title: Cauza F-55/08: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 30 noiembrie 2009 — De Nicola/Banca Europeană de Investiții (Funcție publică — Personalul Băncii Europene de Investiții — Evaluare — Promovare — Asigurare de boală — Acoperirea cheltuielilor medicale — Hărțuire morală — Obligația de solicitudine — Acțiune în despăgubiri — Competența Tribunalului — Admisibilitate)

text:
               30.1.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 24/74

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 30 noiembrie 2009 — De Nicola/Banca Europeană de Investiții
   (Cauza F-55/08) (1)

   (Funcție publică - Personalul Băncii Europene de Investiții - Evaluare - Promovare - Asigurare de boală - Acoperirea cheltuielilor medicale - Hărțuire morală - Obligația de solicitudine - Acțiune în despăgubiri - Competența Tribunalului - Admisibilitate)
   2010/C 24/136
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamant: Carlo De Nicola (Strassen, Luxemburg) (reprezentant: L. Isola, avocat)

      Pârâtă: Banca Europeană de Investiții (reprezentanți: G. Nuvoli și F. Martin, agenți, asistați de A. Dal Ferro, avocat)

      Obiectul

   Pe de o parte, anularea parțială a unei decizii a Comitetului de recurs privind evaluarea reclamantului pentru anul 2006 și pe de altă parte, stabilirea faptului că reclamantul este victima hărțuirii morale, precum și obligarea pârâtei la încetarea hărțuirii și la repararea prejudiciului moral și material.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă reclamantul la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 209, 15.8.2008, p. 73.


title: Cauza C-128/11: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 3 iulie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bundesgerichtshof — Germania) — UsedSoft GmbH/Oracle International Corp. [Protecția juridică a programelor pentru calculator — Comercializarea licențelor de ocazie pentru programe de calculator descărcate de pe internet — Directiva 2009/24/CE — Articolul 4 alineatul (2) și articolul 5 alineatul (1) — Epuizarea dreptului de distribuție — Noțiunea „dobânditor legal” ]

text:
               22.9.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/10

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 3 iulie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bundesgerichtshof — Germania) — UsedSoft GmbH/Oracle International Corp.
   (Cauza C-128/11) (1)

   (Protecția juridică a programelor pentru calculator - Comercializarea licențelor de ocazie pentru programe de calculator descărcate de pe internet - Directiva 2009/24/CE - Articolul 4 alineatul (2) și articolul 5 alineatul (1) - Epuizarea dreptului de distribuție - Noțiunea „dobânditor legal”)
   2012/C 287/16
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesgerichtshof

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: UsedSoft GmbH

      Pârâtă: Oracle International Corp.

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Bundesgerichtshof — Interpretarea articolului 4 alineatul (2) primul paragraf și a articolului 5 alineatul (1) din Directiva 2009/24/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2009 privind protecția juridică a programelor pentru calculator (JO L 111, p. 16) — Descărcarea de copii ale programelor pentru calculator de pe internet pe un suport de date în baza unei licențe de program pentru calculator cu consimțământul titularului — Posibilitatea de a califica această operațiune ca o operațiune care epuizează dreptul de distribuție al titularului în ceea ce privește copiile descărcate — Comercializarea licențelor „de ocazie” pentru programele descărcate de primul dobânditor — Noțiunea „dobânditor legal”

      Dispozitivul

               1.

               Articolul 4 alineatul (2) din Directiva 2009/24/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2009 privind protecția juridică a programelor pentru calculator trebuie interpretat în sensul că dreptul de distribuție a copiei unui program pentru calculator se epuizează în cazul în care titularul dreptului de autor, care a autorizat, fie și cu titlu gratuit, descărcarea acestei copii de pe internet pe un suport de date, a acordat de asemenea, cu plata unui preț destinat să îi permită obținerea unei remunerații corespunzătoare valorii economice a copiei operei al cărei proprietar este, un drept de utilizare a copiei respective pe durată nelimitată.

               2.

               Articolul 4 alineatul (2) și articolul 5 alineatul (1) din Directiva 2009/24 trebuie interpretate în sensul că, în cazul revânzării unei licențe de utilizare care implică revânzarea unei copii a unui program pentru calculator descărcat de pe pagina de internet a titularului dreptului de autor, licență care fusese acordată inițial primului dobânditor de către respectivul titular al dreptului de autor pe durată nelimitată și cu plata unui preț destinat să îi permită acestuia din urmă obținerea unei remunerații corespunzătoare valorii economice a respectivei copii a operei sale, al doilea dobânditor al licenței respective, precum și orice dobânditor ulterior al acesteia din urmă vor putea invoca epuizarea dreptului de distribuție prevăzut la articolul 4 alineatul (2) din această directivă și, prin urmare, vor putea fi considerați dobânditori legali ai unei copii a unui program pentru calculator, în sensul articolului 5 alineatul (1) din directiva respectivă, și vor putea să beneficieze de dreptul de reproducere prevăzut de această din urmă dispoziție.

      (1)  JO C 194, 2.7.2011.


title: Cauza T-448/05: Hotărârea Tribunalului din 28 aprilie 2010 — Oxley Threads/Comisia ( „Concurență — Înțelegeri — Piața europeană a aței destinate industriei automobilelor — Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 81 CE și a articolului 53 din Acordul privind SEE — Amenzi — Gravitatea încălcării — Circumstanțe atenuante — Cooperare — Proporționalitate — Egalitate de tratament — Linii directoare privind metoda de stabilire a amenzilor” )

text:
               5.6.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/24

         Hotărârea Tribunalului din 28 aprilie 2010 — Oxley Threads/Comisia
   (Cauza T-448/05) (1)

   („Concurență - Înțelegeri - Piața europeană a aței destinate industriei automobilelor - Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 81 CE și a articolului 53 din Acordul privind SEE - Amenzi - Gravitatea încălcării - Circumstanțe atenuante - Cooperare - Proporționalitate - Egalitate de tratament - Linii directoare privind metoda de stabilire a amenzilor”)
   2010/C 148/42
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Oxley Threads Ltd (Ashton-under-Lyne, Lancashire, Regatul Unit) (reprezentanți: G. Peretz, barrister, M. Rees și K. Vernon, solicitors)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: N. Khan și K. Mojzesowicz, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare în parte a Deciziei C(2005) 3452 a Comisiei din 14 septembrie 2005 privind o procedură de aplicare a articolului 81 [CE] și a articolului 53 din Acordul privind SEE (Cazul COMP/38.337 — PO/Thread), astfel cum a fost modificată prin Decizia C(2005) 3765 a Comisiei din 13 octombrie 2005, și, în subsidiar, o cerere de reducere a cuantumului amenzii aplicate reclamantei prin această decizie.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Oxley Threads Ltd la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 48, 25.2.2006.


title: Cauza C-359/15 P: Recurs introdus la 13 iulie 2015 de The National Iranian Gas Company împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) din 29 aprilie 2015 în cauza T-9/13, The National Iranian Gas Company/Consiliul

text:
               7.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 294/47

         Recurs introdus la 13 iulie 2015 de The National Iranian Gas Company împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) din 29 aprilie 2015 în cauza T-9/13, The National Iranian Gas Company/Consiliul
   (Cauza C-359/15 P)
   (2015/C 294/58)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: The National Iranian Gas Company (reprezentanți: E. Rosenfeld şi S. Perrotet, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile recurentei

               —

               Anularea hotărârii pronunțate de Camera întâi a Tribunalului Uniunii Europene în cauza T-9/13, notificată recurentei la 5 mai 2015, prin care Tribunalul a respins cererea introductivă de anulare formulată de societatea National Iranian Gas Company în cauza menționată și a condamnat-o la plata unei treimi din cheltuielile de judecată;

               —

               admiterea concluziilor formulate de recurentă în primă instanță;

               —

               obligarea intimatului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Recurenta invocă opt motive în susținerea recursului său.
   În primul rând, recurenta consideră că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept constatând, la punctul 82 din hotărârea pronunțată, că Decizia 2012/635 (1) fusese adoptată de Consiliu în temeiul articolului 29 TUE și concluzionând, la punctul 84, că această decizie nu trebuia să îndeplinească cerințele adoptate prin articolul 215 alineatul (2) TFUE. Tribunalul ar fi săvârșit de asemenea o eroare de drept statuând, la punctul 90 din hotărârea pronunțată, că Consiliul avea dreptul să prevadă competențele de executare conform dispozițiilor articolului 291 alineatul (2) TFUE. În plus, Consiliul ar fi săvârșit o altă eroare de drept considerând că condițiile prevăzute pentru recurgerea la articolul 291 alineatul (1) TFUE erau îndeplinite. Articolul 215 TFUE ar fi, astfel, singura procedură aplicabilă în materia măsurilor restrictive. Prin urmare, articolul 291 alineatul (2) TFUE nu putea să se aplice, în măsura în care acest articol nu s-ar aplica decât măsurilor care necesită măsuri de executare. Or, măsurile de înghețare de fonduri ar fi, prin natura lor, măsuri de executare. Ele nu ar putea, prin urmare, să intre, din punct de vedere material, în domeniul de aplicare al articolului 291 alineatul (2) TFUE. În plus, condițiile impuse pentru a recurge la articolului 291 alineatul (2) TFUE nu ar fi îndeplinite, întrucât, în deciziile atacate, Consiliul nu ar fi justificat în mod temeinic recurgerea la această procedură.
   În al doilea rând, recurenta reproșează Tribunalului și că a considerat că articolul 20 alineatul (1) litera (c) din Decizia 2010/413 (2), astfel cum a fost modificată prin Decizia 2012/35 (3) și prin Decizia 2012/635, precum și articolul 23 alineatul (2) litera (d) din Regulamentul nr. 267/2012 (4), nu încălcau principiile securității și previzibilității juridice, proporționalității, precum și dreptul de proprietate. Criteriul importanței cantitative și calitative, vizat la punctul 61 din hotărârea Tribunalului, nu figura în actele contestate. Tribunalul l-ar fi creat, prin urmare, din orice înscris în scopul de a valida actele atacate. În plus, acest criteriu ar fi, prin el însuși, vag, imprecis și disproporționat. În consecință, Tribunalul a considerat în urma unei erori de drept că faptul că recurenta plătește o contribuție statului iranian reprezenta o susținere în sensul actelor atacate.
   În al treilea rând, recurenta reproșează Tribunalului că a săvârșit o eroare de drept la punctele 116 și 117 din hotărârea pronunțată, considerând că actele atacate erau motivate în mod suficient, în timp ce Tribunalul ar fi recunoscut el însuși, la punctul 115 din hotărârea menționată, că actele atacate nu menționau întinderea și modalitățile de susținere care i se imputau. În plus, recurenta nu ar fi fost în măsură să înțeleagă, în urma lecturii actelor atacate, motivele pentru care fusese sancționată, ceea ce ar demonstra o motivare insuficientă.
   În al patrulea rând, Tribunalul ar fi săvârșit o eroare de drept considerând, la punctul 141 din hotărârea pronunțată, că lipsa unei reexaminări a situației recurentei în termenul acordat nu era de natură să determine nelegalitatea menținerii acesteia pe lista entităților sancționate, în condițiile în care această obligație ar fi o obligație strict obiectivă.
   În al cincilea rând, Tribunalul ar fi săvârșit o eroare de drept considerând că deciziile atacate nu ar aduce atingere drepturilor fundamentale ale recurentei și nu ar fi disproporționate, deși hotărârile atacate fuseseră vagi și imprecise. Similar, criteriul importanței cantitative și calitative formulat de Tribunal ar fi în sine arbitrar.
   În al șaselea rând, Tribunalul ar fi săvârșit o eroare de drept la punctele 163 și 164 din hotărârea pronunțată, considerând că recurenta sprijinea guvernul iranian pentru motivul că aceasta plătea o contribuție obligatorie, în condițiile în care această contribuție nu ar fi decât un impozit, iar recurenta ar avea o situație similară cu cea a unui simplu contribuabil.
   În al șaptelea rând, Tribunalul ar fi omis să constate că Consiliul a încălcat principiul nediscriminării sancționând recurenta pentru că a plătit o contribuție statului iranian, iar nu toate întreprinderile care plăteau această contribuție.
   În ultimul rând, Tribunalul ar fi săvârșit o eroare de drept procedând la punctul 159 din hotărâre la o substituire de motive.

      (1)  Decizia 2012/635/PESC a Consiliului din 15 octombrie 2012 de modificare a Deciziei 2010/413/PESC a Consiliului privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 282, p. 58).

      (2)  Decizia 2010/413/PESC a Consiliului din 26 iulie 2010 privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Poziției comune 2007/140/PESC (JO L 195, p. 39).

      (3)  Decizia 2012/35/PESC a Consiliului din 23 ianuarie 2012 de modificare a Deciziei 2010/413/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 19, p. 22).

      (4)  Regulamentul (UE) nr. 267/2012 al Consiliului din 23 martie 2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Regulamentului (UE) nr. 961/2010 (JO L 88, p. 1).


title: Cauza T-212/05: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 11 septembrie 2008 — Italia/Comisia

text:
               22.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/62

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 11 septembrie 2008 — Italia/Comisia
   (Cauza T-212/05) (1)

   (2008/C 301/108)

      Limba de procedură: italiana

   Președintele Camerei a doua a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 193, 6.8.2005.


title: Cauza C-658/13: Ordonanța președintelui Curții din 13 mai 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Landgericht Hannover – Germania) – Wilhelm Spitzner, Maria-Luise Spitzner/TUIfly GmbH

text:
               11.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 261/20

         Ordonanța președintelui Curții din 13 mai 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Landgericht Hannover – Germania) – Wilhelm Spitzner, Maria-Luise Spitzner/TUIfly GmbH
   (Cauza C-658/13) (1)

   2014/C 261/39
   Limba de procedură: germana
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 85, 22.3.2014.


title: Cauza F-66/15: Acțiune introdusă la 24 aprilie 2015 – ZZ și ZZ/Comitetul Economic și Social European (CESE)

text:
               29.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/50

         Acțiune introdusă la 24 aprilie 2015 – ZZ și ZZ/Comitetul Economic și Social European (CESE)
   (Cauza F-66/15)
   (2015/C 213/80)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamanți: ZZ și alții (reprezentanți: S. Orlandi și T. Martin, avocați)

      Pârât: Comitetul Economic și Social European (CESE)

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziilor de reducere a coeficientului corector aplicabil pensiei reclamanților care își au reședința în Danemarca, astfel cum rezultă din fișele lor de pensii aferente lunii iunie 2014, precum și repararea prejudiciului moral pretins suferit ca urmare a informațiilor divergente și contradictorii furnizate pentru a motiva deciziile atacate.

      Concluziile reclamanților

               —

               anularea deciziilor conținute în fișele de pensii aferente lunii iunie 2014 prin intermediul cărora coeficientul corector aplicabil pensiei reclamanților este redus începând de la 1 ianuarie 2014;

               —

               obligarea CESE la plata cheltuielilor de judecată, precum și la plata unei sume stabilite ex aequo et bono cu titlu de indemnizație pentru prejudiciul moral cauzat.


title: Cauza C-649/11: Recurs introdus la 19 decembrie 2011 de Cooperativa Vitivinícola Arousana, S. Coop. Galega împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 5 octombrie 2011 în cauza T-421/10, Cooperativa Vitivinícola Arousana, S. Coop. Galega/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) și María Constantina Sotelo Ares

text:
               25.2.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 58/5

         Recurs introdus la 19 decembrie 2011 de Cooperativa Vitivinícola Arousana, S. Coop. Galega împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 5 octombrie 2011 în cauza T-421/10, Cooperativa Vitivinícola Arousana, S. Coop. Galega/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) și María Constantina Sotelo Ares
   (Cauza C-649/11)
   2012/C 58/07
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Recurentă: Cooperativa Vitivinícola Arousana, S. Coop. Galega (reprezentant: I. Temiño Ceniceros, avocat)

      Celelalte părți în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) și María Constantina Sotelo Ares

      Concluziile recurentei

               —

               constatarea admisibilității recursului;

               —

               anularea în întregime a Hotărârii Tribunalului din 5 octombrie 2011, pronunțată în cauza T-421/10;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

               1.

               Neîndeplinirea de către Tribunal a obligației de motivare, mai precis, încălcarea articolului 36 din Protocolul (nr. 3) privind Statutul Curții de Justiție a Uniunii Europene coroborat cu articolul 53 din același protocol.

               2.

               Încălcarea dreptului la apărare al Cooperativa Vitivinícola Arousana, S. Coop. Galega, precum și a dreptului la un proces echitabil, mai precis, încălcarea articolului 6 din Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale.

               3.

               Încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 (1).

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 privind marca comunitară (JO L 78, p. 1).


title: Cauza C-666/11: Ordonanța președintelui Curții din 7 ianuarie 2013 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen — Germania) — M, N, O, p, Q/Bundesamt für Migration und Flüchtlinge

text:
               16.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 79/11

         Ordonanța președintelui Curții din 7 ianuarie 2013 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen — Germania) — M, N, O, p, Q/Bundesamt für Migration und Flüchtlinge
   (Cauza C-666/11) (1)

   2013/C 79/19
   Limba de procedură: germana
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 73, 10.3.2012.


title: Cauza T-119/12: Ordonanța Tribunalului din 20 februarie 2014 – USFSPEI și Loescher/Consiliul

text:
               5.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 135/61

         Ordonanța Tribunalului din 20 februarie 2014 – USFSPEI și Loescher/Consiliul
   (Cauza T-119/12) (1)

   2014/C 135/80
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei a opta a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 165, 9.6.2012.


title: Cauza C-164/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Regatul Unit) la 21 martie 2016 – Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs/Mercedes Benz Financial Services UK Ltd

text:
               30.5.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 191/16

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Regatul Unit) la 21 martie 2016 – Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs/Mercedes Benz Financial Services UK Ltd
   (Cauza C-164/16)
   (2016/C 191/20)
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

      Pârâtă: Mercedes Benz Financial Services UK Ltd

      Întrebările preliminare

               1)

               Care este sensul expresiei „contract […] care prevede că, în condiții normale, dreptul de proprietate este dobândit cel mai târziu la plata ultimei rate” din cuprinsul articolului 14 alineatul (2) litera (b) (1)?

               2)

               Mai precis, în împrejurări precum cele din prezenta cauză, expresia „în condiții normale” impune unei autorităţi fiscale să se limiteze la identificarea existenţei unei opţiuni de cumpărare care poate fi exercitată cel mai târziu la plata ultimei rate?

               3)

               Alternativ, expresia „în condiții normale” impune autorităţii naţionale să meargă mai departe şi să stabilească scopul economic al contractului?

               4)

               În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea 3):

                           a.

                           interpretarea articolului 14 alineatul (2) din Directiva 2006/112 presupune o analiză a probabilității de exercitare a unei asemenea opţiuni de către client?

                           b.

                           valoarea preţului datorat la exercitarea opţiunii de cumpărare este relevantă pentru stabilirea scopului economic al contractului?

      (1)  Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată, JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7.


title: Cauza C-169/06: Ordonanța președintelui Curții din data de 6 martie 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de Court of Appeal, Regatul Unit) — Northern Foods plc, The Queen/Secretary of State for Environment, Food and Rural Affairs, în prezența: The Melton Mowbray Pork Pie Association

text:
               28.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 96/28

         Ordonanța președintelui Curții din data de 6 martie 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de Court of Appeal, Regatul Unit) — Northern Foods plc, The Queen/Secretary of State for Environment, Food and Rural Affairs, în prezența: The Melton Mowbray Pork Pie Association
   (Cauza C-169/06) (1)

   (2007/C 96/53)

      Limba de procedură: engleza

   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 121, 20.5.2006.


title: Cauza T-895/16: Acțiune introdusă la 13 decembrie 2016 – Toontrack Music AB/EUIPO („SUPERIOR DRUMMER”)

text:
               13.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 46/27

         Acțiune introdusă la 13 decembrie 2016 – Toontrack Music AB/EUIPO („SUPERIOR DRUMMER”)
   (Cauza T-895/16)
   (2017/C 046/31)
   Limba de procedură: suedeza

      Părțile

      Reclamantă: Toontrack Music AB (Umeå, Suedia) (reprezentant: L.-E. Ström, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Marca în litigiu: marca verbală a Uniunii Europene „SUPERIOR DRUMMER” – Cererea de înregistrare nr. 13 945 019.

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 3 octombrie 2016 în cauza R 2438/2015-5.

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata propriilor cheltuieli de judecată, precum și a celor efectuate de reclamantă.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b), a articolului 7 alineatul (1) litera (c), a articolului 7 alineatul (2) și a articolului 65 din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-402/06: Hotărârea Tribunalului din 16 septembrie 2013 — Spania/Comisia [ „Fondul de coeziune — Regulamentul (CE) nr. 1164/94 — Proiecte de infrastructură de mediu puse în aplicare pe teritoriul Cataloniei (Spania) — Desființarea în parte a sprijinului financiar — Achiziții publice de servicii și de lucrări — Criterii de atribuire — Oferta cea mai avantajoasă din punct de vedere economic — Egalitate de tratament — Transparență — Ofertă anormal de scăzută — Eligibilitatea cheltuielilor — Stabilirea corecțiilor financiare — Articolul H alineatul (2) din anexa II la Regulamentul nr. 1164/94 — Proporționalitate” ]

text:
               9.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 325/19

         Hotărârea Tribunalului din 16 septembrie 2013 — Spania/Comisia
   (Cauza T-402/06) (1)

   (Fondul de coeziune - Regulamentul (CE) nr. 1164/94 - Proiecte de infrastructură de mediu puse în aplicare pe teritoriul Cataloniei (Spania) - Desființarea în parte a sprijinului financiar - Achiziții publice de servicii și de lucrări - Criterii de atribuire - Oferta cea mai avantajoasă din punct de vedere economic - Egalitate de tratament - Transparență - Ofertă anormal de scăzută - Eligibilitatea cheltuielilor - Stabilirea corecțiilor financiare - Articolul H alineatul (2) din anexa II la Regulamentul nr. 1164/94 - Proporționalitate)
   2013/C 325/30
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamant: Regatul Spaniei (reprezentanți: inițial J.M. Rodríguez Cárcamo, ulterior A. Rubio González, abogados del Estado)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial A. Steiblytė și L. Escobar Guerrero, ulterior A. Steiblytė și S. Pardo Quintillán, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei C(2006) 5105 a Comisiei din 20 octombrie 2006 de reducere a contribuției financiare acordate din Fondul de coeziune pentru opt proiecte puse în aplicare pe teritoriul comunității autonome Catalonia (Spania).

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Regatul Spaniei suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 42, 24.2.2007.


title: Cauza C-126/15: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 29 iunie 2017 – Comisia Europeană/Republica Portugheză [Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Acciza aplicabilă țigaretelor — Directiva 2008/118/CE — Exigibilitate — Locul și momentul exigibilității — Marcaj fiscal — Libera circulație a produselor accizabile — Limitarea în timp a comercializării și a vânzării pachetelor de țigarete — Principiul proporționalității]

text:
               28.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 283/3

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 29 iunie 2017 – Comisia Europeană/Republica Portugheză
   (Cauza C-126/15) (1)

   ([Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Acciza aplicabilă țigaretelor - Directiva 2008/118/CE - Exigibilitate - Locul și momentul exigibilității - Marcaj fiscal - Libera circulație a produselor accizabile - Limitarea în timp a comercializării și a vânzării pachetelor de țigarete - Principiul proporționalității])
   (2017/C 283/03)
   Limba de procedură: portugheza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Tomat și G. Braga da Cruz, agenți)

      Pârâtă: Republica Portugheză (reprezentanți: L. Inez Fernandes, N. Silva Vitorino și A. Cunha, agenți)

      Interveniente în susținerea pârâtei: Regatul Belgiei (reprezentanți: M. Jacobs și M. J.-C. Halleux, agenți), Republica Estonia (reprezentant: K. Kraavi-Käerdi, agent), Republica Polonă (reprezentant: B. Majczyna, agent)

      Dispozitivul

               1)

               Prin faptul că a prevăzut că țigaretele eliberate pentru consum în cursul unui anumit an nu mai pot fi comercializate și nici vândute către public după expirarea termenului prevăzut la articolul 27 litera a) din Portaria n.o 1295/2007 do Ministério das Finanças e da Administração Pública (Decretul nr. 1295/2007 al Ministerului Finanțelor și al Administrației Publice) din 1 octombrie 2007, în versiunea aplicabilă prezentei acțiuni, atunci când nu există o majorare a nivelului accizei aplicate acestor produse care intră în vigoare în anul următor, Republica Portugheză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 9 primul paragraf din Directiva 2008/118/CE a Consiliului din 16 decembrie 2008 privind regimul general al accizelor și de abrogare a Directivei 92/12/CEE și al principiului proporționalității.

               2)

               Respinge în rest acțiunea.

               3)

               Republica Portugheză suportă jumătate din propriile cheltuieli de judecată.

               4)

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligată să suporte jumătate din cheltuielile de judecată efectuate de Republica Portugheză.

               5)

               Regatul Belgiei, Republica Estonia și Republica Polonă suportă fiecare propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 155, 11.5.2015.


title: Cauza T-381/07: Acțiune introdusă la 27 septembrie 2007 — Republica italiană/Comisia Comunităților Europene

text:
               24.11.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 283/39

         Acțiune introdusă la 27 septembrie 2007 — Republica italiană/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-381/07)
   (2007/C 283/71)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamantă: Republica italiană (reprezentant: P. Gentili, Avvocato dello Stato)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea notei nr. 007584 din 18 iulie 2007 a Comisiei Europene, Direcția Generală Politică Regională — Programe și proiecte în Cipru, Grecia, Ungaria, Italia, Malta și Țările de Jos, privind plăți ale Comisiei diferite de suma solicitată; Ref. DOCUP Toscana Ob. 2 (nr. CCI 2000 IT 16 2DO 001);

               —

               anularea notei nr. 009059 din 21 august 2007 a Comisiei Europene, Direcția Generală Politică Regională — Programe și proiecte în Cipru, Grecia, Ungaria, Italia, Malta și Țările de Jos, privind certificarea și declararea unor plăți intermediare și cererea de plată. DOCUP Veneto Ob. 2 2000-2006 (nr. CCI 2000 IT 16 2DO 005);

               —

               anularea notei nr. 009061 din 21 august 2007 a Comisiei Europene, Direcția Generală Politică Regională — Programe și proiecte în Cipru, Grecia, Ungaria, Italia, Malta și Țările de Jos, privind plăți ale Comisiei diferite de suma solicitată; Ref. DOCUP Ob. 2 Lazio 2000-2006 (nr. CCI 2000 IT 16 2DO 009);

               —

               anularea notei nr. 009249 din 29 august 2007 a Comisiei Europene, Direcția Generală Politică Regională — Programe și proiecte în Cipru, Grecia, Ungaria, Italia, Malta și Țările de Jos, privind plăți ale Comisiei diferite de suma solicitată; Ref. DOCUP Piemonte 2000-2006 (nr. CCI 2000 IT 16 2DO 007);

               —

               anularea notei nr. 009525 din 6 septembrie 2007 a Comisiei Europene, Direcția Generală Politică Regională — Programe și proiecte în Cipru, Grecia, Ungaria, Italia, Malta și Țările de Jos, privind plăți ale Comisiei diferite de suma solicitată; Ref. Programul Operațional Regional „Campania” 2000-2006 (nr. CCI 1999 IT 16 1PO 007);

               —

               precum și anularea tuturor actelor conexe și prealabile și, în consecință, obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Motivele și principalele argumente sunt cele invocate în cauza T-345/04 Republica Italiană/Comisia (1).

      (1)  JO C 262, 23.10.2004, p. 55.


title: Cauza C-369/09 P: Recurs introdus la 15 septembrie 2009 de ISD Polska sp. z o.o., Industrial Union of Donbass Corporation, ISD Polska sp. z o.o. (fostă Majątek Hutniczy sp. z o.o.) împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a opta) pronunțate la 1 iulie 2009 în cauzele conexate T-273/06 și T-297/06, ISD Polska și alții/Comisia

text:
               19.12.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 312/14

         Recurs introdus la 15 septembrie 2009 de ISD Polska sp. z o.o., Industrial Union of Donbass Corporation, ISD Polska sp. z o.o. (fostă Majątek Hutniczy sp. z o.o.) împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a opta) pronunțate la 1 iulie 2009 în cauzele conexate T-273/06 și T-297/06, ISD Polska și alții/Comisia
   (Cauza C-369/09 P)
   2009/C 312/22
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurente: ISD Polska sp. z o.o., Industrial Union of Donbass Corporation, ISD Polska sp. z o.o. (fostă Majątek Hutniczy sp. z o.o.) (reprezentanți: C. Rapin, E. Van den Haute, avocați)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene

      Concluziile recurentei

               —

               declararea admisibilității prezentului recurs;

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță al Comunităților Europene (Camera a opta) din 1 iulie 2009, pronunțate în cauzele conexate T-273/06 și T-297/06;

               —

               admiterea în totalitate, în subsidiar în parte, a concluziilor prezentate în fața Tribunalului de Primă Instanță al Comunităților Europene în cauzele conexate T-273/06 și T-297/06;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata tuturor cheltuielilor de judecată;

               —

               în ipoteza în care Curtea de Justiție ar hotărî că nu este necesar să se pronunțe, se solicită obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată în temeiul dispozițiilor articolului 69 alineatul (6) coroborate cu dispozițiile articolul 72 litera (a) din Regulamentul de procedură al Curții.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului formulat, recurentele invocă trei motive.
   Prin intermediul primului motiv, acestea contestă aprecierea Tribunalului potrivit căreia Protocolul nr. 8 privind restructurarea industriei siderurgice poloneze, anexat la Actul de aderare a Republicii Polone la Uniunea Europeană (1), ar prevedea la punctul 6 aplicarea retroactivă a dispozițiilor acestuia. Astfel, în opinia recurentelor, niciun efect retroactiv nu s-ar putea deduce din termenii, din scopul sau din economia acestei dispoziții, care s-ar limita să precizeze că întreprinderile enumerate în anexa I la protocolul menționat vor putea beneficia de ajutoare, în anumite limite, în perioada 1997-2003. Cu alte cuvinte, această dispoziție ar însemna că ajutoarele care puteau fi atribuite întreprinderilor beneficiare până la sfârșitul anului 2003 trebuiau calculate ținând cont în mod retroactiv de cuantumurile ajutoarelor deja alocate, însă fără a considera în mod retroactiv ajutoarele alocate ca fiind ilegale. De fapt, această interpretare ar fi împărtășită atât de Comisie, cât și de Consiliu care, prima într-o propunere de decizie, iar al doilea într-o decizie, ar fi constatat că angajamentele adoptate în Protocolul nr. 8 fuseseră respectate.
   Prin intermediul celui de al doilea motiv, recurentele susțin că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept, întrucât s-a pronunțat, pe de o parte, în sensul că întreprinderile beneficiare ale unui ajutor nu pot, în principiu, să aibă o încredere legitimă în caracterul legal al acestui ajutor, decât dacă acesta a fost acordat cu respectarea procedurii prevăzute la articolul 88 CE și, pe de altă parte, că procedurile prevăzute de Protocolul (nr. 2) privind produsele CECO la acordul de asociere din 16 decembrie 1991 (2), prin care ajutorul în litigiu a fost adus la cunoștința Comisiei și a Consiliului, nu puteau da naștere unei încrederi legitime în persoana recurentelor. Astfel, este cert că nicio notificare oficială a ajutorului în litigiu nu putea avea loc în temeiul articolului 88 CE, întrucât Republica Polonă nu era, la momentul respectiv, încă membră a Uniunii European, iar Comisia a fost informată de existența acestui ajutor și, la finalizarea examinării programului de restructurare polonez și a planurilor de întreprindere prezentate în acest cadru, a considerat că acestea îndeplineau cerințele prevăzute la articolul 8 alineatul (4) din Protocolul nr. 2 la acordul de asociere și condițiile stabilite în Protocolul nr. 8, anexat la Actul de aderare.
   Prin intermediul celui de al treilea și ultimul motiv, recurentele invocă în sfârșit încălcarea Regulamentelor (CE) nr. 659/1999 (3) și nr 794/2004 (4). Astfel, conform recurentelor, nu este suficient ca rata dobânzii aplicabile recuperării unui ajutor în litigiu să fie stabilită în cooperare strânsă cu statul membru vizat, pentru ca această rată să poată fi considerată o rată „adecvată” în sensul articolului 14 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 659/1999. Caracterul „adecvat” al ratei dobânzii aplicabile recuperării ajutoarelor de stat este o noțiune materială independentă de procedura pe care Comisia trebuie să o urmeze în cazurile excepționale în care aceasta stabilește rata respectivă în cooperare cu statul membru vizat.

      (1)  JO 2003, L 236, p. 948.

      (2)  Acordul european de asociere între Comunitățile Europene și statele lor membre, pe de o parte, și Republica Polonă, pe de altă parte (JO 1993, L 348, p. 2).

      (3)  Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE [devenit articolul 88 CE] (JO L 83, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 41).

      (4)  Regulamentul (CE) nr. 794/2004 al Comisiei din 21 aprilie 2004 de punere în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 659/1999 (JO L 140, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 2, p. 42).


title: Cauza C-471/16 P: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 26 iulie 2017 – Staatliche Porzellan-Manufaktur Meissen GmbH/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO), Meissen Keramik GmbH [Recurs — Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii figurative care cuprinde elementul verbal „meissen” — Respingerea opoziției — Elemente de probă prezentate pentru prima dată — Denaturarea — Utilizare serioasă a mărcilor anterioare — Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Articolul 7 alineatul (3) — Articolul 8 alineatul (5) — Legătura dintre mărcile care trebuie comparate]

text:
               18.9.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 309/14

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 26 iulie 2017 – Staatliche Porzellan-Manufaktur Meissen GmbH/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO), Meissen Keramik GmbH
   (Cauza C-471/16 P) (1)

   ([Recurs - Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii figurative care cuprinde elementul verbal „meissen” - Respingerea opoziției - Elemente de probă prezentate pentru prima dată - Denaturarea - Utilizare serioasă a mărcilor anterioare - Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Articolul 7 alineatul (3) - Articolul 8 alineatul (5) - Legătura dintre mărcile care trebuie comparate])
   (2017/C 309/18)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: Staatliche Porzellan-Manufaktur Meissen GmbH (reprezentanți: O. Spuhler și M. Geitz, avocați)

      Celelalte părți din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) (reprezentant: M. Fischer, agent), Meissen Keramik GmbH (reprezentanți: M. Vohwinkel și K. Gennen, avocați)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Staatliche Porzellan-Manufaktur Meissen GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 454, 5.12.2016.


title: Cauza T-252/16: Acțiune introdusă la 17 mai 2016 – Cleversafe/EUIPO (Beyond Scale)

text:
               8.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/23

         Acțiune introdusă la 17 mai 2016 – Cleversafe/EUIPO (Beyond Scale)
   (Cauza T-252/16)
   (2016/C 287/28)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Cleversafe, Inc. (Chicago, Illinois, Statele Unite ale Americii) (reprezentant: A. Lingenfelser, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Marca în litigiu: marca verbală a Uniunii Europene „Beyond Scale” – cererea de înregistrare nr. 13 975 438
   Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 14 martie 2016 în cauza R 2239/2015-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate.

      Motivul invocat

               —

               Marca în discuție, în ansamblul ei, nu este percepută ca un mesaj promoțional laudativ care nu indică originea comercială.


title: Cauza T-713/14: Acțiune introdusă la 10 octombrie 2014 – IPSO/BCE

text:
               1.12.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 431/39

         Acțiune introdusă la 10 octombrie 2014 – IPSO/BCE
   (Cauza T-713/14)
   (2014/C 431/62)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Organizația angajaților din instituțiile europene și internaționale din Republica Federală Germania (IPSO) (Frankfurt am Main, Germania) (reprezentant: L. Levi, avocat)

      Pârâtă: Banca Centrală Europeană (BCE)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Comitetului executiv al BCE din 30 mai 2014, făcută publică la data de 16 iulie 2014, prin care durata maximă a anumitor contracte de agent interimar cu funcții de natură de secretariat și administrativă, este stabilită la doi ani;

               —

               obligarea pârâtei la repararea prejudiciului moral evaluat ex aequo et bono la 15  000 de euro;

               —

               obligarea pârâtei la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat, pe de o parte, pe încălcarea dreptului la informarea și consultarea reclamantei, astfel cum este consacrat de articolul 27 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și de Directiva 2002/14 (1) și precizat și pus în aplicare de Acordul-cadru privind recunoașterea, schimbul de informații și consultarea și Acordul ad hoc din luna ianuarie 2014 prin care s-a instituit grupul de lucru cu privire la lucrătorii interimari, încheiate între BCE și IPSO și, pe de altă parte, pe încălcarea acordurilor menționate.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea dreptului la bună administrare și în special a dreptului de a fi ascultat și a dreptului de acces la informație, drepturi procesuale consacrate în articolul 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

      (1)  Directiva 2002/14/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 martie 2002 de stabilire a unui cadru general de informare și consultare a lucrătorilor din Comunitatea Europeană – Declarația comună a Parlamentului European, a Consiliului și a Comisiei cu privire la reprezentarea lucrătorilor (JO L 80, p. 29).


title: Cauza C-525/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 2 decembrie 2008 — Sylvia Bienek/Condor Flugdienst GmbH

text:
               7.3.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 55/8

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 2 decembrie 2008 — Sylvia Bienek/Condor Flugdienst GmbH
   (Cauza C-525/08)
   (2009/C 55/11)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Bundesgerichtshof
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Sylvia Bienek

      Pârâtă: Condor Flugdienst GmbH
   Întrebările preliminare

               1)

               Schimbarea unei rezervări realizată prin transferul unui pasager într-un alt zbor decât cel prevăzut inițial reprezintă o situație care se încadrează în domeniul de aplicare al articolul 4 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 (1)?

               2)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare:
               Această dispoziție este aplicabilă în cazul unei schimbări a rezervării care nu a fost decisă de operatorul de transport aerian, ci exclusiv de tour operator?

      (1)  JO L 46, p. 1, Ediție specială, 07/vol. 12, p. 218.


title: Cauza F-47/12: Acțiune introdusă la 18 iunie 2012 — ZZ/EMA

text:
               28.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 227/37

         Acțiune introdusă la 18 iunie 2012 — ZZ/EMA
   (Cauza F-47/12)
   2012/C 227/62
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentanți: D. Abreu Caldas, A. Coolen, J.-N. Louis, É. Marchal și S. Orlandi, avocați)

      Pârâtă: Agenția Europeană pentru Medicamente

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei Agenției Europene pentru Medicamente prin care aceasta a refuzat să recunoască invaliditatea permanentă a reclamantului și să îi acorde o prestație de invaliditate

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei din 15 septembrie 2011 a Agenției Europene pentru Medicamente prin care aceasta a refuzat să îi acorde reclamantului o prestație de invaliditate în considerarea invalidității permanente, apreciată ca fiind totală, care îl pune în imposibilitatea de a exercita atribuții corespunzătoare unui post din grupa sa de funcții și gradului său;

               —

               în cazul în care este necesar, anularea deciziei din 16 ianuarie 2012 prin care i s-a respins reclamația;

               —

               obligarea Agenției Europene pentru Medicamente la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-278/10: Ordonanța președintelui Curții (Camera a șaptea) din 17 martie 2011 — Comisia Europeană/Republica Elenă

text:
               27.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/27

         Ordonanța președintelui Curții (Camera a șaptea) din 17 martie 2011 — Comisia Europeană/Republica Elenă
   (Cauza C-278/10) (1)

   2011/C 252/56
   Limba de procedură: greaca
   Președintele Camerei a șaptea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 209, 31.7.2010.


title: Cauza F-124/06: Acțiune introdusă în data de 13 octombrie 2006 — Molina Solano/Europol

text:
               27.1.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 20/37

         Acțiune introdusă în data de 13 octombrie 2006 — Molina Solano/Europol
   (Cauza F-124/06)
   (2007/C 20/56)
   Limba de procedură: olandeza
   Părțile

      Reclamantă: Beatriz Molina Solano (Rijswijk, Țările de Jos) (reprezentant: D.C. Coppens, avocat)

      Pârât: Oficiul European de Poliție (Europol)
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea deciziei adoptate de Europol la 1 august 2006 privind reclamația formulată de către reclamantă, precum și a deciziei inițiale a Europol din 27 ianuarie 2006;

               —

               obligarea Europol să-i acorde reclamantei o treaptă începând cu data de 1 ianuarie 2005;

               —

               obligarea Europol la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Ca urmare a unei reclamații, Europol i-a acordat reclamantei, cu începere de la 1 iulie 2005, una din treptele prevăzute în articolul 29 alineatul (2) din Statutul personalului acestui oficiu. În acțiunea sa, reclamanta solicită ca treapta sus-menționată să îi fie acordată cu începere de la 1 ianuarie 2005. În susținerea pretențiilor sale, reclamanta arată că, în conformitate cu politica de gestionare a treptelor pe care Europol o aplica la momentul faptelor contestate, nota pe care aceasta o obținuse îi dădea dreptul la o treaptă cu începere de la 1 ianuarie 2005. Refuzându-i acest beneficiu, care a fost acordat altor agenți care au obținut note comparabile, Europol a încălcat principiul egalității de tratament. Reclamanta mai invocă principiul securității juridice, al imparțialității și al interzicerii arbitrariului.


title: Cauza T-531/11: Ordonanța Tribunalului din 21 iunie 2012 — Hamas/Consiliul ( „Acțiune în anulare — Măsuri restrictive în cadrul combaterii terorismului — Litispendență” )

text:
               18.8.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 250/14

         Ordonanța Tribunalului din 21 iunie 2012 — Hamas/Consiliul
   (Cauza T-531/11) (1)

   (Acțiune în anulare - Măsuri restrictive în cadrul combaterii terorismului - Litispendență)
   2012/C 250/27
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Hamas (Damasc, Siria și Gaza, teritoriul fâșiei Gaza) (reprezentant: L. Glock, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: inițial R. Szostak și G. Marhic, ulterior B. Driessen și G. Étienne, agenți)

      Obiectul

   Inițial, o acțiune în anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 687/2011 al Consiliului din 18 iulie 2011 privind punerea în aplicare a articolului 2 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 2580/2001 privind măsuri restrictive specifice îndreptate împotriva anumitor persoane și entități în vederea combaterii terorismului și de abrogare a Regulamentelor de punere în aplicare (UE) nr. 610/2010 și (UE) nr. 83/2011 (JO L 188, p. 2) și a Deciziei 2011/430/PESC a Consiliului din 18 iulie 2011 de actualizare a listei persoanelor, grupurilor și entităților care fac obiectul articolelor 2, 3 și 4 din Poziția comună 2001/931/PESC privind aplicarea de măsuri specifice pentru combaterea terorismului (JO L 188, p. 47), în măsura în care numele organizației reclamante este menținut pe lista persoanelor, a grupurilor și a entităților cărora li se aplică înghețarea fondurilor și a resurselor economice, prevăzută în cadrul luptei împotriva terorismului

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea ca fiind vădit inadmisibilă.

               2.

               Constată că nu se impune să se pronunțe asupra cererii de intervenție formulate de Comisia Europeană.

               3.

               Hamas suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Consiliul Uniunii Europene.

      (1)  JO C 126, 28.4.2012.


title: Cauza T-832/14: Hotărârea Tribunalului din 21 iulie 2016 – Nutria/Commission („Răspundere extracontractuală — Refuzul de a prelungi data limită pentru retragerea laptelui praf degresat în cadrul programului de distribuire a unor ajutoare alimentare către cele mai defavorizate persoane din Uniune pentru anul 2010 — Încălcare suficient de gravă a unei norme de drept care are ca obiect conferirea de drepturi particularilor”)

text:
               5.9.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 326/24

         Hotărârea Tribunalului din 21 iulie 2016 – Nutria/Commission
   (Cauza T-832/14) (1)

   ((„Răspundere extracontractuală - Refuzul de a prelungi data limită pentru retragerea laptelui praf degresat în cadrul programului de distribuire a unor ajutoare alimentare către cele mai defavorizate persoane din Uniune pentru anul 2010 - Încălcare suficient de gravă a unei norme de drept care are ca obiect conferirea de drepturi particularilor”))
   (2016/C 326/43)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Nutria AE Typopoiisis & Emporias Agrotikon Proïonton (Agios Konstantinos, Grecia) (reprezentanți: inițial M. J. Jacquot, ulterior K. Makaronas, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Guillem Carrau și D. Triantafyllou, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 268 TFUE și având ca obiect repararea prejudiciului pe care reclamanta l-ar fi suferit în urma refuzului de către Comisie de a prelungi termenul pentru retragerea laptelui praf degresat, stabilit la articolul 3 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1111/2009 al Comisiei din 19 noiembrie 2009 de adoptare a planului de repartizare către statele membre a resurselor imputabile exercițiului financiar 2010 pentru furnizarea de alimente din stocurile de intervenție persoanelor celor mai defavorizate din Comunitate și de derogare de la anumite dispoziții din Regulamentul (CEE) nr. 3149/92 (JO 2009, L 306, p. 5).

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Nutria AE Typopoiisis & Emporias Agrotikon Proïonton la suportarea propriilor cheltuieli de judecată și la plata cheltuielilor de judecată efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 81, 9.3.2015.


title: Cauza C-344/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesfinanzhof (Germania) la 17 iulie 2014 – Kyowa Hakko Europe GmbH/Hauptzollamt Hannover

text:
               29.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 339/10

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesfinanzhof (Germania) la 17 iulie 2014 – Kyowa Hakko Europe GmbH/Hauptzollamt Hannover
   (Cauza C-344/14)
   2014/C 339/11
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesfinanzhof

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Kyowa Hakko Europe GmbH

      Pârât: Hauptzollamt Hannover

      Întrebările preliminare

               1)

               Amestecuri de aminoacizi cum sunt cele în litigiu (RM0630 sau RM0789), din care (împreună cu carbohidrați și lipide) se produce un aliment care substituie o substanță care este în principiu vitală și există în alimentație, dar care în anumite cazuri produce alergii, evitându-se astfel îmbolnăviri cauzate de alergii și facilitându-se ameliorarea sau chiar vindecarea afecțiunilor instalate deja, reprezintă un medicament alcătuit din mai multe componente, utilizat în scopuri profilactice sau terapeutice în sensul poziției 3003 din Nomenclatura combinată (1)?
               În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare:

               2)

               Amestecurile de aminoacizi reprezintă preparate nutritive clasificate la poziția 2106 din Nomenclatura combinată, care potrivit notei 1 litera (a) din capitolul 30 din Nomenclatura combinată nu sunt cuprinse în acest capitol întrucât nu au niciun efect profilactic sau terapeutic suplimentar față de aportul de substanțe nutritive?

      (1)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1001/2013 al Comisiei din 4 octombrie 2013 de modificare a anexei I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful vamal comun, JO L 290, p. 1.


title: Cauza C-274/10: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 28 iulie 2011 — Comisia Europeană/Republica Ungară (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Fiscalitate — TVA — Directiva 2006/112/CE — Drept de deducere — Norme de exercitare — Articolul 183 — Reglementare națională care nu permite rambursarea excedentului de TVA decât în măsura în care depășește valoarea taxei aferente intrărilor, rezultată din operațiuni pentru care nu a fost încă efectuată plata)

text:
               8.10.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 298/8

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 28 iulie 2011 — Comisia Europeană/Republica Ungară
   (Cauza C-274/10) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Fiscalitate - TVA - Directiva 2006/112/CE - Drept de deducere - Norme de exercitare - Articolul 183 - Reglementare națională care nu permite rambursarea excedentului de TVA decât în măsura în care depășește valoarea taxei aferente intrărilor, rezultată din operațiuni pentru care nu a fost încă efectuată plata)
   2011/C 298/14
   Limba de procedură: maghiara

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: D. Triantafyllou, B. Simon și K. Talabér-Ritz, agenți)

      Pârâtă: Republica Ungară (reprezentanți: M. Fehér, K. Szíjjártó, G. Koós, agenți și K. Magony, szakértő)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea Directivei 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7) — Reglementare națională care nu permite rambursarea excedentului de TVA plătit decât în cazul în care acesta depășește valoarea taxei rezultate din operațiunile încă neplătite — Încălcarea principiului neutralității fiscale

      Dispozitivul

               1.

               Republica Ungară,

                           —

                           prin obligarea persoanelor impozabile a căror declarație fiscală menționează un excedent, în sensul articolului 183 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată, pentru o anumită perioadă fiscală să reporteze integral sau parțial acest excedent în perioada fiscală următoare în cazul în care nu au plătit totalitatea sumelor ce revin furnizorilor pentru bunurile cumpărate și

                           —

                           din cauza faptului că, ținând cont de această obligație, anumite persoane impozabile a căror declarație fiscală menționează sistematic „excedente” sunt constrânse să reporteze de mai multe ori acest excedent în perioada fiscală următoare,
                           nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive.

               2.

               Obligă Republica Ungară la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 221, 14.8.2010.


title: Cauza C-105/10 PPU: Ordonanța președintelui Camerei a treia a Curții din 3 aprilie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Korkein oikeus — Finlanda) — Virallinen syyttäjä/Malik Gataev, Khadizhat Gataeva

text:
               3.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 179/27

         Ordonanța președintelui Camerei a treia a Curții din 3 aprilie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Korkein oikeus — Finlanda) — Virallinen syyttäjä/Malik Gataev, Khadizhat Gataeva
   (Cauza C-105/10 PPU) (1)

   2010/C 179/45

      Limba de procedură: finlandeza

   Președintele Camerei a treia a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 100, 17.4.2010.


title: Cauza T-713/14: Hotărârea Tribunalului din 13 decembrie 2016 – IPSO/BCE („BCE — Personal al BCE — Lucrători temporari — Limitarea perioadei maxime a prestării de către acelaşi lucrător temporar — Acţiune în anulare — Act atacabil — Afectare directă şi individuală — Interesul de a exercita acțiunea — Termen de introducere a acțiunii — Admisibilitate — Lipsa informării şi a consultării organismului sindical reclamant — Răspundere extracontractuală”)

text:
               13.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 46/19

         Hotărârea Tribunalului din 13 decembrie 2016 – IPSO/BCE
   (Cauza T-713/14) (1)

   ((„BCE - Personal al BCE - Lucrători temporari - Limitarea perioadei maxime a prestării de către acelaşi lucrător temporar - Acţiune în anulare - Act atacabil - Afectare directă şi individuală - Interesul de a exercita acțiunea - Termen de introducere a acțiunii - Admisibilitate - Lipsa informării şi a consultării organismului sindical reclamant - Răspundere extracontractuală”))
   (2017/C 046/21)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Organizația angajaților din instituțiile europene și internaționale din Republica Federală Germania (IPSO) (Frankfurt am Main, Germania) (reprezentant: L. Levi, avocat)

      Pârâtă: Banca Centrală Europeană (reprezentanți: inițial B. Ehlers, I. Köpfer și M. López Torres, ulterior B. Ehlers, P. Pfeifhofer și F. Malfrère, agenți, asistați de B. Wägenbaur, avocat)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE şi având ca obiect anularea unui act al conducerii BCE din 20 mai 2014 privind limitarea la doi ani a perioadei maxime în care BCE va putea recurge la prestări din partea aceluiaşi lucrător temporar pentru sarcini administrative şi de secretariat şi, pe de altă parte, o cerere întemeiată pe articolul 268 TFUE şi având ca obiect repararea prejudiciului moral suferit

      Dispozitivul

               1)

               Anulează decizia conducerii Băncii Centrale Europene (BCE) din 20 mai 2014 privind limitarea la doi ani a perioadei maxime în care BCE va putea recurge la prestări din partea aceluiaşi lucrător temporar pentru sarcini administrative şi de secretariat.

               2)

               Respinge în rest acţiunea.

               3)

               BCE suportă propriile cheltuieli de judecată, precum şi trei sferturi din cheltuielile de judecată efectuate de Organizația angajaților din instituțiile europene și internaționale din Republica Federală Germania (IPSO). IPSO suportă un sfert din propriile cheltuieli.

      (1)  JO C 431, 1.12.2014.


title: Cauza C-372/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Raad van State (Țările de Jos) la 3 august 2012 — Minister voor Immigratie, Integratie en Asiel/M și S

text:
               6.10.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 303/18

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Raad van State (Țările de Jos) la 3 august 2012 — Minister voor Immigratie, Integratie en Asiel/M și S
   (Cauza C-372/12)
   2012/C 303/32
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Raad van State

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Minister voor Immigratie, Integratie en Asiel

      Pârâți: M & S

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 12 litera (a) a doua liniuță din Directiva 95/46/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 24 octombrie 1995 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și libera circulație a acestor date trebuie interpretat în sensul că există un drept de a obține o copie a documentelor în care sunt prelucrate date cu caracter personal, sau este suficient să se comunice o prezentare completă a acestor date într-o formă inteligibilă?

               2.

               Sintagma „drept de acces” cuprinsă la articolul 8 alineatul (2) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (2) trebuie interpretată în sensul că există un drept de a obține o copie a documentelor în care sunt prelucrate date cu caracter personal, sau este suficient să se comunice o prezentare completă a acestor date într-o formă inteligibilă în sensul articolului 12 litera (a) a doua liniuță din Directiva 95/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 24 octombrie 1995 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și libera circulație a acestor date?

               3.

               Articolul 41 alineatul (2) litera (b) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene se adresează și statelor membre ale Uniunii Europene în măsura în care acestea pun aplicare dreptul Uniunii în sensul articolului 51 alineatul (1) din Carta UE?

               4.

               Împrejurarea că, ulterior accesului acordat la „minute”, nu se mai regăsesc motivele pentru care este propusă o anumită decizie, ceea ce nu este favorabil liberului schimb de vederi în cadrul administrației și nici bunei desfășurări a procesului decizional, constituie un interes legitim legat de confidențialitate în sensul articolului 41 alineatul (2) litera (b) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene?

               5.

               O analiză juridică precum cea din cuprinsul unei „minute” poate fi calificată drept dată cu caracter personal în sensul articolului 2 litera (a) din Directiva 95/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 24 octombrie 1995 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și libera circulație a acestor date?

               6.

               Interesul liberului schimb de vederi în cadrul administrației în cauză intră de asemenea sub incidența protecției drepturilor și libertăților altor persoane în sensul articolului 13 alineatul (1) litera (g) din Directiva 95/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 24 octombrie 1995 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și libera circulație a acestor date? În cazul unui răspuns negativ, acest interes poate intra atunci sub incidența articolului 13 alineatul (1) literele (d) sau (f) din această directivă?

      (1)  JO L 281, p. 31, Ediție specială, 13/vol. 17, p. 10.

      (2)  JO 2000, C 364, p. 1.


title: Cauza T-450/05: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 9 iulie 2009 — Peugeot și Peugeot Nederland/Comisia ( Concurență — Înțelegeri — Distribuție de autovehicule — Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE — Limitarea exporturilor paralele din Țările de Jos — Sistem de remunerare a concesionarilor și presiuni — Acord având un obiect anticoncurențial — Amenzi — Gravitatea și durata încălcării )

text:
               29.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 205/32

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 9 iulie 2009 — Peugeot și Peugeot Nederland/Comisia
   (Cauza T-450/05) (1)

   („Concurență - Înțelegeri - Distribuție de autovehicule - Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE - Limitarea exporturilor paralele din Țările de Jos - Sistem de remunerare a concesionarilor și presiuni - Acord având un obiect anticoncurențial - Amenzi - Gravitatea și durata încălcării”)
   2009/C 205/56
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamante: Automobiles Peugeot SA (Paris, Franța) și Peugeot Nederland NV (Utrecht,Țările de Jos) (reprezentanți: O. d’Ormesson și N. Zacharie, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: inițial A. Bouquet, F. Arbault și A. Whelan, ulterior A. Bouquet și M. Kellerbauer, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei C (2005) 3683 final a Comisiei din 5 octombrie 2005 privind o procedură de aplicare a articolui 81 [CE] (cauzele F-2/36.623/36.820/37.275 — SEP și alții/Automobiles Peugeot SA) și, cu titlu subsidiar, cerere de reducere a cuantumului amenzii aplicate reclamantelor prin decizia menționată

      Dispozitivul

               1)

               Stabilește cuantumul amenzii aplicate Automobiles Peugeot SA și Peugeot Nederland NV prin articolul 3 din Decizia C (2005) 3683 final a Comisiei din 5 octombrie 2005 privind o procedură de aplicare a articolui 81 [CE] (cauzele F-2/36.623/36.820/37.275 — SEP și alții/Automobiles Peugeot SA) la 44,55 milioane de euro.

               2)

               Respinge acțiunea cu privire la restul motivelor.

               3)

               Obligă Automobiles Peugeot și Peugeot Nederland la plata a nouă zecimi din propriile cheltuileli de judecată, precum și a nouă zecimi din cheltuilelile de judecată efectuate de Comisia Comunităților Europene.

      (1)  JO C 74, 25.3.2006.


title: Cauza T-524/12: Hotărârea Tribunalului din 21 noiembrie 2013 — Recaro/OAPI — Certino Mode (RECARO) [ „Marcă comunitară — Procedură de decădere — Marca comunitară verbală RECARO — Utilizare serioasă a mărcii — Articolul 15 alineatul (15) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Natura utilizării mărcii — Admisibilitatea unor noi elemente de probă — Articolul 76 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009 — Obligația de motivare — Articolul 75 din Regulamentul nr. 207/2009” ]

text:
               11.1.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 9/23

         Hotărârea Tribunalului din 21 noiembrie 2013 — Recaro/OAPI — Certino Mode (RECARO)
   (Cauza T-524/12) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de decădere - Marca comunitară verbală RECARO - Utilizare serioasă a mărcii - Articolul 15 alineatul (15) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Natura utilizării mărcii - Admisibilitatea unor noi elemente de probă - Articolul 76 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009 - Obligația de motivare - Articolul 75 din Regulamentul nr. 207/2009)
   2014/C 9/38
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Recaro Holding GmbH, fostă Recaro Beteiligungs-GmbH (Stuttgart, Germania) (reprezentant: J. Weiser, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: J. Crespo Carillo, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI: Certino Mode, SL (Elche, Spania)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 6 septembrie 2012 (cauza R 1761/2011-1), referitoare la o procedură de decădere între Recaro Beteiligungs-GmbH și Certino Mode, SL.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Recaro Holding GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 32, 2.2.2013.


               7.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 267/3

         Liste pentru stabilirea compunerii completelor de judecată
   2009/C 267/07
   Cu ocazia reuniunii din 8 octombrie 2009, Curtea a întocmit lista prevăzută la articolul 11b alineatul (2) din Regulamentul de procedură pentru stabilirea compunerii Marii Camere, după cum urmează:

               —

               Domnul Timmermans

               —

               Doamna Berger

               —

               Domnul Rosas

               —

               Domnul Šváby

               —

               Doamna Silva de Lapuerta

               —

               Domnul Safjan

               —

               Domnul Schiemann

               —

               Domnul Kasel

               —

               Domnul Kūris

               —

               Doamna Toader

               —

               Domnul Juhász

               —

               Domnul Arabadjiev

               —

               Domnul Arestis

               —

               Domnul von Danwitz

               —

               Domnul Borg Barthet

               —

               Doamna Lindh

               —

               Domnul Ilešič

               —

               Domnul Bay Larsen

               —

               Domnul Malenovský

               —

               Domnul Ó Caoimh

               —

               Domnul Lõhmus

               —

               Domnul Levits

         Cu ocazia reuniunii din 8 octombrie 2009, Curtea a întocmit listele prevăzute la articolul 11c alineatul (2) primul paragraf din Regulamentul de procedură pentru stabilirea compunerii camerelor de cinci judecători, după cum urmează:

                  Camera întâi

               Domnul Borg Barthet
               Doamna Berger
               Domnul Ilešič
               Domnul Safjan
               Domnul Levits
               Domnul Kasel

                  Camera a doua

               Domnul Rosas
               Domnul Arabadjiev
               Domnul Lõhmus
               Doamna Lindh
               Domnul Ó Caoimh

                  Camera a treia

               Doamna Silva de Lapuerta
               Domnul Šváby
               Domnul Juhász
               Domnul von Danwitz
               Domnul Arestis
               Domnul Malenovský

                  Camera a patra

               Domnul Timmermans
               Doamna Toader
               Domnul Schiemann
               Domnul Bay Larsen
               Domnul Kūris

         Cu ocazia reuniunii din 9 octombrie 2009, Curtea a stabilit listele prevăzute la articolul 11c alineatul (2) al doilea paragraf din Regulamentul de procedură pentru stabilirea compunerii camerelor de trei judecători, după cum urmează:

                  Camera a cincea

               Domnul Borg Barthet
               Domnul Ilešič
               Domnul Kasel
               Domnul Safjan
               Doamna Berger

                  Camera a șasea

               Domnul Rosas
               Domnul Lõhmus
               Domnul Ó Caoimh
               Domnul Arabadjiev

                  Camera a șaptea

               Domnul Juhász
               Domnul Arestis
               Domnul Malenovský
               Domnul von Danwitz
               Domnul Šváby

                  Camera a opta

               Domnul Timmermans
               Domnul Schiemann
               Domnul Kūris
               Domnul Bay Larsen


title: Cauza T-411/17: Acțiune introdusă la 30 iunie 2017 – Landesbank Baden-Württemberg/SRB

text:
               21.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 277/51

         Acțiune introdusă la 30 iunie 2017 – Landesbank Baden-Württemberg/SRB
   (Cauza T-411/17)
   (2017/C 277/74)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Landesbank Baden-Württemberg (Stuttgart, Germania) (reprezentanți: H. Berger și K. Rübsamen, avocați)

      Pârât: Comitetul Unic de Rezoluție (SRB)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei sesiunii executive a Comitetului Unic de Rezoluție (Single Resolution Board) din 11 aprilie 2017 cu privire la calcularea contribuțiilor ex-ante pentru anul 2017 la Fondul unic de rezoluție (SRB/ES/SRF/2017/05), inclusiv a anexei la aceasta, în partea în care decizia atacată, inclusiv anexa la aceasta, privește contribuția reclamantei;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă șase motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe articolul 296 al doilea paragraf TFUE și pe articolul 41 alineatul (1) și alineatul (2) litera (c) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (denumită în continuare „carta”), ca urmare a unei motivări insuficiente a deciziei

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea dreptului de a fi ascultat, în conformitate cu articolul 41 alineatul (1) și alineatul (2) litera (c) din cartă, pentru motivul că reclamanta nu a fost ascultată

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea protecției jurisdicționale efective, în conformitate cu articolul 47 primul paragraf din cartă, ca urmare a imposibilității de a controla decizia

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 103 alineatul (7) litera (h) din Directiva 2014/59/UE (1), a articolului 113 alineatul (7) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013 (2), a articolului 6 alineatul (5) prima teză din Regulamentul delegat (UE) 2015/63 (3), a articolelor 16 și 20 din cartă, precum și a principiului proporționalității, ca urmare a aplicării multiplicatorului pentru indicele SIP (sistem instituțional de protecție)

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 16 din cartă și a principiului proporționalității, ca urmare a aplicării multiplicatorului de ajustare în funcție de profilul de risc

               6.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe nelegalitatea articolelor 4-7 și 9 din Regulamentul delegat (UE) 2015/63 și a anexei 1 la același regulament.

      (1)  Directiva 2014/59/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 mai 2014 de instituire a unui cadru pentru redresarea și rezoluția instituțiilor de credit și a firmelor de investiții și de modificare a Directivei 82/891/CEE a Consiliului și a Directivelor 2001/24/CE, 2002/47/CE, 2004/25/CE, 2005/56/CE, 2007/36/CE, 2011/35/UE, 2012/30/UE și 2013/36/UE ale Parlamentului European și ale Consiliului, precum și a Regulamentelor (UE) nr. 1093/2010 și (UE) nr. 648/2012 ale Parlamentului European și ale Consiliului (JO 2014, L 173, p. 190).

      (2)  Regulamentul nr. 575/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 26 iunie 2013 privind cerințele prudențiale pentru instituțiile de credit și societățile de investiții și de modificare a Regulamentului (UE) nr. 648/2012 (JO 2014, L 173, p. 190).

      (3)  Regulamentul delegat (UE) 2015/63 al Comisiei din 21 octombrie 2014 de completare a Directivei 2014/59/UE a Parlamentului European și a Consiliului în ceea ce privește contribuțiile ex ante la mecanismele de finanțare a rezoluției (JO 2015, L 11, p. 44).


               25.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 73/10

         Cerere înaintată la data de 5 iunie 2015 de Norges Høyesterett pentru obținerea unui aviz consultativ al Curții de Justiție a AELS în cauza Holship Norge AS/Norsk Transportarbeiderforbund
   (Cauza E-14/15)
   (2016/C 73/06)
   Prin scrisoarea din 5 iunie 2015, Norges Høyesterett (Curtea Supremă din Norvegia) a înaintat o cerere Curții de Justiție a AELS, înregistrată la grefa Curții de Justiție la data de 5 iunie 2015, pentru obținerea unui aviz consultativ în cauza Holship Norge AS/Norsk Transportarbeiderforbund, cu privire la următoarele chestiuni:
   A.   În ceea ce privește dreptul concurenței:

               A.1.

               Include exceptarea de la normele de concurență prevăzute în Acordul privind SEE (exceptare care se aplică contractelor colective), astfel cum a fost menționată, printre altele, în avizul consultativ al Curții de Justiție a AELS cu privire la cauza E-8/00, Landsorganisasjonen i Norge și NKF, 2002, Raportul Curții AELS, p. 114, situația de boicotare a unui utilizator al portului pentru a obține aprobarea unui contract colectiv, în cazul în care această aprobare implică faptul că utilizatorul portului trebuie să acorde prioritate achiziționării de servicii de încărcare și descărcare de marfă de la un birou administrativ distinct, astfel cum a fost menționat la punctul 7 și la punctele 10-14 din documentul sus-menționat, mai degrabă decât să apeleze la propriii săi angajați pentru aceleași activități?

               A.2.

               În caz contrar, ar trebui ca acest sistem să fie evaluat în temeiul articolului 53 sau al articolului 54 din Acordul privind SEE?

               A.3.

               În acest caz, trebuie să se țină seama de existența, în alte porturi, a unui sistem identic sau similar, pentru a stabili dacă există un efect semnificativ asupra schimburilor comerciale transfrontaliere din SEE?

         B.   În ceea ce privește libertatea de stabilire:

               B.1.

               Se poate afirma că recurgerea la boicot de către un sindicat, în scopul de a obține aprobarea unui contract colectiv de către o întreprindere a cărei societate-mamă își are sediul în alt stat SEE, constituie o restricționare a libertății de stabilire în temeiul articolului 31 din Acordul privind SEE, în cazul în care contractul colectiv presupune faptul că întreprinderea respectivă trebuie să acorde prioritate achiziționării de servicii de încărcare și descărcare de marfă de la un birou administrativ distinct care corespunde caracteristicilor descrise la punctele 10-14 din documentul sus-menționat, mai degrabă decât să apeleze la propriii săi angajați pentru aceste activități?

               B.2.

               Ar fi important, pentru a determina existența unei restricționări, faptul că s-a constatat că întreprinderea în cauză are nevoie într-o măsură foarte redusă și/sau foarte sporadic de servicii de încărcare și de descărcare de marfă?

               B.3.

               În cazul în care este vorba de o restricție: are importanță, pentru a stabili dacă restricționarea este legală sau nu, faptul că întreprinderea aplică, în cazul propriilor docheri, un alt contract colectiv, negociat cu partenerii sociali din statul în care este situat portul, în cazul în care contractul colectiv se referă la alte aspecte decât la activitățile de încărcare și descărcare de marfă?


title: Cauza C-608/15 P: Ordonanța Curții (Camera a opta) din 7 iulie 2016 – Panasonic Corp./MT Picture Display Co. Ltd, Comisia Europeană (Recurs — Regulamentul de procedură al Curții — Articolul 181 — Piața mondială a tuburilor pentru monitoare TV și monitoare de calculatoare — Acorduri și practici concertate în materie de prețuri, de împărțire a piețelor și a clienților și de limitare a producției — Dreptul la apărare — Comunicare privind obiecțiunile — Conținut)

text:
               19.9.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 343/16

         Ordonanța Curții (Camera a opta) din 7 iulie 2016 – Panasonic Corp./MT Picture Display Co. Ltd, Comisia Europeană
   (Cauza C-608/15 P) (1)

   ((Recurs - Regulamentul de procedură al Curții - Articolul 181 - Piața mondială a tuburilor pentru monitoare TV și monitoare de calculatoare - Acorduri și practici concertate în materie de prețuri, de împărțire a piețelor și a clienților și de limitare a producției - Dreptul la apărare - Comunicare privind obiecțiunile - Conținut))
   (2016/C 343/24)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Panasonic Corp. (reprezentanți: R. Gerrits, advocaat, M. Hoskins QC, M. Gray, Barrister)

      Celelalte părți din procedură: MT Picture Display Co. Ltd, Comisia Europeană (reprezentanți: A. Biolan și V. Bottka, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Panasonic Corp. să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, și pe cele ale Comisiei Europene.

      (1)  JO C 27, 25.1.2016.


title: Cauza C-121/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Conseil d'État (Franța) la 18 decembrie 2014 – ANODE – Association nationale des opérateurs détaillants en énergie/Premier ministre, Ministre de l’économie, de l’industrie et du numérique, Commission de régulation de l’énergie, GDF Suez

text:
               1.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 178/8

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Conseil d'État (Franța) la 18 decembrie 2014 – ANODE – Association nationale des opérateurs détaillants en énergie/Premier ministre, Ministre de l’économie, de l’industrie et du numérique, Commission de régulation de l’énergie, GDF Suez
   (Cauza C-121/15)
   (2015/C 178/08)
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Conseil d'État

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: ANODE – Association nationale des opérateurs détaillants en énergie

      Pârâți: Premier ministre, Ministre de l’économie, de l’industrie et du numérique, Commission de régulation de l’énergie, GDF Suez

      Întrebările preliminare

               1)

               Intervenția unui stat membru care constă în a impune operatorului istoric să propună consumatorului final furnizarea de gaze naturale la tarife reglementate, dar care nu se opune propunerii unor oferte concurente, la prețuri inferioare acestor tarife, de către furnizorul istoric, precum și de către furnizorii alternativi, trebuie privită în sensul că determină stabilirea nivelului prețului furnizării de gaze naturale către consumatorul final, independent de mecanismul liber al pieței și constituie în sine un obstacol în calea realizării unei piețe de gaze naturale concurențiale menționate la articolul 3 alineatul (1) din Directiva 2009/73/CE (1)?

               2)

               În ipoteza în care s-ar răspunde afirmativ la întrebarea 1, care sunt criteriile în funcție de care ar trebui apreciată compatibilitatea unei asemenea intervenții a statului asupra prețului furnizării de gaze naturale către consumatorul final cu Directiva 2009/73/CE?
               În special:

                           a)

                           În ce măsură și în ce condiții articolul 106 alineatul (2) din tratat, coroborat cu articolul 3 alineatul (2) din Directiva 2009/73/CE, permite statelor membre, prin intervenția asupra prețului furnizării de gaze naturale către consumatorul final, să urmărească alte obiective, precum securitatea aprovizionării și coeziunea teritorială, decât menținerea prețului furnizării la un nivel rezonabil?

                           b)

                           Articolul 3 alineatul (2) din Directiva 2009/73/CE permite, ținând seama în special de obiective privind securitatea aprovizionării și coeziunea teritorială, o intervenție a unui stat membru asupra stabilirii prețului furnizării de gaze naturale întemeiată pe principiul acoperirii costurilor complete ale furnizorului istoric, iar costurile care urmează să fie acoperite prin tarife pot include alte componente în afara părții reprezentând aprovizionarea pe termen lung?

      (1)  Directiva 2009/73/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 iulie 2009 privind normele comune pentru piața internă în sectorul gazelor naturale și de abrogare a Directivei 2003/55/CE (JO L 211, p. 94).


title: Cauza T-302/12: Acțiune introdusă la 6 iulie 2012 — Torrefacção Camelo/OAPI — Pato Hermanos (Ornamentación de envases para café)

text:
               8.9.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 273/17

         Acțiune introdusă la 6 iulie 2012 — Torrefacção Camelo/OAPI — Pato Hermanos (Ornamentación de envases para café)
   (Cauza T-302/12)
   2012/C 273/29
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Torrefacção Camelo Lda (Campo Maior, Portugalia) (reprezentant: J. Massaguer Fuentes, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Lorenzo Pato Hermanos, SA (Madrid, Spania)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului să ia act de prezentarea cererii introductive și a copiilor și înscrisurilor anexate la aceasta, să o declare admisibilă și prin urmare, să considere că acțiunea directă împotriva Deciziei Camerei a treia de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 17 aprilie 2012 în cauza R 2378/2010-3 a fost prezentată în termen și cu îndeplinirea normelor procedurale, și după finalizarea formalităților oportune, să pronunțe o hotărâre de admitere a prezentei acțiuni, anulând decizia atacată și confirmând decizia diviziei de anulare din 26 noiembrie 2010 prin care s-a anulat modelul comunitar nr. 0 0070 6940-0001, cu obligarea în mod expres a Lorenzo Patos Hermanos, SA la plata cheltuielilor de judecată dacă s-ar opune prezentei acțiuni.

      Motivele și principalele argumente

      Desenul sau modelul industrial comunitar înregistrat care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: desen pe fundal roșu, boabe de cafea cu contururi albe, repartizate în mod aleatoriu pe fundal și două benzi orizontale superioară și inferioară de culoare galbenă, suprapuse pe fundalul roșu, pentru produse din clasa 99-00 din Clasificarea de la Locarno — desenul sau modelul comunitar înregistrat nr. 0 0070 6940-0001.

      Titularul desenului sau modelului industrial comunitar: Lorenzo Pato Hermanos, SA.

      Partea care solicită declararea nulității desenului sau modelului industrial comunitar: reclamanta.

      Motivarea cererii de declarare a nulității: încălcarea articolelor 4-9 din Regulamentul (CE) nr. 6/2002.

      Decizia diviziei de anulare: admite cererea de declarare a nulității.

      Decizia camerei de recurs: anulează decizia diviziei de anulare și respinge cererea de declarare a nulității.

      Motivele invocate: încălcarea articolelor 5 și 6 din Regulamentul (CE) nr. 6/2002.


title: Cauza F-99/11: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 20 septembrie 2013 — Marcuccio/Comisia (Funcție publică — Remunerație — Plata remunerației restante — Interesul de a exercita acțiunea — Acțiune vădit inadmisibilă)

text:
               9.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 325/51

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 20 septembrie 2013 — Marcuccio/Comisia
   (Cauza F-99/11) (1)

   (Funcție publică - Remunerație - Plata remunerației restante - Interesul de a exercita acțiunea - Acțiune vădit inadmisibilă)
   2013/C 325/82
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamant: Luigi Marcuccio (Tricase, Italia) (reprezentant: G. Cipressa, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Berardis-Kayser și J. Baquero Cruz, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei implicite a Comisiei prin care se refuză cererea reclamantului de plată a remunerației restante datorate pentru perioada 1 iunie 2005-31 iulie 2010

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea ca vădit inadmisibilă.

               2.

               Domnul Marcuccio suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligat la plata cheltuielilor de judecată efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 25, 28.1.2012, p. 67.


title: Cauza T-298/15: Hotărârea Tribunalului din 12 mai 2016 – Atlas/EUIPO (EFEKT PERLENIA) [„Marcă a Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative EFEKT PERLENIA — Motiv absolut de refuz — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               27.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 232/18

         Hotărârea Tribunalului din 12 mai 2016 – Atlas/EUIPO (EFEKT PERLENIA)
   (Cauza T-298/15) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative EFEKT PERLENIA - Motiv absolut de refuz - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2016/C 232/24)
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamantă: Atlas sp. z o.o. (Łódź, Polonia) (reprezentant: R. Rumpel, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietatea Intelectuală (reprezentant: D. Walicka, agent)

      Obiectul

   Acţiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 13 martie 2015 (cauza R 2352/2014-5), privind o cerere de înregistrare a semnului figurativ EFEKT PERLENIA ca marcă a Uniunii Europene

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acţiunea.

               2)

               Obligă Atlas sp. z o.o. la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 245, 27.7.2015.


title: Cauza T-557/14: Hotărârea Tribunalului din 1 martie 2016 – BrandGroup/OAPI – Brauerei S. Riegele, Inh. Riegele (SPEZOOMIX) [„Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale SPEZOOMIX — Marca comunitară verbală anterioară Spezi — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               18.4.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 136/30

         Hotărârea Tribunalului din 1 martie 2016 – BrandGroup/OAPI – Brauerei S. Riegele, Inh. Riegele (SPEZOOMIX)
   (Cauza T-557/14) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale SPEZOOMIX - Marca comunitară verbală anterioară Spezi - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2016/C 136/43)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: BrandGroup GmbH (Bechtsrieth, Germania) (reprezentant: T. Raible, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: inițial G. Schneider și A. Schifko, ulterior A. Schifko, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Brauerei S. Riegele, Inh. Riegele KG (Augsburg, Germania) (reprezentant: R. Schlecht, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 15 mai 2014 (cauza R 941/2013-1) privind o procedură de opoziție între Brauerei S. Riegele, Inh. Riegele KG și BrandGroup GmbH.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă BrandGroup GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 339, 29.9.2014.


title: Cauza C-218/07: Ordonanța președintelui Curții din 12 februarie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Federală Germania

text:
               24.5.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 128/27

         Ordonanța președintelui Curții din 12 februarie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Federală Germania
   (Cauza C-218/07) (1)

   (2008/C 128/55)

      Limba de procedură: germana

   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 129, 9.6.2007.


title: Cauza T-619/15: Acțiune introdusă la 6 noiembrie 2015 – Badica şi Kardiam/Consiliul

text:
               25.1.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 27/68

         Acțiune introdusă la 6 noiembrie 2015 – Badica şi Kardiam/Consiliul
   (Cauza T-619/15)
   (2016/C 027/86)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamante: Bureau d’achat de diamant Centrafrique (Badica) (Bangui, Republica Centrafricană), Kardiam (Anvers, Belgia) (reprezentanţi: D. Luff şi L. Defalque, avocaţi)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               anularea articolului 1 din Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2015/1485 al Consiliului din 2 septembrie 2015 și a punctului B 1 din anexa la acest regulament în măsura în care reclamantele sunt adăugate în anexa I la Regulamentul (UE) nr. 224/2014 al Consiliului din 10 martie 2014 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Republica Centrafricană;

               —

               obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea dreptului la apărare, precum și a dreptului la un proces echitabil și la protecție jurisdicțională efectivă. Acest motiv este articulat pe două aspecte:

                           —

                           primul aspect, întemeiat pe absența unei comunicări individuale de către Consiliu a deciziei de înghețare a fondurilor reclamantelor;

                           —

                           al doilea aspect, întemeiat pe absența comunicării elementelor de probă și a dosarului, precum și pe încălcarea principiilor contradictorialității și transparenței.

               2.

               Al doilea, motiv, întemeiat pe eroarea de apreciere a faptelor în ceea ce privește activitățile reclamantelor, care conduce la o eroare de drept.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe vicii care afectează analiza efectuată de Consiliu.