title: Cauza C-77/22 P: Recurs introdus la 4 februarie 2022 de Advansa Manufacturing GmbH, Beaulieu International Group, Brilen, SA, Cordenka GmbH & Co. KG, Dolan GmbH, Enka International GmbH & Co. KG, Glanzstoff Longlaville, Infinited Fiber Company Oy, Kelheim Fibres GmbH, Nurel SA, PHP Fibers GmbH, Teijin Aramid BV, Thrace Nonwovens & Geosynthetics monoprosopi AVEE mi yfanton yfasmaton kai geosynthetikon proïonton, Trevira GmbH împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a cincea) din 29 noiembrie 2021 în cauza T-741/20, Advansa Manufacturing și alții/Comisia

text:
               19.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 165/31

      Recurs introdus la 4 februarie 2022 de Advansa Manufacturing GmbH, Beaulieu International Group, Brilen, SA, Cordenka GmbH & Co. KG, Dolan GmbH, Enka International GmbH & Co. KG, Glanzstoff Longlaville, Infinited Fiber Company Oy, Kelheim Fibres GmbH, Nurel SA, PHP Fibers GmbH, Teijin Aramid BV, Thrace Nonwovens & Geosynthetics monoprosopi AVEE mi yfanton yfasmaton kai geosynthetikon proïonton, Trevira GmbH împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a cincea) din 29 noiembrie 2021 în cauza T-741/20, Advansa Manufacturing și alții/Comisia
      (Cauza C-77/22 P)
      (2022/C 165/40)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurente: Advansa Manufacturing GmbH, Beaulieu International Group, Brilen, SA, Cordenka GmbH & Co. KG, Dolan GmbH, Enka International GmbH & Co. KG, Glanzstoff Longlaville, Infinited Fiber Company Oy, Kelheim Fibres GmbH, Nurel SA, PHP Fibers GmbH, Teijin Aramid BV, Thrace Nonwovens & Geosynthetics monoprosopi AVEE mi yfanton yfasmaton kai geosynthetikon proïonton, Trevira GmbH (reprezentanți: D. Haverbeke, L. Ruessmann și P. Sellar, avocați)

         Celelalte părți din procedură: Dralon GmbH, Comisia Europeană

         Concluziile recurentelor

      Recurentele solicită Curții:

                  —

                  anularea ordonanței atacate; și

                  —

                  declararea admisibilității cererii recurentelor, întemeiată pe articolul 263 TFUE, de anulare în parte a Comunicării Comisiei din 25 septembrie 2020 intitulate „Orientări privind anumite măsuri de ajutor de stat acordate în contextul sistemului de comercializare a certificatelor de emisii de gaze cu efect de seră după 2021 (1)”; sau

                  —

                  cu titlu subsidiar, anularea ordonanței atacate pentru motivul că Tribunalul ar fi trebuit să unească excepția de inadmisibilitate cu fondul; și

                  —

                  trimiterea cauzei spre rejudecare Tribunalului pentru examinare pe fond; și

                  —

                  pronunțarea în favoarea recurentelor în ceea ce privește cheltuielile de judecată efectuate în cadrul prezentei proceduri; și

                  —

                  soluționarea problemei cheltuielilor de judecată aferente procedurii în fața Tribunalului odată cu examinarea completă a cererii.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea recursului, recurentele invocă două motive.
      Primul motiv întemeiat pe insuficiența motivării.

                  —

                  Tribunalul nu și-a îndeplinit obligația de a furniza o motivare suficientă. În primul rând, la punctele 34-48 și 49-51 din ordonanța atacată, Tribunalul nu a răspuns la argumentele invocate de recurente și nu a stabilit situația de fapt din cauza cu care a fost sesizată. În al doilea rând, nu a explicat de ce numai decizii ale Comisiei adoptate în temeiul unei anumite norme de drept derivat pot privi direct recurentele. Aceasta afectează punctul 38 din ordonanța atacată.

            Al doilea motiv întemeiat pe faptul că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept atunci când a considerat că recurentele nu erau vizate în mod direct.

                  —

                  Tribunalul face trimitere la jurisprudența consacrată pentru a invoca criteriul afectării directe la punctele 26-30 din ordonanța atacată. Ca parte a criteriului afectării directe, Tribunalul trebuie să evalueze conținutul, natura, scopul și substanța actului atacat, precum și contextul factual și juridic din care face parte acesta. Tribunalul a săvârșit o eroare de drept la aprecierea cerinței articolului 263 TFUE privind afectarea directă, întrucât nu a efectuat această evaluare. Aceasta afectează punctele 34-48 din ordonanța atacată. Tribunalul a creat un scenariu în care recurentele nu au nicio cale de atac. Prin faptul că nu a urmat și aplicat corespunzător criteriul de apreciere a afectării directe, Tribunalul a săvârșit o eroare de drept.

            Cu titlu subsidiar, Tribunalul ar fi trebuit să unească excepția de inadmisibilitate cu fondul.

                  —

                  Articolul 130 alineatele (7) și (8) din Regulamentul de procedură al Tribunalului impune Tribunalului să unească examinarea excepției de inadmisibilitate cu fondul, dacă împrejurări speciale justifică aceasta, iar ulterior să stabilească noi termene pentru continuarea judecății. Potrivit unei jurisprudențe constante, aceste împrejurări speciale există atunci când este necesare o unire cu fondul pentru buna administrare a justiției.

                  —

                  Tribunalul trebuia să evalueze natura, conținutul și contextul actului atacat pentru a stabili dacă le privea direct pe recurente. În acest scop, este necesar să se ia în considerare substanța actului și dacă acesta impune obligații legale independente statelor membre. Există o suprapunere între această evaluare și primul motiv pe fond privind necompetența Comisiei de a adopta anexa I la actul atacat. Prin faptul că nu a unit cu fondul excepția de inadmisibilitate invocată de Comisie, Tribunalul a încălcat dispozițiile articolului 130 alineatele (7) și (8) din Regulamentul său de procedură.

         (1)  JO 2020 C 317, p. 5.


title: Cauza C-483/20: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 22 februarie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Conseil d'État – Franța) – XXXX/Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides [Trimitere preliminară – Politica comună în domeniul dreptului de azil – Proceduri comune de acordare și retragere a protecției internaționale – Directiva 2013/32/UE – Articolul 33 alineatul (2) litera (a) – Inadmisibilitatea unei cereri de protecție internațională depuse într-un stat membru de un resortisant al unei țări terțe care a obținut statutul de refugiat într-un alt stat membru, în condițiile în care copilul minor al acestui resortisant, beneficiar al statutului conferit prin protecție subsidiară, locuiește în primul stat membru – Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene – Articolul 7 – Dreptul la respectarea vieții de familie – Articolul 24 – Interesul superior al copilului – Lipsa încălcării articolelor 7 și 24 din Carta drepturilor fundamentale ca urmare a inadmisibilității cererii de protecție internațională – Directiva 2011/95/UE – Articolul 23 alineatul (2) – Obligația statelor membre de a asigura menținerea unității familiei beneficiarilor de protecție internațională]

text:
               19.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 165/14

      Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 22 februarie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Conseil d'État – Franța) – XXXX/Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides
      (Cauza C-483/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Politica comună în domeniul dreptului de azil - Proceduri comune de acordare și retragere a protecției internaționale - Directiva 2013/32/UE - Articolul 33 alineatul (2) litera (a) - Inadmisibilitatea unei cereri de protecție internațională depuse într-un stat membru de un resortisant al unei țări terțe care a obținut statutul de refugiat într-un alt stat membru, în condițiile în care copilul minor al acestui resortisant, beneficiar al statutului conferit prin protecție subsidiară, locuiește în primul stat membru - Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Articolul 7 - Dreptul la respectarea vieții de familie - Articolul 24 - Interesul superior al copilului - Lipsa încălcării articolelor 7 și 24 din Carta drepturilor fundamentale ca urmare a inadmisibilității cererii de protecție internațională - Directiva 2011/95/UE - Articolul 23 alineatul (2) - Obligația statelor membre de a asigura menținerea unității familiei beneficiarilor de protecție internațională)
      (2022/C 165/16)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Conseil d'État

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: XXXX

         Pârât: Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides

         Dispozitivul

      Articolul 33 alineatul (2) litera (a) din Directiva 2013/32/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 iunie 2013 privind procedurile comune de acordare și retragere a protecției internaționale, citit în lumina articolului 7 și a articolului 24 alineatul (2) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, trebuie interpretat în sensul că nu se opune ca un stat membru să exercite posibilitatea oferită de această dispoziție de a respinge o cerere de protecție internațională ca inadmisibilă pentru motivul că solicitantului i s-a acordat deja statutul de refugiat de către un alt stat membru, în cazul în care acest solicitant este tatăl unui copil minor neînsoțit care a obținut beneficiul protecției subsidiare în primul stat membru, fără a se aduce însă atingere aplicării articolului 23 alineatul (2) din Directiva 2011/95/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 decembrie 2011 privind standardele referitoare la condițiile pe care trebuie să le îndeplinească resortisanții țărilor terțe sau apatrizii pentru a putea beneficia de protecție internațională, la un statut uniform pentru refugiați sau pentru persoanele eligibile pentru obținerea de protecție subsidiară și la conținutul protecției acordate.

         (1)  JO C 9, 11.1.2021.


title: Cauza T-106/22: Acțiune introdusă la 24 februarie 2022 – Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi/EUIPO – M. J. Dairies EOOD (BBQLOUMI)

text:
               19.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 165/41

      Acțiune introdusă la 24 februarie 2022 – Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi/EUIPO – M. J. Dairies EOOD (BBQLOUMI)
      (Cauza T-106/22)
      (2022/C 165/49)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi (Nicosia, Cipru) (reprezentanți: S. Malynicz, Barrister-at-Law, și C. Milbradt, lawyer)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: M. J. Dairies EOOD (Sofia, Bulgaria)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „BBQLOUMI” – marca Uniunii Europene nr. 12 898 029

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

         Decizia atacată: decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 14 decembrie 2021 în cauza R 656/2021-4

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO și a celeilalte părți care s-a aflat pe rolul camerei de recurs să suporte fiecare propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de reclamantă în procedura de declarare a nulității.

         Motivele invocate

                  —

                  Încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) și a articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  Încălcarea articolului 74 alineatul (2) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  Camera de recurs a încălcat jurisprudența Curții referitoare la caracterul distinctiv;

                  —

                  Camera de recurs a atribuit greșit sarcina probei titularului mărcii înregistrate anterior, și anume reclamanta, pentru stabilirea gradului de caracter distinctiv necesar;

                  —

                  Camera de recurs nu și-a motivat în mod corespunzător principala constatare, potrivit căreia marca colectivă anterioară era lipsită de caracter distinctiv.


title: Cauza C-532/20: Hotărârea Curții (Camera a noua) din 24 februarie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Curtea de Apel București – România) – Alstom Transport SA/Compania Națională de Căi Ferate CFR SA, Strabag AG – Sucursala București, Swietelsky AG Linz – Sucursala București [Trimitere preliminară – Directiva 92/13/CEE – Proceduri de achiziții publice ale entităților care desfășoară activități în sectoarele apei, energiei, transporturilor și telecomunicațiilor – Articolul 1 alineatele (1) și (3) – Acces la căile de atac – Articolul 2c – Termene de introducere a unei căi de atac – Calcul – Cale de atac împotriva unei decizii de admitere a unui ofertant]

text:
               19.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 165/15

      Hotărârea Curții (Camera a noua) din 24 februarie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Curtea de Apel București – România) – Alstom Transport SA/Compania Națională de Căi Ferate CFR SA, Strabag AG – Sucursala București, Swietelsky AG Linz – Sucursala București
      (Cauza C-532/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Directiva 92/13/CEE - Proceduri de achiziții publice ale entităților care desfășoară activități în sectoarele apei, energiei, transporturilor și telecomunicațiilor - Articolul 1 alineatele (1) și (3) - Acces la căile de atac - Articolul 2c - Termene de introducere a unei căi de atac - Calcul - Cale de atac împotriva unei decizii de admitere a unui ofertant)
      (2022/C 165/17)
      Limba de procedură: româna

         Instanța de trimitere

      Curtea de Apel București

         Părțile din procedura principală

         Recurentă: Alstom Transport SA

         Intimate: Compania Națională de Căi Ferate CFR SA, Strabag AG – Sucursala București, Swietelsky AG Linz – Sucursala București

         Dispozitivul

      Articolul 1 alineatul (1) al patrulea paragraf și alineatul (3), precum și articolul 2c din Directiva 92/13/CEE a Consiliului din 25 februarie 1992 privind coordonarea actelor cu putere de lege și actelor administrative referitoare la aplicarea normelor comunitare cu privire la procedurile de achiziții publice ale entităților care desfășoară activități în sectoarele apei, energiei, transporturilor și telecomunicațiilor, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2014/23/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2014, trebuie interpretate în sensul că termenul în care adjudecatarul unui contract poate introduce o cale de atac împotriva unei decizii a entității contractante prin care se declară admisibilă, în cadrul deciziei de atribuire a contractului respectiv, oferta unui ofertant necâștigător poate fi calculat luând ca punct de referință data primirii acestei decizii de adjudecare de către acest adjudecatar, chiar dacă, la acea dată, ofertantul respectiv nu introdusese sau nu introdusese încă o cale de atac împotriva acesteia. În schimb, în cazul în care, cu ocazia notificării sau a publicării deciziei menționate, un rezumat al motivelor pertinente ale acesteia, precum informațiile referitoare la modalitățile de evaluare a ofertei menționate, nu a fost, conform articolului 2c amintit, adus la cunoștința adjudecatarului menționat, termenul respectiv trebuie calculat luând ca punct de referință comunicarea unui astfel de rezumat către același adjudecatar.

         (1)  JO C 53, 15.2.2021.


title: Cauza T-107/22: Acțiune introdusă la 28 februarie 2022 – Adega Ponte da Boga/EUIPO – Viñedos y Bodegas Dominio de Tares (P3 DOMINIO DE TARES)

text:
               19.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 165/42

      Acțiune introdusă la 28 februarie 2022 – Adega Ponte da Boga/EUIPO – Viñedos y Bodegas Dominio de Tares (P3 DOMINIO DE TARES)
      (Cauza T-107/22)
      (2022/C 165/50)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

         Părțile

         Reclamantă: Adega Ponte da Boga, SL (Ourense, Spania) (reprezentant: C. Sueiras Villalobos, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Viñedos y Bodegas Dominio de Tares, SA (San Román de Bembibre, Spania)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Marca în litigiu: marca figurativă P3 DOMINIO DE TARES – marca Uniunii Europene nr. 16 691 651.

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

         Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 3 decembrie 2021 în cauza R 479/2021-1.

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO, precum şi a oricărui intervenient care ar putea lua parte la prezenta procedură pentru a susţine decizia atacată, la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivul invocat

      Încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza C-322/21 P: Recurs introdus la 24 mai 2021 de Roberto Alejandro Macías Chávez, José María Castillejo Oriol, Fernando Presencia împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a patra) din 27 aprilie 2021 în cauza T-719/20, Macías Chávez și alții/Spania și Parlamentul

text:
               19.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 165/24

      Recurs introdus la 24 mai 2021 de Roberto Alejandro Macías Chávez, José María Castillejo Oriol, Fernando Presencia împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a patra) din 27 aprilie 2021 în cauza T-719/20, Macías Chávez și alții/Spania și Parlamentul
      (Cauza C-322/21 P)
      (2022/C 165/29)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Recurenți: Roberto Alejandro Macías Chávez, José María Castillejo Oriol și Fernando Presencia (reprezentant: J. Jover Padró, avocat)

         Celelalte părți din procedură: Parlamentul European și Regatul Spaniei
      Prin Ordonanța din 1 februarie 2022, Curtea (Camera a zecea) a respins recursul ca fiind în parte vădit inadmisibil și în parte vădit nefondat și i-a obligat pe recurenți la suportarea propriilor cheltuieli de judecată.


title: Cauza C-283/20: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 24 februarie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal du travail francophone de Bruxelles – Belgia) – CO și alții/MJ, Comisia Europeană, Serviciul European pentru Acțiune Externă, Consiliul Uniunii Europene, Eulex Kosovo [Trimitere preliminară – Politica externă și de securitate comună (PESC) – Misiunea Uniunii Europene de sprijinire a supremației legii în Kosovo (Eulex Kosovo) – Acțiunea comună 2008/124/PESC – Articolul 8 alineatele (3) și (5), articolul 9 alineatul (3) și articolul 10 alineatul (3) – Calitatea de angajator al personalului misiunii – Articolul 16 alineatul (5) – Efect de subrogare]

text:
               19.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 165/8

      Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 24 februarie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal du travail francophone de Bruxelles – Belgia) – CO și alții/MJ, Comisia Europeană, Serviciul European pentru Acțiune Externă, Consiliul Uniunii Europene, Eulex Kosovo
      (Cauza C-283/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Politica externă și de securitate comună (PESC) - Misiunea Uniunii Europene de sprijinire a supremației legii în Kosovo (Eulex Kosovo) - Acțiunea comună 2008/124/PESC - Articolul 8 alineatele (3) și (5), articolul 9 alineatul (3) și articolul 10 alineatul (3) - Calitatea de angajator al personalului misiunii - Articolul 16 alineatul (5) - Efect de subrogare)
      (2022/C 165/08)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Tribunal du travail francophone de Bruxelles

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: CO și alții

         Pârâți: MJ, Comisia Europeană, Serviciul European de Acțiune Externă, Consiliul Uniunii Europene, Eulex Kosovo

         Dispozitivul

      Articolul 16 alineatul (5) din Acțiunea comună 2008/124/PESC a Consiliului din 4 februarie 2008 privind misiunea Uniunii Europene de sprijinire a supremației legii în Kosovo, Eulex Kosovo, astfel cum a fost modificată prin Decizia 2014/349/PESC a Consiliului din 12 iunie 2014, trebuie interpretat în sensul că desemnează, începând cu 15 iunie 2014, misiunea Uniunii Europene de sprijinire a supremației legii în Kosovo, denumită „Eulex Kosovo”, vizată la articolul 1 din această acțiune comună, drept responsabil și, în consecință, drept pârât în orice acțiune referitoare la consecințele executării misiunii care i-a fost încredințată, indiferent dacă faptele care stau la baza unei astfel de acțiuni au avut loc înainte de 12 iunie 2014, data intrării în vigoare a Deciziei 2014/349.

         (1)  JO C 297, 7.9.2020.


title: Cauza T-113/22: Acțiune introdusă la 3 martie 2022 – OK/SEAE

text:
               19.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 165/42

      Acțiune introdusă la 3 martie 2022 – OK/SEAE
      (Cauza T-113/22)
      (2022/C 165/51)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: OK (reprezentant: N. de Montigny, avocat)

         Pârât: Serviciul European de Acțiune Externă

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  cu privire la cererea de asistență:

                              —

                              anularea deciziei directoarei responsabile cu resursele umane din cadrul SEAE prin care a fost respinsă în parte cererea sa de asistență pentru hărțuire și tratament discriminatoriu, notificată la [confidențial] (1);

                              —

                              anularea, în cazul în care este necesar, în măsura în care aceasta completează decizia din 15 iunie 2021, a deciziei secretarului general al SEAE de respingere a reclamațiilor sale [confidențial] având ca obiect decizia de respingere în parte a cererii de asistență citate anterior, notificată la [confidențial];

                  —

                  cu privire la conținutul, la domeniul de aplicare și la executarea acordului intervenit la [confidențial] în cauza [confidențial];

                              —

                              anularea acordului amiabil din [confidențial] pentru viciu de consimțământ, dar și pentru nerespectarea termenilor săi;

                              —

                              anularea, în măsura în care constituie punerea în aplicare a acestui acord, a deciziei implicite prin care reclamantul este promovat la gradul AD 14 retroactiv de la 1 ianuarie 2018, astfel cum i-a fost adusă la cunoștință prin transmiterea fișei sale de salariu din mai 2021 și astfel cum a fost confirmată în mod formal prin decizia directorului general responsabil cu resursele din cadrul SEAE (AIPN) din [confidențial];

                              —

                              anularea deciziei din 30 noiembrie 2021 a directorului general responsabil cu resursele prin care SEAE a respins reclamația sa [confidențial] formulată împotriva lipsei unei decizii explicite privind promovarea sa în gradul AD 14 la 1 ianuarie 2018 și împotriva prezentării de către SEAE în cauza [confidențial] a unei declarații mincinoase având ca scop și ca efect denaturarea opiniei Tribunalului și a posibilității reclamantului de a se prevala de principiul egalității de tratament;

                  —

                  obligarea pârâtei la plata către reclamant a unei despăgubiri de 52 400 de euro având ca scop compensarea prejudiciului său material, precum și a unei despăgubiri pentru compensarea prejudiciului său moral în cuantum stabilit în mod simbolic la 1 euro.

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii împotriva deciziei de respingere a cererii sale de asistență, reclamantul invocă cinci motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe greșeala de serviciu, pe încălcarea obligației de solicitudine față de funcționarul victimă a hărțuirii, pe încălcarea Cartei drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (denumită în continuare „carta”) și a Statutului funcționarilor Uniunii Europene.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe o eroare vădită de apreciere în ceea ce privește realitatea faptelor de hărțuire suferite de reclamant.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe abuzul de putere și pe încălcarea articolului 47 din cartă.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe abuzul de putere, pe încălcarea articolului 227 TFUE și a articolului 44 din cartă.

                  5.

                  Al cincilea motiv, întemeiat pe neconformitatea examinării cererii de asistență cu decizia [confidențial].

            În susținerea acțiunii împotriva deciziei implicite de promovare și împotriva acordului de soluţionare amiabilă încheiat în cadrul cauzei [confidențial], reclamantul invocă două motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe dol și pe nulitatea acordului intervenit în cauza [confidențial].

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe nerespectarea acordului și pe invocarea abuzivă de către SEAE a autorității de lucru judecat.

         (1)  Date confidenţiale ocultate.


title: Cauza C-557/21 P: Recurs introdus la 10 septembrie 2021 de Acciona, S.A. împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a cincea) din 30 iunie 2021 în cauza T-362/20, Acciona/EUIPO – Agencia Negociadora PB (REACCIONA)

text:
               19.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 165/24

      Recurs introdus la 10 septembrie 2021 de Acciona, S.A. împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a cincea) din 30 iunie 2021 în cauza T-362/20, Acciona/EUIPO – Agencia Negociadora PB (REACCIONA)
      (Cauza C-557/21 P)
      (2022/C 165/30)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Recurentă: Acciona, S.A. (reprezentant: J. C. Erdozain López, avocat)

         Celelalte părți din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală, Agencia Negociadora PB, S.L.
      Prin Ordonanța din 27 ianuarie 2022, Curtea de Justiție (Camera de admitere în principiu a recursurilor) a decis să nu a admită în principiu recursul și a dispus ca Acciona, S.A. să suporte propriile cheltuieli de judecată.


title: Cauza C-536/20: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 24 februarie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Lietuvos Aukščiausiasis Teismas – Lituania) – „Tiketa” UAB/M. Š. (Trimitere preliminară – Directiva 2011/83/UE – Contracte încheiate cu consumatorii – Noțiunea de „comerciant” – Obligația de informare cu privire la contractele la distanță – Cerința de a furniza informațiile necesare într-un limbaj clar și inteligibil și pe un suport durabil)

text:
               19.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 165/16

      Hotărârea Curții (Camera a patra) din 24 februarie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Lietuvos Aukščiausiasis Teismas – Lituania) – „Tiketa” UAB/M. Š.
      (Cauza C-536/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Directiva 2011/83/UE - Contracte încheiate cu consumatorii - Noțiunea de „comerciant” - Obligația de informare cu privire la contractele la distanță - Cerința de a furniza informațiile necesare într-un limbaj clar și inteligibil și pe un suport durabil)
      (2022/C 165/18)
      Limba de procedură: lituaniana

         Instanța de trimitere

      Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

         Părțile din procedura principală

         Recurentă:„Tiketa” UAB

         Intimat: M. Š.

         cu participarea:„Baltic Music” VšĮ

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 2 punctul 2 din Directiva 2011/83/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 25 octombrie 2011 privind drepturile consumatorilor, de modificare a Directivei 93/13/CEE a Consiliului și a Directivei 1999/44/CE a Parlamentului European și a Consiliului și de abrogare a Directivei 85/577/CEE a Consiliului și a Directivei 97/7/CE a Parlamentului European și a Consiliului trebuie interpretat în sensul că constituie un „comerciant”, în sensul acestei dispoziții, nu numai persoana fizică sau juridică ce acționează în scopuri care țin de propria activitate comercială, de afaceri, meșteșugărească sau profesională în ceea ce privește contractele care intră sub incidența acestei directive, ci și persoana fizică sau juridică ce acționează în calitate de intermediar, în numele sau în beneficiul acestui comerciant, atât intermediarul, cât și comerciantul principal putând fi calificați drept „comercianți”, în sensul acestei dispoziții, fără a fi nevoie pentru aceasta de a stabili existența unei duble prestări de servicii.

                  2)

                  Articolul 6 alineatele (1) și (5) și articolul 8 alineatele (1) și (7) din Directiva 2011/83 trebuie interpretate în sensul că nu se opun ca, anterior încheierii contractului, informațiile menționate la acest articol 6 alineatul (1) să fie furnizate consumatorului numai în condițiile generale ale prestării de servicii de pe site-ul intermediarului, aprobate în mod activ de acest consumator prin bifarea căsuței prevăzute în acest scop, cu condiția ca aceste informații să fie aduse la cunoștința acestuia din urmă în mod clar și inteligibil. Cu toate acestea, o asemenea modalitate de informare nu poate ține loc de predare către consumator a confirmării contractului pe un suport durabil, în sensul articolului 8 alineatul (7) din directiva menționată, întrucât această împrejurare nu se opune ca aceste informații să facă parte integrantă din contractul la distanță sau negociat în afara spațiilor comerciale.

         (1)  JO C 19, 18.1.2021.


title: Cauza C-290/20: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 24 februarie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Satversmes tiesa – Letonia) – „Latvijas Gāze” AS [Trimitere preliminară – Piața internă în sectorul gazelor naturale – Directiva 2009/73/CE – Articolul 2 punctul 3 – Noțiunea de „transport” – Articolul 23 – Competență decizională privind racordarea instalațiilor de înmagazinare, a instalațiilor de regazeificare a gazelor naturale lichefiate și a clienților industriali la sistemul de transport – Articolul 32 alineatul (1) – Accesul terților la rețea – Posibilitate de racordare directă a clienților finali la sistemul pentru transportul gazelor naturale]

text:
               19.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 165/9

      Hotărârea Curții (Camera a treia) din 24 februarie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Satversmes tiesa – Letonia) – „Latvijas Gāze” AS
      (Cauza C-290/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Piața internă în sectorul gazelor naturale - Directiva 2009/73/CE - Articolul 2 punctul 3 - Noțiunea de „transport” - Articolul 23 - Competență decizională privind racordarea instalațiilor de înmagazinare, a instalațiilor de regazeificare a gazelor naturale lichefiate și a clienților industriali la sistemul de transport - Articolul 32 alineatul (1) - Accesul terților la rețea - Posibilitate de racordare directă a clienților finali la sistemul pentru transportul gazelor naturale)
      (2022/C 165/09)
      Limba de procedură: letona

         Instanța de trimitere

      Satversmes tiesa

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă:„Latvijas Gāze” AS

         cu participarea: Latvijas Republikas Saeima, Sabiedrisko pakalpojumu regulēšanas komisija

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 23 și articolul 32 alineatul (1) din Directiva 2009/73/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 iulie 2009 privind normele comune pentru piața internă în sectorul gazelor naturale și de abrogare a Directivei 2003/55/CE trebuie interpretate în sensul că din aceste dispoziții nu rezultă că statele membre sunt obligate să adopte o reglementare în temeiul căreia, pe de o parte, orice client final poate alege să fie conectat fie la sistemul de transport, fie la sistemul de distribuție a gazelor naturale și, pe de altă parte, operatorul de sistem în cauză este obligat să îi permită să se conecteze la sistemul menționat.

                  2)

                  Articolul 23 din Directiva 2009/73 trebuie interpretat în sensul că nu obligă statele membre să adopte o reglementare în temeiul căreia numai un client industrial se poate conecta la sistemul de transport de gaze naturale.

                  3)

                  Articolul 2 punctul 3 și articolul 23 din Directiva 2009/73 trebuie interpretate în sensul că nu se opun unei reglementări a unui stat membru potrivit căreia transportul gazelor naturale include transportul gazelor naturale direct către sistemul de alimentare cu gaze naturale al unui client final.

         (1)  JO C 297, 7.9.2020.


title: Cauza C-563/20: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 24 februarie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Sąd Okręgowy w Warszawie – Polonia) – ORLEN KolTrans sp. z o.o./Prezes Urzędu Transportu Kolejowego [Trimitere preliminară – Transport feroviar – Directiva 2001/14/CE – Articolul 4 – Stabilirea tarifelor de utilizare a infrastructurii printr-o decizie a administratorului – Articolul 30 alineatul (2) – Dreptul la o cale de atac administrativă al întreprinderilor feroviare – Articolul 30 alineatul (6) – Reexaminare judiciară a deciziilor organismului de control]

text:
               19.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 165/17

      Hotărârea Curții (Camera a patra) din 24 februarie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Sąd Okręgowy w Warszawie – Polonia) – ORLEN KolTrans sp. z o.o./Prezes Urzędu Transportu Kolejowego
      (Cauza C-563/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Transport feroviar - Directiva 2001/14/CE - Articolul 4 - Stabilirea tarifelor de utilizare a infrastructurii printr-o decizie a administratorului - Articolul 30 alineatul (2) - Dreptul la o cale de atac administrativă al întreprinderilor feroviare - Articolul 30 alineatul (6) - Reexaminare judiciară a deciziilor organismului de control)
      (2022/C 165/19)
      Limba de procedură: polona

         Instanța de trimitere

      Sąd Okręgowy w Warszawie

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: ORLEN KolTrans sp. z o.o.

         Pârât: Prezes Urzędu Transportu Kolejowego

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 30 alineatul (2) litera (e) din Directiva 2001/14/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2001 privind repartizarea capacităților de infrastructură feroviară și perceperea de tarife pentru utilizarea infrastructurii feroviare, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2007/58/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 octombrie 2007, trebuie interpretat în sensul că nu reglementează dreptul unei întreprinderi feroviare care utilizează sau intenționează să utilizeze infrastructura feroviară de a participa la o eventuală procedură desfășurată de organismul de control în vederea adoptării unei decizii de aprobare sau de respingere a unui proiect de rate unitare ale tarifului de bază pentru accesul minim la infrastructură prezentat de un administrator al infrastructurii.

                  2)

                  Articolul 30 alineatul (6) din Directiva 2001/14, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2007/58, trebuie interpretat în sensul că o întreprindere feroviară care utilizează sau intenționează să utilizeze infrastructura feroviară trebuie să poată contesta în fața instanței competente decizia organismului de control de aprobare a ratelor unitare ale tarifului de bază pentru accesul minim la infrastructură, stabilite de administratorul acestei infrastructuri.

         (1)  JO C 44, 8.2.2021.


title: Cauza C-300/20: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 22 februarie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesverwaltungsgericht – Germania) – Bund Naturschutz in Bayern e.V./Landkreis Rosenheim [Trimitere preliminară – Mediu – Directiva 2001/42/CE – Evaluarea efectelor anumitor planuri și programe asupra mediului – Articolul 2 litera (a) – Noțiunea de „planuri și programe” – Articolul 3 alineatul (2) litera (a) – Acte elaborate pentru anumite sectoare și care definesc un cadru în care punerea în aplicare a proiectelor enumerate în anexele I și II la Directiva 2011/92/UE va putea fi autorizată în viitor – Articolul 3 alineatul (4) – Acte care definesc un cadru în care punerea în aplicare a proiectelor va putea fi autorizată în viitor – Regulament de protecție a peisajului adoptat de o autoritate locală]

text:
               19.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 165/10

      Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 22 februarie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesverwaltungsgericht – Germania) – Bund Naturschutz in Bayern e.V./Landkreis Rosenheim
      (Cauza C-300/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Mediu - Directiva 2001/42/CE - Evaluarea efectelor anumitor planuri și programe asupra mediului - Articolul 2 litera (a) - Noțiunea de „planuri și programe” - Articolul 3 alineatul (2) litera (a) - Acte elaborate pentru anumite sectoare și care definesc un cadru în care punerea în aplicare a proiectelor enumerate în anexele I și II la Directiva 2011/92/UE va putea fi autorizată în viitor - Articolul 3 alineatul (4) - Acte care definesc un cadru în care punerea în aplicare a proiectelor va putea fi autorizată în viitor - Regulament de protecție a peisajului adoptat de o autoritate locală)
      (2022/C 165/10)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Bundesverwaltungsgericht

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă și recurentă: Bund Naturschutz in Bayern e.V.

         Pârât și intimat: Landkreis Rosenheim

         Cu participarea: Landesanwaltschaft Bayern, Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 3 alineatul (2) litera (a) din Directiva 2001/42/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 27 iunie 2001 privind evaluarea efectelor anumitor planuri și programe asupra mediului trebuie interpretat în sensul că o măsură națională care urmărește să protejeze natura și peisajul și enunță în acest scop interdicții generale, precum și obligații de autorizare fără a prevedea norme suficient de detaliate în ceea ce privește conținutul, elaborarea și punerea în aplicare a proiectelor menționate în anexele I și II din Directiva 2011/92/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 decembrie 2011 privind evaluarea efectelor anumitor proiecte publice și private asupra mediului nu intră în domeniul de aplicare al acestei dispoziții.

                  2)

                  Articolul 3 alineatul (4) din Directiva 2001/42 trebuie interpretat în sensul că o măsură națională care urmărește să protejeze natura și peisajul și enunță în acest scop interdicții generale și obligații de autorizare fără a prevedea norme suficient de detaliate în ceea ce privește conținutul, elaborarea și punerea în aplicare a proiectelor nu intră în domeniul de aplicare al acestei dispoziții.

         (1)  JO C 304, 14.9.2020.


title: Cauza C-582/20: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 24 februarie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Înalta Curte de Casație și Justiție – România) – SC Cridar Cons SRL/Administrația Județeană a Finanțelor Publice Cluj, Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Cluj-Napoca (Trimitere preliminară – Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată – Directiva 2006/112/CE – Articolele 167 și 168 – Drept de deducere – Refuz – Fraudă fiscală – Administrarea probelor – Suspendarea soluționării unei contestații administrative referitoare la o decizie de impunere prin care se refuză un drept de deducere, în așteptarea soluționării unei proceduri penale – Autonomie procedurală a statelor membre – Principiul neutralității fiscale – Dreptul la bună administrare – Articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene)

text:
               19.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 165/18

      Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 24 februarie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Înalta Curte de Casație și Justiție – România) – SC Cridar Cons SRL/Administrația Județeană a Finanțelor Publice Cluj, Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Cluj-Napoca
      (Cauza C-582/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată - Directiva 2006/112/CE - Articolele 167 și 168 - Drept de deducere - Refuz - Fraudă fiscală - Administrarea probelor - Suspendarea soluționării unei contestații administrative referitoare la o decizie de impunere prin care se refuză un drept de deducere, în așteptarea soluționării unei proceduri penale - Autonomie procedurală a statelor membre - Principiul neutralității fiscale - Dreptul la bună administrare - Articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene)
      (2022/C 165/20)
      Limba de procedură: româna

         Instanța de trimitere

      Înalta Curte de Casație și Justiție

         Părțile din procedura principală

         Recurentă: SC Cridar Cons SRL

         Intimate: Administrația Județeană a Finanțelor Publice Cluj, Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Cluj-Napoca

         Dispozitivul

      Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată și articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene trebuie interpretate în sensul că nu se opun unei reglementări naționale care permite autorităților fiscale naționale să suspende soluționarea unei contestații administrative îndreptate împotriva unei decizii de impunere prin care unei persoane impozabile i se refuză beneficiul dreptului de deducere a taxei pe valoarea adăugată plătite în amonte ca urmare a implicării acestei persoane impozabile într-o fraudă fiscală, în vederea obținerii unor elemente obiective suplimentare referitoare la această implicare, cu condiția, în primul rând, ca o astfel de suspendare să nu aibă ca efect întârzierea soluționării acestei proceduri de contestație administrativă dincolo de un termen rezonabil, în al doilea rând, ca decizia prin care se dispune această suspendare să fie motivată în drept și în fapt și să poată face obiectul unui control jurisdicțional și, în al treilea rând, ca, dacă se dovedește în final că dreptul de deducere a fost refuzat cu încălcarea dreptului Uniunii, această persoană impozabilă să poată obține rambursarea sumei corespunzătoare într-un termen rezonabil, precum și, dacă este cazul, a dobânzilor de întârziere aferente acesteia. În aceste condiții, nu este obligatoriu ca, pe perioada acestei suspendări a soluționării contestației, persoana impozabilă respectivă să beneficieze de o suspendare a executării acestei decizii de impunere, cu excepția situației în care, în caz de îndoieli serioase cu privire la legalitatea deciziei de impunere menționate, acordarea unei suspendări a executării aceleiași decizii de impunere este necesară pentru a evita prejudicierea gravă și ireparabilă a intereselor persoanei impozabile.

         (1)  JO C 53, 15.2.2021.


title: Cauza C-92/22: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italia) la 9 februarie 2022 – Fenice – Qualità per l’ambiente SpA/Ministero della Transizione Ecologica și alții

text:
               10.5.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 191/14

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italia) la 9 februarie 2022 – Fenice – Qualità per l’ambiente SpA/Ministero della Transizione Ecologica și alții
      (Cauza C-92/22)
      (2022/C 191/19)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Fenice – Qualità per l’ambiente SpA

         Pârâți: Ministero della Transizione Ecologica, Ministero dello Sviluppo Economico, Comitato nazionale per la gestione della Direttiva 2003/87/CE e per il supporto nella gestione delle attività di progetto del protocollo di Kyoto

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Decizia adoptată de Comitato nazionale per la gestione della direttiva 2003/87/CE (1) e per il supporto nella gestione delle attività di progetto del protocollo di Kyoto (Comitetul național pentru gestionarea Directivei 2003/87/CE și pentru susținerea gestionării activităților unor proiecte care intră sub incidența Protocolului de la Kyoto), ținând seama de procedura de adoptare și în special de mecanismul de dialog cu Comisia Europeană prevăzut de Regulamentul delegat (UE) 2019/331 (2) în ceea ce privește includerea instalațiilor pe lista de alocare a cotelor de CO2, poate face obiectul unei căi de atac autonome în fața Tribunalului Uniunii Europene în temeiul articolului 263 al patrulea paragraf TFUE, în cazul în care actul atacat produce efecte juridice obligatorii și privește în mod direct operatorul economic reclamant?

                  2)

                  În cazul unui răspuns negativ, un operator economic privat prejudiciat în mod direct prin excluderea de la alocarea de cote de CO2 pe baza investigației desfășurate în colaborare de Comisia Europeană și de Comitato nazionale per la gestione della direttiva 2003/87/CE e per il supporto nella gestione delle attività di progetto del protocollo di Kyoto (Comitetul național pentru gestionarea Directivei 2003/87/CE și pentru susținerea gestionării activităților unor proiecte care intră sub incidența Protocolului de la Kyoto) poate să exercite în fața Tribunalului Uniunii Europene, în temeiul articolului 263 al patrulea paragraf TFUE, o cale de atac împotriva deciziei prin care Comisia Europeană a respins includerea instalației pe lista respectivă în temeiul articolului 14 alineatul (4) din Regulamentul delegat (UE) 2019/331?

                  3)

                  Noțiunea de „producător de energie electrică” în sensul articolului 3 litera (u) din Directiva 2003/87/CE, astfel cum a fost interpretată în Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 20 iunie 2019, ExxonMobil Production Deutschland GmbH/Bundesrepublik Deutschland, C-682/17, având ca obiect cererea de decizie preliminară adresată Curții, în temeiul articolului 267 TFUE, de Verwaltungsgericht Berlin (Tribunalul Administrativ din Berlin, Germania) prin decizia din 28 noiembrie 2017, acoperă și situațiile în care instalația produce în foarte mică măsură energie electrică prin cogenerare care nu este de înaltă eficiență și se caracterizează prin existența mai multor surse de energie termică, altele decât cogenerarea, având caracteristicile necesare pentru alocarea cu titlu gratuit a cotelor de emisie?

                  4)

                  O astfel de interpretare a definiției noțiunii de „producător de energie electrică” este compatibilă cu principiile generale ale dreptului Uniunii privind respectarea condițiilor în materie de concurență între operatori în cazul acordării unor stimulente și proporționalitatea măsurii, în condițiile în care exclude în totalitate o instalație caracterizată prin existența mai multor surse de energie, fără a separa valorile de emisie referitoare la sursele de energie termică, altele decât cogenerarea, care sunt pe deplin eligibile pentru acordarea beneficiilor prevăzute?

         (1)  Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 octombrie 2003 de stabilire a unui sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în cadrul Comunității și de modificare a Directivei 96/61/CE a Consiliului (JO 2003, L 275, p. 32, Ediție specială, 15/vol. 10, p. 78).

         (2)  Regulamentul delegat (UE) 2019/331 al Comisiei din 19 decembrie 2018 de stabilire a normelor tranzitorii pentru întreaga Uniune privind alocarea armonizată și cu titlu gratuit a certificatelor de emisii în temeiul articolului 10a din Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului (JO 2019, L 59, p. 8).


title: Cauza T-137/22: Acțiune introdusă la 14 martie 2022 – Țările de Jos/Comisia

text:
               16.5.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 198/53

      Acțiune introdusă la 14 martie 2022 – Țările de Jos/Comisia
      (Cauza T-137/22)
      (2022/C 198/77)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Părțile

         Reclamantă: Regatul Țărilor de Jos (reprezentanți: M. Bulterman și J. Langer, agenți)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei din 6 ianuarie 2022, cu referința Ares (2022) 99942, prin care Comisia a respins cererea Regatului Țărilor de Jos de prelungire cu patru ani suplimentari a termenului de opt ani acordat pentru recuperarea sumelor plătite fără temei în cadrul cauzei e FresQ;

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă două motive.

                  1.

                  Primul motiv se întemeiază pe faptul că decizia atacată pornește de la premisa greșită că procedura de recuperare în cauza FresQ nu a fost încă închisă.

                  2.

                  Al doilea motiv se întemeiază pe aplicarea greșită de către Comisie a articolului 54 alineatul (2) al treilea paragraf din Regulamentul nr. 1306/2013, în măsura în care aceasta consideră că depășirea termenului de opt ani acordat pentru recuperarea sumelor plătite fără temei în cadrul cauzei FresQ este imputabilă Țărilor de Jos.


title: Cauza C-221/22 P: Recurs introdus la 19 ianuarie 2022 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea extinsă) din 28 martie 2022 în cauza T-610/19, Deutsche Telekom AG/Comisia Europeană

text:
               16.5.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 198/28

      Recurs introdus la 19 ianuarie 2022 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea extinsă) din 28 martie 2022 în cauza T-610/19, Deutsche Telekom AG/Comisia Europeană
      (Cauza C-221/22 P)
      (2022/C 198/39)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: D. Calleja Crespo, B. Martenczuk, N. Khan, P. Rossi, L. Wildpanner, agenți)

         Cealaltă parte din procedură: Deutsche Telekom AG

         Concluziile recurentei

      Recurenta solicită Curții:

                  —

                  anularea Hotărârii Tribunalului pronunțate la 19 ianuarie 2022 în cauza T-610/19, în măsura în care admite acțiunea formulată de Deutsche Telekom AG;

                  —

                  pronunțarea asupra capetelor de cerere nesoluționate sau

                  —

                  în subsidiar, în măsura în care capetele de cerere nu au fost soluționate, trimiterea cauzei la tribunal spre rejudecare;

                  —

                  obligarea Deutsche Telekom AG la plata cheltuielilor de judecată efectuate în prezenta procedură și în procedura în fața Tribunalului.

         Motivele și principalele argumente

      Prezentul recurs, căruia Comisia Europeană îi acordă o importanță fundamentală pentru interpretarea și aplicarea articolului 266 TFUE, privește, în esență, obligația Comisiei de a plăti dobânzi la o amendă aplicată în temeiul dreptului concurenței în cazul în care aceasta trebuie rambursată. În urma unei decizii a Comisiei, Deutsche Telekom AG a plătit cu titlu provizoriu amenda care i-a fost aplicată în temeiul articolului 102 TFUE pentru abuz de poziție dominantă, și al cărui cuantum a fost redus ulterior de Tribunal (1). În prezent, Comisia contestă obligația care i-a fost impusă de Tribunal prin hotărârea atacată de a plăti, cu titlu de sancțiune, dobânzi moratorii în sensul Hotărârii Printeos (2) pentru partea din amenda care trebuie rambursată.
      Prin intermediul primului motiv, Comisia susține că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept atunci când a statuat că, în cazul unei reduceri judiciare a amenzii în domeniul dreptului concurenței, Comisia are obligația absolută și necondiționată, în temeiul articolului 266 TFUE, de a plăti dobânzi moratorii cu titlu de sancțiune începând de la data plății provizorii a amenzii.
      În special, Comisia invocă următoarele argumente:
      Tribunalul a săvârșit o eroare atunci când a considerat că Comisia a încălcat articolul 266 TFUE prin faptul că nu a plătit dobânzi moratorii în cuantumul solicitat de Deutsche Telekom AG (primul aspect al primului motiv de recurs).
      Hotărârea atacată este contrară jurisprudenței instanțelor Uniunii, anterioară Hotărârii Comisia/Printeos (al doilea aspect al primului motiv).
      În plus, dreptul derivat al Uniunii reglementează dobânzile care trebuie plătite pentru executarea hotărârilor, iar Tribunalul ar fi trebuit să aplice acest drept derivat al Uniunii sau ar fi trebuit să declare nulitatea acestuia (al treilea aspect al primului motiv de recurs).
      Condițiile unei acțiuni în despăgubire în temeiul articolului 340 TFUE nu sunt îndeplinite, astfel încât Tribunalul a săvârșit o eroare de drept atunci când a acordat dobânzi moratorii cu titlu de despăgubiri (al patrulea aspect al primului motiv de recurs).
      Efectul ex tunc al hotărârilor nu înseamnă că trebuie plătite dobânzi moratorii de la data plății provizorii a unei amenzi de către întreprinderea în cauză (al cincilea aspect al primului motiv de recurs).
      Plata unor dobânzi moratorii în sensul hotărârii atacate este contrară efectului descurajator al amenzilor (al șaselea aspect al primului motiv de recurs).
      Prin intermediul celui de al doilea motiv, Comisia susține, în ipoteza în care primul motiv va fi respins, că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept atunci când a considerat că rata dobânzii care trebuia plătită de Comisie era, prin analogie cu articolul 83 alineatul (2) litera (b) din Regulamentul delegat (UE) nr. 1268/2012 (3), egală cu rata Băncii Centrale Europene pentru principalele sale operațiuni de refinanțare, majorată cu trei puncte procentuale și jumătate.

         (1)  Hotărârea din 13 decembrie 2018, Deutsche Telekom/Comisia (T-827/14, EU:T:2018:930).

         (2)  Hotărârea din 20 ianuarie 2021, Comisia/Printeos (C-301/19 P, EU:C:2021:39).

         (3)  Regulamentul delegat al Comisiei din 29 octombrie 2012 privind normele de aplicare a Regulamentului (UE, Euratom) nr. 966/2012 al Parlamentului European și al Consiliului privind normele financiare aplicabile bugetului general al Uniunii (JO 2012, L 362, p. 1).


title: Cauza T-132/21: Hotărârea Tribunalului din 9 martie 2022 – Telefónica Germany/EUIPO (LOOP) [„Marcă a Uniunii Europene – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale LOOP – Respingere parțială a cereri de înregistrare – Motive absolute de refuz – Lipsa caracterului distinctiv – Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 – Caracter descriptiv – Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul 2017/1001 – Caracteristici obiective și inerente naturii produselor și sericilor – Raport suficient de direct și de concret – Obligația de motivare – Articolul 94 din Regulamentul 2017/1001”]

text:
               16.5.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 198/41

      Hotărârea Tribunalului din 9 martie 2022 – Telefónica Germany/EUIPO (LOOP)
      (Cauza T-132/21) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale LOOP - Respingere parțială a cereri de înregistrare - Motive absolute de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul 2017/1001 - Caracteristici obiective și inerente naturii produselor și sericilor - Raport suficient de direct și de concret - Obligația de motivare - Articolul 94 din Regulamentul 2017/1001”)
      (2022/C 198/58)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Telefónica Germany GmbH & Co. OHG (Munchen, Germania) (reprezentanți: A. Fottner și M. Müller, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: S. Scardocchia și E. Markakis, agenți)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 17 decembrie 2020 (cauza R 644/2020-4), privind o cerere de înregistrare a semnului verbal LOOP ca marcă a Uniunii Europene

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Decizia Camerei a patra de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 17 decembrie 2020 (cauza R 644/2020-4) în ceea ce privește produsele care fac parte din clasa 9 și serviciile care fac parte din clasele 38 și 42 în sensul Aranjamentului de la Nisa privind clasificarea internațională a produselor și serviciilor în vederea înregistrării mărcilor, din 15 iunie 1957, cu revizuirile și cu modificările ulterioare.

                  2)

                  Respinge în rest acțiunea.

                  3)

                  Telefónica Germany GmbH & Co. OHG va suporta o treime din propriile cheltuieli de judecată, inclusiv o treime din cheltuielile de judecată efectuate de aceasta în legătură cu procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

                  4)

                  EUIPO va suporta, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, două treimi din cele efectuate de Telefónica Germany, inclusiv două treimi din cheltuielile de judecată efectuate de aceasta din urmă în legătură cu procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

         (1)  JO C 148, 26.4.2021.


title: Cauza C-659/21: Ordonanța Curții (Camera a opta) din 30 martie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal da Relação de Lisboa – Portugalia) – Orbest, SA/CS, QN, OP, și alții [Trimitere preliminară – Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții – Transport aerian – Regulamentul (CE) nr. 261/2004 – Norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea anulării sau a întârzierii prelungite a zborurilor – Articolul 5 alineatul (3) – Exonerare de obligația de compensare – Noțiunea de „împrejurări excepționale” – Defecțiune tehnică a aeronavei ca urmare a coliziunii unui vehicul de catering aparținând unui terț cu această aeronavă aflată în poziție de staționare în aeroport]

text:
               16.5.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 198/14

      Ordonanța Curții (Camera a opta) din 30 martie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal da Relação de Lisboa – Portugalia) – Orbest, SA/CS, QN, OP, și alții
      (Cauza C-659/21) (1)

      (Trimitere preliminară - Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții - Transport aerian - Regulamentul (CE) nr. 261/2004 - Norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea anulării sau a întârzierii prelungite a zborurilor - Articolul 5 alineatul (3) - Exonerare de obligația de compensare - Noțiunea de „împrejurări excepționale” - Defecțiune tehnică a aeronavei ca urmare a coliziunii unui vehicul de catering aparținând unui terț cu această aeronavă aflată în poziție de staționare în aeroport)
      (2022/C 198/20)
      Limba de procedură: portugheza

         Instanța de trimitere

      Tribunal da Relação de Lisboa

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Orbest, SA

         Pârâți: CS, QN, OP, și alții

         Dispozitivul

      Articolul 5 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 trebuie interpretat în sensul că defecțiunea tehnică a unei aeronave ca urmare a coliziunii unui vehicul de catering aparținând unui terț cu această aeronavă aflată în poziție de staționare în aeroport poate intra sub incidența noțiunii de „împrejurarea excepțională”, în sensul acestei dispoziții.

         (1)  Data depunerii: 2.11.2021


title: Cauza C-155/21: Ordonanța președintelui Curții din 8 decembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Svea Hovrätt – Suedia) – Republica Italiană/Athena Investments A/S (fostă Greentech Energy Systems A/S) și alții

text:
               16.5.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 198/29

      Ordonanța președintelui Curții din 8 decembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Svea Hovrätt – Suedia) – Republica Italiană/Athena Investments A/S (fostă Greentech Energy Systems A/S) și alții
      (Cauza C-155/21) (1)

      (2022/C 198/40)
      Limba de procedură: suedeza
      Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 206, 31.5.2021.


title: Cauza T-146/21: Hotărârea Tribunalului din 23 martie 2022 – Vetpharma Animal Health/EUIPO – Deltavit (DELTATIC) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale DELTATIC – Marca Uniunii Europene verbală anterioară DELTA – Motiv relativ de refuz – Risc de confuzie – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 – Utilizare serioasă a mărcii anterioare – Articolul 18 alineatul (1) al doilea paragraf litera (a) și articolul 47 alineatul (2) din Regulamentul 2017/1001 – Formă care diferă prin elemente care nu aduc atingere caracterului distinctiv”]

text:
               16.5.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 198/42

      Hotărârea Tribunalului din 23 martie 2022 – Vetpharma Animal Health/EUIPO – Deltavit (DELTATIC)
      (Cauza T-146/21) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale DELTATIC - Marca Uniunii Europene verbală anterioară DELTA - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 - Utilizare serioasă a mărcii anterioare - Articolul 18 alineatul (1) al doilea paragraf litera (a) și articolul 47 alineatul (2) din Regulamentul 2017/1001 - Formă care diferă prin elemente care nu aduc atingere caracterului distinctiv”)
      (2022/C 198/59)
      Limba de procedură: engleza

         Părţile

         Reclamantă: Vetpharma Animal Health, SL (Barcelona, Spania) (reprezentant: M. Escudero Pérez, avocată)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: J. Ivanauskas, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Deltavit (Janzé, France) (reprezentant: G. Barbaut, avocat)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 21 decembrie 2020 (cauza R 776/2020-5), privind o procedură de opoziție între Deltavit și Vetpharma Animal Health

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Vetpharma Animal Health, SL va suporta propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO).

                  3)

                  Deltavit va suporta propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 182, 10.5.2021.


title: Cauzele conexate T-684/19 și T-704/19: Hotărârea Tribunalului din 16 martie 2022 – MEKH și FGSZ/ACER [„Energie – Regulamentul (UE) 2017/459 – Cod de rețea adoptat de Comisie care include un «proces de capacitate incrementală» – Decizie a ACER de aprobare a realizării unui proiect de capacitate incrementală – Excepție de nelegalitate – Necompetența Comisiei – Articolul 6 alineatul (11), articolul 7 alineatul (3) și articolul 8 alineatul (6) din Regulamentul (CE) nr. 715/2009”]

text:
               16.5.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 198/30

      Hotărârea Tribunalului din 16 martie 2022 – MEKH și FGSZ/ACER
      (Cauzele conexate T-684/19 și T-704/19) (1)

      („Energie - Regulamentul (UE) 2017/459 - Cod de rețea adoptat de Comisie care include un «proces de capacitate incrementală» - Decizie a ACER de aprobare a realizării unui proiect de capacitate incrementală - Excepție de nelegalitate - Necompetența Comisiei - Articolul 6 alineatul (11), articolul 7 alineatul (3) și articolul 8 alineatul (6) din Regulamentul (CE) nr. 715/2009”)
      (2022/C 198/41)
      Limbile de procedură: engleza și maghiara

         Părțile

         Reclamantă în cauza T-684/19: Magyar Energetikai és Közmű szabályozási Hivatal (MEKH) (Budapesta, Ungaria) (reprezentanți: G. Stanka, J. Burai Kovács, G. Szikla și Á. Kulcsár, avocați)

         Reclamantă în cauza T-704/19: FGSZ Földgázszállító Zrt. (Siófok, Ungaria) (reprezentanți: M. Horányi, N. Niejahr și S. Zakka, avocați)

         Pârâtă: Agenția Uniunii Europene pentru Cooperarea Autorităților de Reglementare din Domeniul Energiei (reprezentanți: în cauza T-684/19, P. Martinet, D. Lelovitis și N. Keyaerts, agenți, asistați de E. Ameye, M. de Sousa Ferro și Cs. Nagy, avocați, și, în cauza T-704/19, P. Martinet, D. Lelovitis și N. Keyaerts, agenți, asistați de E. Ameye și M. de Sousa Ferro, avocați)

         Interveniente în susținerea pârâtului/ei/ților/telor: Energie-Control Austria für die Regulierung der Elektrizitäts- und Erdgaswirtschaft (E-Control) (reprezentant: S. Polster, avocat), Comisia Europeană (reprezentanți: O. Beynet și A. Sipos, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea Deciziei nr. 05/2019 a Agenției Uniunii Europene pentru Cooperarea Autorităților de Reglementare din Domeniul Energiei (ACER) din 9 aprilie 2019 și a Deciziei nr. A-004-2019 a camerei de recurs a ACER din 6 august 2019

         Dispozitivul

                  1)

                  Declară acțiunea introdusă de Magyar Energetikai és Közmű-szabályozási Hivatal (MEKH) inadmisibilă, în măsura în care privește Decizia nr. 05/2019 a Agenției Uniunii Europene pentru Cooperarea Autorităților de Reglementare din Domeniul Energiei (ACER) din 9 aprilie 2019.

                  2)

                  Anulează Decizia nr. A-004-2019 a camerei de recurs a ACER din 6 august 2019.

                  3)

                  ACER va suporta propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de MEKH și FGSZ Földgázszállító Zrt.

                  4)

                  Comisia Europeană și Energie-Control Austria für die Regulierung der Elektrizitäts- und Erdgaswirtschaft (E-Control) vor suporta propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 406, 2.12.2019.


title: Cauza T-757/19: Hotărârea Tribunalului din 15 decembrie 2021 – HB/BEI („Funcție publică – Personalul BEI – Plângere pentru hărțuire morală – Anchetă administrativă – Decizie privind respingerea plângerii – Decizie privind respingerea cererii de conciliere – Dreptul de a fi ascultat – Responsabilitate”)

text:
               16.5.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 198/31

      Hotărârea Tribunalului din 15 decembrie 2021 – HB/BEI
      (Cauza T-757/19) (1)

      („Funcție publică - Personalul BEI - Plângere pentru hărțuire morală - Anchetă administrativă - Decizie privind respingerea plângerii - Decizie privind respingerea cererii de conciliere - Dreptul de a fi ascultat - Responsabilitate”)
      (2022/C 198/42)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: HB (reprezentant: C. Bernard-Glanz, avocat)

         Pârâtă: Banca Europeană de Investiții (reprezentanți: G. Faedo și K. Carr, agenți, asistați de B. Wägenbaur, avocat)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE și pe articolul 50a din Statutul Curții de Justiție a Uniunii Europene prin care se solicită, pe de o parte, anularea deciziilor BEI din 20 iunie și 10 octombrie 2019 de respingere a unei plângeri pentru hărțuire și intimidare și, respectiv, a unei cereri de conciliere și, pe de altă parte, repararea prejudiciului pe care reclamanta pretinde că l-ar fi suferit în urma acestor decizii

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează decizia din 20 iunie 2019 a președintelui Băncii Europene de Investiții (BEI).

                  2)

                  Obligă BEI să îi plătească lui HB suma de 1 000 de euro pentru pierderea șansei de a soluționa litigiului pe cale amiabilă.

                  3)

                  Respinge în rest acțiunea.

                  4)

                  Obligă BEI să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de HB.

         (1)  JO C 222, 6.7.2020.


title: Cauzele conexate C-529/18 P și C-531/18 P: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 24 martie 2022 – PJ/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO), Erdmann & Rossi GmbH (C-529/18 P), PC/PJ, Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO), Erdmann & Rossi GmbH (C-531/18 P) (Recurs – Principiile dreptului Uniunii – Articolul 19 din Statutul Curții de Justiție a Uniunii Europene – Reprezentarea părților în acțiunile directe în fața instanțelor Uniunii – Avocat care are calitatea de terț în raport cu reclamantul – Cerința independenței – Avocat care exercită profesia în calitate de colaborator într-un cabinet – Articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene)

text:
               16.5.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 198/2

      Hotărârea Curții (Camera a treia) din 24 martie 2022 – PJ/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO), Erdmann & Rossi GmbH (C-529/18 P), PC/PJ, Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO), Erdmann & Rossi GmbH (C-531/18 P)
      (Cauzele conexate C-529/18 P și C-531/18 P) (1)

      (Recurs - Principiile dreptului Uniunii - Articolul 19 din Statutul Curții de Justiție a Uniunii Europene - Reprezentarea părților în acțiunile directe în fața instanțelor Uniunii - Avocat care are calitatea de terț în raport cu reclamantul - Cerința independenței - Avocat care exercită profesia în calitate de colaborator într-un cabinet - Articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene)
      (2022/C 198/02)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         (Cauza C-529/18 P)

         Recurent: PJ (reprezentanți: J. Lipinsky și C. von Donat, Rechtsanwälte)

         Celelalte părți din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) (reprezentanți: D. Botis și A. Söder, agenți), Erdmann & Rossi GmbH (reprezentanți: H. Kunz-Hallstein și R. Kunz-Hallstein, Rechtsanwälte)

         (Cauza C-531/18 P)

         Recurent: PC (reprezentanți: J. Lipinsky și C. von Donat, Rechtsanwälte)

         Celelalte părți din procedură: PJ (reprezentanți: J. Lipinsky și C. von Donat, avocați), Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) (reprezentanți: D. Botis și A. Söder, agenți), Erdmann & Rossi GmbH (reprezentanți: H. Kunz-Hallstein și R. Kunz-Hallstein, Rechtsanwälte)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursurile.

                  2)

                  Îl obligă pe PJ la plata cheltuielilor de judecată în cauza C-529/18 P, atât în ceea ce privește prezentul recurs, cât și în ceea ce privește procedura în fața Tribunalului.

                  3)

                  Obligă PC la plata cheltuielilor de judecată în cauza C-531/18 P, atât în ceea ce privește prezentul recurs, cât și în ceea ce privește procedura în fața Tribunalului.

         (1)  JO C 103, 30.3.2020.


title: Cauza T-138/22: Acțiune introdusă la 15 martie 2022 – HCP/EUIPO – Timm Health Care (PYLOMED)

text:
               16.5.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 198/53

      Acțiune introdusă la 15 martie 2022 – HCP/EUIPO – Timm Health Care (PYLOMED)
      (Cauza T-138/22)
      (2022/C 198/78)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

         Părțile

         Reclamantă: HCP GmbH (Hannover, Germania) (reprezentant: H. Suhren, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Timm Health Care BV (Le Borculo, Țările de Jos)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Marca în litigiu: cererea de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative PYLOMED – cererea de înregistrare nr. 18 132 059

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 14 ianuarie 2022 în cauza R 814/2021-5

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-10/20: Hotărârea Tribunalului din 9 martie 2022 – Italia/Comisia [„FEGA și FEADR – Cheltuieli excluse de la finanțare – Schemă de ajutoare pe suprafață – Corecții financiare – Articolul 52 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013 – Articolul 12 alineatele (2) și (6) din Regulamentul delegat(UE) nr. 907/2014 – Noțiunea de «pășuni permanente» – Articolul 4 alineatul (1) litera (h) din Regulamentul (UE) nr. 1307/2013 – Organizație de producători și programe operaționale – Articolele 26, 27, 31, 104 și 106 din Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 543/2011 – Articolul 155 din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013 – Regulamentul delegat (UE) nr. 499/2014 – Procedura de atribuire a unor contracte de achiziții publice – Articolul 24 alineatul (2) litera (c) și articolul 26 alineatul (1) litera (d) din Regulamentul (UE) nr. 65/2011 – Articolul 48 alineatul (2) și articolul 51 alineatul (1) din Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 809/2014 – Risc de prejudiciu financiar”]

text:
               16.5.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 198/31

      Hotărârea Tribunalului din 9 martie 2022 – Italia/Comisia
      (Cauza T-10/20) (1)

      („FEGA și FEADR - Cheltuieli excluse de la finanțare - Schemă de ajutoare pe suprafață - Corecții financiare - Articolul 52 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013 - Articolul 12 alineatele (2) și (6) din Regulamentul delegat(UE) nr. 907/2014 - Noțiunea de «pășuni permanente» - Articolul 4 alineatul (1) litera (h) din Regulamentul (UE) nr. 1307/2013 - Organizație de producători și programe operaționale - Articolele 26, 27, 31, 104 și 106 din Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 543/2011 - Articolul 155 din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013 - Regulamentul delegat (UE) nr. 499/2014 - Procedura de atribuire a unor contracte de achiziții publice - Articolul 24 alineatul (2) litera (c) și articolul 26 alineatul (1) litera (d) din Regulamentul (UE) nr. 65/2011 - Articolul 48 alineatul (2) și articolul 51 alineatul (1) din Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 809/2014 - Risc de prejudiciu financiar”)
      (2022/C 198/43)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Reclamantă: Republica Italiană (reprezentanți: G. Palmieri, agent, asistată de C. Gerardis, G. Rocchitta și E. Feola, avvocati dello Stato)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: P. Rossi, J. Aquilina și F. Moro, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea Deciziei de punere în aplicare (UE) 2019/1835 a Comisiei din 30 octombrie 2019 de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și al Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) (JO 2019, L 279, p. 98), în măsura în care privește anumite cheltuieli efectuate de Republica Italiană

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Decizia de punere în aplicare (UE) 2019/1835 a Comisiei din 30 octombrie 2019 de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și al Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) în măsura în care impune Republicii Italiene o corecție forfetară de 2 %, referitoare la ajutoarele pe suprafață acordate în Italia, în cuantum de 143 924 279,14 euro pentru anii de cerere 2015 și 2016, și o corecție forfetară de 10 %, în cuantum de 72 704,23 euro, referitoare la eșantionul/plata nr. 8 privind comuna Campoli Monte Taburno, în aplicarea măsurii 322, care face parte din măsurile adoptate în favoarea dezvoltării rurale pentru anii de cerere 2014, 2015 și 2016.

                  2)

                  Respinge în rest acțiunea.

                  3)

                  Republica Italiană și Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 68, 2.3.2020.


title: Cauza C-508/19: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 22 martie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Sąd Najwyższy – Polonia) – M.F./J.M. [Trimitere preliminară – Articolul 267 TFUE – Necesitatea interpretării solicitate pentru ca instanța de trimitere să poată pronunța hotărârea – Noțiune – Procedură disciplinară deschisă împotriva unui judecător al unei instanțe de drept comun – Desemnarea de către președintele Camerei disciplinare a Sąd Najwyższy (Curtea Supremă, Polonia) a instanței disciplinare competente să judece în această procedură – Acțiune civilă în constatarea inexistenței unui raport de muncă între președintele acestei Camere disciplinare și Curtea Supremă – Lipsa competenței instanței de trimitere pentru a controla validitatea numirii unui judecător al Curții Supreme și inadmisibilitatea unei asemenea acțiuni în temeiul dreptului național – Inadmisibilitatea cererii de decizie preliminară]

text:
               16.5.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 198/3

      Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 22 martie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Sąd Najwyższy – Polonia) – M.F./J.M.
      (Cauza C-508/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Articolul 267 TFUE - Necesitatea interpretării solicitate pentru ca instanța de trimitere să poată pronunța hotărârea - Noțiune - Procedură disciplinară deschisă împotriva unui judecător al unei instanțe de drept comun - Desemnarea de către președintele Camerei disciplinare a Sąd Najwyższy (Curtea Supremă, Polonia) a instanței disciplinare competente să judece în această procedură - Acțiune civilă în constatarea inexistenței unui raport de muncă între președintele acestei Camere disciplinare și Curtea Supremă - Lipsa competenței instanței de trimitere pentru a controla validitatea numirii unui judecător al Curții Supreme și inadmisibilitatea unei asemenea acțiuni în temeiul dreptului național - Inadmisibilitatea cererii de decizie preliminară)
      (2022/C 198/03)
      Limba de procedură: polona

         Instanța de trimitere

      Sąd Najwyższy

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: M.F.

         Pârât: J.M.

         Cu participarea: Prokurator Generalny, Rzecznik Praw Obywatelskich

         Dispozitivul

      Cererea de decizie preliminară formulată de Sąd Najwyższy (Izba Pracy i Ubezpieczeń Społecznych) [Curtea Supremă (Camera pentru litigii de muncă și asigurări sociale), Polonia] este inadmisibilă.

         (1)  JO C 337, 7.10.2019.


title: Cauza T-196/21: Hotărârea Tribunalului din 9 martie 2022 – Lea Nature Services/EUIPO – Debonair Trading Internacional (SO…?) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de declarare a nulității – Marca Uniunii Europene figurativă SO…? – Motive absolute de refuz – Caracter distinctiv – Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 – Lipsa caracterului descriptiv – Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul 2017/1001”]

text:
               16.5.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 198/42

      Hotărârea Tribunalului din 9 martie 2022 – Lea Nature Services/EUIPO – Debonair Trading Internacional (SO…?)
      (Cauza T-196/21) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulității - Marca Uniunii Europene figurativă SO…? - Motive absolute de refuz - Caracter distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 - Lipsa caracterului descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul 2017/1001”)
      (2022/C 198/60)
      Limba de procedură: engleza

         Părţile

         Reclamantă: Lea Nature Services (Périgny, Franța) (reprezentant: F. Drageon, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: M. Capostagno, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Debonair Trading Internacional Lda (Funchal, Portugalia) (reprezentanți: J. Quirin și J.-P. Jacquey, avocați)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 11 februarie 2021 (cauza R 1235/2020-4), privind o procedură de declarare a nulității între Lea Nature Services și Debonair Trading Internacio

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Lea Nature Se la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 217, 7.6.2021.


title: Cauza C-608/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Sofiyski rayonen sad (Bulgaria) la 29 septembrie 2021 – XN/Organ de poliție din cadrul 2 RU SDVR

text:
               16.5.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 198/15

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Sofiyski rayonen sad (Bulgaria) la 29 septembrie 2021 – XN/Organ de poliție din cadrul 2 RU SDVR
      (Cauza C-608/21)
      (2022/C 198/21)
      Limba de procedură: bulgara

         Instanța de trimitere

      Sofiyski rayonen sad

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: XN

         Pârât: Organ de poliție din cadrul 2 RU SDVR

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Prevederile articolului 8 alineatul (1) coroborat cu articolul 6 alineatul (2) din Directiva 2012/13/UE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 22 mai 2012 privind dreptul la informare în cadrul procedurilor penale (JO 2012, L 142, p. 1) trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări naționale, aplicată în scop corectiv în temeiul unei jurisprudențe consacrate în statul membru în cauză, potrivit căreia se admite ca informațiile cu privire la motivele arestării unei persoane suspectate, inclusiv cu privire la fapta penală de care este suspectată, să nu fie conținute în actul de reținere scris, ci în alte documente însoțitoare (anterioare sau ulterioare), care nu se prezintă imediat și de care persoana poate lua cunoștință ulterior, cu ocazia unei eventuale contestări a legalității reținerii în fața instanței judecătorești?

                  2)

                  Dispoziția articolului 6 alineatul (2) din Directiva 2012/13/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 mai 2012 privind dreptul la informare în cadrul procedurilor penale (JO 2012, L 142, p. 1) trebuie interpretată în sensul că, pentru a garanta exercitarea efectivă a dreptului la apărare, informațiile cu privire la fapta penală de a cărei comitere este suspectată o persoană arestată trebuie să conțină date privind timpul, locul, modalitățile comiterii, participarea concretă a persoanei și încadrarea penală care decurge din aceasta?

         (1)  JO 2012, L 142, p. 1.


title: Cauza C-117/20: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 22 martie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour d'appel de Bruxelles – Belgia) – bpost SA/Autorité belge de la concurrence [Trimitere preliminară – Concurență – Servicii poștale – Sistem de tarifare adoptat de un prestator de serviciu universal – Amendă aplicată de o autoritate națională de reglementare din sectorul poștal – Amendă aplicată de o autoritate de concurență națională – Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene – Articolul 50 – Principiul ne bis in idem – Existența aceleiași încălcări – Articolul 52 alineatul (1) – Limitări aduse principiului ne bis in idem – Cumul de proceduri și de sancțiuni – Condiții – Urmărirea unui obiectiv de interes general – Proporționalitate]

text:
               16.5.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 198/3

      Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 22 martie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour d'appel de Bruxelles – Belgia) – bpost SA/Autorité belge de la concurrence
      (Cauza C-117/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Concurență - Servicii poștale - Sistem de tarifare adoptat de un prestator de serviciu universal - Amendă aplicată de o autoritate națională de reglementare din sectorul poștal - Amendă aplicată de o autoritate de concurență națională - Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Articolul 50 - Principiul ne bis in idem - Existența aceleiași încălcări - Articolul 52 alineatul (1) - Limitări aduse principiului ne bis in idem - Cumul de proceduri și de sancțiuni - Condiții - Urmărirea unui obiectiv de interes general - Proporționalitate)
      (2022/C 198/04)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Cour d'appel de Bruxelles

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: bpost SA

         Pârâtă: Autorité belge de la concurrence

         Cu participarea: Publimail SA, Comisia Europeană

         Dispozitivul

      Articolul 50 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, interpretat în coroborare cu articolul 52 alineatul (1) din aceasta din urmă, trebuie interpretat în sensul că nu se opune ca o persoană juridică să fie sancționată cu amendă pentru săvârșirea unei încălcări a dreptului concurenței al Uniunii atunci când, pentru aceleași fapte, această persoană a făcut deja obiectul unei hotărâri judecătorești definitive la finalul unei proceduri referitoare la o încălcare a unei reglementări sectoriale vizând liberalizarea pieței în discuție, cu condiția ca să existe norme clare și precise care permit să se prevadă actele și omisiunile care pot face obiectul unui cumul de proceduri și de sancțiuni, precum și coordonarea dintre cele două autorități competente, ca cele două proceduri să fi fost desfășurate într-un mod suficient de coordonat într-un interval de timp apropiat și ca ansamblul sancțiunilor aplicate să corespundă gravității încălcărilor săvârșite.

         (1)  JO C 161, 11.5.2020.


title: Cauza T-197/21: Hotărârea Tribunalului din 9 martie 2022 – Lea Nature Services/EUIPO – Debonair Trading Internacional (SO…?) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de declarare a nulității – Marca Uniunii Europene verbală SO…? – Motive absolute de refuz – Caracter distinctiv – Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001] – Lipsa caracterului descriptiv – Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 40/94 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul 2017/1001]”]

text:
               16.5.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 198/43

      Hotărârea Tribunalului din 9 martie 2022 – Lea Nature Services/EUIPO – Debonair Trading Internacional (SO…?)
      (Cauza T-197/21) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulității - Marca Uniunii Europene verbală SO…? - Motive absolute de refuz - Caracter distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001] - Lipsa caracterului descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 40/94 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul 2017/1001]”)
      (2022/C 198/61)
      Limba de procedură: engleza

         Părţile

         Reclamantă: Lea Nature Services (Périgny, Franța) (reprezentant: F. Drageon, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: M. Capostagno, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Debonair Trading Internacional Lda (Funchal, Portugalia) (reprezentanți: J. Quirin și J. P. Jacquey, avocați)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 11 februarie 2021 (cauza R 1234/2020-4), privind o procedură de declarare a nulității între Lea Nature Services și Debonair Trading Internacional

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Lea Nature Services la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 217, 7.6.2021.


title: Cauza T-113/20: Hotărârea Tribunalului din 16 martie 2022 – BSEF/Comisia [„Energie – Directiva 2009/125/CE – Cerințe în materie de proiectare ecologică aplicabile afișajelor electronice – Regulamentul (UE) 2019/2021 – Interzicerea agenților de ignifugare halogenați în cutia și în suportul afișajelor electronice – Competența autorului actului – Eroare vădită de apreciere – Securitate juridică – Proporționalitate – Egalitate de tratament”]

text:
               16.5.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 198/32

      Hotărârea Tribunalului din 16 martie 2022 – BSEF/Comisia
      (Cauza T-113/20) (1)

      („Energie - Directiva 2009/125/CE - Cerințe în materie de proiectare ecologică aplicabile afișajelor electronice - Regulamentul (UE) 2019/2021 - Interzicerea agenților de ignifugare halogenați în cutia și în suportul afișajelor electronice - Competența autorului actului - Eroare vădită de apreciere - Securitate juridică - Proporționalitate - Egalitate de tratament”)
      (2022/C 198/44)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: Bromine Science Environnemental Forum (BSEF) (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: R. Cana, E. Mullier și H. Widemann, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: B. De Meester și L. Haasbeek, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE având ca obiect anularea Regulamentului (UE) 2019/2021 al Comisiei din 1 octombrie 2019 de stabilire a cerințelor în materie de proiectare ecologică aplicabile afișajelor electronice în temeiul Directivei 2009/125/CE a Parlamentului European și a Consiliului, de modificare a Regulamentului (CE) nr. 1275/2008 al Comisiei și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 642/2009 al Comisiei (JO 2019, L 315, p. 241), în măsura în care interzice utilizarea agenților de ignifugare halogenați în cutia și în suportul afișajelor electronice.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea

                  2)

                  Obligă Bromine Science Environnemental Forum (BSEF) la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 129, 20.4.2020.


title: Cauza T-204/21: Hotărârea Tribunalului din 9 martie 2022 – Stryker Corp./OAPI [„Marcă a Uniunii Europene – Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană – Marca verbală RUGGED – Motiv absolut de refuz – Lipsa caracterului distinctiv dobândit prin utilizare – Articolul 7 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (3) din Regulamentul (UE) 2017/1001] – Competența camerei de recurs – Articolul 71 din Regulamentul 2017/1001 – Obligația de motivare – Articolul 94 alineatul (1) din Regulamentul 2017/1001”]

text:
               16.5.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 198/44

      Hotărârea Tribunalului din 9 martie 2022 – Stryker Corp./OAPI
      (Cauza T-204/21) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană - Marca verbală RUGGED - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv dobândit prin utilizare - Articolul 7 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (3) din Regulamentul (UE) 2017/1001] - Competența camerei de recurs - Articolul 71 din Regulamentul 2017/1001 - Obligația de motivare - Articolul 94 alineatul (1) din Regulamentul 2017/1001”)
      (2022/C 198/62)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Stryker Corp. (Kalamazoo, Michigan, Statele Unite) (reprezentanți: I. Fowler, I. Junkar și B. Worbes, avocate)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: D. Gája, agent)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 26 ianuarie 2021 (cauza R 370/2020-5), privind înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană a mărcii verbale RUGGED

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Stryker Corp. la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 217, 7.6.2021.


title: Cauza C-151/20: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 22 martie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberster Gerichtshof – Austria) – Bundeswettbewerbsbehörde/Nordzucker AG, Südzucker AG, Agrana Zucker GmbH [Trimitere preliminară – Concurență – Articolul 101 TFUE – Înțelegere urmărită de două autorități naționale de concurență – Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene – Articolul 50 – Principiul ne bis in idem – Existența aceleiași încălcări – Articolul 52 alineatul (1) – Limitări aduse principiului ne bis in idem – Condiții – Urmărirea unui obiectiv de interes general – Proporționalitate]

text:
               16.5.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 198/4

      Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 22 martie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberster Gerichtshof – Austria) – Bundeswettbewerbsbehörde/Nordzucker AG, Südzucker AG, Agrana Zucker GmbH
      (Cauza C-151/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Concurență - Articolul 101 TFUE - Înțelegere urmărită de două autorități naționale de concurență - Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Articolul 50 - Principiul ne bis in idem - Existența aceleiași încălcări - Articolul 52 alineatul (1) - Limitări aduse principiului ne bis in idem - Condiții - Urmărirea unui obiectiv de interes general - Proporționalitate)
      (2022/C 198/05)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Oberster Gerichtshof

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă și recurentă: Bundeswettbewerbsbehörde

         Pârâte și intimate: Nordzucker AG, Südzucker AG, Agrana Zucker GmbH

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 50 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene trebuie să fie interpretat în sensul că nu se opune ca o întreprindere să fie urmărită de autoritatea de concurență a unui stat membru și să fie sancționată, dacă este cazul, cu o amendă pentru o încălcare a articolului 101 TFUE și a dispozițiilor corespunzătoare ale dreptului național al concurenței, ca urmare a unui comportament care a avut un obiect sau un efect anticoncurențial pe teritoriul acestui stat membru, în condițiile în care comportamentul respectiv a fost deja menționat de o autoritate de concurență a unui alt stat membru într-o decizie definitivă adoptată de aceasta cu privire la întreprinderea amintită, la finalul unei proceduri de constatare a încălcării articolului 101 TFUE și a dispozițiilor corespunzătoare ale dreptului concurenței al acestui alt stat membru, în măsura în care decizia respectivă nu se întemeiază pe constatarea unui obiect sau a unui efect anticoncurențial pe teritoriul primului stat membru.

                  2)

                  Articolul 50 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene trebuie să fie interpretat în sensul că o procedură de punere în aplicare a dreptului concurenței în care, ca urmare a participării părții în cauză la programul național de clemență, o încălcare a acestui drept poate fi doar constatată este susceptibilă de a fi supusă principiului ne bis in idem.

         (1)  JO C 209, 22.06.2020