title: Hotărârea Curții din 12 mai 2014 în cauza E-8/12 – Schenker North AB, Schenker Privpak AB și Schenker Privpak AS/Autoritatea AELS de Supraveghere (Acțiune în anularea deciziilor Autorității AELS de Supraveghere – Accesul la documente – Admisibilitate)

text:
               12.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 49/16

         HOTĂRÂREA CURȚII
   din 12 mai 2014
   în cauza E-8/12
   Schenker North AB, Schenker Privpak AB și Schenker Privpak AS/Autoritatea AELS de Supraveghere
   (Acțiune în anularea deciziilor Autorității AELS de Supraveghere – Accesul la documente – Admisibilitate)
   (2015/C 49/09)
   În cauza E-8/12, Schenker North AB, Schenker Privpak AB și Schenker Privpak AS/Autoritatea AELS de Supraveghere – Cerere de anulare a trei decizii ale Autorității AELS de Supraveghere, notificate la 18 mai 2012, 23 mai 2012 și 2 iulie 2012, prin care se refuză accesul la documente specifice cauzei ESA nr. 34250 (Norway Post/Privpak – caz de încălcare a legislației în domeniul antitrust) și cauzei ESA nr. 68736 (DB Schenker – caz privind solicitarea accesului public în cauza menționată anterior privind încălcarea legislației în domeniul antitrust) și, de asemenea, prin care se refuză accesul la procedurile de tratare a cererilor referitoare la accesul public și de administrare a dosarelor, conform Normelor privind accesul la documente („RAD 2008”) instituite prin Decizia ESA nr. 407/08/COL din 27 iunie 2008 (nepublicată), Curtea, compusă din Carl Baudenbacher, președinte și judecător-raportor, Per Christiansen și Páll Hreinsson, judecători, a emis, la 12 mai 2014, o hotărâre care cuprinde următoarea parte dispozitivă:
   Curtea:

               1.

               Constată că nu este necesar să se pronunțe cu privire la acțiunea ce are drept obiect scrisoarea ESA din 9 mai 2012, notificată la 18 mai 2012 (înregistrată cu nr. 633455), în măsura în care se referă la accesul la textul conținutului cauzei ESA nr. 34250.

               2.

               Respinge ca inadmisibilă acțiunea ce are drept obiect scrisoarea ESA din 9 mai 2012, notificată la 18 mai 2012 (înregistrată cu nr. 633455), în măsura în care se referă la accesul la „o scrisoare datată sau primită la 13 iulie 2010 din partea poștei norvegiene” și la „procesele-verbale ale reuniunilor dintre ESA, la care a participat inclusiv președintele acesteia, și Poșta norvegiană și/sau Guvernul Norvegiei”.

               3.

               Respinge ca inadmisibilă acțiunea ce are drept obiect scrisoarea ESA din 22 mai 2012, notificată la 23 mai 2012.

               4.

               Constată că nu este necesar să se pronunțe cu privire la acțiunea ce are drept obiect scrisoarea ESA din 2 iulie 2012, notificată la 2 iulie 2012 (înregistrată cu nr. 639495), în măsura în care se referă la procedurile ESA de administrare a dosarelor sau la procedurile ESA de tratare a cererilor privind accesul public.

               5.

               Respinge ca inadmisibilă acțiunea ce are drept obiect scrisoarea ESA din 2 iulie 2012, notificată la 2 iulie 2012 (înregistrată cu nr. 639495), în măsura în care se referă la accesul la deciziile Colegiului ESA care conțin împuternicirea actuală a directorilor acesteia.

               6.

               Hotărăște ca solicitanții să suporte cheltuielile de judecată.


title: Cauza T-748/14: Ordonanța Tribunalului din 14 octombrie 2015 – Montenegro/OAPI (Forma unei sticle)

text:
               30.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 398/77

         Ordonanța Tribunalului din 14 octombrie 2015 – Montenegro/OAPI (Forma unei sticle)
   (Cauza T-748/14) (1)

   (2015/C 398/91)
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei a opta a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 7, 12.1.2015.


title: Cauza T-808/14: Acțiune introdusă la 12 decembrie 2014 – Spania/Comisia

text:
               2.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 34/45

         Acțiune introdusă la 12 decembrie 2014 – Spania/Comisia
   (Cauza T-808/14)
   (2015/C 034/54)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamant: Regatul Spaniei (reprezentant: A. Rubio González, Abogado del Estado)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate și

               —

               condene en costas a la institución demandada.

      Motivele și principalele argumente

   Prezenta acțiune este îndreptată împotriva Deciziei Comisiei Europene din 1 octombrie 2014 privind ajutorul de stat SA 27408 (C 24/2010, EX NN 37/2010, EX CP 19/2009) acordat de autoritățile din Castilla La Mancha pentru dezvoltarea televiziunii digitale terestre în zone izolate și mai puțin urbanizate din Castilla La Mancha.
   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 107 alineatul (1) TFUE, având în vedere inexistența unor avantaje economice în favoarea unor entități care desfășoară o activitate economică, lipsa caracterului selectiv al măsurii și lipsa denaturării concurenței.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 106 alineatul (2) și a articolului 107 alineatul (3) litera (c) TFUE, întrucât nu a fost demonstrată nerespectarea principiului neutralității tehnologice.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea procedurii în materie de ajutoare de stat, având în vedere neregularitățile intervenite în desfășurarea acesteia.

               4.

               Al patrulea motiv, care este invocat cu titlu subsidiar, întemeiat pe încălcarea principiilor securității juridice, egalității, proporționalității și subsidiarității coroborate cu articolul 14 din Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE.


title: Cauza T-742/15 P: Hotărârea Tribunalului din 19 iulie 2017 – DD/FRA („Recurs — Funcție publică — Agenți temporari — Contract pe durată nedeterminată — Sancțiune disciplinară — Mustrare — Rezilierea contractului — Dreptul de a fi ascultat — Prejudiciu moral”)

text:
               28.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 283/36

         Hotărârea Tribunalului din 19 iulie 2017 – DD/FRA
   (Cauza T-742/15 P) (1)

   ((„Recurs - Funcție publică - Agenți temporari - Contract pe durată nedeterminată - Sancțiune disciplinară - Mustrare - Rezilierea contractului - Dreptul de a fi ascultat - Prejudiciu moral”))
   (2017/C 283/53)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurent: DD (reprezentanți: inițial L. Levi și M. Vandenbussche, ulterior L. Levi, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Agenția pentru Drepturi Fundamentale a Uniunii Europene (FRA) (reprezentanți: M. O’Flaherty, agent, asistat de B. Wägenbaur, avocat)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera a doua) din 8 octombrie 2015, DD/FRA (F-106/13 și F-25/14, EU:F:2015:118), și având ca obiect anularea în parte a acestei hotărâri.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               DD suportă propriile cheltuieli de judecată.

               3)

               Agenția pentru Drepturi Fundamentale a Uniunii Europene (FRA) suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 111, 29.3.2016.


title: Cauza C-656/11: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 27 februarie 2014 – Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord/Consiliul Uniunii Europene (Coordonarea sistemelor de securitate socială — Acord între Comunitatea Europeană și statele sale membre, pe de o parte, și Confederația Elvețiană, pe de altă parte, privind libera circulație a persoanelor — Decizia Consiliului — Alegerea temeiului juridic — Articolul 48 TFUE — Articolul 79 alineatul (2) litera (b) TFUE)

text:
               14.4.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/2

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 27 februarie 2014 – Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-656/11) (1)

   ((Coordonarea sistemelor de securitate socială - Acord între Comunitatea Europeană și statele sale membre, pe de o parte, și Confederația Elvețiană, pe de altă parte, privind libera circulație a persoanelor - Decizia Consiliului - Alegerea temeiului juridic - Articolul 48 TFUE - Articolul 79 alineatul (2) litera (b) TFUE))
   2014/C 112/02
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant : Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentanți: inițial C. Murrell, ulterior de M. Holt, agenți, asistați de A. Dashwood QC)

      Intervenientă în susținerea reclamantului: Irlanda (reprezentanți: E. Creedon și L. Williams precum și J. Stanley, agenți, asistați de N. J. Travers, BL)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: inițial G. Marhic și M. Veiga, ulterior de A. De Elera, agenți)

      Interveniente în susținerea pârâtului: Republica Franceză (reprezentanți: G. de Bergues și N. Rouam, agenți), Comisia Europeană (reprezentanți: inițial de V. Kreuschitz, ulterior de S. Pardo Quintillán și J. Enegren, agenți)

      Obiectul

   Acțiune în anulare – Decizia Consiliului din 16 decembrie 2011 privind poziția care urmează să fie adoptată de Uniunea Europeană în cadrul Comitetului mixt instituit în temeiul Acordului dintre Comunitatea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte, și Confederația Elvețiană, pe de altă parte, privind libera circulație a persoanelor în ceea ce privește înlocuirea anexei II la acordul respectiv referitoare la coordonarea sistemelor de securitate socială (JO L 341, p. 1) – Alegerea temeiului juridic – Articolul 48 TFUE (adoptarea, în domeniul securității sociale, a măsurilor necesare pentru instituirea liberei circulații a lucrătorilor) sau articolul 79 alineatul (2) litera (b) TFUE (drepturile resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere legală pe teritoriul unui stat membru) – Incidența practică a acestei alegeri asupra drepturilor și obligațiilor Regatului Unit, ținând seama de Protocolul (nr. 21) privind poziția acestui stat și a Irlandei cu privire la spațiul de libertate, securitate și justiție

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord la plata cheltuielilor de judecată.

               3)

               Irlanda, Republica Franceză și Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 49, 18.2.2012.


title: Cauza T-231/15: Acțiune introdusă la 5 mai 2015 – Haswani/Consiliul

text:
               29.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/40

         Acțiune introdusă la 5 mai 2015 – Haswani/Consiliul
   (Cauza T-231/15)
   (2015/C 213/65)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: George Haswani (Yabroud, Siria) (reprezentant: G. Karouni, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2015/375 al Consiliului din 6 martie 2015 de punere în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 36/2012 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria, în măsura în care îl privește pe reclamant;

               —

               anularea Deciziei de punere în aplicare (PESC) 2015/383 a Consiliului din 6 martie 2015 privind punerea în aplicare a Deciziei 2013/255/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei, în măsura în care îl privește pe reclamant;

               —

               în consecință, dispunerea radierii numelui domnului George Haswani din anexele la actele sus-menționate;

               —

               obligarea Consiliului la plata sumei de 7 00  000 de euro cu titlu de daune-interese drept reparație a tuturor prejudiciilor;

               —

               obligarea Consiliului, pe lângă suportarea propriilor cheltuieli de judecată, la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamant, a căror dovadă o va face în cursul procedurii.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe o încălcare a dreptului la apărare, a dreptului la ascultarea prealabilă și a dreptului la un proces echitabil

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe o încălcare a obligației de motivare, în măsura în care motivarea actelor atacate ar fi insuficientă și lipsită de exactitate.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe o eroare vădită de apreciere și pe o lipsă a probei, în măsura în care nu ar exista un temei real și serios pentru măsurile restrictive luate împotriva reclamantului.

               4.

               Al patrulea motiv întemeiat pe o încălcare a principiului general al proporționalității.

               5.

               Al cincilea motiv se referă la cererea de despăgubire formulată de reclamant.


title: Cauza T-100/06: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 26 noiembrie 2008 — Rajani/OAPI — Artoz-Papier (ATOZ) ( Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale ATOZ — Marcă internațională verbală anterioară ARTOZ — Inexistența obligației de a aduce dovada utilizării serioase — Data la care începe să curgă termenul de cinci ani — Data înregistrării mărcii anterioare — Articolul 43 alineatele (2) și (3) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94 — Obligația de motivare — Articolele 73 și 79 din Regulamentul nr. 40/94 și articolul 6 din CEDO )

text:
               24.1.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 19/25

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 26 noiembrie 2008 — Rajani/OAPI — Artoz-Papier (ATOZ)
   (Cauza T-100/06) (1)

   („Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale ATOZ - Marcă internațională verbală anterioară ARTOZ - Inexistența obligației de a aduce dovada utilizării serioase - Data la care începe să curgă termenul de cinci ani - Data înregistrării mărcii anterioare - Articolul 43 alineatele (2) și (3) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94 - Obligația de motivare - Articolele 73 și 79 din Regulamentul nr. 40/94 și articolul 6 din CEDO’)
   (2009/C 19/45)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamant: Deepak Rajani (Berlin, Germania) (reprezentant: A. Dustmann, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: G. Schneider și A. Folliard-Monguiral, agenți)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI: Artoz-Papier AG (Lenzburg, Elveția)
   Obiectul
   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 11 ianuarie 2006 (cauza R 1126/2004-2) privind procedura de opoziție între Artoz-Papier AG și M. Deepak Rajani.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă pe domnul Deepak Rajani la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 235, 6.10.2007.


title: Cauza C-446/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Vredegerecht te Antwerpen (Belgia) la 24 iulie 2017 – Woonhaven Antwerpen/Khalid Berkani, Asmae Hajji

text:
               25.9.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 318/10

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Vredegerecht te Antwerpen (Belgia) la 24 iulie 2017 – Woonhaven Antwerpen/Khalid Berkani, Asmae Hajji
   (Cauza C-446/17)
   (2017/C 318/16)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Vredegerecht te Antwerpen

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Woonhaven Antwerpen

      Pârâți: Khalid Berkani, Asmae Hajji

      Întrebările preliminare

               1)

               O societate de gestionare a locuințelor sociale, recunoscută de guvernul flamand, care închiriază o locuință socială unui consumator, în schimbul unei chirii, care depinde, pe de o parte, de valoarea de piață care a fost stabilită chiar de către această societate și, pe de altă parte, de venitul și de structura familiei locatarului, trebuie să fie considerată ca fiind o întreprindere, în sensul dreptului european?

               2)

               Raportul dintre o societate recunoscută de gestionare a locuințelor sociale și un consumator, în cazul în care consumatorul închiriază o locuință socială de la această societate de gestionare a locuințelor sociale, și mai precis articolul 11 din contractul de locațiune-tip, care face parte din acest raport, este un contract, în sensul Directivei 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii (1)?

               3)

               Un contract sau un raport normativ, în cadrul căruia o societate recunoscută de gestionare a locuințelor sociale închiriază o locuință socială unui consumator, intră în domeniul de aplicare al Directivei 93/13/CEE […], iar o asemenea societate de gestionare a locuințelor, care închiriază o locuință socială unui consumator, în schimbul unei chirii care depinde, pe de o parte, de valoarea de piață care a fost stabilită chiar de către această societate și, pe de altă parte, de venitul și de structura familiei locatarului va fi considerată, în cadrul acestei închirieri, ca fiind un profesionist, în sensul acestei directive?

      (1)  JO 1993, L 95, p. 29, Ediție specială 15/vol.2, p. 273.


title: Cauza T-209/11: Acțiune introdusă la 5 aprilie 2011 — MB System/Comisia

text:
               25.6.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 186/28

         Acțiune introdusă la 5 aprilie 2011 — MB System/Comisia
   (Cauza T-209/11)
   2011/C 186/53
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: MB System GmbH & Co. KG (Nordhausen, Germania) (reprezentant: G. Brüggen, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantei

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei Comisiei C(2010) 8289 final din 14 decembrie 2010 privind ajutorul de stat nr. C-38/2005 (ex NN 52/2004) acordat de Germania în favoarea grupului Biria;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă următorul motiv.
   Aprecierea eronată a situației de fapt:

               —

               aprecierea eronată a situației de fapt cu ocazia calificării întreprinderii drept întreprindere aflată în dificultate;

               —

               neaplicarea Liniilor directoare din 1999 privind ajutorul de stat pentru salvarea și restructurarea întreprinderilor aflate în dificultate cu ocazia calificării întreprinderii drept întreprindere aflată în dificultate și a examinării valorii „scrisorii de confort obligatorii”;

               —

               motivarea insuficientă a derogării de la Liniile directoare din 1999 privind ajutorul de stat pentru salvarea și restructurarea întreprinderilor aflate în dificultate cu ocazia calificării drept întreprindere aflată în dificultate și a examinării valorii „scrisorii de confort obligatorii”;

               —

               aprecierea eronată efectuată cu ocazia stabilirii cuantumului ajutorului de stat care trebuie recuperat ca urmare a faptului că nu a fost evaluată „scrisoarea de confort obligatorie” cu ocazia stabilirii cuantumului ajutorului de stat care trebuie recuperat.


title: Cauza C-162/06: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 15 noiembrie 2007 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunal Supremo — Spania) — International Mail Spain SL/Administración del Estado, Correos (Directiva 97/67/CE — Norme comune pentru dezvoltarea pieței interne a serviciilor poștale — Liberalizarea serviciilor poștale — Posibilitatea de a rezerva poșta transfrontalieră prestatorului serviciului poștal universal în măsura în care este necesar pentru menținerea serviciului universal )

text:
               12.1.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 8/4

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 15 noiembrie 2007 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunal Supremo — Spania) — International Mail Spain SL/Administración del Estado, Correos
   (Cauza C-162/06) (1)

   (Directiva 97/67/CE - Norme comune pentru dezvoltarea pieței interne a serviciilor poștale - Liberalizarea serviciilor poștale - Posibilitatea de a rezerva poșta transfrontalieră prestatorului serviciului poștal universal „în măsura în care este necesar pentru menținerea serviciului universal’)
   (2008/C 8/06)
   Limba de procedură: spaniola
   Instanța de trimitere
   Tribunal Supremo
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: International Mail Spain SL

      Pârâtă: Administración del Estado, Correos
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Tribunal Supremo — Interpretarea articolului 7 alineatul (2) din Directiva 97/67/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 decembrie 1997 privind normele comune pentru dezvoltarea pieței interne a serviciilor poștale ale Comunității și îmbunătățirea calității serviciului, în redactarea sa anterioară modificării introduse prin Directiva 2002/39/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 10 iunie 2002 (JO 1998, L 15, p. 14, Ediție specială, 06/vol. 3, p. 12) — Servicii poștale rezervate prestatorilor serviciului universal — Poștă transfrontalieră — Criterii de apreciere — Luare în considerare exclusiv a atingerii aduse echilibrului financiar al prestatorului serviciului universal
   Dispozitivul
   Articolul 7 alineatul (2) din Directiva 97/67/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 decembrie 1997 privind normele comune pentru dezvoltarea pieței interne a serviciilor poștale ale Comunității și îmbunătățirea calității serviciului trebuie să fie interpretat în sensul că permite statelor membre să rezerve poșta transfrontalieră prestatorului serviciului poștal universal numai în măsura în care acestea stabilesc

               —

               că, în lipsa unei astfel de rezervări, ar fi împiedicată efectuarea acestui serviciu poștal universal sau

               —

               că respectiva rezervare este necesară pentru ca acest serviciu să poată fi efectuat în condiții acceptabile din punct de vedere economic.

      (1)  JO C 143, 17.6.2006.


title: Cauza T-315/10: Acțiune introdusă la 23 iulie 2010 — Groupe Partouche/Comisia

text:
               9.10.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 274/25

         Acțiune introdusă la 23 iulie 2010 — Groupe Partouche/Comisia
   (Cauza T-315/10)
   ()
   2010/C 274/39
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Groupe Partouche SA (Paris, Franța) (reprezentant: J.-J. Sebag, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei Comisiei de a nu se opune unei concentrări;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin prezenta acțiune, reclamantul solicită anularea Deciziei C(2010) 3333 a Comisiei din 12 mai 2010 prin care a fost declarat compatibil cu piața comună și cu Acordul privind SEE un proiect de concentrare prin intermediul căruia Française des Jeux și Groupe Lucien Barrière dobândeau controlul comun al întreprinderii Newco, însărcinată cu dezvoltarea și cu exploatarea unui site internet de poker în Franța.
   În susținerea acțiunii, reclamantul arată că examinarea concentrării în cauză ar fi trebuit trimisă de Comisie Republicii Franceze, având în vedere posibilitatea ca aceasta să afecteze semnificativ situația concurențială din Franța pe piața relevantă.


title: Cauza C-88/07: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 5 martie 2009 – Comisia Comunităților Europene/Regatul Spaniei (Articolele 28 CE și 30 CE — Libera circulație a mărfurilor — Directiva 2001/83/CE — Produse din plante medicinale — Produse clasificate ca medicamente — Produse fabricate sau comercializate în mod legal ca suplimente alimentare sau ca produse dietetice în alte state membre — Noțiunea medicament — Autorizație de introducere pe piață — Obstacol — Justificare — Sănătate publică — Protecția consumatorilor — Proporționalitate — Decizia nr. 3052/95/CE — Procedura pentru schimbul de informații privind măsurile interne de derogare de la principiul liberei circulații a mărfurilor în cadrul Comunității)

text:
               1.5.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 102/3

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 5 martie 2009 – Comisia Comunităților Europene/Regatul Spaniei
   (Cauza C-88/07) (1)

   (Articolele 28 CE și 30 CE - Libera circulație a mărfurilor - Directiva 2001/83/CE - Produse din plante medicinale - Produse clasificate ca medicamente - Produse fabricate sau comercializate în mod legal ca suplimente alimentare sau ca produse dietetice în alte state membre - Noțiunea „medicament” - Autorizație de introducere pe piață - Obstacol - Justificare - Sănătate publică - Protecția consumatorilor - Proporționalitate - Decizia nr. 3052/95/CE - Procedura pentru schimbul de informații privind măsurile interne de derogare de la principiul liberei circulații a mărfurilor în cadrul Comunității)
   2009/C 102/04
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: S. Pardo Quintillán și A. Alcover San Pedro, agenți)

      Pârât: Regatul Spaniei (reprezentant: J. Rodríguez Cárcamo, agent)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru – Încălcarea articolelor 28 CE și 30 CE – Încălcarea articolelor 1 și 4 din Decizia nr. 3052/95/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 decembrie 1995 privind stabilirea procedurii pentru schimbul de informații privind măsurile interne de derogare de la principiul liberei circulații a mărfurilor în cadrul Comunității (JO L 321, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 17, p. 82)

      Dispozitivul

               1)

                           —

                           Prin retragerea de pe piață a unor produse obținute din plante medicinale, fabricate și/sau comercializate în mod legal într-un alt stat membru, în temeiul unei practici administrative care constă în retragerea de pe piață a oricărui produs care conține plante medicinale ce nu sunt prevăzute nici în anexa la Ordinul ministerial privind crearea registrului special al preparatelor din specii de plante medicinale (Orden Ministerial por la que se establece el registro especial para preparados a base de especies vegetales medicinales) din 3 octombrie 1973, cu modificările ulterioare, nici în anexa la Ordinul SCO/190/2004 al Ministerului Sănătății și Protecției Consumatorului, care stabilește lista plantelor a căror vânzare către public este interzisă sau limitată din cauza toxicității lor (Orden SCO/190/2004 por la que se establece la lista de plantas cuya venta al público queda prohibida o restringida por razón de su toxicidad) din 28 ianuarie 2004, altul decât un preparat constituit exclusiv din una sau din mai multe plante medicinale sau din părți întregi, din bucăți sau din pulberi ale acestora, întrucât acest produs este considerat un medicament comercializat fără autorizația obligatorie de introducere pe piață, și

                           —

                           prin necomunicarea acestei măsuri către Comisia Comunităților Europene,

                     Regatul Spaniei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 28 CE și 30 CE, precum și în temeiul articolelor 1 și 4 din Decizia nr. 3052/95/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 decembrie 1995 privind stabilirea procedurii pentru schimbul de informații privind măsurile interne de derogare de la principiul liberei circulații a mărfurilor în cadrul Comunității.

               2)

               Obligă Regatul Spaniei la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 95, 28.4.2007.


title: Cauza T-19/15: Hotărârea Tribunalului din 1 februarie 2017 – Gómez Echevarría/EUIPO – M and M Direct (wax by Yuli’s) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de declarare a nulității — Marca Uniunii Europene figurativă wax by Yuli’s — Marca Uniunii Europene verbală anterioară MADWAX şi marca naţională figurativă anterioară wax — Articolul 53 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 — Întinderea examinării efectuate de camera de recurs — Articolul 64 alineatul (1) din Regulamentul nr. 207/2009 — Dreptul la apărare — Articolul 41 alineatul (2) litera (a) din Carta drepturilor fundamentale — Abuz de drept — Cheltuieli de reprezentare în faţa EUIPO — Articolul 85 alineatul (1) din Regulamentul nr. 207/2009”]

text:
               13.3.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 78/21

         Hotărârea Tribunalului din 1 februarie 2017 – Gómez Echevarría/EUIPO – M and M Direct (wax by Yuli’s)
   (Cauza T-19/15) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulității - Marca Uniunii Europene figurativă wax by Yuli’s - Marca Uniunii Europene verbală anterioară MADWAX şi marca naţională figurativă anterioară wax - Articolul 53 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 - Întinderea examinării efectuate de camera de recurs - Articolul 64 alineatul (1) din Regulamentul nr. 207/2009 - Dreptul la apărare - Articolul 41 alineatul (2) litera (a) din Carta drepturilor fundamentale - Abuz de drept - Cheltuieli de reprezentare în faţa EUIPO - Articolul 85 alineatul (1) din Regulamentul nr. 207/2009”])
   (2017/C 078/28)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Yuleidy Caridad Gómez Echevarría (Benalmádena, Spania) (reprezentanți: E. López-Chicheri y Selma, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: S. Palmero Cabezas, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: M and M Direct Ltd (Londra, Regatul Unit)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 6 noiembrie 2014 (cauza R 951/2014-1) privind o procedură de declarare a nulității între M and M Direct şi doamna Gómez Echevarría

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acţiunea.

               2)

               O obligă pe doamna Yuleidy Caridad Gómez Echevarría la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 89, 16.3.2015.


title: Cauza C-362/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Corte suprema di cassazione (Italia) la 28 iunie 2013 — Maurizio Fiamingo/Rete Ferroviaria Italiana SpA

text:
               7.9.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 260/29

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Corte suprema di cassazione (Italia) la 28 iunie 2013 — Maurizio Fiamingo/Rete Ferroviaria Italiana SpA
   (Cauza C-362/13)
   2013/C 260/52
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Corte suprema di cassazione

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Maurizio Fiamingo

      Pârâtă: Rete Ferroviaria Italiana SpA

      Întrebările preliminare

               1.

               Clauzele acordului-cadru privind munca pe durată nedeterminată preluat de Directiva 1999/70/CE (1) sunt aplicabile muncii din sectorul nautic? Mai precis, clauza 2 punctul 1 se referă și la lucrătorii angajați pe durată determinată pe feriboturile care efectuează curse zilnice?

               2.

               Acordul-cadru preluat de Directiva 1999/70/CE și în special clauza 3 alineatul (1) din acesta se opune unei legislații naționale care prevede (articolul 332 din Codul navigației) că „durata”, iar nu „termenul” pe care este încheiat contractul trebuie indicată? Este compatibilă cu directiva menționată prevederea unei durate a contractului cu indicarea unui termen final cert în ceea ce privește numărul de zile („cel mult 78 de zile”), dar incert în ceea ce privește expirarea sa?

               3.

               Acordul-cadru preluat de Directiva 1999/70/CE și în special clauza 3 alineatul (1) se opune unei legislații naționale (articolele 325, 326 și 332 din Codul navigației) care consideră că motivele obiective ale contractului pe durată determinată sunt constituite de simpla indicare a călătoriei sau a călătoriilor care urmează a fi efectuate, astfel încât să coincidă, în esență, obiectul contractului (prestația) cu cauza sa (motivul încheierii unui contract pe durată determinată)?

               4.

               Acordul-cadru preluat de directivă se opune unei legislații naționale (în speță, Codul navigației) care exclude, în cazul recurgerii la o succesiune de contracte (de natură să constituie un abuz în sensul clauzei 5), ca acestea să fie transformate într-un raport de muncă pe durată nedeterminată (măsură prevăzută la articolul 326 din Codul navigației numai în ipoteza în care persoana angajată lucrează neîntrerupt pe o perioadă mai mare de un an și în ipoteza în care timpul scurs între încetarea unui contract și încheierea contractului următor nu depășește 60 de zile)?

      (1)  Directiva 1999/70/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 privind acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP (JO L 175, p. 43, Ediție specială, 05/vol. 5, p. 129).


title: Cauza T-80/08: Acțiune introdusă la 19 februarie 2008 — CureVac GmbH/OAPI — Qiagen (RNAiFect)

text:
               26.4.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 107/34

         Acțiune introdusă la 19 februarie 2008 — CureVac GmbH/OAPI — Qiagen (RNAiFect)
   (Cauza T-80/08)
   (2008/C 107/57)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana
   Părțile

      Reclamant: CureVac GmbH (Tübingen, Germania) (reprezentant: F. von Stosch, Rechtsanwalt)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Qiagen GmbH (Hilden, Germania)
   Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne din 11 decembrie 2007 în cauza R-1219/2006-1 privind opoziția nr. B 771 495;

               —

               respingerea cererii de înregistrare a mărcii comunitare nr. 3 304 813;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: Qiagen GmbH

      Marca comunitară vizată: marca verbală „RNAiFect” pentru produse din clasele 1, 5 și 9 (cererea de înregistrare nr. 3 304 813).

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: reclamanta.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca verbală „RNActive” pentru produse și servicii din clasele 1 și 5 (marca comunitară nr. 2 953 768), opoziția având ca obiect înregistrarea anumitor produse din clasele 1 și 5.

      Decizia diviziei de opoziție: respingerea opoziției.

      Decizia camerei de recurs: respingerea recursului.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 (1) în măsura în care există un risc de confuzie între mărci datorită identității produselor și similarității mărcilor.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO L 11 din 14.1.1994, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 146).


title: Cauza T-389/11: Acțiune introdusă la 18 iulie 2011 — Guccio Gucci/OAPI — Chang Qing Qing (GUDDY)

text:
               24.9.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/34

         Acțiune introdusă la 18 iulie 2011 — Guccio Gucci/OAPI — Chang Qing Qing (GUDDY)
   (Cauza T-389/11)
   2011/C 282/67
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Guccio Gucci SpA (Firenze, Italia) (reprezentant: F. Jacobacci, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Chang Qing Qing (Firenze, Italia)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 14 aprilie 2011 în cauza R 143/2010-1, în măsura în care se respinge opoziția pentru restul produselor din clasele 9 și 14; și

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca comunitară vizată: marca verbală „GUDDY”, pentru diferite produse din clasele 9, 14, 18 și 25 — cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 6799531

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: reclamanta

      Marca sau semnul invocat: marca verbală comunitară „GUCCI” înregistrată cu nr. 121988 pentru produse din clasele 9, 14, 18 și 25

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția

      Decizia camerei de recurs: anulează în parte decizia diviziei de opoziție și respinge în parte calea de atac

      Motivele invocate: Încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului, în măsura în care camera de recurs (i) nu a examinat cu atenție documentele prezentate pentru a ajunge la o concluzie corectă cu privire la caracterul distinctiv mai pronunțat al mărcii „GUCCI” și cu privire la comparația fonetică dintre mărci, iar în subsidiar a săvârșit o eroare în (ii) interpretarea și aplicarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul privind marca comunitară.


title: Cauza C-89/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Corte Suprema di Cassazione (Italia) la 21 februarie 2014 – A2A SpA/Agenzia delle Entrate

text:
               12.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/20

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Corte Suprema di Cassazione (Italia) la 21 februarie 2014 – A2A SpA/Agenzia delle Entrate
   (Cauza C-89/14)
   2014/C 142/28
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Corte Suprema di Cassazione

      Părțile din procedura principală

      Recurentă: A2A SpA

      Intimată: Agenzia delle Entrate

      Întrebarea preliminară

   Articolul 14 din Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE (1) și articolele 9, 11 și 13 din Regulamentul (CE) nr. 794/2004 al Comisiei din 21 aprilie 2004 de punere în aplicare a regulamentului menționat anterior (2) trebuie interpretate în sensul că se opun unei legislații naționale care, în ceea ce privește o acțiune de recuperare a unui ajutor de stat ca urmare a unei decizii a Comisiei notificate la 7 iunie 2002, stabilește că dobânzile sunt determinate în temeiul dispozițiilor capitolului V din Regulamentul nr. 794/2004 (și anume, mai precis, al articolelor 9 și 11) și, prin urmare, cu aplicarea ratei dobânzii conform sistemului dobânzilor compuse?

      (1)  JO L 83, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 41.

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 794/2004 al Comisiei din 21 aprilie 2004 de punere în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 659/1999 al Consiliului de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE (JO L 140, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 2, p. 42.


title: Cauza C-3/06 P: Hotărârea Curții (camera a doua) din 8 februarie 2007 — Groupe Danone/Comisia Comunităților Europene (Recurs — Concurență — Înțelegere — Amenzi — Orientări privind metoda de stabilire a amenzilor — Comunicare privind cooperarea)

text:
               14.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 82/6

         Hotărârea Curții (camera a doua) din 8 februarie 2007 — Groupe Danone/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza C-3/06 P) (1)

   (Recurs - Concurență - Înțelegere - Amenzi - Orientări privind metoda de stabilire a amenzilor - Comunicare privind cooperarea)
   (2007/C 82/11)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Recurent: Groupe Danone (reprezentanți: A. Winckler și S. Sorinas Jimeno, avocats)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: A. Bouquet și W. Wils, agenți)
   Obiectul
   Recurs formulat împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (camera a cincea), din 25 octombrie 2005, Groupe Danone/Comisie (T-38/02), prin care Tribunalul a respins în parte acțiunea în anularea Deciziei 2003/569/CE a Comisiei din 5 decembrie 2001, referitoare la o procedură de aplicare a articolului 81 CE (JO L 200, p. 1)
   Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Groupe Danone la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 48 din 25.2.2006.


title: Cauza C-136/09: Ordonanța Curții din 18 martie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Areios Pagos — Grecia) — Organismos Sillogikis Diacheirisis Dimiourgon Theatrikon kai Optikoakoustikon Ergon/Divani Akropolis Anonimi Xenodocheiaki kai Touristiki Etaireai [Articolul 104 alineatul (3) din Regulamentul de procedură — Drepturi de autor și drepturi conexe în societatea informațională — Directiva 2001/29/CE — Articolul 3 — Noțiunea „comunicare publică” — Opere difuzate prin intermediul unor televizoare instalate în camere de hotel]

text:
               3.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 179/14

         Ordonanța Curții din 18 martie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Areios Pagos — Grecia) — Organismos Sillogikis Diacheirisis Dimiourgon Theatrikon kai Optikoakoustikon Ergon/Divani Akropolis Anonimi Xenodocheiaki kai Touristiki Etaireai
   (Cauza C-136/09) (1)

   (Articolul 104 alineatul (3) din Regulamentul de procedură - Drepturi de autor și drepturi conexe în societatea informațională - Directiva 2001/29/CE - Articolul 3 - Noțiunea „comunicare publică” - Opere difuzate prin intermediul unor televizoare instalate în camere de hotel)
   2010/C 179/23
   Limba de procedură: greaca

      Instanța de trimitere

   Areios Pagos

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Organismos Sillogikis Diacheirisis Dimiourgon Theatrikon kai Optikoakoustikon Ergon

      Pârât: Divani Akropolis Anonimi Xenodocheiaki kai Touristiki Etaireai

      Cu participarea: Xenodocheiko Epimelitirio tis Ellados

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Areios Pagos — Interpretarea articolului 3 alineatul (1) din Directiva 2001/29/CE a Parlamentului european și a Consiliului din 22 mai 2001 privind armonizarea anumitor aspecte ale dreptului de autor și drepturilor conexe în societatea informațională (JO L 167, p. 10, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 230) — Noținea „comunicare publică” — Opere difuzate prin intermediul unor televizoare instalate în camere de hotel și racordate la antena centrală a hotelului fără altă intervenție din partea hotelului pentru recepția semnalului de către clienți

      Dispozitivul

   Prin instalarea de televizoare în camerele de hotel și prin racordarea acestora la antena centrală a hotelului respectiv, hotelierul efectuează, prin acest simplu fapt, un act de comunicare publică în sensul articolului 3 alineatul (1) din Directiva 2001/29/CE a Parlamentului european și a Consiliului din 22 mai 2001 privind armonizarea anumitor aspecte ale dreptului de autor și drepturilor conexe în societatea informațională.

      (1)  JO C 141, 20.6.2009.


title: Cauzele conexate T-225/07 și T-364/07: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 29 septembrie 2009 — Thomson Sales Europe/Comisia ( Uniunea vamală — Importuri de aparate receptoare de televiziune în culori fabricate în Tailanda — Remiterea taxelor la import — Neglijență manifestă — Nerecuperare ulterioară a taxelor la import — Acțiune în anulare — Act cauzator de prejudiciu — Inadmisibilitate )

text:
               7.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 267/58

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 29 septembrie 2009 — Thomson Sales Europe/Comisia
   (Cauzele conexate T-225/07 și T-364/07) (1)

   („Uniunea vamală - Importuri de aparate receptoare de televiziune în culori fabricate în Tailanda - Remiterea taxelor la import - Neglijență manifestă - Nerecuperare ulterioară a taxelor la import - Acțiune în anulare - Act cauzator de prejudiciu - Inadmisibilitate”)
   2009/C 267/101
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Thomson Sales Europe (Boulogne-Billancourt, Franța) (reprezentanți: F. Goguel și F. Foucault, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: în cauza T-225/07, X. Lewis, H. van Vliet și S. Schønberg și, în cauza T-364/07, X. Lewis și M. Patakia, agenți)

      Obiectul

   În cauza T-225/07, cerere de anulare a Deciziei nr. REM 03/05 a Comisiei din 7 mai 2007 care indică autorităților franceze că nu se justifică acordarea remiterii taxelor la import privind aparate receptoare de televiziune în culori fabricate în Tailanda, avute în vedere de cererea acestora din 14 septembrie 2005, precum și, în cauza T-364/07, cerere de anulare a scrisorii Comisiei din 20 iulie 2007 prin care nu se confirmă dobândirea beneficiului nerecuperării ulterioare a taxelor la import pentru aparatele menționate

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Thomson Sales să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Comunităților Europene.

      (1)  JO C 211, 8.9.2007.


title: Cauza C-170/09: Acțiune introdusă la 13 mai 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Franceză

text:
               4.7.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 153/30

         Acțiune introdusă la 13 mai 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Franceză
   (Cauza C-170/09)
   2009/C 153/57
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: V. Peere și P. Dejmek, agenți)

      Pârâtă: Republica Franceză

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că prin neadoptarea tuturor actelor cu putere de lege și actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2005/60/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 octombrie 2005 privind prevenirea utilizării sistemului financiar în scopul spălării banilor și finanțării terorismului (1) și, în orice caz, prin necomunicarea acestora Comisiei, Republica Franceză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive;

               —

               obligarea Republicii Franceze la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Termenul pentru transpunerea Directivei 2005/60/CE a expirat la 15 decembrie 2007. Or, la data introducerii prezentei acțiuni, pârâta nu adoptase încă toate măsurile de transpunere necesare sau, în orice caz, nu le comunicase Comisiei.

      (1)  JO L 309, p. 15, Ediție specială, 09/vol. 2, p. 214.


title: Cauza T-341/10: Acțiune introdusă la 20 august 2010 — F91 Diddeléng și alții/Comisia

text:
               6.11.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/32

         Acțiune introdusă la 20 august 2010 — F91 Diddeléng și alții/Comisia
   (Cauza T-341/10)
   ()
   2010/C 301/55
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamanți: F91 Diddeléng (Dudelange, Luxemburg), Julien Bonnetaud (Yutz, Franța), Thomas Gruszczynski (Amnéville, Franța), Rainer Hauck (Maxdorf, Germania), Stéphane Martine (Esch-sur-Alzette, Luxemburg), Grégory Molnar (Moyeuvre-Grande, Franța) și Yann Thibout (Algrange, Franța) (reprezentanți: L. Misson, C. Delrée și G. Ernes, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamanților

               —

               Anularea deciziei în litigiu a Comisiei Europene, adoptată la 3 iunie 2010;

               —

               anularea regulamentelor care încalcă articolele 45 și 101 TFUE;

               —

               aplicarea oricărei sancțiuni utile.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamanții (clubul de fotbal din Dudelange și jucătorii de altă cetățenie decât luxemburgheza, angajați ai clubului menționat) solicită anularea deciziei Comisiei din 3 iunie 2010, comunicată prin poștă la 21 iunie 2010, prin intermediul căreia Comisia a informat reclamanții despre clasarea plângerii lor îndreptate împotriva Federației Luxemburgheze de Fotbal (FLF) în temeiul articolelor 45 și 101 TFUE, referitoare la regulamentul FLF prin care se interzice reclamanților să participe la anumite meciuri de fotbal dacă numărul de jucători străini care se regăsesc pe foia de joc este superior unui anumit număr stabilit în regulamentul FLF.
   În susținerea acțiunii lor, reclamanții invocă două motive întemeiate pe:

               —

               o încălcare a articolului 45 TFUE, în măsura în care obligația înscrisă în prezent în regulamentul FLF de a adăuga, pe foia de joc oficială, șapte jucători care au obținut prima licență la Luxemburg, precum și interdicția de a adăuga, pe aceeași foaie de joc, mai mult de patru jucători transferați în anul competițional respectiv, ar reprezenta o discriminare directă care împiedică un resortisant al unui stat membru să exercite o activitate economică pe teritoriul luxemburghez. În plus, reclamanții subliniază că, în măsura în care regulamentul FLF nu ar cuprinde o discriminare directă, ci indirectă, obiectivele invocate de FLF, și anume că aceasta ar avea drept obiect social promovarea jocului de fotbal ca sport destinat amatorilor, sunt neîntemeiate și, așadar, nu pot fi considerate obiective legitime. În consecință, restricțiile ar fi disproporționate în raport cu obiectivul invocat;

               —

               o încălcare a articolului 101 TFUE, în măsura în care FLF ar trebui să fie considerată o asociație de întreprinderi care încalcă dreptul concurenței și, mai precis, articolul 101 TFUE, în măsura în care restricțiile referitoare la numărul de jucători străini ar avea consecințe economice pentru sportivii profesioniști și ar aduce atingere libertății de concurență a cluburilor de fotbal luxemburgheze.


title: Cauza T-220/09: Hotărârea Tribunalului din 15 iulie 2011 — Ergo Versicherungsgruppe/OAPI — Société de développement et de recherche industrielle (ERGO) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cererea de înregistrare a mărcii comunitare verbale ERGO — Marca comunitară verbală anterioară URGO — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009]” ]

text:
               10.9.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/47

         Hotărârea Tribunalului din 15 iulie 2011 — Ergo Versicherungsgruppe/OAPI — Société de développement et de recherche industrielle (ERGO)
   (Cauza T-220/09) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cererea de înregistrare a mărcii comunitare verbale ERGO - Marca comunitară verbală anterioară URGO - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009])
   2011/C 269/103
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Ergo Versicherungsgruppe AG (Düsseldorf, Germania) (reprezentanți: V. von Bomhard, A. W. Renck, T. Dolde, J. Pause, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: B. Schmidt, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Société de développement et de recherche industrielle (Chenôve, Franța) (reprezentant: K. Dröge, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei OAPI din 20 martie 2009 (cauza R 515/2008-4) referitoare la o procedură de opoziție între Société de développement et de recherche industrielle și Ergo Versicherungsgruppe AG.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Ergo Versicherungsgruppe AG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 180, 1.8.2009.


title: Cauza T-416/17: Acțiune introdusă la 3 iulie 2017 – Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi/EUIPO – Papouis Dairies (fino)

text:
               21.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 277/53

         Acțiune introdusă la 3 iulie 2017 – Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi/EUIPO – Papouis Dairies (fino)
   (Cauza T-416/17)
   (2017/C 277/77)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi (Nicosia, Cipru) (reprezentanți: S. Malynicz, QC și V. Marsland, Solicitor)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Papouis Dairies LTD (Nicosia, Cipru)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă în culori care cuprinde elementul verbal „fino” – cererea de înregistrare nr. 11 180 791

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 20 aprilie 2017 în cauza R 2759/2014-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO și a celeilalte părți la plata propriilor cheltuieli de judecată și a celor efectuate de reclamantă.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-153/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Supreme Court of the United Kingdom la 27 martie 2017 – Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs/Volkswagen Financial Services (UK) Ltd

text:
               6.6.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 178/10

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Supreme Court of the United Kingdom la 27 martie 2017 – Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs/Volkswagen Financial Services (UK) Ltd
   (Cauza C-153/17)
   (2017/C 178/11)
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   Supreme Court of the United Kingdom

      Părțile din procedura principală

      Recurent: Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

      Intimată: Volkswagen Financial Services (UK) Ltd

      Întrebările preliminare

               1)

               În cazul în care cheltuielile generale aferente operațiunilor de cumpărare în rate (care constau în acordarea de finanțare scutită și în livrarea de vehicule impozabilă) au fost incluse de persoana impozabilă numai în prețul acordării de finanțare scutită, aceasta are dreptul de a deduce în tot sau în parte taxa aferentă intrărilor aplicabilă cheltuielilor respective?

               2)

               Care este interpretarea corectă a punctului 31 din Hotărârea Midland Bank, C-98/98, în special a afirmației potrivit căreia cheltuielile generale „sunt parte a cheltuielilor generale ale persoanei impozabile și sunt, ca atare, componente ale prețului produselor unei întreprinderi”?
               În special:

                           a)

                           acest pasaj trebuie interpretat în sensul că un stat membru trebuie să atribuie întotdeauna o parte din taxa aferentă intrărilor oricărei operațiuni în orice metodă specială adoptată în temeiul articolului 173 alineatul (2) litera (c) din directivă?

                           b)

                           situația este aceeași chiar dacă, în fapt, cheltuielile generale nu sunt incluse în prețul operațiunilor impozabile efectuate de întreprindere?

               3)

               Faptul că cheltuielile generale au fost efectiv utilizate, cel puțin într-o anumită măsură, pentru livrarea de vehicule impozabilă:

                           a)

                           presupune că o anumită proporție din taxa aferentă intrărilor aplicabilă cheltuielilor respective trebuie să fie deductibilă?

                           b)

                           situația este aceeași chiar dacă, în fapt, cheltuielile generale nu sunt incluse în prețul livrării impozabile de vehicule?

               4)

               Poate fi legitim, în principiu, să se ignore livrările impozabile de vehicule (sau valoarea acestora) în scopul de a se ajunge la o metodă specială în sensul articolului 173 alineatul (2) litera (c) din directivă?


title: Cauza C-182/14 P: Recurs introdus la 11 aprilie 2014 de Mega Brands International, Luxembourg, Zweigniederlassung Zug împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 11 aprilie 2014 în cauzele T-604, T-604/11 şi T-292/12: Mega Brands International, Luxembourg, Zweigniederlassung Zug/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

text:
               14.7.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/3

         Recurs introdus la 11 aprilie 2014 de Mega Brands International, Luxembourg, Zweigniederlassung Zug împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 11 aprilie 2014 în cauzele T-604, T-604/11 şi T-292/12: Mega Brands International, Luxembourg, Zweigniederlassung Zug/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   (Cauza C-182/14 P)
   2014/C 223/03
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Mega Brands International, Luxembourg, Zweigniederlassung Zug (reprezentanți: A. Nordemann, M.C. Maier, avocaţi)

      Cealaltă parte din procedură: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curții:

               —

               anularea hotărârii atacate a Tribunalului din 4 februarie 2014, în măsura în care privește cauza T-292/12,

               —

               în cazul în care este necesar, trimiterea cauzei la Tribunal,

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Recurenta invocă un unic motiv în susținerea recursului său, întemeiat pe încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 (1) al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară.
   Recurenta susține mai precis că Tribunalul a săvârșit erori de drept:

               1)

               întrucât nu a luat în considerare și nici măcar nu a menționat, în cadrul unei aprecieri globale, faptul că marca anterioară MAGNET 4 conține cifra „4”;

               2)

               întrucât a considerat, la punctele 22 și 25 din hotărârea sa, că elementul MAGNET este elementul dominant al mărcii anterioare MAGNET 4;

               3)

               prin aplicarea, la punctul 25, a unor criterii distincte în cadrul aprecierii similitudinii fonetice și vizuale a semnelor MAGNET 4 și MAGNEXT;

               4)

               întrucât nu a ținut seama, la punctul 35, în cadrul unei aprecieri globale a riscului de confuzie, de interdependența factorilor pertinenți și, în special, de caracterul slab distinctiv al mărcii anterioare, MAGNET 4, de lipsa unei similitudini conceptuale a semnelor MAGNET 4 și MAGNEXT, precum și de gradul redus de similitudine fonetică și vizuală a semnelor;

               5)

               întrucât nu a motivat în mod detaliat, la punctul 35, existența unui risc de confuzie între semnele MAGNET 4 și MAGNEXT.

      (1)  JO L 78, p. 1.


title: Cauza C-337/07: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 18 decembrie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Verwaltungsgericht Stuttgart — Germania) — Ibrahim Altun/Stadt Böblingen (Acordul de asociere CEE-Turcia — Articolul 7 primul paragraf din Decizia nr. 1/80 a Consiliului de asociere — Drept de ședere al copilului unui lucrător turc — Încadrarea lucrătorului pe piața legală a muncii — Șomaj involuntar — Aplicabilitatea acordului menționat la refugiații turci — Condiții de pierdere a drepturilor dobândite)

text:
               21.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/15

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 18 decembrie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Verwaltungsgericht Stuttgart — Germania) — Ibrahim Altun/Stadt Böblingen
   (Cauza C-337/07) (1)

   (Acordul de asociere CEE-Turcia - Articolul 7 primul paragraf din Decizia nr. 1/80 a Consiliului de asociere - Drept de ședere al copilului unui lucrător turc - Încadrarea lucrătorului pe piața legală a muncii - Șomaj involuntar - Aplicabilitatea acordului menționat la refugiații turci - Condiții de pierdere a drepturilor dobândite)
   (2009/C 44/24)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Verwaltungsgericht Stuttgart — Germania
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Ibrahim Altun

      Pârât: Stadt Böblingen
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Verwaltungsgericht Stuttgart — Interpretarea articolului 7 primul paragraf din Decizia nr. 1/80 a Consiliului de asociere CEE/Turcia — Dreptul de ședere al unui resortisant turc care a intrat pe teritoriul național ca minor în vederea reîntregirii familiei — Condamnare penală — Incidență asupra dreptului de ședere — Aplicabilitate la refugiații turci — Drept de azil acordat tatălui pe baza unor informații neveridice — Revocarea dreptului de azil, condiție pentru a refuza dreptul derivat de ședere — Drept derivat condiționat de încadrarea pe piața legală a muncii dintr-un stat membru pentru o perioadă de trei ani, în timpul conviețuirii cu minorul
   Dispozitivul

               1)

               Articolul 7 primul paragraf prima liniuță din Decizia nr. 1/80 din 19 septembrie 1980 privind dezvoltarea asocierii, adoptată de Consiliul de asociere instituit prin Acordul de asociere dintre Comunitatea Economică Europeană și Turcia trebuie interpretat în sensul în care copilul unui lucrător turc poate beneficia de drepturile acordate în temeiul acestei dispoziții în cazul în care, în cursul perioadei de trei ani în care acest copil a locuit împreună cu lucrătorul, acesta din urmă a exercitat o activitate profesională timp de doi ani și jumătate înainte de a fi șomer în cursul următoarelor șase luni.

               2)

               Faptul că un lucrător turc a obținut dreptul de ședere într-un stat membru și, prin urmare, dreptul de acces la piața muncii din acel stat în calitate de refugiat politic nu împiedică faptul ca un membru al familiei sale să poată beneficia de drepturile acordate în temeiul articolului 7 primul paragraf din Decizia nr. 1/80.

               3)

               Articolul 7 primul paragraf din Decizia nr. 1/80 trebuie interpretat în sensul că, în cazul în care un lucrător turc a obținut statutul de refugiat politic pe baza unor declarații inexacte, drepturile de care un membru al familiei sale beneficiază în temeiul acestei dispoziții nu pot fi repuse în discuție dacă acesta din urmă, la data retragerii autorizației de ședere acordate acestui lucrător, îndeplinește condițiile prevăzute în această dispoziție.

      (1)  JO C 269, 10.11.2007.


title: Cauza T-547/10: Acțiune introdusă la 29 noiembrie 2010 — Omya/OAPI — Alpha Calcit (CALCIMATT)

text:
               29.1.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 30/51

         Acțiune introdusă la 29 noiembrie 2010 — Omya/OAPI — Alpha Calcit (CALCIMATT)
   (Cauza T-547/10)
   ()
   2011/C 30/91
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Omya AG (Oftringen, Elveția) (reprezentant: F. Kuschmirek, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Alpha Calcit Füllstoffgesellschaft mbH (Köln, Germania)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 16 septembrie 2010 pronunțate în cauza R 1370/2009-1 și obligarea pârâtului să înregistreze cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 5 200 654„CALCIMATT” pentru toate produsele cu privire la care s-a formulat cererea;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată aferente procedurii;

               —

               cu titlu subsidiar, suspendarea procedurii până la adoptarea de către Oficiul pentru Armonizare a unei decizii finale privind radierea mărcii EU 003513488, „CALCILAN” pe care se întemeiază opoziția.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta.

      Marca comunitară vizată: marca verbală „CALCIMATT” pentru produse din clasele 1 și 2.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: Alpha Calcit Füllstoffgesellschaft mbH.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: mărcile verbale care au făcut obiectul unei înregistrări internaționale „CALCIPLAST”, „CALCILIT”, și „CALCICELL”, pentru produse din clasele 1 și 19, mărcile verbale comunitare „Calcilit” și „CALCILAN” pentru produse din clasele 1 și 19, precum și mărcile verbale naționale „CALCICELL” și „CALCIPLAST” pentru produse din clasa 1.

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția.

      Decizia camerei de recurs: anulează decizia diviziei de opoziție și respinge cererea de înregistrare.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 (1), întrucât mărcile aflate în conflict nu ar putea să fie considerate similare astfel încât să poată fi confundate în raport cu produsele cu privire la care s-a formulat cererea.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO 2009, L 78, p. 1).


title: Cauza T-210/13: Acțiune introdusă la 12 aprilie 2013 — Versalis/Comisia Europeană

text:
               1.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 156/52

         Acțiune introdusă la 12 aprilie 2013 — Versalis/Comisia Europeană
   (Cauza T-210/13)
   2013/C 156/98
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Versalis SpA (San Donato Milanese, Italia) (reprezentanți: M. Siragusa, F. Moretti și L. Nascimbene, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea actelor atacate și obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prezentul litigiu are drept obiect o cerere de anulare a Deciziei Comisiei Europene din 26 februarie 2013 [C(2013) 1200 final] și a Comunicării privind obiecțiunile [C(2013) 1199 final], prin intermediul cărora Comisia a inițiat în mod oficial procedura AT. 40032 — BR/ESBR — Recidivă pentru modificarea Deciziei C(2006) 5700 final a Comisiei din 29 noiembrie 2006 în cazul COMP/F/38.638 — Cauciuc butadienic și cauciuc stiren-butadienic fabricat prin polimerizare în emulsie, anulată în parte și reformată prin Hotărârile Tribunalul Uniunii Europene din 13 iulie 2011 pronunțate în cauzele T-39/07, Eni/Comisia și T-59/07, Polimeri Europa/Comisia.
   Prin intermediul primului și unicului motiv, reclamanta invocă lipsa competenței Comisiei de a relansa împotriva sa procedura de sancționare în vederea adoptării noii decizii de constatare a unei încălcări. În special, reclamanta consideră că, prin adoptarea Deciziei din 29 noiembrie 2006 [C(2006) 5700 final], anulată în parte și reformată prin Hotărârile Tribunalul Uniunii Europene din 13 iulie 2011 pronunțate în cauzele T-39/07, Eni/Comisia și T-59/07, Polimeri Europa/Comisia, atacate în prezent cu recurs în fața Curții de Justiție, competența Comisiei de sancționare a Versalis S.p.A. în legătură cu faptele care fac obiectul procedurii COMP/F/38.638 — Cauciuc butadienic și cauciuc stiren butadienic fabricat prin polimerizare în emulsie a expirat. Prin relansarea procedurilor de sancționare, Comisia urmărește să efectueze o modificare pe fond a motivării Deciziei sale din 29 noiembrie 2006, cu alte cuvinte să efectueze o nouă apreciere a faptelor imputate reclamantei, în condițiile în care acestea au făcut deja obiectul unei aprecieri prima dată, iar Tribunalul s-a pronunțat deja asupra acestora în exercitarea controlului său jurisdicțional de fond. Redeschiderea procedurii de constatare a unei încălcări este, așadar, prin obiectivele și prin efectele sale, în mod vădit contrară principiului ne bis in idem, principiului securității juridice, principiului încrederii legitime, precum și principiului protecției jurisdicționale efective.


title: Cauza C-217/10 P: Recurs introdus la 5 mai 2010 de Bent Hansen împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a patra) pronunțate la 24 martie 2010 în cauza T-6/09, Bent Hansen/Comisia Europeană

text:
               17.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 195/8

         Recurs introdus la 5 mai 2010 de Bent Hansen împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a patra) pronunțate la 24 martie 2010 în cauza T-6/09, Bent Hansen/Comisia Europeană
   (Cauza C-217/10 P)
   2010/C 195/13
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurent: Bent Hansen (reprezentant: I. Anderson, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană

      Concluziile recurentului

   Recurentul solicită Curții:

               —

               Anularea în întregime a deciziei Tribunalului cuprinsă în Ordonanța din 24 martie 2010 prin care s-a respins ca vădit inadmisibilă acțiunea recurentului iar acesta a fost obligat la plata cheltuielilor de judecată.

               —

               reținerea spre soluționare a cauzei și obligarea Comisiei la plata către recurent:

                           (a)

                           a sumei de 800 000 de euro sau a oricărei alte sume pe care Curtea o consideră justă și echitabilă pentru durerea, suferința și afectarea calității vieții trecute, prezente și viitoare cauzate de problemele grave de sănătate ale recurentului rezultate din refuzul arbitrar și nelegal al Comisiei de a asigura punerea în aplicare a dispozițiilor Directivei 96/29 (1) în ceea ce privește supravegherea medicală preventivă pentru bolile cauzate de iradiere în cazul echipelor speciale de intervenție din Thule;

                           (b)

                           plata către recurent sau către sale centrele de îngrijiri medicale ori către îngrijitorii săi a costurilor viitoare ale tratamentelor medicale și ale medicamentelor care urmăresc să atenueze sau să trateze problemele de sănătate ale recurentului, la care se face referire la litera a) de mai sus, care nu sunt accesibile acestuia prin intermediul sistemului medical național din statul său membru;

                           (c)

                           a cheltuielilor de judecată și a costurilor rezonabile suportate de recurent în procedura în fața Tribunalului și în prezenta procedură.

      Motivele și principalele argumente

               1.

               Tribunalul a respins în mod eronat ca inadmisibilă acțiunea recurentului privind răspunderea extracontractuală denaturând atât natura pretențiilor sale, cât și motivele invocate. Ca urmare a unei asemenea denaturări, instanța a omis să ia în considerare nelegalitatea pretextelor arbitrare și lipsite de bună-credință ale Comisiei de a refuza să acționeze — inacțiune care a lipsit de conținut normele unitare de securitate pentru protecția sănătății lucrătorilor și a populației în cazul accidentelor radiologice cauzate de utilizarea în scopuri militare a energiei nucleare.

               2.

               Neaplicarea principiilor juridice comune statelor membre. Tribunalul nu a examinat nelegalitatea lipsei de atenție, de diligență și de bună administrare din partea Comisiei în raport cu principiile generale comune ordinilor juridice ale statelor membre în scopul de a stabili răspunderea administrativă pentru prejudiciile cauzate persoanelor fizice, astfel cum prevede articolul 188 din Tratatul CEEA.

               3.

               Aplicarea necorespunzătoare a competențelor de exceptare speciale ale Comisiei din domeniul dreptului concurenței în ceea ce privește admisibilitatea acțiunii privind normele de sănătate. În plus, Tribunalul a săvârșit o eroare atunci când a luat în considerare în lumina puterii discreționare extinse și speciale a Comisiei de a formula politica de concurență a Uniunii Europene prin exceptări discreționare ale acordurilor comerciale nelegale, argumentul Comisiei privind exceptarea, pentru motive militare, a aplicării dispozițiilor directivei privind protecția sănătății în cazul accidentului radiologic de la Thule. Au fost ignorate astfel deciziile de admisibilitate ale acestei instanțe în alte domenii comunitare în care Comisia nu dispune de o asemenea putere discreționară specială, iar afirmațiile referitoare la omisiunea Comisiei de a acționa nu au fost considerate inadmisibile în mod vădit.
               Tribunalul nu a ținut seama de faptul că, întrucât Tratatul CEEA definește în mod strict competența Comisiei de exceptare și prevede în mod expres mecanisme care oferă persoanelor fizice posibilitatea de a invoca inacțiunile administrative ale Comisiei în domenii în care le-au fost acordate protecții, Comisia nu dispune de o putere discreționară unică și nelimitată de a adopta norme uniforme de securitate privind protecția sănătății. Aceasta include situații în care refuzul de a acționa a fost adresat unei alte părți.

               4.

               Omisiunea de a examina dacă refuzul Comisiei de a acționa a încălcat obiectivele prevăzute de Tratatul CEEA privind protecția sanitară a lucrătorilor și a populației.
               De asemenea, Tribunalul a săvârșit o eroare prin faptul că nu a examinat dacă refuzul Comisiei de a acționa încalcă obiectivele Tratatului CEEA de stabilire și supraveghere a aplicării normelor unitare de securitate pentru protecția sanitară a populației și a lucrătorilor împotriva efectelor pe termen lung a radiațiilor ionizante. Procedând astfel, Tribunalul nu a luat în considerare sarcina peremptorie a Comisiei întemeiată pe Tratatul CEEA de a garanta că prevederile Tratatului, inclusiv principiul precauției cuprins în acesta, sunt aplicate în mod corespunzător.

      (1)  Directiva 96/29/Euratom a Consiliului din 13 mai 1996 de stabilire a normelor de securitate de bază privind protecția sănătății lucrătorilor și a populației împotriva pericolelor prezentate de radiațiile ionizante (JO L 159, p. 1, Ediție specială, 05/vol. 3, p. 166).


title: Cauza T-201/09: Acțiune introdusă la 22 mai 2009 — Rügen Fisch/HABM — Schwaaner Fischwaren (SCOMBER MIX)

text:
               1.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 180/55

         Acțiune introdusă la 22 mai 2009 — Rügen Fisch/HABM — Schwaaner Fischwaren (SCOMBER MIX)
   (Cauza T-201/09)
   2009/C 180/102
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Rügen Fisch AG (Sassnitz, Germania) (reprezentanți: O. Spuhler și M. Geiz, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Schwaaner Fischwaren GmbH (Schwaandorf, Deutschland)

      Concluziile reclamantei

               —

               anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne din 20 martie 2009 în cauza R 230/2007-4.

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: marca verbală „SCOMBER MIX” pentru produse și servicii din clasele 29 și 35 (marcă comunitară nr. 3 227 031)

      Titularul mărcii comunitare: reclamanta

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: Schwaaner Fischwaren GmbH

      Decizia diviziei de anulare: respingerea cererii de declarare a nulității

      Decizia camerei de recurs: anularea deciziei diviziei de anulare și declararea nulității parțiale a mărcii comunitare

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul 40/94 [în prezent articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 (1) ], întrucât marca comunitară „SCOMBER MIX” nu este pur descriptivă.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO, L 78, p. 1)


               5.6.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/1

         2010/C 148/01
   Ultima publicație a Curții de Justiție în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

         JO C 134, 22.5.2010

      Publicații anterioare

      JO C 113, 1.5.2010

      JO C 100, 17.4.2010

      JO C 80, 27.3.2010

      JO C 63, 13.3.2010

      JO C 51, 27.2.2010

      JO C 37, 13.2.2010

   Aceste texte sunt disponibile pe:
   EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Cauza T-434/17: Acțiune introdusă la 12 iulie 2017 – younique/EUIPO – Jafer Enterprises R&D (younique products)

text:
               25.9.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 318/14

         Acțiune introdusă la 12 iulie 2017 – younique/EUIPO – Jafer Enterprises R&D (younique products)
   (Cauza T-434/17)
   (2017/C 318/20)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: younique LLC (Utah, Statele Unite) (reprezentant: M. Edenborough, QC)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Jafer Enterprises R&D, SLU (Granollers, Spania)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: reclamantul

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă care cuprinde elementele verbale „younique products” – Cererea de înregistrare nr. 1 191 504

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 25 aprilie 2017 în cauza R 1564/2016-2

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă în legătură cu şi ocazionate de prezenta procedură, precum şi a celor aferente procedurii care s-a aflat pe rolul camerei de recurs; sau, în cazul în care cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs s-ar constitui intervenientă, obligarea în solidar a acesteia din urmă și a pârâtului la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă în legătură cu şi ocazionate de prezenta procedură, precum şi a celor aferente procedurii care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Motivul invocat

               —

               Încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009, întrucât camera de recurs a efectuat o apreciere eronată a nivelului de atenţie a consumatorului vizat şi a similitudinii dintre mărcile în conflict.


title: Cauza T-561/12: Hotărârea Tribunalului din 25 octombrie 2013 — Beninca/Comisia [ „Acces la documente — Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 — Document întocmit de Comisie în cadrul operațiunii de concentrare între Deutsche Börse și NYSE Euronext — Refuzul accesului — Excepția referitoare la protecția procesului decizional” ]

text:
               7.12.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 359/11

         Hotărârea Tribunalului din 25 octombrie 2013 — Beninca/Comisia
   (Cauza T-561/12) (1)

   (Acces la documente - Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 - Document întocmit de Comisie în cadrul operațiunii de concentrare între Deutsche Börse și NYSE Euronext - Refuzul accesului - Excepția referitoare la protecția procesului decizional)
   2013/C 359/18
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Jürgen Beninca (Frankfurt am Main, Germania) (reprezentant: C. Zschocke, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Baquero Cruz și F. Clotuche-Duvieusart, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei Comisiei din 9 octombrie 2012 prin care se refuză accesul la un memorandum al șefului unității responsabile pentru cauzele de concurență din Direcția Generală Întreprinderi și Industrie

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Îl obligă pe domnul Jürgen Beninca la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 46, 16.2.2013.


title: Cauza T-419/12: Acțiune introdusă la 25 septembrie 2012 — LVM/Comisia

text:
               1.12.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 373/7

         Acțiune introdusă la 25 septembrie 2012 — LVM/Comisia
   (Cauza T-419/12)
   2012/C 373/12
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: LVM Landwirtschaftlicher Versicherungsverein Münster a. G. (Münster, Germania) (reprezentanți: A. Birnstiel, H. Heinrich și J.-O. Schrotz, Rechtsanwälte)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Comisiei Europene din 17 iulie 2012 prin care a fost respinsă cererea reclamantei întemeiată pe Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 (1) de acces la anumite documente ale unei proceduri de constatare a încălcării regulilor privind înțelegerile (COMP/39.125 — Carglass);

               —

               obligarea pârâtei la plata propriilor cheltuieli de judecată și a cheltuielilor efectuate de reclamantă.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe lipsa unei analize detaliate a documentelor descrise în cerere
               În cadrul primului motiv, reclamanta susține că decizia nu se bazează pe o analiză concretă și individuală a fiecăruia dintre documentele în cauză. În opinia reclamantei, decizia atacată s-a bazat pe aprecierea eronată în drept că, în această situație, se poate aplica o excepție de la regula accesului la documente

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea obligației de motivare
               Reclamanta susține că, în decizia sa, Comisia a motivat prin considerații generale și, prin urmare, insuficiente, respingerea cererii în integralitatea sa. În opinia reclamantei, aceasta constituie o încălcare a obligației de motivare și, implicit, o încălcare a normelor fundamentale de procedură.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe interpretarea și aplicarea eronată a articolului 4 alineatul (2) prima și a treia liniuță din Regulamentul nr. 1049/2001
               Prin intermediul celui de al treilea motiv, reclamanta susține că interpretarea și aplicarea de către Comisie a excepțiilor prevăzute la articolul 4 alineatul (2) prima și a treia liniuță din Regulamentul nr. 1049/2001 sunt eronate în drept. În opinia reclamantei, Comisia nu a respectat raportul regulă/excepții și a acționat în temeiul unei interpretări prea largi a noțiunilor „protecția activităților de anchetă” și „protecția intereselor comerciale”.

               4.

               Al patrulea motiv întemeiat pe neluarea în considerare a faptului că aplicarea dreptului înțelegerilor în cadrul dreptului privat constituie un interes public în sensul articolului 4 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1049/2001

                           —

                           Prin intermediul celui de al patrulea motiv, reclamanta susține că, prin nedivulgarea documentelor în cauză, Comisia a încălcat în mod eronat un interes public superior. În opinia reclamantei, în evaluarea comparativă a intereselor, Comisia ar fi trebuit, în special, să ia în considerare faptul că aplicarea dreptului înțelegerilor în cadrul dreptului privat constituie de asemenea un interes public în sensul articolului 4 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1049/2001.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3 p. 76).


title: Cauza T-446/14: Acțiune introdusă la 16 iunie 2014 – Taihan Electric Wire/Comisia

text:
               25.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/46

         Acțiune introdusă la 16 iunie 2014 – Taihan Electric Wire/Comisia
   (Cauza T-446/14)
   2014/C 282/60
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Taihan Electric Wire Co. Ltd (Anyang-Si, Republica Coreea) (reprezentanți: R. Antonini și E. Monard, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei C(2014) 2139 a Comisiei din 2 aprilie 2014 privind o procedură în temeiul articolului 101 TFUE și al articolului 53 din Acordul privind SEE în cazul AT.39610 – Cabluri electrice (denumită în continuare „decizia”), în măsura în care o privește pe reclamantă;

               —

               cu titlu subsidiar, reducerea amenzii aplicate reclamantei;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate în prezenta procedură.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe faptul că Comisia nu se putea declara competentă pentru a aprecia comportamentul reclamantei și nu a demonstrat că reclamanta a participat la săvârșirea unei încălcări care poate fi sancționată în conformitate cu articolul 101 TFUE, dat fiind că obiectul pretinsului comportament anticoncurențial al reclamantei nu afecta piața SEE, iar pretinsa sa implicare în comportamentul anticoncurențial nu putea să aibă și nu a avut niciun efect asupra comerțului în cadrul pieței SEE.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia s-a întemeiat în mod eronat pe mijloace de probă obținute în cursul inspecțiilor efectuate la anumite societăți, având în vedere ilegalitatea deciziilor de inspecție.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că durata încălcării prezumate a fost stabilită în mod eronat de către Comisie în ceea ce o privește pe reclamantă, încălcând astfel, inter alia, principiile in dubio pro reo și nediscriminării și neprezentând mijloacele de probă relevante.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că abordarea diferită adoptată de Comisie față de reclamantă și față de alte societăți, în privința cărora mijloacele de probă disponibile la dosar erau similare, încalcă principiile nediscriminării și proporționalității în raport cu reclamanta.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe faptul că stabilirea de către Comisie a amenzii care urmează să fie aplicată reclamantei încălcă principiul nediscriminării, principiul proporționalității prevăzut, inter alia, la articolul 5 TUE, precum și articolul 49 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, articolul 23 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat, liniile directoare (inclusiv punctele 18 și 37 din acestea) și principiul încrederii legitime.


title: Cauza C-171/08: Acțiune introdusă la 25 aprilie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Portugheză

text:
               5.7.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/24

         Acțiune introdusă la 25 aprilie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Portugheză
   (Cauza C-171/08)
   (2008/C 171/36)
   Limba de procedură: portugheza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: E. Montaguti, P. Guerra e Andrade și M. Telles Romão, agenți)

      Pârâtă: Republica Portugheză
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin menținerea drepturilor speciale ale statului și ale altor entități publice în societatea Portugal Telecom S.A., atribuite în legătură cu acțiunile privilegiate (golden shares) deținute de stat la Portugal Telecom S.A., Republica Portugheză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 56 CE și 43 CE;

               —

               obligarea Republicii Portugheze la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Statul portughez este titularul a 500 de acțiuni privilegiate (golden shares) la Portugal Telecom S.A. (PT). Aceste acțiuni conferă statului un drept de veto în deliberările referitoare la alegerea biroului adunării generale, la alegerea președintelui comisiei de audit și a revizorului oficial de conturi, la aplicarea rezultatelor exercițiului, la modificarea statutului, la majorarea capitalului social, la limitarea și la ridicarea drepturilor de preferință, la emisiunea de obligațiuni și alte valori imobiliare, la stabilirea obiectivelor generale și a principiilor fundamentale ale politicilor societății, la definirea principiilor generale ale politicii de participare la alte societăți, la autorizarea mutării sediului și la autorizarea achiziționării de acțiuni reprezentând mai mult de 10 % din capitalul social de o parte a acționarilor care exercită, direct sau indirect, activități aflate în concurență cu acelea ale societăților care dețin controlul asupra PT, precum și un drept de veto în privința unei treimi din numărul total de administratori, inclusiv, în mod necesar, președintele consiliului de administrație.
   Comisia consideră că aceste drepturi de veto reprezintă restricții în calea circulației capitalurilor și a libertatății de stabilire. Astfel de măsuri reprezintă un obstacol în calea investiției directe în PT, în calea investițiilor de portofoliu și a exercitării libertății de stabilire.
   Drepturile speciale ale statului menționate anterior reprezintă măsuri de stat, din moment ce acțiunile privilegiate nu rezultă dintr-o aplicare obișnuită a dreptului societăților comerciale.
   Sus-menționatele golden shares nu au legătură cu obiective legitime de interes general și, în particular, cu cele invocate de statul portughez, în concret, securitatea publică și ordinea publică, menținerea rețelelor de cablu și de cupru și continuitatea activităților PT în domeniile vânzărilor en gros și en detail, concesionarea serviciului public, modelul de reglementare a pieței telecomunicațiilor și eventuala perturbare pe piața de capital.
   În orice caz, statul portughez nu respectă principiul proporționalității din moment ce măsurile în cauză nu sunt adecvate pentru garantarea realizării obiectivelor urmărite și depășesc ceea ce este necesar pentru a le atinge.


title: Cauza C-559/07: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 26 martie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Elenă (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Politică socială — Articolul 141 CE — Egalitate de remunerare între lucrătorii de sex masculin și cei de sex feminin — Sistem național de pensii civile și militare — Diferență de tratament în ceea ce privește vârsta de pensionare și perioada minimă de serviciu necesară — Justificare — Lipsă)

text:
               16.5.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 113/9

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 26 martie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Elenă
   (Cauza C-559/07) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Politică socială - Articolul 141 CE - Egalitate de remunerare între lucrătorii de sex masculin și cei de sex feminin - Sistem național de pensii civile și militare - Diferență de tratament în ceea ce privește vârsta de pensionare și perioada minimă de serviciu necesară - Justificare - Lipsă)
   2009/C 113/16
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: M. Patakia și M. van Beek, agenți)

      Pârâtă: Republica Elenă (reprezentanți: F. Spathopoulos, K. Boskovits, A. Samoni-Rantou, E.-M. Mamouna și. Vodina, agenți)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolului 141 CE –Încălcarea principiului egalității de remunerare între lucrătorii de sex masculin și cei de sex feminin — Sistem național de pensii civile și militare pentru limită de vârstă care prevede o vârstă de pensionare variabilă în funcție de sex

      Dispozitivul

               1)

               Prin menținerea în vigoare a dispozițiilor care prevăd diferențe între lucrătorii de sex masculin și cei de sex feminin în ceea ce privește vârsta de pensionare și perioada minimă de serviciu necesară în temeiul Codului elen al pensiilor civile și militare introdus prin Decretul prezidențial nr. 166/2000 din 3 iulie 2000, în versiunea aplicabilă prezentei cauze, Republica Elenă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 141 CE.

               2)

               Obligă Republica Elenă la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 37, 9.2.2008.


title: Cauza F-20/08: Acțiune introdusă la 19 februarie 2008 — Aparicio și alții/Comisia Comunităților Europene

text:
               12.4.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 92/52

         Acțiune introdusă la 19 februarie 2008 — Aparicio și alții/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza F-20/08)
   (2008/C 92/107)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamanți: Jorge Aparicio și alții (Antiguo Cuscatlan, Salvador) (reprezentanți: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis și E. Marchal, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Obiectul și descrierea litigiului
   Anularea deciziilor Oficiului European pentru Selecția Personalului de a nu înscrie numele reclamanților pe lista candidaților care au reușit și în baza de date CAST 27/Relex.
   Concluziile reclamanților

               —

               Anularea deciziilor Oficiului European pentru Selecția Personalului de a nu înscrie numele reclamanților pe lista candidaților care au reușit și în baza de date CAST 27/Relex;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-721/15: Hotărârea Tribunalului din 27 aprilie 2017 – BASF/EUIPO – Evonik Industries (DINCH) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de declarare a nulității — Marca Uniunii Europene verbală DINCH — Motive absolute de refuz — Caracter descriptiv — Lipsa caracterului descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și(c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Articolul 52 alineatul (1)litera (a) din Regulamentul nr. 207/2009”]

text:
               19.6.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 195/21

         Hotărârea Tribunalului din 27 aprilie 2017 – BASF/EUIPO – Evonik Industries (DINCH)
   (Cauza T-721/15) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulității - Marca Uniunii Europene verbală DINCH - Motive absolute de refuz - Caracter descriptiv - Lipsa caracterului descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și(c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Articolul 52 alineatul (1)litera (a) din Regulamentul nr. 207/2009”])
   (2017/C 195/29)
   Limba de procedură: germana

      Părţile

      Reclamantă: BASF SE (Ludwigshafen, Germania) (reprezentanţi: A. Schulz și C. Onken, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) (reprezentanţi: R. Pethke și M. Fischer, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Evonik Industries AG (Essen, Germania) (reprezentant: A. Schabenberger, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 23 septembrie 2015 (cauza R 2080/2014-1) privind o procedură de declarare a nulității între Evonik Industries și BASF

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă BASF SE la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 68, 22.2.2016