title: Cauza C-156/21: Hotărârea Curții (Plenul) din 16 februarie 2022 – Ungaria/Parlamentul European, Consiliul Uniunii Europene [Acțiune în anulare – Regulamentul (UE, Euratom) 2020/2092 – Regim general de condiționalitate pentru protecția bugetului Uniunii Europene – Protecția bugetului Uniunii în cazul unei încălcări a principiilor statului de drept într-un stat membru – Temei juridic – Articolul 322 alineatul (1) litera (a) TFUE – Pretinsă eludare a articolului 7 TUE și a articolului 269 TFUE – Pretinse încălcări ale articolului 4 alineatul (1), ale articolului 5 alineatul (2) și ale articolului 13 alineatul (2) TUE, precum și ale principiilor securității juridice, proporționalității și egalității statelor membre în fața tratatelor]

text:
               4.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/7

      Hotărârea Curții (Plenul) din 16 februarie 2022 – Ungaria/Parlamentul European, Consiliul Uniunii Europene
      (Cauza C-156/21) (1)

      (Acțiune în anulare - Regulamentul (UE, Euratom) 2020/2092 - Regim general de condiționalitate pentru protecția bugetului Uniunii Europene - Protecția bugetului Uniunii în cazul unei încălcări a principiilor statului de drept într-un stat membru - Temei juridic - Articolul 322 alineatul (1) litera (a) TFUE - Pretinsă eludare a articolului 7 TUE și a articolului 269 TFUE - Pretinse încălcări ale articolului 4 alineatul (1), ale articolului 5 alineatul (2) și ale articolului 13 alineatul (2) TUE, precum și ale principiilor securității juridice, proporționalității și egalității statelor membre în fața tratatelor)
      (2022/C 148/10)
      Limba de procedură: maghiara

         Părțile

         Reclamantă: Ungaria (reprezentanți: M. Z. Fehér și M. M. Tátrai, agenți)

         Intervenientă în susținerea reclamantei: Republica Polonă (reprezentanți: B. Majczyna și S. Żyrek, agenți)

         Pârâți: Parlamentul European (reprezentanți: F. Drexler, R. Crowe, U. Rösslein, T. Lukácsi și A. Pospíšilová Padowska, agenți), Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: A. de Gregorio Merino, E. Rebasti, A. Tamás și A. Sikora-Kalėda, agenți)

         Intervenienți în susținerea reclamantei: Regatul Belgiei (reprezentanți: C. Pochet, M. Jacobs și L. Van den Broeck, agenți), Regatul Danemarcei (reprezentanți: inițial M. Søndahl Wolff și M. J. Nymann-Lindegren, ulterior M. Søndahl Wolff și V. Pasternak Jørgensen, agenți), Republica Federală Germania (reprezentanți: J. Möller și R. Kanitz, agenți), Irlanda (reprezentanți: M. Browne, J. Quaney și A. Joyce, agenți, asistați de D. Fennelly, BL), Regatul Spaniei (reprezentanți: inițial J. Rodríguez de la Rúa Puig și S. Centeno Huerta, ulterior J. Rodríguez de la Rúa Puig și A. Gavela Llopis, agenți), Republica Franceză (reprezentanți: A.-L. Desjonquères, A.–C. Drouant și E. Leclerc, agenți), Marele Ducat al Luxemburgului (reprezentanți: inițial A. Germeaux și T. Uri, ulterior A. Germeaux, agenți), Regatul Țărilor de Jos (reprezentanți: M. K. Bulterman și J. Langer, agenți), Republica Finlanda (reprezentanți: H. Leppo și S. Hartikainen, agenți), Regatul Suediei (reprezentanți: O. Simonsson, J. Lundberg, C. Meyer-Seitz, A. Runeskjöld, H. Shev, M. Salborn Hodgson, H. Eklinder și R. Shahsavan Eriksson, agenți), Comisia Europeană (reprezentanți: D. Calleja Crespo, J.–P. Keppenne, J. Baquero Cruz și A. Tokár, agenți)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Ungaria să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, și pe cele efectuate de Parlamentul European și de Consiliul Uniunii Europene.

                  3)

                  Regatul Belgiei, Regatul Danemarcei, Republica Federală Germania, Irlanda, Regatul Spaniei, Republica Franceză, Marele Ducat al Luxemburgului, Regatul Țărilor de Jos, Republica Polonă, Republica Finlanda, Regatul Suediei și Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 138, 19.4.2021.


title: Cauza T-459/21: Ordonanța Tribunalului din 11 februarie 2022 – Calrose Rice/EUIPO – Ricegrowers (Sunwhite) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative Sunwhite – Marca națională figurativă anterioară Sunwhite – Motiv relativ de refuz – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 – Acțiune vădit nefondată”]

text:
               4.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/25

      Ordonanța Tribunalului din 11 februarie 2022 – Calrose Rice/EUIPO – Ricegrowers (Sunwhite)
      (Cauza T-459/21) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative Sunwhite - Marca națională figurativă anterioară Sunwhite - Motiv relativ de refuz - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 - Acțiune vădit nefondată”)
      (2022/C 148/34)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Calrose Rice (Sofia, Bulgaria) (reprezentant: H. Raychev, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: J. Hamel și J. Crespo Carrillo, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă în fața Tribunalului: Ricegrowers Ltd (Leeton, New South Wales, Australia) (reprezentanți: C. Menebröcker și C. Böhmer, avocați)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 4 iunie 2021 (cauza R 2465/2020-4) privind o procedură de opoziție între Ricegrowers și Calrose Rice

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Calrose Rice la plata cheltuielilor de judecată aferente prezentei proceduri.

         (1)  JO C 382, 20.9.2021.


title: Cauza T-81/22: Acțiune introdusă la 11 februarie 2022 – Euranimi/Comisia

text:
               4.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/37

      Acțiune introdusă la 11 februarie 2022 – Euranimi/Comisia
      (Cauza T-81/22)
      (2022/C 148/49)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: European Association of Non-Integrated Metal Importers & distributors (Euranimi) (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: M. Campa, D. Rovetta, P. Gjørtler și V. Villante, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2021/2012 al Comisiei din 17 noiembrie 2021 de instituire a unei taxe antidumping definitive și de percepere definitivă a taxei provizorii instituite asupra importurilor de produse plate din oțeluri inoxidabile laminate la rece originare din India și Indonezia (1), astfel cum a fost publicat în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene din 18 noiembrie 2021, în ceea ce privește măsurile adoptate în contextul procedurii antidumping AD670;

                  —

                  obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 3 alineatul (4) din Regulamentul (UE) 2016/1036 al Parlamentului European și al Consiliului (2), în ceea ce privește evaluarea cumulativă a efectelor importurilor din țările vizate – încălcarea dreptului la apărare al reclamantei – eroare vădită de apreciere.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 3 alineatul (2) din Regulamentul (UE) 2016/1036, în ceea ce privește evaluarea prejudiciului și a legăturii de cauzalitate pentru produsele originare atât din India, cât și din Indonezia – eroare vădită de apreciere.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe evaluarea eronată a interesului Uniunii care justifică impunerea taxelor antidumping.

         (1)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2021/2012 al Comisiei din 17 noiembrie 2021 de instituire a unei taxe antidumping definitive și de percepere definitivă a taxei provizorii instituite asupra importurilor de produse plate din oțeluri inoxidabile laminate la rece originare din India și Indonezia (JO 2021, L 410, p. 153).

         (2)  Regulamentul (UE) 2016/1036 al Parlamentului European și al Consiliului din 8 iunie 2016 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Uniunii Europene (JO 2016, L 176, p. 21).


title: Cauza T-95/22: Acțiune introdusă la 21 februarie 2022 – Kanyama/Consiliul

text:
               4.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/44

      Acțiune introdusă la 21 februarie 2022 – Kanyama/Consiliul
      (Cauza T-95/22)
      (2022/C 148/59)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Célestin Kanyama (Kinshasa, Republica Democratică Congo) (reprezentanți: T. Bontinck, P. De Wolf, A. Guillerme și T. Payan, avocați)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei (PESC) 2021/2181 a Consiliului din 9 decembrie 2021 (1) în măsura în care menține numele reclamantului la poziția nr. 4 din anexa la această decizie;

                  —

                  anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2021/2177 al Consiliului din 9 decembrie 2021 (2) în măsura în care menține numele reclamantului la poziția nr. 4 din anexa I la acest regulament;

                  —

                  obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă două motive care sunt, în esență, identice sau similare cu cele invocate în cauza T-90/22, Kande Mupompa/Consiliul.

         (1)  Decizia (PESC) 2021/2181 a Consiliului din 9 decembrie 2021 de modificare a Deciziei 2010/788/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Republicii Democratice Congo (JO 2021, L 443, p. 75).

         (2)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2021/2177 al Consiliului din 9 decembrie 2021 privind punerea în aplicare a articolului 9 din Regulamentul (CE) nr. 1183/2005 de instituire a anumitor măsuri speciale împotriva persoanelor ale căror acțiuni încalcă embargoul asupra armelor impus Republicii Democratice Congo (JO 2021, L 443, p. 3).


title: Cauza T-82/22: Acțiune introdusă la 15 februarie 2022 – Bambu Sales/EUIPO (BAMBU)

text:
               4.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/38

      Acțiune introdusă la 15 februarie 2022 – Bambu Sales/EUIPO (BAMBU)
      (Cauza T-82/22)
      (2022/C 148/50)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Bambu Sales, Inc. (Secaucus, New Jersey, Statele Unite) (reprezentant: T. Stein, lawyer)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Marca în litigiu: Cererea de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale BAMBU – cererea de înregistrare nr. 18 105 815

         Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 16 decembrie 2021 în cauza R 1702/2020-1

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea în întregime a deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO să suporte cheltuielile de judecată efectuate de reclamantă.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-464/21: Ordonanța Tribunalului din 7 februarie 2022 – Faller și alții/Comisia („Acțiune în anulare – Medicamente de uz uman – Modificare a autorizației de comercializare condiționată a medicamentului de uz uman Comirnaty – Lipsa interesului de a exercita acțiunea – Lipsa afectării directe – Lipsa afectării individuale – Inadmisibilitate”)

text:
               4.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/26

      Ordonanța Tribunalului din 7 februarie 2022 – Faller și alții/Comisia
      (Cauza T-464/21) (1)

      („Acțiune în anulare - Medicamente de uz uman - Modificare a autorizației de comercializare condiționată a medicamentului de uz uman Comirnaty - Lipsa interesului de a exercita acțiunea - Lipsa afectării directe - Lipsa afectării individuale - Inadmisibilitate”)
      (2022/C 148/35)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamanți: Sonja Faller (Bressanone, Italia) și alți 74 de reclamanți ale căror nume figurează în anexa la ordonanță (reprezentant: R. Holzeisen, avocată)

         Pârât: Comisia Europeană (reprezentanți: B.-R. Killmann și A. Sipos, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE, prin care se solicită anularea Deciziei C(2021) 4034 final a Comisiei din 31 mai 2021 de modificare a autorizației de comercializare condiționată a „Comirnaty – Vaccin de tip ARNm COVID-19 (cu nucleozide modificate)”, medicament de uz uman, acordată prin Decizia C(2020) 9598 (final)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

                  2)

                  Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra cererilor de intervenție formulate de TR și de celelalte persoane fizice ale căror nume figurează în anexa II, de YI și de celelalte persoane fizice ale căror nume figurează în anexa II, de EW și de celelalte persoane fizice ale căror nume figurează în anexa II și de domnul Arnošt Komárek și de celelalte persoane fizice ale căror nume figurează în anexa II.

                  3)

                  Îi obligă pe doamna Sonja Faller și pe ceilalți reclamați ale căror nume figurează în anexa I la plata cheltuielilor de judecată.

                  4)

                  TR și celelalte persoane fizice ale căror nume figurează în anexa II, YI și celelalte persoane fizice ale căror nume figurează în anexa II, EW și celelalte persoane fizice ale căror nume figurează în anexa II și domnul Komárek și celelalte persoane fizice ale căror nume figurează în anexa II vor suporta, fiecare, propriile cheltuieli de judecată aferente cererii de intervenție.

         (1)  JO C 368, 13.9.2021.


title: Cauza C-157/21: Hotărârea Curții (Plenul) din 16 februarie 2022 – Republica Polonă/Parlamentul European, Consiliul Uniunii Europene [Acțiune în anulare – Regulamentul (UE, Euratom) 2020/2092 – Regim general de condiționalitate pentru protecția bugetului Uniunii Europene – Protecția bugetului Uniunii în cazul unei încălcări a principiilor statului de drept într-un stat membru – Temei juridic – Articolul 322 alineatul (1) litera (a) TFUE – Articolul 311 TFUE – Articolul 312 TFUE – Pretinsă eludare a articolului 7 TUE și a articolului 269 TFUE – Pretinse încălcări ale articolului 4 alineatul (1), ale articolului 5 alineatul (2) și ale articolului 13 alineatul (2) TUE, ale articolului 296 al doilea paragraf TFUE, ale Protocolului (nr. 2) privind aplicarea principiilor subsidiarității și proporționalității, precum și ale principiilor atribuirii, securității juridice, proporționalității și egalității statelor membre în fața tratatelor – Pretins abuz de putere]

text:
               4.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/8

      Hotărârea Curții (Plenul) din 16 februarie 2022 – Republica Polonă/Parlamentul European, Consiliul Uniunii Europene
      (Cauza C-157/21) (1)

      (Acțiune în anulare - Regulamentul (UE, Euratom) 2020/2092 - Regim general de condiționalitate pentru protecția bugetului Uniunii Europene - Protecția bugetului Uniunii în cazul unei încălcări a principiilor statului de drept într-un stat membru - Temei juridic - Articolul 322 alineatul (1) litera (a) TFUE - Articolul 311 TFUE - Articolul 312 TFUE - Pretinsă eludare a articolului 7 TUE și a articolului 269 TFUE - Pretinse încălcări ale articolului 4 alineatul (1), ale articolului 5 alineatul (2) și ale articolului 13 alineatul (2) TUE, ale articolului 296 al doilea paragraf TFUE, ale Protocolului (nr. 2) privind aplicarea principiilor subsidiarității și proporționalității, precum și ale principiilor atribuirii, securității juridice, proporționalității și egalității statelor membre în fața tratatelor - Pretins abuz de putere)
      (2022/C 148/11)
      Limba de procedură: polona

         Părțile

         Reclamantă: Republica Polonă (reprezentanți: B. Majczyna și S. Żyrek, agenți)

         Intervenientă în susținerea reclamantei: Ungaria (reprezentanți: M. Z. Fehér și M. M. Tátrai, agenți)

         Pârâți: Parlamentul European (reprezentanți: R. Crowe, F. Drexler, U. Rösslein, T. Lukácsi și A. Pospíšilová Padowska, agenți), Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: A. de Gregorio Merino, E. Rebasti, A. Tamás și A. Sikora-Kalėda, agenți)

         Intervenienți în susținerea reclamantei: Regatul Belgiei (reprezentanți: M. Jacobs, C. Pochet și L. Van den Broeck, agenți), Regatul Danemarcei (reprezentanți: inițial M. Søndahl Wolff și J. Nymann-Lindegren, ulterior M. Søndahl Wolff și V. Pasternak Jørgensen, agenți), Republica Federală Germania (reprezentanți: J. Möller și R. Kanitz, agenți), Irlanda (reprezentanți: M. Browne, J. Quaney și A. Joyce, agenți, asistați de D. Fennelly, BL), Regatul Spaniei (reprezentanți: inițial J. Rodríguez de la Rúa Puig și S. Centeno Huerta, ulterior J. Rodríguez de la Rúa Puig și A. Gavela Llopis, agenți), Republica Franceză (reprezentanți: A.-L. Desjonquères, A.–C. Drouant și E. Leclerc, agenți), Marele Ducat al Luxemburgului (reprezentanți: inițial A. Germeaux și T. Uri, ulterior A. Germeaux, agenți), Regatul Țărilor de Jos (reprezentanți: M. K. Bulterman și J. Langer, agenți), Republica Finlanda (reprezentanți: H. Leppo și S. Hartikainen, agenți), Regatul Suediei (reprezentanți: O. Simonsson, J. Lundberg, C. Meyer-Seitz, A. Runeskjöld, H. Shev, M. Salborn Hodgson, H. Eklinder și R. Shahsavan Eriksson, agenți), Comisia Europeană (reprezentanți: D. Calleja Crespo, J.–P. Keppenne, J. Baquero Cruz și K. Herrmann, agenți)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Republica Polonă să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, și pe cele efectuate de Parlamentul European și de Consiliul Uniunii Europene.

                  3)

                  Regatul Belgiei, Regatul Danemarcei, Republica Federală Germania, Irlanda, Regatul Spaniei, Republica Franceză, Marele Ducat al Luxemburgului, Ungaria, Regatul Țărilor de Jos, Republica Finlanda, Regatul Suediei și Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 138, 19.4.2021.


title: Cauza T-739/21 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 7 februarie 2022 – Eurecna/Comisia („Procedură de măsuri provizorii – Contracte de achiziții publice de servicii – Cerere de măsuri provizorii – Lipsa urgenţei”)

text:
               4.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/26

      Ordonanța președintelui Tribunalului din 7 februarie 2022 – Eurecna/Comisia
      (Cauza T-739/21 R)
      („Procedură de măsuri provizorii - Contracte de achiziții publice de servicii - Cerere de măsuri provizorii - Lipsa urgenţei”)
      (2022/C 148/36)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Reclamantă: Eurecna SpA (Venezia, Italia) (reprezentant: R. Sciaudone, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Estrada de Solà și S. Romoli, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolele 278 și 279 TFUE prin care se solicită, pe de o parte, suspendarea executării deciziilor Comisiei din 10, 16 și 30 septembrie 2021 de a opune reclamantei o compensare a creanțelor și, pe de altă parte, obligarea Comisiei la plata către reclamantă a sumelor corespunzătoare

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge cererea de măsuri provizorii.

                  2)

                  Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza T-96/22: Acțiune introdusă la 21 februarie 2022 – Kampete/Consiliul

text:
               4.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/45

      Acțiune introdusă la 21 februarie 2022 – Kampete/Consiliul
      (Cauza T-96/22)
      (2022/C 148/60)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Ilunga Kampete (Kinshasa, Republica Democratică Congo) (reprezentanți: T. Bontinck, P. De Wolf, A. Guillerme și T. Payan, avocați)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei (PESC) 2021/2181 a Consiliului din 9 decembrie 2021 (1) în măsura în care menține numele reclamantului la poziția nr. 1 din anexa la această decizie;

                  —

                  anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2021/2177 al Consiliului din 9 decembrie 2021 (2) în măsura în care menține numele reclamantului la poziția nr. 1 din anexa I la acest regulament;

                  —

                  obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă două motive care sunt, în esență, identice sau similare cu cele invocate în cauza T-90/22, Kande Mupompa/Consiliul.

         (1)  Decizia (PESC) 2021/2181 a Consiliului din 9 decembrie 2021 de modificare a Deciziei 2010/788/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Republicii Democratice Congo (JO 2021, L 443, p. 75).

         (2)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2021/2177 al Consiliului din 9 decembrie 2021 privind punerea în aplicare a articolului 9 din Regulamentul (CE) nr. 1183/2005 de instituire a anumitor măsuri speciale împotriva persoanelor ale căror acțiuni încalcă embargoul asupra armelor impus Republicii Democratice Congo (JO 2021, L 443, p. 3).


title: Cauza C-674/21 P: Recurs introdus la 10 noiembrie 2021 de Residencial Palladium, S.L. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 1 septembrie 2021 în cauza T-566/20, Residencial Palladium/EUIPO – Palladium Gestión (Palladium Hotel Garden Beach)

text:
               4.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/9

      Recurs introdus la 10 noiembrie 2021 de Residencial Palladium, S.L. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 1 septembrie 2021 în cauza T-566/20, Residencial Palladium/EUIPO – Palladium Gestión (Palladium Hotel Garden Beach)
      (Cauza C-674/21 P)
      (2022/C 148/12)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Recurentă: Residencial Palladium, S.L. (reprezentant: D. Solana Giménez, avocat)

         Celelalte părţi din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală, Palladium Gestión, S.L.
      Prin Ordonanța din 22 februarie 2022, Curtea de Justiție (Camera de admitere în principiu a recursurilor) nu a admis recursul și a obligat Residencial Palladium, S.L. la plata propriilor cheltuieli de judecată.


title: Cauza T-53/22 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 11 februarie 2022 – Collard/Parlamentul și ID („Măsuri provizorii – Drept instituțional – Membru al Parlamentului – Suspendarea și excluderea unui deputat din grupul său politic – Cerere de suspendare a executării – Nerespectarea cerințelor de formă – Inadmisibilitate”)

text:
               4.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/27

      Ordonanța președintelui Tribunalului din 11 februarie 2022 – Collard/Parlamentul și ID
      (Cauza T-53/22 R)
      („Măsuri provizorii - Drept instituțional - Membru al Parlamentului - Suspendarea și excluderea unui deputat din grupul său politic - Cerere de suspendare a executării - Nerespectarea cerințelor de formă - Inadmisibilitate”)
      (2022/C 148/37)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Gilbert Collard (Vauvert, Franța) (reprezentant: B. Kuchukian, avocat)

         Pârâți: Parlamentul European, Grupul politic Identitate și Democrație (ID)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolele 278 și 279 TFUE și având ca obiect suspendarea executării deciziei biroului grupului politic „Identitate și democrație” (ID) din Parlament din 22 ianuarie 2022 prin care reclamantul a fost suspendat din acest grup și a deciziei membrilor grupului politic ID din 25 ianuarie 2022 prin care reclamantul a fost exclus din acest grup.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge cererea de măsuri provizorii.

                  2)

                  Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza C-675/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Supremo Tribunal de Justiça (Portugalia) la 10 noiembrie 2021 – Strong Charon, Soluções de Segurança, S. A./2045-Empresa de Segurança, S. A., FL

text:
               4.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/9

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Supremo Tribunal de Justiça (Portugalia) la 10 noiembrie 2021 – Strong Charon, Soluções de Segurança, S. A./2045-Empresa de Segurança, S. A., FL
      (Cauza C-675/21)
      (2022/C 148/13)
      Limba de procedură: portugheza

         Instanța de trimitere

      Supremo Tribunal de Justiça

         Părțile din procedura principală

         Recurentă: Strong Charon, Soluções de Segurança, S. A.

         Intimate: 2045-Empresa de Segurança, S. A., FL

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Este încă posibil să se susțină că absența unei legături contractuale între prestatorii de servicii succesivi reprezintă un indiciu că nu a avut loc un transfer în sensul Directivei 2001/23/CE (1), în pofida faptului că, asemenea celorlalte indicii, acesta nu este, ca atare, decisiv și nu trebuie să fie luat în considerare în mod izolat (Hotărârea din 13 martie 1995, Ayse Süzen, C-13/95, punctul 11) (2)?

                  2)

                  În cazul unei activități precum securitatea privată a instalațiilor industriale – în care noul prestator a preluat doar unul dintre cei patru lucrători care făceau parte din unitatea economică (și, prin urmare, nu a preluat majoritatea acestora), cu privire la care nu există elemente de fapt care să permită să se concluzioneze că lucrătorul în cauză deținea competențe și cunoștințe specifice astfel încât să se poată afirma că prestatorului i s a transferat o parte esențială a personalului din perspectiva competențelor și în cadrul căreia nu s au transferat elemente necorporale – se poate concluziona că nu există un transfer de unitate economică, inclusiv atunci când clientul continuă să pună la dispoziția noului prestator de servicii anumite echipamente (alarme, circuit intern de televiziune, calculator), având în vedere, pe de o parte, valoarea economică relativ scăzută a investiției pe care o reprezintă aceste echipamente în ansamblul operațiunii și, pe de altă parte, faptul că nu ar fi fost rezonabil din punct de vedere economic (Hotărârea din 27 februarie 2020, Grafe și Pohle, C 298/18, punctul 32) (3) să se solicite clientului să le înlocuiască?

                  3)

                  Dacă „acest aspect trebui[e] să fie apreciat in concreto de instanța națională în lumina criteriilor stabilite de Curte ([…] Hotărârea din 7 august 2018, Colino Sigüenza, C-472/16, EU:C:2018:646, punctul 45 (4), [și Hotărârea Grafe și Pohle punctul 27]), precum și a obiectivelor urmărite de Directiva 2001/23, astfel cum sunt enunțate în special în considerentul (3) al acesteia”, trebuie să se țină seama de faptul că „Directiva 2001/23 nu urmărește numai protejarea, cu ocazia transferului de întreprindere, a intereselor lucrătorilor, ci înțelege să asigure un just echilibru între interesele acestora din urmă, pe de o parte, și cele ale cesionarului, pe de altă parte (punctul 26 din Hotărârea ISS Facility Services NV din 26 martie 2020, cauza C-344/18 (5), care preia la rândul său constatarea efectuată deja de Curte în Hotărârea Alemo Herron din 18 iulie2013, C-426/11, punctul 25) (6)?

         (1)  Directiva 2001/23/CE a Consiliului din 12 martie 2001 privind apropierea legislației statelor membre referitoare la menținerea drepturilor lucrătorilor în cazul transferului de întreprinderi, unități sau părți de întreprinderi sau unități (JO 2001, L 82, p. 16, Ediție specială, 5/vol. 06, p. 20).

         (2)  EU:C:1997:141

         (3)  EU:C:2020:121

         (4)  EU:C:2018:646

         (5)  EU:C:2020:239

         (6)  EU:C:2013:521


title: Cauza T-97/22: Acțiune introdusă la 21 februarie 2022 – Ilunga Luyoyo/Consiliul

text:
               4.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/45

      Acțiune introdusă la 21 februarie 2022 – Ilunga Luyoyo/Consiliul
      (Cauza T-97/22)
      (2022/C 148/61)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Ferdinand Ilunga Luyoyo (Kinshasa, Republica Democratică Congo) (reprezentanți: T. Bontinck, P. De Wolf, A. Guillerme și T. Payan, avocați)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei (PESC) 2021/2181 a Consiliului din 9 decembrie 2021 (1) în măsura în care menține reclamantul la numărul 3 din anexa la această decizie;

                  —

                  anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2021/2177 al Consiliului din 9 decembrie 2021 (2) în măsura în care menține reclamantul la numărul 3 din anexa I la acest regulament,

                  —

                  obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă două motive care sunt în esență identice sau similare cu cele invocate în cauza T-90/22, Kande Mupompa/Consiliul.

         (1)  Decizia (PESC) 2021/2181 a Consiliului din 9 decembrie 2021 de modificare a Deciziei 2010/788/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Republicii Democratice Congo (JO 2021, L 443, p. 75).

         (2)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2021/2177 a Consiliului din 9 decembrie 2021 privind punerea în aplicare a articolului 9 din Regulamentul (CE) nr. 1183/2005 de instituire a anumitor măsuri speciale împotriva persoanelor ale căror acțiuni încalcă embargoul asupra armelor impus Republicii Democratice Congo (JO 2021, L 443, p. 3).


title: Cauza T-83/22: Acțiune introdusă la 14 februarie 2022 – Selimfiber/EUIPO – Qureshi (SPETRA)

text:
               4.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/38

      Acțiune introdusă la 14 februarie 2022 – Selimfiber/EUIPO – Qureshi (SPETRA)
      (Cauza T-83/22)
      (2022/C 148/51)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Selimfiber Co. Ltd (Gimpo-si, Republica Coreea) (reprezentanți: J. Klaus și M. Odink, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Mohammad Sohail Qureshi (Bradford, Regatul Unit)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Marca în litigiu: cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale SPETRA – cererea de înregistrare nr. 18 271 624

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 22 noiembrie 2021 în cauza R 684/2021-1

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată efectuate în prezenta procedură și a altor cheltuieli efectuate; cu titlu subsidiar, în cazul în care intervine cealaltă parte în fața EUIPO, obligarea în solidar a acesteia și a pârâtului la plata acestor cheltuieli.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (4) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-98/22: Acțiune introdusă la 21 februarie 2022 – Boshab/Consiliul

text:
               4.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/46

      Acțiune introdusă la 21 februarie 2022 – Boshab/Consiliul
      (Cauza T-98/22)
      (2022/C 148/62)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Évariste Boshab (Kinshasa, Republica Democratică Congo) (reprezentați: T. Bontinck, P. De Wolf, A. Guillerme și T. Payan, avocați)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei (PESC) 2021/2181 a Consiliului din 9 decembrie 2021 (1), în măsura în care menține reclamantul la poziția nr. 6 din anexa la această decizie;

                  —

                  anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2021/2177 al Consiliului din 9 decembrie 2021 (2), în măsura în care îl menține pe reclamant la poziția nr. 6 din anexa I la acest regulament;

                  —

                  obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă două motive care sunt în esență identice sau similare cu cele invocate în cauza T-90/22, Kande Mupompa/Consiliul.

         (1)  Decizia (PESC) 2021/2181 a Consiliului din 9 decembrie 2021 de modificare a Deciziei 2010/788/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Republicii Democratice Congo (JO 2021, L 443, p. 75).

         (2)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2021/2177 al Consiliului din 9 decembrie 2021 privind punerea în aplicare a articolului 9 din Regulamentul (CE) nr. 1183/2005 de instituire a anumitor măsuri speciale împotriva persoanelor ale căror acțiuni încalcă embargoul asupra armelor impus Republicii Democratice Congo (JO 2021, L 443, p. 75).


title: Cauza T-84/22: Acțiune introdusă la 15 februarie 2022 – Credit Suisse Group și alții/Comisia

text:
               4.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/39

      Acțiune introdusă la 15 februarie 2022 – Credit Suisse Group și alții/Comisia
      (Cauza T-84/22)
      (2022/C 148/52)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamante: Credit Suisse Group AG (Zürich, Elveția), Credit Suisse AG (Zürich), Credit Suisse Securities (Europe) Ltd (Londra, Regatul Unit) (reprezentanți: R. Wesseling și F. Brouwer, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantele solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei C(2021) 8612 final a Comisiei din 2 decembrie 2021 în cazul AT.40135 – FOREX (Sterling Lads) (denumită în continuare „decizia”) în temeiul articolului 263 TFUE;

                  —

                  cu titlu subsidiar, anularea în parte a articolului 1 din decizie în temeiul articolului 263 TFUE și reducerea amenzii aplicate la articolul 2 din decizie în temeiul articolului 261 TFUE;

                  —

                  în orice caz, reducerea cuantumului amenzii aplicate la articolul 2 din decizie în temeiul articolului 261 TFUE;

                  —

                  solicitarea, ca măsură de organizare a procedurii sau de cercetare judecătorească în temeiul articolului 88 alineatul (1) și al articolului 89 alineatul (3) litera (d) sau, respectiv, al articolului 91 litera (b) din Regulamentul de procedură al Tribunalului, prezentării deciziei de tranzacție de către Comisie;

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată ale reclamantelor sau, cu titlu subsidiar, a unei proporții corespunzătoare a cheltuielilor lor de judecată în temeiul articolului 134 din Regulamentul de procedură.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantele invocă cinci motive.

                  1.

                  Primul motiv întemeiat pe faptul că Comisia a încălcat articolul 101 TFUE și nu a motivat suficient concluzia potrivit căreia conversațiile de schimb de informații constituie acorduri și/sau practici concertate. În special:

                              —

                              Comisia nu a prezentat elementele de probă necesare pentru a stabili existența acordului subiacent și, prin urmare, că conversațiile de schimb de informații constituie un acord și/sau o practică concertată în sensul articolului 101 TFUE;

                              —

                              cu titlu subsidiar, elementele de probă invocate de Comisie nu pot dovedi corespunzător cerințelor legale că conversațiile de schimb de informații constituie un acord și/sau o practică concertată în sensul articolului 101 TFUE.

                  2.

                  Al doilea motiv întemeiat pe faptul că Comisia a încălcat articolul 101 TFUE și nu a motivat suficient concluzia potrivit căreia conversațiile de schimb de informații, privite în izolare sau ca parte a unei presupuse încălcări unice și continue care cuprinde alt comportament invocat pentru care CS nu este considerată responsabilă, au avut ca obiect restrângerea și/sau denaturarea concurenței. În special:

                              —

                              Comisia nu și-a îndeplinit sarcina de a dovedi, în temeiul articolului 101 TFUE, că conversațiile de schimb de informații restrâng concurența prin obiect;

                              —

                              Comisia a săvârșit o eroare de drept atunci când a concluzionat că o explicație legitimă a comportamentului și efectele proconcurențiale sunt lipsite de relevanță în temeiul articolului 101 alineatul (1) TFUE.

                  3.

                  Al treilea motiv întemeiat pe faptul că Comisia a încălcat articolul 101 TFUE și a motivat insuficient aplicarea conceptului încălcării unice și continue. În special:

                              —

                              Comisia nu a dovedit și nu a motivat suficient faptul că exista un plan global care urmărea un obiectiv comun la care CS intenționa să contribuie sau de care avea cunoștință ori pe care l-ar fi putut prevedea;

                              —

                              Comisia a săvârșit o eroare de drept atunci când a concluzionat că acordul subiacent este un element al unei presupune încălcări unice și continue.

                  4.

                  Al patrulea motiv întemeiat pe faptul că Comisia a încălcat articolul 23 din Regulamentul 1/2003, Orientările privind calcularea amenzilor, principiile proporționalității și egalității de tratament și obligația de motivare. În special:

                              —

                              Comisia a adoptat o aproximare pentru valoarea vânzărilor care supraestimează în mod semnificativ și arbitrar valoarea vânzărilor CS și, prin urmare, importanța economică a încălcării propuse, îndepărtându-se de la conceptul de „valoare a vânzărilor” din Orientările privind calcularea amenzilor;

                              —

                              reducerea acordată CS pentru circumstanțe atenuante este disproporționat de mică și nu ia în considerare alte circumstanțe atenuante;

                              —

                              amenda impusă CS supraestimează în mod semnificativ gravitatea pretinsei încălcări;

                              —

                              amenda impusă CS încalcă principiul egalității de tratament;

                              —

                              Comisia nu a furnizat suficiente motive pentru ca Curtea să poată evalua proporționalitatea calculării amenzii CS în raport cu cea a părților care au încheiat tranzacția.

                  5.

                  Al cincilea motiv întemeiat pe faptul că Comisia a încălcat principiul bunei administrări și a încălcat dreptul la apărare al CS întrucât nu a efectuat o investigație diligentă și imparțială.


title: Cauza T-54/22 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 11 februarie 2022 – Rivière/Parlamentul și ID („Măsuri provizorii – Drept instituțional – Membru al Parlamentului – Suspendarea și excluderea unui deputat din grupul său politic – Cerere de suspendare a executării – Nerespectarea cerințelor de formă – Inadmisibilitate”)

text:
               4.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/27

      Ordonanța președintelui Tribunalului din 11 februarie 2022 – Rivière/Parlamentul și ID
      (Cauza T-54/22 R)
      („Măsuri provizorii - Drept instituțional - Membru al Parlamentului - Suspendarea și excluderea unui deputat din grupul său politic - Cerere de suspendare a executării - Nerespectarea cerințelor de formă - Inadmisibilitate”)
      (2022/C 148/38)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Jérôme Rivière (Paris, Franța) (reprezentant: B. Kuchukian, avocat)

         Pârâți: Parlamentul European, Grupul politic Identitate și Democrație (ID)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolele 278 și 279 TFUE și având ca obiect suspendarea executării deciziei biroului grupului politic „Identitate și democrație” (ID) din Parlament din 21 ianuarie 2022 prin care reclamantul a fost suspendat din acest grup și a deciziei membrilor grupului politic ID din 25 ianuarie 2022 prin care a fost exclus din acest grup.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge cererea de măsuri provizorii.

                  2)

                  Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza T-100/22: Acțiune introdusă la 18 februarie 2022 – Ciar/EUIPO – Motion (Dispozitiv de deplasare)

text:
               4.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/47

      Acțiune introdusă la 18 februarie 2022 – Ciar/EUIPO – Motion (Dispozitiv de deplasare)
      (Cauza T-100/22)
      (2022/C 148/63)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: italiana

         Părțile

         Reclamantă: Ciar SpA (Pesaro, Italia) (reprezentanți: L. Goglia, S. Lavagnini, B. Villa, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Motion SpA (Forlì, Italia)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul desenului sau modelului industrial în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Desenul sau modelul industrial în litigiu: desenul sau modelul industrial comunitar (Dispozitiv de deplasare) – desenul sau modelul industrial comunitar nr. 002 237 495-0009

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

         Decizia atacată: Decizia Camerei a treia de recurs a EUIPO din 9 decembrie 2021 în cauza R 50/2017-3

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate și, prin urmare, confirmarea deciziei diviziei de anulare sau, în orice caz, declararea nulității desenului și modelului industrial comunitar contestat;

                  —

                  obligarea pârâtelor la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea și aplicarea greșită a articolului 4 din Regulamentul (CE) nr. 6/2002 al Consiliului;

                  —

                  încălcarea și aplicarea greșită a articolului 8 din Regulamentul (CE) nr. 6/2002 al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 63 alineatele (1) și (2) din Regulamentul (CE) nr. 6/2002 al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 6 din Regulamentul (CE) nr. 6/2002 al Consiliului.


title: Cauza T-711/21: Acțiune introdusă la 4 noiembrie 2021 – ID și alții/Parlamentul

text:
               4.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/28

      Acțiune introdusă la 4 noiembrie 2021 – ID și alții/Parlamentul
      (Cauza T-711/21)
      (2022/C 148/39)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamanți: ID și alți 6 reclamanți (reprezentanți: P. de Bandt, M. Gherghinaru și L. Panepinto, avocați)

         Pârât: Parlamentul European

         Concluziile

      Reclamanții solicită Tribunalului:

                  —

                  dispunerea anulării deciziei Biroului Parlamentului European din 27 octombrie 2021 privind norme excepționale în materie de sănătate și securitate care reglementează accesul în clădirile Parlamentului European în cele trei locuri de desfășurare a activității acestuia;

                  —

                  obligarea pârâtului la plata tuturor cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor referitoare la acțiunea având ca obiect suspendarea executării deciziei atacate.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanții invocă trei motive.

                  1.

                  Primul motiv întemeiat pe lipsa unui temei juridic valabil al deciziei atacate pentru a permite prelucrarea unor date medicale ale reclamanților. Reclamanții contestă că articolul 1e alineatul (2) din Statutul funcționarilor și articolul 10 alineatul (1), articolul 80 alineatul (4) și articolul 126 alineatul (2) din Regimul aplicabil celorlalți agenți ai Uniunii Europene constituie un temei juridic valabil pentru adoptarea deciziei atacate și, prin urmare, pentru impunerea măsurii contestate în privința lor. În plus, ei susțin că o decizie a biroului, precum decizia atacată, nu poate justifica măsuri care implică prelucrarea unor date foarte sensibile în măsura în care, în temeiul articolului 8 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (denumită în continuare „carta”), elementele esențiale ale unei astfel de prelucrări de date trebuie prevăzute într-o „lege”, ceea ce o decizie a Biroului Parlamentului nu este.

                  2.

                  Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea principiile generale referitoare la prelucrarea datelor cu caracter personal. Acest motiv cuprinde două aspecte.

                              —

                              Primul aspect întemeiat pe o încălcare a principiului „limitărilor legate de scop” ale prelucrării datelor și a principiului legalității. Astfel, pentru ca datele personale care figurează în certificatele COVID digitale ale UE ale reclamanților să poată fi utilizate pentru a le da acces la clădirile Parlamentului, este necesar din punct de vedere legal ca acestea să fi fost colectate în acest scop. În lipsa unui temei juridic care să autorizeze în mod expres prelucrarea datelor medicale referitoare la vaccinare, teste sau vindecare pentru condiționarea accesului la locul de muncă și la sesiunile parlamentare, nu revine în nici un caz Biroului Parlamentului sarcina de a autoriza o astfel de prelucrare a datelor, a fortiori prin intermediul unei norme care nu este o lege în sensul formal al termenului.

                              —

                              Al doilea aspect întemeiat pe o încălcare a principiilor loialității, transparenței și minimizării întrucât, în momentul colectării datelor lor cu caracter personal, reclamanții nu au fost informați că aceste date vor fi utilizate pentru a le acorda sau refuza accesul la locul lor de muncă.

                  3.

                  Al treilea motiv întemeiat pe faptul că decizia atacată aduce atingere în mod nejustificat dreptului la viață privată și la datele cu caracter personal, dreptului la integritate fizică, dreptului la libertate și la siguranță, precum și dreptului la egalitate și la nediscriminare. Acest motiv cuprinde două aspecte.

                              —

                              Primul aspect întemeiat pe o încălcare a drepturilor la integritatea fizică a reclamanților, a dreptului lor la libertate și la siguranță, a dreptului lor la egalitate și la nediscriminare, precum și a drepturilor lor la respectarea vieții private și a datelor lor personale.

                              —

                              Al doilea aspect întemeiat pe faptul că atingerea adusă de decizia atacată drepturilor și principiile vizate în primul aspect contravine principiului proporționalității prevăzut la articolul 52 alineatul (1) din cartă, întrucât măsura contestată nu este necesară, adecvată și proporțională pentru a atinge scopurile urmărite.


title: Cauza T-125/22: Acțiune introdusă la 8 martie 2022 – RT France/Consiliul

text:
               4.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/47

      Acțiune introdusă la 8 martie 2022 – RT France/Consiliul
      (Cauza T-125/22)
      (2022/C 148/64)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: RT France (Boulogne-Billancourt, Franța) (reprezentant: E. Piwnica, avocat)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei (PESC) 2022/351 a Consiliului din 1 martie 2022 de modificare a Deciziei 2014/512/PESC privind măsuri restrictive având în vedere acțiunile Rusiei de destabilizare a situației în Ucraina;

                  —

                  anularea Regulamentului (UE) 2022/350 al Consiliului din 1 martie 2022 de modificare a Regulamentului (UE) nr. 833/2014 privind măsuri restrictive având în vedere acțiunile Rusiei de destabilizare a situației în Ucraina;

                  —

                  obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată;

            cu toate consecințele juridice.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

                  1.

                  Primul motiv întemeiat pe faptul că pârâtul a încălcat dreptul la apărare și principiul contradictorialității, garantate de articolele 41 și 48 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

                  2.

                  Al doilea motiv întemeiat pe faptul că pârâtul a încălcat libertatea de exprimare și de informare garantată de articolul 11 din Carta drepturilor fundamentale.

                  3.

                  Al treilea motiv întemeiat pe faptul că pârâtul a încălcat libertatea de a desfășura o activitate comercială protejată prin articolul 16 din Carta drepturilor fundamentale.

                  4.

                  Al patrulea motiv întemeiat pe faptul că pârâtul a încălcat principiul nediscriminării care decurge din articolul 21 din Carta drepturilor fundamentale.


title: Cauza T-491/20: Ordonanța Tribunalului din 8 februarie 2022 – El Corte Inglés/EUIPO – Ou (-Vpro)

text:
               4.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/48

      Ordonanța Tribunalului din 8 februarie 2022 – El Corte Inglés/EUIPO – Ou (-Vpro)
      (Cauza T-491/20) (1)

      (2022/C 148/65)
      Limba de procedură: spaniola
      Președintele Camerei a noua a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 313, 21.9.2020.


title: Cauza T-665/21: Ordonanța Tribunalului din 15 februarie 2022 – Civitta Eesti/Comisia

text:
               4.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/48

      Ordonanța Tribunalului din 15 februarie 2022 – Civitta Eesti/Comisia
      (Cauza T-665/21) (1)

      (2022/C 148/66)
      Limba de procedură: engleza
      Președintele Camerei a șasea a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 490, 6.12.2021.


title: Cauza T-707/21: Ordonanța Tribunalului din 8 februarie 2022 – Hoteles Olivencia/EUIPO – Corporacion H10 Hotels (HOTELES HO)

text:
               4.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/48

      Ordonanța Tribunalului din 8 februarie 2022 – Hoteles Olivencia/EUIPO – Corporacion H10 Hotels (HOTELES HO)
      (Cauza T-707/21) (1)

      (2022/C 148/67)
      Limba de procedură: spaniola
      Președintele Camerei a doua a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 24, 17.1.2022.


title: Hotărârea Curții din 14 decembrie 2021 în cauza E-1/21 ISTM International Shipping & Trucking Management GmbH/Liechtensteinische Alters - und Hinterlassenenversicherung, Liechtensteinische Invalidenversicherung și Liechtensteinische Familienausgleichskasse (Securitate socială – Regulamentul (CE) nr. 883/2004 – Regulamentul (CE) nr. 987/2009 – Sediul social sau locul de desfășurare a activității– Determinare cu titlu provizoriu – Articolul 3 din Acordul privind SEE – Principiul cooperării loiale) 2022/C 153/09

text:
               7.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 153/15

      HOTĂRÂREA CURȚII
      din 14 decembrie 2021
      în cauza E-1/21
      ISTM International Shipping & Trucking Management GmbH/Liechtensteinische Alters - und Hinterlassenenversicherung, Liechtensteinische Invalidenversicherung și Liechtensteinische Familienausgleichskasse

            (Securitate socială – Regulamentul (CE) nr. 883/2004 – Regulamentul (CE) nr. 987/2009 – Sediul social sau locul de desfășurare a activității– Determinare cu titlu provizoriu – Articolul 3 din Acordul privind SEE – Principiul cooperării loiale)

      (2022/C 153/09)
      În cauza E-1/21, ISTM International Shipping & Trucking Management GmbH/Liechtensteinische Alters - und Hinterlassenenversicherung, Liechtensteinische Invalidenversicherung și Liechtensteinische Familienausgleichskasse – CERERE adresată Curții, în temeiul articolului 34 din Acordul dintre statele AELS privind instituirea unei Autorități de Supraveghere și a unei Curți de Justiție de către Curtea de Apel Princiară (Fürstliches Obergericht), privind interpretarea Regulamentului (CE) nr. 883/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 privind coordonarea sistemelor de securitate socială și a Regulamentului (CE) nr. 987/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 septembrie 2009 de stabilire a procedurii de punere în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 883/2004 privind coordonarea sistemelor de securitate socială, Curtea, compusă din Páll Hreinsson, președinte (judecător-raportor), Per Christiansen și Bernd Hammermann, judecători, a pronunțat, la 14 decembrie 2021, o hotărâre al cărei dispozitiv prevede următoarele:

         1.

            Articolul 13 alineatul (1) litera (b) punctul (i) din Regulamentul (CE) nr. 883/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 privind coordonarea sistemelor de securitate socială, coroborat cu articolul 14 alineatul (5a) din Regulamentul (CE) nr. 987/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 septembrie 2009 de stabilire a procedurii de punere în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 883/2004 privind coordonarea sistemelor de securitate socială, trebuie interpretat în sensul că simpla prezență a sediului social al unei întreprinderi nu este suficientă în sensul acestei dispoziții. În vederea determinării locului în care se adoptă deciziile principale ale unei întreprinderi și în care se exercită funcțiile administrației sale centrale, în conformitate cu articolul 14 alineatul (5a) din Regulamentul (CE) nr. 987/2009, trebuie să se ia în considerare o serie de factori. Printre acești factori se numără sediul său social, locul în care se află administrația sa centrală, locul în care au loc reuniunile directorilor săi și locul, de obicei același, în care se stabilește politica generală a întreprinderii respective. Pot fi, de asemenea, avuți în vedere și alți factori, cum ar fi locul de reședință al directorilor săi principali, locul de desfășurare a adunărilor generale, locul de păstrare a documentelor administrative și contabile și locul în care se derulează în principal tranzacțiile financiare, în special cele bancare, ale întreprinderii respective.

         2.

            Pentru ca o determinare cu titlu provizoriu să devină definitivă în conformitate cu articolul 16 alineatele (2) și (3) din Regulamentul (CE) nr. 987/2009, instituția desemnată de la locul de reședință trebuie să fi informat în acest sens instituțiile desemnate din fiecare stat SEE în care se desfășoară o activitate. În sensul articolului 16 alineatele (2) și (3) din Regulamentul (CE) nr. 987/2009, nu este suficient ca instituția desemnată dintr-un stat SEE în care se desfășoară o activitate sub orice formă, de exemplu prin intermediul întreprinderii sau al persoanei în cauză, să fie informată cu privire la determinarea cu titlu provizoriu.

         3.

            Articolul 16 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 987/2009 trebuie interpretat în sensul că instituția desemnată dintr-un stat SEE poate în continuare să conteste o determinare cu titlu provizoriu devenită definitivă în conformitate cu articolul 16 alineatul (3) din regulamentul menționat dacă perioada de două luni stabilită a expirat fără să se fi recurs la aceasta. Utilizarea procedurii prevăzute la articolul 16 alineatul (4) poate conduce la anularea retroactivă a unei determinări care a devenit definitivă în conformitate cu articolul 16 alineatul (3) din regulamentul menționat.


title: Cerere adresată Curții de Justiție a AELS pentru obținerea unui aviz consultativ, înaintată de Héraðsdómur Reykjavíkur la 8 decembrie 2021 în cauza Anna Bryndís Einarsdóttir/Trezoreria islandeză (Cauza E-5/21) 2022/C 153/07

text:
               7.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 153/13

      Cerere adresată Curții de Justiție a AELS pentru obținerea unui aviz consultativ, înaintată de Héraðsdómur Reykjavíkur la 8 decembrie 2021 în cauza Anna Bryndís Einarsdóttir/Trezoreria islandeză
      (Cauza E-5/21)
      (2022/C 153/07)
      La data de 8 decembrie 2021, Héraðsdómur Reykjavíkur (instanța districtuală din Reykjavik) a înaintat Curții de Justiție a AELS o cerere, înregistrată la grefa Curții la data de 13 decembrie 2021, pentru obținerea unui aviz consultativ în cauza Anna Bryndís Einarsdóttir/Trezoreria islandeză cu privire la următoarea întrebare:
      Obligă articolul 6 din Regulamentul (CE) nr. 883/2004 privind coordonarea sistemelor de securitate socială [a se vedea și articolul 21 alineatul (3) din regulament] un stat care face parte din SEE ca, atunci când calculează prestațiile legate de concediul de maternitate/paternitate, să calculeze venitul de referință pe baza salariilor agregate ale unei persoane pe piața forței de muncă din întregul Spațiu Economic European? Se încalcă dispoziția menționată anterior și principiile Acordului privind SEE (a se vedea, de exemplu, articolul 29 din Acordul privind SEE) dacă se iau în considerare numai salariile agregate ale unei persoane pe piața națională a muncii?


title: Hotărârea Curții din 14 decembrie 2021 în cauza E-2/21 Norep AS/Haugen Gruppen AS (Agenți comerciali independenți – Directiva 86/653/CEE – Articolul 1 alineatul (2) – Definiția „agentului comercial” – Negocierea vânzării sau a cumpărării de produse în numele comitentului) 2022/C 153/08

text:
               7.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 153/14

      HOTĂRÂREA CURȚII
      din 14 decembrie 2021
      în cauza E-2/21
      Norep AS/Haugen Gruppen AS

            (Agenți comerciali independenți – Directiva 86/653/CEE – Articolul 1 alineatul (2) – Definiția „agentului comercial” – Negocierea vânzării sau a cumpărării de produse în numele comitentului)

      (2022/C 153/08)
      În cauza E-2/21, Norep As/Haugen Gruppen AS – CERERE adresată Curții, în temeiul articolului 34 din Acordul dintre statele AELS privind instituirea unei Autorități de Supraveghere și a unei Curți de Justiție de către Curtea Supremă a Norvegiei (Norges Høyesterett), cu privire la interpretarea Directivei 86/653/CEE a Consiliului din 18 decembrie 1986 privind coordonarea legislației statelor membre referitoare la agenții comerciali independenți, Curtea, compusă din Páll Hreinsson, președinte (judecător-raportor), Per Christiansen și Bernd Hammermann, judecători, a pronunțat, la 14 decembrie 2021, o hotărâre al cărei dispozitiv prevede următoarele:

                  1.

                  Articolul 1 alineatul (2) din Directiva 86/653/CEE a Consiliului din 18 decembrie 1986 privind coordonarea legislației statelor membre referitoare la agenții comerciali independenți, în special termenul „negociază”, ar trebui interpretat în sensul că nu presupune neapărat implicarea directă a agentului în comenzile plasate de clienți și adresate comitentului și că nici nu exclude posibilitatea ca respectivele comenzi să fie transmise direct de clienți comitentului.

                  2.

                  Activitatea legată de vânzări ar trebui considerată drept negociere în sensul articolului 1 alineatul (2) din Directiva 86/653/CEE în cazul în care se desfășoară în mod specific în vederea încheierii de contracte de vânzare sau cumpărare de produse de către comitent și în cazul în care agentul acționează ca intermediar între comitent și clienții săi.


title: Cauza C-710/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberster Gerichtshof (Austria) la 25 noiembrie 2021 – IEF Service GmbH/HB

text:
               19.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 165/24

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberster Gerichtshof (Austria) la 25 noiembrie 2021 – IEF Service GmbH/HB
      (Cauza C-710/21)
      (2022/C 165/31)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Oberster Gerichtshof

         Părțile din procedura principală

         Recurentă-pârâtă: IEF Service GmbH

         Intimat-reclamant: HB

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 9 alineatul (1) din Directiva 2008/94/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 22 octombrie 2008 privind protecția lucrătorilor salariați în cazul insolvenței angajatorului trebuie interpretat în sensul că o întreprindere desfășoară activități pe teritoriile a cel puțin două state membre, în sensul acestui articol, atunci când își oferă serviciile într-un alt stat membru, angajează în acest scop un inginer de vânzări liber-profesionist în acest stat membru, iar un lucrător salariat, angajat la sediul întreprinderii, lucrează în mod normal o săptămână din două de acasă din celălalt stat membru?

                  2)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare:
                  Articolul 9 alineatul (1) din Directiva 2008/94/CE trebuie interpretat în sensul că un lucrător salariat al unei astfel de întreprinderi, care își are reședința în al doilea stat membru și care este supus obligației de plată a asigurărilor sociale în acest stat, dar care își desfășoară activitatea în mod alternativ o săptămână în statul membru în care își are sediul angajatorul, iar apoi își desfășoară activitatea în statul membru în care își are reședința și în care este supus obligației plată a asigurărilor sociale, desfășoară această activitate „de obicei” în ambele state membre în sensul acestui articol?

                  3)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la a doua întrebare:
                  Articolul 9 alineatul (1) din Directiva 2008/94/CE trebuie interpretat în sensul că, pentru îndestularea creanțelor neachitate ale unui lucrător salariat care își desfășoară sau și-a desfășurat de obicei activitatea în două state membre, competentă este:

                              a)

                              instituția de garantare din statul membru a cărui legislație reglementează asigurarea sa socială obligatorie, în contextul coordonării sistemelor de securitate socială (asigurări sociale), în cazul în care instituțiile de garantare prevăzute la articolul 3 din Directiva 2008/94/CE sunt structurate, în ambele state, astfel încât contribuțiile angajatorului la finanțarea instituției de garantare să fie plătite ca parte a contribuțiilor obligatorii de asigurări sociale sau

                              b)

                              instituția de garantare din celălalt stat membru, în care întreprinderea în insolvență își are sediul sau

                              c)

                              instituțiile de garantare din ambele state membre, astfel încât lucrătorul salariat să poată alege la care dintre ele dorește să formuleze cererea?

         (1)  Directiva 2008/94/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 octombrie 2008 privind protecția lucrătorilor salariați în cazul insolvenței angajatorului (versiune codificată) (JO 2008, L 283, p. 36).


title: Cauza C-590/20: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 3 martie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Corte suprema di cassazione – Italia) – Presidenza del Consiglio dei Ministri și alții/UK și alții (Trimitere preliminară – Coordonarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative privind activitățile medicilor – Directivele 75/363/CEE și 82/76/CEE – Formare profesională de medic specialist – Remunerație corespunzătoare – Aplicarea Directivei 82/76/CEE formărilor profesionale începute înainte de data intrării sale în vigoare și care continuă după data expirării termenului de transpunere)

text:
               19.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 165/19

      Hotărârea Curții (Camera a opta) din 3 martie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Corte suprema di cassazione – Italia) – Presidenza del Consiglio dei Ministri și alții/UK și alții
      (Cauza C-590/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Coordonarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative privind activitățile medicilor - Directivele 75/363/CEE și 82/76/CEE - Formare profesională de medic specialist - Remunerație corespunzătoare - Aplicarea Directivei 82/76/CEE formărilor profesionale începute înainte de data intrării sale în vigoare și care continuă după data expirării termenului de transpunere)
      (2022/C 165/21)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Corte suprema di cassazione

         Părțile din procedura principală

         Recurenți: Presidenza del Consiglio dei Ministri și alții

         Intimați și recurenți în recursul incident: UK și alții

         Dispozitivul

      Articolul 2 alineatul (1) litera (c) și articolul 3 alineatele (1) și (2) din Directiva 75/363/CEE a Consiliului din 16 iunie 1975 privind coordonarea actelor cu putere de lege și actelor administrative privind activitățile medicilor, astfel cum a fost modificată prin Directiva 82/76/CEE a Consiliului din 26 ianuarie 1982, precum și anexa la aceasta trebuie interpretate în sensul că orice formare profesională de medic specialist pe bază de program integral sau cu frecvență parțială, începută înainte de intrarea în vigoare, la 29 ianuarie 1982, a Directivei 82/76 a Consiliului din 26 ianuarie 1982 și continuată după expirarea, la 1 ianuarie 1983, a termenului de transpunere a directivei menționate, trebuie, pentru perioada acestei formări profesionale începând de la 1 ianuarie 1983 și până la finalizarea formării respective, să facă obiectul unei remunerații corespunzătoare, în sensul acestei anexe, cu condiția ca formarea profesională în cauză să se refere la o specialitate medicală comună tuturor statelor membre sau la două sau mai multe dintre acestea și prevăzută la articolul 5 sau la articolul 7 din Directiva 75/362/CEE a Consiliului din 16 iunie 1975 privind recunoașterea reciprocă a diplomelor, certificatelor și altor titluri oficiale de calificare în medicină, inclusiv măsurile destinate să faciliteze exercitarea efectivă a dreptului de stabilire și a libertății de a presta servicii.

         (1)  Data depunerii: 10.11.2020


title: Cauza C-817/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Curtea de Apel Bucureşti (România) la data de 21 decembrie 2021 – R.I. / Inspecţia Judiciară, N.L.

text:
               19.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 165/25

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Curtea de Apel Bucureşti (România) la data de 21 decembrie 2021 – R.I. / Inspecţia Judiciară, N.L.
      (Cauza C-817/21)
      (2022/C 165/32)
      Limba de procedură: română

         Instanţa de trimitere

      Curtea de Apel Bucureşti

         Părţile din acţiunea principală

         Reclamantă: R.I.

         Pârâți: Inspecţia Judiciară, N.L.

         Întrebarea preliminară

      Articolul 2 și articolul 19 alineatul (1) al doilea paragraf din Tratatul privind Uniunea Europeană, precum și Decizia 2006/928 (de stabilire a unui mecanism de cooperare și de verificare a progresului realizat de România în vederea atingerii anumitor obiective de referință specifice în domeniul reformei sistemului judiciar și al luptei împotriva corupției) (1), respectiv garanțiile de independență și de imparțialitate impuse în temeiul dreptului Uniunii Europene, trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări naționale care permite inspectorului-șef al Inspecției Judiciare să emită acte administrative cu caracter normativ (infralegal) și/sau individual prin care să decidă în mod autonom organizarea cadrului instituțional al Inspecției Judiciare pentru selecția inspectorilor judiciari și evaluarea activității acestora, efectuarea lucrărilor de inspecție, respectiv să decidă desemnarea inspectorului-șef adjunct, în cazul în care, potrivit legii organice, aceste persoane sunt singurele care pot efectua, confirma sau infirma acte de cercetare disciplinară împotriva inspectorului-șef?

         (1)  Decizia Comisiei din 13 decembrie 2006 de stabilire a unui mecanism de cooperare și de verificare a progresului realizat de România în vederea atingerii anumitor obiective de referință specifice în domeniul reformei sistemului judiciar și al luptei împotriva corupției (JO 2006 L 354, p. 56, Ediţie specială 11/vol. 51, p. 55).


title: Cauza C-605/20: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 24 februarie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Supremo Tribunal Administrativo – Portugalia) – Suzlon Wind Energy Portugal – Energia Eólica Unipessoal, Lda/Autoridade Tributária e Aduaneira [Trimitere preliminară – Fiscalitate – Taxa pe valoarea adăugată (TVA) – Directiva 2006/112/CE – Articolul 2 alineatul (1) litera (c) – Aplicabilitate ratione temporis – Prestații supuse TVA-ului – Prestări de servicii cu titlu oneros – Criterii – Relație intragrup – Prestații care constau în repararea sau înlocuirea unor componente ale turbinelor eoliene aflate în perioada de garanție și în efectuarea unor rapoarte de neconformitate – Note de debit emise de prestator fără menționarea TVA-ului – Deducerea de către prestator a TVA-ului aferent bunurilor și serviciilor care i-au fost facturate de subcontractanții săi pentru aceleași prestații]

text:
               19.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 165/19

      Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 24 februarie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Supremo Tribunal Administrativo – Portugalia) – Suzlon Wind Energy Portugal – Energia Eólica Unipessoal, Lda/Autoridade Tributária e Aduaneira
      (Cauza C-605/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Fiscalitate - Taxa pe valoarea adăugată (TVA) - Directiva 2006/112/CE - Articolul 2 alineatul (1) litera (c) - Aplicabilitate ratione temporis - Prestații supuse TVA-ului - Prestări de servicii cu titlu oneros - Criterii - Relație intragrup - Prestații care constau în repararea sau înlocuirea unor componente ale turbinelor eoliene aflate în perioada de garanție și în efectuarea unor rapoarte de neconformitate - Note de debit emise de prestator fără menționarea TVA-ului - Deducerea de către prestator a TVA-ului aferent bunurilor și serviciilor care i-au fost facturate de subcontractanții săi pentru aceleași prestații)
      (2022/C 165/22)
      Limba de procedură: portugheza

         Instanța de trimitere

      Supremo Tribunal Administrativo

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă și recurentă: Suzlon Wind Energy Portugal – Energia Eólica Unipessoal, Lda

         Pârâtă: Autoridade Tributária e Aduaneira

         Dispozitivul

      Articolul 2 alineatul (1) litera (c) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie să fie interpretat în sensul că operațiunile care se înscriu într-un cadru contractual care identifică un furnizor de servicii, cumpărătorul acestora din urmă și natura prestărilor în discuție, contabilizate în mod corespunzător de persoana impozabilă, care au o denumire ce confirmă natura lor de servicii și care au determinat o plată primită de prestator, ce constituie contravaloarea efectivă a serviciilor menționate, sub forma unor note de debit, reprezintă o prestare de servicii efectuată cu titlu oneros, în sensul acestei dispoziții, în pofida, pe de o parte, a eventualei inexistențe a unui profit pentru persoana impozabilă și, pe de altă parte, a existenței unei garanții privind bunurile care au făcut obiectul prestărilor amintite.

         (1)  JO C 44, 8.2.2021.


title: Cauza C-827/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie (România) la data de 30 decembrie 2021 – Banca A / A.N.A.F., Preşedintele A.N.A.F.

text:
               19.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 165/26

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie (România) la data de 30 decembrie 2021 – Banca A / A.N.A.F., Preşedintele A.N.A.F.
      (Cauza C-827/21)
      (2022/C 165/33)
      Limba de procedură: română

         Instanţa de trimitere

      Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie

         Părţile din acţiunea principală

         Revizuentă: Banca A

         Intimați: A.N.A.F., Preşedintele A.N.A.F.

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Instanța națională are obligația să interpreteze conform cu Directiva 2009/133/CE (1) a Consiliului norma fiscală națională aplicabilă situațiilor interne, care reglementează neimpozitarea veniturilor provenite din anularea participației societății beneficiare la capitalul societății cedente, în circumstanțe precum cele în cauză, în care:

                              —

                              legiuitorul național a reglementat prin norme distincte operațiunile interne și pe cele transfrontaliere similare, normele nefiind identice;

                              —

                              norma națională aplicabilă operațiunilor interne operează însă cu noțiuni cuprinse în directivă – fuziune, transfer de active și pasive, anularea participației;

                              —

                              expunerea de motive a legii fiscale naționale poate fi interpretată în sensul că legiuitorul a intenționat stabilirea aceleiași soluții fiscale pentru operațiunile interne ca și pentru operațiunile transfrontaliere, reglementate prin transpunerea directivei, pentru a respecta principiul neutralității fiscale a fuziunii într-o manieră nediscriminatorie și aptă să împiedice denaturări ale concurenței?

                  2)

                  Articolul 7 din Directiva 2009/133/CE a Consiliului se interpretează în sensul că nu poate fi refuzat beneficiul neimpozitării veniturilor provenite dintr-o operațiune de anulare a participației pe care o societate o deține la o altă societate, ca urmare a transferului activelor și pasivelor societății din urmă către cea dintâi, pe motiv că operațiunea în cauză nu îndeplinește toate condițiile prevăzute de norma națională pentru calificarea ei drept fuziune?

                  3)

                  Articolul 7 din Directiva 2009/133/CE a Consiliului se interpretează în sensul că beneficiul neimpozitării se aplică câștigului în urma cumpărării în condiții avantajoase, reflectat în contul de venituri al societății absorbante?

         (1)  Directiva 2009/133/CE a Consiliului din 19 octombrie 2009 privind regimul fiscal comun care se aplică fuziunilor, divizărilor, divizărilor parțiale, cesionării de active și schimburilor de acțiuni între societățile din state membre diferite și transferului sediului social al unei SE sau SCE între statele membre (JO 2009 L 310, p. 34).


title: Cauzele conexate C-52/21 și C-53/21: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 24 februarie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour d'appel de Liège – Belgia) – Pharmacie populaire – La Sauvegarde SCRL/État belge (C-52/21), Pharma Santé – Réseau Solidaris SCRL/État belge (C-53/21) (Trimitere preliminară – Libera prestare a serviciilor – Articolul 56 TFUE – Restricții – Legislație fiscală – Impozit pe profit – Obligația cumpărătorilor de servicii de a întocmi și de a transmite administrației fiscale documente justificative referitoare la sumele facturate de prestatori de servicii stabiliți într-un alt stat membru – Absența unei astfel de obligații în ceea ce privește prestările de servicii pur interne – Justificare – Eficacitatea controalelor fiscale – Proporționalitate)

text:
               19.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 165/20

      Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 24 februarie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour d'appel de Liège – Belgia) – Pharmacie populaire – La Sauvegarde SCRL/État belge (C-52/21), Pharma Santé – Réseau Solidaris SCRL/État belge (C-53/21)
      (Cauzele conexate C-52/21 și C-53/21) (1)

      (Trimitere preliminară - Libera prestare a serviciilor - Articolul 56 TFUE - Restricții - Legislație fiscală - Impozit pe profit - Obligația cumpărătorilor de servicii de a întocmi și de a transmite administrației fiscale documente justificative referitoare la sumele facturate de prestatori de servicii stabiliți într-un alt stat membru - Absența unei astfel de obligații în ceea ce privește prestările de servicii pur interne - Justificare - Eficacitatea controalelor fiscale - Proporționalitate)
      (2022/C 165/23)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Cour d'appel de Liège

         Părțile din procedura principală

         Apelante: Pharmacie populaire – La Sauvegarde SCRL (C-52/21), Pharma Santé – Réseau Solidaris SCRL (C-53/21)

         Intimat: État belge (C-52/21 și C-53/21)

         Dispozitivul

      Articolul 56 TFUE trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări a unui stat membru care impune oricărei societăți stabilite pe teritoriul acestui prim stat membru să transmită administrației fiscale extrase referitoare la plățile pentru serviciile cumpărate de la prestatori stabiliți într-un alt stat membru, în care aceștia din urmă sunt supuși reglementării privind contabilitatea întreprinderilor și obligației de a emite facturi în conformitate cu reglementarea privind TVA-ul, și aceasta sub sancțiunea unei majorări a impozitului pe profit egale cu 50 % sau cu 100 % din valoarea acestor servicii, în timp ce, potrivit unei practici administrative, primul stat membru menționat nu impune nicio obligație analogă atunci când serviciile respective sunt prestate de prestatori stabiliți pe teritoriul său.

         (1)  JO C 128, 12.4.2021.


title: Cauza C-15/22: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesfinanzhofs (Germania) la 6 ianuarie 2022 – RF/Finanzamt G

text:
               19.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 165/26

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesfinanzhofs (Germania) la 6 ianuarie 2022 – RF/Finanzamt G
      (Cauza C-15/22)
      (2022/C 165/34)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Bundesfinanzhofs

         Părțile din procedura principală

         Recurentă-reclamantă: RF

         Intimat-pârât: Finanzamt G

         Întrebarea preliminară

      Articolul 4 alineatul (3) TUE și articolul 208 coroborat cu articolul 210 TFUE trebuie interpretate în sensul că se opun unei practici administrative naționale potrivit căreia nu se renunță la impozitare în cazurile în care un proiect de cooperare pentru dezvoltare este finanțat din Fondul european de dezvoltare, în timp ce, în anumite condiții, se renunță la impozitarea salariului pe care lucrătorul îl obține ca urmare a unui raport de muncă actual pentru o activitate în legătură cu ajutorul public german pentru dezvoltare, în cadrul cooperării tehnice sau financiare, în măsura în care această activitate este finanțată în proporție de cel puțin 75 % de un minister federal responsabil pentru cooperarea pentru dezvoltare sau de o societate privată de stat de ajutor pentru dezvoltare?


title: Cauza C-430/21: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 22 februarie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Curtea de Apel Craiova – România) – procedură inițiată de RS [Trimitere preliminară – Stat de drept – Independența justiției – Articolul 19 alineatul (1) al doilea paragraf TUE – Articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene – Supremația dreptului Uniunii – Lipsa abilitării unei instanțe naționale de a examina conformitatea cu dreptul Uniunii a unei legislații naționale considerate conformă cu constituția de către curtea constituțională a statului membru în cauză – Cercetări disciplinare]

text:
               19.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 165/21

      Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 22 februarie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Curtea de Apel Craiova – România) – procedură inițiată de RS
      (Cauza C-430/21) (1)

      (Trimitere preliminară - Stat de drept - Independența justiției - Articolul 19 alineatul (1) al doilea paragraf TUE - Articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Supremația dreptului Uniunii - Lipsa abilitării unei instanțe naționale de a examina conformitatea cu dreptul Uniunii a unei legislații naționale considerate conformă cu constituția de către curtea constituțională a statului membru în cauză - Cercetări disciplinare)
      (2022/C 165/24)
      Limba de procedură: româna

         Instanța de trimitere

      Curtea de Apel Craiova

         Partea din procedura principală

      RS

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 19 alineatul (1) al doilea paragraf TUE coroborat cu articolul 2 și cu articolul 4 alineatele (2) și (3) TUE, cu articolul 267 TFUE, precum și cu principiul supremației dreptului Uniunii trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări sau unei practici naționale în virtutea căreia instanțele de drept comun ale unui stat membru nu au abilitarea să examineze compatibilitatea cu dreptul Uniunii a unei legislații naționale pe care curtea constituțională a acestui stat membru a constatat o ca fiind conformă cu o dispoziție constituțională națională care impune respectarea principiului supremației dreptului Uniunii.

                  2)

                  Articolul 19 alineatul (1) al doilea paragraf TUE coroborat cu articolul 2 și cu articolul 4 alineatele (2) și (3) TUE, cu articolul 267 TFUE, precum și cu principiul supremației dreptului Uniunii trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări sau unei practici naționale care permite angajarea răspunderii disciplinare a unui judecător național pentru motivul că aceasta a aplicat dreptul Uniunii, astfel cum a fost interpretat de Curte, îndepărtându-se de o jurisprudență a curții constituționale a statului membru în cauză incompatibilă cu principiul supremației dreptului Uniunii.

         (1)  JO C 371, 3.11.2020.


title: Cauza C-86/22: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italia) la 9 februarie 2022 – Papier Mettler Italia S.r.l./Ministero della Transizione Ecologica (fost Ministero dell’Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare), Ministero dello Sviluppo Economico

text:
               19.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 165/32

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italia) la 9 februarie 2022 – Papier Mettler Italia S.r.l./Ministero della Transizione Ecologica (fost Ministero dell’Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare), Ministero dello Sviluppo Economico
      (Cauza C-86/22)
      (2022/C 165/41)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Papier Mettler Italia S.r.l.

         Pârâți: Ministero della Transizione Ecologica (fost Ministero dell’Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare), Ministero dello Sviluppo Economico

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 114 alineatele (5) și (6) TFUE, articolul 16 alineatul (1) din Directiva 94/62/CE (1) și articolul 8 din Directiva 98/34/CE (2) se opun aplicării unei dispoziții naționale precum cea prevăzută de decretul interministerial atacat, care interzice comercializarea pungilor de transport de unică folosință fabricate din materiale care nu sunt biodegradabile, dar care îndeplinesc celelalte cerințe prevăzute de Directiva 94/62/CE, în cazul în care această dispoziție națională, care cuprinde reglementări tehnice mai restrictive decât reglementarea comunitară, nu a fost notificată în prealabil Comisiei Europene de statul membru, ci a fost doar comunicată ulterior adoptării și anterior publicării decretului menționat?

                  2)

                  Articolele 1 și 2, articolul 9 alineatul (1) și articolul 18 din Directiva 94/62/CE coroborate cu dispozițiile punctelor 1, 2 și 3 din anexa II la aceeași directivă trebuie interpretate în sensul că se opun adoptării unei dispoziții naționale care interzice comercializarea pungilor de transport de unică folosință fabricate din materiale care nu sunt biodegradabile, dar care îndeplinesc celelalte cerințe prevăzute de Directiva 94/62/CE, sau reglementările tehnice suplimentare prevăzute de legislația națională pot fi justificate de obiectivul de a asigura un nivel mai ridicat de protecție a mediului, ținând seama, dacă este cazul, de particularitatea problemelor privind colectarea deșeurilor în statul membru și de necesitatea ca același stat să transpună și obligațiile comunitare prevăzute în acest domeniu conex?

                  3)

                  Articolele 1 și 2, articolul 9 alineatul (1) și articolul 18 din Directiva 94/62/CE coroborate cu dispozițiile punctelor 1, 2 și 3 din anexa II la aceeași directivă trebuie interpretate în sensul că reprezintă o normă clară și precisă care interzice orice obstacol în calea comercializării pungilor conforme cu cerințele prevăzute de directivă și care presupune în mod necesar înlăturarea aplicării reglementării naționale eventual contrare de către toate organele statului, inclusiv de către autoritățile publice?

                  4)

                  În sfârșit, adoptarea unei reglementări naționale care interzice comercializarea pungilor de transport de unică folosință care nu sunt biodegradabile, dar care sunt fabricate cu respectarea cerințelor prevăzute de Directiva 94/62/CE, în măsura în care nu este justificată de obiectivul de a asigura un nivel mai ridicat de protecție a mediului, de particularitatea problemelor privind colectarea deșeurilor în statul membru și de necesitatea ca același stat să transpună și obligațiile comunitare prevăzute în acest domeniu conex, poate constitui o încălcare gravă și vădită a articolului 18 din Directiva 94/62/CE?

         (1)  Directiva 94/62/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 20 decembrie 1994 privind ambalajele și deșeurile de ambalaje (JO 1994, L 365, p. 10, Ediție specială, 13/vol.14, p. 238).

         (2)  Directiva 98/34/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 iunie 1998 de stabilire a unei proceduri pentru furnizarea de informații în domeniul standardelor și reglementărilor tehnice (JO 1998, L 204, p. 37, Ediție specială, 13/vol. 23, p. 207).


title: Cauza C-364/20 P: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 24 februarie 2022 – Ernests Bernis, Oļegs Fiļs, OF Holding SIA, Cassandra Holding Company SIA/Comitetul unic de rezoluție, Banca Centrală Europeană [Recurs – Uniune economică și monetară – Uniune bancară – Redresarea și rezoluția instituțiilor de credit și a firmelor de investiții – Mecanismul unic de rezoluție a instituțiilor de credit și a anumitor firme de investiții (MUR) – Regulamentul (UE) nr. 806/2014 – Articolul 18 – Procedură de rezoluție – Declarare de către Banca Centrală Europeană (BCE) a unei situații de dificultate sau a unei susceptibilități de a se afla în dificultate – Decizia Comitetului unic de rezoluție (CRU) de a nu adopta o schemă de rezoluție – Lipsa unui interes public – Lichidare conformă dreptului național – Acționari – Lipsa afectării directe – Inadmisibilitate]

text:
               19.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 165/11

      Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 24 februarie 2022 – Ernests Bernis, Oļegs Fiļs, OF Holding SIA, Cassandra Holding Company SIA/Comitetul unic de rezoluție, Banca Centrală Europeană
      (Cauza C-364/20 P) (1)

      (Recurs - Uniune economică și monetară - Uniune bancară - Redresarea și rezoluția instituțiilor de credit și a firmelor de investiții - Mecanismul unic de rezoluție a instituțiilor de credit și a anumitor firme de investiții (MUR) - Regulamentul (UE) nr. 806/2014 - Articolul 18 - Procedură de rezoluție - Declarare de către Banca Centrală Europeană (BCE) a unei situații de dificultate sau a unei susceptibilități de a se afla în dificultate - Decizia Comitetului unic de rezoluție (CRU) de a nu adopta o schemă de rezoluție - Lipsa unui interes public - Lichidare conformă dreptului național - Acționari - Lipsa afectării directe - Inadmisibilitate)
      (2022/C 165/11)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurenți: Ernests Bernis, Oļegs Fiļs, OF Holding SIA, Cassandra Holding Company SIA (reprezentant: O. Behrends, Rechtsanwalt)

         Celelalte părți din procedură: Comitetul unic de rezoluție (reprezentant: inițial H. Ehlers, A. Valavanidou și E. Muratori, ulterior H. Ehlers și M. E. Muratori, agenți, asistați de B. Heenan, solicitor, J. Rivas Andrés și A. Manzaneque Valverde, abogados), Banca Centrală Europeană (BCE) (reprezentanți: E. Koupepidou și G. Marafioti, agenți)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursul.

                  2)

                  Domnii Ernests Bernis și Oļegs Fiļs, precum și OF Holding SIA și Cassandra Holding Company SIA suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comitetul unic de rezoluție.

                  3)

                  Banca Centrală Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 320, 28.9.2020.