title: Cauza F-141/12: Acțiune introdusă la 16 noiembrie 2012 — ZZ/Comisia

text:
               26.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 26/76

         Acțiune introdusă la 16 noiembrie 2012 — ZZ/Comisia
   (Cauza F-141/12)
   2013/C 26/160
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: S. Pappas, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei EPSO de a nu îl include pe reclamant pe lista persoanelor care au absolvit cu succes probele de finalizare a formării care se înscrie în cadrul procedurii de certificare, precum și o cerere de despăgubire.

      Concluziile reclamantului

               —

               Declararea acțiunii ca fiind admisibilă și întemeiată;

               —

               anularea actului atacat;

               —

               obligarea Comisiei la plata către reclamant a sumei de 10 000 de euro pentru repararea prejudiciului suferit;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-109/11: Acțiune introdusă la 16 februarie 2011 — Apollo Tyres/OAPI — Endurance Technologies (ENDURACE)

text:
               30.4.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 130/15

         Acțiune introdusă la 16 februarie 2011 — Apollo Tyres/OAPI — Endurance Technologies (ENDURACE)
   (Cauza T-109/11)
   2011/C 130/28
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Apollo Tyres AG (Baden, Elveția) (reprezentant: S. Szilvasi, lawyer)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Endurance Technologies Pvt Ltd (Aurangabad, India)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 25 noiembrie 2010 în cauza R 625/2010-1;

               —

               obligarea celeilalte părți în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta.

      Marca comunitară vizată: marca verbală „ENDURACE” pentru produse din clasa 12 și servicii din clasele 35 și 37 — cerere de înregistrare a mărcii comunitare nr. 6419824.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: înregistrarea mărcii comunitare nr. 5819149 a mărcii figurative „ENDURANCE”și a desenului în culori pentru produse din clasa 12.

      Decizia diviziei de opoziție: respinge în parte cererea de înregistrare a mărcii comunitare.

      Decizia camerei de recurs: respinge acțiunea, admite în parte cererea de opoziție introdusă în temeiul articolului 8 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 216/96 (1) și, în consecință, respinge în parte cererea de înregistrare a mărcii comunitare.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului, în măsura în care camera de recurs a concluzionat, în mod eronat, că există un risc de confuzie.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 216/96 al Comisiei din 5 februarie 1996 de stabilire a regulamentului de procedură al camerelor de recurs ale Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci și desene și modele industriale), modificat prin Regulamentul (CE) nr. 2082/2004 din 6 decembrie 2004.


title: Cauza T-395/15 P: Hotărârea Tribunalului din 5 octombrie 2016 – ECDC/CJ („Recurs — Funcție publică — Agent contractual — Contract pe perioadă determinată — Reziliere — Ruperea legăturii de încredere — Dreptul de a fi ascultat”)

text:
               14.11.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 419/41

         Hotărârea Tribunalului din 5 octombrie 2016 – ECDC/CJ
   (Cauza T-395/15 P) (1)

   ((„Recurs - Funcție publică - Agent contractual - Contract pe perioadă determinată - Reziliere - Ruperea legăturii de încredere - Dreptul de a fi ascultat”))
   (2016/C 419/53)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Centrul European de Prevenire și Control al Bolilor (reprezentanți: J. Mannheim și A. Daume, agenți, asistați de D. Waelbroeck și de A. Duron, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: CJ (Agios Stefanos, Grecia) (reprezentant: V. Kolias, avocat)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera a doua) din 29 aprilie 2015, CJ/ECDC (F-159/12 și F-161/12, EU:F:2015:38), având ca obiect anularea în parte a acestei hotărâri

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Centrul European de Prevenire și Control al Bolilor (ECDC) la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 311, 21.9.2015.


title: Cauza C-118/09: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 22 decembrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Oberste Berufungs- und Disziplinarkommission — Austria) — procedura inițiată de Robert Koller (Noțiunea „instanță națională” în sensul articolului 234 CE — Recunoașterea diplomelor — Directiva 89/48/CEE — Avocat — Înscriere în tabloul ordinului profesional dintr un alt stat membru decât cel în care a fost omologată diploma)

text:
               26.2.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/3

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 22 decembrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Oberste Berufungs- und Disziplinarkommission — Austria) — procedura inițiată de Robert Koller
   (Cauza C-118/09) (1)

   (Noțiunea „instanță națională” în sensul articolului 234 CE - Recunoașterea diplomelor - Directiva 89/48/CEE - Avocat - Înscriere în tabloul ordinului profesional dintr un alt stat membru decât cel în care a fost omologată diploma)
   2011/C 63/05
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Oberste Berufungs- und Disziplinarkommission

      Parțea din acțiunea principală

   Robert Koller

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Oberste Berufungs- und Disziplinarkommission — Interpretarea Directivei 89/48/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1988 privind sistemul general de recunoaștere a diplomelor de învățământ superior acordate pentru formarea profesională cu durata minimă de trei ani (JO L 19, p. 16, Ediție specială, 05/vol. 2, p. 76) — Aplicabilitatea directivei în cazul unui resportisant austriac, înscris în tabloul ordinului profesional al avocaților în Spania, ca urmare a omologării diplomei sale austriece și a studiilor suplimentare de o durată de mai puțin de trei ani efectuate într o universitate spaniolă, și care, după ce și a exercitat profesia în Spania timp de trei săptămâni, solicită să fie admis la proba de aptitudini pentru a figura în tabloul ordinului profesional al avocaților în Austria, pe baza titlului care îi dă dreptul să exercite profesia eliberat în Spania

      Dispozitivul

               1.

               Pentru a avea acces, sub rezerva promovării unei probe de aptitudine, la profesia reglementată de avocat în statul membru gazdă, dispozițiile Directivei 89/48/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1988 privind sistemul general de recunoaștere a diplomelor de învățământ superior acordate pentru formarea profesională cu durata minimă de trei ani, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2001/19/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 14 mai 2001, pot fi invocate de deținătorul unui titlu eliberat în acest stat membru și care atestă absolvirea unui ciclu de studii postliceale cu o durată de mai mult de trei ani, precum și al unui titlu echivalent eliberat într un alt stat membru în urma unei formări complementare de mai puțin de trei ani și care îi permite accesul, în acest din urmă stat, la profesia reglementată de avocat, pe care o exercita efectiv în acest stat la data la care a solicitat să i se permită să susțină proba de aptitudine.

               2.

               Directiva 89/48, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2001/19, trebuie interpretată în sensul că se opune posibilității ca autoritățile competente ale statului membru gazdă să nu permită unei persoane care se află într o situație precum cea a reclamantului din acțiunea principală să susțină proba de aptitudine în vederea exercitării profesiei de avocat în cazul în care nu a fost dovedită efectuarea stagiului practic impus de reglementarea acestui stat membru.

      (1)  JO C 141, 20.6.2009.


title: Cauzele conexate C-404/15 și C-659/15 PPU: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 5 aprilie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen – Germania) – Pál Aranyosi (C-404/15), Robert Căldăraru (C-659/15 PPU) (Trimitere preliminară – Cooperare polițienească și judiciară în materie penală – Decizia-cadru 2002/584/JAI – Mandat european de arestare – Motive de refuz al executării – Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene – Articolul 4 – Interzicerea tratamentelor inumane sau degradante – Condiții de detenție în statul membru emitent)

text:
               13.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/21

      Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 5 aprilie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen – Germania) – Pál Aranyosi (C-404/15), Robert Căldăraru (C-659/15 PPU)
      (Cauzele conexate C-404/15 și C-659/15 PPU) (1)

      ((Trimitere preliminară - Cooperare polițienească și judiciară în materie penală - Decizia-cadru 2002/584/JAI - Mandat european de arestare - Motive de refuz al executării - Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Articolul 4 - Interzicerea tratamentelor inumane sau degradante - Condiții de detenție în statul membru emitent))
      (2016/C 211/27)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen

         Părțile din procedura principală

      Pál Aranyosi (C-404/15), Robert Căldăraru (C-659/15 PPU)

         Dispozitivul

      Articolul 1 alineatul (3), articolul 5 și articolul 6 alineatul (1) din Decizia-cadru 2002/584/JAI a Consiliului din 13 iunie 2002 privind mandatul european de arestare și procedurile de predare între statele membre, astfel cum a fost modificată prin Decizia-cadru 2009/299/JAI a Consiliului din 26 februarie 2009, trebuie interpretate în sensul că, în prezența unor elemente obiective, fiabile, precise și actualizate în mod corespunzător care dovedesc existența unor deficiențe fie sistemice sau generalizate, fie afectând anumite grupuri de persoane ori chiar anumite centre de detenție în ceea ce privește condițiile de detenție în statul membru emitent, autoritatea judiciară de executare trebuie să verifice, în mod concret și precis, dacă există motive serioase și temeinice de a crede că persoana vizată de un mandat european de arestare emis în scopul efectuării urmăririi penale sau al executării unei pedepse privative de libertate se va confrunta, ca urmare a condițiilor detenției sale în statul membru respectiv, cu un risc real de a fi supusă unui tratament inuman sau degradant, în sensul articolului 4 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, în cazul predării statului membru menționat. În acest scop, ea trebuie să solicite furnizarea unor informații suplimentare autorității judiciare emitente, care, după ce a solicitat, la nevoie, asistența autorității centrale sau a uneia dintre autoritățile centrale ale statului membru emitent, în sensul articolului 7 din decizia-cadru, trebuie să comunice aceste informații în termenul stabilit într-o astfel de cerere. Autoritatea judiciară de executare trebuie să își amâne decizia privind predarea persoanei în cauză până la obținerea informațiilor suplimentare care îi permit să înlăture existența unui asemenea risc. În cazul în care acest risc nu poate fi înlăturat într-un termen rezonabil, autoritatea respectivă trebuie să decidă dacă este necesar să pună capăt procedurii de predare.

         (1)  JO C 320, 28.9.2015.

         JO C 59, 15.2.2016.


title: Cauza C-234/14: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 14 ianuarie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Augstākā tiesa – Letonia) – „Ostas celtnieks” SIA/Talsu novada pašvaldība, Iepirkumu uzraudzības birojs (Trimitere preliminară — Contracte de achiziții publice — Directiva 2004/18/CE — Capacitate economică și financiară — Capacități tehnice și/sau profesionale — Articolul 47 alineatul (2) și articolul 48 alineatul (3) — Caiet de sarcini care prevede obligația pentru un ofertant de a încheia un contract de parteneriat sau de a înființa o societate în nume colectiv cu entitățile ale căror capacități le pune în evidență)

text:
               14.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 98/6

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 14 ianuarie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Augstākā tiesa – Letonia) – „Ostas celtnieks” SIA/Talsu novada pašvaldība, Iepirkumu uzraudzības birojs
   (Cauza C-234/14) (1)

   ((Trimitere preliminară - Contracte de achiziții publice - Directiva 2004/18/CE - Capacitate economică și financiară - Capacități tehnice și/sau profesionale - Articolul 47 alineatul (2) și articolul 48 alineatul (3) - Caiet de sarcini care prevede obligația pentru un ofertant de a încheia un contract de parteneriat sau de a înființa o societate în nume colectiv cu entitățile ale căror capacități le pune în evidență))
   (2016/C 098/06)
   Limba de procedură: letona

      Instanța de trimitere

   Augstākā tiesa

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă:„Ostas celtnieks” SIA

      Pârâtă: Talsu novada pašvaldība, Iepirkumu uzraudzības birojs

      Dispozitivul

   Articolul 47 alineatul (2) și articolul 48 alineatul (3) din Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii trebuie interpretate în sensul că se opun ca autoritatea contractantă să poată, în cadrul caietului de sarcini referitor la o procedură de atribuire a unui contract de achiziții publice, să impună unui ofertant care pune în evidență capacitățile altor entități obligația, anterior atribuirii contractului, de a încheia cu aceste entități un acord de parteneriat sau de a înființa o societate în nume colectiv împreună cu acestea.

      (1)  JO C 212, 7.7.2014.


title: Cauze conexate C-532/15 și C-538/15: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 8 decembrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Audiencia Provincial de Zaragoza, Juzgado de Primera Instancia de Olot – Spania) – Eurosaneamientos SL, Entidad Urbanística Conservación Parque Tecnológico de reciclado López Soriano, UTE PTR Acciona Infraestructuras SA/ArcelorMittal Zaragoza, SA (C-532/15), Francesc de Bolós Pi/Urbaser SA (C-538/15) (Trimitere preliminară — Servicii prestate de reprezentanții procesuali — Baremul onorariilor — Instanțe — Imposibilitate de derogare)

text:
               6.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/4

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 8 decembrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Audiencia Provincial de Zaragoza, Juzgado de Primera Instancia de Olot – Spania) – Eurosaneamientos SL, Entidad Urbanística Conservación Parque Tecnológico de reciclado López Soriano, UTE PTR Acciona Infraestructuras SA/ArcelorMittal Zaragoza, SA (C-532/15), Francesc de Bolós Pi/Urbaser SA (C-538/15)
   (Cauze conexate C-532/15 și C-538/15) (1)

   ((Trimitere preliminară - Servicii prestate de reprezentanții procesuali - Baremul onorariilor - Instanțe - Imposibilitate de derogare))
   (2017/C 038/05)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Audiencia Provincial de Zaragoza, Juzgado de Primera Instancia de Olot

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Eurosaneamientos SL, Entidad Urbanística Conservación Parque Tecnológico de reciclado López Soriano, UTE PTR Acciona Infraestructuras SA C-532/15), Francesc de Bolós Pi (C-538/15)

      Pârâte: ArcelorMittal Zaragoza, SA (C-532/15), Urbaser SA (C-538/15)

      Cu participarea: Consejo General de Procuradores de España (C-532/15)

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 101 TFUE coroborat cu articolul 4 alineatul (3) TUE trebuie interpretat în sensul că nu se opune unei reglementări naționale precum cea în discuție în litigiile principale, care supune onorariile percepute de reprezentanții procesuali unui barem care poate fi modificat numai în limita a 12 % în plus sau în minus și cu privire la care instanțele naționale se limitează la verificarea aplicării stricte, fără a fi în măsură, în circumstanțe excepționale, să deroge de la limitele stabilite de acest barem.

               2)

               Curtea de Justiție a Uniunii Europene nu este competentă să răspundă la cea de a doua și la cea de a treia întrebare în cauza C 532/15, precum și la cea de a treia-a cincea întrebare în cauza C 538/15, adresate de Audiencia Provincial de Zaragoza (Curtea Provincială din Zaragoza, Spania) și, respectiv, de Juzgado de Primera Instancia de Olot (Tribunalul de Primă Instanță din Olot, Spania).

      (1)  JO C 429, 21.12.2015.


title: Cauza C-513/10 P: Recurs introdus la 14 octombrie 2010 de Dimitris Platis împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera întâi) pronunțate la 30 septembrie 2010 în cauza T-311/10, Dimitris Platis/Consiliul și Grecia

text:
               12.3.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 80/10

         Recurs introdus la 14 octombrie 2010 de Dimitris Platis împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera întâi) pronunțate la 30 septembrie 2010 în cauza T-311/10, Dimitris Platis/Consiliul și Grecia
   (Cauza C-513/10 P)
   2011/C 80/18
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Recurent: Dimitris Platis (reprezentant: P. Theodoropoulos, avocat)

      Celelalte părți în proces: Consiliul Uniuniii Europene și Republica Elenă
   Prin Ordonanța din 17 decembrie 2010, Curtea (Camera a șaptea) a dispus respingerea recursului ca fiind, în parte, vădit nefondat și, în parte, vădit inadmisibil.


title: Cauza T-491/11 P: Ordonanța Tribunalului din 20 noiembrie 2012 — Marcuccio/Comisia [ „Recurs — Funcție publică — Funcționari — Durata procedurii de recunoaștere a unei invalidități permanente parțiale — Prejudiciu pe care recurentul pretinde că l-a suferit — Rambursare a unor cheltuieli care ar fi putut fi evitate — Respingere a acțiunii în primă instanță ca vădit nefondată — Articolul 94 litera (a) din Regulamentul de procedură al Tribunalului Funcției Publice” ]

text:
               26.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 26/47

         Ordonanța Tribunalului din 20 noiembrie 2012 — Marcuccio/Comisia
   (Cauza T-491/11 P) (1)

   (Recurs - Funcție publică - Funcționari - Durata procedurii de recunoaștere a unei invalidități permanente parțiale - Prejudiciu pe care recurentul pretinde că l-a suferit - Rambursare a unor cheltuieli care ar fi putut fi evitate - Respingere a acțiunii în primă instanță ca vădit nefondată - Articolul 94 litera (a) din Regulamentul de procedură al Tribunalului Funcției Publice)
   2013/C 26/92
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurent: Luigi Marcuccio (Tricase, Italia) (reprezentant: G. Cipressa, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall și C. Berardis Kayser, agenți, asistați de A. Del Ferro, avocat)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Ordonanței Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera a treia) din 30 iunie 2011, Marcuccio/Comisia (F-14/10, nepublicată încă în Repertoriu), prin care se urmărește anularea acestei ordonanțe

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Domnul Luigi Marcuccio suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană în cadrul prezentei proceduri.

      (1)  JO C 331, 12.11.2011.


title: Cauza T-16/04: Hotărârea Tribunalului din 2 martie 2010 — Arcelor/Parlamentul European și Consiliul (Mediu — Directiva 2003/87/CE — Sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră — Cerere de anulare — Lipsa afectării directe și individuale — Cerere de despăgubiri — Admisibilitate — Încălcare suficient de gravă a unei norme superioare de drept prin care se conferă drepturi particularilor — Drept de proprietate — Libertate de exercitare a unei activități profesionale — Proporționalitate — Egalitate de tratament — Libertate de stabilire — Securitate juridică)

text:
               17.4.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 100/35

         Hotărârea Tribunalului din 2 martie 2010 — Arcelor/Parlamentul European și Consiliul
   (Cauza T-16/04) (1)

   (Mediu - Directiva 2003/87/CE - Sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră - Cerere de anulare - Lipsa afectării directe și individuale - Cerere de despăgubiri - Admisibilitate - Încălcare suficient de gravă a unei norme superioare de drept prin care se conferă drepturi particularilor - Drept de proprietate - Libertate de exercitare a unei activități profesionale - Proporționalitate - Egalitate de tratament - Libertate de stabilire - Securitate juridică)
   2010/C 100/52
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Arcelor SA (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentanți: inițial W. Deselaers, B. Meyring și B. Schmitt Rady, ulterior W. Deselaers și B. Meyring, avocați)

      Pârâte: Parlamentul European (reprezentanți: inițial K. Bradley și M. Moore, ulterior L. Visaggio și I. Anagnostopoulou, agenți) și Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: inițial B. Hoff Nielsen și M. Bishop, ulterior E. Karlsson și A. Westerhof Löfflerova și apoi A. Westerhof Löfflerova și K. Michoel, agenți)

      Intervenientă în susținerea pârâților: Comisia Europeană (reprezentant: U. Wölker, agent)

      Obiectul

   Pe de o parte, o cerere de anulare parțială a Directivei 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 octombrie 2003 de stabilire a unui sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în cadrul Comunității și de modificare a Directivei 96/61/CE a Consiliului (JO L 275, p. 32, Ediție specială, 15/vol. 10, p. 78) și, pe de altă parte, o cerere de reparare a prejudiciului suferit de reclamantă ca urmare a adoptării directivei menționate

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Arcelor SA să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Parlamentul European și de Consiliul Uniunii Europene.

               3.

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 71, 20.3.2004.


title: Cauza T-1/08: Hotărârea Tribunalului din 17 mai 2011 — Buczek Automotive/Comisia ( „Ajutoare de stat — Restructurarea industriei siderurgice poloneze — Recuperarea creanțelor publice — Decizie prin care ajutoarele sunt declarate incompatibile cu piața comună și prin care se dispune recuperarea acestora — Acțiune în anulare — Interesul de a exercita acțiunea — Admisibilitate — Noțiunea de ajutor de stat — Criteriul creditorului privat” )

text:
               25.6.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 186/18

         Hotărârea Tribunalului din 17 mai 2011 — Buczek Automotive/Comisia
   (Cauza T-1/08) (1)

   (Ajutoare de stat - Restructurarea industriei siderurgice poloneze - Recuperarea creanțelor publice - Decizie prin care ajutoarele sunt declarate incompatibile cu piața comună și prin care se dispune recuperarea acestora - Acțiune în anulare - Interesul de a exercita acțiunea - Admisibilitate - Noțiunea de ajutor de stat - Criteriul creditorului privat)
   2011/C 186/32
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamantă: Buczek Automotive sp. z o.o. (Sosnowiec, Polonia) (reprezentanți: inițial T. Gackowski, ulterior D. Szlachetko-Reiter și în final J. Jurczyk, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial K. Gross, M. Kaduczak, A. Stobiecka-Kuik și K. Herrmann, ulterior A. Stobiecka-Kuik, K. Herrmann și T. Maxian Rusche, agenți)

      Intervenientă în susținerea reclamantei: Republica Polonă (reprezentanți: M. Niechciała, ulterior M. Krasnodębska-Tomkiel și M. Rzotkiewicz, agenți)

      Obiectul

   Anularea în parte a Deciziei 2008/344/CE a Comisiei din 23 octombrie 2007 privind ajutorul de stat C-23/06 (ex NN 35/06) acordat de Polonia producătorului de oțel Technologie Buczek Group (JO 2008, L 116, p. 26)

      Dispozitivul

               1.

               Anulează articolul 1 din Decizia 2008/344/CE a Comisiei din 23 octombrie 2007 privind ajutorul de stat C-23/06 (ex NN 35/06) acordat de Polonia producătorului de oțel Technologie Buczek Group.

               2.

               Anulează articolul 3 alineatele (1) și (3) și articolele 4 și 5 din Decizia 2008/344 în măsura în care acestea privesc Buczek Automotive sp. z o.o.

               3.

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Buczek Automotive, inclusiv pe cele aferente procedurii măsurilor provizorii.

               4.

               Republica Polonă suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 64, 8.3.2008.


title: Cauza C-618/10: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 14 iunie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Audiencia Provincial de Barcelona — Spania) — Banco Español de Crédito, SA/Joaquín Calderón Camino (Directiva 93/13/CEE — Contracte încheiate cu consumatorii — Clauză abuzivă privind dobânda moratorie — Procedură de somație de plată — Competența instanței naționale)

text:
               28.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 227/5

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 14 iunie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Audiencia Provincial de Barcelona — Spania) — Banco Español de Crédito, SA/Joaquín Calderón Camino
   (Cauza C-618/10) (1)

   (Directiva 93/13/CEE - Contracte încheiate cu consumatorii - Clauză abuzivă privind dobânda moratorie - Procedură de somație de plată - Competența instanței naționale)
   2012/C 227/06
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Audiencia Provincial de Barcelona

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Banco Español de Crédito, SA

      Pârât: Joaquín Calderón Camino

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Audiencia Provincial de Barcelona — Interpretarea articolului 6 alineatul (1) din Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii (JO L 95, p. 29, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 273), a articolului 11 alineatul (2) din Directiva 2005/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 mai 2005 privind practicile comerciale neloiale ale întreprinderilor de pe piața internă față de consumatori și de modificare a Directivei 84/450/CEE a Consiliului, a Directivelor 97/7/CE, 98/27/CE și 2002/65/CE ale Parlamentului European și ale Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 2006/2004 al Parlamentului European și al Consiliului (JO L 149, p. 22, Ediție specială, 15/vol. 14, p. 260), a articolului 5, a articolului 6 alineatul (2), a articolelor 7 și 10 din Directiva 2008/48/CE a Parlamentului European și a Comisiei din 23 aprilie 2008 privind contractele de credit pentru consumatori și de abrogare a Directivei 87/102/CEE a Consiliului (JO L 133, p. 66) și a articolului 2 din Directiva 2009/22/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2009 privind acțiunile în încetare în ceea ce privește protecția intereselor consumatorilor (JO L 110, p. 30) — Credit pentru consumatori — Rată a dobânzii aplicabile în caz de întârziere a plății — Clauze abuzive — Procedură de somație de plată — Competența instanței naționale

      Dispozitivul

               1.

               Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii trebuie interpretată în sensul că se opune unei reglementări a unui stat membru, precum cea în cauză în acțiunea principală, care nu permite instanței sesizate cu o cerere de somație de plată să aprecieze din oficiu, in limine litis sau într-o altă etapă a procedurii, deși dispune de elementele de drept și de fapt necesare în acest scop, caracterul abuziv al unei clauze privind dobânda moratorie cuprinse într-un contract încheiat între un vânzător sau un furnizor și un consumator, în lipsa unei opoziții formulate de acesta din urmă.

               2.

               Articolul 6 alineatul (1) din Directiva 93/13 trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări a unui stat membru, precum articolul 83 din Decretul legislativ regal 1/2007 de aprobare a formei modificate a Legii generale privind protecția consumatorilor și a utilizatorilor și a altor legi complementare (Real Decreto Legislativo 1/2007 por el que se aprueba el texto refundido de la Ley General para la Defensa de los Consumidores y Usuarios y otras leyes complementarias) din 16 noiembrie 2007, care permite instanței naționale, atunci când constată nulitatea unei clauze abuzive cuprinse într-un contract încheiat între un vânzător sau un furnizor și un consumator, să completeze respectivul contract modificând conținutul acestei clauze.

      (1)  JO C 95, 26.3.2011.


title: Cauza C-519/15 P: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 14 septembrie 2016 – Trafilerie Meridionali SpA/Comisia Europeană (Recurs — Concurență — Înțelegeri — Piața europeană a oțelului pentru precomprimare — Amenzi — Calcularea cuantumului amenzilor — Orientările din 2006 privind calcularea cuantumului amenzilor — Punctul 35 — Competenţă de fond — Obligația de motivare — Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene — Articolul 47 — Dreptul la o cale de atac efectivă într-un termen rezonabil)

text:
               14.11.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 419/24

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 14 septembrie 2016 – Trafilerie Meridionali SpA/Comisia Europeană
   (Cauza C-519/15 P) (1)

   ((Recurs - Concurență - Înțelegeri - Piața europeană a oțelului pentru precomprimare - Amenzi - Calcularea cuantumului amenzilor - Orientările din 2006 privind calcularea cuantumului amenzilor - Punctul 35 - Competenţă de fond - Obligația de motivare - Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Articolul 47 - Dreptul la o cale de atac efectivă într-un termen rezonabil))
   (2016/C 419/31)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurentă: Trafilerie Meridionali SpA (reprezentanți: P. Ferrari și G. Lamicela, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: V. Bottka, G. Conte și P. Rossi, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Trafilerie Meridionali SpA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 406, 7.12.2015


               6.10.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 235/1

         (2007/C 235/01)
   Ultima publicație a Curții de Justiție în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

         JO C 223, 22.9.2007

   Publicații anterioare

      JO C 211, 8.9.2007

      JO C 183, 4.8.2007

      JO C 170, 21.7.2007

      JO C 155, 7.7.2007

      JO C 140, 23.6.2007

      JO C 129, 9.6.2007

   Aceste texte sunt disponibile pe:

               EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Cauza T-104/07: Acțiune introdusă la 6 aprilie 2007 — BVGD/Comisia Comunităților Europene

text:
               9.6.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/18

         Acțiune introdusă la 6 aprilie 2007 — BVGD/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-104/07)
   (2007/C 129/32)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Belgische Vereniging van handelaars in- en uitvoerders geslepen diamant (Antwerpen, Belgia) (reprezentanți: G. Vandersanden, L. Levi și C. Ronzi, lawyers)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea deciziei din 26 ianuarie 2007 prin care Comisia Europeană a respins plângerea introdusă de către BVGD pe motiv că nu există suficiente temeiuri pentru a-i da curs (cauza COMP/39.221/B-2 — BVGD/De Beers);

               —

               obligarea Comisiei la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamanta contestă decizia Comisiei din 26 ianuarie 2007 emisă în cauza privind concurența COMP/39.221/B-2 — BVGD/De Beers, prin care Comisia a respins plângerea reclamantei privitoare la încălcarea articolelor 81 CE și 82 CE prin sistemul „Supplier of Choice ”aplicat de către De Beers Group pentru distribuția diamantelor brute, motivând că nu există suficient interes comunitar pentru a da curs plângerii reclamantei.
   Reclamanta pretinde că De Beers — un producător de diamante brute, care, potrivit reclamantei, era implicat în principal în amonte în cadrul procesului de vânzare a diamantelor brute — caută ca, prin sistemul său „Supplier of Choice”, să își extindă controlul asupra pieței pentru a acoperi întregul parcurs al diamantelor de la mină până la consumator, respectiv și asupra piețelor în aval.
   În sprijinul cererii sale, reclamanta susține în primul rând o încălcare a drepturilor sale procedurale în calitate de reclamantă. Aceasta invocă i) faptul că a fost împiedicată de către Comisie să își exercite dreptul de a avea acces, în temeiul articolului 8 alineatul (1) din Regulamentul nr. 773/2004 (1), la documentele pe care Comisia și-a întemeiat evaluarea provizorie, ii) faptul că s-a exercitat de către Comisie o presiune necuvenită asupra reclamantei prin modalitatea de gestionare a termenelor stabilite în cauză, iii) faptul că, prin corespondența adresată reclamantei, Comisia a creat confuzie cu privire la stadiul procedurii și iv) faptul că reclamanta nu a fost implicată îndeaproape în procedură de către Comisie.
   În cel de-al doilea rând, reclamanta susține că a fost încălcată de către Comisie noțiunea de interes comunitar și au fost comise de aceasta erori vădite de apreciere, erori de drept și încălcări ale obligației de a motiva.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 773/2004 al Comisiei din 7 aprilie 2004 privind desfășurarea procedurilor puse în aplicare de Comisie în temeiul articolelor 81 și 82 din Tratatul CE (JO 2004, L 123, p. 18).


title: Cauza C-71/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de First-tier Tribunal (Information Rights) (Regatul Unit) la 10 februarie 2014 – East Sussex County Council/The Information Commissioner, Property Search Group, Local Government Association

text:
               7.4.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 102/25

         Cerere de decizie preliminară introdusă de First-tier Tribunal (Information Rights) (Regatul Unit) la 10 februarie 2014 – East Sussex County Council/The Information Commissioner, Property Search Group, Local Government Association
   (Cauza C-71/14)
   2014/C 102/34
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   First-tier Tribunal (Information Rights)

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: East Sussex County Council

      Pârâţi: The Information Commissioner, Property Search Group, Local Government Association

      Întrebările preliminare

               1)

               Ce interpretare ar trebui să se dea articolului 5 alineatul (2) din Directiva 2003/4/CE (1) şi, în special, o taxă rezonabilă aplicată pentru furnizarea unui anumit tip de informaţii despre mediu poate să includă:

                           (a)

                           o parte a costurilor suportate pentru întreţinerea unei baze de date utilizate de autoritatea publică pentru a răspunde cererilor de informaţii de acest tip;

                           (b)

                           cheltuielile de regie suportate pentru timpul necesar personalului, luate în considerare în mod corespunzător la stabilirea taxei?

               2)

               Este compatibil cu articolul 5 alineatul (2) şi cu articolul 6 din directivă ca un stat membru să prevadă în reglementările naţionale că o autoritate publică poate să aplice o taxă pentru furnizarea de informaţii despre mediu care „[…] să se limiteze la o sumă considerată rezonabilă de autoritatea publică”, în cazul în care decizia autorităţii publice privind noţiunea „sumă rezonabilă” face obiectul unei revizuiri administrative şi judiciare, astfel cum prevede legislaţia engleză?

      (1)  Directiva 2003/4/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 28 ianuarie 2003 privind accesul publicului la informațiile despre mediu și de abrogare a Directivei 90/313/CEE a Consiliului (JO L 41, p. 26, Ediţie specială, 15/vol. 9, p. 200)


title: Cauza T-386/13: Ordonanța Tribunalului din 3 septembrie 2014 – Kėdainių rajono Okainių și alții/Consiliul și Comisia ( „Acțiune în anulare — Politica agricolă comună — Sisteme de ajutor direct pentru agricultori — Autorizație de acordare a unor plăți naționale directe complementare în Lituania pentru anul 2012 — Termenul de introducere a acțiunii — Punct de plecare — Inadmisibilitate — Excepție de nelegalitate” )

text:
               27.10.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 380/13

         Ordonanța Tribunalului din 3 septembrie 2014 – Kėdainių rajono Okainių și alții/Consiliul și Comisia
   (Cauza T-386/13) (1)

   ((„Acțiune în anulare - Politica agricolă comună - Sisteme de ajutor direct pentru agricultori - Autorizație de acordare a unor plăți naționale directe complementare în Lituania pentru anul 2012 - Termenul de introducere a acțiunii - Punct de plecare - Inadmisibilitate - Excepție de nelegalitate”))
   2014/C 380/17
   Limba de procedură: lituaniana

      Părțile

      Reclamante: Kėdainių rajono Okainių ŽŪB (Okainiai, Lituania) și alte 134 de reclamante ale căror nume figurează în anexa la ordonanță (reprezentant: I. Vėgėlė, avocat)

      Pârâți: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: J. Vaičiukaitė și E. Karlsson, agenți) și Comisia Europeană (reprezentanți: H. Kranenborg și A. Steiblytė, agenți)

      Intervenientă în susținerea reclamanților: Republica Lituania (reprezentanți: D. Kriaučiūnas, K. Vainienė, A. Karbauskas, R. Makelis și K. Anužis, agenți)

      Obiectul

   Pe de o parte, cerere de anulare a Deciziei de punere în aplicare C(2012) 4391 final a Comisiei din 2 iulie 2012 de autorizare a efectuării de plăți naționale directe complementare în Lituania pentru anul 2012, și, pe de altă parte, cerere de constatare a nelegalității parțiale a Regulamentului (CE) nr. 73/2009 al Consiliului din 19 ianuarie 2009 de stabilire a unor norme comune pentru sistemele de ajutor direct pentru agricultori în cadrul politicii agricole comune și de instituire a anumitor sisteme de ajutor pentru agricultori, de modificare a Regulamentelor (CE) nr. 1290/2005, (CE) nr. 247/2006, (CE) nr. 378/2007 și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1782/2003 (JO L 30, p. 16)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2)

               Kėdainių rajono Okainių ŽŪB și celelalte 134 de reclamante care figurează în anexă suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de Consiliul Uniunii Europene și de Comisia Europeană.

               3)

               Republica Lituania suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 313, 26.10.2013.


title: Hotărârea Curții din 28 septembrie 2015 în cauza C-6/15 – Autoritatea AELS de Supraveghere/Regatul Norvegiei (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru al AELS – Libertatea de a presta servicii – Directiva 2006/123/CE privind serviciile în cadrul pieței interne – Obligativitatea permisului pentru lucrări de construcție emis de autoritățile locale)

text:
               17.11.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 422/7

         HOTĂRÂREA CURȚII
   din 28 septembrie 2015
   în cauza C-6/15
   Autoritatea AELS de Supraveghere/Regatul Norvegiei
   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru al AELS – Libertatea de a presta servicii – Directiva 2006/123/CE privind serviciile în cadrul pieței interne – Obligativitatea permisului pentru lucrări de construcție emis de autoritățile locale)
   (2016/C 422/06)
   În cauza E-6/15, Autoritatea AELS de Supraveghere/Regatul Norvegiei – CERERE de emitere a unei declarații prin care se constată că Regatul Norvegiei nu și-a îndeplinit obligațiile derivând din articolul 16 al actului menționat la punctul 1 din anexa X la Acordul privind Spațiul Economic European (Directiva 2006/123/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 decembrie 2006 privind serviciile în cadrul pieței interne) sau din articolul 36 al Acordului privind Spațiul Economic European, prin menținerea în vigoare a secțiunii 20-1 al doilea alineat și a secțiunii 22-3 din legea privind planificarea și construcțiile, coroborate cu secțiunile 9-1 până la 9-4 și 11-1 din regulamentul privind construcțiile, care prevede obligația ca întreprinderile care desfășoară lucrări de construcție să obțină o autorizație de la municipalitatea locală înainte de începerea activității, Curtea, compusă din Carl Baudenbacher, președinte, Per Christiansen și Páll Hreinsson (judecător-raportor), judecători, a pronunțat, la 28 septembrie 2015, hotărârea al cărei dispozitiv prevede următoarele:
   Prin prezenta, Curtea:

               1.

               declară că Regatul Norvegiei nu și-a îndeplinit obligațiile derivând din articolul 16 al actului menționat la punctul 1 din anexa X la Acordul privind SEE (Directiva 2006/123/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 decembrie 2006 privind serviciile în cadrul pieței interne) prin menținerea în vigoare a secțiunii 20-1 al doilea alineat și a secțiunii 22-3 din legea privind planificarea și construcțiile, coroborate cu secțiunile 9-1 până la 9-4 și 11-1 din regulamentul privind construcțiile, care prevede obligația ca întreprinderile care desfășoară lucrări de construcție să obțină o autorizație de la municipalitatea locală înainte de începerea activității;

               2.

               dispune suportarea cheltuielilor de judecată de către Regatul Norvegiei.


title: Cauza C-459/12: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Hamburg (Germania) la 11 octombrie 2012 — Werner Krieger/ERGO Lebensversicherung AG

text:
               12.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 9/30

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Hamburg (Germania) la 11 octombrie 2012 — Werner Krieger/ERGO Lebensversicherung AG
   (Cauza C-459/12)
   2013/C 9/50
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Landgericht Hamburg

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Werner Krieger

      Pârâtă: ERGO Lebensversicherung AG

      Întrebarea preliminară

   Articolul 15 alineatul (1) prima teză din A doua Directivă 90/619/CEE a Consiliului din 8 noiembrie 1990 de coordonare a actelor cu putere de lege și a actelor administrative privind asigurarea directă de viață, de stabilire a dispozițiilor destinate să faciliteze exercitarea eficientă a libertății de a presta servicii și de modificare a Directivei 79/267/CEE (A doua directivă privind asigurarea de viață) (1) trebuie interpretat, luând în considerare articolul 31 alineatul (1) din Directiva 92/96/CEE a Consiliului din 10 noiembrie 1992 de coordonare a actelor cu putere de lege și a actelor administrative privind asigurarea directă de viață și de modificare a Directivelor 79/267/CEE și 90/619/CEE (A treia directivă privind asigurarea de viață) (2), în sensul că se opune unei reglementări — precum articolul 5a alineatul (2) a patra teză din VVG (Legea privind contractele de asigurare), astfel cum a fost modificată prin A treia lege din 21 iulie 1994 privind transpunerea directivelor adoptate de Consiliul Comunităților Europene în materie de asigurări [A treia lege de transpunere/CEE a VAG (Legea privind supravegherea asigurărilor)] — conform căreia dreptul de retragere sau de retractare se stinge în termen de cel mult un an de la plata celei dintâi prime de asigurare, chiar și în cazul în care titularul nu a fost informat cu privire la dreptul de retragere sau de retractare?

      (1)  JO L 330, p. 50.

      (2)  JO L 360, p. 1.


title: Cauza F-74/07: Acțiune introdusă la 3 iulie 2007 — Meierhofer/Comisia Comunităților Europene

text:
               22.9.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/21

         Acțiune introdusă la 3 iulie 2007 — Meierhofer/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza F-74/07)
   (2007/C 223/37)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamant: Stefan Meierhofer (München, Germania) (reprezentant: Hans-Georg Schiessl, Rechtsanwalt)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantului

               —

               anularea deciziei pârâtei din 10 mai 2007 cu privire la reclamant,

               —

               anularea deciziei pârâtei din 19 iunie 2007 cu privire la contestația reclamantului,

               —

               obligarea pârâtei la reevaluarea examenului oral al reclamantului, susținut la 29 martie 2007, cu luarea în considerare a baremurilor în vigoare,

               —

               obligarea pârâtei la luarea unei noi decizii cu privire la includerea reclamantului pe lista de rezervă a concursului european AD/26/05, cu luarea în considerare a noilor rezultate ale examenului,

               —

               obligarea pârâtei la motivarea noilor decizii,

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamantul a fost candidat la concursul european AD/26/05 (funcționari AD5). După încheierea examenului, juriul a comunicat reclamantului că nu va putea fi inclus pe lista de rezervă, datorită punctajului insuficient obținut.
   Acțiunea este îndreptată împotriva lipsei de motivare a deciziei Comisiei de a nu îl include pe reclamant pe lista de rezervă a concursului, precum și împotriva viciilor de procedură în cursul examenului oral.


title: Cauza T-769/14: Acțiune introdusă la 14 noiembrie 2014 – CGI Luxembourg și Intrasoft International/Parlamentul

text:
               9.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 46/54

         Acțiune introdusă la 14 noiembrie 2014 – CGI Luxembourg și Intrasoft International/Parlamentul
   (Cauza T-769/14)
   (2015/C 046/70)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: CGI Luxembourg SA (Bertrange, Luxemburg) și Intrasoft International SA (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentant: N. Korogiannakis, avocat)

      Pârât: Parlamentul European

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Parlamentului European de clasare a ofertei reclamantelor pe poziția a doua în vederea atribuirii contractului în cascadă privind Lotul 3 „Dezvoltarea și mentenanța sistemelor de producere a informației”, în cadrul cererii de ofertă” nr. PE/ITEC/ITS14 „Prestare externă de servicii informatice”, precum și a deciziei Parlamentului European de a atribui primul contract în cascadă „Steel consortium”;

               —

               obligarea Parlamentului European la plata către reclamante a prejudiciului suferit în urma pierderii contractului;

               —

               cu titlu subsidiar, obligarea Parlamentului European la plata către reclamante a prejudiciului suferit ca urmare a beneficiului nerealizat și

               —

               obligarea Parlamentului European la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamante în legătură cu prezenta acțiune, chiar dacă aceasta este respinsă.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe existența unor erori în cadrul formulei de evaluare, pe caracterul contradictoriu al instrucțiunilor adresate ofertanților, pe nerespectarea caietului de sarcini, pe încălcarea principiilor transparenței și bunei administrări.

                           —

                           Reclamantele susțin că formula de evaluare prezentată în caietul de sarcini conținea o serie de erori. În plus, Comitetul de evaluare a utilizat o formulă diferită de cea anunțată, fără a-i informa pe ofertanți, și a utilizat valori care proveneau dintr-un alt tabel decât cel anunțat în cadrul răspunsurilor la întrebările ofertanților.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 110 din Regulamentul financiar și a articolului 149 din Regulamentul delegat. Formula utilizată nu permite atribuirea contractului în favoarea ofertei celei mai avantajoase din punct de vedere economic.

                           —

                           Reclamantele arată că tabelul din care sunt extrase valorile utilizate de Comitetul de evaluare în vederea aplicării formulei de evaluare nu corespunde modului în care se presupune că trebuie executat contractul. Prin urmare, elementele luate în considerare nu corespund nevoilor reale ale Parlamentului European, ceea ce va conduce automat la atribuirea contractelor în cascadă unor ofertanți care nu prezintă oferta cea mai avantajoasă din punct de vedere economic pentru nevoile Parlamentului European.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe caracterul vag și ambiguu al caietului de sarcini.

                           —

                           Reclamantele arată că, prin scrisorile sale, Parlamentul European introduce o interpretare a caietului de sarcini care se află în contradicție cu alte secțiuni ale aceluiași caiet, cu răspunsurile propriilor servicii la întrebările ofertanților și cu obiectivele contractului atribuit. Prin urmare, caietul de sarcini poate induce în eroare ofertanții și îi poate împiedica să elaboreze cea mai bună strategie în materie de prețuri și, în consecință, să depună cea mai bună ofertă.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea obligației de motivare, a dreptului la o cale de atac efectivă, precum și a unei norme fundamentale de procedură.

                           —

                           Reclamantele arată că informațiile care le-au fost comunicate prin scrisorile Parlamentului European, după anunțarea atribuirii contractului în cadrul cererii de ofertă în cauză, nu constituie o motivare adecvată, întrucât sunt în mare măsură insuficiente și nu le permit aplicarea formulei de evaluare și nici verificarea evaluării corecte a acesteia. Parlamentul European nu a indicat toate informațiile de care a ținut cont în aplicarea formulei de evaluare, deși oferta financiară a primului ofertant câștigător al contractului în cascadă a fost factorul decisiv pentru clasarea reclamantelor pe poziția a doua, în condițiile în care oferta acestora a fost clasată în mare măsură pe prima poziție în urma evaluării calitative a ofertanților, iar clasificarea a fost modificată doar după luarea în considerare a prețului.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe nerespectarea caietului de sarcini și a articolului 107 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul financiar.

                           —

                           Reclamantele susțin că, potrivit unor informații disponibile public, două societăți care au depus oferte pentru loturi „exclusive”, inclusiv primul ofertant câștigător al contractului în cascadă privind Lotul 3, au fuzionat și prin urmare nu li se pot atribui contractele menționate. Ar exista un conflict de interes vădit în cazul în care acești doi ofertanți câștigători ar fi invitați efectiv să execute contractul.


title: Cauza T-140/08: Acțiune introdusă la 14 aprilie 2008 — Ferrero/OAPI — Tirol Milch (TiMi KINDERJOGHURT)

text:
               7.6.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/35

         Acțiune introdusă la 14 aprilie 2008 — Ferrero/OAPI — Tirol Milch (TiMi KINDERJOGHURT)
   (Cauza T-140/08)
   (2008/C 142/63)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Ferrero SpA (Alba, Italia) (reprezentanți: C. Gielen, lawyer, și F. Jacobacci, lawyer)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Tirol Milch rGmbH (Innsbruck, Austria)
   Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 30 ianuarie 2008 în cauza R 628/2007-2 și

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: marca verbală constituită din termenii „TiMi KINDERJOGHURT” pentru bunuri din clasa 29 — cererea nr. 792 978.

      Titularul mărcii comunitare: Tirol Milch reg. Gen. mbH.

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: reclamanta.

      Decizia diviziei de anulare: anulează marca atacată.

      Decizia camerei de recurs: anulează decizia diviziei de anulare și respinge cererea de declarare a nulității.

      Motivele invocate: Camera a doua de recurs a stabilit în mod greșit că deciziile finale anterioare între aceleași părți privind aceeași marcă sunt obligatorii în ceea ce privește procedura de declarare a nulității în fața diviziei de anulare și a camerei de recurs; încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) și a articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 40/94 al Consiliului întrucât marca atacată este similară cu o marcă anterioară.


title: Cauza T-656/14: Acțiune introdusă la 11 septembrie 2014 – Peri/OAPI (Forma unei încuietori pentru cofraje)

text:
               3.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 388/22

         Acțiune introdusă la 11 septembrie 2014 – Peri/OAPI (Forma unei încuietori pentru cofraje)
   (Cauza T-656/14)
   2014/C 388/27
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Peri GmbH (Weißenhorn, Germania) (reprezentanți: A. Bognár și M. Eck, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 26 iunie 2014 în cauza R 1178/2013-1;

               —

               obligarea Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marcă tridimensională care prezintă forma unei încuietori pentru cofraje, pentru produse din clasele 6 și 19 – cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 1 0 8 26  766.

      Decizia examinatorului: respinge cererea.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate:

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (e) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-570/10: Acțiune introdusă la 17 decembrie 2010 — Environmental Manufacturing/OAPI — Wolf (Reprezentarea capului unui lup)

text:
               26.2.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/27

         Acțiune introdusă la 17 decembrie 2010 — Environmental Manufacturing/OAPI — Wolf (Reprezentarea capului unui lup)
   (Cauza T-570/10)
   2011/C 63/53
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Environmental Manufacturing LLP (Stowmarket, Regatul Unit) (reprezentanți: S. Malynicz, barrister și M. Atkins, solicitor)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Société Elmar Wolf, SAS (Wissembourg, Franța)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 6 octombrie 2010 în cauza R 425/2010-2 și

               —

               obligarea pârâtului și a celeilalte părți în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta.

      Marca comunitară vizată: marca figurativă reprezentând capul unui lup, pentru produse din clasa 7 — cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 4971511.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: înregistrarea nr. 99786007 a mărcii figurative franceze „WOLF Jardin”, pentru produse din clasele 1, 5, 7, 8, 12 și 31, înregistrarea nr. 1480873 a mărcii figurative franceze „Outils WOLF”, pentru produse din clasele 7 și 8, înregistrarea nr. 154331 a mărcii figurative internaționale „Outils WOLF”, pentru produse din clasele 7 și 8, înregistrarea nr. 352868 a mărcii figurative internaționale „Outils WOLF”, pentru produse din clasele 7, 8, 12 și 21.

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția.

      Decizia camerei de recurs: anulează decizia diviziei de opoziție.

      Motivele invocate: reclamanta susține că decizia atacată încalcă articolul 42 alineatele (2) și (3) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 (1) al Consiliului, în măsura în care camera de recurs nu a identificat, în cadrul clasei de produse pentru care erau înregistrate mărcile anterioare, o subcategorie clară care să poată fi percepută în mod independent în raport cu clasa mai largă și, prin urmare, nu a concluzionat că dovada utilizării serioase a mărcii a fost prezentată numai pentru o parte dintre produsele și serviciile pentru care mărcile erau protejate.
   În plus, reclamanta susține că decizia atacată încalcă articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului, în măsura în care camera de recurs a identificat în mod greșit consumatorul relevant, a concluzionat în mod eronat că ar exista o legătură relevantă și nu a aplicat criteriul efectului asupra comportamentului economic al consumatorului relevant și criteriul profitului necuvenit potrivit căruia marca trebuie să comunice o anumită imagine sau să confere un anumit avantaj comercial produselor noilor consumatori, situație care nu se regăsește în speță. În plus, camera de recurs nu a ținut cont de faptul că proprietarul mărcii anterioare nici nu invocat în mod corect prejudiciul relevant, în conformitate cu articolul 8 alineatul (5), și, cu atât mai puțin, nu a dovedit faptul că acest prejudiciu era probabil și, prin urmare, nu și-a îndeplinit obligația privind sarcina probei care îi revenea.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, p. 1).


title: Cauza C-470/15: Ordonanța președintelui Curții din 15 decembrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Raad van State – Țările de Jos) – Lufthansa Cargo AG/Staatssecretaris van Infrastructuur en Milieu

text:
               29.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 78/12

         Ordonanța președintelui Curții din 15 decembrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Raad van State – Țările de Jos) – Lufthansa Cargo AG/Staatssecretaris van Infrastructuur en Milieu
   (Cauza C-470/15) (1)

   (2016/C 078/18)
   Limba de procedură: neerlandeza
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 398, 30.11.2015.


title: Cauza F-73/06: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 13 decembrie 2007 — Van Neyghem/Comisia Comunităților Europene (Funcție publică — Funcționari — Concurs general — Evaluarea probei scrise — Termen de depunere a reclamației — Admisibilitate — Obligația de motivare)

text:
               26.1.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/54

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 13 decembrie 2007 — Van Neyghem/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza F-73/06) (1)

   (Funcție publică - Funcționari - Concurs general - Evaluarea probei scrise - Termen de depunere a reclamației - Admisibilitate - Obligația de motivare)
   (2008/C 22/102)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: Kris Van Neyghem (Vissenaken, Belgia) (reprezentanți: inițial S. Rodrigues, A. Jaume și C. Bernard-Glanz, avocats, ulterior S. Rodrigues și C. Bernard-Glanz, avocats)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: V. Joris și M. Velardo)
   Obiectul
   Pe de o parte, anularea deciziei EPSO din 1 iunie 2005 de a nu îl admite pe reclamant la proba orală a concursului EPSO/A/19/04 din cauza rezultatului insuficient de la proba scrisă și, pe de altă parte, o cerere de daune interese
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 190, 12.8.2006, p. 37.


title: Cauza T-257/11: Acțiune introdusă la 23 mai 2011 — Pangyrus/OAPI — RSVP Design (COLOURBLIND)

text:
               16.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/29

         Acțiune introdusă la 23 mai 2011 — Pangyrus/OAPI — RSVP Design (COLOURBLIND)
   (Cauza T-257/11)
   2011/C 211/62
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Pangyrus Ltd (York, Regatul Unit) (reprezentant: S. Clubb, Solicitor)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: RSVP Design Ltd (Renfrewshire, Regatul Unit)

      Concluzii

               —

               Anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 23 martie 2011 în cauza R 751/2009-4;

               —

               confirmarea deciziei diviziei de anulare a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 12 mai 2009 și

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată către reclamantă.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: marca verbală „COLOURBLIND”, pentru produse și servicii din clasele 9, 16, 28, 35 și 41 — înregistrarea mărcii comunitare nr. 3337979.

      Titularul mărcii comunitare: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: reclamanta.

      Motivarea cererii de declarare a nulității: partea care solicită declararea nulității și-a întemeiat cererea pe două motive, și anume pe articolul 53 alineatul (1) litera (c) coroborat cu articolul 8 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului, în temeiul cărora invocă un drept anterior neînregistrat protejat prin legea din Regatul Unit privind utilizarea abuzivă a unei denumiri, precum și pe existența relei-credințe în sensul articolului 52 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului.

      Decizia diviziei de anulare: declară nulitatea integrală a înregistrării mărcii comunitare.

      Decizia camerei de recurs: anulează decizia diviziei de anulare și respinge cererea de declarare a nulității.

      Motivele invocate: în opinia reclamantei, camera de recurs a săvârșit o eroare de drept, întrucât (i) titularul mărcii comunitare nu a fost de rea-credință în momentul depunerii cererii de înregistrare a mărcii comunitare și (ii) reclamanta nu a dovedit că a folosit un semn anterior utilizat în comerț înaintea datei la care a fost depusă cererea de înregistrare a mărcii comunitare atacate.


title: Cauza F-46/12: Acțiune introdusă la 23 aprilie 2012 — ZZ/Comisia

text:
               23.6.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 184/25

         Acțiune introdusă la 23 aprilie 2012 — ZZ/Comisia
   (Cauza F-46/12)
   2012/C 184/56
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentanți: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, É. Marchal și D. Abreu Caldas, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei comisiei de evaluare din cadrul concursului EPSO/AST/111/10 de a nu înscrie numele reclamantului pe lista candidaților care au reușit la acest concurs

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei comisiei de evaluare din cadrul concursului EPSO/AST/111/10 de a nu înscrie numele reclamantului pe lista candidaților care au reușit la acest concurs;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-36/08: Acțiune introdusă la 28 ianuarie 2008 — Furukawa Electric North America/OAPI (SLIM LINE)

text:
               29.3.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 79/32

         Acțiune introdusă la 28 ianuarie 2008 — Furukawa Electric North America/OAPI (SLIM LINE)
   (Cauza T-36/08)
   (2008/C 79/62)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: Furukawa Electric North America, Inc. (Norcross, Statele Unite ale Americii) (reprezentant: O. Rauscher, Rechtsanwalt)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 22 noiembrie 2007 în cauza R 1532/2007-2;

               —

               obligarea Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca verbală „SLIM LINE” pentru produse din clasa 9 (cererea de înregistrare nr. 5 907 266)

      Decizia examinatorului: respingerea cererii de înregistrare

      Decizia camerei de recurs: respingerea recursului

      Motivele invocate: greșita aplicare a articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c), din Regulamentul (CE) nr. 40/94 (1), întrucât denumirea „SLIM LINE” nu constituie nici un semn descriptiv, nici nu este lipsit de orice caracter distinctiv.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO 1994, L 11, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 146).


title: Cauza F-46/11: Acțiune introdusă la 14 aprilie 2011 — ZZ/Comisia

text:
               25.6.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 186/35

         Acțiune introdusă la 14 aprilie 2011 — ZZ/Comisia
   (Cauza F-46/11)
   2011/C 186/67
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: E. Boigelot și S. Woog, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei de clasare definitivă a cererii de asistență introduse de reclamant

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea Deciziei Secretarului general al Comisiei din 7 iunie 2010 de clasare definitivă a cererii de asistență, introdusă de reclamant la 5 decembrie 2007;

               —

               obligarea Comisiei la repararea prejudiciului moral suferit de reclamant, stabilit la 10 000 de euro, sub rezerva majorării în cursul procedurii, precum și la rambursarea cheltuielilor aferente obligației financiare suportate în cadrul procedurii precontencioase;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-652/15: Acțiune introdusă la 13 noiembrie 2015 – Liedtke/Parlamentul

text:
               29.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 78/21

         Acțiune introdusă la 13 noiembrie 2015 – Liedtke/Parlamentul
   (Cauza T-652/15)
   (2016/C 078/31)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Dirk Liedtke (Hamburg, Germania) (reprezentant: N. Pirc Musar, avocat)

      Pârât: Parlamentul European

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei A(2015)8547 C a Parlamentului European din 16 septembrie 2015 prin care s-a respins cererea de confirmare formulată de reclamant pentru accesul la anumite documente referitoare la informații cu privire la cheltuielile de deplasare ale unor membri ai Parlamentului European, la indemnizațiile de ședere, la cele pentru cheltuieli generale și la cheltuielile cu angajarea colaboratorilor;

               —

               obligarea Parlamentului European la plata cheltuielilor de judecată ale reclamantului, în temeiul articolelor 134 și 140 din Regulamentul de procedură al Tribunalului, inclusiv cele efectuate de eventualii intervenienți.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe întemeiat pe încălcarea articolului 4 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 1049/2001 (1) coroborat cu articolul 8 litera (b) din Regulamentul nr. 45/2001 (2), întrucât datele cu caracter personal solicitate nu sunt protejate potrivit legislației Uniunii.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 4 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 1049/2001 coroborat cu articolul 8 litera (b) din Regulamentul nr. 45/2001, întrucât accesul la informațiile solicitate a fost refuzat în pofida îndeplinirii condițiilor necesare pentru divulgare.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea obligației generale, potrivit articolelor 2 și 4 din Regulamentul nr. 1049/2001 coroborate cu articolul 6 alineatul (3) din Regulamentul nr. 1049/2001, de efectuare a unei examinări pentru fiecare document în parte.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 4 alineatul (6) din Regulamentul nr. 1049/2001, întrucât refuzul de acordare a unui acces parțial la documentele solicitate nu a fost justificat.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe încălcarea obligației de motivare, astfel cum impun articolul 7 alineatul (1) și articolul 8 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1049/2001, întrucât Parlamentul nu a analizat toate argumentele reclamantului.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 45/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2000 privind protecția persoanelor fizice cu privire la prelucrarea datelor cu caracter personal de către instituțiile și organele comunitare și privind libera circulație a acestor date (JO L 8, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 30, p. 142).


title: Cauza C-68/14: Ordonanța Curții (Camera a cincea) din 3 februarie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale ordinario di Aosta – Italia) – Equitalia Nord SpA/CLR di Camelliti Serafino & C. Snc (Trimitere preliminară — Articolele 106 TFUE și 107 TFUE — Concurență — Noțiunea „ajutor de stat” — Legislație națională — Utilizarea unor imobile în scopuri instituționale — Reducerea chiriei — Context factual și normativ al litigiului principal — Lipsa unor precizări suficiente — Necesitatea unui răspuns la întrebările preliminare — Lipsa unor precizări — Inadmisibilitate vădită)

text:
               4.5.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 146/10

         Ordonanța Curții (Camera a cincea) din 3 februarie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale ordinario di Aosta – Italia) – Equitalia Nord SpA/CLR di Camelliti Serafino & C. Snc
   (Cauza C-68/14) (1)

   ((Trimitere preliminară - Articolele 106 TFUE și 107 TFUE - Concurență - Noțiunea „ajutor de stat” - Legislație națională - Utilizarea unor imobile în scopuri instituționale - Reducerea chiriei - Context factual și normativ al litigiului principal - Lipsa unor precizări suficiente - Necesitatea unui răspuns la întrebările preliminare - Lipsa unor precizări - Inadmisibilitate vădită))
   (2015/C 146/15)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale ordinario di Aosta

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Equitalia Nord SpA

      Pârâtă: CLR di Camelliti Serafino & C. Snc

      Dispozitivul

   Cererea de decizie preliminară formulată de Tribunale ordinario di Aosta (Italia) prin decizia din 12 decembrie 2013 este vădit inadmisibilă.

      (1)  JO C 102, 7.4.2014.


title: Cauza T-33/11: Acțiune introdusă la 24 ianuarie 2011 — Peeters Landbouwmachines/OAPI — Fors MW (BIGAB)

text:
               12.3.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 80/24

         Acțiune introdusă la 24 ianuarie 2011 — Peeters Landbouwmachines/OAPI — Fors MW (BIGAB)
   (Cauza T-33/11)
   2011/C 80/47
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Peeters Landbouwmachines BV (Etten-Leur, Țările de Jos) (reprezentant: P. N. A. M. Claassen, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: AS Fors MW (Saue, Republica Estonia)

      Concluziile reclamantei

               —

               anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 4 noiembrie 2010 din cauza R 210/2010-1;

               —

               obligarea pârâtei să declare nulitatea mărcii comunitare înregistrate, ce face obiectul cererii de declarare a nulității, sau obligarea pârâtei să declare nulitatea mărcii comunitare înregistrate, ce face obiectul cererii de declarare a nulității în ceea ce privește înregistrarea pentru clasa 7; și

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: marca verbală „BIGAB” pentru produse din clasele 6, 7 și 12 — marca comunitară înregistrată nr. 4363842

      Titularul mărcii comunitare: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: reclamanta

      Dreptul asupra mărcii al părții care solicită declararea nulității: partea care solicită declararea nulității și-a întemeiat cererea pe cauze de nulitate absolută și relativă potrivit articolului 52 alineatul (1) litera (b) și articolului 53 alineatul (1) litera (b), coroborat cu articolul 8 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009

      Decizia diviziei de anulare: respinge în întregime cererea de declarare a nulității

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: în opinia reclamantei, camera de recurs a săvârșit o eroare în cadrul aprecierii relei credințe și nu a recunoscut importanța similitudinii între produsele acoperite de mărcile comparate


title: Cauza F-15/07: Acțiune introdusă în data de 27 februarie 2007 — K/Parlament

text:
               28.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/58

         Acțiune introdusă în data de 27 februarie 2007 — K/Parlament
   (Cauza F-15/07)
   (2007/C 95/116)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Recurent: K (reprezentant: dl Dieter Struck)

      Intimat: Parlamentul European
   Concluziile recurentului

               —

               anularea deciziei de respingere a Parlamentului European din data de 29 noiembrie 2006;

               —

               condamnarea intimatului la repararea daunelor materiale și morale;

               —

               condamnarea intimatului pentru încălcarea principiului egalității de tratament și pentru încălcarea intenționată și în cunoștință de cauză a dreptului general la respectarea personalității umane;

               —

               condamnarea intimatului pentru încălcarea principiului încrederii legitime și a obligației de motivare a actelor administrative, precum și încălcarea principiului nediscriminării;

               —

               obligarea Parlamentului European la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Recurentul, fost funcționar al Parlamentului European din 1 ianuarie 1978, solicită respectivei instituții repararea prejudiciilor morale și materiale suferite datorită comportamentului care nu respectă dreptul general la respectarea personalității umane, cu atât mai mult în circumstanțele particulare care au dus la starea sa de invaliditate.


title: Cauza C-339/13: Acțiune introdusă la 20 iunie 2013 — Comisia Europeană/Republica Italiană

text:
               31.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/21

         Acțiune introdusă la 20 iunie 2013 — Comisia Europeană/Republica Italiană
   (Cauza C-339/13)
   2013/C 252/34
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: D. Bianchi și B. Schima, agenți)

      Pârâtă: Republica Italiană

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că Italia nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 3 și al articolului 5 alineatul (2) din Directiva 1999/74/CE (1);

               —

               obligarea Republicii Italiene la plata cheltuielilor de judecată aferente procedurii.

      Motivele și principalele argumente

   Termenul pentru transpunerea articolului 5 din Directiva 1999/74/CE a expirat la 10 ianuarie 2012.

      (1)  Directiva 1999/74/CE a Consiliului din 19 iulie 1999 de stabilire a standardelor minime pentru protecția găinilor ouătoare (JO L 203, p. 53, Ediție specială, 03/vol. 29, p. 74).


title: Cauza C-472/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Augstākās tiesas Senāts (Republica Letonia) la 23 octombrie 2008 — Alstom Power Hydro/Valsts ieņēmumu dienests

text:
               20.12.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 327/21

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Augstākās tiesas Senāts (Republica Letonia) la 23 octombrie 2008 — Alstom Power Hydro/Valsts ieņēmumu dienests
   (Cauza C-472/08)
   (2008/C 327/37)
   Limba de procedură: letona
   Instanța de trimitere
   Augstākās tiesas Senāts
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Alstom Power Hydro

      Pârât: Valsts ieņēmumu dienests
   Întrebarea preliminară
   Trebuie interpretat articolul 18 alineatul (4) din A șasea Directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 (1) în sensul că această dispoziție se opune ca un stat să prevadă în legislația sa un termen de trei ani pentru prescrierea dreptului de a obține rambursarea taxei pe valoarea adăugată percepută în plus (diferența dintre taxa calculată și taxa plătită în avans)?

      (1)  A șasea Directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun de taxă pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 23).


title: Cauza T-181/12: Acțiune introdusă la 26 aprilie 2012 — Bateni/Consiliul

text:
               16.6.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 174/28

         Acțiune introdusă la 26 aprilie 2012 — Bateni/Consiliul
   (Cauza T-181/12)
   2012/C 174/46
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamant: Naser Bateni (Hamburg, Germania) (reprezentanți: J. Kienzle și M. Schlingmann, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea Regulamentului (UE) nr. 267/2012 al Consiliului din 23 martie 2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Regulamentului (UE) nr. 961/2010, în măsura în care se referă la reclamant;

               —

               obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată efectuate în prezenta procedură, în special a celor efectuate de reclamant.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe încălcarea dreptului la apărare al reclamantul

                           —

                           Consiliul a încălcat dreptul reclamantului la o protecție jurisdicțională efectivă și în special obligația de motivare, întrucât nu a furnizat o motivare suficientă cu privire la includerea reclamantului în anexa la regulamentul atacat.

                           —

                           Consiliul a încălcat dreptul reclamantului de a fi ascultat, întrucât nu i-a acordat posibilitatea prevăzută la articolul 46 alineatele (3) și (4) din regulamentul atacat de a prezenta observații cu privire la includerea sa pe lista sancțiunilor și, astfel, de a determina o reexaminare a deciziei de către Consiliu.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe lipsa unui temei pentru includerea reclamantului pe lista sancțiunilor

                           —

                           Motivele furnizate de Consiliu cu privire la includerea reclamantului pe lista sancțiunilor nu permit identificarea exactă a temeiului juridic avut în vedere de Consiliu.

                           —

                           O activitate desfășurată de reclamant numai până în luna martie 2008 nu justifică includerea acestuia pe lista sancțiunilor în luna decembrie 2011.

                           —

                           Activitatea reclamantului în calitate de director al Hanseatic Trade Trust & Shipping (HTTS) GmbH nu justifică includerea acestuia pe lista sancțiunilor, în special întrucât Tribunalul Uniunii Europene a anulat Regulamentul (UE) nr. 961/2010 (1) în măsura în care se referea la HTTS GmbH.

                           —

                           Simplul fapt că reclamantul a fost directorul unei societăți engleze, care între timp a fost dizolvată, nu ar permite în niciun mod să se concluzioneze că ar fi întrunit unul dintre motivele prevăzute la articolul 23 alineatul (2) din regulamentul atacat, necesare pentru includerea reclamantului pe lista sancțiunilor.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea dreptului fundamental al reclamantului la respectarea proprietății

                           —

                           Includerea reclamantului pe lista sancțiunilor ar constitui o ingerință nejustificată în dreptul său fundamental la proprietate, întrucât, dată fiind motivarea insuficientă furnizată de Consiliu, reclamantul nu este în măsură să înțeleagă motivele pentru care a fost inclus pe lista persoanelor vizate de aceste sancțiuni.

                           —

                           Includerea reclamantului pe lista sancțiunilor este vădit neadecvată pentru a atinge obiectivele urmărite de regulamentul atacat și constituie, în plus, o ingerință disproporționată în dreptul său la proprietate.

      (1)  Regulamentul (UE) nr. 961/2010 al Consiliului din 25 octombrie 2010 privind măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 423/2007 (JO L 281, p. 1).


title: Cauza C-42/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Hoge Raad der Nederlanden la 7 februarie 2008 — M. Ilhan/Staatssecretaris van Financiën

text:
               12.4.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 92/18

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Hoge Raad der Nederlanden la 7 februarie 2008 — M. Ilhan/Staatssecretaris van Financiën
   (Cauza C-42/08)
   (2008/C 92/33)
   Limba de procedură: olandeza
   Instanța de trimitere
   Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos)
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: M. Ilhan

      Pârât: Staatssecretaris van Financiën
   Întrebarea preliminară
   Dispozițiile Tratatului CE referitoare la libertatea de prestare a serviciilor (articolele 49-55 CE) sau principiul proporționalității se opun ca un stat membru să aplice o reglementare în virtutea căreia o persoană care are domiciliul sau reședința în acel stat membru și dispune de un autoturism — înmatriculat în alt stat membru, închiriat pentru o perioadă de trei ani prin intermediul unei întreprinderi ce prestează servicii de închiriere, stabilită în acest al doilea stat membru —, autovehicul pe care îl folosește în special în primul stat membru în scopuri profesionale sau private, este obligată să plătească o taxă în momentul în care începe să îl utilizeze pe drumurile publice din primul stat membru, fără a se lua în considerare durata utilizării viitoare efective a autovehiculului în acest stat membru?


title: Cauza F-71/10: Acțiune introdusă la 30 august 2010 — Cantisani/Comisia

text:
               20.11.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 317/49

         Acțiune introdusă la 30 august 2010 — Cantisani/Comisia
   (Cauza F-71/10)
   ()
   2010/C 317/87
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Nicola Cantisani (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: S. de Lannoy, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei pârâtei de respingere a cererii de asistență formulată de reclamant în legătură cu o faptă de hărțuire morală și a cererii de reparare a prejudiciului suferit

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei directorului Direcției Generale Personal și Administrație din cadrul Comisiei din 9 octombrie 2009 [ADMIN.B2/JJ/jm 0(09)], prin care administrația a apreciat că nu este necesar să se dea curs cererii de asistență introdusă de reclamant la Comisie la 29 ianuarie 2009;

               —

               acordarea de despăgubiri în favoarea reclamantului pentru acoperirea prejudiciului material și moral suferit ca urmare a actelor de hărțuire;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza F-47/10: Acțiune introdusă la 18 iunie 2010 — Hecq/Comisia

text:
               14.8.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 221/61

         Acțiune introdusă la 18 iunie 2010 — Hecq/Comisia
   (Cauza F-47/10)
   ()
   2010/C 221/97
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: André Hecq (Chaumont-Gistoux, Belgia) (reprezentant: L. Vogel, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziilor Comisiei prin care se refuză recunoașterea invalidității permanente parțiale a reclamantului, în sensul articolului 73 din statut și prin care se pun în sarcina acestuia o parte dintre cheltuielile și onorariile medicale plătite cu ocazia lucrărilor comisiei medicale

      Concluziile reclamantului

               —

               anularea deciziei adoptate de AIPN la 5 martie 2010 (și notificată prin e-mail la 8 martie 2010), prin care a fost respinsă reclamația formulată de reclamant în data de 9 decembrie 2009, împotriva a două decizii administrative din data de 7 septembrie 2009 care refuzau în mod definitiv recunoașterea oricărei invalidități a reclamantului, în temeiul articolului 73 al statutului și care, pe de altă parte, impuneau reclamantului să suporte jumătate din cheltuielile și onorariile medicului care a prezidat comisia medicală, în sumă de 500 € (redusă ulterior la 300 €) și să suporte de asemenea în totalitate cheltuielile și onorariile medicului care l-a reprezentat în cadrul lucrărilor comisiei medicale menționate;

               —

               anularea, de asemenea, a deciziilor menționate din data de 7 septembrie 2009;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-74/12: Acțiune introdusă la 16 februarie 2012 — Mecafer/Comisia

text:
               21.4.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 118/28

         Acțiune introdusă la 16 februarie 2012 — Mecafer/Comisia
   (Cauza T-74/12)
   2012/C 118/47
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Mecafer SA (Valence, Franța) (reprezentant: R. MacLean, Solicitor)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               admiterea acțiunii;

               —

               anularea în parte a articolului 1 din Decizia C(2011) 8804 final a Comisiei din 6 decembrie 2011, în măsura în care prin acesta se acordă doar o rambursare parțială a taxelor antidumping plătite de reclamantă și se rețin în mod nelegal sume suplimentare ale rambursărilor de taxe antidumping datorate, în temeiul legii, reclamantei;

               —

               menținerea în vigoare a deciziei atacate până la adoptarea de către Comisia Europeană a măsurilor necesare pentru a se conforma hotărârii care va fi pronunțată de Tribunal și

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv este întemeiat pe faptul că pârâta a săvârșit o eroare vădită de apreciere, prin aplicarea unei marje de profit adecvate și rezonabile a unui importator independent din Uniunea Europeană, fără a stabili astfel un preț de export fiabil în vederea calculării sumei corecte a taxelor antidumping care urmează a fi rambursate, încălcând articolul 2 alineatul (9) și articolul 18 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 al Consiliului (1).

               2.

               Al doilea motiv este întemeiat pe faptul că pârâta a săvârșit o eroare vădită de apreciere prin deducerea taxelor antidumping, considerate costuri în cadrul calculării prețului de export, fără a stabili o marjă de dumping fiabilă în vederea calculării sumei corecte a taxelor antidumping care urmează a fi rambursate, încălcând astfel articolul 2 alineatele (9) și (11) și articolul 11 alineatul (10) din Regulamentul (CE) nr. 1255/2009 al Consiliului.

               3.

               Al treilea motiv este întemeiat pe faptul că pârâta nu a informat reclamanta, cu promptitudine și în mod adecvat, cu privire la cerințele necesare pentru a se conforma articolului 11 alineatul (10) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 al Consiliului, săvârșind astfel încălcări ale dreptului la apărare, consacrat de dreptul general al Uniunii, și principiului bunei administrări, consacrat de asemenea de dreptul general al Uniunii, precum și de articolul 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 al Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene (JO L 323, p. 51).


title: Cauza C-1/12: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 28 februarie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal da Relação de Lisboa — Portugalia) — Ordem dos Técnicos Oficiais de Contas/Autoridade da Concorrência [Ordinul experților contabili — Reglementare privind sistemul de formare obligatorie pentru experții contabili — Articolul 101 TFUE — Asociere de întreprinderi — Restrângerea concurenței — Justificări — Articolul 106 alineatul (2) TFUE]

text:
               20.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 114/17

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 28 februarie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal da Relação de Lisboa — Portugalia) — Ordem dos Técnicos Oficiais de Contas/Autoridade da Concorrência
   (Cauza C-1/12) (1)

   (Ordinul experților contabili - Reglementare privind sistemul de formare obligatorie pentru experții contabili - Articolul 101 TFUE - Asociere de întreprinderi - Restrângerea concurenței - Justificări - Articolul 106 alineatul (2) TFUE)
   2013/C 114/24
   Limba de procedură: portugheza

      Instanța de trimitere

   Tribunal da Relação de Lisboa

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Ordem dos Técnicos Oficiais de Contas

      Pârâtă: Autoridade da Concorrência

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Tribunal da Relação de Lisboa — Interpretarea articolelor 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 101 și 102 TFUE — Noțiunea „asociație de întreprinderi” — Ordinul experților contabili — Crearea unui sistem de formare profesională obligatorie pentru membrii ordinului — Formare organizată exclusiv de ordin — Libertatea de stabilire și libera prestare a serviciilor

      Dispozitivul

               1.

               Un regulament precum Regulamentul privind obținerea de credite pentru formare (Regulamento da Formação de Créditos), adoptat de un ordin profesional precum Ordem dos Técnicos Oficiais de Contas (Ordinul experților contabili), trebuie considerat o decizie adoptată de o asociere de întreprinderi, în sensul articolului 101 alineatul (1) TFUE.
               Împrejurarea că un ordin profesional precum Ordem dos Técnicos Oficiais de Contas are obligația legală de a institui un sistem de formare obligatorie destinat membrilor săi nu poate să excludă din domeniul de aplicare al articolului 101 TFUE normele adoptate de ordinul profesional menționat, în măsura în care acestea îi sunt imputabile în exclusivitate.
               Împrejurarea că normele respective nu au o influență directă asupra activității economice a ordinului profesional menționat nu aduce atingere aplicării articolului 101 TFUE întrucât încălcarea reproșată aceluiași ordin profesional privește o piață pe care el însuși desfășoară o activitate economică.

               2)

               Un regulament care instituie un sistem de formare obligatorie a experților contabili pentru a garanta calitatea serviciilor oferite de aceștia, precum Regulamentul privind obținerea de credite pentru formare, adoptat de un ordin profesional precum Ordem dos Técnicos Oficiais de Contas, constituie o restrângere a concurenței interzisă de articolul 101 TFUE, în măsura în care, aspect care trebuie verificat de instanța de trimitere, acesta elimină concurența pe o parte semnificativă din piața relevantă în beneficiul acestui ordin profesional și impune, pe cealaltă parte a pieței menționate, condiții discriminatorii în detrimentul concurenților ordinului profesional respectiv.

      (1)  JO C 89, 24.3.2012.