title: Cauza C-118/17: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 14 martie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Budai Központi Kerületi Bíróság — Ungaria) — Zsuzsanna Dunai/ERSTE Bank Hungary Zrt (Trimitere preliminară — Protecția consumatorilor — Clauze abuzive în contractele încheiate cu consumatorii — Directiva 93/13/CEE — Articolul 1 alineatul (2) — Articolul 6 alineatul (1) — Contract de împrumut exprimat în monedă străină — Diferență de curs valutar — Înlocuirea unei clauze abuzive declarate nulă cu o dispoziție legislativă — Risc valutar — Menținerea contractului după înlăturarea clauzei abuzive — Sistem național de interpretare uniformă a dreptului)

text:
               6.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 155/2

      Hotărârea Curții (Camera a treia) din 14 martie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Budai Központi Kerületi Bíróság — Ungaria) — Zsuzsanna Dunai/ERSTE Bank Hungary Zrt
      (Cauza C-118/17) (1)

      (Trimitere preliminară - Protecția consumatorilor - Clauze abuzive în contractele încheiate cu consumatorii - Directiva 93/13/CEE - Articolul 1 alineatul (2) - Articolul 6 alineatul (1) - Contract de împrumut exprimat în monedă străină - Diferență de curs valutar - Înlocuirea unei clauze abuzive declarate nulă cu o dispoziție legislativă - Risc valutar - Menținerea contractului după înlăturarea clauzei abuzive - Sistem național de interpretare uniformă a dreptului)
      (2019/C 155/02)
      Limba de procedură: maghiara

         Instanța de trimitere

      Budai Központi Kerületi Bíróság

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Zsuzsanna Dunai

         Pârâtă: ERSTE Bank Hungary Zrt

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 6 alineatul (1) din Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii trebuie interpretat în sensul că:

                              —

                              nu se opune unei legislații naționale care împiedică instanța sesizată să admită o cerere având ca obiect anularea unui contract de împrumut întemeiată pe caracterul abuziv al unei clauze privind diferența de schimb valutar, precum cea în discuție în litigiul principal, cu condiția ca constatarea caracterului abuziv al unei asemenea clauze să permită restabilirea în drept și în fapt a situației în care s-ar fi găsit consumatorul în lipsa acestei clauze abuzive, și

                              —

                              se opune unei legislații naționale care împiedică, în împrejurări precum cele în discuție în litigiul principal, instanța sesizată să admită o cerere având ca obiect anularea unui contract de împrumut întemeiată pe caracterul abuziv al unei clauze privind riscul valutar atunci când se constată că această clauză este abuzivă și că respectivul contract nu poate continua să existe fără clauza menționată.

                  2)

                  Directiva 93/13, interpretată în lumina articolului 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, nu se opune ca o instanță supremă a unui stat membru să adopte, în interesul unei interpretări uniforme a dreptului, decizii obligatorii în legătură cu modalitățile de punere în aplicare a acestei directive, în măsura în care acestea nu împiedică instanța competentă nici să asigure efectul deplin al normelor prevăzute în directiva menționată și să ofere consumatorului o cale de atac efectivă în vederea protecției drepturilor de care poate beneficia, nici să sesizeze Curtea cu o cerere de decizie preliminară cu acest titlu, fapt a cărui verificare revine însă instanței de trimitere.

         (1)  JO C 221, 10.7.2017.


title: Cauza C-128/17: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 13 martie 2019 — Republica Polonă/Parlamentul European, Consiliul Uniunii Europene (Acțiune în anulare — Directiva (UE) 2016/2284 — Reducerea emisiilor naționale de anumiți poluanți atmosferici — Adoptarea unor acte de drept al Uniunii — Desfășurarea procedurii legislative — Articolul 4 alineatul (3) TUE — Principiul cooperării loiale — Exercitare efectivă a puterii de apreciere a legiuitorului Uniunii — Studiu de impact — Evaluare suficientă a efectelor actului atacat — Articolul 5 alineatul (4) TUE — Principiul proporționalității — Articolul 4 alineatul (2) TUE — Egalitatea statelor membre în raport cu tratatele — Articolul 191 alineatul (2) TFUE — Politica Uniunii în domeniul mediului — Luarea în considerare a diversității regiunilor Uniunii Europene — Control jurisdicțional)

text:
               6.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 155/3

      Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 13 martie 2019 — Republica Polonă/Parlamentul European, Consiliul Uniunii Europene
      (Cauza C-128/17) (1)

      (Acțiune în anulare - Directiva (UE) 2016/2284 - Reducerea emisiilor naționale de anumiți poluanți atmosferici - Adoptarea unor acte de drept al Uniunii - Desfășurarea procedurii legislative - Articolul 4 alineatul (3) TUE - Principiul cooperării loiale - Exercitare efectivă a puterii de apreciere a legiuitorului Uniunii - Studiu de impact - Evaluare suficientă a efectelor actului atacat - Articolul 5 alineatul (4) TUE - Principiul proporționalității - Articolul 4 alineatul (2) TUE - Egalitatea statelor membre în raport cu tratatele - Articolul 191 alineatul (2) TFUE - Politica Uniunii în domeniul mediului - Luarea în considerare a diversității regiunilor Uniunii Europene - Control jurisdicțional)
      (2019/C 155/03)
      Limba de procedură: polona

         Părțile

         Reclamantă: Republica Polonă (reprezentant: B. Majczyna, agent)

         Pârâte: Parlamentul European (reprezentanți: A. Tamás și A. Pospíšilová Padowska, agenți), Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Simm, A.-Z. Varfi, K. Adamczyk Delamarre și A. Sikora-Kalėda, agenți)

         Interveniente în susținerea reclamantei: Ungaria (reprezentanți:M. Z. Fehér, G. Koós și E. Tóth, agenți), România (reprezentanți: C. Canțăr, R. H. Radu, A. Wellman și M. Chicu, agenți)

         Intervenientă în susținerea pârâtelor: Comisia Europeană (reprezentanți: K. Petersen, K. Herrmann și G. Gattinara, agenți)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Republica Polonă la plata cheltuielilor de judecată efectuate de Parlamentul European și de Consiliul Uniunii Europene.

                  3)

                  Ungaria, România, precum și Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 151, 15.5.2017.


title: Cauza C-221/17: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 12 martie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Raad van State — Țările de Jos) — M.G. Tjebbes și alții/Minister van Buitenlandse Zaken (Trimitere preliminară — Cetățenia Uniunii Europene — Articolul 20 TFUE — Articolele 7 și 24 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene — Cetățenia unui stat membru și cetățenia unui stat terț — Pierdere de plin drept a cetățeniei unui stat membru și a cetățeniei Uniunii — Consecințe — Proporționalitate)

text:
               6.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 155/4

      Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 12 martie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Raad van State — Țările de Jos) — M.G. Tjebbes și alții/Minister van Buitenlandse Zaken
      (Cauza C-221/17) (1)

      (Trimitere preliminară - Cetățenia Uniunii Europene - Articolul 20 TFUE - Articolele 7 și 24 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Cetățenia unui stat membru și cetățenia unui stat terț - Pierdere de plin drept a cetățeniei unui stat membru și a cetățeniei Uniunii - Consecințe - Proporționalitate)
      (2019/C 155/04)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Raad van State

         Părțile din procedura principală

         Apelante: M.G. Tjebbes, G.J.M. Koopman, E. Saleh Abady, L. Duboux

         Intimat: Minister van Buitenlandse Zaken

         Dispozitivul

      Articolul 20 TFUE, citit în lumina articolelor 7 și 24 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, trebuie interpretat în sensul că nu se opune unei legislații a unui stat membru, precum cea în discuție în litigiul principal, care prevede, în anumite condiții, pierderea de plin drept a cetățeniei acestui stat membru, care determină, în ceea ce privește persoanele care nu au și cetățenia unui alt stat membru, pierderea statutului lor de cetățean al Uniunii Europene și a drepturilor care îi sunt aferente, în măsura în care autoritățile naționale competente, inclusiv, dacă este cazul, instanțele naționale, sunt în măsură să examineze, în mod incidental, consecințele acestei pierderi de cetățenie și eventual să asigure redobândirea ex tunc a cetățeniei de către persoanele respective, cu ocazia solicitării de către acestea a unui document de călătorie sau a oricărui alt document care atestă cetățenia lor. În cadrul acestei examinări, aceste autorități și instanțe trebuie să verifice dacă pierderea cetățeniei statului membru respectiv, care implică pierderea statutului de cetățean al Uniunii, respectă principiul proporționalității în ceea ce privește consecințele unei asemenea pierderi asupra situației fiecărei persoane în cauză și, dacă este cazul, asupra celei a membrilor familiei sale din perspectiva dreptului Uniunii.

         (1)  JO C 239, 24.7.2017.


title: Cauza C-399/17: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 14 martie 2019 — Comisia Europeană/Republica Cehă (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Regulamentul (CE) nr. 1013/2006 — Transfer de deșeuri — Refuzul Republicii Cehe de a asigura preluarea amestecului TPS-NOLO (Geobal) transferat din acest stat membru către Polonia — Existența unui deșeu — Sarcina probei — Probă)

text:
               6.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 155/5

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 14 martie 2019 — Comisia Europeană/Republica Cehă
      (Cauza C-399/17) (1)

      (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Regulamentul (CE) nr. 1013/2006 - Transfer de deșeuri - Refuzul Republicii Cehe de a asigura preluarea amestecului TPS-NOLO (Geobal) transferat din acest stat membru către Polonia - Existența unui deșeu - Sarcina probei - Probă)
      (2019/C 155/05)
      Limba de procedură: ceha

         Părțile

         Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: P. Němečková, E. Sanfrutos Cano și L. Haasbeek, agenți)

         Pârâtă: Republica Cehă (reprezentanți: M. Smolek, J. Vláčil, T. Müller și L. Dvořáková, agenți)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 293, 4.9.2017.


title: Cauza C-428/17 P: Hotărârea Curții (Camera a noua) din 14 martie 2019 — Meta Group Srl/Comisia Europeană („Recurs — Clauză compromisorie — Contracte de subvenție încheiate în cadrul celui de Al șaselea program-cadru pentru activități de cercetare, dezvoltare tehnologică și demonstrații (2002-2006) — Contracte de subvenție încheiate în cadrul Programului-cadru pentru competitivitate și inovație (2007-2013) — Sume considerate datorate de Comisia Europeană în cadrul executării contractelor — Sold de plată din suma totală a contribuției financiare acordate reclamantei — Răspundere contractuală”)

text:
               6.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 155/5

      Hotărârea Curții (Camera a noua) din 14 martie 2019 — Meta Group Srl/Comisia Europeană
      (Cauza C-428/17 P) (1)

      („Recurs — Clauză compromisorie - Contracte de subvenție încheiate în cadrul celui de Al șaselea program-cadru pentru activități de cercetare, dezvoltare tehnologică și demonstrații (2002-2006) - Contracte de subvenție încheiate în cadrul Programului-cadru pentru competitivitate și inovație (2007-2013) - Sume considerate datorate de Comisia Europeană în cadrul executării contractelor - Sold de plată din suma totală a contribuției financiare acordate reclamantei - Răspundere contractuală”)
      (2019/C 155/06)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Recurentă: Meta Group Srl (reprezentant: A. Formica, avocat)

         Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: R. Lyal și D. Recchia, agenți)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursul.

                  2)

                  Obligă Meta Group Srl la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 293, 4.9.2017.


title: Cauza C-437/17: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 13 martie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberster Gerichtshof — Austria) — Gemeinsamer Betriebsrat EurothermenResort Bad Schallerbach GmbH/EurothermenResort Bad Schallerbach GmbH (Trimitere preliminară — Libera circulație a lucrătorilor — Articolul 45 TFUE — Regulamentul (UE) nr. 492/2011 — Articolul 7 alineatul (1) — Interdicția discriminărilor pe motiv de cetățenie — Drepturi la concedii anuale plătite în funcție de vechimea lucrătorului la angajator — Luarea în considerare doar în parte a perioadelor de activitate anterioare realizate la alți angajatori — Drept social — Disparitate între sistemele și legislațiile statelor membre)

text:
               6.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 155/6

      Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 13 martie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberster Gerichtshof — Austria) — Gemeinsamer Betriebsrat EurothermenResort Bad Schallerbach GmbH/EurothermenResort Bad Schallerbach GmbH
      (Cauza C-437/17) (1)

      (Trimitere preliminară - Libera circulație a lucrătorilor - Articolul 45 TFUE - Regulamentul (UE) nr. 492/2011 - Articolul 7 alineatul (1) - Interdicția discriminărilor pe motiv de cetățenie - Drepturi la concedii anuale plătite în funcție de vechimea lucrătorului la angajator - Luarea în considerare doar în parte a perioadelor de activitate anterioare realizate la alți angajatori - Drept social - Disparitate între sistemele și legislațiile statelor membre)
      (2019/C 155/07)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Oberster Gerichtshof

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Gemeinsamer Betriebsrat EurothermenResort Bad Schallerbach GmbH

         Pârâtă: EurothermenResort Bad Schallerbach GmbH

         Dispozitivul

      Articolul 45 TFUE și articolul 7 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 492/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 5 aprilie 2011 privind libera circulație a lucrătorilor în cadrul Uniunii trebuie interpretate în sensul că nu se opun unei reglementări naționale cum este cea în discuție în litigiul principal, care, pentru a stabili dacă un lucrător care totalizează 25 de ani de activitate profesională are dreptul la o majorare a concediului anual plătit de la 5 la 6 săptămâni, prevede că anii realizați în cadrul unuia sau mai multor raporturi de muncă anterioare celui început la angajatorul său actual nu sunt luați în calcul decât în limita a cel mult 5 ani de activitate profesională, chiar dacă numărul lor real este mai mare de 5 ani.

         (1)  JO C 382, 13.11.2017.


title: Cauza C-449/17: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 14 martie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesfinanzhof — Germania) — A & G Fahrschul-Akademie GmbH/Finanzamt Wolfenbüttel (Trimitere preliminară — Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (TVA) — Directiva 2006/112/CE — Articolul 132 alineatul (1) literele (i) și (j) — Scutiri pentru anumite activități de interes general — Învățământ școlar sau universitar — Noțiune — Cursuri de conducere auto asigurate de o școală de conducători auto)

text:
               6.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 155/7

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 14 martie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesfinanzhof — Germania) — A & G Fahrschul-Akademie GmbH/Finanzamt Wolfenbüttel
      (Cauza C-449/17) (1)

      (Trimitere preliminară - Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (TVA) - Directiva 2006/112/CE - Articolul 132 alineatul (1) literele (i) și (j) - Scutiri pentru anumite activități de interes general - Învățământ școlar sau universitar - Noțiune - Cursuri de conducere auto asigurate de o școală de conducători auto)
      (2019/C 155/08)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Bundesfinanzhof

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: A & G Fahrschul-Akademie GmbH

         Pârâtă: Finanzamt Wolfenbüttel

         Dispozitivul

      Noțiunea „învățământ școlar sau universitar”, în sensul articolului 132 alineatul (1) literele (i) și (j) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată, trebuie interpretată în sensul că nu cuprinde cursurile de conducere auto asigurate de o școală de conducători auto precum cea în discuție în litigiul principal în vederea obținerii permiselor de conducere pentru autovehiculele din categoriile B și C1, prevăzute la articolul 4 alineatul (4) din Directiva 2006/126/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 20 decembrie 2006 privind permisele de conducere.

         (1)  JO C 330, 2.10.2017.


title: Cauza C-557/17: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 14 martie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Raad van State — Țările de Jos) — Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie/Y.Z., Z.Z., Y.Y. (Trimitere preliminară — Dreptul la reîntregirea familiei — Directiva 2003/86/CE — Articolul 16 alineatul (2) litera (a) — Articolul 17 — Retragerea permisului de ședere al unui membru al familiei unui resortisant al unei țări terțe — Statutul resortisanților țărilor terțe care sunt rezidenți pe termen lung — Directiva 2003/109/CE — Articolul 9 alineatul (1) litera (a) — Pierderea acestui statut — Fraudă — Necunoașterea fraudei)

text:
               6.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 155/7

      Hotărârea Curții (Camera a patra) din 14 martie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Raad van State — Țările de Jos) — Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie/Y.Z., Z.Z., Y.Y.
      (Cauza C-557/17) (1)

      (Trimitere preliminară - Dreptul la reîntregirea familiei - Directiva 2003/86/CE - Articolul 16 alineatul (2) litera (a) - Articolul 17 - Retragerea permisului de ședere al unui membru al familiei unui resortisant al unei țări terțe - Statutul resortisanților țărilor terțe care sunt rezidenți pe termen lung - Directiva 2003/109/CE - Articolul 9 alineatul (1) litera (a) - Pierderea acestui statut - Fraudă - Necunoașterea fraudei)
      (2019/C 155/09)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Raad van State

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

         Pârâte: Y.Z., Z.Z., Y.Y.

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 16 alineatul (2) litera (a) din Directiva 2003/86/CE a Consiliului din 22 septembrie 2003 privind dreptul la reîntregirea familiei trebuie interpretat în sensul că, în cazul în care au fost prezentate documente falsificate în scopul eliberării de permise de ședere membrilor de familie ai unui resortisant al unei țări terțe, împrejurarea că acești membri de familie nu aveau cunoștință de caracterul fraudulos al acestor documente nu se opune ca statul membru în cauză să procedeze, în temeiul acestei dispoziții, la retragerea acestor permise. În conformitate cu articolul 17 din această directivă, revine totuși autorităților naționale competente să efectueze în prealabil o analiză individualizată a situației acestor membri, procedând la o evaluare echilibrată și rațională a tuturor intereselor aflate în joc.

                  2)

                  Articolul 9 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2003/109/CE a Consiliului din 25 noiembrie 2003 privind statutul resortisanților țărilor terțe care sunt rezidenți pe termen lung trebuie interpretat în sensul că, în cazul în care statutul de rezident pe termen lung a fost acordat unor resortisanți ai unei țări terțe pe baza unor documente falsificate, împrejurarea că acești resortisanți nu aveau cunoștință de caracterul fraudulos al acestor documente nu se opune ca statul membru să procedeze, în temeiul acestei dispoziții, la retragerea acestui statut.

         (1)  JO C 402, 27.11.2017.


title: Cauza C-635/17: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 13 martie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Rechtbank Den Haag zittingsplaats Haarlem — Țările de Jos) — E./Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie (Trimitere preliminară — Spațiul de libertate, securitate și justiție — Politica privind imigrarea — Dreptul la reîntregirea familiei — Directiva 2003/86/CE — Excluderi din domeniul de aplicare al directivei — Articolul 3 alineatul (2) litera (c) — Excluderea persoanelor care beneficiază de protecție subsidiară — Extinderea în temeiul dreptului național a dreptului la reîntregirea familiei pentru persoanele menționate — Competența Curții — Articolul 11 alineatul (2) — Lipsa documentelor justificative oficiale care să ateste legături de familie — Explicații considerate ca fiind insuficient de plauzibile — Obligații care incumbă autorităților statelor membre de a efectua demersuri suplimentare — Limite)

text:
               6.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 155/8

      Hotărârea Curții (Camera a doua) din 13 martie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Rechtbank Den Haag zittingsplaats Haarlem — Țările de Jos) — E./Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie
      (Cauza C-635/17) (1)

      (Trimitere preliminară - Spațiul de libertate, securitate și justiție - Politica privind imigrarea - Dreptul la reîntregirea familiei - Directiva 2003/86/CE - Excluderi din domeniul de aplicare al directivei - Articolul 3 alineatul (2) litera (c) - Excluderea persoanelor care beneficiază de protecție subsidiară - Extinderea în temeiul dreptului național a dreptului la reîntregirea familiei pentru persoanele menționate - Competența Curții - Articolul 11 alineatul (2) - Lipsa documentelor justificative oficiale care să ateste legături de familie - Explicații considerate ca fiind insuficient de plauzibile - Obligații care incumbă autorităților statelor membre de a efectua demersuri suplimentare - Limite)
      (2019/C 155/10)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Rechtbank Den Haag zittingsplaats Haarlem

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: E.

         Pârât: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

         Dispozitivul

                  1)

                  Curtea de Justiție a Uniunii Europene este competentă, în temeiul articolului 267 TFUE, să interpreteze articolul 11 alineatul (2) din Directiva 2003/86/CE a Consiliului din 22 septembrie 2003 privind dreptul la reîntregirea familiei într-o situație precum cea în discuție în litigiul principal, în care instanța de trimitere este chemată să se pronunțe cu privire la o cerere de reîntregire a familiei formulată de un beneficiar al statutului conferit prin protecția subsidiară, atunci când această dispoziție a devenit, în temeiul dreptului național, direct și necondiționat aplicabilă unei astfel de situații.

                  2)

                  Articolul 11 alineatul (2) din Directiva 2003/86 trebuie interpretat în sensul că se opune, în împrejurări precum cele în discuție în litigiul principal, în care o cerere de reîntregire a familiei a fost formulată de o susținătoare a reîntregirii care beneficiază de statutul conferit prin protecția subsidiară în favoarea unui minor a cărui mătușă și pretinsă tutoare este și care locuiește în calitate de refugiat și fără o legătură de familie într-o țară terță, respingerii acestei cereri pentru simplul motiv că susținătoarea reîntregirii nu a furnizat documentele justificative oficiale care să ateste decesul părinților biologici ai minorului și, prin urmare, caracterul efectiv al legăturilor sale de familie cu acesta, și considerării, de către autoritățile competente, ca neplauzibilă a explicației pe care susținătoarea reîntregirii a prezentat o pentru a și justifica incapacitatea de a furniza astfel de documente doar pe baza informațiilor generale disponibile referitoare la situația din țara de origine, fără luarea în considerare a situației concrete a susținătoarei reîntregirii și a minorului, precum și a dificultăților speciale cu care ei s au confruntat, potrivit afirmațiilor acestora, înainte și după fuga din țara lor de origine.

         (1)  JO C 63, 19.2.2018.


title: Cauza C-647/17: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 13 martie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Högsta förvaltningsdomstolen — Suedia) — Skatteverket/Srf konsulterna AB (Trimitere preliminară — Taxa pe valoarea adăugată (TVA) — Directiva 2006/112/CE — Articolul 53 — Prestare a serviciilor legate de acordarea accesului la evenimente educaționale — Locul operațiunilor taxabile)

text:
               6.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 155/9

      Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 13 martie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Högsta förvaltningsdomstolen — Suedia) — Skatteverket/Srf konsulterna AB
      (Cauza C-647/17) (1)

      (Trimitere preliminară - Taxa pe valoarea adăugată (TVA) - Directiva 2006/112/CE - Articolul 53 - Prestare a serviciilor legate de acordarea accesului la evenimente educaționale - Locul operațiunilor taxabile)
      (2019/C 155/11)
      Limba de procedură: suedeza

         Instanța de trimitere

      Högsta förvaltningsdomstolen

         Părțile din procedura principală

         Recurentă: Skatteverket

         Intimată: Srf konsulterna AB

         Dispozitivul

      Articolul 53 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2008/8/CE a Consiliului din 12 februarie 2008, trebuie interpretat în sensul că termenii „servicii legate de acordarea accesului la evenimente” prevăzuți de această dispoziție includ un serviciu cum este cel în discuție în litigiul principal, care constă într-un curs de contabilitate și de management, cu o durată de cinci zile, furnizat doar unor persoane care sunt persoane impozabile și care presupune înscrierea prealabilă și o plată în avans.

         (1)  JO C 52, 12.2.2018.


title: Cauza C-666/17 P: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 13 martie 2019 — AlzChem AG/Comisia Europeană (Recurs — Acces la documente — Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 — Articolul 4 alineatul (2) a treia liniuță — Prezumție generală de confidențialitate a documentelor aferente unei proceduri de anchetă în domeniul ajutoarelor de stat — Domeniu de aplicare)

text:
               6.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 155/10

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 13 martie 2019 — AlzChem AG/Comisia Europeană
      (Cauza C-666/17 P) (1)

      (Recurs - Acces la documente - Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 - Articolul 4 alineatul (2) a treia liniuță - Prezumție generală de confidențialitate a documentelor aferente unei proceduri de anchetă în domeniul ajutoarelor de stat - Domeniu de aplicare)
      (2019/C 155/12)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: AlzChem AG (reprezentanți: A. Borsos, avocat, J. A. Guerrero Pérez, abogado)

         Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Armati și A. Buchet, agenți)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursul.

                  2)

                  Obligă AlzChem la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 112, 26.3.2018.


title: Cauza C-695/17: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 14 martie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Helsingin käräjäoikeus — Finlanda) — Metirato Oy, en faillite/Suomen valtio/Verohallinto, Eesti Vabariik/Maksu- ja Tolliamet (Trimitere preliminară — Directiva 2010/24/UE — Asistența reciprocă în materie de recuperare a creanțelor legate de impozite, taxe și alte măsuri — Articolul 13 alineatul (1) — Articolul 14 alineatul (2) — Recuperare silită de către autoritățile statului membru solicitat a unor creanțe ale statului membru solicitant — Procedură referitoare la o cerere prin care se solicită reintegrarea acestor creanțe în masa falimentului a unei societăți stabilite în statul membru solicitat — Pârât în această procedură — Stabilire)

text:
               6.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 155/11

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 14 martie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Helsingin käräjäoikeus — Finlanda) — Metirato Oy, en faillite/Suomen valtio/Verohallinto, Eesti Vabariik/Maksu- ja Tolliamet
      (Cauza C-695/17) (1)

      (Trimitere preliminară - Directiva 2010/24/UE - Asistența reciprocă în materie de recuperare a creanțelor legate de impozite, taxe și alte măsuri - Articolul 13 alineatul (1) - Articolul 14 alineatul (2) - Recuperare silită de către autoritățile statului membru solicitat a unor creanțe ale statului membru solicitant - Procedură referitoare la o cerere prin care se solicită reintegrarea acestor creanțe în masa falimentului a unei societăți stabilite în statul membru solicitat - Pârât în această procedură - Stabilire)
      (2019/C 155/13)
      Limba de procedură: finlandeza

         Instanța de trimitere

      Helsingin käräjäoikeus

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: Metirato Oy, en faillite

         Pârâte: Suomen valtio/Verohallinto, Eesti Vabariik/Maksu- ja Tolliamet

         Dispozitivul

      Articolul 13 alineatul (1) și articolul 14 alineatul (2) din Directiva 2010/24/UE a Consiliului din 16 martie 2010 privind asistența reciprocă în materie de recuperare a creanțelor legate de impozite, taxe și alte măsuri trebuie să fie interpretate în sensul că, pe de o parte, ele se aplică unei proceduri prin care se solicită reintegrarea, în masa falimentului a unei societăți stabilite în statul membru solicitat, a creanțelor care au făcut obiectul unei recuperări la cererea statului membru solicitant, atunci când această procedură este întemeiată pe contestarea unor măsuri de executare, în sensul acestui articol 14 alineatul (2), și că, pe de altă parte, statul membru solicitat, în sensul acestor dispoziții, trebuie considerat ca fiind pârât în procedura menționată, fără ca împrejurarea că cuantumul acestor creanțe este separat de bunurile acestui stat membru sau confundat cu ele să aibă incidență în această privință.

         (1)  JO C 83, 5.3.2018.


title: Cauza C-724/17: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 14 martie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Korkein oikeus — Finlanda) — Vantaan kaupunki/Skanska Industrial Solutions Oy, NCC Industry Oy, Asfaltmix Oy (Trimitere preliminară — Concurență — Articolul 101 TFUE — Repararea prejudiciului cauzat printr-o înțelegere interzisă de acest articol — Determinarea entităților răspunzătoare pentru plata despăgubirilor — Succesiune de entități juridice — Noțiunea „întreprindere” — Criteriul continuității economice)

text:
               6.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 155/11

      Hotărârea Curții (Camera a doua) din 14 martie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Korkein oikeus — Finlanda) — Vantaan kaupunki/Skanska Industrial Solutions Oy, NCC Industry Oy, Asfaltmix Oy
      (Cauza C-724/17) (1)

      (Trimitere preliminară - Concurență - Articolul 101 TFUE - Repararea prejudiciului cauzat printr-o înțelegere interzisă de acest articol - Determinarea entităților răspunzătoare pentru plata despăgubirilor - Succesiune de entități juridice - Noțiunea „întreprindere” - Criteriul continuității economice)
      (2019/C 155/14)
      Limba de procedură: finlandeza

         Instanța de trimitere

      Korkein oikeus

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Vantaan kaupunki

         Pârâte: Skanska Industrial Solutions Oy, NCC Industry Oy, Asfaltmix Oy

         Dispozitivul

      Articolul 101 TFUE trebuie interpretat în sensul că, într-o situație precum cea în discuție în litigiul principal, în care toate acțiunile societăților care au participat la o înțelegere interzisă prin acest articol au fost dobândite de alte societăți, care au dizolvat aceste dintâi societăți și le au continuat activitățile comerciale, societățile cumpărătoare pot fi ținute răspunzătoare pentru prejudiciul cauzat de această înțelegere.

         (1)  JO C 83, 5.3.2018.


title: C-21/18: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 14 martie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Svea hovrätt — Suedia) — Textilis Ltd, Ozgur Keskin/Svenskt Tenn Aktiebolag (Trimitere preliminară — Marcă a Uniunii Europene — Noțiunea „formă” — Formă care dă o valoare substanțială produsului — Marcă bidimensională — Marca figurativă care constituie de asemenea o operă în sensul dreptului de autor — Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Articolul 7 alineatul (1) litera (e) punctul (iii) — Regulamentul (UE) 2015/2424)

text:
               6.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 155/12

      Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 14 martie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Svea hovrätt — Suedia) — Textilis Ltd, Ozgur Keskin/Svenskt Tenn Aktiebolag
      (C-21/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Marcă a Uniunii Europene - Noțiunea „formă” - Formă care dă o valoare substanțială produsului - Marcă bidimensională - Marca figurativă care constituie de asemenea o operă în sensul dreptului de autor - Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Articolul 7 alineatul (1) litera (e) punctul (iii) - Regulamentul (UE) 2015/2424)
      (2019/C 155/15)
      Limba de procedură: suedeza

         Instanța de trimitere

      Svea hovrätt

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: Textilis Ltd, Ozgur Keskin

         Pârâtă: Svenskt Tenn Aktiebolag

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 7 alineatul (1) litera (e) punctul (iii) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind [marca Uniunii Europene], astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (UE) 2015/2424 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 decembrie 2015, trebuie interpretat în sensul că nu este aplicabil unor mărci înregistrate înainte de intrarea în vigoare a acestui Regulament nr. 207/2009, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul 2015/2424.

                  2)

                  Articolul 7 alineatul (1) litera (e) punctul (iii) din Regulamentul nr. 207/2009 trebuie interpretat în sensul că un semn precum cel în discuție în litigiul principal, care constă în motive decorative bidimensionale, care este aplicat pe produse precum o țesătură sau un suport de hârtie, nu este „constituit exclusiv din formă”, în sensul respectivei dispoziții.

         (1)  JO C 94, 12.3.2018.


title: Cauza C-134/18: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 14 martie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Arbeidsrechtbank Antwerpen — Belgia) — Maria Vester/Rijksinstituut voor ziekte- en invaliditeitsverzekering (Trimitere preliminară — Regimuri de securitate socială — Prestații de invaliditate — Articolele 45 și 48 TFUE — Libera circulație a lucrătorilor — Regulamentul (CE) nr. 883/2004 — Regimuri de indemnizare distincte în funcție de statele membre — „Stagiu prealabil de incapacitate de muncă” — Durată — Acordarea indemnizației de incapacitate de muncă — Dezavantaje pentru lucrătorii migranți)

text:
               6.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 155/13

      Hotărârea Curții (Camera a opta) din 14 martie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Arbeidsrechtbank Antwerpen — Belgia) — Maria Vester/Rijksinstituut voor ziekte- en invaliditeitsverzekering
      (Cauza C-134/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Regimuri de securitate socială - Prestații de invaliditate - Articolele 45 și 48 TFUE - Libera circulație a lucrătorilor - Regulamentul (CE) nr. 883/2004 - Regimuri de indemnizare distincte în funcție de statele membre - „Stagiu prealabil de incapacitate de muncă” - Durată - Acordarea indemnizației de incapacitate de muncă - Dezavantaje pentru lucrătorii migranți)
      (2019/C 155/16)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Arbeidsrechtbank Antwerpen

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Maria Vester

         Pârât: Rijksinstituut voor ziekte- en invaliditeitsverzekering

         Dispozitivul

      Articolele 45 și 48 TFUE trebuie interpretate în sensul că se opun unei situații, precum cea în discuție în litigiul principal, în care unui lucrător care a fost în incapacitate de muncă un an și care a fost recunoscut invalid de instituția competentă a statului său membru de reședință, fără a putea însă beneficia de o indemnizație de invaliditate în temeiul legislației acestui stat membru, i se impune de instituția competentă a statului membru în care a realizat totalitatea perioadelor sale de asigurare o perioadă de incapacitate de muncă suplimentară de un an pentru a-i fi recunoscut statutul de invalid și pentru a-i fi acordat beneficiul prestațiilor de invaliditate proratizate, fără a percepe însă o indemnizație de incapacitate de muncă în perioada menționată.

         (1)  JO C 182, 28.5.2018.


title: Cauza C-174/18: Hotărârea Curții (Camera a noua) din 14 martie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal de première instance de Liège — Belgia) — Jean Jacob, Dominique Lennertz/État belge („Trimitere preliminară — Libera circulație a lucrătorilor — Egalitate de tratament — Impozit pe venit — Legislație privind evitarea dublei impuneri — Pensie obținută în alt stat membru decât cel de reședință — Modalități de calcul al scutirii în statul membru de reședință — Pierderea unei părți din beneficiul anumitor avantaje fiscale)

text:
               6.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 155/14

      Hotărârea Curții (Camera a noua) din 14 martie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal de première instance de Liège — Belgia) — Jean Jacob, Dominique Lennertz/État belge
      (Cauza C-174/18) (1)

      („Trimitere preliminară - Libera circulație a lucrătorilor - Egalitate de tratament - Impozit pe venit - Legislație privind evitarea dublei impuneri - Pensie obținută în alt stat membru decât cel de reședință - Modalități de calcul al scutirii în statul membru de reședință - Pierderea unei părți din beneficiul anumitor avantaje fiscale)
      (2019/C 155/17)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Tribunal de première instance de Liège

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: Jean Jacob, Dominique Lennertz

         Pârât: État belge

         Dispozitivul

      Articolul 45 TFUE trebuie interpretat în sensul că se opune aplicării unei reglementări fiscale a unui stat membru, precum cea în discuție în litigiul principal, care are ca efect privarea unui cuplu rezident în acest stat, în cadrul căruia un membru primește o pensie în alt stat membru care este scutită de impozitare în primul stat membru în temeiul unei convenții bilaterale privind evitarea dublei impuneri, de o parte din beneficiul avantajelor fiscale acordate de acesta.

         (1)  JO C 166, 14.5.2018.


title: Cauza C-195/18: Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 13 martie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Sąd Okręgowy w Piotrkowie Trybunalskim — Polonia) — Procedură penală privind pe B. S. (Trimitere preliminară — Fiscalitate — Accize la alcool și băuturi alcoolice — Directiva 92/83/CEE — Articolul 2 — Noțiunea „bere” — Băutură produsă din must obținut dintr-un amestec care conține mai multă glucoză decât malț — Nomenclatura combinată — Poziția 2203 (beri fabricate din malț) sau 2206 (alte băuturi fermentate))

text:
               6.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 155/14

      Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 13 martie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Sąd Okręgowy w Piotrkowie Trybunalskim — Polonia) — Procedură penală privind pe B. S.
      (Cauza C-195/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Fiscalitate - Accize la alcool și băuturi alcoolice - Directiva 92/83/CEE - Articolul 2 - Noțiunea „bere” - Băutură produsă din must obținut dintr-un amestec care conține mai multă glucoză decât malț - Nomenclatura combinată - Poziția 2203 (beri fabricate din malț) sau 2206 (alte băuturi fermentate))
      (2019/C 155/18)
      Limba de procedură: polona

         Instanța de trimitere

      Sąd Okręgowy w Piotrkowie Trybunalskim

         Partea din procedura penală principală

      B. S.

         cu participarea: Prokuratura Okręgowa w Piotrkowie Trybunalskim, Łódzki Urząd Celno-Skarbowy w Łodzi, Urząd Celno-Skarbowy w Piotrkowie Trybunalskim

         Dispozitivul

      Articolul 2 din Directiva 92/83/CEE a Consiliului din 19 octombrie 1992 privind armonizarea structurilor accizelor la alcool și băuturi alcoolice trebuie interpretat în sensul că un produs intermediar destinat să fie amestecat cu băuturi nealcoolice, care este obținut din must în a cărui compoziție intră mai puține ingrediente malțificate decât ingrediente nemalțificate și la care a fost adăugat sirop de glucoză înaintea procesului de fermentație, poate fi calificat drept „bere fabricată din malț” de la poziția 2203 din Nomenclatura combinată din anexa I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful Vamal Comun, în versiunea care rezultă din Regulamentul (CEE) nr. 2587/91 al Comisiei din 26 iulie 1991, cu condiția ca caracteristicile organoleptice ale produsului respectiv să corespundă cu cele ale berii, aspect a cărui verificare este de competența instanței de trimitere.

         (1)  JO C 221, 25.6.2018.


title: Cauza C-372/18: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 14 martie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour administrative d'appel de Nancy — Franța) — Ministre de l'Action et des Comptes publics/M. și Mme Raymond Dreyer (Trimitere preliminară — Securitate socială — Acord între Comunitatea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte, și Confederația Elvețiană, pe de altă parte, privind libera circulație a persoanelor — Regulamentul (CE) nr. 883/2004 — Articolul 3 — Domeniu de aplicare material — Prelevări asupra veniturilor din patrimoniul unui rezident francez afiliat la regimul de securitate socială elvețian — Prelevări destinate finanțării a două prestații administrate de Casa Națională franceză de Solidaritate pentru Autonomie — Legătură directă și suficient de relevantă cu anumite ramuri ale securității sociale — Noțiunea „prestație de securitate socială” — Apreciere individuală a nevoilor personale ale solicitantului — Luare în considerare a resurselor solicitantului la calcularea cuantumului prestațiilor)

text:
               6.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 155/15

      Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 14 martie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour administrative d'appel de Nancy — Franța) — Ministre de l'Action et des Comptes publics/M. și Mme Raymond Dreyer
      (Cauza C-372/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Securitate socială - Acord între Comunitatea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte, și Confederația Elvețiană, pe de altă parte, privind libera circulație a persoanelor - Regulamentul (CE) nr. 883/2004 - Articolul 3 - Domeniu de aplicare material - Prelevări asupra veniturilor din patrimoniul unui rezident francez afiliat la regimul de securitate socială elvețian - Prelevări destinate finanțării a două prestații administrate de Casa Națională franceză de Solidaritate pentru Autonomie - Legătură directă și suficient de relevantă cu anumite ramuri ale securității sociale - Noțiunea „prestație de securitate socială” - Apreciere individuală a nevoilor personale ale solicitantului - Luare în considerare a resurselor solicitantului la calcularea cuantumului prestațiilor)
      (2019/C 155/19)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Cour administrative d'appel de Nancy

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: Ministre de l'Action et des Comptes publics

         Pârâți: M. și Mme Raymond Dreyer

         Dispozitivul

      Articolul 3 din Regulamentul (CE) nr. 883/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 privind coordonarea sistemelor de securitate socială trebuie interpretat în sensul că prestații precum alocația personalizată pentru autonomie și prestația compensatorie pentru handicap trebuie, pentru a fi calificate drept „prestații de securitate socială” în sensul acestei dispoziții, să fie considerate ca fiind acordate independent de orice apreciere individuală a nevoilor personale ale beneficiarului, în cazul în care resursele acestuia din urmă sunt luate în considerare numai pentru calcularea cuantumului efectiv al acestor prestații pe baza unor criterii obiective și definite de lege.

         (1)  JO C 285, 13.8.2018.


title: Cauza C-277/18: Ordonanța președintelui Camerei a cincea a Curții din 14 februarie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Administrativo de Círculo de Lisboa — Portugalia) — Henkel Ibérica Portugal, Unipessoal Lda/Comissão de Segurança de Serviços e Bens de Consumo

text:
               20.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 172/24

      Ordonanța președintelui Camerei a cincea a Curții din 14 februarie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Administrativo de Círculo de Lisboa — Portugalia) — Henkel Ibérica Portugal, Unipessoal Lda/Comissão de Segurança de Serviços e Bens de Consumo
      (Cauza C-277/18) (1)

      (2019/C 172/31)
      Limba de procedură: portugheza
      Președintele Camerei a cincea a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 259, 23.7.2018.


title: Cauza T-161/19: Acțiune introdusă la 11 martie 2019 — Deutsche Telekom/Parlamentul și Consiliul

text:
               20.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 172/37

      Acțiune introdusă la 11 martie 2019 — Deutsche Telekom/Parlamentul și Consiliul
      (Cauza T-161/19)
      (2019/C 172/51)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Deutsche Telekom (Bonn, Germania) (reprezentanți: F. González Díaz, B. Langeheine și J. Blanco Carol, avocați)

         Pârâte: Parlamentul European și Consiliul Uniunii Europene

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  declararea admisibilității acțiunii în anulare;

                  —

                  anularea articolului 50 din Regulamentul (UE) 2018/1971 al Parlamentului European și al Consiliului (1);

                  —

                  obligarea Parlamentului European și a Consiliului să suporte cheltuielile de judecată și alte costuri și cheltuieli efectuate de reclamantă în legătură cu prezenta cauză.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe nevaliditatea articolului 50 din regulamentul atacat pentru motivul că articolul 114 TFUE nu constituie un temei juridic adecvat.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că articolul 50 din regulamentul atacat nu respectă principiul subsidiarității și nu este motivat.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că articolul 50 din regulamentul atacat nu respectă principiul proporționalității și nu este motivat.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că procedura urmată pentru adoptarea articolului 50 din regulamentul atacat a încălcat principiile unei mai bune legiferări.

                  5.

                  Al cincilea motiv, întemeiat pe faptul că articolul 50 din regulamentul atacat limitează dreptul fundamental de proprietate al reclamantei și libertatea de a desfășura o activitate comercială.

         (1)  Regulamentul (UE) 2018/1971 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 decembrie 2018 de instituire a Organismului Autorităților Europene de Reglementare în Domeniul Comunicațiilor Electronice (OAREC) și a Agenției de sprijin pentru OAREC (Oficiul OAREC) și de modificare a Regulamentului (UE) 2015/2120 și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1211/2009 (JO 2018, L 321, p. 1).


title: Cauza T-125/19: Acțiune introdusă la 20 februarie 2019 — Clem & Jo Optique/EUIPO — C&A (C&J)

text:
               29.4.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/54

      Acțiune introdusă la 20 februarie 2019 — Clem & Jo Optique/EUIPO — C&A (C&J)
      (Cauza T-125/19)
      (2019/C 148/52)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Clem & Jo Optique SARL (Cormicy, Franța) (reprezentant: N. Hausmann, avocată)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: C&A AG (Zug, Elveția)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul: reclamanta în fața Tribunalului

         Marca în litigiu: cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale C&J — Cererea de înregistrare nr. 15 912 041

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 19 decembrie 2018 în cauza R 1252/2018-4

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului anularea deciziei atacate.

         Motivul invocat

                  —

                  Societatea reclamantă invocă lipsa unui risc de confuzie între mărcile C&A și C&J.


title: Cauza C-377/16: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 26 martie 2019 — Regatul Spaniei/Parlamentul European („Acțiune în anulare — Regim lingvistic — Procedură de selecție de agenți contractuali — Cerere de exprimare a interesului — Șoferi — Grupa de funcții I — Cunoștințe lingvistice — Limitarea alegerii limbii 2 a procedurii de selecție la limbile engleză, franceză și germană — Limbă de comunicare — Regulamentul nr. 1 — Statutul funcționarilor — Regimul aplicabil celorlalți agenți — Discriminare pe motiv de limbă — Justificare — Interesul serviciului”)

text:
               3.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 187/2

      Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 26 martie 2019 — Regatul Spaniei/Parlamentul European
      (Cauza C-377/16) (1)

      („Acțiune în anulare - Regim lingvistic - Procedură de selecție de agenți contractuali - Cerere de exprimare a interesului - Șoferi - Grupa de funcții I - Cunoștințe lingvistice - Limitarea alegerii limbii 2 a procedurii de selecție la limbile engleză, franceză și germană - Limbă de comunicare - Regulamentul nr. 1 - Statutul funcționarilor - Regimul aplicabil celorlalți agenți - Discriminare pe motiv de limbă - Justificare - Interesul serviciului”)
      (2019/C 187/02)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Reclamant: Regatul Spaniei (reprezentanți: M. J. García-Valdecasas Dorrego și M. A. Sampol Pucurull, agenți)

         Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: D. Nessaf, C. Burgos și M. Rantala, agenți)

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează cererea de exprimare a interesului Agenți contractuali — Grupa de funcții I — Șoferi (B/F), EP/CAST/S/16/2016.

                  2)

                  Anulează baza de date stabilită în temeiul cererii de exprimare a interesului Agenți contractuali — Grupa de funcții I — Șoferi (B/F), EP/CAST/S/16/2016.

                  3)

                  Parlamentul European suportă cheltuielile de judecată.

         (1)  JO C 314, 29.8.2016.


title: Cauza C-127/17: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 21 martie 2019 — Comisia Europeană/Republica Polonă (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Transport — Directiva 96/53/CE — Trafic internațional — Vehicule care respectă valorile limită privind greutatea și dimensiunile specificate în această directivă — Utilizare a unor astfel de vehicule, înregistrate sau puse în circulație într-un stat membru, pe teritoriul unui alt stat membru — Sistem de autorizare specială — Articolele 3 și 7 — Actul de aderare din 2003 — Dispoziții tranzitorii — Anexa XII punctul 8 alineatul 3)

text:
               3.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 187/7

      Hotărârea Curții (Camera a patra) din 21 martie 2019 — Comisia Europeană/Republica Polonă
      (Cauza C-127/17) (1)

      (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Transport - Directiva 96/53/CE - Trafic internațional - Vehicule care respectă valorile limită privind greutatea și dimensiunile specificate în această directivă - Utilizare a unor astfel de vehicule, înregistrate sau puse în circulație într-un stat membru, pe teritoriul unui alt stat membru - Sistem de autorizare specială - Articolele 3 și 7 - Actul de aderare din 2003 - Dispoziții tranzitorii - Anexa XII punctul 8 alineatul 3)
      (2019/C 187/08)
      Limba de procedură: polona

         Părțile

         Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Hottiaux și W. Mölls, agenți)

         Pârâtă: Republica Polonă (reprezentanți: B. Majczyna, M. Kamejsza-Kozłowska, J. Sawicka, agenți, asistați de J. Waszkiewicz, expert)

         Dispozitivul

                  1)

                  Prin faptul că impune întreprinderilor de transport obligația de a deține autorizații speciale pentru a putea circula pe anumite drumuri publice, Republica Polonă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul dispozițiilor combinate ale articolelor 3 și 7 din Directiva 96/53/CE a Consiliului din 25 iulie 1996 de stabilire, pentru anumite vehicule rutiere care circulă în interiorul Comunității, a dimensiunilor maxime autorizate în traficul național și internațional și a greutății maxime autorizate în traficul internațional, astfel cum a fost modificată prin Directiva (UE) 2015/719 a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2015, coroborate cu punctele 3.1 și 3.4 din anexa I la Directiva 96/53 menționată.

                  2)

                  Obligă Republica Polonă la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 151, 15.5.2017.


title: Cauza C-253/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal da Relação de Guimarães (Portugalia) la 26 martie 2019 — MH, NI/OJ, Novo Banco SA

text:
               17.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 206/28

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal da Relação de Guimarães (Portugalia) la 26 martie 2019 — MH, NI/OJ, Novo Banco SA
      (Cauza C-253/19)
      (2019/C 206/33)
      Limba de procedură: portugheza

         Instanța de trimitere

      Tribunal da Relação de Guimarães

         Părțile din procedura principală

         Apelanți: MH, NI

         Intimați: OJ, Novo Banco SA

         Întrebarea preliminară

      În conformitate cu Regulamentul nr. 2015/848 (1) al Parlamentului European și al Consiliului, instanțele dintr-un stat membru sunt competente să deschidă procedura principală de insolvență a unui resortisant care deține în statul respectiv unicul său bun imobil, în pofida faptului că reședința sa obișnuită, precum și cea a nucleului său familial, este situată în alt stat membru, în care desfășoară o activitate profesională salariată?

         (1)  Regulamentul (UE) 2015/848 al Parlamentului European și al Consiliului din 20 mai 2015 privind procedurile de insolvență (JO 2015, L 141, p. 192).


title: Cauze conexate C-119/18-C-121/18: Ordonanța Curții (Camera a noua) din 21 martie 2019 (cereri de decizie preliminară formulate de Audiencia Nacional, Sala de lo Contencioso-Administrativo — Spania) — Telefónica Móviles España SAU (C-119/18), Orange España SAU (C-120/18), Vodafone España SAU (C-121/18)/Tribunal Económico-Administrativo Central (Trimitere preliminară — Directiva 2002/20/CE — Articolul 6 alineatul (1) și partea A din anexă — Autorizarea rețelelor și serviciilor de comunicații electronice — Operatori de telecomunicații — Acoperire geografică superioară celei a unei comunități autonome — Contribuție financiară anuală — Participare la finanțarea Corporación de Radio y Televisión Española)

text:
               1.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 220/13

      Ordonanța Curții (Camera a noua) din 21 martie 2019 (cereri de decizie preliminară formulate de Audiencia Nacional, Sala de lo Contencioso-Administrativo — Spania) — Telefónica Móviles España SAU (C-119/18), Orange España SAU (C-120/18), Vodafone España SAU (C-121/18)/Tribunal Económico-Administrativo Central
      (Cauze conexate C-119/18-C-121/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Directiva 2002/20/CE - Articolul 6 alineatul (1) și partea A din anexă - Autorizarea rețelelor și serviciilor de comunicații electronice - Operatori de telecomunicații - Acoperire geografică superioară celei a unei comunități autonome - Contribuție financiară anuală - Participare la finanțarea Corporación de Radio y Televisión Española)
      (2019/C 220/17)
      Limba de procedură: spaniola

         Instanța de trimitere

      Audiencia Nacional, Sala de lo Contencioso-Administrativo

         Părțile din procedura principală

         Reclamante: Telefónica Móviles España SAU (C-119/18), Orange España SAU (C-120/18), Vodafone España SAU (C-121/18)

         Pârât: Tribunal Económico-Administrativo Central

         Dispozitivul

      Directiva 2002/20/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind autorizarea rețelelor și serviciilor de comunicații electronice (Directiva privind autorizarea) trebuie interpretată în sensul că nu intră în domeniul de aplicare al acestei directive o contribuție financiară anuală, precum cea în discuție în litigiile principale, impusă întreprinderilor de telecomunicații care își desfășoară activitatea în Spania și care au o acoperire geografică superioară celei a unei comunități autonome, în vederea participării la finanțarea radiodifuziunii publice.

         (1)  JO C 161, 7.5.2018.


title: Cauza C-305/18: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 8 mai 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio — Italia) — Verdi Ambiente e Società (VAS) — Aps Onlus, Movimento Legge Rifiuti Zero per l’Economia Circolare Aps/Presidenza del Consiglio dei Ministri și alții (Trimitere preliminară — Mediu — Directiva 2008/98/CE — Valorificarea sau eliminarea deșeurilor — Instituirea unui sistem integrat de gestionare a deșeurilor care garantează autonomia națională — Crearea unor instalații de incinerare sau creșterea capacității instalațiilor existente — Calificarea instalațiilor de incinerare drept „infrastructuri și amplasamente strategice de interes național preeminent” — Respectarea principiului „ierarhiei deșeurilor” — Directiva 2001/42/CE — Necesitatea de a efectua o „evaluare ecologică”)

text:
               8.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 230/17

      Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 8 mai 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio — Italia) — Verdi Ambiente e Società (VAS) — Aps Onlus, Movimento Legge Rifiuti Zero per l’Economia Circolare Aps/Presidenza del Consiglio dei Ministri și alții
      (Cauza C-305/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Mediu - Directiva 2008/98/CE - Valorificarea sau eliminarea deșeurilor - Instituirea unui sistem integrat de gestionare a deșeurilor care garantează autonomia națională - Crearea unor instalații de incinerare sau creșterea capacității instalațiilor existente - Calificarea instalațiilor de incinerare drept „infrastructuri și amplasamente strategice de interes național preeminent” - Respectarea principiului „ierarhiei deșeurilor” - Directiva 2001/42/CE - Necesitatea de a efectua o „evaluare ecologică”)
      (2019/C 230/20)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Părțile din procedura principală

         Reclamante: Verdi Ambiente e Società (VAS) — Aps Onlus, Movimento Legge Rifiuti Zero per l’Economia Circolare Aps

         Pârâți: Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell’Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Regione Lazio, Regione Toscana, Regione Lombardia

         Cu participarea: Associazione Mamme per la Salute e l’Ambiente Onlus, Comitato Donne 29 Agosto

         Dispozitivul

                  1)

                  Principiul „ierarhiei deșeurilor”, astfel cum este exprimat la articolul 4 din Directiva 2008/98/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 19 noiembrie 2008 privind deșeurile și de abrogare a anumitor directive și citit în lumina articolului 13 din această directivă, trebuie interpretat în sensul că nu se opune unei reglementări naționale cum este cea în discuție în litigiul principal, care califică instalațiile de incinerare a deșeurilor drept „infrastructuri și amplasamente strategice de interes național preeminent”, cu condiția ca această reglementare să fie compatibilă cu celelalte dispoziții ale directivei menționate care prevăd obligații mai specifice.

                  2)

                  Articolul 2 litera (a), articolul 3 alineatul (1) și articolul 3 alineatul (2) litera (a) din Directiva 2001/42/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 27 iunie 2001 privind evaluarea efectelor anumitor planuri și programe asupra mediului trebuie interpretate în sensul că o reglementare națională cum este cea în discuție în litigiul principal, compusă dintr-o reglementare de bază și o reglementare de punere în aplicare, care stabilește creșterea capacității instalațiilor de incinerare a deșeurilor existente și care prevede crearea de noi instalații de acest tip, se încadrează în noțiunea „planuri și programe”, în sensul directivei menționate, în cazul în care aceasta poate avea efecte semnificative asupra mediului și, în consecință, trebuie să fie supusă unei evaluări ecologice prealabile.

         (1)  JO C 268, 30.7.2018


title: Cauza T-690/16: Hotărârea Tribunalului din 8 mai 2019 — Enrico Colombo și Corinti Giacomo/Comisia („Contracte de achiziții publice de lucrări — Procedură de cerere de ofertă — CCR din Ispra — Lucrări de construcție și de întreținere a unor conducte de apă și a unor de substații de încălzire urbană/răcire — Respingerea ofertei unui ofertant — Acțiune în anulare — Acțiune în despăgubire — Obligația de motivare”)

text:
               8.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 230/26

      Hotărârea Tribunalului din 8 mai 2019 — Enrico Colombo și Corinti Giacomo/Comisia
      (Cauza T-690/16) (1)

      („Contracte de achiziții publice de lucrări - Procedură de cerere de ofertă - CCR din Ispra - Lucrări de construcție și de întreținere a unor conducte de apă și a unor de substații de încălzire urbană/răcire - Respingerea ofertei unui ofertant - Acțiune în anulare - Acțiune în despăgubire - Obligația de motivare”)
      (2019/C 230/32)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Reclamante: Enrico Colombo SpA (Sesto Calende, Italia) și Corinti Giacomo (Ispra, Italia) (reprezentanți: R. Colombo și G. Turri, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial S. Delaude, L. Di Paolo și P. Rosa Plaza, ulterior S. Delaude și L. Di Paolo și la final S. Delaude și A. Spina, agenți)

         Obiectul

      Pe de o parte, cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE având ca obiect, în esență, anularea deciziilor Comisiei de respingere a ofertei prezentate de reclamante în cadrul cererii de ofertă JRC/IPR/2016/C.4/0002/OC privind un acord-cadru pentru construcția și întreținerea, la Centru Comun de Cercetare (CCR) din Ispra (Italia) a unor conducte de apă și a unor de substații de încălzire urbană/răcire și de atribuire a acestui contract unui alt ofertant și, pe de altă parte, cerere întemeiată pe articolul 268 TFUE având ca obiect repararea prejudiciului pe care reclamantele pretind că l-ar fi suferit din cauza acestor decizii

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea.

                  2)

                     Obligă Enrico Colombo SpA și Corinti Giacomo la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 22, 23.1.2017.


title: Cauza T-315/19: Acțiune introdusă la 22 mai 2019 — BT/Comisia

text:
               22.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 246/35

      Acțiune introdusă la 22 mai 2019 — BT/Comisia
      (Cauza T-315/19)
      (2019/C 246/37)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: BT (reprezentant: J.-N. Louis, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei Comisiei din 20 iulie 2018 prin care se refuză acordarea pensiei de urmaș reclamantei;

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe nelegalitatea condiției privind anterioritatea de cinci ani stabilită prin articolul 20 din anexa VIII la Statutul funcționarilor Uniunii Europene, întrucât, în primul rând, aceasta ar crea o discriminare arbitrară între funcționarii în activitate și funcționarii cărora le-a fost aprobată pensionarea. În al doilea rând, reclamanta consideră că, deși criteriul duratei minime de un an este adecvat pentru combaterea fraudei legate de căsătorie, o durată minimă de cinci ani este, la rândul său, arbitrară, inadecvată și injustă. În al treilea rând, o asemenea condiție ar fi de natură să excludă în mod injust de la beneficiul pensiei de urmaș soțul unui funcționar decedat angajat, totuși, într-un plan de viață comună.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 1d din Statutul funcționarilor Uniunii Europene.


title: Cauza T-272/18: Hotărârea Tribunalului din 15 iunie 2019 — EBM Technologies/EUIPO (MobiPACS) („Marcă a Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale MobiPACS — Motiv absolut de refuz — Slogan — Nivelul atenției publicului relevant — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)

text:
               29.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 255/41

      Hotărârea Tribunalului din 15 iunie 2019 — EBM Technologies/EUIPO (MobiPACS)
      (Cauza T-272/18) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale MobiPACS - Motiv absolut de refuz - Slogan - Nivelul atenției publicului relevant - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)
      (2019/C 255/53)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: EBM Technologies, Inc. (Taipei, Taiwan) (reprezentanți: J. Liesegang, M. Jost și N. Lang, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: K. Markakis, agent)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 19 februarie 2018 (cauza R 2145/2017-2) privind o cerere de înregistrare a semnului verbal MobiPACS ca marcă a Uniunii Europene

         Dispozitivul

                  1)

                     Anulează Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 19 februarie 2018 (cauza R 2145/2017-2).

                  2)

                     Obligă EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 221, 25.6.2018.


title: Cauza T-346/19: Acțiune introdusă la 10 iunie 2019 — Ceravolo/Parlamentul

text:
               5.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 263/53

      Acțiune introdusă la 10 iunie 2019 — Ceravolo/Parlamentul
      (Cauza T-346/19)
      (2019/C 263/60)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Reclamant: Domenico Ceravolo (Noventa Padovana, Italia) (reprezentant: M. Paniz, avocat)

         Pârât: Parlamentul European

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  după constatarea nelegalității — pentru încălcarea principiului încrederii legitime, a principiului protecției drepturilor dobândite, a principiului caracterului rezonabil, a principiului proporționalității, a principiului legalității, a articolelor 6 și 14 din CEDO și a articolului 1 din Primul protocol adițional la CEDO, precum și a articolelor 27 și 28 din Statutul deputaților europeni și a articolelor 75 și 76 din Normele de aplicare a acestuia — anularea comunicatului Direcției Generale a Finanțelor a Parlamentului European care a reluat deliberarea nr. 14/2018 din 12.7.2018 a Ufficio di Presidenza della Camera dei deputati (Oficiul președinției Camerei Deputaților, Italia) și/sau deliberarea nr. 6/2018 a Consiglio di Presidenza del Senato della Repubblica (Consiliul președinției Senatului, Italia) și, în orice caz, anularea noii stabiliri și a noului calcul al alocației viagere acordate de Parlamentul European;

                  —

                  pe cale de consecință, declararea faptului că reclamantul are dreptul la menținerea alocației viagere acordate de Parlamentul European la valoarea sumelor dobândite și scadente în temeiul reglementării în vigoare anterior deliberării nr. 14/2018 a Oficiului președinției Camerei Deputaților (Italia) și/sau deliberării nr. 6/2018 a Consiliului președinției Senatului (Italia) și obligarea Parlamentului European la plata tuturor sumelor reținute în mod nejustificat, majorate cu revalorizarea monetară și cu dobânzi legale începând cu data reținerii la sursă practicate și obligarea Parlamentului European să execute hotărârea care va fi pronunțată și să restabilească imediat și integral alocația viageră la valoarea sa inițială, precum și să repare toate prejudiciile eventuale care îi dau dreptul la despăgubire;

                  —

                  în orice ipoteză, obligarea Parlamentului European la plata tuturor cheltuielilor de judecată, inclusiv a onorariilor de avocat majorate cu TVA, a taxelor și a impozitelor și a cheltuielilor forfetare.

         Motivele și principalele argumente

      Motivele și principalele argumente sunt cele invocate în cauza T-345/19, Santini/Parlamentul.


title: Cauza C-608/17: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 19 iunie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Högsta förvaltningsdomstolen — Suedia) — Skatteverket/Holmen AB (Trimitere preliminară — Impozit pe profit — Grup de societăți — Libertatea de stabilire — Deducere a pierderilor înregistrate de o filială nerezidentă — Noțiunea de „pierderi definitive” — Aplicare în cazul unei subfiliale — Legislație a statului de reședință al societății-mamă care impune o deținere directă a filialei — Legislație a statului de reședință al filialei care limitează compensarea pierderilor și care o interzice în anul lichidării)

text:
               12.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 270/6

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 19 iunie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Högsta förvaltningsdomstolen — Suedia) — Skatteverket/Holmen AB
      (Cauza C-608/17) (1)

      (Trimitere preliminară - Impozit pe profit - Grup de societăți - Libertatea de stabilire - Deducere a pierderilor înregistrate de o filială nerezidentă - Noțiunea de „pierderi definitive” - Aplicare în cazul unei subfiliale - Legislație a statului de reședință al societății-mamă care impune o deținere directă a filialei - Legislație a statului de reședință al filialei care limitează compensarea pierderilor și care o interzice în anul lichidării)
      (2019/C 270/06)
      Limba de procedură: suedeza

         Instanța de trimitere

      Högsta förvaltningsdomstolen

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă și pârâtă: Skatteverket

         Pârâtă și reclamantă: Holmen AB

         Dispozitivul

                  1)

                  Noțiunea de pierderi definitive ale unei filiale nerezidente, în sensul punctului 55 din Hotărârea din 13 decembrie 2005, Marks & Spencer (C-446/03, EU:C:2005:763), nu se aplică unei subfiliale, cu excepția cazului în care toate societățile intermediare între societatea-mamă care solicită o degrevare de grup și subfiliala care înregistrează pierderi care pot fi considerate definitive sunt rezidente ale aceluiași stat membru.

                  2)

                  În vederea aprecierii caracterului definitiv al pierderilor unei filiale nerezidente, în sensul punctului 55 din Hotărârea din 13 decembrie 2005, Marks & Spencer (C-446/03, EU:C:2005:763), împrejurarea că statul membru căruia îi aparține filiala nu permite transferul pierderilor unei societăți către un alt contribuabil în anul lichidării nu este determinantă, cu excepția cazului în care societatea-mamă demonstrează că îi este imposibil să valorifice aceste pierderi asigurându-se, în special prin intermediul unei cesiuni, că ele sunt luate în considerare de către un terț în contul exercițiilor viitoare.

                  3)

                  În ipoteza în care împrejurarea menționată la punctul 2 din prezentul dispozitiv ar deveni relevantă, nu prezintă importanță măsura în care legislația statului filialei care a înregistrat pierderi care pot fi calificate ca fiind definitive a avut drept consecință faptul că o parte a acestora nu a putut fi compensată cu profiturile curente ale filialei nerentabile sau cu cele ale unei alte entități din același grup.

         (1)  JO C 5, 8.1.2018.


title: Cauza C-660/17 P: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 19 iunie 2019 — RF/Comisia (Recurs — Acțiune în anulare — Transmitere a cererii introductive prin fax — Depunere în afara termenului a originalului cererii introductive la grefa Tribunalului — Întârziere în transmiterea corespondenței — Noțiunea de „forță majoră sau de caz fortuit”)

text:
               12.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 270/7

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 19 iunie 2019 — RF/Comisia
      (Cauza C-660/17 P) (1)

      (Recurs - Acțiune în anulare - Transmitere a cererii introductive prin fax - Depunere în afara termenului a originalului cererii introductive la grefa Tribunalului - Întârziere în transmiterea corespondenței - Noțiunea de „forță majoră sau de caz fortuit”)
      (2019/C 270/07)
      Limba de procedură: polona

         Părțile

         Recurentă: RF (reprezentanți: K. Komar-Komarowski, radca prawny)

         Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Szczodrowski, G. Meessen și I. Rogalski, agenți)

         Obiectul

      Recurs formulat în temeiul articolului 56 din Statutul Curții de Justiție a Uniunii Europene, introdus la 24 noiembrie 2017

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge cererea de admitere de noi probe.

                  2)

                  Respinge recursul.

                  3)

                  Obligă RF să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile efectuate de Comisia Europeană.

         (1)  JO C 190, 4.6.2018.


title: Cauza C-1/18: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 20 iunie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Augstākā tiesa — Letonia) — „Oribalt Rīga” SIA, fostă „Oriola Rīga” SIA/Valsts ieņēmumu dienests (Trimitere preliminară — Uniune vamală — Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 — Articolul 30 alineatul (2) literele (b) și (c) — Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 — Articolul 152 alineatul (1) literele (a) și (b) — Stabilirea valorii în vamă a mărfurilor — Noțiunea de „mărfuri similare” — Medicamente — Luarea în considerare a oricărui element care poate avea incidență asupra valorii economice a medicamentului în cauză — Termen de 90 de zile în care mărfurile importate trebuie vândute în Uniunea Europeană — Termen imperativ — Neluarea în considerare a reducerilor comerciale)

text:
               12.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 270/8

      Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 20 iunie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Augstākā tiesa — Letonia) — „Oribalt Rīga” SIA, fostă „Oriola Rīga” SIA/Valsts ieņēmumu dienests
      (Cauza C-1/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Uniune vamală - Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 - Articolul 30 alineatul (2) literele (b) și (c) - Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 - Articolul 152 alineatul (1) literele (a) și (b) - Stabilirea valorii în vamă a mărfurilor - Noțiunea de „mărfuri similare” - Medicamente - Luarea în considerare a oricărui element care poate avea incidență asupra valorii economice a medicamentului în cauză - Termen de 90 de zile în care mărfurile importate trebuie vândute în Uniunea Europeană - Termen imperativ - Neluarea în considerare a reducerilor comerciale)
      (2019/C 270/09)
      Limba de procedură: letona

         Instanța de trimitere

      Augstākā tiesa

         Părțile din procedura principală

         Recurentă: „Oribalt Rīga” SIA, fostă „Oriola Rīga” SIA

         Intimată: Valsts ieņēmumu dienests

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 30 alineatul (2) litera (b) din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului vamal comunitar, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 82/97 al Parlamentului European și al Consiliului din 19 decembrie 1996, trebuie interpretat în sensul că, atunci când valoarea în vamă a unor mărfuri, precum medicamentele în discuție în litigiul principal, se calculează prin aplicarea metodei deductive prevăzute la această dispoziție, administrația vamală națională competentă trebuie, pentru a identifica „mărfurile similare”, să ia în considerare orice element relevant, precum compoziția respectivă a acestor mărfuri, caracterul lor substituibil în raport cu efectele acestora și caracterul lor interschimbabil din punct de vedere comercial, făcând astfel o apreciere factuală care ține seama de orice element care poate avea incidență asupra valorii economice reale a mărfurilor respective, inclusiv poziția pe piață a mărfii importate și a producătorului acesteia.

                  2)

                  Articolul 152 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 al Comisiei din 2 iulie 1993 de stabilire a unor dispoziții de aplicare a Regulamentului nr. 2913/92 trebuie interpretat în sensul că, pentru a determina prețul unitar al mărfurilor importate în conformitate cu metoda prevăzută la articolul 30 alineatul (2) litera (c) din Regulamentul nr. 2913/92, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 82/97, termenul de 90 de zile în care mărfurile importate trebuie vândute în Uniunea Europeană, prevăzut la articolul 152 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 2454/93, este un termen imperativ.

                  3)

                  Articolul 30 alineatul (2) litera (c) din Regulamentul nr. 2913/92, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 82/97, trebuie interpretat în sensul că reducerile aplicate prețului de vânzare al mărfurilor importate nu pot fi luate în considerare pentru a stabili valoarea în vamă a acestor mărfuri prin aplicarea dispoziției menționate.

         (1)  JO C 104, 19.3.2018.


title: Cauza C-41/18: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 19 iunie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale Amministrativo Regionale della Campania — Italia) — Meca Srl/Comune di Napoli (Trimitere preliminară — Achiziții publice — Directiva 2014/24/UE — Articolul 57 alineatul (4) literele (c) și (g) — Atribuire a contractelor de achiziții publice de servicii — Motive de excludere facultative de la participarea la o procedură de achiziție publică — Abatere profesională gravă care pune sub semnul întrebării integritatea operatorului economic — Reziliere a unui contract anterior ca urmare a deficiențelor în executarea lui — Acțiune în justiție care împiedică autoritatea contractantă să aprecieze neîndeplinirea obligațiilor contractuale până la soluționarea procedurii jurisdicționale)

text:
               12.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 270/9

      Hotărârea Curții (Camera a patra) din 19 iunie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale Amministrativo Regionale della Campania — Italia) — Meca Srl/Comune di Napoli
      (Cauza C-41/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Achiziții publice - Directiva 2014/24/UE - Articolul 57 alineatul (4) literele (c) și (g) - Atribuire a contractelor de achiziții publice de servicii - Motive de excludere facultative de la participarea la o procedură de achiziție publică - Abatere profesională gravă care pune sub semnul întrebării integritatea operatorului economic - Reziliere a unui contract anterior ca urmare a deficiențelor în executarea lui - Acțiune în justiție care împiedică autoritatea contractantă să aprecieze neîndeplinirea obligațiilor contractuale până la soluționarea procedurii jurisdicționale)
      (2019/C 270/10)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Tribunale Amministrativo Regionale della Campania

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Meca Srl

         Pârâtă: Comune di Napoli

         cu participarea: Sirio Srl

         Dispozitivul

      Articolul 57 alineatul (4) literele (c) și (g) din Directiva 2014/24/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2014 privind achizițiile publice și de abrogare a Directivei 2004/18/CE trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale în temeiul căreia introducerea unei acțiuni în justiție împotriva deciziei de reziliere a unui contract de achiziții publice luate de o autoritate contractantă ca urmare a unor deficiențe semnificative survenite în timpul executării sale împiedică autoritatea contractantă care lansează o nouă cerere de ofertă să facă vreo apreciere, în faza de selecție a ofertanților, cu privire la fiabilitatea operatorului vizat de această reziliere.

         (1)  JO C 142, 23.4.2018.


title: Cauza C-72/18: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 20 iunie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado Contencioso-Administrativo no 1 de Pamplona — Spania) — Daniel Ustariz Aróstegui/Departamento de Educación del Gobierno de Navarra (Trimitere preliminară — Politica socială — Directiva 1999/70/CE — Acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP — Clauza 4 punctul (1) — Principiul nediscriminării — Sectorul public al învățământului — Reglementare națională prin care se acordă o remunerație suplimentară numai cadrelor didactice angajate în cadrul unui raport de muncă pe durată nedeterminată ca funcționari de carieră — Excluderea cadrelor didactice angajate ca agenți contractuali de drept public pe durată determinată — Noțiunea de „motive obiective” — Caracteristici inerente statutului de funcționar de carieră)

text:
               12.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 270/10

      Hotărârea Curții (Camera a doua) din 20 iunie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado Contencioso-Administrativo no 1 de Pamplona — Spania) — Daniel Ustariz Aróstegui/Departamento de Educación del Gobierno de Navarra
      (Cauza C-72/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Politica socială - Directiva 1999/70/CE - Acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP - Clauza 4 punctul (1) - Principiul nediscriminării - Sectorul public al învățământului - Reglementare națională prin care se acordă o remunerație suplimentară numai cadrelor didactice angajate în cadrul unui raport de muncă pe durată nedeterminată ca funcționari de carieră - Excluderea cadrelor didactice angajate ca agenți contractuali de drept public pe durată determinată - Noțiunea de „motive obiective” - Caracteristici inerente statutului de funcționar de carieră)
      (2019/C 270/11)
      Limba de procedură: spaniola

         Instanța de trimitere

      Juzgado Contencioso-Administrativo no 1 de Pamplona

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: Daniel Ustariz Aróstegui

         Pârât: Departamento de Educación del Gobierno de Navarra

         Dispozitivul

      Clauza 4 punctul (1) din Acordul-cadru privind munca pe durată determinată încheiat la 18 martie 1999, care figurează în anexa la Directiva 1999/70/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 privind acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP, trebuie să fie interpretată în sensul că se opune unei reglementări naționale precum cea în discuție în litigiul principal, care rezervă beneficiul unei remunerații suplimentare cadrelor didactice angajate în cadrul unui raport de muncă pe durată nedeterminată ca funcționari de carieră, cu excluderea, printre alții, a cadrelor didactice angajate ca agenți contractuali de drept public pe durată determinată, dacă împlinirea unei anumite perioade de serviciu constituie singura condiție de acordare a remunerației menționate.

         (1)  JO C 161, 7.5.2018.


title: Cauza C-100/18: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 20 iunie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Supremo — Spania) — Línea Directa Aseguradora SA/Segurcaixa Sociedad Anónima de Seguros y Reaseguros („Trimitere preliminară — Asigurare de răspundere civilă auto — Directiva 2009/103/CE — Articolul 3 primul paragraf — Noțiunea de „pagube produse de vehicule” — Prejudiciu material cauzat unui imobil de incendiul unui vehicul staționat într un garaj privat al acestui imobil — Acoperire prin asigurarea obligatorie)

text:
               12.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 270/11

      Hotărârea Curții (Camera a doua) din 20 iunie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Supremo — Spania) — Línea Directa Aseguradora SA/Segurcaixa Sociedad Anónima de Seguros y Reaseguros
      (Cauza C-100/18) (1)

      („Trimitere preliminară - Asigurare de răspundere civilă auto - Directiva 2009/103/CE - Articolul 3 primul paragraf - Noțiunea de „pagube produse de vehicule” - Prejudiciu material cauzat unui imobil de incendiul unui vehicul staționat într un garaj privat al acestui imobil - Acoperire prin asigurarea obligatorie)
      (2019/C 270/12)
      Limba de procedură: spaniola

         Instanța de trimitere

      Tribunal Supremo

         Părțile din procedura principală

         Recurentă: Línea Directa Aseguradora SA

         Intimată: Segurcaixa Sociedad Anónima de Seguros y Reaseguros

         Dispozitivul

      Articolul 3 primul paragraf din Directiva 2009/103/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 septembrie 2009 privind asigurarea de răspundere civilă auto și controlul obligației de asigurare a acestei răspunderi trebuie interpretat în sensul că intră în sfera noțiunii de „pagube produse de vehicule”, menționată în această dispoziție, o situație precum cea în discuție în litigiul principal, în care un vehicul staționat într-un garaj privat al unui imobil, utilizat în conformitate cu funcția sa de mijloc de transport, a luat foc, provocând un incendiu, care își are originea în circuitul electric al acestui vehicul, și a cauzat prejudicii imobilului respectiv, chiar dacă vehiculul menționat nu a fost deplasat timp de mai mult de 24 de ore înainte de producerea incendiului.

         (1)  JO C 161, 7.5.2018.


title: Cauza C-291/18: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 20 iunie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Curtea de Apel București — România) — Grup Servicii Petroliere SA/Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală de Soluționare a Contestațiilor, Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală de Administrare a Marilor Contribuabili (Trimitere preliminară — Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (TVA) — Directiva 2006/112/CE — Articolul 148 literele (a) și (c) — Scutiri legate de transportul internațional — Livrare de platforme de foraj marin autoridicătoare — Noțiunea de „nave utilizate pentru navigația în largul mării” — Conținut)

text:
               12.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 270/12

      Hotărârea Curții (Camera a treia) din 20 iunie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Curtea de Apel București — România) — Grup Servicii Petroliere SA/Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală de Soluționare a Contestațiilor, Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală de Administrare a Marilor Contribuabili
      (Cauza C-291/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (TVA) - Directiva 2006/112/CE - Articolul 148 literele (a) și (c) - Scutiri legate de transportul internațional - Livrare de platforme de foraj marin autoridicătoare - Noțiunea de „nave utilizate pentru navigația în largul mării” - Conținut)
      (2019/C 270/13)
      Limba de procedură: româna

         Instanța de trimitere

      Curtea de Apel București

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Grup Servicii Petroliere SA

         Pârâte: Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală de Soluționare a Contestațiilor, Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală de Administrare a Marilor Contribuabili

         Dispozitivul

      Articolul 148 literele (a) și (c) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie interpretat în sensul că expresia „nave utilizate pentru navigația în largul mării” care figurează în cuprinsul acestuia nu se aplică livrării unor construcții plutitoare, precum platformele de foraj marin autoridicătoare de tipul celor în discuție în litigiul principal, care sunt utilizate preponderent în poziție imobilă pentru a exploata zăcăminte de hidrocarburi în mare.

         (1)  JO C 259, 23.7.2018.


title: Cauza C-404/18: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 20 iunie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Arbeidsrechtbank Antwerpen — Belgia) — Tine Vandenbon, Jamina Hakelbracht, Instituut voor de Gelijkheid van Vrouwen en Mannen/WTG Retail BVBA (Trimitere preliminară — Politica socială — Directiva 2006/54/CE — Egalitate de tratament între bărbați și femei — Accesul la încadrarea în muncă și condiții de muncă — Articolul 24 — Protecție împotriva măsurilor de victimizare — Respingerea unei candidate la un post ca urmare a sarcinii acesteia — Lucrător care a intervenit în favoarea acestei candidate — Concedierea lucrătorului)

text:
               12.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 270/12

      Hotărârea Curții (Camera a treia) din 20 iunie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Arbeidsrechtbank Antwerpen — Belgia) — Tine Vandenbon, Jamina Hakelbracht, Instituut voor de Gelijkheid van Vrouwen en Mannen/WTG Retail BVBA
      (Cauza C-404/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Politica socială - Directiva 2006/54/CE - Egalitate de tratament între bărbați și femei - Accesul la încadrarea în muncă și condiții de muncă - Articolul 24 - Protecție împotriva măsurilor de victimizare - Respingerea unei candidate la un post ca urmare a sarcinii acesteia - Lucrător care a intervenit în favoarea acestei candidate - Concedierea lucrătorului)
      (2019/C 270/14)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Arbeidsrechtbank Antwerpen

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: Tine Vandenbon, Jamina Hakelbracht, Instituut voor de Gelijkheid van Vrouwen en Mannen

         Pârâtă: WTG Retail BVBA

         Dispozitivul

      Articolul 24 din Directiva 2006/54/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 iulie 2006 privind punerea în aplicare a principiului egalității de șanse și al egalității de tratament între bărbați și femei în materie de încadrare în muncă și de muncă trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale precum cea în discuție în litigiul principal, în temeiul căreia, într-o situație în care o persoană care se consideră victima unei discriminări pe criterii de sex a depus plângere, un lucrător care a susținut-o în acest context este protejat împotriva măsurilor de victimizare luate de angajator numai dacă a intervenit în calitate de martor în cadrul investigării acestei plângeri și dacă mărturia sa răspunde unor cerințe de formă prevăzute de reglementarea respectivă.

         (1)  JO C 311, 3.9.2018.