title: Cauza C-578/18: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 23 ianuarie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Korkein hallinto-oikeus - Finlanda) – Procedură inițiată de Energiavirasto (Trimitere preliminară – Piața internă a energiei electrice – Directiva 2009/72/CE – Articolul 3 – Protecția consumatorilor – Articolul 37 – Atribuțiile și competențele autorității de reglementare – Soluționarea extrajudiciară a litigiilor – Noțiunea de „parte” – Dreptul de a exercita o cale de atac împotriva deciziei autorității de reglementare – Plângere formulată de un client casnic împotriva unei întreprinderi care operează un sistem de distribuție a energiei electrice)

text:
               9.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 77/5

      Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 23 ianuarie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Korkein hallinto-oikeus - Finlanda) – Procedură inițiată de Energiavirasto
      (Cauza C-578/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Piața internă a energiei electrice - Directiva 2009/72/CE - Articolul 3 - Protecția consumatorilor - Articolul 37 - Atribuțiile și competențele autorității de reglementare - Soluționarea extrajudiciară a litigiilor - Noțiunea de „parte” - Dreptul de a exercita o cale de atac împotriva deciziei autorității de reglementare - Plângere formulată de un client casnic împotriva unei întreprinderi care operează un sistem de distribuție a energiei electrice)
      (2020/C 77/06)
      Limba de procedură: finlandeza

         Instanța de trimitere

      Korkein hallinto-oikeus

         Părțile din procedura principală

      Energiavirasto

         cu participarea: A, Caruna Oy

         Dispozitivul

      Articolul 37 din Directiva 2009/72/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 iulie 2009 privind normele comune pentru piața internă a energiei electrice și de abrogare a Directivei 2003/54/CE trebuie interpretat în sensul că nu impune statelor membre să confere autorității de reglementare competența de a soluționa litigiile dintre clienții casnici și operatorii de sistem și de a acorda, în consecință, clientului casnic care a adresat autorității de reglementare o plângere împotriva unui operator de sistem calitatea de „parte”, în sensul acestei dispoziții, și dreptul de a exercita o cale de atac împotriva deciziei luate de autoritatea menționată în urma acestei plângeri.

         (1)  JO C 427, 26.11.2018.


title: Cauza C-814/18: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 22 ianuarie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de College van Beroep voor het bedrijfsleven - Țările de Jos) – Ursa Major Services BV/Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit (Trimitere preliminară – Politica comună în domeniul pescuitului – Regulamentul (CE) nr. 1198/2006 – Articolul 55 alineatul (1) – Contribuție financiară din Fondul european pentru pescuit (FEP) – Eligibilitatea cheltuielilor – Condiție – Cheltuieli plătite efectiv de beneficiari – Noțiune)

text:
               9.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 77/5

      Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 22 ianuarie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de College van Beroep voor het bedrijfsleven - Țările de Jos) – Ursa Major Services BV/Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
      (Cauza C-814/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Politica comună în domeniul pescuitului - Regulamentul (CE) nr. 1198/2006 - Articolul 55 alineatul (1) - Contribuție financiară din Fondul european pentru pescuit (FEP) - Eligibilitatea cheltuielilor - Condiție - Cheltuieli plătite efectiv de beneficiari - Noțiune)
      (2020/C 77/07)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      College van Beroep voor het bedrijfsleven

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Ursa Major Services BV

         Pârât: Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 55 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1198/2006 al Consiliului din 27 iulie 2006 privind Fondul European pentru Pescuit trebuie interpretat în sensul că acesta este aplicabil raportului dintre autoritatea de gestionare a unui program operațional și beneficiarul unei subvenții acordate în cadrul Fondului European pentru Pescuit, astfel încât dispoziția menționată poate fi invocată împotriva acestui beneficiar.

                  2)

                  Articolul 55 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1198/2006 trebuie interpretat în sensul că o sumă facturată beneficiarului unei subvenții acordate în cadrul Fondului European pentru Pescuit și plătită de acesta poate fi considerată o cheltuială plătită efectiv, în sensul acestei dispoziții, chiar dacă terțul care a facturat această sumă a adus de asemenea o contribuție financiară la proiectul subvenționat, fie prin efectuarea unei compensații între o creanță față de beneficiar și o creanță a acestuia din urmă față de el, născută din angajamentul pe care și l a asumat de a furniza o contribuție, fie prin emiterea unei facturi distincte, cu condiția ca cheltuiala și contribuția în cauză să fie justificate în mod corespunzător prin facturi achitate sau prin documente contabile cu valoare probatorie echivalentă, aspect a cărui verificare este de competența instanței de trimitere.

         (1)  JO C 122, 1.4.2019.


title: Cauza C-29/19: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 23 ianuarie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundessozialgericht - Germania) – ZP/Bundesagentur für Arbeit (Trimitere preliminară – Securitate socială – Lucrători migranți – Regulamentul (CE) nr. 883/2004 – Prestații de șomaj – Calcul – Neluarea în considerare a ultimului salariu primit în statul membru de reședință – Perioadă de referință prea scurtă – Salariu primit ulterior încetării raportului de muncă – Persoană care a desfășurat anterior o activitate salariată în Elveția)

text:
               9.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 77/6

      Hotărârea Curții (Camera a opta) din 23 ianuarie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundessozialgericht - Germania) – ZP/Bundesagentur für Arbeit
      (Cauza C-29/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Securitate socială - Lucrători migranți - Regulamentul (CE) nr. 883/2004 - Prestații de șomaj - Calcul - Neluarea în considerare a ultimului salariu primit în statul membru de reședință - Perioadă de referință prea scurtă - Salariu primit ulterior încetării raportului de muncă - Persoană care a desfășurat anterior o activitate salariată în Elveția)
      (2020/C 77/08)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Bundessozialgericht

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: ZP

         Pârâtă: Bundesagentur für Arbeit

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 62 alineatele (1) și (2) din Regulamentul (CE) nr. 883/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 privind coordonarea sistemelor de securitate socială trebuie interpretat în sensul că se opune unei legislații a unui stat membru care, deși prevede calcularea prestațiilor de șomaj pe baza valorii salariului anterior, nu permite, în cazul în care durata primirii salariului plătit persoanei interesate pentru ultima activitate salariată pe care a desfășurat o în cadrul acestei legislații este mai mică decât perioada de referință prevăzută de legislația respectivă pentru stabilirea salariului pe baza căruia se calculează prestațiile de șomaj, să se ia în considerare salariul primit de persoana în cauză pentru această activitate.

                  2)

                  Articolul 62 alineatele (1) și (2) din Regulamentul nr. 883/2004 trebuie interpretat în sensul că se opune unei legislații a unui stat membru care, deși prevede calcularea prestațiilor de șomaj pe baza valorii salariului anterior, nu permite, în cazul în care salariul primit de persoana interesată pentru ultima activitate salariată pe care a desfășurat o în cadrul acestei legislații a fost stabilit și primit abia după încetarea raportului său de muncă, să se ia în considerare salariul primit de persoana în cauză pentru această activitate.

         (1)  JO C 103, 18.3.2019.


title: Cauza C-32/19: Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 22 ianuarie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberster Gerichtshof - Austria) – AT/Pensionsversicherungsanstalt (Trimitere preliminară – Libera circulație a persoanelor – Cetățenia Uniunii – Dreptul de liberă circulație și de liberă ședere pe teritoriul statelor membre – Directiva 2004/38/CE – Articolul 17 alineatul (1) litera (a) – Drept de ședere permanentă – Dobândire înaintea încheierii unei perioade neîntrerupte de ședere de cinci ani – Lucrător care a împlinit, în momentul în care și-a încetat activitatea, vârsta în vederea pensionării pentru limită de vârstă)

text:
               9.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 77/7

      Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 22 ianuarie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberster Gerichtshof - Austria) – AT/Pensionsversicherungsanstalt
      (Cauza C-32/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Libera circulație a persoanelor - Cetățenia Uniunii - Dreptul de liberă circulație și de liberă ședere pe teritoriul statelor membre - Directiva 2004/38/CE - Articolul 17 alineatul (1) litera (a) - Drept de ședere permanentă - Dobândire înaintea încheierii unei perioade neîntrerupte de ședere de cinci ani - Lucrător care a împlinit, în momentul în care și-a încetat activitatea, vârsta în vederea pensionării pentru limită de vârstă)
      (2020/C 77/09)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Oberster Gerichtshof

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: AT

         Pârâtă: Pensionsversicherungsanstalt

         Dispozitivul

      Articolul 17 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2004/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora, de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 1612/68 și de abrogare a Directivelor 64/221/CEE, 68/360/CEE, 72/194/CEE, 73/148/CEE, 75/34/CEE, 75/35/CEE, 90/364/CEE, 90/365/CEE și 93/96/CEE trebuie interpretat în sensul că, în scopul obținerii unui drept de ședere permanentă în statul membru gazdă înaintea încheierii unei perioade neîntrerupte de ședere de cinci ani, condițiile referitoare la faptul de a fi lucrat în statul membru respectiv cel puțin în cursul ultimelor douăsprezece luni precedente și de a avea reședința pe teritoriul acestuia o perioadă neîntreruptă mai mare de trei ani se aplică unui lucrător care, în momentul în care își încetează activitatea, a împlinit vârsta prevăzută de legislația acestui stat membru în vederea pensionării pentru limită de vârstă.

         (1)  JO C 131, 8.4.2019.


title: Cauza C-506/18 P: Ordonanța Curții (Camera a opta) din 21 ianuarie 2020 – Parlamentul European/Erik Josefsson (Recurs – Funcție publică – Agent temporar – Parlamentul European – Rezilierea contractului – Acord prin care se urmărește soluționarea litigiului dintre părți – Recurs rămas fără obiect – Nepronunțare asupra fondului)

text:
               9.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 77/8

      Ordonanța Curții (Camera a opta) din 21 ianuarie 2020 – Parlamentul European/Erik Josefsson
      (Cauza C-506/18 P) (1)

      (Recurs - Funcție publică - Agent temporar - Parlamentul European - Rezilierea contractului - Acord prin care se urmărește soluționarea litigiului dintre părți - Recurs rămas fără obiect - Nepronunțare asupra fondului)
      (2020/C 77/10)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurent: Parlamentul European (reprezentanți: Í. Ní Riagáin Düro, V. Montebello-Demogeot și J. Steele, agenți)

         Cealaltă parte din procedură: Erik Josefsson (reprezentanți: T. Bontinck, A. Guillerme și M. Forgeois, avocați)

         Dispozitivul

                  1)

                  Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra recursului.

                  2)

                  Parlamentul European și domnul Erik Josefsson suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 445, 10.12.2018.


title: Cauza C-613/18: Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 21 ianuarie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Tributário de Lisboa - Portugalia) – Estado do Canadá/Autoridade Tributária e Aduaneira (Trimitere preliminară - Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții – Restricții privind circulația capitalurilor cu destinația sau provenite din țări terțe - Fiscalitate directă – Impozit pe venitul persoanelor juridice – Profituri distribuite de societăți rezidente pe teritoriul portughez – Reducerea bazei de impozitare)

text:
               9.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 77/8

      Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 21 ianuarie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Tributário de Lisboa - Portugalia) – Estado do Canadá/Autoridade Tributária e Aduaneira
      (Cauza C-613/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții - Restricții privind circulația capitalurilor cu destinația sau provenite din țări terțe - Fiscalitate directă - Impozit pe venitul persoanelor juridice - Profituri distribuite de societăți rezidente pe teritoriul portughez - Reducerea bazei de impozitare)
      (2020/C 77/11)
      Limba de procedură: portugheza

         Instanța de trimitere

      Tribunal Tributário de Lisboa

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: Estado do Canadá

         Pârâtă: Autoridade Tributária e Aduaneira

         Dispozitivul

      Articolele 63 și 65 TFUE trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări a unui stat membru precum cea în discuție în litigiul principal, în temeiul căreia dividendele distribuite de o societate rezidentă fac obiectul unui impozit a cărui rată efectivă este mai ridicată atunci când sunt primite de o persoană juridică rezidentă într-o țară terță care nu exercită activități de natură comercială, industrială sau agricolă cu titlu principal, decât atunci când astfel de dividende sunt primite de o astfel de persoană juridică rezidentă în statul membru respectiv. Situația este diferită numai dacă aplicarea convenției fiscale dintre Canada și Republica Portugheză, semnată la 14 iunie 1999 în vederea evitării dublei impuneri și a prevenirii evaziunii fiscale în materia impozitului pe venit permite neutralizarea efectelor diferenței de tratament provenite din reglementarea statului membru respectiv, aspect a cărui verificare revine instanței de trimitere.

         (1)  JO C 445, 10.12.2018.


title: Cauza C-47/19: Ordonanța Curții (Camera a noua) din 7 octombrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Finanzgericht Hamburg - Germania) – HA/Finanzamt Hamburg-Barmbek-Uhlenhorst (Trimitere preliminară – Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (TVA) – Directiva 2006/112/CE – Articolul 132 alineatul (1) literele (h)-(j) – Diverse scutiri legate de copii sau de tineri, de învățământul școlar sau universitar – Cursuri de surfing și de navigație pentru instituții școlare și universitare – Excursie școlară)

text:
               9.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 77/9

      Ordonanța Curții (Camera a noua) din 7 octombrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Finanzgericht Hamburg - Germania) – HA/Finanzamt Hamburg-Barmbek-Uhlenhorst
      (Cauza C-47/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (TVA) - Directiva 2006/112/CE - Articolul 132 alineatul (1) literele (h)-(j) - Diverse scutiri legate de copii sau de tineri, de învățământul școlar sau universitar - Cursuri de surfing și de navigație pentru instituții școlare și universitare - Excursie școlară)
      (2020/C 77/12)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Finanzgericht Hamburg

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: HA

         Pârâtă: Finanzamt Hamburg-Barmbek-Uhlenhorst

         Dispozitivul

                  1)

                  Noțiunea de „învățământ școlar sau universitar”, în sensul articolului 132 alineatul (1) literele (i) și (j) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie interpretată în sensul că nu acoperă cursurile de surfing și de navigație predate de școlile de surfing și de navigație, precum cele în discuție în litigiul principal, pentru instituții școlare sau pentru universități, în care aceste cursuri pot face parte din programul de activități sportive sau de formare a profesorilor de sport și, respectiv, pot fi luate în considerare la notare.

                  2)

                  Noțiunea de prestare de servicii „direct legate de protecția copiilor și a tinerilor”, în sensul articolului 132 alineatul (1) litera (h) din Directiva 2006/112, trebuie interpretată în sensul că nu acoperă cursurile de surfing și de navigație predate de școlile de surfing și de navigație, precum cele în discuție în litigiul principal, independent de faptul dacă aceste cursuri sunt predate în cadrul unei excursii școlare.

         (1)  JO C 131, 8.4.2019.


title: Cauza C-813/19 PPU: Ordonanța Curții (Camera a treia) din 21 ianuarie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour d'appel d'Aix-En-Provence - Franța) – Executarea unui mandat european de arestare împotriva lui MN (Trimitere preliminară – Procedură preliminară de urgență – Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții – Cooperare judiciară în materie penală – Mandat european de arestare – Decizia-cadru 2002/584/JAI – Articolul 6 alineatul (1) – Noțiunea de „autoritate judiciară emitentă” – Protecție jurisdicțională efectivă)

text:
               9.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 77/10

      Ordonanța Curții (Camera a treia) din 21 ianuarie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour d'appel d'Aix-En-Provence - Franța) – Executarea unui mandat european de arestare împotriva lui MN
      (Cauza C-813/19 PPU) (1)

      (Trimitere preliminară - Procedură preliminară de urgență - Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții - Cooperare judiciară în materie penală - Mandat european de arestare - Decizia-cadru 2002/584/JAI - Articolul 6 alineatul (1) - Noțiunea de „autoritate judiciară emitentă” - Protecție jurisdicțională efectivă)
      (2020/C 77/13)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Cour d'appel d'Aix-En-Provence

         Părțile din procedura principală

      MN

         Cu participarea: RJA, RJO, FD, BG, PG, KL, LK, MJ, NI, OH

         Dispozitivul

      Articolul 6 alineatul (1) din Decizia-cadru 2002/584/JAI a Consiliului din 13 iunie 2002 privind mandatul european de arestare și procedurile de predare între statele membre trebuie interpretat în sensul că intră în noțiunea de „autoritate judiciară emitentă”, în sensul acestei dispoziții, magistrații parchetului francez, plasați sub direcția și controlul superiorilor lor ierarhici, precum și sub autoritatea ministrului justiției în temeiul normelor statutare și organizaționale cărora le sunt supuși, din moment ce statutul lor le conferă o garanție de independență, în special în raport cu puterea executivă, în cadrul emiterii mandatului european de arestare.
      Decizia-cadru 2002/584 trebuie interpretată în sensul că cerințele inerente unei protecții jurisdicționale efective de care trebuie să beneficieze o persoană împotriva căreia a fost emis un mandat european de arestare pentru efectuarea urmăririi penale sunt îndeplinite din moment ce, potrivit legislației statului membru emitent, condițiile de eliberare a acestui mandat și în special caracterul său proporțional fac obiectul unui control jurisdicțional în acest stat membru.

         (1)  JO C 19, 20.1.2020.


title: Cauza C-58/19 P: Recurs introdus la 25 ianuarie 2019 de Mykola Yanovych Azarov împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 13 decembrie 2018 în cauza T-247/17, Mykola Yanovych Azarov/Consiliul Uniunii Europene

text:
               9.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 77/11

      Recurs introdus la 25 ianuarie 2019 de Mykola Yanovych Azarov împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 13 decembrie 2018 în cauza T-247/17, Mykola Yanovych Azarov/Consiliul Uniunii Europene
      (Cauza C-58/19 P)
      (2020/C 77/14)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Recurent: Mykola Yanovych Azarov (reprezentanți: A. Egger și G. Lansky, Rechtsanwälte)

         Cealaltă parte din procedură: Consiliul Uniunii Europene
      Prin Ordonanța din 22 octombrie 2019, Curtea de Justiție a Uniunii Europene (Camera a șaptea) a dispus următoarele:

                  1.

                  Recursul este vădit întemeiat.

                  2.

                  Anulează Hotărârea Tribunalului Uniunii Europene din 13 decembrie 2018, Azarov/Consiliul (T-247/17, nepublicată, EU:T:2018:931).

                  3.

                  Anulează Decizia (PESC) 2017/381 a Consiliului din 3 martie 2017 de modificare a Deciziei 2014/119/PESC privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina și Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2017/374 al Consiliului din 3 martie 2017 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 208/2014 privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina, în ceea ce îl privește pe domnul Mykola Yanovych Azarov.

                  4.

                  Obligă Consiliul Uniunii Europene să suporte cheltuielile de judecată aferente atât procedurii în primă instanță, cât și prezentei proceduri de recurs.


title: Cauza C-236/19 P: Recurs introdus la 15 martie 2019 de István Szécsi și Nóra Somossy împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a treia) din 16 ianuarie 2019 în cauza T-331/18, István Szécsi și Nóra Somossy/Comisia Europeană

text:
               9.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 77/11

      Recurs introdus la 15 martie 2019 de István Szécsi și Nóra Somossy împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a treia) din 16 ianuarie 2019 în cauza T-331/18, István Szécsi și Nóra Somossy/Comisia Europeană
      (Cauza C-236/19 P)
      (2020/C 77/15)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Recurenți: István Szécsi, Nóra Somossy (reprezentant: D. Lázár, Rechtsanwalt)

         Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană
      Prin Ordonanța din 1 octombrie 2019, Curtea de Justiție a Uniunii Europene (Camera a șasea) a respins recursul ca vădit nefondat și a dispus obligarea domnului István Szécsi și a doamnei Nóra Somossy la suportarea propriilor cheltuieli de judecată.


title: Cauza C-315/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Gericht Erster Instanz Eupen (Belgia) la 16 aprilie 2019 – YU/Wallonische Region

text:
               9.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 77/12

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Gericht Erster Instanz Eupen (Belgia) la 16 aprilie 2019 – YU/Wallonische Region
      (Cauza C-315/19)
      (2020/C 77/16)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Gericht Erster Instanz Eupen

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: YU

         Pârâtă: Wallonische Region
      Curtea de Justiție a Uniunii Europene (Camera a șasea) se pronunță prin Ordonanța din 26 septembrie 2019, după cum urmează:
      Articolul 45 TFUE trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări a unui stat membru potrivit căreia un lucrător rezident al acestui stat membru se poate prevala de o derogare de la obligația de înmatriculare în statul său membru de rezidență a unui vehicul pus la dispoziția sa de angajatorul său stabilit în acest alt stat membru și înmatriculat în acest alt stat membru numai dacă documentele care atestă că îndeplinește condițiile de aplicare a acestei derogări se află în permanență la bordul acestui vehicul.


title: Cauza C-461/19 P: Recurs introdus la 7 iunie 2019 de All Star CV împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 29 martie 2019 în cauza T-611/17, All Star/EUIPO

text:
               9.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 77/12

      Recurs introdus la 7 iunie 2019 de All Star CV împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 29 martie 2019 în cauza T-611/17, All Star/EUIPO
      (Cauza C-461/19 P)
      (2020/C 77/17)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Recurentă: All Star CV (reprezentanți: S. Malynicz, A. Newnes, A. Artinian, avocați)

         Cealaltă parte din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală
      Prin Ordonanța din 30 septembrie 2019, Curtea (Camera de admitere în principiu a recursurilor) a dispus că recursul nu este admis.


title: Cauza C-513/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Rejonowy dla Warszawy-Woli w Warszawie (Polonia) la 5 iulie 2019 – P.J./(X) S.A.

text:
               9.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 77/13

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Rejonowy dla Warszawy-Woli w Warszawie (Polonia) la 5 iulie 2019 – P.J./(X) S.A.
      (Cauza C-513/19)
      (2020/C 77/18)
      Limba de procedură: polona

         Instanța de trimitere

      Sąd Rejonowy dla Warszawy-Woli w Warszawie

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: P.J.

         Pârâtă: (X) S.A.
      Prin Ordonanța din 7 noiembrie 2019, Curtea (Camera a noua) a decis că cererea de decizie preliminară este vădit inadmisibilă.


title: Cauza C-548/19 P: Recurs introdus la 17 iulie 2019 de Laurence Bonnafous împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) pronunțate la 6 iunie 2019 în cauza T-614/17, Bonnafous/Consiliul

text:
               9.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 77/13

      Recurs introdus la 17 iulie 2019 de Laurence Bonnafous împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) pronunțate la 6 iunie 2019 în cauza T-614/17, Bonnafous/Consiliul
      (Cauza C-548/19 P)
      (2020/C 77/19)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Recurent: Laurence Bonnafous (reprezentanți: S. Rodrigues, A. Blot, avocați)

         Cealaltă parte din procedură: Agenția Executivă pentru Educație, Audiovizual și Cultură
      Prin Ordonanța din 27 noiembrie 2019, Curtea (Camera a șaptea) a dispus respingerea recursului ca vădit nefondat.


title: Cauza C-550/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado de lo Social de Madrid (Spania) la 17 iulie 2019 – EV/Obras y Servicios Públicos S.A. și Acciona Agua, S.A.

text:
               9.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 77/14

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado de lo Social de Madrid (Spania) la 17 iulie 2019 – EV/Obras y Servicios Públicos S.A. și Acciona Agua, S.A.
      (Cauza C-550/19)
      (2020/C 77/20)
      Limba de procedură: spaniola

         Instanța de trimitere

      Juzgado de lo Social de Madrid

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: EV

         Pârâte: Obras y Servicios Públicos S.A., Acciona Agua, S.A.

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Clauza 4 punctul 1 din Acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP, care a fost introdus în ordinea juridică comunitară prin Directiva 1999/70 (1) a Consiliului și prin Directiva 2001/23, trebuie interpretată în sensul că nu există un motiv obiectiv care să justifice încălcarea – prin articolul 24.2 din convenția colectivă de muncă din sectorul construcțiilor care prevede că, indiferent de durata contractului general pentru o singură lucrare, nu se aplică dispozițiile articolului 15.1 a) primul paragraf din [Statutul lucrătorilor], lucrătorii menținându-și în continuare statutul de „lucrători pe durată determinată”, atât în aceste cazuri, cât și în cazurile de succesiune de întreprinderi prevăzute la articolul 44 din [Statutul lucrătorilor] sau în cele de transfer de personal reglementate la articolul 27 din convenția [colectivă] general aplicabilă – a legislației naționale care stabilește la articolul 15.1.a) din [Statutul lucrătorilor] că „[a]ceste contracte nu pot avea o durată mai mare de trei ani, care poate fi prelungită cu cel mult 12 luni prin Contractul colectiv de muncă sectorial național sau, în lipsa acestuia, prin Contractul colectiv de muncă sectorial de nivel inferior. La expirarea acestor termene, lucrătorii dobândesc statutul de lucrători permanenți ai întreprinderii”?

                  2)

                  Clauza 4 punctul 1 din Acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP, care a fost introdusă în ordinea juridică comunitară prin Directiva 1999/70 a Consiliului și prin Directiva 2001/23, trebuie interpretată în sensul că nu există un motiv obiectiv care să justifice încălcarea – prin articolul 24.5 din Convenția colectivă de muncă din sectorul construcțiilor, care prevede că ocuparea unor locuri de muncă diferite prin intermediul a două sau mai multe contracte de lucrări pe durată determinată încheiate cu aceeași întreprindere sau cu același grup de întreprinderi în perioada și în termenul prevăzute la articolul 15.5 din [Statutul lucrătorilor] nu implică dobândirea statutului prevăzut în dispoziția menționată nici în aceste cazuri, dar nici în cazul de succesiune de întreprinderi, prevăzut la articolul 44 din [Statutul lucrătorilor], sau de transfer de personal, prevăzut la articolul 27 din convenția menționată – a legislației naționale care stabilește la articolul 15.5 din [Statutul lucrătorilor] că „[f]ără a aduce atingere dispozițiilor alineatelor 1.a), 2 și 3, lucrătorii care într-o perioadă de 30 de luni au fost angajați pentru o perioadă mai mare de 24 de luni, cu sau fără întrerupere, pentru același loc de muncă sau pentru un loc de muncă diferit la aceeași întreprindere sau la același grup de întreprinderi, prin intermediul a două sau mai multe contracte de muncă pe durată determinată, fie direct, fie prin utilizarea unor agenții de muncă temporară, în aceleași condiții contractuale pe durată determinată sau în condiții contractuale diferite, dobândesc statutul de lucrători permanenți. Dispozițiile paragrafului precedent sunt aplicabile și în cazul unei succesiuni sau al unui schimb de întreprinderi în conformitate cu prevederile legii sau ale convenției colective”?

                  3)

                  Articolul 3 alineatul (1) din Directiva 2001/23 (2) trebuie interpretat în sensul că se opune ca, în temeiul convenției colective de muncă din sectorul construcțiilor, drepturile și obligațiile pe care trebuie să le respecte noua întreprindere sau entitate care va desfășura activitatea care face obiectul contractului să se limiteze doar la cele care decurg din ultimul contract încheiat între lucrător și întreprinderea care pune capăt contractului și ca această împrejurare să constituie un motiv obiectiv care să justifice încălcarea legislației naționale care prevede la articolul 44 din [Statutul lucrătorilor] preluarea tuturor drepturilor și obligațiilor, fără a le limita la cele din ultimul contract?

         (1)  Directiva 1999/70/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 privind Acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP (JO 1999, L 175, p. 43, Ediție specială, 05/vol. 5, p. 129).

         (2)  Directiva 2001/23/CE a Consiliului din 12 martie 2001 privind apropierea legislației statelor membre referitoare la menținerea drepturilor lucrătorilor în cazul transferului de întreprinderi, unități sau părți de întreprinderi sau unități (JO 2001, L 82, p. 16, Ediție specială, 05/vol. 6, p. 20).


title: Cauza C-586/19 P: Recurs introdus la 1 august 2019 de L'Oréal împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) din 19 iunie 2019 în cauza T-179/16 RENV, L'Oréal/EUIPO - Guinot

text:
               9.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 77/15

      Recurs introdus la 1 august 2019 de L'Oréal împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) din 19 iunie 2019 în cauza T-179/16 RENV, L'Oréal/EUIPO - Guinot
      (Cauza C-586/19 P)
      (2020/C 77/21)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Recurentă: L'Oréal (reprezentanți: T. de Haan, P. Péters, avocați)

         Celelalte părți din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală, Guinot
      Prin Ordonanța din 7 octombrie 2019, Curtea (Camera de admitere în principiu a recursurilor) a dispus că recursul nu este admis.


title: Cauza C-587/19 P: Recurs introdus la 1 august 2019 de L'Oréal împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) din 19 iunie 2019 în cauza T-180/16 RENV, L'Oréal/EUIPO - Guinot

text:
               9.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 77/15

      Recurs introdus la 1 august 2019 de L'Oréal împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) din 19 iunie 2019 în cauza T-180/16 RENV, L'Oréal/EUIPO - Guinot
      (Cauza C-587/19 P)
      (2020/C 77/22)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Recurentă: L'Oréal (reprezentanți: T. de Haan, P. Péters, avocați)

         Celelalte părți din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală, Guinot
      Prin Ordonanța din 7 octombrie 2019, Curtea (Camera de admitere în principiu a recursurilor) a declarat că recursul nu se admite în principiu.


title: Cauza C-588/19 P: Recurs introdus la 1 august 2019 de L'Oréal împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) din 19 iunie 2019 în cauza T-181/16 RENV, L'Oréal/EUIPO - Guinot

text:
               9.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 77/16

      Recurs introdus la 1 august 2019 de L'Oréal împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) din 19 iunie 2019 în cauza T-181/16 RENV, L'Oréal/EUIPO - Guinot
      (Cauza C-588/19 P)
      (2020/C 77/23)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Recurentă: L'Oréal (reprezentanți: T. de Haan, P. Péters, avocați)

         Celelalte părți din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală, Guinot
      Prin Ordonanța din 7 octombrie 2019, Curtea (Camera de admitere în principiu a recursurilor) a declarat că recursul nu se admite în principiu.


title: Cauza C-589/19 P: Recurs introdus la 1 august 2019 de L'Oréal împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) din 19 iunie 2019 în cauza T-182/16 RENV, L'Oréal/EUIPO - Guinot

text:
               9.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 77/16

      Recurs introdus la 1 august 2019 de L'Oréal împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) din 19 iunie 2019 în cauza T-182/16 RENV, L'Oréal/EUIPO - Guinot
      (Cauza C-589/19 P)
      (2020/C 77/24)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Recurentă: L'Oréal (reprezentanți: T. de Haan, P. Péters, avocați)

         Cealaltă parte din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală
      Prin Ordonanța din 7 octombrie 2019, Curtea (Camera de admitere în principiu a recursurilor) a dispus că recursul nu este admis.


title: Cauza C-664/19 P: Recurs introdus la 4 septembrie 2019 de Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o. o. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 26 iunie 2019 în cauza T-117/18, Agencja Wydawnicza Technopol/EUIPO

text:
               9.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 77/17

      Recurs introdus la 4 septembrie 2019 de Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o. o. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 26 iunie 2019 în cauza T-117/18, Agencja Wydawnicza Technopol/EUIPO
      (Cauza C-664/19 P)
      (2020/C 77/26)
      Limba de procedură: polona

         Părțile

         Recurentă: Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o. o. (reprezentant: C. Rogula, adwokat)

         Cealaltă parte din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală
      Prin Ordonanța din 5 decembrie 2019, Curtea (Camera de recursuri) a decis respingerea recursului.


title: Cauza C-761/19: Acțiune introdusă la 17 octombrie 2019 – Comisia Europeană/Republica Ungaria

text:
               9.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 77/17

      Acțiune introdusă la 17 octombrie 2019 – Comisia Europeană/Republica Ungaria
      (Cauza C-761/19)
      (2020/C 77/27)
      Limba de procedură: maghiara

         Părțile

         Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Cattabriga și Z. Teleki, agenți)

         Pârâtă: Republica Ungară

         Concluziile reclamantei

                  —

                  Declararea faptului că Ungaria nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 11 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2003/109/CE (1), întrucât nu a admis ca membri ai Colegiului Veterinarilor pe resortisanții țărilor terțe care sunt rezidenți pe termen lung, ceea ce constituie un obstacol ab initio ca aceștia să lucreze ca veterinari salariați și să exercite această profesie ca activitate independentă;

                  —

                  obligarea Republicii Ungare la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

                  1.

                  La 3 ianuarie 2017, Comisia a primit o plângere în legătură cu cerința prevăzută în a Magyar Állatorvosi Kamaráról valamint az állatorvosi szolgáltatói tevékenység végzéséről szóló 2012. évi CXXVII. Törvény (Legea CXXVII din 2012 privind Colegiul Veterinarilor din Ungaria și exercitarea activității de prestare de servicii veterinare) conform căreia poate fi membru al Colegiului Veterinarilor persoana care îndeplinește, printre altele, cerința de a fi resortisant al unui stat care este parte la Acordul privind Spațiul Economic European. Petentul este un resortisant al unei țări terțe care dispune începând cu anul 2007 de un permis de ședere pe termen lung în Ungaria și care a absolvit în 2014 Állatorvostudományi Egyetem (Universitatea de Medicină Veterinară) din Budapesta. Cererea sa de admitere în Colegiul Veterinarilor a fost respinsă pentru motivul neîndeplinirii cerinței legale menționate. În Ungaria este necesar, pentru a putea exercita profesia de veterinar, atât ca salariat, cât și ca activitate independentă, ca persoana să fie membru al Colegiului Veterinarilor.

                  2.

                  La 20 iulie 2018, Comisia a inițiat împotriva Ungariei o procedură de constatare a neîndeplinirii obligațiilor în legătură cu dispoziția menționată din Legea Colegiului Veterinarilor, în care reproșa Ungariei faptul că nu și-a îndeplinit obligația care îi revine în temeiul articolului 11 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2003/109/CE.

                  3.

                  În răspunsul său, guvernul maghiar a susținut că exercitarea profesiei de veterinar este inclusă în excepția prevăzută la articolul 11 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2003/109/CE, având în vedere că poate implica, nu doar ocazional, exercitarea autorității publice.

                  4.

                  Întrucât nu a considerat satisfăcătoare afirmațiile formulate de guvernul maghiar, Comisia a emis la 25 ianuarie 2019 un aviz motivat în care și-a menținut poziția.

                  5.

                  La 29 martie 2019, guvernul maghiar a transmis Comisiei răspunsul său la avizul motivat în care și-a reiterat poziția.

                  6.

                  Comisia a concluzionat că exercitarea activității de veterinar ca lucrător salariat sau ca activitate independentă în Ungaria nu este inclusă în excepția prevăzută la articolul 11 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2003/109/CE. În opinia sa, activitățile veterinarilor cărora Ungaria le atribuie un caracter de putere publică nu presupun o participare directă și specifică în exercitarea autorității publice și nu sunt inerente acestei profesii în mod necesar și inevitabil, având în vedere că fie au caracter pregătitor și complementar, fie sunt activități care se realizează în temeiul unui acord special și sub supravegherea autorității publice.

                  7.

                  Având în vedere considerațiile anterioare, la 25 iulie 2019, Comisia a decis trimiterea cauzei la Curtea de Justiție pentru a se declara că Ungaria nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul Directivei 2003/109/CE.

         (1)  Directiva 2003/109/CE a Consiliului din 25 noiembrie 2003 privind statutul resortisanților țărilor terțe care sunt rezidenți pe termen lung (JO 2004, L 16., p. 44, Ediție specială 19/vol. 6, p. 225).


title: Cauza C-805/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landesgericht Salzburg (Austria) la 31 octombrie 2019 – CT/VINI GmbH

text:
               9.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 77/19

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Landesgericht Salzburg (Austria) la 31 octombrie 2019 – CT/VINI GmbH
      (Cauza C-805/19)
      (2020/C 77/28)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Landesgericht Salzburg

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: CT

         Pârâtă: VINI GmbH

         Întrebările preliminare

      Articolul 31 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și articolul 7 alineatul (2) din Directiva 2003/88/CE (1) privind timpul de lucru trebuie interpretate în sensul că nu este aplicabilă dispoziția națională prevăzută la articolul 10 alineatul (2) din Urlaubsgesetz (Legea privind concediul), potrivit căreia nu se datorează o indemnizație financiară pentru concediul neefectuat în anul de muncă în curs (ultimul an), dacă lucrătorul demisionează anticipat?

         (1)  Directiva 2003/88/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 4 noiembrie 2003 privind anumite aspecte ale organizării timpului de lucru (JO 2003, L 299, p. 9, Ediție specială, 05/vol. 7, p. 3).


title: Cauza C-810/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Frankfurt am Main (Germania) la 4 noiembrie 2019 – Flightright GmbH/Qatar Airways

text:
               9.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 77/19

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Frankfurt am Main (Germania) la 4 noiembrie 2019 – Flightright GmbH/Qatar Airways
      (Cauza C-810/19)
      (2020/C 77/29)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Landgericht Frankfurt am Main

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Flightright GmbH

         Pârâtă: Qatar Airways

         Întrebările preliminare

                  1.

                  Un zbor poate fi calificat drept „zbor cu legătură directă” în sensul articolului 2 litera (h) din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 (1) și atunci când, în cazul zborurilor care fac obiectul unei rezervări unice și care cuprinde o escală pe un aeroport de transfer din afara teritoriului Uniunii Europene, este programată o ședere mai îndelungată la locul de escală, iar zborul de corespondență nu este cel mai apropiat zbor posibil?

                  2.

                  În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare:

                              Articolul 3 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 261/2004 trebuie interpretat în sensul că regulamentul se aplică inclusiv unui transport aerian de pasageri efectuat printr-un zbor care nu pleacă de pe un aeroport situat pe teritoriul unui stat membru, dar care a făcut parte dintr-o rezervare unică ce cuprindea și un zbor cu plecare de pe un aeroport situat pe teritoriul unui stat membru, și atunci când nu este vorba despre un zbor cu legătură directă?

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 (JO 2004, L 46, p. 1, Ediție specială, 07/vol. 12, p. 218).


title: Cauza C-815/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesverwaltungsgericht (Germania) la 6 noiembrie 2019 – Natumi GmbH/Land Nordrhein-Westfalen

text:
               9.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 77/20

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesverwaltungsgericht (Germania) la 6 noiembrie 2019 – Natumi GmbH/Land Nordrhein-Westfalen
      (Cauza C-815/19)
      (2020/C 77/30)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Bundesverwaltungsgericht

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Natumi GmbH

         Pârât: Land Nordrhein-Westfalen

         Parte interesată: Reprezentantul intereselor federale pe lângă Bundesverwaltungsgericht

         Întrebările preliminare

                  1.

                  Articolul 28 coroborat cu punctul 1.3 din anexa IX la Regulamentul (CE) nr. 889/2008 (1) trebuie interpretat în sensul că, în procesarea produselor alimentare ecologice/biologice, poate fi utilizată ca ingredient alga Lithothamnium calcareum?

                  2.

                  În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare:

                              Este de asemenea autorizată utilizarea unor alge moarte?

                  3.

                  În cazul unui răspuns afirmativ la a doua întrebare:

                              În ceea ce privește un produs care conține ca ingredient alga Lithothamnium calcareum (în stare moartă) și care este etichetat cu mențiunea „Bio”, poate fi utilizată descrierea „conține calciu”, „conține o algă marină bogată în calciu” sau „conține calciu de calitate superioară provenit din alga marină Lithothamnium”?

         (1)  Regulamentul Comisiei din 5 septembrie 2008 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 834/2007 al Consiliului privind producția ecologică și etichetarea produselor ecologice în ceea ce privește producția ecologică, etichetarea și controlul (JO 2018, L 250, p. 1).


title: Cauza C-826/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landesgericht Korneuburg (Austria) la 13 noiembrie 2019 – WZ/Austrian Airlines AG

text:
               9.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 77/22

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Landesgericht Korneuburg (Austria) la 13 noiembrie 2019 – WZ/Austrian Airlines AG
      (Cauza C-826/19)
      (2020/C 77/32)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Landesgericht Korneuburg

         Părțile din procedura principală

         Reclamant-apelant: WZ

         Pârâtă-intimată: Austrian Airlines AG

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 8 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11.02.2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 (1) trebuie interpretat în sensul că este aplicabil în privința a două aeroporturi, aflate amândouă în imediata apropiere a centrului unui oraș, însă doar unul pe teritoriul urban, iar celălalt în landul învecinat?

                  2)

                  Articolul 5 alineatul (1) litera (c), articolul 7 alineatul (1) și articolul 8 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 trebuie interpretate în sensul că, în cazul aterizării pe un alt aeroport de destinație din același oraș, aceeași aglomerație urbană sau aceeași regiune, există un drept la compensație ca urmare a anulării zborului?

                  3)

                  Articolul 6 alineatul (1), articolul 7 alineatul (1) și articolul 8 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 trebuie interpretate în sensul că, în cazul aterizării pe un alt aeroport din același oraș, aceeași aglomerație urbană sau aceeași regiune, există un drept la compensație ca urmare a unei întârzieri prelungite?

                  4)

                  Articolele 5 și 7 și articolul 8 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 trebuie interpretate în sensul că, pentru a stabili dacă un pasager a suferit o întârziere de trei ore sau mai mult în sensul Hotărârii Curții de Justiție din 19 noiembrie 2009 în cauzele conexate C-402/07 și C-432/07, Sturgeon și alții (2), întârzierea trebuie calculată în funcție de momentul aterizării pe celălalt aeroport de destinație sau de momentul transferului la aeroportul de destinație indicat în rezervarea inițială sau la o altă destinație apropiată convenită cu pasagerul?

                  5)

                  Articolul 5 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 trebuie interpretat în sensul că operatorul de transport aerian care efectuează zboruri potrivit unui sistem de rotație a zborurilor poate invoca un incident, în speță o reducere a ratei sosirilor ca urmare a unei furtuni, care s-a produs în timpul antepenultimei rotații a zborului în cauză?

                  6)

                  Articolul 8 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 trebuie interpretat în sensul că, în cazul aterizării pe un alt aeroport de destinație, operatorul de transport aerian trebuie să ofere din proprie inițiativă transferul către un alt loc sau pasagerul trebuie să solicite transferul?

                  7)

                  Articolul 7 alineatul (1), articolul 8 alineatul (3) și articolul 9 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 trebuie interpretate în sensul că pasagerul are dreptul la o compensație ca urmare a încălcării obligațiilor de asistență și de deservire prevăzute la articolele 8 și 9?

         (1)  JO 2004, L 46, p. 1.

         (2)  JO 2010, C 24, p. 4.


title: Cauza C-868/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Finanzgericht Berlin-Brandenburg (Germania) la 27 noiembrie 2019 – M-GmbH/Finanzamt für Körperschaften

text:
               9.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 77/23

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Finanzgericht Berlin-Brandenburg (Germania) la 27 noiembrie 2019 – M-GmbH/Finanzamt für Körperschaften
      (Cauza C-868/19)
      (2020/C 77/34)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Finanzgericht Berlin-Brandenburg

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: M-GmbH

         Pârât: Finanzamt für Körperschaften

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 11 primul paragraf din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (1) (denumită în continuare „Directiva TVA”) trebuie interpretat în sensul că se opune reglementării prevăzute la articolul 2 alineatul (2) punctul 2 din Umsatzsteuergesetz (Legea privind impozitul pe cifra de afaceri, denumită în continuare „UStG”), în măsura în care aceasta nu permite ca o societate de persoane (în speță, o GmbH & Co. KG) ai cărei asociați, alții decât societatea-mamă de cel mai înalt rang, nu sunt toți persoane integrate pe plan financiar în întreprinderea societății-mamă de cel mai înalt rang, în sensul articolului 2 alineatul (2) punctul 2 din UStG, să fie o societate legată organic în cadrul unui grup fiscal unic în scopuri de TVA?

                  2)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare preliminară:

                              a)

                              Articolul 11 al doilea paragraf din Directiva TVA trebuie interpretat – ținând seama de principiul proporționalității și de principiul neutralității – în sensul că poate justifica o excludere a societăților de persoane de tipul celor menționate la prima întrebare preliminară dintr-un grup fiscal unic în scopuri de TVA, întrucât în cazul societăților de persoane dreptul național nu impune cerințe în privința formei în care se încheie și se modifică contractele de societate, iar în privința convențiilor pur verbale pot exista, în cazuri individuale, dificultăți de dovedire a existenței integrării financiare a societății legate organic?

                              b)

                              Faptul că legiuitorul național nu a inclus intenția de a preveni evaziunea fiscală sau frauda încă de la adoptarea măsurii se opune aplicării articolului 11 al doilea paragraf din Directiva TVA?

         (1)  JO 2006, L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7.


               9.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 77/24

      Recurs introdus la 28 noiembrie 2019 de FV împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 19 septembrie 2019 în cauza T-27/18 RENV, FV/Consiliul (Cauza C-875/19 P)
      (2020/C 77/35)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Recurent: FV (reprezentant: É. Boigelot, avocat)

         Cealaltă parte din procedură: Consiliul Uniunii Europene

         Concluziile recurentului

                  —

                  Anularea Hotărârii din 19 septembrie 2019 (T-27/18 RENV) și, în consecință, admiterea concluziilor formulate de recurentă în primă instanță și, prin urmare, anularea raportului de evaluare întocmit pentru recurentă pentru anul 2013;

                  —

                  Obligarea Consiliului la plata tuturor cheltuielilor de judecată aferente celor două proceduri.

         Motivele și principalele argumente

      Hotărârea atacată a respins cererea de anulare a raportului de notare privind anul 2013. Recurenta invocă, pe de o parte, ca motiv, încălcarea de către Tribunal a obligației de control și a obligației de motivare, precum și denaturarea dosarului și, pe de altă parte, încălcarea ghidului de notare, a obligației de motivare și a obligației de solicitudine, precum și eroarea vădită de apreciere.
      Potrivit recurentei, prin faptul că a impus existența și comunicarea unor certificate medicale și prin faptul că a considerat, pe cale de consecință, că absențele nu erau justificate și puteau constitui în mod valabil un element de luat în considerare în exercițiul evaluării, Tribunalul nu a respectat ghidul de notare. De asemenea, decizia de a lua în considerare în mod necesar, chiar automat, absențele și/sau sosirile tardive pentru evaluarea negativă a recurentei ar fi nelegală. În sfârșit, Consiliul, nu ar fi contestat niciodată natura medicală a absențelor și/sau a sosirilor tardive, nici nu ar fi criticat justificarea absențelor prin adoptarea unor măsuri administrative și ar fi validat cererile de regularizare ex post a întârzierilor. Așadar, Tribunalul s-ar fi contrazis și ar fi denaturat elementele din dosar.
      Pe de altă parte, neregularitatea în prezența la locul de muncă nu ar atrage ipso facto lipsa unui efort constant. În plus, nu ar fi fost înregistrat niciun orar individualizat în programul privind orarul recurentei. De asemenea, un comentariu general care califică „simțul răspunderii” drept remarcabil nu se poate concretiza decât printr-o evaluare „excelentă”. În ceea ce privește aprecierea „calității muncii”, motivarea din raportul de notare nu s-ar raporta la însuși nivelul prestațiilor recurentei. În sfârșit, în legătură cu aprecierea „simțului muncii în echipă” și a „relațiilor umane”, Tribunalul ar fi omis să ia în considerare numeroase elemente din dosar. Potrivit recurentei, Tribunalul ar fi denaturat așadar elementele dosarului, ar fi săvârșit erori de interpretare și de motivare, ar fi încălcat ghidul de notare și ar fi omis să își exercite în mod valabil și corect controlul privind eroarea vădită de apreciere.
      În sfârșit, recurenta arată că situația de maltratare profesională și de hărțuire psihologică suferită ar fi fost ignorată în hotărârea pronunțată. Tribunalul ar fi încălcat de asemenea conținutul obligației de solicitudine, ignorând interesul recurentei și reținând doar pretinsul interes de serviciu.


title: Cauza C-877/19 P: Recurs introdus la 28 noiembrie 2019 de FV împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 19 septembrie 2019 în cauza T-153/17, FV/Consiliul

text:
               9.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 77/25

      Recurs introdus la 28 noiembrie 2019 de FV împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 19 septembrie 2019 în cauza T-153/17, FV/Consiliul
      (Cauza C-877/19 P)
      (2020/C 77/36)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Recurent: FV (reprezentant: É. Boigelot, avocat)

         Cealaltă parte din procedură: Consiliul Uniunii Europene

         Concluziile recurentului

                  —

                  Anularea Hotărârii din 19 septembrie 2019 (T-153/17);

                  —

                  în consecință, admiterea concluziilor reclamantei în primă instanță și, prin urmare, anularea rapoartelor de evaluare pentru anii 2014 și 2015 adoptate definitiv la 5 decembrie 2016;

                  —

                  obligarea pârâtului la plata tuturor cheltuielilor de judecată în fața celor două instanțe.

         Motivele și principalele argumente

      Prin hotărârea atacată, a fost respinsă cererea de anulare a rapoartelor de evaluare pe anii 2014 și 2015.
      În cadrul motivelor sale, recurenta invocă, pe de o parte, încălcarea obligației de control și a obligației de motivare, precum și denaturarea dosarului și, pe de altă parte, încălcarea ghidului de evaluare, a obligației de motivare și de solicitudine, precum și eroarea vădită de apreciere.
      Potrivit recurentei, Tribunalul a comis o eroare vădită de apreciere și o denaturare a faptelor prin aceea că a apreciat că comportamentul său, pretins nepotrivit, a fost singurul motiv pentru care administrația i-a acordat calificativul „suficient” pentru „simț de răspundere”, în condițiile în care această rubrică este definită în ghidul de evaluare ca „atitudinea persoanei implicate față de muncă, disponibilitatea sa în executarea sarcinilor într-un spirit activ și constructiv”.
      În plus, Tribunalul nu ar fi verificat în mod corect diminuarea sarcinilor recurentei. Boala și timpul de lucru parțial în scop medical nu ar putea justifica reducerea unui părți din sarcinile unui funcționar, cu atât mai puțin, fără acordul acestuia.
      Pe de altă parte, recurenta contestă aprecierilor Tribunalului privind schimbarea biroului și a postului, precum și comportamentul său în cadrul exercițiului de evaluare 2014 și susține ca acestea reprezintă o denaturare a dosarului.


title: Cauza C-894/19 P: Recurs introdus la 3 decembrie 2019 de Parlamentul European împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 20 septembrie 2019 în cauza T-47/18, UZ/Parlamentul

text:
               9.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 77/26

      Recurs introdus la 3 decembrie 2019 de Parlamentul European împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 20 septembrie 2019 în cauza T-47/18, UZ/Parlamentul
      (Cauza C-894/19 P)
      (2020/C 77/37)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Recurent: Parlamentul European (reprezentanți: V. Montebello-Demogeot, I. Lázaro Betancor, agenți)

         Cealaltă parte din procedură: UZ

         Concluziile recurentului

                  —

                  Anularea hotărârii atacate;

                  —

                  în consecință, respingerea acțiunii în primă instanță;

                  —

                  declararea faptului că fiecare dintre părți suportă propriile cheltuieli de judecată aferente procedurii în fața prezentei instanțe;

                  —

                  obligarea UZ la plata cheltuielilor de judecată aferente procedurii în primă instanțe.

         Motivele și principalele argumente

      Prin intermediul primului motiv de recurs, întemeiat pe o eroare de drept, pe o denaturare a faptelor și pe o lipsă de motivare, Parlamentul susține că Tribunalul a concluzionat în mod eronat că anchetele desfășurate erau afectate de o lipsă de imparțialitate obiectivă. Cunoașterea limitată și prealabilă a faptelor de către unul dintre anchetatori nu era de natură să justifice o îndoială legitimă privind imparțialitatea obiectivă a acestuia întrucât această îndoială ar fi putut fi neutralizată de intervenția mai multor anchetatori pentru aceeași anchetă. Acest element esențial nu a fost nici măcar luat în considerare de instanța de fond. În sfârșit, Tribunalul nu a examinat și nici nu a motivat în ce mod pretinsa lipsă de imparțialitate obiectivă, în acest context, ar fi putut conduce la un rezultat diferit, astfel cum impune jurisprudența.
      Al doilea motiv este întemeiat pe o eroare de drept, pe o denaturare a faptelor și pe o lipsă de motivare în concluzia care stabilește o încălcare a principiului egalității armelor în cursul lucrărilor consiliului de disciplină. Parlamentul susține că instanța de fond nu a respectat elementele de fapt considerând în mod eronat că AIPN a fost reprezentată de două persoane în timp ce reclamanta beneficia de drepturi echivalente fiind însoțită de avocatul său. Parlamentul consideră că Tribunalul s-a îndepărtat în mod neîntemeiat de la jurisprudența sa referitoare la aplicarea principiului egalității armelor în materie administrativă și a neglijat să examineze dacă, în lipsa acestei pretinse neregularități, procedura ar fi putut conduce la un rezultat diferit.
      Prin intermediul celui de al treilea motiv, întemeiat pe o eroare de drept, pe o denaturare a faptelor și pe o lipsă de motivare în concluzia de recunoaștere a unei încălcări a dreptului de a fi ascultat al reclamantei, Parlamentul susține că reclamanta a fost ascultată în mod corespunzător, pe de o parte, oral, pe baza unei delegări a AIPN și, pe de altă parte, prin transmiterea observațiilor sale scrise în urma audierii. Delegarea fiind prevăzută de reglementarea internă și neintervenind decât atunci când AIPN care deleagă este în imposibilitatea de a acționa ea însăși pentru motive de serviciu, Tribunalul a săvârșit o eroare de drept considerând că articolul 22 din anexa IX la statut nu fusese respectat. În plus, Parlamentul invocă o eroare în calificarea retrogradării de la gradul AD 13 la gradul AD 12 ca fiind o sancțiune gravă întrucât ar determina pierderea unei poziții de conducere. În sfârșit, Parlamentul pretinde că instanța de fond nu a examinat dacă, în cazul în care reclamanta ar fi fost audiată direct de AIPN, aceasta ar fi putut aduce alte elemente decât cele care figurează în dosar și în ce măsură decizia AIPN ar fi putut în mod efectiv să fie diferită.


title: Cauza C-896/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Qorti Ċivili Prim’Awla - Ġurisdizzjoni Kostituzzjonali (Malta) la 5 decembrie 2019 – Repubblika/Il-Prim Ministru

text:
               9.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 77/27

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Qorti Ċivili Prim’Awla - Ġurisdizzjoni Kostituzzjonali (Malta) la 5 decembrie 2019 – Repubblika/Il-Prim Ministru
      (Cauza C-896/19)
      (2020/C 77/38)
      Limba de procedură: malteza

         Instanța de trimitere

      Qorti Ċivili Prim’Awla - Ġurisdizzjoni Kostituzzjonali

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Repubblika

         Pârât: Il-Prim Ministru

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 19 alineatul (1) al doilea paragraf TUE și articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, interpretate separat sau împreună, trebuie considerate aplicabile în ceea ce privește validitatea articolelor 96, 96A și 100 din Constituția Maltei?

                  2)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, competența prim-ministrului în procesul de numire a membrilor sistemului judiciar în Malta respectă articolul 19 alineatul (1) TUE și articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, având în vedere și articolul 96A din Constituție, intrat în vigoare în anul 2016?

                  3)

                  În cazul în care competența prim-ministrului este considerată incompatibilă, acest aspect trebuie luat în considerare în ceea ce privește doar numirile viitoare sau ar trebui să aibă un efect și asupra numirilor anterioare?


title: Cauza C-930/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Conseil du Contentieux des Étrangers (Belgia) la 20 decembrie 2019 – X/État belge

text:
               9.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 77/30

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Conseil du Contentieux des Étrangers (Belgia) la 20 decembrie 2019 – X/État belge
      (Cauza C-930/19)
      (2020/C 77/41)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Conseil du Contentieux des Étrangers

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: X

         Pârât: État belge

         Întrebările preliminare

      Articolul 13 alineatul (2) din Directiva 2004/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora (1) încalcă articolele 20 și 21 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, în măsura în care prevede că divorțul, anularea căsătoriei sau încetarea parteneriatului înregistrat nu atrag după sine pierderea dreptului de ședere al membrilor familiei unui cetățean al Uniunii care nu sunt resortisanți ai unui stat membru – printre altele în cazul în care acest lucru este justificat de situații deosebit de dificile, precum faptul de a fi fost victima violenței în familie în perioada în care căsătoria sau parteneriatul înregistrat era încă în vigoare – însă numai cu condiția ca persoanele interesate să facă dovada că desfășoară o activitate salariată sau independentă sau că au suficiente resurse pentru ei înșiși și pentru membrii familiilor lor, astfel încât să nu devină o sarcină pentru sistemul de asistență socială al statului membru gazdă în cursul șederii lor, precum și că dețin o asigurare medicală completă, valabilă în statul membru gazdă, ori că sunt membri ai familiei constituite deja în statul membru gazdă de către o persoană care îndeplinește aceste cerințe, în timp ce articolul 15 alineatul (3) din Directiva 2003/86/CE a Consiliului din 22 septembrie 2003 privind dreptul la reîntregirea familiei (2), care prevede aceeași posibilitate de menținere a dreptului de ședere, nu supune respectiva menținere acestei din urmă condiții?

         (1)  Directiva 2004/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora, de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 1612/68 și de abrogare a Directivelor 64/221/CEE, 68/360/CEE, 72/194/CEE, 73/148/CEE, 75/34/CEE, 75/35/CEE, 90/364/CEE, 90/365/CEE și 93/96/CEE (JO 2004, L 158, p. 77, Ediție specială, 05/vol. 7, p. 56).

         (2)  JO 2003, L 251, p. 12, Ediție specială, 19/vol. 6, p. 164.


title: Cauza C-940/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Conseil d'État (Franța) la 30 decembrie 2019 – Les Chirurgiens-Dentistes de France, Confédération des Syndicats médicaux français, Fédération des Syndicats pharmaceutiques de France, Syndicat des Biologistes, Syndicat des Médecins libéraux, Union dentaire, Conseil national de l’Ordre des Chirurgiens-Dentistes, Conseil national de l’Ordre des Masseurs-Kinésithérapeutes, Conseil national de l’Ordre des Infirmiers/Ministre des Solidarités et de la Santé, Ministre de l’Enseignement supérieur, de la Recherche et de l’Innovation, Premier ministre

text:
               9.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 77/31

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Conseil d'État (Franța) la 30 decembrie 2019 – Les Chirurgiens-Dentistes de France, Confédération des Syndicats médicaux français, Fédération des Syndicats pharmaceutiques de France, Syndicat des Biologistes, Syndicat des Médecins libéraux, Union dentaire, Conseil national de l’Ordre des Chirurgiens-Dentistes, Conseil national de l’Ordre des Masseurs-Kinésithérapeutes, Conseil national de l’Ordre des Infirmiers/Ministre des Solidarités et de la Santé, Ministre de l’Enseignement supérieur, de la Recherche et de l’Innovation, Premier ministre
      (Cauza C-940/19)
      (2020/C 77/42)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Conseil d'État

         Părțile din procedura principală

         Reclamante: Les Chirurgiens-Dentistes de France, Confédération des Syndicats médicaux français, Fédération des Syndicats pharmaceutiques de France, Syndicat des Biologistes, Syndicat des Médecins libéraux, Union dentaire, Conseil national de l’Ordre des Chirurgiens-Dentistes, Conseil national de l’Ordre des Masseurs-Kinésithérapeutes, Conseil national de l’Ordre des Infirmiers

         Pârâți: Ministre des Solidarités et de la Santé, Ministre de l’Enseignement supérieur, de la Recherche et de l’Innovation, Premier ministre

         Întrebările preliminare

      Alineatul (6) al articolului 4f din Directiva 2005/36/CE din 7 septembrie 2005 (1) exclude ca un stat membru să instituie posibilitatea unui acces parțial la una dintre profesiile cărora li se aplică mecanismul recunoașterii automate a calificărilor profesionale, prevăzut de dispozițiile capitolului III din titlul III din aceeași directivă?

         (1)  Directiva 2005/36/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 septembrie 2005 privind recunoașterea calificărilor profesionale (JO 2005, L 255, p. 22, Ediție specială, 5/vol. 8, p. 3).


title: Cauza C-948/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Lituania) la 31 decembrie 2019 – UAB „Manpower Lit”/E.S., M.L., M.P., V.V. și R.V.

text:
               9.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 77/32

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Lituania) la 31 decembrie 2019 – UAB „Manpower Lit”/E.S., M.L., M.P., V.V. și R.V.
      (Cauza C-948/19)
      (2020/C 77/43)
      Limba de procedură: lituaniana

         Instanța de trimitere

      Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

         Părțile din procedura principală

         Recurentă: UAB „Manpower Lit”

         Intimați: E.S., M.L., M.P., V.V. și R.V.

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Ce înțeles trebuie dat noțiunii de „întreprindere publică” prevăzută la articolul 1 alineatul (2) din Directiva 2008/104 (1) ? Agențiile Uniunii precum [Institutul European pentru Egalitatea de Șanse între Femei și Bărbați (EIGE)] trebuie considerate „întreprinderi publice” în sensul Directivei 2008/104?

                  2)

                  Care entități (agent de muncă temporară, întreprindere utilizatoare, cel puțin una dintre acestea sau posibil ambele) sunt supuse, potrivit articolului 1 alineatul (2) din Directiva 2008/104, criteriului angajării în activități economice? Domeniile de activitate și funcțiile EIGE, astfel cum sunt definite la articolele 3 și 4 din Regulamentul (CE) nr. 1922/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 20 decembrie 2006 (2), trebuie considerate activități economice astfel cum este definit (înțeles) acest termen în sensul articolului 1 alineatul (2) din Directiva 2008/104

                  3)

                  Articolul 1 alineatele (2) și (3) din Directiva 2008/104 trebuie interpretat în sensul că poate exclude din domeniul de aplicare al directivei întreprinderile publice și private care sunt agenți de muncă temporară sau întreprinderi utilizatoare care nu sunt implicate în raporturile menționate la articolul 1 alineatul (3) din directivă și nu sunt angajate în activitățile economice menționate la articolul 1 alineatul (2) din directivă?

                  4)

                  Dispozițiile articolului 5 alineatul (1) din Directiva 2008/104 referitoare la drepturile lucrătorilor temporari privitoare la condițiile de bază de angajare și de muncă, în special în ceea ce privește remunerarea, sunt întrutotul aplicabile agențiilor Uniunii Europene, care sunt supuse unor norme speciale ale dreptului Uniunii în materia dreptului muncii, precum și articolelor 335 și 336 TFUE?

                  5)

                  Legislația unui stat membru (articolul 75 din Codul muncii lituanian) care transpune dispozițiile articolului 5 alineatul (1) din Directiva 2008/104 pentru toate întreprinderile care utilizează lucrători temporari (inclusiv instituțiile Uniunii Europene) încalcă principiul autonomiei administrative a unei instituții a Uniunii consacrat prin articolele 335 și 336 TFUE, precum și normele privind calcularea și plata salariilor prevăzute de Statutul funcționarilor Uniunii Europene?

                  6)

                  Având în vedere că toate posturile (funcțiile profesionale) pentru care sunt recrutați lucrători în mod direct de EIGE includ sarcini care pot fi exercitate exclusiv de lucrătorii cărora li se aplică Statutului funcționarilor Uniunii Europene, posturile respective (funcțiile profesionale) ocupate de lucrători temporari pot fi considerate „același loc de muncă” în sensul articolului 5 alineatul (1) din Directiva 2008/104?

         (1)  Directiva 2008/104/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 19 noiembrie 2008 privind munca prin agent de muncă temporară (JO 2008, L 327, p. 9).

         (2)  JO 2006, L 403, p. 9.


title: Cauza C-950/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Helsingin hallinto-oikeus (Finlanda) la 17 decembrie 2019 – A

text:
               9.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 77/33

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Helsingin hallinto-oikeus (Finlanda) la 17 decembrie 2019 – A
      (Cauza C-950/19)
      (2020/C 77/44)
      Limba de procedură: finlandeza

         Instanța de trimitere

      Helsingin hallinto-oikeus

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: A

         Pârât: Patentti- ja rekisterihallituksen tilintarkastuslautakunta

         Întrebările preliminare

                  1.

                  Articolul 22a alineatul (1) (introdus prin Directiva 2014/56/UE (1)) din Directiva 2006/43/CE (2) trebuie interpretat în sensul că un partener-cheie de audit preia o funcție în modul prevăzut la această dispoziție odată cu încheierea contractului de muncă?

                  2.

                  În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare, articolul 22a alineatul (1) trebuie interpretat în sensul că un partener-cheie de audit preia o funcție în modul prevăzut la această dispoziție odată cu începerea activității în cadrul funcției respective?

         (1)  JO 2014, L 158, p. 196.

         (2)  Directiva 2006/43/CE a Parlamentului European a Consiliului din 17 mai 2006 privind auditul legal al conturilor anuale și al conturilor consolidate, de modificare a Directivelor 78/660/CEE și 83/349/CEE ale Consiliului și de abrogare a Directivei 84/253/CEE a Consiliului (JO 2006, L 157, p. 87, Ediție specială, 17/vol. 2, p. 122).


title: Cauza C-3/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Rīgas rajona tiesa (Letonia) la 7 ianuarie 2020 – Procedură penală împotriva AB, CE, SIA „MM investīcijas”

text:
               9.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 77/33

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Rīgas rajona tiesa (Letonia) la 7 ianuarie 2020 – Procedură penală împotriva AB, CE, SIA „MM investīcijas”
      (Cauza C-3/20)
      (2020/C 77/45)
      Limba de procedură: letona

         Instanța de trimitere

      Rīgas rajona tiesa

         Părțile din procedura penală

      AB, CE, SIA „MM investīcijas”

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 11 litera (a) și articolul 22 primul paragraf din Protocolul (nr. 7) la Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene privind privilegiile și imunitățile Uniunii Europene se aplică funcției de membru al Consiliului guvernatorilor Băncii Centrale Europene exercitate de guvernatorul băncii centrale a unui stat membru, respectiv de președintele Băncii Letoniei, AB?

                  2)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, aceste dispoziții asigură în continuare acestei persoane imunitate în cadrul unei proceduri penale chiar și după ce a părăsit postul de guvernator al băncii centrale a unui stat membru și, prin urmare, postul de membru al Consiliului guvernatorilor Băncii Centrale Europene?

                  3)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, această imunitate privește exclusiv „imunitatea de jurisdicție”, astfel cum prevede articolul 11 litera (a) din Protocolul (nr. 7) la Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene privind privilegiile și imunitățile Uniunii Europene sau se extinde de asemenea la urmărirea penală, inclusiv notificarea actului de inculpare și obținerea probelor? În cazul în care imunitatea se aplică urmăririi penale, această împrejurare are influență asupra posibilității de a utiliza probele?

                  4)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, articolul 11 litera (a) din Protocolul (nr. 7) la Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene privind privilegiile și imunitățile Uniunii Europene coroborat cu articolul 17 din protocolul menționat permite persoanei responsabile cu desfășurarea procedurii sau, în funcție de stadiul procedurii, completului de judecată să aprecieze existența unui interes al Uniunii Europene în cadrul procedurii menționate și, numai în cazul în care ar fi constatată această existență – și anume, în cazul în care acțiunile de săvârșirea cărora este acuzat AB sunt legate de exercitarea atribuțiilor sale în cadrul unei instituții a Uniunii Europene – să solicite instituției respective, adică Băncii Centrale Europene, să ridice imunitatea acestei persoane?

                  5)

                  Existența unui interes al Uniunii Europene cu ocazia aplicării dispozițiilor Protocolului (nr. 7) la Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene privind privilegiile și imunitățile Uniunii Europene trebuie să fie întotdeauna legată în mod direct de deciziile adoptate sau de actele îndeplinite în exercitarea atribuțiilor în cadrul unei instituții a Uniunii Europene? Astfel, un asemenea funcționar poate face obiectul unui act de procedură penală în cazul în care inculparea sa nu este legată de atribuțiile sale în cadrul unei instituții a Uniunii Europene, ci de activitățile exercitate în cadrul atribuțiilor sale dintr-un stat membru?


title: Cauza C-4/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Varhoven administrativen sad (Bulgaria) la 7 ianuarie 2020 – „ALTI” OOD/Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” Plovdiv pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite

text:
               9.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 77/34

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Varhoven administrativen sad (Bulgaria) la 7 ianuarie 2020 – „ALTI” OOD/Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” Plovdiv pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite
      (Cauza C-4/20)
      (2020/C 77/46)
      Limba de procedură: bulgara

         Instanța de trimitere

      Varhoven administrativen sad

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: „ALTI” OOD

         Pârât: Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” Plovdiv pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite (Directorul Direcției „Căi de atac și practică în materie de fiscalitate și de securitate socială – Plovdiv din cadrul Agenției Naționale a Veniturilor Publice)

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 205 din Directiva 2006/112/CE (1) și principiul proporționalității trebuie să fie interpretate în sensul că răspunderea solidară a unei persoane înregistrate în scopuri de TVA, destinatară a unei livrări impozabile, pentru TVA-ul neplătit de furnizorul acesteia, include, pe lângă datoria principală a furnizorului (datoria de TVA) și obligația accesorie de reparare a prejudiciului cauzat de întârziere, calculată ca valoare a dobânzii moratorii legale aferente datoriei principale de la începutul întârzierii debitorului până la data adoptării deciziei fiscale rectificative prin care este stabilită răspunderea solidară, respectiv până la data îndeplinirii obligației?

                  2)

                  Articolul 205 din Directiva 2006/112 și principiul proporționalității trebuie să fie interpretate în sensul că se opun unei dispoziții naționale precum articolul 16 alineatul (3) din Danachno-osiguritelen protsesualen kodeks (Codul de procedură fiscală și al securității sociale), care prevede că răspunderea unui terț pentru impozitele neachitate ale unei persoane impozabile include impozitele și dobânzile?

         (1)  Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO 2006, L 347, p. 1, Ediție specială, 9,vol. 3, p. 7).


title: Cauza C-24/20: Acțiune introdusă la 17 ianuarie 2020 – Comisia Europeană/Consiliul Uniunii Europene

text:
               9.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 77/35

      Acțiune introdusă la 17 ianuarie 2020 – Comisia Europeană/Consiliul Uniunii Europene
      (Cauza C-24/20)
      (2020/C 77/47)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Castillo de la Torre, J. Norris și I. Naglis, agenți)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene

         Concluziile reclamantei

                  —

                  anularea articolului 3 din Decizia (UE) 2019/1754 (1) a Consiliului din 7 octombrie 2019 privind aderarea Uniunii Europene la Actul de la Geneva al Acordului de la Lisabona privind denumirile de origine și indicațiile geografice;

                  —

                  anularea articolului 4 din Decizia 2019/1754 în măsura în care conține referiri la statele membre sau, cu titlu subsidiar, anularea articolului 4 în totalitate dacă referirile la statele membre nu pot fi separate de restul articolului;

                  —

                  menținerea efectelor părților anulate ale Deciziei 2019/1754 și, în special, orice utilizare a autorizației acordate în temeiul articolului 3, puse în aplicare înainte de data hotărârii de către statele membre care sunt în prezent părți la Acordul de la Lisabona din 1958, până la intrarea în vigoare, într-un termen rezonabil care nu poate depăși șase luni de la pronunțarea hotărârii, a unei decizii a Consiliului Uniunii Europene;

                  —

                  obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Primul motiv este întemeiat pe încălcarea articolului 218 alineatul (6) și a articolului 293 alineatul (1) TFUE, a principiului atribuirii competențelor consacrat la articolul 13 alineatul (2) TUE și a principiului echilibrului instituțional și a dreptului de inițiativă al Comisiei, în măsura în care decizia atacată a fost adoptată fără să fi făcut obiectul unei propuneri a Comisiei.
      Al doilea motiv este întemeiat pe încălcarea articolului 2 alineatul (1) și a articolului 207 TFUE și pe nemotivare, în măsura în care Consiliul și-a depășit competențele atunci când a acordat o autorizație care este generală, permanentă și nejustificată în mod corespunzător.

         (1)  JO 2019, L 271, p. 12.


title: Cauza C-115/08: Ordonanța președintelui Curții din 15 ianuarie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal correctionnel de Saint-Brieuc-Chambre détachée de Guingamp - Franța) – Procureur de la République/Tugdual Carluer, Yann Latouche, Dominique Legeard, Thierry Leleu, Dimitri Pinschof, Brigitte Plunian, Rozenn Marechal

text:
               9.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 77/36

      Ordonanța președintelui Curții din 15 ianuarie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal correctionnel de Saint-Brieuc-Chambre détachée de Guingamp - Franța) – Procureur de la République/Tugdual Carluer, Yann Latouche, Dominique Legeard, Thierry Leleu, Dimitri Pinschof, Brigitte Plunian, Rozenn Marechal
      (Cauza C-115/08) (1)

      (2020/C 77/48)
      Limba de procedură: franceza
      Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 152, 30.4.2018.


title: Cauza C-297/18: Ordonanța președintelui Curții din 23 octombrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Landesverwaltungsgericht Steiermark - Austria) – Humbert Jörg Köfler, Wolfgang Leitner, Joachim Schönbeck, Wolfgang Semper/Bezirkshauptmannschaft Murtal, cu participarea: Finanzpolizei

text:
               9.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 77/36

      Ordonanța președintelui Curții din 23 octombrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Landesverwaltungsgericht Steiermark - Austria) – Humbert Jörg Köfler, Wolfgang Leitner, Joachim Schönbeck, Wolfgang Semper/Bezirkshauptmannschaft Murtal, cu participarea: Finanzpolizei
      (Cauza C-297/18) (1)

      (2020/C 77/49)
      Limba de procedură: germana
      Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 301, 27.8.2018.


title: Cauza C-712/18: Ordonanța președintelui Curții din 23 octombrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Landesverwaltungsgericht Steiermark - Austria) – procedură inițiată de ZR, AR, BS/Bezirkshauptmannschaft Hartberg-Fürstenfeld, cu participarea: Finanzpolizei

text:
               9.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 77/37

      Ordonanța președintelui Curții din 23 octombrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Landesverwaltungsgericht Steiermark - Austria) – procedură inițiată de ZR, AR, BS/Bezirkshauptmannschaft Hartberg-Fürstenfeld, cu participarea: Finanzpolizei
      (Cauza C-712/18) (1)

      (2020/C 77/50)
      Limba de procedură: germana
      Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 122, 1.4.2019.


title: Cauza C-713/18: Ordonanța președintelui Curții din 23 octombrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Landesverwaltungsgericht Steiermark - Austria) – ZR, BS, AR/Bezirkshauptmannschaft Hartberg-Fürstenfeld, cu participarea: Finanzpolizei

text:
               9.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 77/37

      Ordonanța președintelui Curții din 23 octombrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Landesverwaltungsgericht Steiermark - Austria) – ZR, BS, AR/Bezirkshauptmannschaft Hartberg-Fürstenfeld, cu participarea: Finanzpolizei
      (Cauza C-713/18) (1)

      (2020/C 77/51)
      Limba de procedură: germana
      Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 122, 1.4.2019.


title: Cauza C-138/19: Ordonanța președintelui Curții din 23 octombrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Landesverwaltungsgericht Steiermark - Austria) – procedură inițiată de DY/Bezirkshauptmannschaft Hartberg-Fürstenfeld, cu participarea: Finanzpolizei

text:
               9.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 77/37

      Ordonanța președintelui Curții din 23 octombrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Landesverwaltungsgericht Steiermark - Austria) – procedură inițiată de DY/Bezirkshauptmannschaft Hartberg-Fürstenfeld, cu participarea: Finanzpolizei
      (Cauza C-138/19) (1)

      (2020/C 77/52)
      Limba de procedură: germana
      Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 187, 3.6.2019.


title: Cauza C-139/19: Ordonanța președintelui Curții din 23 octombrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Landesverwaltungsgericht Steiermark - Austria) – procedură inițiată de DY

text:
               9.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 77/38

      Ordonanța președintelui Curții din 23 octombrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Landesverwaltungsgericht Steiermark - Austria) – procedură inițiată de DY
      (Cauza C-139/19) (1)

      (2020/C 77/53)
      Limba de procedură: germana
      Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 187, 3.6.2019.


title: Cauza C-154/19: Ordonanța președintelui Curții din 7 octombrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de l’Eparchiako Dikastirio Larnakas - Cipru) – Kypriaki Kentriki Archi/GA

text:
               9.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 77/38

      Ordonanța președintelui Curții din 7 octombrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de l’Eparchiako Dikastirio Larnakas - Cipru) – Kypriaki Kentriki Archi/GA
      (Cauza C-154/19) (1)

      (2020/C 77/54)
      Limba de procedură: greaca
      Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 164, 13.5.2019.


title: Cauza C-227/19: Ordonanța președintelui Curții din 23 octombrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Landesverwaltungsgericht Steiermark – Austria) – procedură inițiată de DX/Bürgermeister der Stadt Graz, cu participarea: Finanzpolizei

text:
               9.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 77/38

      Ordonanța președintelui Curții din 23 octombrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Landesverwaltungsgericht Steiermark – Austria) – procedură inițiată de DX/Bürgermeister der Stadt Graz, cu participarea: Finanzpolizei
      (Cauza C-227/19) (1)

      (2020/C 77/55)
      Limba de procedură: germana
      Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 213, 24.6.2019.


title: Cauza C-334/19: Ordonanța președintelui Curții din 18 octombrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Landgericht Stuttgart - Germania) – Eurowings GmbH/GD, HE, IF

text:
               9.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 77/39

      Ordonanța președintelui Curții din 18 octombrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Landgericht Stuttgart - Germania) – Eurowings GmbH/GD, HE, IF
      (Cauza C-334/19) (1)

      (2020/C 77/56)
      Limba de procedură: germana
      Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 288, 26.8.2019.


title: Cauza C-672/19: Ordonanța președintelui Curții aaaa din 24 octombrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Conseil du Contentieux des Étrangers - Belgia) – X/État belge

text:
               9.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 77/39

      Ordonanța președintelui Curții aaaa din 24 octombrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Conseil du Contentieux des Étrangers - Belgia) – X/État belge
      (Cauza C-672/19) (1)

      (2020/C 77/57)
      Limba de procedură: franceza
      Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 372, 4.11.2019.


title: Cauzele conexate T-786/16 și T-224/18: Hotărârea Tribunalului din 30 ianuarie 2020 – PV/Comisia („Funcție publică – Funcționari – Hărțuire morală – Serie de decizii individuale adoptate de Comisie care îl lezează pe reclamant – Cereri de asistență – Procedură disciplinară – Revocare – Retragerea revocării – Nouă procedură disciplinară – Nouă revocare”)

text:
               9.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 77/40

      Hotărârea Tribunalului din 30 ianuarie 2020 – PV/Comisia
      (Cauzele conexate T-786/16 și T-224/18) (1)

      („Funcție publică - Funcționari - Hărțuire morală - Serie de decizii individuale adoptate de Comisie care îl lezează pe reclamant - Cereri de asistență - Procedură disciplinară - Revocare - Retragerea revocării - Nouă procedură disciplinară - Nouă revocare”)
      (2020/C 77/58)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: PV (reprezentant: M. Casado García-Hirschfeld, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Berscheid, B. Mongin și I. Melo Sampaio, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE având ca obiect, în primul rând, constatarea că reclamantul a fost victimă a unei hărțuiri morale, în al doilea rând, anularea, cu titlu principal, în cauza T-786/16, a rapoartelor de evaluare ale reclamantului pentru anii 2014, 2015 și 2016, a deciziilor directorului general al Direcției Generale (DG) Interpretare a Comisiei din 31 mai și 5 iulie 2016 referitoare la deducerile din salariul reclamantului și a deciziei din 28 noiembrie 2016 de respingere a reclamațiilor depuse împotriva acestor decizii, a scrisorii de preinformare a Oficiului pentru Administrarea și Plata Drepturilor Individuale (PMO) din 21 iunie 2016 prin care reclamantul a fost informat că avea o datorie care se ridica la 33 593,88 euro, a deciziei PMO din 11 iulie 2016 de suspendare a salariului reclamantului începând din 1 iulie 2016, precum și a deciziei din 17 ianuarie 2017 de respingere a reclamației depuse împotriva acestor decizii, a deciziei de revocare din 26 iulie 2016, a notei directorului general al DG Interpretare a Comisiei din 31 iulie 2016 prin care s-a anunțat intenția de a considera nemotivate absențele sale în perioada cuprinsă între 2 iunie și 31 iulie 2016 și de a efectua deducerile aferente din salariul său, a scrisorii de preinformare cu privire la datoria globală către PMO din 21 septembrie prin care reclamantul a fost informat că are o datorie care se ridică la 42 704,74 euro și a deciziei din 17 ianuarie 2017 de respingere a reclamației depuse împotriva acestei scrisori, a notei de debit din 20 iulie 2017 și a deciziei din 29 noiembrie 2017 de respingere a reclamației depuse împotriva acestei note și a procedurii disciplinare CMS 13/087, și, în cauza T-224/18, a deciziei de deschidere a procedurii disciplinare CMS 17/025, a e-mailurilor prin care reclamantul era invitat să participe la exercițiile de evaluare pentru anii 2016 și 2017, a deciziei din 24 iulie 2017 de reintegrare a reclamantului în urma retragerii deciziei de revocare cu privire la acesta și a deciziei din 15 ianuarie 2018 de respingere a reclamației depuse împotriva acestei decizii, a deciziei PMO din 12 septembrie 2017 de efectuare a compensației între nota de debit din 20 iulie 2017 și salariile neplătite reclamantului pentru perioada cuprinsă între 1 august 2016 și 30 septembrie 2017, a deciziei de respingere a reclamației depuse împotriva acestei decizii și a deciziei de suspendare a salariului reclamantului începând de la 1 octombrie 2017 și, cu titlu subsidiar, în cauza T-786/16, a avizelor medicale din 27 iunie și 10 octombrie 2014, a deciziilor de respingere a cererilor de asistență din 23 octombrie 2014, din 20 ianuarie, 20 martie și 30 iulie 2015 și din 15 martie și 18 mai 2016, a deciziilor de reținere din salarii din 9 februarie, 30 martie, 5 mai, 24 iunie, 1 octombrie și 12 noiembrie 2015, din 15 ianuarie, 22 aprilie, 31 mai, 5 iulie, 11 iulie și 15 septembrie 2016 și a deciziilor de respingere a reclamațiilor depuse împotriva acestor decizii, a scrisorilor de debit din 10 martie, 11 mai, 10 iunie, 11 august, 13 noiembrie și 9 decembrie 2015 și din 18 iulie 2016, a deciziilor de respingere din 12 martie, 11 august și 13 octombrie 2015, din 7 iunie și 21 septembrie 2016 privind reclamațiile depuse în legătură cu procedurile de evaluare, a notelor medicale ale medicului examinator al Comisiei de constatare a neprezentării la controlul medical din 16 și 18 iulie, 8 august, 4 septembrie și 4 decembrie 2014, din 4 februarie, 13 aprilie, 4 iunie, 11 august, 14 octombrie și 4 decembrie 2015, din 5 februarie, 22 martie, 18 aprilie, 3 iunie, 30 iunie și 25 iulie 2016, a deciziei de respingere a reclamației din 14 iulie 2016 privind o absență nejustificată din 16 și 17 martie 2016 și, în al treilea rând, atât în cauza T-786/16, cât și în cauza T-224/18, obținerea reparării prejudiciilor material și moral pe care reclamantul pretinde că le-a suferit

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunile.

                  2)

                     Îl obligă pe PV la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor aferente procedurilor de măsuri provizorii în cauzele T-224/18 R și T-224/18 R II.

         (1)  JO C 123, 9.4.2018.