title: Cauza T-445/10: Acțiune introdusă la 28 septembrie 2010 — HerkuPlast Kubern/OAPI — How (eco-pack)

text:
               20.11.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 317/45

         Acțiune introdusă la 28 septembrie 2010 — HerkuPlast Kubern/OAPI — How (eco-pack)
   (Cauza T-445/10)
   ()
   2010/C 317/79
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: HerkuPlast Kubern GmbH (Ering, Germania) (reprezentanți: G. Würtenberger și R. Kunze, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Heidi A. T. How (Harrow, Regatul Unit)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 27 iulie 2010, pronunțate în cauza R 1014/2009-4;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: Heidi A. T. How.

      Marca comunitară vizată: marca figurativă care cuprinde elementul verbal „eco-pack”, pentru produse din clasa 16.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: reclamanta.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca verbală germană și înregistrarea internațională „ECOPAK” pentru produse din clasa 20.

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 (1), întrucât există riscul de confuzie între mărcile în litigiu, precum și încălcarea articolelor 75 și 76 din Regulamentul (CE) nr. 207/2009, întrucât camera de recurs a respins în totalitate posibilitatea existenței unui risc de confuzie, motivarea acesteia este în sine contradictorie, cu privire la mai multe puncte și întrucât a respins în mod incorect ca fiind nerelevante diferite susțineri ale reclamantei care sunt de fapt relevante.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO 2009, L 78, p. 1).


title: Cauza T-109/09: Acțiune introdusă la 17 martie 2009 — Rintisch/OAPI — Valfeuri Pates Alimentaires (PROTIVITAL)

text:
               16.5.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 113/41

         Acțiune introdusă la 17 martie 2009 — Rintisch/OAPI — Valfeuri Pates Alimentaires (PROTIVITAL)
   (Cauza T-109/09)
   2009/C 113/82
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamant: Bernhard Rintisch (Bottrop, Germania) (reprezentant: A. Dreyer, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Valfeuri Pâtes Alimentaires SA (Wittenheim, Franța)

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 21 ianuarie 2009 în cauza R 1660/2007-4; și

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca comunitară vizată: Marca verbală „PROTIVITAL” pentru bunuri din clasele 5, 29 și 30 — cererea de înregistrare nr. 4 843 331

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: Reclamantul

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: Marca verbală „PROTI”, înregistrată în Germania pentru bunuri din clasele 29 și 32; marca figurativă „PROTIPOWER”, înregistrată în Germania pentru bunuri din clasele 5, 29 și 32; marca verbală „PROTIPLUS”, înregistrată în Germania pentru bunuri din clasele 5, 29 și 32; numele comercial „PROTITOP”, înregistrat în Germania pentru bunuri din clasele 5, 29, 30 și 32; marca verbală comunitară „PROTI”, înregistrată pentru bunuri din clasele 5 și 29

      Decizia diviziei de opoziție: Respinge cererea

      Decizia camerei de recurs: Respinge recursul

      Motivele invocate: Încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94, în măsura în care camera de recurs a omis să se pronunțe cu privire la fondul opoziției; încălcarea articolului 74 alineatul (2) din Regulamentul nr. 40/94, în măsura în care camera de recurs a refuzat să își exercite puterea de apreciere sau, cel puțin, a omis să precizeze în ce mod și-a exercitat această putere de apreciere; abuz de putere, în măsura în care camera de recurs a omis să ia în considerare documentele și elementele de probă prezentate de reclamant.


title: Cauza T-311/14: Acțiune introdusă la 5 mai 2014 – Seca Benelux și alții/Parlamentul European

text:
               24.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 194/35

         Acțiune introdusă la 5 mai 2014 – Seca Benelux și alții/Parlamentul European
   (Cauza T-311/14)
   2014/C 194/46
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamante: Seca Benelux SPRL (Bruxelles, Belgia), Groupe Seca SA (Valenciennes, Franța) și Seca Ingénierie SAS (Valenciennes) (reprezentant: E. van Nuffel d’Heynsbroeck, avocat)

      Pârât: Parlamentul European

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Parlamentului European din 21 februarie 2014 de a nu reține oferta pe care acesta au depus-o pentru atribuirea contractului de asistenţă pentru gestionarea tehnică a clădirilor Parlamentului European din Strasbourg (Cerere de ofertă nr. INLO.AO-2013-003-STR-UGIMS-03) și de a atribui contractul unui alt ofertant;

               —

               cu titlu interlocutoriu, obligarea Parlamentului European să prezinte următoarele acte:

                           —

                           lista principalelor servicii similare prestate de celălalt ofertant în ultimii 3 ani, indicând valorile, datele și beneficiarii publici sau privați ai acestora;

                           —

                           documentul sau documentele care dovedesc calificările educaţionale şi profesionale ale personalului propus de celălalt ofertant pentru executarea contractului și care cuprinde datele cerute la paginile 11-27 din specificațiile tehnice și în procesul-verbal de vizită pe teren obligatorie și al răspunsurilor la întrebările ofertanților;

                           —

                           documentul sau documentele care dovedesc că Parlamentul European verificase într-adevăr dacă toate calificările educaționale și profesionale ale personalului însărcinat cu contractul de către celălalt ofertant pe care le primise erau conforme cu documentele contractului, în special cu paginile 11-27 din specificațiile tehnice și cu procesul-verbal de vizită pe teren obligatorie și al răspunsurilor la întrebările ofertanților;

               —

               obligarea Parlamentului European la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă două motive.

               1.

               Primul motiv este întemeiat pe neverificarea criteriilor de selecție cu încălcarea regulilor prevăzute la articolul 110 alineatul (1) din Regulamentul nr. 966/2012 (1) și la articolul 148 din Regulamentul delegat nr. 1268/2012 (2), a documentelor contractului și a principiului bunei administrări.

               2.

               Al doilea motiv este întemeiat pe eroarea vădită în aprecierea capacității tehnice a ofertanților, cu încălcarea articolului 110 alineatul (1) din Regulamentul nr. 966/2012, a articolului 146 alineatul (2) și a articolului 148 din Regulamentul delegat nr. 1268/2012 și a normelor stabilite în documentele contractului, precum și a principiului bunei administrări și a principiului egalității de tratament al ofertanților.

      (1)  Regulamentul (UE, EURATOM) nr. 966/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 25 octombrie 2012 privind normele financiare aplicabile bugetului general al Uniunii și de abrogare a Regulamentului (CE, Euratom) Nr. 1605/2002 al Consiliului (JO L 298, p. 1).

      (2)  Regulamentul delegat (UE) nr. 1268/2012 al Comisiei din 29 octombrie 2012 privind normele de aplicare a Regulamentului (UE, Euratom) nr. 966/2012 al Parlamentului European și al Consiliului privind normele financiare aplicabile bugetului general al Uniunii (JO L 362, p. 1).


title: Cauza C-134/10: Acțiune introdusă la 15 martie 2010 — Comisia Europeană/Regatul Belgiei

text:
               19.6.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/18

      Acțiune introdusă la 15 martie 2010 — Comisia Europeană/Regatul Belgiei
      (Cauza C-134/10)
      (2010/C 161/25)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Nijenhuis și C. Vrignon, agenți)

         Pârât: Regatul Belgiei

         Concluziile reclamantei

                  —

                  Constatarea faptului că prin netranspunerea corectă a articolului 31 din Directiva 2002/22/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind serviciul universal și drepturile utilizatorilor cu privire la rețelele și serviciile electronice de comunicații (directiva privind serviciul universal) (1), Regatul Belgiei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive și al articolului 56 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene;

                  —

                  obligarea Regatului Belgiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Comisia Europeană invocă trei motive în susținerea acțiunii formulate, criticând lipsa caracterului proporțional al legislației naționale atacate, în special în ceea ce privește procedura și criteriile pentru desemnarea canalelor de radio și de televiziune care beneficiază de regimul de difuzare denumit „must carry”.
      În primul rând, Comisia reproșează pârâtului faptul că nu a stabilit în mod clar și previzibil obiectivele de interes general care permit acordarea acestui regim. Astfel, organismele de radiodifuziune nu ar fi în măsură să cunoască în prealabil natura și conținutul condițiilor care trebuie îndeplinite și ale obligațiilor de serviciu public care le revin.
      În al doilea rând, Comisia critică în același timp lipsa de transparență în ceea ce privește desfășurarea procedurii de autorizare, puterea discreționară sporită a autorităților întrucât legislația națională pare să impună organismelor vizate difuzarea tuturor canalelor pe care le difuzează și nu numai a canalelor care urmăresc obiectivele de interes general vizate, precum și caracterul discriminatoriu al cerinței privind stabilirea acestor organisme pe teritoriul național.
      În al treilea rând, reclamanta invocă în sfârșit nerespectarea domeniului de aplicare al articolului 31 din directiva privind serviciul universal în ceea ce privește condiționarea difuzării de existența unui număr semnificativ de utilizatori finali ai rețelelor de comunicații.

         (1)  JO L 108, p. 51, Ediție specială 13/vol. 35. p. 213.


				|

		52012DC0433

			COMUNICARE A COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIU Strategie pentru competitivitatea durabilă a sectorului construcțiilor și a întreprinderilor sale /* COM/2012/0433 final */

			   	COMUNICARE A COMISIEI CĂTRE
PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIU
Strategie pentru competitivitatea
durabilă a sectorului construcțiilor și a întreprinderilor sale
1. Introducere
Sectorul construcțiilor joacă un rol
important în economia europeană. Acesta generează aproape 10% din PIB
și oferă 20 de milioane de locuri de muncă, în special pentru
microîntreprinderi și întreprinderi mici. De asemenea, construcțiile
reprezintă unul dintre principalii consumatori de produse intermediare
(materii prime, produse chimice, echipamente electrice și electronice
etc.) și de servicii conexe. Datorită importanței sale
economice, performanța sectorului construcțiilor poate influența
în mod semnificativ dezvoltarea economiei în ansamblu.
Calitatea lucrărilor de construcție
are, de asemenea, un impact direct asupra calității vieții
europenilor. Nu în ultimul rând, performanța energetică a
clădirilor și eficiența resurselor în procesul de
fabricație, transportul și utilizarea produselor pentru
construcția de clădiri și infrastructuri au un impact
considerabil asupra energiei, asupra schimbărilor climatice și asupra
mediului.
Prin urmare, competitivitatea întreprinderilor
de construcții constituie o temă importantă nu numai pentru
creșterea economică și ocuparea forței de muncă în
general, ci și pentru garantarea durabilității acestui sector.
Sectorul ar putea contribui în mod
semnificativ la crearea de locuri de muncă[1]
prin intensificarea activității în unele domenii foarte
promițătoare, precum renovarea de clădiri și în infrastructură,
cu sprijin, de exemplu, prin politici adecvate de promovare a cererii, dar
și de încurajare a investițiilor. Astfel, sectorul
construcțiilor joacă un rol important în punerea în aplicare a
strategiei Europa 2020 pentru o creștere inteligentă, durabilă
și favorabilă incluziunii. În plus, Comunicarea Comisiei privind
„Foaia de parcurs pentru energie 2050”[2]
subliniază că o mai mare eficiență energetică a
clădirilor noi și a celor existente este esențială pentru
transformarea sistemului energetic al UE.
Un sector al construcțiilor durabil
joacă un rol crucial pentru atingerea obiectivelor pe termen lung ale UE
de reducere cu 80-95% a emisiilor de gaze cu efect de seră. În
conformitate cu foaia de parcurs pentru trecerea la o economie competitivă
cu emisii reduse de carbon în 2050[3],
contribuția rentabilă a sectorului clădirilor ar însemna o
reducere de aproximativ 40-50% în 2030 și de aproximativ 90% în 2050.
Investițiile necesare ar contribui în mod semnificativ la competitivitatea
sectorului european al construcțiilor. De asemenea, sectorul are un rol
important în adaptarea la schimbările climatice și la rezistența
la catastrofele naturale și provocate de om prin promovarea
investițiilor pe termen lung care vizează protecția împotriva
catastrofelor naturale.
Cu toate acestea, sectorul construcțiilor
se confruntă cu o serie de probleme structurale, precum penuria de
lucrători calificați în multe întreprinderi, atractivitatea
scăzută pentru tineri din cauza condițiilor de muncă,
capacitatea limitată de inovare și fenomenul muncii nedeclarate. În
sens mai larg, situația actuală în acest sector poate fi
caracterizată prin trei elemente fundamentale.
În primul rând, sectorul construcțiilor
este unul din sectoarele cel mai puternic afectate de criza financiară și
economică (lucrările în domeniul construcției de clădiri
și de infrastructuri au scăzut pe teritoriul UE-27 între ianuarie
2008 și noiembrie 2011 cu 16%[4]).
În al doilea rând, există o concurență sporită din partea
operatorilor din afara Europei, nu numai pe piețele internaționale,
ci și în cadrul pieței interne, în special cu privire la proiectele
de infrastructură. Această concurență externă nu
acționează întotdeauna în mod corect; întreprinderile din UE se
confruntă adesea cu costuri mult mai mari decât întreprinderile
neeuropene. În sfârșit, problemele din domeniile energiei și mediului
au creat o nouă dinamică în rândul întreprinderilor și au
stimulat diverse inițiative ale sectorului public care au devenit
factori-cheie în concurența pe piață. Unele progrese
semnificative au fost deja înregistrate de întreprinderile de construcții,
însă atingerea obiectivelor UE în materie de climă, energie și
mediu va necesita modificări semnificative care vor fi dificil de abordat
de către sector fără un sprijin politic adecvat.
Prezenta
comunicare identifică principalele provocări cu care se
confruntă sectorul în prezent și până în 2020, în materie de
investiții, de capital uman, de cerințe ecologice, de reglementare
și acces la piețe și propune o serie de inițiative în
sprijinul sectorului în acest scop. Pe termen scurt, se pune accentul pe
necesitatea susținerii creșterii economice și a ocupării
forței de muncă în sectorul construcțiilor ca răspuns la
criză. Pe termen lung, provocările cu care se confruntă sectorul
vor necesita o abordare concertată și coordonată la nivel
european pentru a ameliora funcționarea lanțului de valori, în
special prin parteneriate voluntare între sectoarele public și privat,
precum și printr-un cadru de reglementare adecvat, dacă este necesar.
2. Situația actuală și
principalele provocări
Diversitatea activităților din
cadrul fiecărei ramuri a sectorului construcțiilor conduce la o
realitate contrastantă în privința aspectelor socio-economice,
organizaționale, culturale și tehnologice și în privința
adaptării la noile reglementări și oportunități de
piață.
Există
provocări globale care pot deveni factori de creștere durabilă
pe termen mediu, dacă în prezent sunt luate măsuri
corespunzătoare. Aceasta ar putea duce la dezvoltarea unei game de
servicii menite să abordeze probleme precum sănătatea și
siguranța, eficiența energetică, construcția
ecologică, rezistența la dezastre, climatul interior,
reutilizarea/valorificarea/reciclarea și proiectarea pe măsură
(„design to fit”). Dacă sunt abordate în mod adecvat, aceste
provocări ar putea, de asemenea, deschide noi oportunități de
piață.
2.1 Contextul macroeconomic general
Criza
financiară a afectat sectorul construcțiilor
în mod deosebit; s-au înregistrat scăderi severe ale cererii, în special pe
piața imobiliară rezidențială, dar și pe alte
piețe, de exemplu pe piața construcțiilor de infrastructuri.
Tendințele diferă de la un stat membru la altul. În unele state
membre, explozia bulei imobiliare a fost unul din principalele cauze ale
prăbușirii cererii și a continuat să reducă în mod
semnificativ activitatea în acest sector[5].
În altele, sectorul este afectat în mod special de contracția
piețelor de credit. Constrângerile care apasă asupra cheltuielilor
publice din cauza crizei vor exercita o presiune și mai mare asupra
investițiilor în infrastructură.
Ca răspuns la
criză, unele țări au investit în pachete de stimulare, de
exemplu prin investiții în proiecte de infrastructură anticipate,
prin rate reduse ale TVA pentru construcții noi și/sau renovări
de clădiri, prin rate preferențiale ale dobânzii la creditele
ipotecare etc. Cu toate acestea, numai acele abordări care includ
măsuri menite să actualizeze competențele și
calificările, care favorizează inovația și economia
ecologică vor avea, de asemenea, efecte durabile asupra
competitivității sectorului. Aceasta scoate în evidență
necesitatea elaborării de politici adecvate care să stimuleze
creșterea economică și ocuparea forței de muncă pe termen
scurt, dar care să încurajeze în același timp o restructurare a
sectorului de construcții pe termen lung.
2.2 Eficiența lanțului de
valori
Piețele în
sectorul construcțiilor din UE și sectorul însuși sunt foarte
fragmentate, cu multe microîntreprinderi, cu mari diferențe între
statele membre în privința performanțelor sectorului și cu mari
dificultăți în diseminarea bunelor practici. O mai bună
integrare a lanțului de valori ar crește în mod semnificativ
beneficiile colaborării în materie de inovare.
Șantierele de construcții și,
într-o mai mică măsură, producătorii de materiale pentru
construcții vor fi din ce în ce mai mult confruntați cu nevoia de mână
de lucru calificată. Persoane care se vor pensiona în număr imens
între momentul actual și 2020[6],
reprezentând peste două treimi din locurile de muncă în construcții,
industrie și transport, vor trebui de asemenea înlocuite. Lipsa
cronică de mână de lucru calificată poate fi explicată, pe
de o parte, prin atractivitatea scăzută a sectorului pentru tineri
și, pe de altă parte, prin nevoia crescută de competențe
corespunzătoare unor calificări specifice, pentru satisfacerea
cărora educarea și formarea (precum și piața forței de
muncă) întâmpină dificultăți. Tranziția către o
economie eficientă în utilizarea resurselor și cu emisii scăzute
de dioxid de carbon va aduce cu sine și importante schimbări
structurale în sectorul construcțiilor, care va trebui să se adapteze
și să anticipeze necesarul de calificări și competențe
în aceste domenii. Acest lucru este valabil în special în ceea ce privește
pregătirea forței de muncă pentru construcția de
clădiri cu „consum de energie aproape zero”, fie că este vorba de
clădiri noi sau renovate. Implementarea unor tehnologii generice și
utilizarea de practici flexibile de organizare a muncii vor necesita, de
asemenea, o evoluție a competențelor și a calificărilor în
domeniul construcțiilor.
Cheltuielile destinate cercetării
și inovării sunt destul de scăzute în
comparație cu cele din industrie în general. Totuși, acest lucru
poate fi explicat prin cererea intensivă de forță de muncă
și prin faptul că interesul principal al întreprinderilor de
construcții este să integreze progresele tehnologice externe
disponibile în cadrul activității lor. Sectorul
își va intensifica probabil eforturile în materie de cercetare și
inovare pentru a rezolva problema consumului mare de materiale de
construcții (de exemplu, minerale metalice și nemetalice,
substanțe chimice și lemn), precum și pe cea a generării
unor cantităților mari de deșeuri. În plus, sectorul
dezvoltă un număr din ce în ce mai mare de materiale care sunt mai
ușor de colectat și reutilizat, precum și sisteme sau
„soluții de construcție” care ușurează „deconstrucția”
lucrărilor și reutilizarea materialelor. Aceste eforturi sunt în
concordanță cu noile exigențe de bază enumerate în
Regulamentul privind materialele de construcție cu privire la utilizarea
resurselor naturale, precum și cu Inițiativa privind materiile prime
(IMP), prin posibila elaborare de bune practici pentru colectarea și
tratarea deșeurilor, în special în ceea ce privește
recuperarea/reutilizarea materialelor prețioase extrase din deșeuri,
precum și prin promovarea cercetării privind stimulentele economice
pentru reciclare/recuperare. Cu toate acestea, sunt necesare inițiative la
nivelul UE și la nivel național pentru a accelera acceptarea
soluțiilor inovatoare și a celor mai bune practici.
2.3 Economia cu emisii scăzute de
dioxid de carbon
Astfel cum s-a anunțat în reformarea
directivei privind performanța energetică a clădirilor[7], introducerea de clădiri
al căror consum de energie este aproape egal cu zero[8] va constitui o provocare
majoră pentru sectorul construcțiilor. Piața dispune de mai
mulți ani pentru a se adapta, însă un sprijin este necesar pentru
toți actorii de pe piață, de la organisme publice (care pentru
punerea în aplicare necesită un avans doi ani) la întreprinderi de
construcție, proiectanți, dezvoltatori etc. Adaptarea va fi de
asemenea necesară în domenii precum structurile de finanțare,
achizițiile, educația și marketingul.
În timp ce numărul de „clădiri cu
consum energetic redus” este în creștere, masa critică nu a fost
încă atinsă, iar eforturile de ameliorare a eficienței
energetice și de integrare a surselor de energie regenerabile
progresează lent. Punerea în aplicare a cadrului de reglementare,
însoțită de politici fiscale adecvate, ar trebui să contribuie
la atingerea masei critice.
De asemenea, în materie de renovare a unor
clădiri existente, mai sunt multe de făcut pentru a spori
economiile de energie. Mai mult, numărul de clădiri existente pentru
care sunt în curs lucrări ample de renovare este relativ modest. „Strategia pentru o energie sigură, competitivă
și durabilă”[9],
„Foaia de parcurs pentru trecerea la o economie competitivă
caracterizată prin emisii reduse de dioxid de carbon în 2050”[10] și „Foaia de parcurs
privind eficiența energetică 2050”[11]
au subliniat, prin urmare, necesitatea de a întări acțiunea în
domeniul clădirilor, privilegiind în mod special renovările. Această abordare va trebui continuată.
Infrastructurile pentru transporturi au un impact imens asupra mediului, printr-un consum substanțial
de energie și de materii prime și prin generarea unor mari
cantități de deșeuri. Rețelele de infrastructură
trebuie să-și aducă o contribuție majoră la
construcția unei Europe mai durabile.
2.4 Concurența între
întreprinderile de construcții în interiorul UE și pe piețele
internaționale
Concurența pe piețele UE s-a
ameliorat datorită aplicării directivelor privind achizițiile
publice, a punerii în aplicare a directivei privind serviciile și
datorită adoptării standardelor europene de proiectare și
construcție („Eurocoduri”) Cu toate acestea, întreprinderile europene
angajate în această concurență nu se află întotdeauna pe
picior de egalitate, în special față de întreprinderile neeuropene
care adeseori sunt supuse unor exigențe sociale și de mediu mai
puțin stricte și beneficiază de subvenții publice. Statele
membre ar trebui să se asigure că întreprinderile din UE și
întreprinderile din afara UE concurează pentru contracte de achiziție
publică de pe picior de egalitate, fără a compromite
realizările pe plan social și al mediului ale UE.
Situația pe piețele
internaționale este și mai dificilă. Sectorul
construcțiilor se confruntă adesea cu serioase dificultăți
nu numai de ordin tehnic, ci și legate de condițiile referitoare la
concurență din alte țări, de exemplu din China, care
limitează posibilitățile de acces la piețele sale. Cu toate
acestea, deoarece se așteaptă ca piețele în domeniul
construcțiilor în Europa să se dezvolte într-un ritm mai lent decât
piețele emergente, acest sector va trebui să dezvolte și să
mențină o perspectivă mondială mai puternică. Este
important pentru întreprinderile de construcții din UE ca țările
terțe să-și deschidă piețele pentru ca întreprinderile
din UE să poată concura pentru contracte. UE ar trebui
să-și consolideze capacitatea de a angaja țările din afara
UE în negocieri pentru o deschidere mai largă a piețelor comerciale
și a celor de achiziții publice ale acestora, de a investiga cazurile
eventuale de practici discriminatorii în materie de achiziții publice
și de a începe consultări cu țara în cauză în vederea
soluționării litigiilor legate de accesul pe piață.
3. Strategia europeană pentru
competitivitatea durabilă a sectorului construcțiilor
Pentru a reacționa
la principalele provocări prezentate anterior, a fost definită o
strategie europeană pentru următorul deceniu. Strategia
este menită să completeze strategiile elaborate de către
înseși întreprinderile din sectorul construcțiilor pentru a-și
îmbunătăți competitivitatea și să răspundă
provocărilor societății.
Această
strategie se concentrează pe cinci obiective cheie: (a)
promovarea unor condiții de investiții favorabile; (b) ameliorarea
bazei capitalului uman din sectorul construcțiilor; (c) ameliorarea
eficienței utilizării resurselor, a performanțelor de mediu
și a perspectivelor comerciale; (d) consolidarea pieței interne
pentru construcții; (e) întărirea competitivității la nivel
mondial a întreprinderilor de construcții din UE. Fiecare obiectiv
răspunde unor provocări-cheie diferite; de exemplu, condițiile
favorabile pentru investiții sunt necesare pentru stimularea
creșterii, a cercetării și inovării și a economiei cu
emisii scăzute de dioxid de carbon. În mod similar, un capital solid este
esențial pentru îmbunătățirea performanței
lanțului de valori și pentru adoptarea de soluții inovatoare, în
special pentru o economie cu emisii scăzute de dioxid de carbon. Pe
de o parte, strategia propune recomandări care ar putea răspunde
provocărilor economice și de ocupare a forței de muncă pe
termen scurt și mediu cu care se confruntă sectorul
construcțiilor. Pe de altă parte, strategia prezintă o serie de
recomandări cu o perspectivă pe termen lung pentru a asigura efecte
durabile pentru competitivitatea sectorului.
3.1 Stimularea unor condiții
favorabile pentru investiții
Proiectele de
renovare a clădirilor și a rețelelor transeuropene pot să
revitalizeze creșterea în sectorul construcțiilor, contribuind în
același timp la atingerea obiectivelor politicilor europene în materie de
energie, transport și coeziune. În plus, combaterea practicii
plăților întârziate va îmbunătăți viabilitatea
financiară a constructorilor contractanți, în special a
meseriașilor și a micilor antreprenori, precum și accesul
acestora la credite. Pe termen lung, sectorul construcțiilor ar trebui
să-și dezvolte capacitatea de a inova în vederea
îmbunătățirii productivității, a valorii adăugate
și a performanțelor de mediu ale tuturor componentelor lanțului
de valori.
3.1.1 Măsuri pe termen scurt
Un
accent special ar trebui pus pe încurajarea activității de renovare
a clădirilor și de întreținere a infrastructurii, care
reprezintă o parte importantă din totalul ocupării forței
de muncă și al producției sectorului de construcții. În
special, ratele actuale de renovare a clădirilor[12] și practicile în materie
de creștere a eficienței energetice sunt insuficiente pentru
atingerea obiectivelor UE 2020 de economisire a energiei . Adoptarea
obiectivelor propuse de a renova anual 3% din clădirile aparținând
autorităților naționale[13]
(o dublare a procentului actual de renovări) și 2% din totalul
clădirilor existente[14],
la niveluri optime din punctul de vedere al costurilor, nu numai că ar
contribui la atingerea obiectivelor, dar ar asigura, de asemenea, creșterea
economică și ocuparea forței de muncă la nivel local în
întreaga UE. Cu toate acestea, acceptarea acestor îmbunătățiri
necesită eliminarea unei serii de bariere normative, economice și
financiare.
În primul rând, statele membre trebuie să pună în aplicare
și să asigure respectarea directivei privind performanța
energetică a clădirilor[15].
În unele state membre, un nivel scăzut de ambiție și un
eșec în aplicarea normelor energetice pentru clădiri reprezintă
un obstacol pentru eficiența energetică a clădirilor și,
prin urmare, nu reușesc să stimuleze sectorul construcțiilor.
Stimulentele fiscale[16] și măsurile de
sprijin financiar sunt bine
acceptate de către operatorii de pe piață și
stimulează renovarea imobilelor existente. Cu toate acestea, sistemele
naționale și impactul acestora variază foarte mult. Prin urmare,
un schimb de experiență ar putea fi foarte util în înțelegerea,
din diferite puncte de vedere, a efectelor potențiale , precum și
riscurile legate de o punere în aplicare defectuoasă și cu consecințe
nedorite. În vederea optimizării efectului de pârghie,
complementaritățile între aceste sisteme naționale, pe de o
parte, și fondurile și instrumentele financiare al UE și private
pe de altă parte, ar trebui să fie, de asemenea, cercetate.
UE oferă sprijin și finanțare
prin diverse mecanisme și statele membre ar trebui să le utilizeze în
mai mare măsură. Fondurile structurale și de coeziune
(2007-2013) pot fi utilizate pentru investiții în domeniul
ameliorării eficienței energetice și al energiilor regenerabile
nu numai în clădiri publice și comerciale, ci și în
locuințe existente. În plus, instrumentele de inginerie financiară,
precum JESSICA oferă posibilitatea de a investi în proiecte pentru
dezvoltare și regenerare urbană de mici dimensiuni care nu ar fi
finanțate prin mecanisme de piață uzuale. Fondurile proprii de
capital și garanțiile de împrumut acordate de Banca Europeană de
Investiții (BEI), de Banca Europeană pentru Reconstrucție
și Dezvoltare (BERD) și de Fondul european pentru eficiență
energetică (FEEE) împreună cu asistența pentru dezvoltarea de
proiecte pentru beneficiarii finali, precum ELENA, oferă, de asemenea,
posibilități de optimizare pentru subvențiile publice.
Investițiile
în operațiunile de renovare în vederea utilizării eficiente a
resurselor ar putea fi stimulate prin dezvoltarea de servicii de
proiectare-construcție-exploatare pentru proiecte de renovare de
mici dimensiuni cu garanții contractuale pentru
performanțele clădirilor. Acest segment de piață
devine interesant nu numai pentru întreprinderile de servicii energetice
(ESCO), dar și pentru contractanții mici specializați care ar
putea, de asemenea, să ofere garanții de performanță pentru
o serie de servicii specifice pentru construcții. Intervenția
publică ar putea sprijini dezvoltarea acestor servicii, în special în
domeniul achizițiilor publice și în sectorul rezidențial, precum
și dezvoltarea unor produse de asigurare care ar putea acoperi riscurile
tehnice referitoare la garanțiile de bună execuție. În
special, autoritățile publice ar trebui să asigure integrarea
activă în renovare a gestionării energiei și a contorizării
inteligente.
În cele din
urmă, este important ca întreprinderile de construcții să
poată avea acces la resurse financiare proprii lor într-un termen
rezonabil. Noua directivă privind plata întârziată[17] introduce dispoziții mai
stricte, în special prin armonizarea termenului plăților pe care
autoritățile publice trebuie să îl respecte față de
întreprinderi, crescând rata dobânzilor legale pentru plăți întârziate
și permițând întreprinderilor să obțină rambursarea
costurilor de recuperare. În contextul revizuirii directivelor UE privind
achizițiile publice, Comisia propune ca statele membre să fie în
măsură să prevadă ca subcontractanții să
poată solicita plăți directe din partea autorității
contractante pentru bunuri, lucrări și servicii furnizate
contractantului principal în contextul executării contractului.
 Comisia: ·                         va prezenta, până la sfârșitul anului 2012, o analiză a diferitelor instrumente financiare naționale și ale UE care sprijină eficiența energetică a clădirilor, formulând eventual recomandări cu privire la modul în care finanțarea publică ar putea fi mai bine utilizată pentru a stimula renovarea clădirilor; ·                         va prezenta în anul 2013 concluzii preliminare cu privire la un proiect-pilot aflat în desfășurare care își propune să exploreze posibilitățile de implementare a unor sisteme de asigurare care să acopere garanțiile contractuale de performanță și serviciile transfrontaliere, în special pentru micii antreprenori din construcții; ·                         va lansa în 2012 în toate statele membre o campanie de informare destinată întreprinderilor privind combaterea plăților întârziate în tranzacțiile comerciale; ·                         va pune în aplicare în 2012, în legătură cu directiva privind plățile întârziate, un proiect pilot pentru recuperarea rapidă și eficientă a creanțelor neonorate ale IMM-urilor care funcționează peste hotare. Statele membre sunt invitate: ·                         să elaboreze sau să consolideze programe corespunzătoare pentru proiectele de reparații, întreținere și renovare cu obiective de durabilitate ambițioase și să examineze posibilitățile de a recurge la instrumente fiscale și financiare relevante (rate reduse ale TVA, subvenții direcționate etc.) și la mecanisme de credit pentru proiectele de renovare cu obiective ambițioase de durabilitate. ·                         să promoveze utilizarea instrumentelor financiare și a sistemelor de asistență pentru dezvoltare de proiecte oferite de fondurile structurale, BEI, BERD și EEEF pentru proiectele de renovare de mici dimensiuni însoțite de garanții contractuale privind performanțele clădirilor, inclusiv a plăților anticipate din fondurile structurale pentru eficiența energetică a clădirilor.
3.1.2 Măsuri pe termen mediu
și lung
Noua propunere pentru o politica de coeziune a
UE pentru perioada 2014-2020[18]
pune un accent și mai mare pe sprijinirea investițiilor legate de
obiectivele UE privind schimbările climatice și energie și
sugerează să fie dublată practic suma alocată energiei
durabile în perioada curentă. Se propune ca o parte semnificativă a
fondurilor structurale și a Fondului de coeziune să fie alocată
investițiilor care sprijină tranziția către o economie cu
emisii reduse dioxid de carbon, în special în domeniul eficienței
energetice și al surselor regenerabile de energie, inclusiv pentru
renovarea clădirilor, instrumentele financiare din domeniul
infrastructurii urbane și al sectorului construcțiilor urmând foarte
probabil să joace în viitor un rol mai important în investițiile adaptate
care vizează sporirea eficienței energetice și sursele
regenerabile de energie.
Dezvoltarea unei
„rețele centrale”, astfel cum a propus Comisia Europeană, asigurarea
unor legături de transport multimodale eficiente între capitalele UE
și alte orașe mari, porturi, aeroporturi și alte centre
economice principale este esențială pentru economie. Comisia
Europeană a prezentat, la 19 octombrie 2011, un nou pachet de măsuri,
destinate să creeze un cadru favorabil pentru dezvoltarea rețelelor
transeuropene de transport (TEN‑T). Acest pachet cuprinde
orientările revizuite pentru rețeaua transeuropeană de
transport, mecanismul denumit „Connecting Europe Facility” cu un buget
total de 50 de miliarde de EUR, precum și o propunere pentru instituirea
anticipată de obligațiuni de finanțare a proiectelor,
împreună cu Banca Europeană de Investiții.
Obiectivul
constă în finalizarea rețelei complete până cel târziu la 31
decembrie 2050, în timp ce rețeaua centrală trebuie finalizată
cu prioritate până la 31 decembrie 2030. Coridoarele rețelei centrale,
astfel cum a propus Comisia Europeană la 19 octombrie 2011, și
„platformele” acestora vor reuni statele membre în cauză, precum și
părțile interesate relevante, de exemplu administratori și
utilizatori de infrastructură, în vederea asigurării coordonării,
cooperării și transparenței. Pe lângă aceste propuneri, va
fi necesară o minimă aliniere a procedurilor administrative
naționale pentru a asigura punerea în funcțiune lipsită de
probleme a tronsoanelor transfrontaliere ale rețelelor.
Activitățile de cercetare
și inovare ar trebui să combine activitățile axate
pe tehnologie[19]
cu cercetarea socio-economică în instrumente bazate pe logica pieței
și orientate către cerere (formare, achiziții publice,
standardizare, asigurări etc.) în scopul de a accelera tranziția de
la cercetare la exploatarea soluțiilor inovatoare. Acest lucru ar necesita
un parteneriat mai larg cu diferitele părți interesate în cadrul
inițiativelor care vor fi finanțate prin diferite instrumente
financiare ale UE în vederea lărgirii perspectivei de piață
și atingerii masei critice. În acest sens, inițiative în curs de
desfășurare precum „Energy-efficient Buildings Public Private
Partnership” (parteneriatul public privat privind clădirile eficiente
din punct de vedere energetic), „Culture Heritage” (patrimoniul
cultural), „Smart Cities and Communities”(orașe și
comunități inteligente) și „reFINE” („research for
Future Infrastructure Networks in Europe” – cercetare pentru viitoarele
rețele de infrastructură în Europa) ar putea reprezenta o bază
relevantă pentru dezvoltarea unor astfel de parteneriate. Politica de
coeziune a UE poate oferi sprijin pentru cercetare și inovare în aceste
domenii, în cadrul programelor naționale, și va continua, de
asemenea, să se pună un accent puternic pe sporirea
competitivității IMM-urilor, inclusiv în ceea ce privește
utilizarea TIC. În special, dezvoltarea unor strategii de inovare pentru
specializarea inteligentă, astfel cum s-a propus de către Comisie ca
o condiție prealabilă pentru utilizarea fondurilor structurale în
următoarea perioadă de programare 2014-2020, va contribui la
obținerea unui sprijin mai bine orientat din aceste fonduri structurale
și la o abordare strategică pentru exploatarea potențialului de
creștere inteligentă în toate regiunile[20].
 Comisia: ·                         a propus, în contextul politicii de coeziune pentru perioada 2014-2020, ca o parte importantă a Fondurilor structurale și a Fondului de coeziune să fie alocată investițiilor pentru sprijinirea tranziției către o economie cu emisii reduse de dioxid de carbon, în special în domeniul eficienței energetice și al surselor regenerabile de energie, inclusiv pentru reabilitarea clădirilor, și va continua să încurajeze utilizarea fondurilor permanent reînnoite în acest domeniu pentru a garanta un efect de levier mai pronunțat; ·                         va elabora un set de cerințe de bază pentru lucrări de construcție care trebuie îndeplinite pentru tronsoanele transfrontaliere ale proiectelor TEN cu scopul de a asigura un nivel minim de armonizare tehnică a proceselor naționale respective de acordare a autorizațiilor; ·                         va organiza, în primăvara anului 2013, o conferință privind inovarea în sectorul construcțiilor, pentru a identifica lacunele tehnologice de-a lungul întregului lanț de valori și pentru a elabora un plan de acțiune pentru remedierea acestora. Statele membre sunt invitate: să elaboreze împreună cu alte state membre și cu sectorul privat inițiative coordonate în comun care combină cercetarea, dezvoltarea tehnologică, achizițiile publice inovatoare, certificarea, asigurările, grupurile interregionale etc. pentru a accelera asimilarea pe piață de noi cunoștințe și tehnologii la nivelul UE și la nivel regional. UE va sprijini aceste inițiative prin intermediul „Orizont 2020” și prin intermediul programului pentru competitivitatea întreprinderilor și a IMM-urilor (COSME) pentru perioada 2014-2020, nu numai prin subvenții directe, dar și prin instrumente financiare pentru îmbunătățirea accesului la finanțare al IMM-urilor sub formă de capital propriu și împrumuturi. Autoritățile naționale și regionale sunt invitate să asigure o utilizare eficientă și complementară a diferitelor surse de sprijin ale UE, inclusiv a fondurilor politicii de coeziune dacă programele operaționale respective permit astfel de măsuri
3.2. Ameliorarea bazei capitalului uman
din sectorul construcțiilor
În prezent,
există un deficit important de lucrători calificați pentru
șantierele de construcții și, în mai mică măsură,
de produse pentru industria de construcții. În plus, sistemele de
educație și formare din Europa prezintă o mare varietate în ceea
ce privește gradul de centralizare sau descentralizare, structura
ofertelor de formare, rolul partenerilor sociali, structurile financiare
și conținutul programei de învățământ.
Este necesară
o mai bună anticipare a nevoilor viitoare în materie de competențe
și calificări, atragerea unui număr suficient de mare de elevi
pentru meseriile din construcții relevante și crearea
condițiilor necesare pentru un mediu de lucru mai bun și o mai
bună gestionare a carierei, pentru o mai mare mobilitate a
lucrătorilor din construcții și pentru prestarea de servicii
transfrontaliere mai diversificate. În același timp, trebuie avute în
vedere impactul îmbătrânirii forței de muncă din UE și
situația sănătății și siguranței la locul de
muncă specifică sectorului.
3.2.1 Măsuri pe termen scurt
Inițiativa
„BUILD UP Skills”(formarea competențelor) desfășurată în
cadrul programului „Energie inteligentă pentru Europa” vizează
adaptarea educației și formării profesionale (EFP) la necesarul
de competențe și calificări în materie de eficiență
energetică și surse regenerabile de energie. Inițiativa „BUILD
UP Skills” va permite definirea foilor de parcurs naționale de calificare
pentru 2020 și sprijinirea creării la scară largă a
sistemelor de formare și de certificare, precum și calificarea pentru
modernizarea structurilor existente de proiectare, unde este cazul, cu
sprijinul unor instrumente de finanțare, cum sunt Fondul social european
și Programul de învățare de-a lungul vieții sau a
programului „Erasmus pentru toți” propus să-i succeadă. Aceasta
ar duce la creșterea numărului de lucrători de șantier
calificați disponibili pe piață și ar încuraja proprietarii
de clădiri să investească în ameliorări energetice.
Această
inițiativă ar putea servi, de asemenea, ca bază pentru
identificarea programelor de studii, a programelor de pregătire sau a
calificărilor necesare în alte domenii legate de construcții și
dezvoltarea durabilă (de exemplu, industrializarea procesului de construcție,
utilizarea de materiale de construcții și tehnici inovatoare sau
neconvenționale, utilizarea TIC în sistemele de gestionare a
clădirilor etc.).
 Comisia: ·                         va efectua o evaluare a inițiativei „BUILD UP Skills”, în special pentru a examina dacă este oportună extinderea domeniului de aplicare al primei inițiative pentru a include și alte categorii de profesioniști din domeniul construcțiilor sau alte necesități legate de procesul de construcție și de dezvoltarea durabilă. Statele membre, organizațiile de constructori și instituțiile de învățământ sunt invitate: ·                         să negocieze acorduri colective pentru a sprijini dezvoltarea competențelor în legătură cu inițiativa „BUILD UP Skill” sau cu alte mecanisme similare.
3.2.2 Măsuri pe termen mediu
și lung
Sectorul
construcțiilor ar trebui să-și amelioreze capacitatea de a
identifica și anticipa necesitățile în materie de
competențe și să-și adapteze în consecință
concepția programelor de formare și calificare. În unele țări
există platforme pentru identificarea necesităților viitoare de
forță de muncă și competențe, ceea ce ar putea avea o
incidență directă asupra sectorului construcțiilor. O
inițiativă la nivel european având sprijinul unui dialog social ar
putea ameliora nu numai schimbul de informații cu privire la aceste
necesități, inclusiv disponibilitatea sectorului de a adopta practici
care utilizează resursele în mod eficient și de a construi
clădiri durabile, ci și abilitatea sistemului educațional de a
răspunde acestor necesități.
În
acest context, Comisia Europeană va sprijini un studiu de fezabilitate al
partenerilor sociali europeni privind instituirea unui consiliu sectorial
european pentru competențe. Consiliile sectoriale europene pentru
competențe sunt rețele de observatoare naționale ale pieței
forței de muncă și de analiză a competențelor la nivel
sectorial, care, sub conducerea reprezentanților sectoarelor, a
partenerilor sociali europeni și cu participarea reprezentanților
furnizorilor de educație și formare profesională, fac schimb de
informații și bune practici în vederea elaborării de
recomandări privind evoluția competențelor și a locurilor
de muncă.
De
asemenea, în 2012, Comisia va testa, în domeniul construcției durabile,
fezabilitatea alianței competențelor sectoriale dintre furnizorii de
educație și formare profesională (EFP), întreprinderi și
alte părți interesate, cu scopul de a elabora noi programe de studii
și cursuri actualizate, precum și de a introduce modalități
inovatoare de educare și formare profesională.
Promovarea și
implementarea instrumentelor elaborate în contextul politicii UE privind
învățarea continuă ar trebui să încurajeze mobilitatea
lucrătorilor calificați. Directiva privind detașarea
lucrătorilor stabilește un nucleu de termeni și condiții
clar definite pentru ocuparea forței de muncă în vederea
asigurării unei protecții minime a lucrătorilor și care
trebuie respectate de către prestatorul de servicii din țara
gazdă. Astfel, directiva prevede un nivel adecvat de protecție pentru
lucrătorii detașați. Pentru a evita orice abuz și eludare a
regulilor și pentru a evita „dumpingul social” în care furnizorii de
servicii din alte state membre pot subcota prestatorii locali de servicii,
deoarece standardele lor de muncă sunt mai mici, punerea în aplicare a
Directivei privind detașarea lucrătorilor trebuie
îmbunătățită, în special printr-o mai bună informare
cu privire la condițiile de lucru aplicabile, o cooperare administrativă
și un schimb de informații între autoritățile de control
mai eficiente, mai multe inspecții eficiente și introducerea
răspunderii individuale și în solidar pentru salariile
lucrătorilor detașați.
În sfârșit,
sectorul se confruntă cu o dublă provocare ca urmare a
schimbărilor demografice. Pe de o parte, întreprinderile de
construcții din UE ar trebui să caute strategii pentru a compensa
scăderea numărului de lucrători tineri din UE care intră în
sector și numărul considerabil de lucrători care se vor pensiona
în următorii ani; pe de altă parte, condițiile de muncă ar
trebui îmbunătățite pentru a asigura creșterea
speranței de viață. Această dublă provocare
necesită un mediu de lucru mai atractiv și mai multă
atenție acordată în viitor aspectelor legate de sănătate
și siguranță, în scopul evitării pensionărilor
anticipate din cauza accidentelor sau bolilor ocupaționale.
 Comisia: ·                         va promova, în contextul dialogului social european, inițiative menite să adapteze educația și formarea profesională la necesitățile viitoare ale sectorului construcțiilor în materie de competențe și calificări, inclusiv în ceea ce privește utilizarea eficientă a resurselor, prin identificarea cerințelor de bază în materie de competențe în anumite ramuri și facilitarea recunoașterii reciproce a calificărilor; ·                         va sprijini partenerii sociali sectoriali europeni din industria construcțiilor în crearea unui consiliu sectorial european pentru competențe în sectorul construcțiilor; ·                         le va încuraja pentru dezvoltarea inițiativelor în domenii precum energia și utilizarea eficientă a resurselor, sănătatea și siguranța, standardele de calitate și de formare, inclusiv ucenicia pentru tineri. Aceste inițiative pot lua forma unor campanii de informare și formare, finanțarea acestora putând face obiectul, în funcție de contextul național, unei gestionări comune a fondurilor. ·                         va testa, prin intermediul programului de învățare de-a lungul vieții, fezabilitatea alianțelor competențelor sectoriale în construcția durabilă, și anume parteneriatele între furnizorii de educație și formare profesională (EFT), întreprinderi și alte părți interesate, cu scopul de a elabora programe de studiu și calificări adecvate, precum și de a introduce modalități inovatoare în domeniul educării și formării profesionale;   Statele membre, partenerii sociali în industria construcțiilor și instituțiile de învățământ sunt invitate: ·                         să intervină rapid pentru a adopta directiva propusă recent[21] privind aplicarea Directivei 96/71/CE cu privire la detașarea lucrătorilor în cadrul furnizării de servicii; ·                         să stabilească parteneriate pentru sprijinirea sistemelor de învățământ și de formare profesională adecvate, la nivel național și regional, care să răspundă nevoilor actuale și viitoare din sectorul construcțiilor, în special pentru a îmbunătăți capacitatea de gestionare și implementare a TIC; ·                         să lanseze și să sprijine campanii pentru a face sectorul construcțiilor mai atractiv pentru persoane talentate.
3.3 Ameliorarea eficienței
utilizării resurselor, a performanțelor de mediu și a
perspectivelor comerciale
Foaia de parcurs către
o Europă eficientă din punct de vedere al utilizării resurselor[22] subliniază impactul
semnificativ al sectorului construcțiilor asupra resurselor naturale,
energiei, mediului și schimbărilor climatice.
Îmbunătățirile semnificative ale activităților și
lucrărilor de construcții pe toată durata ciclului lor de
viață au potențialul de a contribui la formarea unui sector al
construcțiilor competitiv și la dezvoltarea de clădiri eficiente
din punct de vedere energetic și al utilizării resurselor, toate
clădirile având un consum aproape nul de energie și utilizând
materiale eficiente din punctul de vedere al resurselor.
Îmbunătățirea
activităților în construcții și lucrări de
construcție deschide oportunități comerciale suplimentare, în
special pentru IMM-uri, măsurile necesare putând depinde de
condițiile locale și necesita soluții individuale. Astfel cum
s-a afirmat deja în Foaia de parcurs către o Europă eficientă
din punct de vedere al utilizării resurselor, Comisia va înainta în 2013 o
comunicare privind clădirile durabile, în care vor fi definite și
elaborate acțiunile de sprijinire a sectorului în care se utilizează
resursele în mod eficient.
Pentru a permite o
mai bună înțelegere și o utilizare pe scară mai largă
a conceptului de construcții durabile, pentru produsele, procesele și
lucrările de construcții vor trebui dezvoltați indicatori
armonizați, coduri și metode de evaluare a performanțelor de
mediu. Acestea ar trebui să asigure o interpretare coerentă și
recunoscută reciproc a performanțelor și să mențină
buna funcționare a pieței interne pentru produsele și serviciile
de construcții.
Comisia va propune
abordări în materie de recunoaștere reciprocă sau de armonizare
a diferitelor metode de evaluare existente, cu scopul de a le face mai
operaționale și mai accesibile pentru întreprinderile de
construcții, pentru sectorul de asigurări și pentru investitori. Această inițiativă se va sprijini pe platforme
existente, precum rețeaua pentru sectorul construcțiilor a
Comitetului european pentru standardizare (CEN Construction Network), pe linii
directoare, precum Ghidul de analiză și evaluare a Centrului Comun de
Cercetare (CCC) și pe proiecte de cercetare, precum „SuperBuildings”
și „Open House”.
Această
activitate va contribui la dezvoltarea unei abordări mai sistematice a
evaluării caracterului durabil al proiectelor care urmează să
fie finanțate prin programele de sprijin public, inclusiv la elaborarea de
modele de analiză costuri-beneficii aplicabile la ansamblul UE. Proiectele
pilot dezvoltate în cadrul achizițiilor publice ecologice și al
politicii regionale ar putea oferi autorităților de planificare
și celor contractante instrumente adecvate, în special pentru renovarea
imobilelor existente și modernizarea infrastructurii de transport.
În timpul consultării
publice, unele părți interesate au declarat că unele proiecte de
construcții pot fi obstrucționate prin procesul național de
autorizare, de exemplu prin întârzieri din cauza opoziției publice, a unor
probleme de expropriere și a necesității de a obține mai
multe autorizații diferite inclusiv a celor legate de protecția
mediului. Au fost identificate probleme de această natură în
contextul revizuirii actuale a directivei privind evaluarea impactului asupra
mediului (EIM)[23],
care vizează, printre altele, simplificarea și raționalizarea
procedurilor existente, și, prin urmare, va avea un impact pozitiv în
această privință, deoarece EIM face parte din procesul de
autorizare. Cea mai mare parte a obstacolelor sunt rezultatul diferitelor
dispoziții din legislațiile naționale și procedurile
administrative care reglementează procedura de acordare a
autorizațiilor. Aceasta ar putea împiedica formarea unor condiții de
concurență egale și difuzarea tehnologiilor ecologice. Întrucât
este cunoscut faptul că aceste legislații includ adesea domenii care
țin de competența exclusivă a statelor membre (de exemplu,
problemele legate de dreptul de proprietate), Comisia va încuraja schimbul de
informații și promovarea celor mai bune practici, de exemplu, prin
adoptarea voluntară a unor coduri de conduită vizând chestiuni precum
durata și etapele ale procesului de acordare a autorizațiilor sau cu
privire la instituirea unui proces de arbitraj dintre administrații.
În fine,
obiectivul de a reutiliza, recicla și/sau recupera, până în 2020, 70%
din deșeurile provenite din construcții și demolări în
conformitate cu Directiva-cadru privind deșeurile reprezintă o
oportunitate comercială interesantă pentru lanțul de valori din
construcții. Benefice pentru sector ar putea fi definiții ale
deșeurilor mai bune și mai clare, condiții armonizate pentru
transportul deșeurilor și norme armonizate pentru caracteristicile
materialelor pentru construcții privind utilizarea materialelor,
durabilitatea și compatibilitatea cu mediul.
 Comisia: ·                         va prezenta inițiative de îmbunătățire a recunoașterii reciproce metodelor de evaluare a performanțelor ecologice și a riscurilor, în special în contextul activităților de standardizare ale UE și al sistemelor de asigurare; ·                         va sprijini elaborarea unui model utilizabil la nivelul UE pe durata ciclului de viață complet pentru analiza raportului costuri-beneficii în materie de achiziții publice ecologice și pentru principiile dezvoltării durabile în politica regională; ·                         va evalua obstacolele care rezultă din legislația națională care reglementează procedurile de autorizare pentru proiectele de construcții majore, în vederea identificării bunelor practici și a raționalizării procedurilor (de exemplu, coduri de conduită pentru procedura de acordare a autorizațiilor sau pentru procesul de arbitraj între administrații); ·                         va elabora norme armonizate privind declararea caracteristicilor de performanță ale materialelor de construcție în ceea ce privește utilizarea durabilă a resurselor naturale în cadrul regulamentului privind materialele de construcții. Statele membre sunt invitate: ·                         să evalueze, la nivel național și regional, performanțele diferitelor subsectoare din construcții în materie de competitivitate și dezvoltare durabilă la nivel național și regional.
3.4 Întărirea pieței interne
pentru construcții
Sectorul
construcțiilor este puternic reglementat în mai multe privințe (de
exemplu, produse, lucrări, calificări profesionale,
sănătatea și siguranța la locul de muncă, impactul
asupra mediului), numeroase aspecte ținând de competența statelor
membre. În vederea asigurării unei mai bune funcționări a
pieței interne pentru materialele și serviciile de construcții,
sunt importante un cadru juridic cât mai clar și previzibil cu putință
și costuri administrative proporționale cu obiectivele urmărite.
Acest lucru va
necesita o analiză mai sistematică a diverselor abordări
normative și a actelor administrative care reglementează punerea în
aplicare a legislației UE privind sectorul construcțiilor.
Analiză va arăta modul în care interacționează diferitele
acte legislative ale UE, la nivel european și național și
dacă sunt necesare clarificări sau măsuri suplimentare pentru a
reduce sarcina administrativă a operatorilor din construcții și
a îmbunătăți funcționarea pieței interne în sectorul
construcțiilor. În ceea ce privește serviciile transfrontaliere,
„controalele de performanță” efectuate în 2011-2012 au evaluat
impactul încrucișat al mai multor acte juridice ale UE referitoare la
întreprinderile de construcții, identificând astfel anumite aplicări
greșite ale legislației UE, necesitatea unor clarificări și
noi măsuri care trebuie să fie luate. Aceasta va genera
recomandări pentru accelerarea procesului de convergență a
diferitelor strategii de reglementare naționale și regionale.
Eurocodurile ar putea facilita acest proces de
convergență. Acestea constituie o serie de standarde de proiectare
și cele mai actualizate coduri de bune practici aplicabile tuturor
materialelor de construcții principale, tuturor domeniilor importante ale ingineriei
construcțiilor și unei game largi de tipuri de structuri și
produse. Reprezintă un instrument flexibil, deoarece fiecare
țară are posibilitatea de a adapta Eurocodurile la condițiile
sale specifice și la evaluarea sa de risc în ceea ce privește clima,
riscul seismic, tradițiile etc. Comisia încurajează puternic statele
membre ale UE să adopte Eurocodurile drept coduri de proiectare
naționale[24]
pentru a garanta rezistența clădirilor la catastrofe.
Activitățile de comunicare și
diseminare, cum este portalul web BUILD UP[25]
ar putea, de asemenea, sprijini punerea în aplicare a legislației și
adoptarea de noi soluții de piață.
 Comisia: ·                         va întreprinde „verificări ale adecvării” legislației UE pentru a identifica sarcinile administrative excesive, suprapunerile, lacunele, inconsecvențele, măsurile caduce; ·                         va viza sectorul construcțiilor ca o prioritate în acțiuni întreprinse ca urmare a Comunicării privind punerea în aplicare a directivei privind serviciile intitulată „Un parteneriat pentru o nouă creștere în sectorul serviciilor”[26]; ·                         va prezenta un raport cu privire la punerea în aplicare a Eurocodurilor în statele membre ca răspuns la Recomandarea Comisiei 2003/887/CE; pe baza rezultatelor prezentului raport, Comisia va propune măsuri pentru a consolida sau, în cazul în care este necesar, impune utilizarea Eurocodurilor în domeniul achizițiilor publice, precum și alte instrumente, cum sunt evaluările riscului la nivel național și planurile de gestiune. Statele membre sunt invitate: ·                         să elaboreze instrumente corespunzătoare de supraveghere a pieței în contextul punerii în aplicare a legislației europene, în cadrul aplicării Regulamentului 765/2008/CE.
3.5 Întărirea
competitivității la nivel mondial a întreprinderilor de
construcții din UE.
Începând cu anul
2006, în contextul negocierilor sale comerciale internaționale, UE a pus
accentul din ce în ce mai mult pe obținerea din partea altor parteneri
comerciali a unor angajamente ambițioase pentru un mai bun acces la
piețele publice, în special în domeniul comerțului cu servicii
și al achizițiilor publice. Una dintre realizările cele mai
recente în materie este accesul, prevăzut în acordul de liber schimb
UE-Coreea, la contractele de concesiune coreene a furnizorilor din UE.
Forurile
intercontinentale specifice cu Africa și America Latină privind
construcția durabilă ar putea avea ca efect orientarea
achizițiilor publice din aceste piețe către criterii de
performanță, de durabilitate și de rentabilitate.
Parteneriatul UE-Africa pentru infrastructuri
de transport[27]
oferă oportunități pentru îmbunătățirea
conexiunilor transcontinentale și crearea unui sistem de transport mai
sigur și mai fiabil.
În ceea ce privește
finanțarea infrastructurii, diferitele instrumente financiare ale UE
și fondurile de cooperare ar putea, de asemenea, contribui la punerea în
aplicare a măsurilor relevante.
Inițiativa UE
intitulată „Small Business, Big World” („Întreprinderi mici într-o
lume mare”) va oferi micilor contractanți specializați
informații utile, consiliere și asistență în încercarea
acestora de a accesa piețele internaționale și de a găsi
noi parteneri de afaceri potențiali. De asemenea, Fondul European de
Dezvoltare Regională (FEDER) facilitează dezvoltarea de noi modele de
afaceri pentru IMM-uri, în special pentru internaționalizare.
Există un interes considerabil pentru
utilizarea normelor de Eurocoduri în afara UE din partea țărilor care
doresc să înlocuiască sau să-și actualizeze standardele
naționale pe baza codurilor avansate din punct de vedere tehnic sau care
sunt interesați în activități comerciale cu Uniunea
Europeană și statele membre ale AELS. Dialogul UE – Rusia în materie
de reglementare a înregistrat progrese semnificative în acest sens.
 Comisia: ·                         a propus o inițiativă legislativă[28] pentru a asigura deschiderea piețelor de achiziții publice din țările terțe, precum și condiții concurențiale echitabile între societățile din UE și concurenții acestora din străinătate; ·                         va continua să insiste asupra asigurării unor angajamente ambițioase de acces la piață din partea țărilor partenere în negocierile comerciale, atât cu privire la activitățile comerciale, cât și cu privire la accesul la piețele comerciale și de achiziții publice. ·                         va colabora cu Banca Europeană de Investiții pentru a lărgi posibilitățile de utilizare a instrumentelor financiare ale UE pentru a sprijini legăturile transcontinentale; ·                         va oferi sprijin financiar pentru asistență tehnică în vederea facilitării internaționalizării contractanților mici specializați; ·                         va dezvolta cooperarea cu țările terțe, în special Africa și America Latină, dar și în contextul dialogului privind problemele de reglementare dintre UE și Rusia, politica europeană de vecinătate și parteneriatul euro-mediteranean, privind construcția durabilă în domeniul achizițiilor publice, în special prin încurajarea acestor parteneri de a utiliza Eurocodurile ca un instrument de punere în aplicare a reglementărilor lor în materie de construcții. Statele membre sunt invitate: ·                         să acționeze rapid pentru a adopta noul regulament propus[29] privind accesul la bunuri și servicii al țărilor terțe pe piața internă a UE în materie de achiziții publice și procedurile de sprijin a negocierilor privind accesul bunurilor și serviciilor din UE la piețele de achiziții publice din țările terțe.
4. Guvernanța și implementarea
strategiei
La
prezenta comunicare se anexează un plan de acțiune care să
furnizeze detalii privind rezultatele preconizate ale fiecărei
recomandări, privind repartizarea competențelor între Comisia
Europeană, statele membre și organizațiile sectoriale, precum
și calendarul de punere în aplicare.
Implementarea
strategiei necesită raționalizarea și coordonarea numeroaselor
inițiative aflate în curs la nivel european, național și
sectorial pentru a crea mai multe sinergii și a maximiza impactul acestora
pe termen scurt, mediu și lung. Aceasta ar trebui să se bazeze pe o
structură de guvernanță care combină coordonarea și
monitorizarea, atât din punct de vedere tematic, cât și strategic și
care cuprinde:
·
un forum strategic tripartit de nivel înalt
(asociind Comisia, statele membre, reprezentanții sectoriali) cu misiunea
de a formula observații asupra inițiativelor Comisiei care
afectează sectorul construcțiilor și asupra punerii în aplicare
a strategiei și, ulterior, de a formula recomandări cu privire la
orice rectificări necesare ale strategiei sau cu privire la lansarea de
noi inițiative.
·
crearea de grupuri tematice compuse din
statele membre și reprezentanții sectoriali având un interes în
priorități de strategie specifice, care ar trebui să se
pună în contact cu rețelele și proiectele europene existente.
Aceste grupuri vor fi supravegheate de către serviciile Comisiei care sunt
responsabile cu domeniul specific de activitate al fiecărui grup.
Această
structură va permite formularea de orientări strategice din partea
UE, pe de o parte, cât și inițiative ascendente din partea statelor
membre și a subsectoarelor din construcții, pe de altă parte.
Pentru a răspunde provocărilor globale, trebuie consolidată
cooperarea între subsectoare și de-a lungul lanțului de valori.
5. Concluzii
Dată fiind
importanța sectorului construcțiilor pentru PIB al UE și pentru
ocuparea forței de muncă, precum și rolul acestuia în realizarea
obiectivelor strategice legate de climă, mediu și energetice, competitivitatea
acestui sector constituie o prioritate politică permanentă.
Mai mult, în
special în perioade de criză economică și financiară,
politicile UE în domenii precum schimbările climatice, eficiența
energetică și energiile regenerabile, în special în contextul unei
politici de încurajare susținută a renovării clădirilor, ar
trebui privite ca fiind o oportunitate pentru a revitaliza întreprinderile
și pentru ocuparea forței de muncă în sectorul
construcțiilor.
Prezenta
comunicare trece în revistă domeniile care prezintă un potențial
de creștere pentru întreprinderile din sectorul construcțiilor,
adeseori în cadrul strategiilor și instrumentelor de politică
existente. Implementarea deplină a acestor strategii ale UE ar trebui, de
exemplu, să încurajeze investițiile pe termen lung în rețelele
transeuropene, în cercetare și inovare și într-o bază mai
solidă de capital uman, ceea ce ar conduce la întărirea
competitivității în sectorul construcțiilor, atât pe piața
internă a UE, cât și pe piețele internaționale.
Această politică ar trebui însoțită de un cadru juridic
clar și coerent și de metode armonizate pentru evaluarea
performanțelor de durabilitate, pentru a se garanta buna funcționare
a pieței interne pentru materiale și servicii de construcții.
Succesul
strategiei propuse depinde de angajamentul statelor membre și al
părților interesate din construcții la diferite niveluri:
·
forumul strategic tripartit de nivel înalt ar
trebui să aibă un mandat clar pentru a efectua o evaluare
critică a performanțelor sectorului de construcții;
·
statele membre și părțile interesate
din construcții ar trebui să asigure legături adecvate cu
agendele naționale și sectoriale din domeniul construcțiilor;
·
statele membre și părțile interesate
din construcții ar trebui să faciliteze transferul de
experiență și de bune practici în cadrul grupurilor tematice
pentru a asigura implementarea lor operațională de către
întreprinderile de construcții;
·
fiecare intervenție politică ar trebui
monitorizată și evaluată în raport cu o serie de indicatori.
ANEXĂ –PLAN DE ACȚIUNE
Acțiuni pe termen scurt (2012-2014)
– referință la punctele 3.1.1 și 3.2.1 din comunicare
 Acțiuni || Rezultat || Context politic || Competență principală || Termen
 Analiza diverselor instrumente financiare ale UE și naționale de sprijinire a eficienței energetice a clădirilor || Raport al Comisiei Europene și recomandări privind sprijinul financiar pentru eficiența energetică a clădirilor || Directiva 2010/31/UE privind performanța energetică a clădirilor/plan de acțiune privind eficiența energetică 2011 || Comisia Europeană || În curs de desfășurare – până la sfârșitul anului 2013
 Instrumente fiscale și mecanisme de credit pentru proiectele de renovare proporționale cu sustenabilitatea unor obiective care urmează să fie atinse || Document de lucru al serviciilor Comisiei privind punerea în aplicare de către statele membre a măsurilor de eficiență energetică (inclusiv instrumente fiscale și mecanismele de credit în sectorul construcțiilor) bazată pe planurile naționale de acțiune pentru eficiență energetică || Directiva 2006/32/CE privind eficiența energetică la utilizatorii finali și serviciile energetice/ Directiva 2010/31/UE privind performanța energetică a clădirilor || Comisia Europeană || 2012-2013
 Proiect-pilot privind asigurarea și garanția de bună execuție || Recomandări preliminare privind sistemele de asigurări pentru a acoperi garanțiile de bună execuție ale micilor contractanți || Nou proiect-pilot susținut de Parlamentul European (început în 2012) || Comisia Europeană || 2013
 Campanii de informare privind noua directivă privind combaterea plăților întârziate || Sensibilizarea cu privire la drepturile existente ale contractanților în materie de termene de plată || Directiva 2011/7/UE || Comisia Europeană || 2012
 Proiect-pilot pentru executarea rapidă și eficientă a creanțelor neachitate ale IMM–urilor care funcționează peste hotare || Sensibilizarea cu privire la drepturile existente ale contractanților în materie de termene de plată || Directiva 2011/7/UE || Comisia Europeană || 2012-2013
 Evaluarea inițiativei pentru competențe BUILD UP în vederea extinderii inițiativei la alte categorii de profesioniști din domeniul construcțiilor și la alte calificări necesare || Raport de evaluare || Programul „Energie inteligentă - Europa” || Comisia Europeană || 2013-2014
 Instrumentele de inginerie financiară și asistență pentru dezvoltarea proiectului de proiecte de renovare la scară mică cu garanții contractuale privind performanțele clădirilor || Raport al statelor membre privind punerea în aplicare a instrumentelor și mecanismelor financiare || Fonduri structurale || Statele membre || 2012-2014
 Includerea foilor de parcurs privind formarea competențelor în cadrul priorităților de finanțare ale Fondului Social European pentru perioada 2014-2020 || Foi de parcurs privind formarea competențelor, desfășurate prin intermediul finanțării FSE || Politica energetică Politica regională Politica de ocupare a forței de muncă || Comisia Europeană Statele membre || 2012-2013
Acțiuni pe termen mediu și
lung (2014-2020)
1. Stimularea
condițiilor favorabile investițiilor– referințe în
secțiunea 3.1.2 din Comunicare
 Acțiuni || Rezultat || Context politic || Competență || Termen
 Aliniere minimă la un nivel tehnic a procesului național de acordare a autorizațiilor pentru secțiunile transfrontaliere TEN || Specificațiile tehnice comune ale UE || Rețele transeuropene pentru transport || Comisia Europeană || 2014 - 2016
 Identificare a lacunelor tehnologice în lanțul de valori din domeniul construcțiilor și dezvoltarea unui plan de acțiune pentru a remedia aceste lacune || Conferință și recomandări cu privire la prioritățile de inovare în construcții || Politica de inovare || Comisia Europeană || 2013
 Inițiative comune coordonate între statele membre și actorii privați care combină cercetarea-inovarea-achizițiile cu certificarea, asigurarea, grupurile interregionale etc. pentru a accelera utilizarea de noi cunoștințe și tehnologii la nivelul UE și la niveluri regionale || Proiecte || Orizont 2020 COSME Fondurile politicii de coeziune a UE || Statele membre || 2014 - 2020
2.
Îmbunătățirea bazei de capital uman – referințe în
secțiunea 3.2.2 din Comunicare
 Acțiuni || Rezultat || Context politic || Competență || Termen
 Inițiativele UE de dialog social pentru adaptarea educației și formării profesionale la nevoile de calificări viitoare din sectorul construcțiilor, care identifică cerințele de bază în materie de competențe în anumite ramuri și facilitarea recunoașterii reciproce a calificărilor || Studiu pentru dezvoltarea unei platforme de informare || Dialog social UE || Comisia Europeană || 2012 - 2014
 Crearea unui consiliu sectorial european pentru competențe în sectorul construcțiilor care să dezvolte inițiative în domeniul energiei precum și al eficienței resurselor la clădiri, sănătate și siguranță, standarde de calitate, ucenicie, gestionare comună a fondurilor de către partenerii sociali etc. || Consiliul sectorial UE pentru competențe || Dialog social UE || Comisia Europeană || 2013-2016
 Alianța competențelor sectoriale în UE în probleme de construcții durabile || Parteneriate pentru livrarea de programe adaptate sau calificări pentru educație și formare profesională (EFP) în moduri inovatoare || Noi competențe pentru noi locuri de muncă || Comisia Europeană || 2013 - 2016
 Intervenția rapidă pentru a adopta directiva propusă recent privind aplicarea Directivei 96/71/CE cu privire la detașarea lucrătorilor || Adoptare unei noi directive UE || Directiva 96/71 || Consiliul și Parlamentul European || 2012-2014
 Parteneriate de sistemelor de învățământ și de formare profesională la nivel național și regional pentru a răspunde nevoilor actuale și viitoare din sectorul construcțiilor, în special în domeniul TIC || Parteneriate dedicate pentru educație și formare profesională (EFP) || Politicile naționale EFP || Organizații sectoriale || 2013-2016
 Campanii de mărire a atractivității sectorului construcțiilor pentru talente || Campanii de sensibilizare ||   || Organizații sectoriale || 2012-2020
3. Îmbunătățirea
eficienței utilizării resurselor, a performanțelor de mediu
și a oportunităților de afaceri – referințe la punctul 3.3
din Comunicare
 Acțiuni || Rezultat || Context politic || Competență || Termen
 Recunoașterea reciprocă a metodelor pentru evaluarea performanțelor de mediu ale clădirilor[30] || Sistemul UE de evaluare ecologică UE a clădirilor și specificațiile tehnice UE || Politica UE privind eficiența utilizării resurselor și politica UE de standardizare || Comisia Europeană || 2014-2016
 Recunoașterea reciprocă a metodelor de evaluare a riscurilor, luând în considerare performanțele de mediu, în special în contextul activităților UE de standardizare și al sistemelor de asigurări || Specificațiile tehnice UE || Politica UE de standardizare || Comisia Europeană || 2014-2018
 Metodologie UE pentru calcularea costurilor pe ciclu de viață pentru clădiri pentru achizițiile publice ecologice[31] || Orientări UE pentru calcularea costurilor pe ciclu de viață în achizițiile publice || Achiziții publice ecologice || Comisia Europeană || 2014-2016
 Creșterea utilizării de achiziții publice ecologice în politica regională în perioada de programare următoare[32] || Promovarea în continuare a criteriilor conexe APE în domeniul construcțiilor în cadrul proiectelor finanțate de UE || Politica regională || Comisia Europeană || 2014-2020
 Evaluarea obstacolelor care rezultă din legislația națională care reglementează un astfel de proces de autorizare pentru proiectele majore de construcții || Concluzii practice la procesul de revizuire a Directivei privind evaluarea impactului asupra mediului Orientări pentru simplificarea procedurilor de evaluare de mediu pentru proiectele de interes comun privind infrastructura energetică || Evaluarea de mediu și proceduri naționale de acordare a autorizațiilor || Comisia Europeană || 2013-2016
 Norme armonizate privind declararea caracteristicilor de performanță a produselor de construcție în ceea ce privește utilizarea durabilă a resurselor[33] || Norme armonizate la nivelul UE și actualizarea standardelor UE armonizate || ENTR/ Regulament privind produsele de construcție || Comisia Europeană || 2013-2018
 Evaluarea performanței subsectoarelor de construcții în ceea ce privește competitivitatea și dezvoltarea durabilă la nivel național și regional || Rapoarte || Politici naționale privind construcțiile || Statele membre ||
4. Consolidarea
pieței interne a construcțiilor – referințe la punctul 3.4 din
Comunicare
 Acțiuni || Rezultat || Context politic || Competență principală || Termen
 „Verificări ale adecvării” legislației UE pentru a identifica sarcinile administrative excesive, suprapunerile, lacunele, inconsecvențele, măsurile caduce || Raportul de evaluare și recomandările privind legislația UE || Reglementarea inteligentă || Comisia Europeană || 2013-2015
 Reexaminarea punerii în aplicare a Eurocodurilor în statele membre și propuneri menite a asigura utilizarea Eurocodurilor în achizițiile publice, precum și alte instrumente, cum sunt evaluările riscului la nivel național și planurile de gestiune. || Raportare privind alte standarde de bază pentru proiectarea de construcții și posibilă mandatare standardizare privind acestea || Recomandare CE privind Eurocodurile 2003/887/CE || Comisia Europeană || 2013-2014
 Supravegherea pieței în ceea ce privește punerea în aplicare a legislației europene || Reducerea numărului de reclamații înaintate de industrii || Regulamentul 765/2008/CE || Statele membre ||
5. Promovarea
poziției competitive globale a întreprinderilor de construcții –
referințe în secțiunea 3.5 din Comunicare
 Acțiuni || Rezultat || Context politic || Competență principală || Termen
 Negocierea de angajamente comerciale în ceea ce privește accesul la piețele de achiziții publice și comerciale din țări terțe || Acorduri comerciale de asigurare a accesului pe piață a produselor pentru construcții și a serviciilor || Politica comercială a UE || Comisia Europeană || În desfășurare
 Crearea de oportunități de utilizare a instrumentelor financiare ale UE, de exemplu, de la Banca Europeană de Investiții, pentru sprijinirea conexiunilor transcontinentale || Informații specifice privind utilizarea instrumentelor financiare ale UE || De exemplu, Parteneriatul UE-Africa pentru infrastructură în transporturi || Comisia Europeană || 2013-2016
 Sprijin financiar pentru asistență tehnică în vederea internaționalizării micilor contractanți specializați || Asistență tehnică pentru micii contractanți din UE || Comunicarea „Small business, Big world” („Întreprinderi mici într-o lume mare”) || Comisia Europeană || 2012-2015
 Dezvoltarea cooperării cu Africa, America Latină, Rusia, țările din vecinătate privind construcția durabilă în domeniul achizițiilor publice || Forum internațional || Dialog UE extern și de reglementare || Comisia Europeană || 2013-2015
 Acțiune rapidă pentru a adopta noul regulament propus privind accesul bunurilor și serviciilor din țări terțe la piața de achiziții publice a UE și procedurile de sprijin a negocierilor privind accesul bunurilor și serviciilor din UE la piețele de achiziții publice din țările terțe || Adoptarea unui regulament UE || Propunere de regulament privind reciprocitatea accesului la piață || Statele membre || 2012-2014
[1]               Se estimează că 275 000 de noi locuri de
muncă ar putea fi create în acest sector până în anul 2020. CEDEFOP
„Competențe, cerere și ofertă” 2010, p. 96 - http://www.cedefop.europa.eu/en/Files/3052_en.pdf.
[2]               COM(2011) 885/2.
[3]               COM (2011) 112.
[4]               Comunicatul de presă al Eurostat 169/2011 din 17
noiembrie 2011.
[5]               De exemplu, indicele de producție ajustat pe zile
lucrătoare a scăzut cu 49% în Spania și cu 76% în Irlanda în
perioada cuprinsă între primul trimestru al anului 2007 și al doilea
trimestru al anului 2011 – sursa: Eurostat.
[6]               CEDEFOP „Competențe, cerere și ofertă”
2010, p. 93 http://www.cedefop.europa.eu/en/Files/3052_en.pdf
.
[7]               Directiva 2010/31/UE a Parlamentului European și a
Consiliului din 19 mai 2010 privind performanța energetică a
clădirilor.
[8]               Pentru mai multe detalii privind dispozițiile
aplicabile, a se vedea Directiva 2010/31/UE, articolul 2 alineatul (2) și
articolul 9.
[9]               COM(2010) 639 final.
[10]             COM(2011) 112 final.
[11]             COM(2011) 885 final.
[12]             Rata medie în UE de renovări de clădiri
existente este de 1,2% pe an. .
[13]             Text de compromis între Parlamentul European și
Consiliu pentru o nouă directivă privind eficiența
energetică (urmează să fie aprobată)
[14]             Foaie de parcurs către o Europă eficientă
din punct de vedere al utilizării resurselor, COM(2011) 571 final.
[15]             Directiva 2010/31/UE a Parlamentului European și a
Consiliului privind performanța energetică a clădirilor
(versiune reformată) (JO L 153, 18.6.2010, p. 13).
[16]             Cum ar fi cotele reduse de TVA, dobânzile
preferențiale, impozitul pe CO2 și pe energie,
subvențiile direcționate etc.
[17]             Directiva 2011/7/UE a Parlamentului European și a
Consiliului privind combaterea întârzierii în efectuarea plăților în
tranzacțiile comerciale (versiune reformată) (JO L 48,
23.2.2011, p. 1).
[18]             COM(2011) 615 final.
[19]             Acestea ar trebui să acopere o gamă largă
de domenii, cum sunt materialele noi, utilizarea TIC, reciclarea/recuperarea
deșeurilor din construcții și demolări, confortul în
clădiri etc.
[20]             http://ipts.jrc.ec.europa.eu/activities/research-and-innovation/s3platform.cfm.
[21]             COM(2012) 131 final.
[22]             COM(2011) 571 final.
[23]             Directiva 85/337/CEE, astfel cum a fost modificată,
privind evaluarea efectelor anumitor proiecte publice și private asupra
mediului
[24]             Recomandarea 2003/887/CE a Comisiei din 11 decembrie 2003.
[25]             www.buildup.eu.
[26]             COM(2012) 261 final
[27]             COM(2009) 301 final.
[28]             COM(2012) 124 final.
[29]             Ibidem.
[30]             Măsură care trebuie elaborată în continuare
în Comunicarea din 2013 privind construirea unor clădiri durabile
[31]             Măsură care trebuie elaborată în continuare
în Comunicarea din 2013 privind construirea unor clădiri durabile
[32]             Măsură care trebuie elaborată în continuare
în Comunicarea din 2013 privind construirea unor clădiri durabile
[33]             Măsură care trebuie elaborată în continuare
în Comunicarea din 2013 privind construirea unor clădiri durabile


title: Cauza T-13/10: Acțiune introdusă la 20 ianuarie 2010 — Goutier/OAPI — Rauch (ARANTAX)

text:
               27.3.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 80/35

         Acțiune introdusă la 20 ianuarie 2010 — Goutier/OAPI — Rauch (ARANTAX)
   (Cauza T-13/10)
   2010/C 80/58
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamant: Klaus Goutier (Frankfurt am Main, Germania) (reprezentant: E. E. Happe, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Norbert Rauch (Herzogenaurach, Germania)

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 10 noiembrie 2009 (în cauza R 1769/2008-4) în măsura în care a respins cererea de înregistrare a mărcii comunitare solicitate pentru următoarele servicii:

                           —

                           Clasa 35 — Servicii de consilier fiscal, stabilire de declarații fiscale, contabilitate, servicii de expert contabil, consiliere profesională, consiliere pentru întreprinderi;

                           —

                           Clasa 36 — Stabilirea de expertize și evaluări fiscale, fuzionare și achiziționare, respectiv consiliere financiară la cumpărarea sau la vânzarea de întreprinderi, precum și la dobândirea de participații în întreprinderi;

                           —

                           Clasa 43 — Servicii juridice, cercetare juridică;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: Klaus Goutier

      Marca comunitară vizată: marca verbală „ARANTAX” pentru produse și servicii din clasele 35, 36 și 42 (cererea de înregistrare nr. 4 823 084)

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: Norbert Rauch

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca figurativă germană „atarax” nr. 30 168 707 pentru produse și servicii din clasele 9, 35, 37, 41 și 42

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția

      Decizia camerei de recurs: anulează în parte decizia diviziei de opoziție și respinge în parte cererea de înregistrare a mărcii comunitare

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 (1), având în vedere că nu există risc de confuzie între mărcile în conflict

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, p. 1).


title: Cauza T-7/16: Acțiune introdusă la 8 ianuarie 2016 – La tarte tropézienne/OAPI (LA TARTE TROPÉZIENNE 1955. SAINT-TROPEZ)

text:
               7.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 90/22

         Acțiune introdusă la 8 ianuarie 2016 – La tarte tropézienne/OAPI (LA TARTE TROPÉZIENNE 1955. SAINT-TROPEZ)
   (Cauza T-7/16)
   (2016/C 090/30)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: La tarte tropézienne (Cogolin, France) (reprezentant: T. Cuche, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Marca în litigiu: înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană a mărcii comunitare figurative care cuprinde elementele verbale „LA TARTE TROPÉZIENNE 1955. SAINT-TROPEZ” – cererea de protecție a înregistrării nr. 1212 405

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a OAPI din 26 octombrie 2015 în cauza R 720/2015-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               constatarea inadmisibilității prezentei acțiuni;

               —

               constatarea faptului că protecția în Uniunea Europeană a înregistrării internaționale nr. 1.212.405 este valabilă pentru desemnarea produselor următoare „făini și preparate din cereale; zahăr; miere; sirop de melasă; drojdie; praf de copt; mirodenii; foi pentru prăjituri; prăjituri; prăjituri congelate; clătite”;

               —

               în consecință, anularea în parte a Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 26 octombrie 2015, în măsura în care aceasta a refuzat protecția în Uniunea Europeană a înregistrării internaționale nr. 1.212.405 pentru următoarele produse: „făini și preparate din cereale; zahăr; miere; sirop de melasă; drojdie; praf de copt; mirodenii; foi pentru prăjituri; prăjituri; prăjituri congelate; clătite”

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat (Motivele invocate)

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) și alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-501/10: Ordonanța Curții (Camera a opta) din 16 februarie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunale di Santa Maria Capua Vetere — Italia) — Procedură penală împotriva lui Raffaele Russo [Articolul 104 alineatul (3) primul paragraf din Regulamentul de procedură — Libertatea de stabilire — Libera prestare a serviciilor — Jocuri de noroc — Colectare de pariuri privind evenimente sportive — Cerința unei licențe — Consecințe care rezultă din încălcarea dreptului Uniunii cu ocazia atribuirii licențelor — Atribuirea a 16300 de licențe suplimentare — Principiul egalității de tratament și obligația de transparență — Principiul securității juridice — Protecția titularilor licențelor anterioare — Reglementare națională — Distanțe minime obligatorii între punctele de colectare a pariurilor — Admisibilitate — Activități transfrontaliere care pot fi asimilate celor care fac obiectul licenței — Interdicție prevăzută de reglementarea națională — Admisibilitate]

text:
               26.5.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 151/12

         Ordonanța Curții (Camera a opta) din 16 februarie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunale di Santa Maria Capua Vetere — Italia) — Procedură penală împotriva lui Raffaele Russo
   (Cauza C-501/10) (1)

   (Articolul 104 alineatul (3) primul paragraf din Regulamentul de procedură - Libertatea de stabilire - Libera prestare a serviciilor - Jocuri de noroc - Colectare de pariuri privind evenimente sportive - Cerința unei licențe - Consecințe care rezultă din încălcarea dreptului Uniunii cu ocazia atribuirii licențelor - Atribuirea a 16 300 de licențe suplimentare - Principiul egalității de tratament și obligația de transparență - Principiul securității juridice - Protecția titularilor licențelor anterioare - Reglementare națională - Distanțe minime obligatorii între punctele de colectare a pariurilor - Admisibilitate - Activități transfrontaliere care pot fi asimilate celor care fac obiectul licenței - Interdicție prevăzută de reglementarea națională - Admisibilitate)
   2012/C 151/20
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale di Santa Maria Capua Vetere

      Partea din acțiunea principală

   Raffaele Russo

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Tribunale di Santa Maria Capua Vetere — Libera circulație a persoanelor — Libertatea de stabilire — Libera prestare a serviciilor — Activitate de colectare de pariuri — Legislație națională care condiționează exercitarea acestei activități de obținerea unei autorizații și a unei licențe de securitate publică — Protecție acordată subiecților de drept care au obținut autorizații și licențe în urma unor proceduri de atribuire de la care au fost excluși nelegal alți operatori din același sector — Compatibilitate cu articolele 43 CE și 49 CE

      Dispozitivul

               1.

               Articolele 43 CE și 49 CE, precum și principiile egalității de tratament și efectivității trebuie interpretate în sensul că se opun ca un stat membru, care a exclus, cu încălcarea dreptului Uniunii, o categorie de operatori de la atribuirea licențelor pentru desfășurarea unei activități economice și care încearcă să remedieze această încălcare prin scoaterea la concurs a unui număr important de licențe noi, să protejeze pozițiile comerciale dobândite de operatorii existenți prevăzând, printre altele, obligația respectării unei distanțe minime între unitățile noilor titulari de licențe și cele ale operatorilor existenți.

               2.

               Articolele 43 CE și 49 CE trebuie interpretate în sensul că se opun aplicării unor sancțiuni pentru desfășurarea unei activități organizate de colectare de pariuri fără licență sau fără autorizația poliției unor persoane care se află în legătură cu un operator care fusese exclus de la o procedură de cerere de ofertă cu încălcarea dreptului Uniunii, inclusiv după noua procedură de cerere de ofertă menită să remedieze această încălcare a dreptului Uniunii, atunci când această procedură de cerere de ofertă și atribuirea subsecventă a unor licențe noi nu au remediat în mod efectiv excluderea nelegală a operatorului menționat de la procedura de cerere de ofertă anterioară.

               3.

               Rezultă din articolele 43 CE și 49 CE, din principiul egalității de tratament, din obligația de transparență, precum și din principiul securității juridice că condițiile și modalitățile unei proceduri de cerere de ofertă, precum cea în discuție în acțiunea principală, și în special dispozițiile care prevăd revocarea licențelor acordate în urma unei astfel de proceduri de cerere de ofertă, precum cele care figurează la articolul 23 alineatul 2 litera a) și alineatul 3 din proiectul de convenție dintre Administrația Autonomă a Monopolurilor de Stat și adjudecatarul licenței privind jocuri de noroc aferente altor evenimente decât cursele hipice, trebuie să fie formulate în mod clar, precis și univoc, verificarea acestui aspect revenind instanței de trimitere.

      (1)  JO C 346, 18.12.2010.