurentă în recurs: Līga Šenfelde

         Cealaltă parte din procedură: Lauku atbalsta dienests

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 19 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 1305/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 decembrie 2013 privind sprijinul pentru dezvoltare rurală acordat din Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1698/2005 al Consiliului trebuie interpretat în sensul că nu se opune ca un fermier care a beneficiat de ajutorul la înființarea de întreprinderi pentru dezvoltarea fermelor mici, prevăzut la litera (a) punctul (iii) din această dispoziție, să îl poată cumula cu ajutorul la înființarea de întreprinderi pentru tinerii fermieri, prevăzut la litera (a) punctul (i) din aceasta, cu condiția ca cuantumul maxim al ajutorului acordat, astfel cum este prevăzut la alineatul (6) al acestui articol, să fie respectat.

                  2)

                  Articolul 19 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1305/2013 trebuie interpretat în sensul că nu se opune unei reglementări naționale în temeiul căreia acordarea ajutorului la înființarea de întreprinderi pentru dezvoltarea fermelor mici, prevăzut la litera (a) punctul (iii) din această dispoziție, exclude posibilitatea de a obține ajutorul la înființarea de întreprinderi pentru tinerii fermieri, prevăzut la litera (a) punctul (i) din aceasta.

         (1)  JO C 201,15.6.2020.


title: Cauza C-136/20: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 6 octombrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Zalaegerszegi Járásbíróság – Ungaria) – Procedură referitoare la recunoașterea și la executarea unei sancțiuni financiare aplicate lui LU [Trimitere preliminară – Spațiul de libertate, securitate și justiție – Decizia-cadru 2005/214/JAI – Executarea sancțiunilor financiare – Principiul recunoașterii reciproce – Articolul 5 alineatul (1) – Infracțiuni care conduc la recunoașterea și executarea deciziilor de sancționare fără verificarea dublei incriminări a faptei – Articolul 5 alineatul (3) – Infracțiuni pentru care statul membru are posibilitatea de a condiționa recunoașterea și executarea deciziilor de sancționare de dubla incriminare a faptei – Verificare de către statul membru executant a calificării juridice date infracțiunii de către statul membru emitent în certificatul care însoțește decizia de sancționare]

text:
               6.12.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 490/10

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 6 octombrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Zalaegerszegi Járásbíróság – Ungaria) – Procedură referitoare la recunoașterea și la executarea unei sancțiuni financiare aplicate lui LU
      (Cauza C-136/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Spațiul de libertate, securitate și justiție - Decizia-cadru 2005/214/JAI - Executarea sancțiunilor financiare - Principiul recunoașterii reciproce - Articolul 5 alineatul (1) - Infracțiuni care conduc la recunoașterea și executarea deciziilor de sancționare fără verificarea dublei incriminări a faptei - Articolul 5 alineatul (3) - Infracțiuni pentru care statul membru are posibilitatea de a condiționa recunoașterea și executarea deciziilor de sancționare de dubla incriminare a faptei - Verificare de către statul membru executant a calificării juridice date infracțiunii de către statul membru emitent în certificatul care însoțește decizia de sancționare)
      (2021/C 490/08)
      Limba de procedură: maghiara

         Instanța de trimitere

      Zalaegerszegi Járásbíróság

         Părțile din procedura principală

         Intervenientă în procedură: LU

         Dispozitivul

      Articolul 5 alineatul (1) din Decizia-cadru 2005/214/JAI a Consiliului din 24 februarie 2005 privind aplicarea principiului recunoașterii reciproce a sancțiunilor financiare, astfel cum a fost modificată prin Decizia-cadru 2009/299/JAI a Consiliului din 26 februarie 2009, trebuie interpretat în sensul că autoritatea statului executant, cu excepția prezenței unuia dintre motivele de nerecunoaștere sau de neexecutare prevăzute în mod expres de această decizie-cadru, nu poate, în principiu, să refuze recunoașterea și executarea unei decizii prin care se aplică cu titlu definitiv o sancțiune financiară atunci când autoritatea statului emitent a calificat încălcarea în cauză, în certificatul prevăzut la articolul 4 din decizia-cadru menționată, în sensul că face parte din una dintre categoriile de infracțiuni pentru care articolul 5 alineatul (1) menționat nu a prevăzut verificarea dublei incriminări a faptei.

         (1)  JO C 215, 29.6.2020.


title: Cauza C-272/20 P: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 6 octombrie 2021 – Sebastian Veit/Banca Centrală Europeană (BCE) (Recurs – Funcție publică – Personalul Băncii Centrale Europene (BCE) – Remunerație – Concurs – Egalitate de tratament între candidații interni și externi – Încadrare în treaptă)

text:
               6.12.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 490/11

      Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 6 octombrie 2021 – Sebastian Veit/Banca Centrală Europeană (BCE)
      (Cauza C-272/20 P) (1)

      (Recurs - Funcție publică - Personalul Băncii Centrale Europene (BCE) - Remunerație - Concurs - Egalitate de tratament între candidații interni și externi - Încadrare în treaptă)
      (2021/C 490/09)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Recurent: Sebastian Veit (reprezentant: K. Kujath, agent)

         Cealaltă parte din procedură: Banca Centrală Europeană (BCE) (reprezentanți: F. von Lindeiner și M. Rötting, agenți, asistați de B. Wägenbaur, Rechtsanwalt)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursul.

                  2)

                  Îl obligă pe domnul Sebastian Veit să suporte, pe lângă propriile cheltuieli, pe cele efectuate de Banca Centrală Europeană.

         (1)  JO C 371, 3.11.2020.


title: Cauza C-338/20: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 6 octombrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Sąd Rejonowy dla Łodzi-Śródmieścia w Łodzi – Polonia) – Procedură privind recunoașterea și executarea unei sancțiuni financiare impuse lui D. P. [Trimitere preliminară – Spațiul de libertate, securitate și justiție – Cooperare judiciară în materie penală – Recunoaștere reciprocă – Sancțiuni financiare – Decizia-cadru 2005/214/JAI – Temeiuri de nerecunoaștere și de neexecutare – Articolul 20 alineatul (3) – Decizie de impunere a plății unei sancțiuni financiare – Respectarea dreptului la apărare – Notificarea documentelor într-o limbă pe care persoana sancționată nu o înțelege – Traducerea elementelor esențiale ale deciziei]

text:
               6.12.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 490/11

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 6 octombrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Sąd Rejonowy dla Łodzi-Śródmieścia w Łodzi – Polonia) – Procedură privind recunoașterea și executarea unei sancțiuni financiare impuse lui D. P.
      (Cauza C-338/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Spațiul de libertate, securitate și justiție - Cooperare judiciară în materie penală - Recunoaștere reciprocă - Sancțiuni financiare - Decizia-cadru 2005/214/JAI - Temeiuri de nerecunoaștere și de neexecutare - Articolul 20 alineatul (3) - Decizie de impunere a plății unei sancțiuni financiare - Respectarea dreptului la apărare - Notificarea documentelor într-o limbă pe care persoana sancționată nu o înțelege - Traducerea elementelor esențiale ale deciziei)
      (2021/C 490/10)
      Limba de procedură: polona

         Instanța de trimitere

      Sąd Rejonowy dla Łodzi-Śródmieścia w Łodzi

         Părțile din procedura principală

         Pârât: D. P.

         cu participarea: Prokuratura Rejonowa Łódź-Bałuty

         Dispozitivul

      Articolul 20 alineatul (3) din Decizia cadru 2005/214/JAI a Consiliului din 24 februarie 2005 privind aplicarea principiului recunoașterii reciproce a sancțiunilor financiare, astfel cum a fost modificată prin Decizia cadru 2009/299/JAI a Consiliului din 26 februarie 2009, trebuie interpretat în sensul că permite autorității statului membru executant să refuze executarea unei decizii, în sensul articolului 1 litera (a) din această decizie cadru, care impune plata unei sancțiuni financiare pentru o infracțiune rutieră, atunci când decizia respectivă a fost notificată destinatarului său fără a fi însoțită de traducerea, într-o limbă pe care acesta o înțelege, a elementelor deciziei care sunt esențiale pentru a-i permite să înțeleagă ceea ce i se reproșează și să își exercite pe deplin dreptul la apărare și fără să i se fi dat posibilitatea de a obține o astfel de traducere la cererea acestuia.

         (1)  JO C 19, 18.1.2021.


title: Cauza C-408/20 P: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 6 octombrie 2021 – Danilo Poggiolini/Parlamentul European (Recurs – Drept instituțional – Statutul unic al deputatului european – Deputați europeni aleși în circumscripții italiene – Modificare a drepturilor de pensie – Act cauzator de prejudicii – Poziție provizorie – Efecte juridice autonome)

text:
               6.12.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 490/12

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 6 octombrie 2021 – Danilo Poggiolini/Parlamentul European
      (Cauza C-408/20 P) (1)

      (Recurs - Drept instituțional - Statutul unic al deputatului european - Deputați europeni aleși în circumscripții italiene - Modificare a drepturilor de pensie - Act cauzator de prejudicii - Poziție provizorie - Efecte juridice autonome)
      (2021/C 490/11)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Recurent: Danilo Poggiolini (reprezentanți: F. Sorrentino, A. Sandulli și B. Cimino, avocați)

         Cealaltă parte din procedură: Parlamentul European (reprezentanți: S. Alves și S. Seyr, agenți)

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Ordonanța Tribunalului Uniunii Europene din 3 iulie 2020, Falqui și Poggiolini/Parlamentul (T-347/19 și T-348/19, nepublicată, EU:T:2020:303), în măsura în care a respins concluziile prezentate în cauza T 348/19 având ca obiect anularea notei din 11 aprilie 2019 întocmite de șeful unității „Remunerație și drepturi sociale ale deputaților” din cadrul Direcției Generale Finanțe a Parlamentului European și care privește adaptarea cuantumului pensiei de care beneficiază acesta ca urmare a intrării în vigoare, la 1 ianuarie 2019, a Deciziei nr. 14/2018 a Ufficio di Presidenza della Camera dei deputati (Biroul Camerei Deputaților, Italia) și a deciziei Parlamentului European cuprinse în scrisoarea din 8 iulie 2019.

                  2)

                  Respinge excepția de inadmisibilitate ridicată de Parlamentul European în fața Tribunalului Uniunii Europene în cauza T 348/19.

                  3)

                  Trimite cauza T-348/19 spre rejudecare Tribunalului Uniunii Europene pentru ca acesta să se pronunțe cu privire la concluziile prezentate de domnul Danilo Poggiolini în cauza T-348/19 având ca obiect anularea acestei note și a acestei decizii.

                  4)

                  Cererile privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.

         (1)  JO C 359, 26.10.2020.


title: Cauza C-431/20 P: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 6 octombrie 2021 – Carlo Tognoli și alții/Parlamentul European (Recurs – Drept instituțional – Statutul unic al deputatului european – Deputați europeni aleși în circumscripții italiene – Modificare a drepturilor de pensie – Act cauzator de prejudicii – Poziție provizorie – Efecte juridice autonome)

text:
               6.12.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 490/13

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 6 octombrie 2021 – Carlo Tognoli și alții/Parlamentul European
      (Cauza C-431/20 P) (1)

      (Recurs - Drept instituțional - Statutul unic al deputatului european - Deputați europeni aleși în circumscripții italiene - Modificare a drepturilor de pensie - Act cauzator de prejudicii - Poziție provizorie - Efecte juridice autonome)
      (2021/C 490/12)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Recurenți: Carlo Tognoli, Emma Allione, Luigi Alberto Colajanni, Claudio Martelli, Luciana Sbarbati, Carla Dimatore, în calitate de moștenitoare a lui Mario Rigo, Roberto Speciale, Loris Torbesi, în calitate de moștenitor al lui Eugenio Melandri, Luciano Pettinari, Pietro Di Prima, Carla Barbarella, Carlo Alberto Graziani, Giorgio Rossetti, Giacomo Porrazzini, Guido Podestà, Roberto Barzanti, Rita Medici, Aldo Arroni, Franco Malerba, Roberto Mezzaroma (reprezentanți: M. Merola și L. Florio, avocați)

         Cealaltă parte din procedură: Parlamentul European (reprezentanți: S. Alves și S. Seyr, agenți)

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Ordonanța Tribunalului Uniunii Europene din 3 iulie 2020, Tognoli și alții/Parlamentul (T-395/19, T-396/19, T-405/19, T-408/19, T-419/19, T-423/19, T-424/19, T-428/19, T-433/19, T-437/19, T-443/19, T-455/19, T-458/19-T-462/19, T-464/19, T-469/19 și T-477/19, nepublicată, EU:T:2020:302), în măsura în care a respins concluziile având ca obiect anularea notelor din 11 aprilie 2019 întocmite de șeful unității „Remunerație și drepturi sociale ale deputaților” din cadrul Direcției Generale Finanțe a Parlamentului European și care privesc adaptarea cuantumului pensiilor de care beneficiază aceștia ca urmare a intrării în vigoare, la 1 ianuarie 2019, a Deciziei nr. 14/2018 a Ufficio di Presidenza della Camera dei deputati (Biroul Camerei Deputaților, Italia) și a deciziilor Parlamentului European cuprinse în scrisorile din 20 iunie (cauza T-396/19), din 8 iulie (cauzele T-405/19, T-408/19, T-443/19 și T-464/19), din 15 iulie (cauzele T-419/19, T-433/19, T-455/19, T-458/19-T-462/19, T-469/19 și T-477/19) și din 23 iulie 2019 (cauzele T-395/19, T-423/19, T-424/19 și T-428/19).

                  2)

                  Respinge excepțiile de inadmisibilitate ridicate de Parlamentul European în fața Tribunalului Uniunii Europene.

                  3)

                  Trimite cauzele spre rejudecare Tribunalului Uniunii Europene pentru ca acesta să se pronunțe cu privire la concluziile prezentate de domnul Carlo Tognoli și alții având ca obiect anularea acestor note și a acestor decizii.

                  4)

                  Cererile privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.

         (1)  JO C 390, 16.11.2020.


title: Cauza C-581/20: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 6 octombrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Varhoven kasatsionen sad (Bulgaria) – Bulgaria) – Skarb Państwa Rzeczypospolitej Polskiej reprezentowany przez Generalnego Dyrektora Dróg Krajowych i Autostrad/TOTO SpA – Costruzioni Generali, Vianini Lavori SpA [Trimitere preliminară – Cooperare judiciară în materie civilă – Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 – Articolul 1 alineatul (1) – Materie civilă și comercială – Articolul 35 – Măsuri provizorii și de conservare – Acțiune întemeiată pe un contract de lucrări de construcție a unui drum public expres încheiat între o autoritate publică și două societăți de drept privat – Cerere de măsuri provizorii legată de penalitățile și de garanțiile care decurg din acest contract – Hotărâre privind măsurile provizorii adoptată deja de o instanță competentă pe fond]

text:
               6.12.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 490/14

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 6 octombrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Varhoven kasatsionen sad (Bulgaria) – Bulgaria) – Skarb Państwa Rzeczypospolitej Polskiej reprezentowany przez Generalnego Dyrektora Dróg Krajowych i Autostrad/TOTO SpA – Costruzioni Generali, Vianini Lavori SpA
      (Cauza C-581/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Cooperare judiciară în materie civilă - Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 - Articolul 1 alineatul (1) - Materie civilă și comercială - Articolul 35 - Măsuri provizorii și de conservare - Acțiune întemeiată pe un contract de lucrări de construcție a unui drum public expres încheiat între o autoritate publică și două societăți de drept privat - Cerere de măsuri provizorii legată de penalitățile și de garanțiile care decurg din acest contract - Hotărâre privind măsurile provizorii adoptată deja de o instanță competentă pe fond)
      (2021/C 490/13)
      Limba de procedură: bulgara

         Instanța de trimitere

      Varhoven kasatsionen sad (Bulgaria)

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Skarb Państwa Rzeczypospolitej Polskiej reprezentowany przez Generalnego Dyrektora Dróg Krajowych i Autostrad

         Pârâte: TOTO SpA – Costruzioni Generali, Vianini Lavori SpA

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 1 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 12 decembrie 2012 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială trebuie interpretat în sensul că o acțiune privind măsurile provizorii introdusă și continuată, potrivit normelor de drept comun, în fața unei instanțe a unui stat membru, având ca obiect penalități în temeiul executării unui contract de lucrări de construcție a unui drum public expres, încheiat la finalul unei proceduri de atribuire a contractelor de achiziții publice a căror autoritate contractantă este o autoritate publică, intră sub incidența noțiunii „materie civilă și comercială” în sensul acestei dispoziții.

                  2)

                  Articolul 35 din Regulamentul nr. 1215/2012 trebuie interpretat în sensul că o instanță dintr-un stat membru sesizată cu o cerere de măsuri provizorii sau de conservare în temeiul acestei dispoziții nu este obligată să se declare necompetentă atunci când instanța dintr-un alt stat membru, competentă să judece cauza pe fond, s a pronunțat deja cu privire la o cerere având același obiect și aceeași cauză și formulată între aceleași părți.

                  3)

                  Articolul 35 din Regulamentul nr. 1215/2012 trebuie interpretat în sensul că o cerere de măsuri provizorii sau de conservare trebuie examinată în raport cu legea statului membru al instanței sesizate și nu se opune unei reglementări naționale care nu permite o cerere de măsuri provizorii referitoare la o acțiune având ca obiect o creanță pecuniară față de stat sau față de o autoritate publică.

         (1)  JO C 28, 25.01.2021


title: Cauza C-613/20: Hotărârea Curții (Camera a noua) din 6 octombrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Landesgericht Salzburg – Austria) – CS/Eurowings GmbH [Trimitere preliminară – Transporturi aeriene – Regulamentul (CE) nr. 261/2004 – Articolul 5 alineatul (3) – Norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea anulării sau a întârzierii prelungite a zborurilor – Exonerare de obligația de compensare – Noțiunea de „împrejurări excepționale” – Grevă a personalului companiei aeriene – Grevă a personalului unei filiale din solidaritate cu personalul societății mamă]

text:
               6.12.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 490/15

      Hotărârea Curții (Camera a noua) din 6 octombrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Landesgericht Salzburg – Austria) – CS/Eurowings GmbH
      (Cauza C-613/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Transporturi aeriene - Regulamentul (CE) nr. 261/2004 - Articolul 5 alineatul (3) - Norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea anulării sau a întârzierii prelungite a zborurilor - Exonerare de obligația de compensare - Noțiunea de „împrejurări excepționale” - Grevă a personalului companiei aeriene - Grevă a personalului unei filiale din solidaritate cu personalul societății mamă)
      (2021/C 490/14)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Landesgericht Salzburg

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: CS

         Pârâtă: Eurowings GmbH

         Dispozitivul

      Articolul 5 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și a anulării sau a întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 trebuie interpretat în sensul că o grevă destinată să exprime revendicări salariale și/sau sociale ale lucrătorilor, inițiată la apelul unui sindicat al personalului unui operator efectiv de transport aerian din solidaritate cu cel care a fost lansat împotriva societății mamă, printre ale cărei filiale se numără acest operator de transport, cu participarea unei categorii a personalului acestei filiale a cărei prezență este necesară pentru efectuarea unui zbor și care continuă dincolo de termenul anunțat inițial de sindicatul care a chemat la grevă în pofida faptului că între timp s a ajuns la un acord cu societatea mamă, nu intră în sfera noțiunii de „împrejurare excepțională”, în sensul acestei dispoziții.

         (1)  JO C 35, 1.2.2021.


title: Cauza C-419/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Rejonowy dla m.st. Warszawy w Warszawie (Polonia) la 8 iulie 2021 – X sp.z o.o.,sp. k./Z

text:
               6.12.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 490/15

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Rejonowy dla m.st. Warszawy w Warszawie (Polonia) la 8 iulie 2021 – X sp.z o.o.,sp. k./Z
      (Cauza C-419/21)
      (2021/C 490/15)
      Limba de procedură: polona

         Instanța de trimitere

      Sąd Rejonowy dla m.st. Warszawy w Warszawie

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: X sp.z o.o.,sp. k.

         Pârât: Z

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 6 alineatul (1) din Directiva 2011/7/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 februarie 2011 privind combaterea întârzierii în efectuarea plăților în tranzacțiile comerciale (1) trebuie interpretat în sensul că, în cazul unui contract în care părțile au prevăzut furnizări multiple de bunuri și plăți pentru fiecare furnizare la un termen determinat după fiecare dintre aceste furnizări, pentru efectuarea cu întârziere a fiecărei plăți pentru diferitele furnizări este datorată cel puțin suma fixă de 40 euro sau dreptul Uniunii impune doar garantarea pentru creditor a sumei fixe de 40 euro pentru întreaga tranzacție comercială care cuprinde mai multe furnizări, indiferent de numărul plăților efectuate cu întârziere pentru diferitele furnizări?

                  2)

                  În sensul articolului 2 punctul 1 din Directiva 2011/7/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 februarie 2011 privind combaterea întârzierii în efectuarea plăților în tranzacțiile comerciale, constituie o tranzacție comercială un contract având ca obiect furnizarea de bunuri, care obligă furnizorul să furnizeze autorității contractante, la prețul stabilit în contract, o anumită cantitate de bunuri și care, în același timp, acordă autorității contractante dreptul de a decide unilateral cu privire la termenele și volumul diferitelor furnizări care reprezintă executarea obiectului contractului, inclusiv cu posibilitatea renunțării la o parte din bunurile contractate, fără a suferi vreo consecință negativă pentru aceasta, în conformitate cu acest contract autoritatea contractantă fiind obligată să efectueze plata pentru fiecare dintre părțile furnizării la un anumit termen, calculat de la primirea respectivei părți din furnizare, sau fiecare dintre aceste furnizări parțiale, rezultate din necesarul declarat de autoritatea contractantă, constituie o tranzacție comercială distinctă în sensul directivei, chiar dacă nu constituie un contract distinct în sensul dreptului național?

         (1)  JO 2011, L 48, p. 1.


title: Cauza C-453/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesarbeitsgericht (Germania) la 21 iulie 2021 – X-FAB Dresden GmbH & Co. KG/FC

text:
               6.12.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 490/16

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesarbeitsgericht (Germania) la 21 iulie 2021 – X-FAB Dresden GmbH & Co. KG/FC
      (Cauza C-453/21)
      (2021/C 490/16)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Bundesarbeitsgericht

         Părțile din procedura principală

         Recurentă: X-FAB Dresden GmbH & Co. KG

         Intimat: FC

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 38 alineatul (3) a doua teză din Regulamentul (UE) 2016/679 (1) trebuie să fie interpretat în sensul că se opune unei dispoziții naționale precum articolul 38 alineatele (1) și (2) coroborat cu articolul 6 alineatul (4) prima teză din Legea federală privind protecția datelor, care supun demiterea responsabilului cu protecția datelor de către operator – care este angajatorul său – de condițiile menționate în aceasta, indiferent dacă intervine ca urmare a îndeplinirii sarcinilor sale?
                  În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare:

                  2)

                  Articolul 38 alineatul (3) a doua teză din acest regulament se opune unei asemenea dispoziții de drept național și atunci când desemnarea responsabilului cu protecția datelor nu este obligatorie în temeiul articolului 37 alineatul (1) din regulament, ci numai în temeiul dreptului statului membru?
                  În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare:

                  3)

                  În special în măsura în care vizează responsabilul cu protecția datelor care are un contract de muncă cu operatorul, articolul 38 alineatul (3) a doua teză din Regulamentul 2016/679 are un temei juridic suficient?
                  În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare:

                  4)

                  Există un conflict de interese în sensul articolului 38 alineatul (6) a doua teză din acest regulament atunci când responsabilul cu protecția datelor deține în același timp funcția de președinte al comitetului de întreprindere constituit în cadrul operatorului? Pentru a concluziona în sensul existenței unui asemenea conflict de interese, este necesar să existe o atribuire specială a sarcinilor în cadrul comitetului de întreprindere?

         (1)  Regulamentul (UE) 2016/679 al Parlamentului European și al Consiliului din 27 aprilie 2016 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și privind libera circulație a acestor date și de abrogare a Directivei 95/46/CE (Regulamentul general privind protecția datelor) (JO 2016, L 119, p. 1).


title: Cauza C-499/21 P: Recurs introdus la 13 august 2021 de Joshua David Silver, Leona Catherine Bashow, Charles Nicholas Hilary Marquand, JY, JZ, Anthony Styles Clayton, Gillian Margaret Clayton împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a zecea extinsă) din 8 iunie 2021 în cauza T-252/20, Silver și alții/Consiliul

text:
               6.12.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 490/17

      Recurs introdus la 13 august 2021 de Joshua David Silver, Leona Catherine Bashow, Charles Nicholas Hilary Marquand, JY, JZ, Anthony Styles Clayton, Gillian Margaret Clayton împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a zecea extinsă) din 8 iunie 2021 în cauza T-252/20, Silver și alții/Consiliul
      (Cauza C-499/21 P)
      (2021/C 490/17)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurenți: Joshua David Silver, Leona Catherine Bashow, Charles Nicholas Hilary Marquand, JY, JZ, Anthony Styles Clayton, Gillian Margaret Clayton (reprezentanți: P. Tridimas, digikoros, A. von Westernhagen, D. Harrison, Solicitors)

         Cealaltă parte din procedură: Consiliul Uniunii Europene

         Concluziile

      Recurenții solicită Curții:

                  —

                  anularea ordonanței atacate;

                  —

                  declararea admisibilității acțiunii în cauza T-252/20;

                  —

                  acordarea măsurilor solicitate de recurenți în procedurile care s-au aflat pe rolul Tribunalului;

                  —

                  obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Recurenții consideră că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept când a constatat că:

                  a)

                  decizia nu îi privește individual pe recurenți;

                  b)

                  Decizia (UE) 2020/135 (1) a Consiliului privind încheierea Acordului privind retragerea Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord din Uniunea Europeană și din Comunitatea Europeană a Energiei Atomice nu este un act normativ.

            Recurenții susțin că decizia îi privește în mod individual pentru motivul că:

                  a)

                  sunt membrii unui grup închis, a cărui componență este fixă și nu pot fi adăugați după intrarea în vigoare a deciziei atacate;

                  b)

                  decizia atacată îi privează de statutul lor de cetățeni ai Uniunii și de drepturile care decurg din acesta. Având în vedere caracterul cetățeniei ca statut fundamental al resortisanților UE, acestea sunt drepturi dobândite specifice și exclusive, de la care nu se poate deroga în urma retragerii Regatului Unit.

            Recurenții susțin că decizia atacată este un act normativ pe motiv că:

                  a)

                  Potrivit jurisprudenței, toate actele cu aplicabilitate generală care nu sunt legislative sunt acte normative;

                  b)

                  Faptul că decizia atacată pune în aplicare Acordul de retragere care are prioritate față de acte adoptate de instituțiile Uniunii Europene este irelevant;

                  c)

                  Argumentul potrivit căruia Acordul de retragere poate fi considerat echivalentul, pe plan extern, a ceea ce este un act legislativ pe plan intern este eronat;

                  d)

                  Argumentul potrivit căruia decizia atacată beneficiază de legitimitate democratică ridicată este incorect.

         (1)  Decizia (UE) 2020/135 a Consiliului (EU) din 30 ianuarie 2020 (JO 2020, L 29, p. 1).


title: Cauza C-504/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgericht Stade (Germania) la 17 august 2021 – Prima reclamantă și alții/Bundesrepublik Deutschland

text:
               6.12.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 490/18

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgericht Stade (Germania) la 17 august 2021 – Prima reclamantă și alții/Bundesrepublik Deutschland
      (Cauza C-504/21)
      (2021/C 490/18)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Verwaltungsgericht Stade

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: primul reclamant, al doilea reclamant, al treilea reclamant, al patrulea reclamant, al cincilea reclamant

         Pârâtă: Bundesrepublik Deutschland (vertreten durch das Bundesamt für Migration und Flüchtlinge)

         Întrebările preliminare

                  a)

                  Accesul la justiție

                              1)

                              Articolul 27 din Regulamentul (UE) nr. 604/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 26 iunie 2013 de stabilire a criteriilor și mecanismelor de determinare a statului membru responsabil de examinarea unei cereri de protecție internațională prezentate într-unul dintre statele membre de către un resortisant al unei țări terțe sau de către un apatrid (denumit în continuare „Regulamentul Dublin III”) (1) coroborat, dacă este cazul, cu articolul 47 și cu articolul 51 alineatul (1) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (denumită în continuare „carta”), cunoscând totuși dispozițiile Directivei 2003/86/CE (2) a Consiliului din 22 septembrie 2003 privind dreptul la reîntregirea familiei, trebuie să fie interpretat în sensul că statul membru solicitat are obligația de a pune la dispoziția solicitanților – printre care, copii – care se află în statul membru solicitant și solicită un transfer în conformitate cu articolele 8, 9 sau 10 din Regulamentul Dublin III, sau membrilor familiilor lor din statul membru solicitat în sensul articolelor 8, 9 sau 10 din Regulamentul Dublin III, o cale de atac efectivă împotriva respingerii cererii de preluare, în fața unei instanțe judecătorești din statul membru solicitat?

                              2)

                              În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare de la litera a):
                              În lipsa unei reglementări suficiente în Regulamentul Dublin III, dreptul la o cale de atac efectivă expus la prima întrebare de la litera a) rezultă, în acest caz, în mod direct din articolul 47 din cartă, eventual coroborat cu articolele 7, 9 și 33 din cartă (a se vedea Hotărârea Curții din 7 iunie 2016, Mehrdad Ghezelbash, C-63/15, punctele 51-52 (3) și Hotărârea Curții din 26 iulie 2017, Tsegezab Mengesteab, C-670/16, punctul 58 (4))?

                              3)

                              În cazul unui răspuns afirmativ la prima sau la a doua întrebare de la litera a):
                              Articolul 47 din cartă, coroborat, dacă este cazul, cu principiul cooperării loiale (a se vedea Hotărârea Curții din 13 noiembrie 2018, C-47/17 și C-48/17 [ECLI:EU:C:2018:900] (5)) trebuie să fie interpretat în sensul că statul membru solicitat este obligat să informeze statul membru solicitant cu privire la o cale de atac introdusă de solicitanți împotriva respingerii cererii de preluare și că statul membru solicitant este obligat să se abțină de la pronunțarea pe fond cu privire la cererea de azil a solicitanților până la soluționarea căii de atac?

                              4)

                              În cazul unui răspuns afirmativ la prima sau la a doua întrebare de la litera a):
                              Într-o situație precum cea din speță, articolul 47 din cartă, ținând seama, dacă este cazul, de aprecierile exprimate în considerentul (5) al Regulamentului Dublin III, trebuie să fie interpretat în sensul că obligă instanțele din statul membru solicitat să garanteze protecția jurisdicțională sub forma unei proceduri de urgență? Instanțelor din statul membru solicitat le sunt impuse cerințe de timp în ceea ce privește soluționarea căii de atac?

                  b)

                  Transfer de responsabilitate

                              1)

                              Articolul 21 alineatul (1) al treilea paragraf din Regulamentul Dublin III coroborat cu articolul 5 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1560/2003, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (UE) nr. 118/2014 (6) (regulamentul de punere în aplicare), determină – în principiu – un transfer de responsabilitate către statul membru solicitant, care nu mai este supus căilor de atac, atunci când statul membru solicitat respinge, în termenele prevăzute, atât cererea inițială a statului membru solicitat, cât și cererea de reexaminare (a se vedea Hotărârea din 13 noiembrie 2018, X, C-47/17 și C-48/17, [EU:C:2018:900], punctul 80)?

                              2)

                              În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare de la litera b):
                              Acest lucru este valabil și în cazul în care deciziile de respingere ale statului membru solicitat sunt nelegale?

                              3)

                              În cazul unui răspuns negativ la a doua întrebare de la litera b):
                              Solicitantul de azil poate invoca, în statul membru solicitant împotriva statului membru solicitat, un transfer de responsabilitate nelegal pentru motivul nerespectării criteriilor responsabilității legate de familie [articolele 8-11, articolul 16 și articolul 17 alineatul (2) din Regulamentul Dublin III]?

                  c)

                  Cerere ulterioară

                              1)

                              Articolul 7 alineatul (2) și articolul 20 alineatul (1) din Regulamentul Dublin III trebuie să fie interpretate în sensul că nu exclud aplicabilitatea dispozițiilor capitolului III și punerea în aplicare a unei proceduri de preluare în temeiul secțiunii II din capitolul VI din Regulamentul Dublin III în cazurile în care solicitanții au depus deja o cerere de azil în statul membru solicitant, iar aceasta a fost inițial respinsă ca inadmisibilă de statul membru solicitant în temeiul articolului 33 alineatul (2) litera (c) coroborat cu articolul 38 din Directiva 2013/32/UE (7), însă, între timp – de exemplu, ca urmare a executării efective a „Declarației UE-Turcia din 18 martie 2016” (a se vedea EN P-000604/2021, Answer given by Ms Johansson on behalf of the European Commission din 1 iunie 2021), în statul membru solicitant este pusă în aplicare o procedură admisibilă privind o cerere ulterioară?

                              2)

                              În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare de la litera c):
                              În cazul descris la prima întrebare de la litera c), articolul 7 alineatul (2) și articolul 20 alineatul (1) din Regulamentul Dublin III trebuie să fie interpretate în sensul că nu exclud aplicabilitatea dispozițiilor capitolului III și punerea în aplicare a unei proceduri de preluare în temeiul secțiunii II din capitolul VI din Regulamentul Dublin III în cazurile criteriilor de responsabilitate legate de familie (articolele 8-11 și articolul 16 din Regulamentul Dublin III)?

                              3)

                              Articolul 17 alineatul (2) din Regulamentul Dublin III mai este aplicabil în cazul în care solicitanții au depus deja o cerere de azil în statul membru solicitant, iar aceasta a fost inițial respinsă ca inadmisibilă de statul membru solicitant în temeiul articolului 33 alineatul (2) litera (c) coroborat cu articolul 38 din Directiva 2013/32/UE, însă, între timp – de exemplu, ca urmare a executării efective a „Declarației UE-Turcia din 18 martie 2016” (a se vedea EN P-000604/2021, Answer given by Ms Johansson on behalf of the European Commission din 1 iunie 2021), în statul membru solicitant este pusă în aplicare o procedură admisibilă privind o cerere ulterioară?

                              4)

                              În cazul unui răspuns afirmativ la a treia întrebare de la litera c):
                              Articolul 17 alineatul (2) din Regulamentul Dublin III conferă solicitanților de azil un drept subiectiv care poate fi invocat în statul solicitat? Există, în această privință, dispoziții de drept al Uniunii referitoare la exercitarea puterii de apreciere a autorităților naționale – de exemplu, respectarea unității familiale, a interesului superior al copilului – sau aceasta este supusă exclusiv dreptului național?

                  d)

                  Drepturi subiective ale membrului de familie cu reședința în statul membru solicitat
                  Membrul de familie care are deja reședința în statul membru solicitat are de asemenea un drept – care poate fi pus în executare de o instanță judecătorească – la respectarea articolului 8 și următoarelor din Regulamentul Dublin III și a regimurilor de transfer legate de acesta [articolul 18 și articolul 29 și următoarele din Regulamentul Dublin III coroborat, dacă este cazul, cu considerentele (13), (14) și (15) ale Regulamentului Dublin III coroborat cu articolul 47 din cartă], respectiv a articolului 17 alineatul (2) din Regulamentul Dublin III?

         (1)  Regulamentul (UE) nr. 604/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 26 iunie 2013 de stabilire a criteriilor și mecanismelor de determinare a statului membru responsabil de examinarea unei cereri de protecție internațională prezentate într-unul dintre statele membre de către un resortisant al unei țări terțe sau de către un apatrid (JO 2013, L 180, p. 31).

         (2)  Directiva 2003/86/CE a Consiliului din 22 septembrie 2003 privind dreptul la reîntregirea familiei (JO 2003, L 251, p. 12, Ediție specială, 19/vol. 6, p. 164).

         (3)  ECLI:EU:C:2016:409.

         (4)  ECLI:EU:C:2017:587.

         (5)  ECLI:EU:C:2018:900.

         (6)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 118/2014 al Comisiei din 30 ianuarie 2014 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 1560/2003 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 343/2003 al Consiliului de stabilire a criteriilor și mecanismelor de determinare a statului membru responsabil de examinarea unei cereri de azil prezentate într-unul dintre statele membre de către un resortisant al unei țări terțe (JO 2014, L 39, p. 1).

         (7)  Directiva 2013/32/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 iunie 2013 privind procedurile comune de acordare și retragere a protecției internaționale (JO 2013, L 180, p. 60).


title: Cauza C-527/21 P: Recurs introdus la 20 august 2021 de XC împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 10 februarie 2021 în cauza T-488/18, XC/Comisia

text:
               6.12.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 490/20

      Recurs introdus la 20 august 2021 de XC împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 10 februarie 2021 în cauza T-488/18, XC/Comisia
      (Cauza C-527/21 P)
      (2021/C 490/19)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Recurent: XC (reprezentant: F. Rosi, avocat)

         Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

         Concluziile recurentului

      Recurentul solicită Curții:

                  —

                  anularea Hotărârii Tribunalului Uniunii Europene din 10 februarie 2021 în cauza T-488/18, XC/Comisia;

                  —

                  anularea celor trei decizii atacate în primă instanță sau, în subsidiar, trimiterea cauzei spre rejudecare la Tribunal;

                  —

                  obligarea Comisiei la repararea prejudiciului, stabilit în echitate de Curte, sau, în subsidiar, dispunerea trimiterii cauzei spre rejudecare la Tribunal;

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată aferente ambelor proceduri sau, în subsidiar, soluționarea odată cu fondul a cererii privind cheltuielile de judecată, cu trimitere spre rejudecare la Tribunal.

         Motivele și principalele argumente

      Recursul este împărțit în patru părți.

         Prima parte, privind respingerea cererii de anulare a listei de rezervă a concursului general EPSO/AD/356/18 (punctele 173-182 din hotărârea atacată)

      În această privință, recurentul invocă încălcarea principiului contradictorialității, încălcarea și aplicarea eronată a principiilor stabilite de jurisprudență în materia anulării listei de rezervă a concursurilor generale, încălcarea articolului 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene în materie de protecție jurisdicțională efectivă, nemotivarea și caracterul ilogic al hotărârii atacate, precum și denaturarea și deformarea situației de fapt din cauză.

         A doua parte, privind respingerea cererii de anulare a Deciziei C(2018) 3969 a Comisiei din 19 iunie 2018, în materie de acces la documente (punctele 141-172 din hotărârea atacată)

      În această privință, recurentul invocă încălcarea principiilor de drept enunțate în Hotărârea T-515/14 P, Alexandrou/Comisia, încălcarea principiilor unității și coerenței dreptului Uniunii, încălcarea articolului 4 din Regulamentul nr. 1049/2001 (1), încălcarea procedurală constând în omisiunea de a se pronunța asupra unei părți dintre capetele de cerere ale acțiunii, precum și deformarea și denaturarea situației de fapt din cauză.

         A treia parte, privind respingerea cererii de anulare a deciziei comisiei de evaluare din cadrul concursului general EPSO/AD/338/17 din 4 decembrie 2017 de a nu îl admite pe recurent în etapa următoare a concursului (punctele 78-99 din hotărârea atacată)

      Recurentul invocă încălcarea și aplicarea inexactă a articolului 1d din Statutul funcționarilor Uniunii Europene și a articolului 8 alineatul (1) din Directiva 2000/43/CE (2), caracterul vădit ilogic al hotărârii atacate, o eroare vădită de apreciere, precum și încălcarea articolului 1d din statutul menționat.

         A patra parte, privind repararea prejudiciului și cheltuielile de judecată (punctele 183-198 din hotărârea atacată)

      Recurentul susține că rubricile din hotărârea Tribunalului referitoare la repararea prejudiciului și la cheltuielile de judecată ar trebui de asemenea să fie anulate în măsura în care sunt strâns legate de respingerea cererilor de anulare a deciziilor atacate în primă instanță.

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76).

         (2)  Directiva 2000/43/CE a Consiliului din 29 iunie 2000 de punere în aplicare a principiului egalității de tratament între persoane, fără deosebire de rasă sau origine etnică (JO L 180, p. 22, Ediție specială, 20/vol. 1, p. 19).


title: Cauza C-543/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 31 august 2021 – Verband Sozialer Wettbewerb e.V./famila-Handelsmarkt Kiel GmbH & Co. KG

text:
               6.12.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 490/21

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 31 august 2021 – Verband Sozialer Wettbewerb e.V./famila-Handelsmarkt Kiel GmbH & Co. KG
      (Cauza C-543/21)
      (2021/C 490/20)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Bundesgerichtshof

         Părțile din procedura principală

         Recurentă-reclamantă: Verband Sozialer Wettbewerb e.V.

         Intimată-pârâtă: famila-Handelsmarkt Kiel GmbH & Co. KG

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Noțiunea de preț de vânzare, în înțelesul articolului 2 litera (a) din Directiva 98/6/CE (1), trebuie interpretată în sensul că include valoarea garanției pe care consumatorul este obligat să o plătească la cumpărarea de produse îmbuteliate în sticle sau în borcane returnabile?

                  2)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare:
                  Articolul 10 din Directiva 98/6/CE autorizează statele membre să mențină o dispoziție derogatorie de la articolul 3 alineatele (1) și (4) coroborat cu articolul 2 litera (a) din Directiva 98/6/CE, precum cea prevăzută la articolul 1 alineatul (4) din Preisangabenverordnung (Regulamentul privind indicarea prețurilor), care prevede că, în cazul în care pe lângă prețul unui produs trebuie plătită și o garanție rambursabilă, valoarea acesteia trebuie să fie indicată alături de prețul produsului, fără a le combina într-o sumă totală, sau această dispoziție se opune armonizării complete prevăzute de Directiva 2005/29/CE (2)?

         (1)  Directiva 98/6/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 februarie 1998 privind protecția consumatorului prin indicarea prețurilor produselor oferite consumatorilor (JO 1998, L 80, p. 27, Ediție specială, 15/vol. 04, p. 206).

         (2)  Directiva 2005/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 mai 2005 privind practicile comerciale neloiale ale întreprinderilor de pe piața internă față de consumatori și de modificare a Directivei 84/450/CEE a Consiliului, a Directivelor 97/7/CE, 98/27/CE și 2002/65/CE ale Parlamentului European și ale Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 2006/2004 al Parlamentului European și al Consiliului („Directiva privind practicile comerciale neloiale”) (JO 2005, L 149, p. 22, Ediție specială 15/vol. 14, p. 260).


title: Cauza C-553/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesfinanzhof (Germania) la 8 septembrie 2021 – Hauptzollamt Hamburg/Shell Deutschland Oil GmbH

text:
               6.12.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 490/22

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesfinanzhof (Germania) la 8 septembrie 2021 – Hauptzollamt Hamburg/Shell Deutschland Oil GmbH
      (Cauza C-553/21)
      (2021/C 490/21)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Bundesfinanzhof

         Părțile din procedura principală

         Recurent-pârât: Hauptzollamt Hamburg

         Intimată-reclamantă: Shell Deutschland Oil GmbH

         Întrebarea preliminară

      Principiul proporționalității din dreptul Uniunii se aplică și reducerii facultative de impozit prevăzute la articolul 5 prima teză a patra liniuță din Directiva 2003/96 (1), cu consecința că statul membru nu poate refuza reducerea impozitului după expirarea termenului de depunere a cererii prevăzut în temeiul dreptului său național în cazul în care, la momentul depunerii cererii la autoritatea competentă, nu a intervenit încă prescripția dreptului de impozitare?

         (1)  Directiva 2003/96/CE a Consiliului din 27 octombrie 2003 privind restructurarea cadrului comunitar de impozitare a produselor energetice și a electricității (JO 2003, L 283, p. 51, Ediție specială, 09/vol. 2, p. 98).


title: Cauza C-571/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Finanzgericht Düsseldorf (Germania) la 16 septembrie 2021 – RWE Power Aktiengesellschaft/Hauptzollamt Duisburg

text:
               6.12.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 490/22

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Finanzgericht Düsseldorf (Germania) la 16 septembrie 2021 – RWE Power Aktiengesellschaft/Hauptzollamt Duisburg
      (Cauza C-571/21)
      (2021/C 490/22)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Finanzgericht Düsseldorf

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: RWE Power Aktiengesellschaft

         Pârâtă: Hauptzollamt Duisburg

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 14 alineatul (1) litera (a) prima teză din Directiva 2003/96/CE (1) a Consiliului din 27 octombrie 2003 privind restructurarea cadrului comunitar de impozitare a produselor energetice și a electricității, în măsura în care prevede că electricitatea utilizată pentru producerea de electricitate este scutită de la impozitare, poate fi interpretată, ținând seama de articolul 21 alineatul (3) a doua teză din Directiva 2003/96, în sensul că această scutire include de asemenea operațiuni în cadrul cărora produse energetice sunt extrase din mine de suprafață, sunt ajustate în centrale electrice prin sfărâmare, separare a materialelor străine și mărunțire până la dimensiunea necesară din punct de vedere operațional în cazan, în vederea utilizării în centrale electrice?

                  2)

                  Articolul 14 alineatul (1) litera (a) prima teză din Directiva 2003/96, în măsura în care prevede că electricitatea utilizată pentru a menține capacitatea de a produce electricitate este scutită de la impozitare, poate fi interpretată, ținând seama de articolul 21 alineatul (3) litera (a) a treia teză din Directiva 2003/96, în sensul că trebuie de asemenea scutită de la impozitare utilizarea de electricitate pentru exploatarea buncărelor de stocare și a mijloacelor de transport necesare exploatării permanente a centralelor electrice?

         (1)  Directiva 2003/96/CE a Consiliului din 27 octombrie 2003 privind restructurarea cadrului comunitar de impozitare a produselor energetice și a electricității (JO 2003, L 283, p. 51, Ediție specială, 09/vol. 2, p. 98).


title: Cauza C-594/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberlandesgericht Frankfurt am Main (Germania) la 27 septembrie 2021 – VB/Sixt Leasing SE

text:
               6.12.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 490/23

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberlandesgericht Frankfurt am Main (Germania) la 27 septembrie 2021 – VB/Sixt Leasing SE
      (Cauza C-594/21)
      (2021/C 490/23)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Oberlandesgericht Frankfurt am Main

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: VB

         Pârâtă: Sixt Leasing SE

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Contractele de leasing de autovehicule cu decont de kilometri, încheiate cu un consumator pe o durată de 48 de luni reprezintă prestări de servicii în domeniul „închirierii de mașini” și, prin urmare, intră sub incidența exceptării, prevăzută la articolul 16 litera (l) din Directiva 2011/83/UE (1), de la dreptul de retragere în temeiul reglementării privind contractele la distanță?
                  În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare preliminară:

                  2)

                  Contractele de leasing de autovehicule cu decont de kilometri încheiate cu un consumator reprezintă contracte de servicii financiare în sensul articolului 2 litera (b) din Directiva 2002/65/CE (2), care a fost reluat la articolul 2 punctul 12 din Directiva 2011/83/UE?

         (1)  Directiva 2011/83/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 25 octombrie 2011 privind drepturile consumatorilor, de modificare a Directivei 93/13/CEE a Consiliului și a Directivei 1999/44/CE a Parlamentului European și a Consiliului și de abrogare a Directivei 85/577/CEE a Consiliului și a Directivei 97/7/CE a Parlamentului European și a Consiliului (JO 2011, L 304, p. 64).

         (2)  Directiva 2002/65/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 septembrie 2002 privind comercializarea la distanță a serviciilor financiare de consum și de modificare a Directivei 90/619/CEE a Consiliului și a Directivelor 97/7/CE și 98/27/CE (JO 2002, L 271, p. 16, Ediție specială, 06/vol. 4, p. 183).


title: Cauza C-601/21: Acțiune introdusă la 28 septembrie 2021 – Comisia Europeană/Republica Polonă

text:
               6.12.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 490/23

      Acțiune introdusă la 28 septembrie 2021 – Comisia Europeană/Republica Polonă
      (Cauza C-601/21)
      (2021/C 490/24)
      Limba de procedură: polona

         Părțile

         Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Stobiecka-Kuik, G. Wils, P. Ondrůšek, agenți)

         Pârâtă: Republica Polonă

         Concluziile reclamantei

                  —

                  constatarea faptului că, prin adăugarea unor excluderi privind producerea anumitor documente, marcaje și timbre care nu sunt prevăzute în Directiva 2014/24/UE privind achizițiile publice (1), Republica Polonă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 1 alineatele (1) și (3), precum și al articolului 15 alineatele (2) și (3) din Directiva 2014/24/UE coroborate cu articolul 346 alineatul (1) litera (a) TFUE;

                  —

                  obligarea Republicii Polone la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Cu ocazia transpunerii Directivei 2014/24, Republica Polonă a exclus din domeniul de aplicare al procedurilor prevăzute de această directivă producția unui mare număr de documente, marcaje și timbre. Excluderile introduse de Republica Polonă privesc documente publice (spre exemplu, cărțile de identitate, pașapoartele și carnetele de marinar), timbre fiscale, marcaje legale și viniete, cărți de alegător și marcaje holografice aplicate pe adeverințele de drept de vot, precum și microprocesoarele cu programe de gestiune de documente publice, sisteme informatice și bazele de date necesare pentru utilizarea documentelor publice. Potrivit Comisiei, introducerea acestor excluderi constituie o încălcare a Directivei 2014/24, întrucât domeniul de aplicare al acestei directive a fost limitat în mod nejustificat, din perspectiva reglementărilor directivei menționate și a articolului 346 TFUE. Comisia invocă Hotărârea pronunțată de Curte în cauza C-187/16, Comisia/Austria, în calitate de precedent important în această privință.
      În cursul procedurii precontencioase, Republica Polonă a invocat necesitatea de a proteja securitatea documentelor oficiale. Comisia recunoaște necesitatea de a garanta securitatea și autenticitatea acestor documente, dar apreciază că Republica Polonă nu a demonstrat că protecția solicitată, inclusiv cea împotriva falsificării sau în legătură cu dispozițiile referitoare la protecția datelor cu caracter personal, nu putea fi asigurată în cadrul procedurii de achiziții publice prevăzute în Directiva 2014/24.

         (1)  JO 2014, L 94, p. 65.


title: Cauza C-602/21: Acțiune introdusă la 28 septembrie 2021 – Comisia Europeană/Republica Polonă

text:
               6.12.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 490/24

      Acțiune introdusă la 28 septembrie 2021 – Comisia Europeană/Republica Polonă
      (Cauza C-602/21)
      (2021/C 490/25)
      Limba de procedură: polona

         Părțile

         Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: D. Milanowska, M. Noll-Ehlers, agenți)

         Pârâtă: Republica Polonă

         Concluziile reclamantei

                  —

                  Constatarea faptului că:

                              1)

                              prin solicitarea stabilirii unor planuri de acțiune pentru zonele în care valorile admisibile ale zgomotului nu sunt depășite, până la 18 iunie 2024, Republica Polonă nu și-a îndeplinit obligațiile care rezultă de la articolul 8 alineatele (1) și (2) din Directiva 2002/49/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 25 iunie 2002 privind evaluarea și gestiunea zgomotului ambiental (1);

                              2)

                              prin nesolicitarea ca planurile de acțiune să cuprindă indicarea istoricului consultărilor publice, organizate conform articolului 8 alineatul (7) din Directiva 2002/49, precum și acțiunile pe care autoritățile competente intenționează să le întreprindă în următorii cinci ani în vederea menținerii zonelor liniștite, Republica Polonă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul punctului 1 a șaptea și a noua liniuță din anexa V la directiva menționată;

                              3)

                              prin nestabilirea unor planuri de acțiune pentru cele 20 căi ferate principale definite în anexa A.3 din cererea introductivă, Republica Polonă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi reveneau în temeiul articolului 8 alineatul 2 din Directiva 2002/49;

                              4)

                              prin neîntocmirea planurilor de acțiune pentru cele 290 drumuri principale definite în anexa A.4 din cererea introductivă, Republica Polonă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 8 alineatul (2) din Directiva 2002/49;

                              5)

                              prin neprezentarea rezumatelor planurilor de acțiune pentru cele 20 căi ferate principale definite în anexa A.3 din cererea introductivă, precum și pentru cele 290 drumuri principale definite în anexa A.4 din cererea introductivă, Republica Polonă nu și-a îndeplinit obligația care rezultă de la articolul 10 alineatul (2) din Directiva 2002/49 coroborat cu anexa VI la acesta;

                  —

                  obligarea Republica Polonă la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În cadrul primului său motiv, Comisia susține că introducerea pentru zonele în care valorile admisibile ale zgomotului nu sunt depășite, a unei cerințe de stabilire a planurilor de acțiune până la 18 iulie 2024, nu garantează o protecție adecvată și reducerea zgomotului din aceste zone și implică faptul că Republica Polonă nu s-a conformat obligației de a stabili planuri de acțiune prin care se urmărea gestionarea problemelor de zgomot și a efectelor zgomotului în zonele care intră în sfera sa de competență, aspect care nu este în conformitate cu articolul 8 alineatele (1) și (2) din Directiva 2002/49. Obiectivele directivei care privesc evitarea și prevenția efectelor nocive ale zgomotului în mediu, precum și conservarea calității mediului sonor nu pot fi atinse decât dacă planurile de acțiune sunt elaborate și pentru zonele în care valorile limită ale zgomotului nu sunt depășite.
      În cadrul celui de al doilea motiv, Comisia susține că programul de protecție a mediului nu garantează în dreptul polonez că privește de asemenea măsurile prin care se urmărește protejarea zonelor liniștite, astfel cum impune Directiva 2002/49. Dreptul polonez nu îndeplinește această cerință. În plus, dreptul polonez nu impune prezentarea istoricului consultațiilor publice organizate conform articolului 8 alineatul (7) din Directiva 2002/49 în calitate de element obligatoriu al planurilor de acțiune. Articolul 119a alineatul (5) din Legea privind protecția mediului îl obligă numai pe președintele voievodatului competent să desfășoare o consultație publică în conformitate cu dispozițiile pertinente. Totuși, nu există o obligație legală de a lua în considerare istoricul consultațiilor publice în planurile de acțiune.
      În cadrul celui de al treilea motiv, Comisia susține că nestabilirea de către Polonia a planurilor de acțiune pentru cele 20 căi ferate principale pe care Polonia le-a notificat anterior Comisiei drept căi ferate principale, implică o încălcare de către Polonia a articolului 8 alineatul (2) din Directiva 2002/49.
      În cadrul celui de al patrulea motiv, Comisia susține că nestabilirea de către Polonia a planurilor de acțiune pentru cele 290 drumuri principale pe care Polonia le-a notificat anterior Comisiei drept drumuri principale, implică o încălcare de către Polonia a articolului 8 alineatul (2) din Directiva 2002/49.
      În cadrul celui de al cincilea motiv, Comisia susține că neprezentarea de către Polonia a rezumatelor planurilor de acțiune pentru cele 20 căi ferate principale și cele 290 drumuri principale reprezintă o încălcare a Directivei 2002/49.

         (1)  JO 2002 L 189, p. 12, Ediție specială, 15/vol. 8, p. 196.


title: Cauza T-646/16 P-RENV-RX: Hotărârea Tribunalului din 13 octombrie 2021 – Simpson/Consiliul („Recurs – Funcție publică – Funcționari – Refuzul Consiliului de a încadra persoana în cauză, după promovarea unui concurs general, în gradul prevăzut în anunțul de concurs – Respingerea acțiunii pe fond – Recurs – Anulare – Hotărâre pronunțată în recurs reexaminată de Curte și anulată – Retrimitere în fața Tribunalului ca instanță de recurs – Obligația de motivare – Egalitate de tratament”)

text:
               6.12.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 490/26

      Hotărârea Tribunalului din 13 octombrie 2021 – Simpson/Consiliul
      (Cauza T-646/16 P-RENV-RX) (1)

      („Recurs - Funcție publică - Funcționari - Refuzul Consiliului de a încadra persoana în cauză, după promovarea unui concurs general, în gradul prevăzut în anunțul de concurs - Respingerea acțiunii pe fond - Recurs - Anulare - Hotărâre pronunțată în recurs reexaminată de Curte și anulată - Retrimitere în fața Tribunalului ca instanță de recurs - Obligația de motivare - Egalitate de tratament”)
      (2021/C 490/26)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurent: Erik Simpson (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: M. Velardo, avocată)

         Cealaltă parte din procedură: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Bauer și R. Meyer, agenți)

         Obiectul

      Recurs formulat împotriva Ordonanței Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera a doua) din 24 iunie 2016, Simpson/Consiliul (F-142/11 RENV, EU:F:2016:136), având ca obiect anularea acestei ordonanțe

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursul.

                  2)

                  Domnul Erik Simpson va suporta propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Consiliul Uniunii Europene în cauza T-646/16 P.

                  3)

                  Fiecare parte va suporta propriile cheltuieli de judecată efectuate în cauzele T-441/18 RENV și T-646/16 P-RENV-RX.

         (1)  JO C 419, 14.11.2016.


title: Cauza T-827/17: Hotărârea Tribunalului din 6 octombrie 2021 – Aeris Invest/BCE („Acces la documente – Decizia 2004/258/CE – Documente aferente adoptării unei scheme de rezoluție în privința Banco Popular Español – Refuz parțial al accesului – Excepție privind protecția confidențialității deliberărilor organelor de decizie ale BCE – Documente care reflectă rezultatul deliberărilor organelor de decizie ale BCE – Obligația de motivare – Excepție referitoare la protecția politicii financiare, monetare sau economice a Uniunii sau a unui stat membru – Excepție referitoare la protecția stabilității sistemului financiar în Uniune sau într-un stat membru – Excepție referitoare la protecția confidențialității informațiilor protejate ca atare în temeiul dreptului Uniunii – Noțiunea de informații confidențiale – Prezumție generală de confidențialitate – Derogări de la obligația de a păstra secretul profesional – Articolul 47 din la Carta drepturilor fundamentale”)

text:
               6.12.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 490/26

      Hotărârea Tribunalului din 6 octombrie 2021 – Aeris Invest/BCE
      (Cauza T-827/17) (1)

      („Acces la documente - Decizia 2004/258/CE - Documente aferente adoptării unei scheme de rezoluție în privința Banco Popular Español - Refuz parțial al accesului - Excepție privind protecția confidențialității deliberărilor organelor de decizie ale BCE - Documente care reflectă rezultatul deliberărilor organelor de decizie ale BCE - Obligația de motivare - Excepție referitoare la protecția politicii financiare, monetare sau economice a Uniunii sau a unui stat membru - Excepție referitoare la protecția stabilității sistemului financiar în Uniune sau într-un stat membru - Excepție referitoare la protecția confidențialității informațiilor protejate ca atare în temeiul dreptului Uniunii - Noțiunea de informații confidențiale - Prezumție generală de confidențialitate - Derogări de la obligația de a păstra secretul profesional - Articolul 47 din la Carta drepturilor fundamentale”)
      (2021/C 490/27)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Reclamantă: Aeris Invest Sàrl (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentanți: R. Vallina Hoset și E. Galán Burgos, avocați)

         Pârâtă: Banca Centrală Europeană (reprezentanți: T. Filipova, D. Báez Seara și F. von Lindeiner, agenți, asistați de M. Kottmann, avocat)

         Interveniente în susținerea pârâtei: Comisia Europeană (reprezentanţi: É. Gippini Fournier, J. Rius, C. Ehrbar și A. Steiblytė, agenți), Banco Santander, SA (Santander, Spania) (reprezentanți: J. Rodríguez Cárcamo și A. Rodríguez Conde, avocați)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE vizând anularea Deciziilor LS/MD/17/405, LS/MD/17/406 și LS/MD/17/419 ale BCE din 7 noiembrie 2017 prin care se refuză accesul integral la anumite documente aferente adoptării unei scheme de rezoluție în privința Banco Popular Español, SA.

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Decizia LS/MD/17/406 a Băncii Centrale Europene (BCE) din 7 noiembrie 2017 în măsura în care prin aceasta se refuză accesul la rezultatul votului în cadrul Consiliului guvernatorilor BCE care figurează în procesul-verbal al celei de a 447-a reuniuni a Consiliului guvernatorilor BCE.

                  2)

                  Respinge în rest acțiunea.

                  3)

                  Aeris Invest Sàrl suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și două treimi din cheltuielile de judecată efectuate de BCE.

                  4)

                  BCE suportă o treime din propriile cheltuieli de judecată.

                  5)

                  Comisia Europeană și Banco Santander, SA suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 63, 19.2.2018.


title: Cauza T-15/18: Hotărârea Tribunalului din 6 octombrie 2021 – OCU/BCE („Acces la documente – Decizia 2004/258/CE – Documente aferente adoptării unei scheme de rezoluție în privința Banco Popular Español – Refuz al accesului – Excepție referitoare la protecția confidențialității informațiilor protejate ca atare în temeiul dreptului Uniunii – Noțiunea de informații confidențiale – Derogări de la obligația de a păstra secretul profesional – Dreptul la apărare”)

text:
               6.12.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 490/27

      Hotărârea Tribunalului din 6 octombrie 2021 – OCU/BCE
      (Cauza T-15/18) (1)

      („Acces la documente - Decizia 2004/258/CE - Documente aferente adoptării unei scheme de rezoluție în privința Banco Popular Español - Refuz al accesului - Excepție referitoare la protecția confidențialității informațiilor protejate ca atare în temeiul dreptului Uniunii - Noțiunea de informații confidențiale - Derogări de la obligația de a păstra secretul profesional - Dreptul la apărare”)
      (2021/C 490/28)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Reclamantă: Organización de Consumidores y Usuarios (OCU) (Madrid, Spania) (reprezentanți: E. Martínez Martínez și C. López Mélida de Ramón, avocați)

         Pârâtă: Banca Centrală Europeană (reprezentanți: T. Filipova, D. Báez Seara și F. von Lindeiner, agenți, asistați de M. Kottmann, avocat)

         Interveniente în susținerea pârâtei: Comisia Europeană (reprezentanţi: É. Gippini Fournier, J. Rius, C. Ehrbar și A. Steiblytė, agenți), Banco Santander, SA (Santander, Spania) (reprezentanți: J. Rodríguez Cárcamo și A. Rodríguez Conde, avocați)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și prin care se solicită anularea parțială a deciziei LS/MD/17/428 a BCE din 17 noiembrie 2017, prin care se refuză accesul la anumite documente referitoare la adoptarea unei scheme de rezoluție în privința Banco Popular Español, SA.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Organización de Consumidores y Usuarios (OCU) va suporta propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Banca Centrală Europeană (BCE).

                  3)

                  Comisia Europeană și Banco Santander, SA vor suporta propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 83, 5.3.2018.


title: Cauzele T-351/18 și T-584/18: Hotărârea Tribunalului din 6 octombrie 2021 – Ukrselhosprom PCF și Versobank/BCE [„Politică economică și monetară – Supraveghere prudențială a instituțiilor de credit – Atribuții specifice de supraveghere conferite BCE – Decizie de retragere a autorizației unei instituții de credit – Încălcare a legislației în materie de combatere a spălării banilor și a finanțării terorismului – Admisibilitate – Competențe ale autorităților naționale competente (ANC) ale statelor membre participante și ale BCE în cadrul Mecanismului unic de supraveghere (MUS) – Egalitate de tratament – Proporționalitate – Protecția încrederii legitime – Securitate juridică – Abuz de putere – Dreptul la apărare – Obligația de motivare”]

text:
               6.12.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 490/28

      Hotărârea Tribunalului din 6 octombrie 2021 – Ukrselhosprom PCF și Versobank/BCE
      (Cauzele T-351/18 și T-584/18) (1)

      („Politică economică și monetară - Supraveghere prudențială a instituțiilor de credit - Atribuții specifice de supraveghere conferite BCE - Decizie de retragere a autorizației unei instituții de credit - Încălcare a legislației în materie de combatere a spălării banilor și a finanțării terorismului - Admisibilitate - Competențe ale autorităților naționale competente (ANC) ale statelor membre participante și ale BCE în cadrul Mecanismului unic de supraveghere (MUS) - Egalitate de tratament - Proporționalitate - Protecția încrederii legitime - Securitate juridică - Abuz de putere - Dreptul la apărare - Obligația de motivare”)
      (2021/C 490/29)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamante: Ukrselhosprom PCF LLC (Solone, Ucraina), Versobank AS (Talinn, Estonia) (reprezentant: O. Behrends, avocat)

         Pârâtă: Banca Centrală Europeană (reprezentanți: C. Hernández Saseta și G. Marafioti, agenți, asistați de B. Schneider, avocat)
      Intervenientă în susținerea pârâtei: Comisia Europeană (reprezentanţi: A. Steiblytė, D. Triantafyllou și A. Nijenhuis, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE având ca obiect anularea, în primul rând, a Deciziei ECB_SSM_2018_EE_1 WHD_2017-0012 a BCE din 26 martie 2018 și, în al doilea rând, a Deciziei ECB_SSM_2018_EE_2 WHD_2017-0012 a BCE din 17 iulie 2018 care înlocuiește Decizia ECB_SSM_2018_EE_1 WHD_2017-0012, prin care BCE a retras societății Versobank autorizația privind inițierea activității unei instituții de credit și, în al treilea rând, Decizia ECB/SSM/2018-EE-3 din 14 august 2018 privind cheltuielile aferente procedurii de control

         Dispozitivul

                  1)

                  Conexează cauzele T-351/18 și T-584/18 în vederea pronunțării hotărârii.

                  2)

                  Nu mai este necesară pronunțarea în cauza T-351/18.

                  3)

                  Respinge acțiunea în cauza T-584/18.

                  4)

                  În cauza T-351/18, Ukrselhosprom PCF LLC, Versobank AS, Banca Centrală Europeană (BCE) și Comisia Europeană vor suporta fiecare propriile cheltuieli de judecată.

                  5)

                  În cauza T-584/18, obligă Ukrselhosprom PCF și Versobank să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de BCE.

                  6)

                  În cauza T-584/18, Comisia va suporta propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 294, 20.8.2018.


title: Cauza T-655/18: Hotărârea Tribunalului din 13 octombrie 2021 – Aupicon și alții/SEAE („Funcție publică – Funcționari – Agenți temporari – Agenți contractuali – Remunerație – Personal al SEAE repartizat într-o țară terță – Articolul 10 din anexa X la statut – Evaluare anuală a indemnizației privind condițiile de viață – Orientări privind metoda de stabilire a indemnizației pentru condițiile de viață – Decizie de stabilire a nivelului indemnizației pentru condițiile de viață acordate personalului repartizat în Ghana la 20 % – Lipsa întocmirii chestionarului impus de orientări – Neregularitate procedurală – Eroare vădită de apreciere”)

text:
               6.12.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 490/29

      Hotărârea Tribunalului din 13 octombrie 2021 – Aupicon și alții/SEAE
      (Cauza T-655/18) (1)

      („Funcție publică - Funcționari - Agenți temporari - Agenți contractuali - Remunerație - Personal al SEAE repartizat într-o țară terță - Articolul 10 din anexa X la statut - Evaluare anuală a indemnizației privind condițiile de viață - Orientări privind metoda de stabilire a indemnizației pentru condițiile de viață - Decizie de stabilire a nivelului indemnizației pentru condițiile de viață acordate personalului repartizat în Ghana la 20 % - Lipsa întocmirii chestionarului impus de orientări - Neregularitate procedurală - Eroare vădită de apreciere”)
      (2021/C 490/30)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamanți: Delphine Aupicon (Gaborone, Botswana) și ceilalți 10 reclamanți ale căror nume figurează în anexa la hotărâre (reprezentant: N. de Montigny, avocată)

         Pârât: Serviciul European de Acțiune Externă (reprezentanți: S. Marquardt și R. Spáč, agenți, asistați de M. Troncoso Ferrer, F.-M. Hislaire și C. García Fernández, avocați)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE și având ca obiect anularea, pe de o parte, a deciziei directorului general pentru bugetul și administrarea SEAE din 19 decembrie 2017 privind stabilirea indemnizației pentru condițiile de viață, prevăzută la articolul 10 din anexa X la Statutul funcționarilor Uniunii Europene pentru exercițiul 2018, în măsura în care aceasta stabilește nivelul indemnizației pentru condițiile de viață plătite personalului Uniunii Europene repartizat în Ghana la 20 % din valoarea de referință și, pe de altă parte, în măsura în care este necesar, a fișei de remunerație a reclamanților pentru luna ianuarie 2018, întrucât aceasta aplică pentru prima dată decizia respectivă

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează decizia directorului general pentru bugetul și administrarea Serviciului European de Acțiune Externă (SEAE) din 19 decembrie 2017 privind stabilirea indemnizației pentru condiții de viață, prevăzută la articolul 10 din anexa X la Statutul funcționarilor Uniunii Europene pentru exercițiul 2018 în măsura în care aceasta stabilește, începând cu 1 ianuarie 2018, nivelul indemnizației pentru condițiile de viață plătită personalului Uniunii Europene repartizat în Ghana la 20 % din valoarea de referință.

                  2)

                  Anulează fișele de remunerație ale doamnei Delphine Aupicon și ale celorlalți reclamanți ale căror nume figurează în anexa la hotărâre, întocmite de SEAE pentru luna ianuarie 2018, în măsura în care aplică decizia SEAE din 19 decembrie 2017 care stabilește, începând cu 1 ianuarie 2018, nivelul indemnizației pentru condițiile de viață plătite personalului Uniunii Europene repartizat în Ghana la 20 % din valoarea de referință.

                  3)

                  Obligă SEAE la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 25, 21.1.2019.


title: Cauza T-153/19: Hotărârea Tribunalului din 13 octombrie 2021 – European Union Copper Task Force/Comisia [„Produse fitosanitare – Substanța activă «compuși de cupru» – Reînnoire a aprobării în vederea introducerii pe piață – Substanțe susceptibile de înlocuire – Acțiune în anulare – Admisibilitate – Asociații – Proporționalitate – Principiul precauției – Eroare vădită de apreciere – Expertiză”]

text:
               6.12.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 490/30

      Hotărârea Tribunalului din 13 octombrie 2021 – European Union Copper Task Force/Comisia
      (Cauza T-153/19) (1)

      („Produse fitosanitare - Substanța activă «compuși de cupru» - Reînnoire a aprobării în vederea introducerii pe piață - Substanțe susceptibile de înlocuire - Acțiune în anulare - Admisibilitate - Asociații - Proporționalitate - Principiul precauției - Eroare vădită de apreciere - Expertiză”)
      (2021/C 490/31)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: European Union Copper Task Force (Springfield, Regatul Unit) (reprezentanți: I. Moreno-Tapia Rivas și C. Vila Gisbert, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Castilla Contreras și I. Naglis, agenți)

         Intervenienți în susținerea pârâtei: Parlamentul European (reprezentanți: L. Stefani, C. Ionescu Dima și A. Tamás, agenți), Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: D. Kornilaki și E. Karlsson, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2018/1981 al Comisiei din 13 decembrie 2018 de reînnoire a aprobării substanțelor active compuși de cupru, ca substanțe susceptibile de înlocuire, în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1107/2009 al Parlamentului European și al Consiliului privind introducerea pe piață a produselor fitosanitare, și de modificare a anexei la Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 540/2011 al Comisiei (JO 2018, L 317, p. 16)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă European Union Copper Task Force să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană.

                  3)

                  Parlamentul European și Consiliul Uniunii Europene suportă propriile cheltuieli de judecată

         (1)  JO C 155, 6.5.2019.


title: Cauza T-279/19: Hotărârea Tribunalului din 29 septembrie 2021 – Front Polisario/Consiliul („Relații externe – Acorduri internaționale – Acordul euro-mediteraneean de asociere CE – Maroc – Acord sub forma unui schimb de scrisori cu privire la modificarea protocoalelor nr. 1 și 4 la Acordul euro-mediteraneean – Decizie de aprobare a încheierii acordului – Acțiune în anulare – Admisibilitate – Capacitate procesuală – Afectare directă – Afectare individuală – Domeniu de aplicare teritorial – Competență – Interpretare a dreptului internațional reținută de Curte – Principiul autodeterminării – Principiul efectului relativ al tratatelor – Posibilitatea invocării – Noţiunea de consimţământ – Punere în aplicare – Putere de apreciere – Limite – Menţinerea efectelor deciziei atacate”)

text:
               6.12.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 490/30

      Hotărârea Tribunalului din 29 septembrie 2021 – Front Polisario/Consiliul
      (Cauza T-279/19) (1)

      („Relații externe - Acorduri internaționale - Acordul euro-mediteraneean de asociere CE – Maroc - Acord sub forma unui schimb de scrisori cu privire la modificarea protocoalelor nr. 1 și 4 la Acordul euro-mediteraneean - Decizie de aprobare a încheierii acordului - Acțiune în anulare - Admisibilitate - Capacitate procesuală - Afectare directă - Afectare individuală - Domeniu de aplicare teritorial - Competență - Interpretare a dreptului internațional reținută de Curte - Principiul autodeterminării - Principiul efectului relativ al tratatelor - Posibilitatea invocării - Noţiunea de consimţământ - Punere în aplicare - Putere de apreciere - Limite - Menţinerea efectelor deciziei atacate”)
      (2021/C 490/32)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Front populaire pour la libération de la Saguia el–Hamra et du Rio de oro (Front Polisario) (reprezentant: G. Devers, avocat)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: P. Plaza García și V. Piessevaux, agenți)

         Interveniente în susținerea pârâtului: Republica Franceză (reprezentanți: A.- L. Desjonquères, C. Mosser, J.-L. Carré și T. Stehelin, agenți), Comisia Europeană (reprezentanți: F. Castillo de la Torre, F. Clotuche-Duvieusart, A. Bouquet și B. Eggers, agenți), Confédération marocaine de l’agriculture et du développement rural (Comader) (Rabat, Maroc) (reprezentanți: G. Forwood, N. Colin și A. Hublet, avocați)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea Deciziei (UE) 2019/217 a Consiliului din 28 ianuarie 2019 privind încheierea Acordului sub forma unui schimb de scrisori între Uniunea Europeană și Regatul Maroc cu privire la modificarea protocoalelor nr. 1 și 4 la Acordul euro-mediteraneean de instituire a unei asocieri între Comunitățile Europene și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Regatul Maroc, pe de altă parte (JO 2019, L 34, p. 1)

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Decizia (UE) 2019/217 a Consiliului din 28 ianuarie 2019 privind încheierea Acordului sub forma unui schimb de scrisori între Uniunea Europeană și Regatul Maroc cu privire la modificarea protocoalelor nr. 1 și 4 la Acordul euro-mediteraneean de instituire a unei asocieri între Comunitățile Europene și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Regatul Maroc, pe de altă parte.

                  2)

                  Menține efectele Deciziei 2019/217 pentru o perioadă care nu poate depăși termenul prevăzut la articolul 56 primul paragraf din Statutul Curții de Justiție a Uniunii Europene sau, în cazul în care în acest termen s-a introdus un recurs, până la pronunțarea hotărârii Curții prin care se soluționează acest recurs.

                  3)

                  Obligă Consiliul Uniunii Europene să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de Front populaire pour la libération de la Saguia el-Hamra et du Rio de oro (Front Polisario).

                  4)

                  Republica Franceză, Comisia Europeană și Confédération marocaine de l’agriculture et du développement rural (Comader) suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 220, 1.7.2019.