title: Cauza C-773/21 P: Recurs introdus la 9 decembrie 2021 de AV, AW împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 6 octombrie 2021 în cauza T-43/20, AV și AW/Parlamentul

text:
               28.3.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/12

      Recurs introdus la 9 decembrie 2021 de AV, AW împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 6 octombrie 2021 în cauza T-43/20, AV și AW/Parlamentul
      (Cauza C-773/21 P)
      (2022/C 138/11)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Recurenți: AV, AW (reprezentant: J. Martins, avocat)

         Cealaltă parte din procedură: Parlamentul European

         Concluzii

                  —

                  Declararea recursului admisibil și întemeiat;

                  —

                  Anularea hotărârii atacate;

                  —

                  Evocarea fondului cauzei pentru soluționarea acesteia în sensul admiterii pretențiilor formulate de reclamanți în primă instanță, inclusiv obligarea la plata cheltuielilor de judecată ale pârâtului sau, în lipsă,

                  —

                  Trimiterea cauzei Tribunalului pentru a se pronunța asupra acesteia;

                  —

                  Obligarea Parlamentului European la plata tuturor cheltuielilor de judecată efectuate în primă instanță și în recurs.

         Motivele și principalele argumente

                  —

                  Încălcarea dreptului la apărare și nerespectarea obligației de motivare;

                  —

                  Aprecieri inexacte ale situației de fapt și denaturarea mai multor elemente de probă, care au determinat Tribunalul să săvârșească o eroare de drept în aprecierea situației de fapt;

                  —

                  Eroare de drept în interpretarea legislației aplicabile.


title: Cauza C-806/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 21 decembrie 2021 – Procedură penală privind pe TF

text:
               28.3.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/14

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 21 decembrie 2021 – Procedură penală privind pe TF
      (Cauza C-806/21)
      (2022/C 138/15)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Hoge Raad der Nederlanden

         Partea din procedura principală

      TF

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Persoanele fizice și juridice implicate în introducerea pe piață a substanțelor clasificate, de asemenea manieră încât această implicare reprezintă o infracțiune în temeiul articolului 2 alineatul (1) partea introductivă litera (d) din Decizia-cadru 2004/757 (1), sunt considerate „operatori” în sensul articolului 2 litera (d) [din] Regulamentul nr. 273/2004 (2)?
                  În cazul unui răspuns afirmativ la această primă întrebare:

                  2)

                              a)

                              Aceste comportamente ale operatorului menționat la punctul 1 constituie o „împrejurare” în sensul articolului 8 alineatul (1) [din] Regulamentul nr. 273/2004?

                              b)

                              Comportamente precum primirea, transportul și depozitarea substanțelor clasificate reprezintă o „împrejurare” în sensul articolului 8 alineatul (1) [din] Regulamentul nr. 273/2004, dacă aceste comportamente nu au loc în scopul furnizării acestor substanțe unui terț?

         (1)  Decizia-cadru 2004/757/JAI a Consiliului din 25 octombrie 2004 de stabilire a dispozițiilor minime privind elementele constitutive ale infracțiunilor și sancțiunile aplicabile în domeniul traficului ilicit de droguri (JO 2004, L 335, p. 8, Ediție specială 19/vol.07, p.66).

         (2)  Regulamentul (CE) nr. 273/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 privind precursorii drogurilor (JO 2004, L 47, p. 1, Ediție specială 15/vol.10, p.183).


title: Cauza T-70/22: Acțiune introdusă la 3 februarie 2022 – Novasol/ECHA

text:
               28.3.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/29

      Acțiune introdusă la 3 februarie 2022 – Novasol/ECHA
      (Cauza T-70/22)
      (2022/C 138/34)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Novasol (Kraainem, Belgia) (reprezentanți: C. Alter și G. Bouton, avocați)

         Pârâtă: Agenția Europeană pentru Produse Chimice (ECHA)

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea, în temeiul articolului 263 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, a Deciziei SME D (2021)8531-DC a ECHA din 25 noiembrie 2021 prin care aceasta a apreciat că reclamanta nu poate fi recunoscută ca IMM și nu este eligibilă pentru redevențele reduse pentru o întreprindere mijlocie, astfel cum au fost solicitate la momentul transmiterilor;

                  —

                  obligarea ECHA la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

                  1.

                  Primul motiv întemeiat pe eroarea de drept care ar fi fost săvârșită de ECHA în decizia atacată, întrucât a interpretat în mod eronat normele de drept aplicabile aprecierii dimensiunii întreprinderilor mici și mijlocii (denumite în continuare „IMM”) vizate de Regulamentul REACH (1), de Recomandarea 2003/361 (2), precum și de Regulamentul nr. 340/2008 (3).

                  2.

                  Al doilea motiv întemeiat pe o eroare vădită de apreciere a faptelor speței, întrucât decizia atacată se bazează pe o interpretare eronată a materialității faptelor care condiționează clasificarea ca IMM, iar aceasta chiar dacă ECHA dispunea de toate elemente necesare pentru aprecierea dimensiunii reclamantei.

                  3.

                  Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea obligației de motivare, precum și a principiului bunei administrări, în măsura în care, în pofida observațiilor detaliate și documentate formulate de reclamantă pentru a determina dimensiunile întreprinderii, ECHA nu a ținut nicidecum seama de argumentele prezentate.

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 1907/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2006 privind înregistrarea, evaluarea, autorizarea și restricționarea substanțelor chimice (REACH), de înființare a Agenției Europene pentru Produse Chimice, de modificare a Directivei 1999/45/CE și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 793/93 al Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 1488/94 al Comisiei, precum și a Directivei 76/769/CEE a Consiliului și a Directivelor 91/155/CEE, 93/67/CEE, 93/105/CE și 2000/21/CE ale (JO 2006, L 396, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 60, p. 3, rectificare în JO 2007, L 136, p. 3).

         (2)  Recomandarea Comisiei din 6 mai 2003 privind definirea microîntreprinderilor și a întreprinderilor mici și mijlocii (JO 2003, L 124, p. 36).

         (3)  Regulamentul (CE) nr. 340/2008 al Comisiei din 16 aprilie 2008 privind redevențele și drepturile plătite Agenției Europene pentru Produse Chimice în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1907/2006 al Parlamentului European și al Consiliului privind înregistrarea, evaluarea, autorizarea și restricționarea substanțelor chimice (REACH) (JO 2008, L 107, p. 6).


title: Cauza C-82/22 P: Recurs introdus la 7 februarie 2022 de Jean-François Jalkh împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 1 decembrie 2021 în cauza T-230/21, Jalkh/Parlamentul

text:
               28.3.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/21

      Recurs introdus la 7 februarie 2022 de Jean-François Jalkh împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 1 decembrie 2021 în cauza T-230/21, Jalkh/Parlamentul
      (Cauza C-82/22 P)
      (2022/C 138/24)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Recurent: Jean-François Jalkh (reprezentant: F. Wagner, avocat)

         Cealaltă parte din procedură: Parlamentul European

         Concluziile recurentului

      Recurentul solicită Curții:

                  —

                  anularea Hotărârii Tribunalului Uniunii Europene din 1 decembrie 2021 în cauza T-230/21, Jalkh/Parlamentul;

                  —

                  anularea Deciziei P9_TA(2021)0092 a Parlamentului European din 25 martie 2021 privind cererea de ridicare a imunității recurentului [2020/2110 (IMM)];

                  —

                  obligarea Parlamentului European la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea recursului, recurentul invocă trei motive.
      Primul motiv este întemeiat pe încălcarea regulii „penalul ține în loc administrativul și civilul”. Potrivit recurentului, Tribunalul a săvârșit o eroare vădită de apreciere care l-a determinat să înlăture din analiza sa dispoziții juridice în vigoare în Uniunea Europeană și jurisprudența unei țări a Uniunii, care puteau și trebuiau luate în considerare în cauza recurentului, pentru a suspenda procedura de ridicare a imunității acestuia, ținând seama de plângerea împotriva lui X cu constituire de parte civilă depusă la 15 decembrie 2020 la judecătorul de instrucție din Bruxelles, cu acuzația de fals și uz de fals.
      Al doilea motiv este întemeiat pe o eroare vădită de apreciere a dreptului Uniunii prin nerecunoașterea încălcării, de către Parlamentul European, prin intermediul Comisiei JURI, a articolului 7 din Comunicarea 0011/2019 din 19 noiembrie 2019.
      Potrivit recurentului, Tribunalul a săvârșit o eroare vădită de apreciere a dreptului Uniunii și a principiilor sale generale, precum principiul egalității de tratament și principiul bunei administrări, care avea o importanță specifică pentru procedură, deoarece recurentul a susținut că mențiunea scrisă de mână „foarte atentă” care completează formula de curtoazie dactilografiată, care figurează în scrisoarea ministrului justiției din 16 iunie 2020 trebuia considerată ca dezvăluind dorința guvernului francez de a utiliza procedura judiciară în cauză în dezbaterea politică și, ca atare, constituind un fumus persecutionnis.
      Al treilea motiv invocă încălcarea articolului 9 din Protocolul privind imunitățile. Potrivit recurentului, Tribunalul recunoaște că faptele reproșate, utilizarea de către Jean-François Jalkh a bugetului său pentru cheltuielile de asistență parlamentară, sunt acoperite de imunitatea prevăzută la articolul 9 din protocol, dar se limitează la o formulă generală de respingere a plângerii, fără a explica motivele acesteia.


title: Cauza C-776/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgerichts Düsseldorf (Germania) la 15 decembrie 2021 – EV/Alltours Flugreisen GmbH

text:
               28.3.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/13

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgerichts Düsseldorf (Germania) la 15 decembrie 2021 – EV/Alltours Flugreisen GmbH
      (Cauza C-776/21)
      (2022/C 138/12)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Amtsgerichts Düsseldorf

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: EV

         Pârâtă: Alltours Flugreisen GmbH

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Pentru existența unor circumstanțe inevitabile și extraordinare la locul de destinație a călătoriei în sensul articolului 12 alineatul (2) prima teză din Directiva (UE) 2015/2302 a Parlamentului European și a Consiliului din 25 noiembrie 2015 privind pachetele de servicii de călătorie și serviciile de călătorie asociate, de modificare a Regulamentului (CE) nr. 2006/2004 și a Directivei 2001/83/UE ale Parlamentului European și ale Consiliului și de abrogare a Directivei 90/314/CEE a Consiliului (1) (denumită în continuare „Directiva privind pachetele de servicii de călătorie”), este suficient ca destinația călătoriei să fie clasificată ca zonă de risc de către autoritatea specializată instituită la nivel național pentru protecția împotriva bolilor transmisibile, fără ca, în același timp, condițiile clasificării ca zonă de risc să existe la locul de origine?

                  2)

                  La momentul rezilierii pachetului de servicii de călătorie în sensul articolului 12 alineatul (2) prima teză din Directiva privind pachetele de servicii de călătorie, călătorul trebuie să poată prevedea că la locul de destinație sau în vecinătatea imediată a acestuia vor exista, la data plecării sau la momentul călătoriei, circumstanțe care vor afecta semnificativ [executarea pachetului]?

                  3)

                  Rezilierea trebuie să aibă loc cu puțin timp înainte de călătorie sau poate fi declarată în orice moment, între momentul rezervării călătoriei și începerea călătoriei, în cazul în care, la momentul rezilierii, au lipsit orice indicii cu privire la posibilitatea apariției circumstanței extraordinare?

         (1)  JO 2015, L 326, p. 1.


title: Cauza T-13/22: Acțiune introdusă la 3 ianuarie 2022 – Loutsou/EUIPO (POLIS LOUTRON)

text:
               28.3.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/22

      Acțiune introdusă la 3 ianuarie 2022 – Loutsou/EUIPO (POLIS LOUTRON)
      (Cauza T-13/22)
      (2022/C 138/25)
      Limba de procedură: greaca

         Părțile

         Reclamant: Alexandra Loutsou (Salonic, Republica Elenă) (reprezentant: M. Psomakakis Spyridon, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă care cuprinde elementul verbal „POLIS LOUTRON”– cererea de înregistrare nr. 18 144 809

         Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 20 octombrie 2021 în cauza R 544/2020-1

         Concluziile

      Reclamantul (reclamanta) solicită Tribunalului:

                  —

                  admiterea prezentei acțiuni

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  constatarea faptului că recursul introdus la 20 octombrie 2021 în fața primei camere de recurs a EUIPO în cauza R 544/2020 1, privind cererea de înregistrare a mărcii UE nr. 18 144 809 este întemeiat și admiterea acestuia;

                  —

                  anularea în parte a Deciziei nr. L 110din 8 noiembrie 2019 de comunicare a motivelor de respingere a cererii de înregistrare a mărcii Uniunii Europene nr. 18 144 809, în sensul admiterii cererii în integralitatea sa și al protejării mărcii respective ca semn distinctiv pentru produsele și serviciile reclamantei pe teritoriul Uniunii Europene pentru clasele de produse și servicii solicitate;

                  —

                  anularea în parte a Deciziei nr. L 13din 20 ianuarie 2020 prin care se comunică motivele de respingere a cererii de înregistrare a mărcii Uniunii Europene nr. 18 144 809, în sensul admiterii cererii în întregime și protejării mărcii ca semn distinctiv pentru produsele și serviciile reclamantei pe teritoriul Uniunii Europene, pentru clasele de clasificare solicitate;

                  —

                  obligarea administrației pârâte a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală să înregistreze marca POLIS LOUTRON pentru toate clasele solicitate și pentru toate produsele și serviciile solicitate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele invocate

      Decizia atacată a interpretat și a aplicat în mod eronat dispozițiile articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului din 14 iunie 2017 privind marca Uniunii Europene, întrucât marca în discuție nu este nici descriptivă, nici lipsită de caracter distinctiv și, prin urmare, nu există niciun motiv care să împiedice înregistrarea acesteia pentru clasele în cauză și pentru produsele și serviciile din acestea.


title: Cauza C-797/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Sofiyski rayonen sad (Bulgaria) la 15 decembrie 2021 – Y.Ya./K.P.

text:
               28.3.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/13

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Sofiyski rayonen sad (Bulgaria) la 15 decembrie 2021 – Y.Ya./K.P.
      (Cauza C-797/21)
      (2022/C 138/13)
      Limba de procedură: bulgara

         Instanța de trimitere

      Sofiyski rayonen sad

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: Y. Ya.

         Pârâtă: K.P.

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 19 alineatul (1) al doilea paragraf TUE trebuie interpretat în sensul că, din cauza unei încălcări a independenței instanțelor judecătorești, nu sunt garantate cetățenilor căile de atac necesare pentru o protecție jurisdicțională efectivă atunci când, într-un stat membru al Uniunii Europene, detașarea judecătorilor la o instanță superioară este permisă, cu acordul acestora, pe o durată nedeterminată, printr-o decizie a unui organ de conducere al sistemului judiciar independent de celelalte instituții ale statului, în cazul în care se prevăd condiții în ceea ce privește decizia privind încetarea detașării, precum și o cale de atac împotriva acesteia, care însă nu are efect suspensiv în cursul procedurii pendinte? Pe baza căror criterii trebuie să se examineze în mod concret dacă este admisibilă o detașare pe durată nedeterminată?

                  2)

                  Răspunsul la prima întrebare ar fi diferit în cazul în care, în ceea ce privește decizia privind încetarea detașării, se prevăd prin lege condiții obiective care sunt supuse controlului judiciar, dar nu se prevăd astfel de condiții supuse controlului judiciar în ceea ce privește selecția judecătorilor care urmează să fie detașați?

                  3)

                  În cazul în care răspunsul la prima întrebare este că detașarea judecătorilor este admisibilă în condiții care presupun respectarea unor norme obiective, în examinarea măsurii în care dispozițiile naționale sunt contrare cerinței privind existența unor căi de atac suficiente, prevăzute la articolul 19 alineatul (1) al doilea paragraf TUE, trebuie să se țină seama nu numai de criteriile stabilite prin lege, ci și de modalitatea aplicării lor de către autoritățile administrative și judiciare competente?

                  4)

                  Decizia 2006/929/CE a Comisiei trebuie interpretată în sensul că răspunsul la cele trei întrebări de mai sus s-ar modifica în cazul în care s-a constatat o practică națională de detașare care se bazează pe o reglementare similară cu cea în vigoare în prezent, iar acest lucru a dat naștere la obiecții în cadrul procedurii de cooperare și de verificare instituite prin această decizie?

                  5)

                  În cazul în care se constată că dispozițiile naționale privind detașarea judecătorilor ar putea fi contrare obligației de a asigura căile de atac necesare pentru garantarea unei protecții jurisdicționale efective în temeiul articolului 19 alineatul (1) al doilea paragraf TUE, această dispoziție trebuie interpretată în sensul că se opune unor instrucțiuni obligatorii pentru instanța judecătorească națională, emise de o instanță judecătorească superioară, al cărei complet era de asemenea compus dintr-un judecător detașat, și în ce condiții se întâmplă acest lucru? Sunt afectate de un viciu de procedură în special instrucțiunile care nu privesc litigiul pe fond, ci impun efectuarea anumitor acte de procedură?


title: Cauza T-24/22: Acțiune introdusă la 14 ianuarie 2022 – Bensoussan/EUIPO – Lulu’s Fashion Lounge (LOULOU STUDIO)

text:
               28.3.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/23

      Acțiune introdusă la 14 ianuarie 2022 – Bensoussan/EUIPO – Lulu’s Fashion Lounge (LOULOU STUDIO)
      (Cauza T-24/22)
      (2022/C 138/26)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Ugo Bensoussan (Paris, Franța) (reprezentanți: V. Bouchara și A. Maier, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Lulu’s Fashion Lounge LLC (Chico, California, Statele Unite)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Marca în litigiu: cererea de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale LOULOU STUDIO – cererea de înregistrare nr. 18 048 245

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 12 noiembrie 2021 în cauza R 480/2021-4

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  admiterea acțiunii;

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO și a societății LULU’S FASHION LOUNGE LLC să suporte propriile cheltuieli de judecată și la plata în solidar a cheltuielilor de judecată efectuate de domnul Ugo Bensoussan, inclusiv a cheltuielilor de judecată efectuate în procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-74/22: Acțiune introdusă la 8 februarie 2022 – Siemens/Parlamentul

text:
               28.3.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/30

      Acțiune introdusă la 8 februarie 2022 – Siemens/Parlamentul
      (Cauza T-74/22)
      (2022/C 138/35)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Siemens SAS (Saint-Denis, Franța) (reprezentant: E. Berkani, avocat)

         Pârât: Parlamentul European

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:
      cu titlu principal,

                  —

                  anularea celor două decizii din 8 decembrie 2021 de respingere a ofertelor grupului temporar de întreprinderi, a căror membră era societatea Siemens SAS, pentru lotul nr. 1 și pentru lotul nr. 2;

                  —

                  anularea celor două decizii de atribuire a lotului nr. 1 societății Santerne Alsace și a lotului nr. 2 societății Detection Electronice Française (DEF);
                  în subsidiar,

                  —

                  obligarea Parlamentului European la plata sumei de 1 967 994 de euro către societatea Siemens SAS cu titlu de despăgubiri pentru prejudiciile care decurg din pierderea șansei de a câștiga loturile nr. 1 și nr. 2 din contractul în litigiu;
                  în orice caz,

                  —

                  obligarea Parlamentului European la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii împotriva a două decizii ale Parlamentului European din 8 decembrie 2021 de respingere a ofertelor pe care le-a prezentat pentru loturile 1 și 2 în cadrul procedurii de cerere de ofertă nr. 06A70/2021/M004 privind reînnoirea sistemului de securitate în caz de incendiu în clădirile Parlamentului European de la Strasbourg, reclamanta invocă două motive.

                  1.

                  Primul motiv este întemeiat pe nelegalitatea excluderii societății Siemens SAS din loturile nr. 1 și nr. 2. Reclamanta invocă în această privință, pe de o parte, o eroare vădită de apreciere în notarea ofertelor de către Parlamentul European și, pe de altă parte, încălcarea principiului transparenței ca urmare a transmiterii de către Parlamentul European, către societatea Siemens SAS, a unui instrument viciat de simulare care a avut un rol determinant în elaborarea ofertelor.

                  2.

                  Al doilea motiv este întemeiat pe angajarea răspunderii extracontractuale a Parlamentului European. Reclamanta solicită repararea prejudiciului suferit ca urmare a pierderii șansei de a obține atribuirea loturilor nr. 1 și nr. 2.


title: Cauza C-805/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgaria) la 20 decembrie 2021 – ZhU și RD

text:
               28.3.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/14

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgaria) la 20 decembrie 2021 – ZhU și RD
      (Cauza C-805/21)
      (2022/C 138/14)
      Limba de procedură: bulgara

         Instanța de trimitere

      Spetsializiran nakazatelen sad

         Părțile din procedura principală

      ZhU și RD

         Întrebarea preliminară

      O interpretare a dreptului național în sensul că un autovehicul utilizat pentru depozitarea unor produse accizabile (țigarete) fără timbru fiscal, în cantități mari, nu constituie un instrument al infracțiunii este compatibilă cu articolul 2 punctul 3 din Directiva 2014/42 (1) sau, în subsidiar, cu articolul 1 a treia liniuță din Decizia-cadru 2005/212?

         (1)  Directiva 2014/42/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 3 aprilie 2014 privind înghețarea și confiscarea instrumentelor și produselor infracțiunilor săvârșite în Uniunea Europeană (JO 2014, L 127, p. 39).


title: Cauza T-77/22: Acțiune introdusă la 9 februarie 2022 – Asesores Comunitarios SL/Comisia

text:
               28.3.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/31

      Acțiune introdusă la 9 februarie 2022 – Asesores Comunitarios SL/Comisia
      (Cauza T-77/22)
      (2022/C 138/36)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Asesores Comunitarios SL (Madrid, Spania) (reprezentant: J. Monrabà Bagan, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei C(2021) 8946 final din 3 decembrie 2021 prin care s-a refuzat divulgarea Planului de Redresare și Reziliență al Spaniei și

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe susținerea că pârâta a aplicat greșit articolul 4 alineatul (1) litera (a) a patra liniuță din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 (1) prin subminarea interesului public în ceea ce priveşte politica financiară și economică. Se invocă în continuare că decizia contestată nu a menționat în mod precis faptele legate de o amenințare ipotetică la adresa stabilității economice a Regatului Spaniei din cauza divulgării Planului de Redresare și Reziliență al reclamantei.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe susținerea că pârâta a aplicat greșit articolul 4 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 prin faptul că a considerat că divulgarea publică a documentelor solicitate ar încălca viața privată și integritatea persoanelor menţionate în respectivele documente.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe susținerea că pârâta a aplicat greșit articolul 4 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 atunci când a considerat că divulgarea publică a documentelor solicitate ar submina în mod grav procesul decizional în curs.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe susținerea că pârâta a aplicat greșit articolul 4 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 atunci când a considerat că nu s-a stabilit existenţa unui interes public superior pentru divulgarea documentelor solicitate care să prevaleze în raport cu necesitatea protejării procesului decizional în curs.

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO 2001, L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76).


title: Cauza C-809/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Rechtbank Noord-Holland, zittingsplaats Haarlem (Țările de Jos) la 21 decembrie 2021 – Nokia Solutions and Networks Oy/Inspecteur van de Belastingdienst/Douane, kantoor Eindhoven

text:
               28.3.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/15

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Rechtbank Noord-Holland, zittingsplaats Haarlem (Țările de Jos) la 21 decembrie 2021 – Nokia Solutions and Networks Oy/Inspecteur van de Belastingdienst/Douane, kantoor Eindhoven
      (Cauza C-809/21)
      (2022/C 138/16)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Rechtbank Noord-Holland, zittingsplaats Haarlem

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Nokia Solutions and Networks Oy

         Pârât: Inspecteur van de Belastingdienst/Douane, kantoor Eindhoven

         Întrebarea preliminară

      Există o încălcare a dreptului Uniunii, ca cerință impusă de Curtea de Justiție a Uniunii Europene pentru existența dreptului la dobânzi prevăzut de dreptul Uniunii, și în cazul în care, în urma unui control ulterior importului efectuat asupra unei declarații depuse după data de 1 mai 2016, o autoritate a unui stat membru stabilește o taxă cu încălcarea dispozițiilor valide din dreptul Uniunii, iar o instanță națională constată această încălcare a dreptului Uniunii?


title: Cauza C-820/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Administrativen sad Sofia-grad (Bulgaria) la 28 decembrie 2021 – „Vinal” AD/Direktor na Agentsia „Mitnitsi”

text:
               28.3.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/15

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Administrativen sad Sofia-grad (Bulgaria) la 28 decembrie 2021 – „Vinal” AD/Direktor na Agentsia „Mitnitsi”
      (Cauza C-820/21)
      (2022/C 138/17)
      Limba de procedură: bulgara

         Instanța de trimitere

      Administrativen sad Sofia-grad

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă:„Vinal” AD

         Pârât: Direktor na Agentsia „Mitnitsi”

         Întrebările preliminare

      Cum trebuie interpretat articolul 16 alineatul (1) din Directiva 2008/118/CE (1), în partea în care se prevede că autorizația pentru deschiderea și exploatarea unui antrepozit fiscal este supusă condițiilor pe care autoritățile au dreptul să le stabilească în scopul de a preveni orice fraudă sau abuz, și care trebuie să fie conținutul acestor condiții pentru ca obiectivele prevenirii fraudelor sau abuzurilor să poată fi atinse?
      Cum trebuie interpretată interdicția discriminării în sensul considerentului (10) al Directivei 2008/118/CE?
      Cum trebuie interpretate dispozițiile menționate și trebuie ele interpretate în sensul că nu se opun unei reglementări naționale, precum cea a articolului 53 alineatul (1) punctul 3 coroborat cu articolul 47 alineatul (1) punctul 5 din ZADS, în cazul în care această dispoziție prevede, pe lângă o sancțiune deja aplicată pentru aceeași infracțiune, retragerea obligatorie a autorizației pentru viitor, efectuată fără preaviz și pentru o durată nelimitată?

         (1)  Directiva 2008/118/CE a Consiliului din 16 decembrie 2008 privind regimul general al accizelor și de abrogare a Directivei 92/12/CEE (JO 2009, L 9, p. 12).


title: Cauza T-80/22: Acțiune introdusă la 14 februarie 2022 – OF/Comisia

text:
               28.3.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/32

      Acțiune introdusă la 14 februarie 2022 – OF/Comisia
      (Cauza T-80/22)
      (2022/C 138/37)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: OF (reprezentant: N. de Montigny, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  cu titlu principal,

                              —

                              anularea deciziei din 13 aprilie 2021 a PMO.1 prin care se refuză prelungirea alocațiilor familiale pentru luarea în îngrijire financiară a copiilor soțului;

                              —

                              anularea deciziei din 10 mai 2021 a PMO.1 de punere în aplicare a articolului 85, adoptată în temeiul deciziei din 13 aprilie 2021;

                              —

                              anularea, în măsura în care este necesar, a deciziei de respingere a reclamației din data de 12 noiembrie 2021;

                  —

                  în subsidiar,

                              —

                              obligarea pârâtei la plata unei despăgubiri pentru prejudiciul psihologic și material rezultat din greșeala administrativă săvârșită de administrație, evaluată la 56 504,61 de euro;

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea cererii sale având ca obiect anularea deciziei din 13 aprilie 2021 a PMO.1 prin care se refuză prelungirea alocațiilor familiale pentru luarea în îngrijire financiară a copiilor soțului, reclamanta invocă patru motive.

                  1.

                  Primul motiv este întemeiat pe o eroare de drept și de fapt, pe o motivare eronată și contradictorie, pe îngreunarea sarcinii probei, pe neluarea în considerare a împrejurărilor specifice ale speței și pe încălcarea noțiunii de întreținere.

                  2.

                  Al doilea motiv este întemeiat pe încălcarea principiilor previzibilității, securității juridice și aplicării uniforme în timp a Statutului funcționarilor Uniunii Europene (denumit în continuare „statutul”), precum și pe lipsa unei motivări suficiente.

                  3.

                  Al treilea motiv este întemeiat pe încălcarea principiului bunei administrări, pe discriminarea pozitivă, pe respingerea nelegală a certificatului legalizat, pe încălcarea obligației de solicitudine și a dreptului oricărei persoane de a fi ascultată înainte de adoptarea unei decizii care îi afectează interesele sau situația.

                  4.

                  Al patrulea motiv este întemeiat pe o eroare vădită de apreciere a situației reclamantei și a realității luării în îngrijire financiară a copiilor soțului.

            În susținerea cererii sale având ca obiect anularea deciziei din 10 mai 2021 a PMO.1 de punere în aplicare a articolului 85, adoptată în temeiul deciziei din 13 aprilie 2021, reclamanta invocă două motive.

                  1.

                  Primul motiv este întemeiat pe încălcarea dreptului de a fi ascultată.

                  2.

                  Al doilea motiv este întemeiat pe încălcarea articolului 85 din statut și a condițiilor prevăzute pentru restituirea plăților nedatorate.


title: Cauza C-191/21: Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 10 februarie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour administrative d'appel de Lyon – Franța) – Ministre de l’Économie, des Finances et de la Relance/Les Anges d’Eux SARL, Echo 5 SARL, Cletimmo SAS [Trimitere preliminară – Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții – Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (TVA) – Directiva 2006/112/CE – Articolul 392 – Regimul de impozitare a marjei – Domeniu de aplicare – Livrări de clădiri și de terenuri construibile cumpărate în vederea revânzării – Persoană impozabilă care nu a avut dreptul de deducere cu ocazia achiziției clădirilor – Revânzare supusă TVA-ului – Noțiunea „teren construibil”]

text:
               28.3.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/4

      Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 10 februarie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour administrative d'appel de Lyon – Franța) – Ministre de l’Économie, des Finances et de la Relance/Les Anges d’Eux SARL, Echo 5 SARL, Cletimmo SAS
      (Cauza C-191/21) (1)

      (Trimitere preliminară - Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții - Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (TVA) - Directiva 2006/112/CE - Articolul 392 - Regimul de impozitare a marjei - Domeniu de aplicare - Livrări de clădiri și de terenuri construibile cumpărate în vederea revânzării - Persoană impozabilă care nu a avut dreptul de deducere cu ocazia achiziției clădirilor - Revânzare supusă TVA-ului - Noțiunea „teren construibil”)
      (2022/C 138/04)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Cour administrative d'appel de Lyon

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: Ministre de l’Économie, des Finances et de la Relance

         Pârâte: Les Anges d’Eux SARL, Echo 5 SARL, Cletimmo SAS

         Dispozitivul

      Articolul 392 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie interpretat în sensul că exclude aplicarea regimului de impozitare a marjei unor operațiuni de livrare de terenuri construibile atunci când aceste terenuri, achiziționate ca terenuri ocupate de construcții, au devenit, între momentul achiziției lor și cel al revânzării lor de către persoana impozabilă, terenuri construibile, dar că acesta nu exclude aplicarea acestui regim unor operațiuni de livrare de terenuri construibile atunci când aceste terenuri au făcut obiectul, între momentul achiziției lor și cel al revânzării lor de către persoana impozabilă, al unor modificări ale caracteristicilor lor cum ar fi o parcelare.

         (1)  Data depunerii: 25.3.2021.


title: Cauza C-460/21: Ordonanța Curții (Camera a opta) din 7 februarie 2022 [cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) – Portugalia] – Vapo Atlantic SA/Autoridade Tributária e Aduaneira [Trimitere preliminară – Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții – Accize – Directiva 2008/118/CE – Articolul 1 alineatul (2) – Aplicarea, în anumite scopuri, de taxe indirecte suplimentare – „Anumite scopuri” – Noțiune – Finanțarea unei întreprinderi publice, concesionară a rețelei rutiere naționale – Obiective de reducere a ratei accidentelor și de durabilitate a mediului – Finalitate pur bugetară – Refuzul restituirii taxei întemeiat pe îmbogățirea fără justă cauză – Condiții]

text:
               28.3.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/5

      Ordonanța Curții (Camera a opta) din 7 februarie 2022 [cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) – Portugalia] – Vapo Atlantic SA/Autoridade Tributária e Aduaneira
      (Cauza C-460/21) (1)

      (Trimitere preliminară - Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții - Accize - Directiva 2008/118/CE - Articolul 1 alineatul (2) - Aplicarea, în anumite scopuri, de taxe indirecte suplimentare - „Anumite scopuri” - Noțiune - Finanțarea unei întreprinderi publice, concesionară a rețelei rutiere naționale - Obiective de reducere a ratei accidentelor și de durabilitate a mediului - Finalitate pur bugetară - Refuzul restituirii taxei întemeiat pe îmbogățirea fără justă cauză - Condiții)
      (2022/C 138/05)
      Limba de procedură: portugheza

         Instanța de trimitere

      Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD)

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Vapo Atlantic SA

         Pârâtă: Autoridade Tributária e Aduaneira

         Dispozitivul

      Prin Ordonanța Curții din 7 februarie 2022, Curtea (Camera a opta) hotărăște:

                  1)

                  Articolul 1 alineatul (2) din Directiva 2008/118/CE a Consiliului din 16 decembrie 2008 privind regimul general al accizelor și de abrogare a Directivei 92/12/CEE trebuie interpretat în sensul că nu urmărește „anumite scopuri”, în sensul acestei dispoziții, o redevență ale cărei venituri sunt alocate în general unei întreprinderi publice concesionare a rețelei rutiere naționale și a cărei structură nu indică nicio intenție de a descuraja consumul principalilor combustibili utilizați pentru transportul rutier.

                  2)

                  Dreptul Uniunii trebuie interpretat în sensul că se opune ca autoritățile naționale să își poată motiva refuzul de a rambursa o redevență indirectă contrară Directivei 2008/118 prin faptul că prezumă repercutarea acestei redevențe asupra terților și, prin urmare, îmbogățirea fără justă cauză a persoanei impozabile.

         (1)  Data depunerii: 26/07/2021.


title: Cauza C-829/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Hessischer Verwaltungsgerichtshof (Germania) la 24 decembrie 2021 – TE, RU, reprezentată legal de TE/Stadt Frankfurt am Main

text:
               28.3.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/16

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Hessischer Verwaltungsgerichtshof (Germania) la 24 decembrie 2021 – TE, RU, reprezentată legal de TE/Stadt Frankfurt am Main
      (Cauza C-829/21)
      (2022/C 138/18)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Hessischer Verwaltungsgerichtshof

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: TE, RU, reprezentată legal de TE

         Pârât: Stadt Frankfurt am Main

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 38a alineatul (1) din Aufenthaltsgesetz (Legea privind șederea, denumită în continuare „AufenthG”), care, potrivit dreptului național, trebuie interpretat în sensul că rezidentul pe termen lung care se mută într-un alt stat trebuie să dețină statutul de rezident pe termen lung în primul stat membru și la momentul reînnoirii permisului său de ședere, este conform cu dispozițiile articolului 14 și următoarele din Directiva 2003/109/CE (1), care prevăd doar că un rezident pe termen lung are dreptul de a locui pentru o perioadă mai mare de trei luni pe teritoriul altui stat membru decât cel care i-a acordat statutul de rezident pe termen lung, cu condiția îndeplinirii celorlalte condiții prevăzute la capitolul III din directivă?

                  2)

                  În cazul pronunțării cu privire la o cerere de reînnoire în temeiul articolului 38a alineatul (1) din AufenthG, autoritatea pentru străini are dreptul, în temeiul dispozițiilor articolului 14 și următoarele din Directiva 2003/109, atunci când sunt îndeplinite celelalte condiții pentru o reînnoire temporară, iar străinul dispune în special de venituri stabile și regulate, să constate, într-un mod care anulează dreptul, că, între timp, așadar după mutarea în al doilea stat membru, străinul a pierdut statutul acordat în primul stat membru, în conformitate cu articolul 9 alineatul (4) al doilea paragraf din Directiva 2003/109? Momentul relevant pentru pronunțare este cel al ultimei decizii a autorității sau cel al ultimei hotărâri judecătorești?

                  3)

                  În cazul unui răspuns negativ la prima și la a doua întrebare:
                  Rezidentului pe termen lung îi revine sarcina de a dovedi că dreptul său de ședere în calitate de rezident pe termen lung în primul stat membru nu a expirat?
                  În cazul unui răspuns negativ: O instanță națională sau o autoritate națională are dreptul de a examina dacă permisul de ședere acordat rezidentului pe termen lung pe durată nedeterminată a expirat sau acest lucru ar fi contrar principiului recunoașterii reciproce a deciziilor administrative în temeiul dreptului Uniunii Europene?

                  4)

                  Lipsa dovezii unei locuințe adecvate poate fi reținută împotriva unei resortisante a unei țări terțe care a intrat pe teritoriul Germaniei venind din Italia, care are un permis de ședere pe termen lung acordat pe durată nedeterminată, care dispune de venituri stabile și regulate, deși Germania nu a făcut uz de abilitarea prevăzută la articolul 15 alineatul (4) al doilea paragraf din Directiva 2003/109, iar atribuirea unei locuințe sociale a fost necesară numai pentru motivul că, atât timp cât nu deține un permis de ședere potrivit articolului 38a alineatul (1) din AufenthG, nu beneficiază de alocație pentru copii?

         (1)  Directiva 2003/109/CE a Consiliului din 25 noiembrie 2003 privind statutul resortisanților țărilor terțe care sunt rezidenți pe termen lung (JO 2004, L 16, p. 44, Ediție specială, 19/vol. 6, p. 225).


title: Cauza C-745/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de rechtbank den Haag, zittingsplaats Zwolle (Țările de Jos) la 2 decembrie 2021 – L. G./Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

text:
               28.3.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/5

      Cerere de decizie preliminară introdusă de rechtbank den Haag, zittingsplaats Zwolle (Țările de Jos) la 2 decembrie 2021 – L. G./Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid
      (Cauza C-745/21)
      (2022/C 138/06)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Rechtbank den Haag, zittingsplaats Zwolle

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: L. G.

         Pârât: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Dreptul Uniunii se opune ca, pentru stabilirea statului membru responsabil de examinarea unei cereri de azil, interesul unui copil cu care solicitanta era însărcinată la momentul depunerii cererii să dobândească semnificație autonomă ca urmare a unei dispoziții de drept național?

                  2)

                              a.

                              Articolul 16 alineatul (1) din Regulamentul Dublin (1) se opune ca această dispoziție să fie aplicabilă în ceea ce îl privește pe soțul reclamantei, care are reședința legală pe teritoriul statului membru căruia îi este adresată cererea?

                              b.

                              Dacă nu este cazul, sarcina solicitantei a determinat dependența, în sensul dispoziției menționate, față de soțul cu care era însărcinată?

                  3)

                  Dacă dreptul Uniunii nu se opune ca, pentru stabilirea statului membru responsabil de examinarea unei cereri de azil, interesul unui copil nenăscut să dobândească semnificație autonomă ca urmare a unei dispoziții de drept național, articolul 16 alineatul (1) din Regulamentul Dublin se poate aplica relației dintre copilul nenăscut și tatăl acestui copil nenăscut, care are reședința legală pe teritoriul statului membru căruia îi este adresată cererea?

         (1)  Regulamentul (UE) nr. 604/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 26 iunie 2013 de stabilire a criteriilor și mecanismelor de determinare a statului membru responsabil de examinarea unei cereri de protecție internațională prezentate într-unul dintre statele membre de către un resortisant al unei țări terțe sau de către un apatrid (JO 2013, L 180, p. 31).


title: Cauza T-36/22: Acțiune introdusă la 19 ianuarie 2022 – Romedor Pharma/EUIPO – Perfect Care Distribution (PERFECT FARMA CERVIRON)

text:
               28.3.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/23

      Acțiune introdusă la 19 ianuarie 2022 – Romedor Pharma/EUIPO – Perfect Care Distribution (PERFECT FARMA CERVIRON)
      (Cauza T-36/22)
      (2022/C 138/27)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: româna

         Părțile

         Reclamantă: Romedor Pharma SRL (Focşani, România) (reprezentant: E. Dicu, avocată)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Perfect Care Distribution (Bucureşti, România)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă PERFECT FARMA CERVIRON – marca Uniunii Europene nr. 10 864 511

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de anulare

         Decizia atacată: Decizia Camerei a II-a de recurs a EUIPO din 17 noiembrie 2021 în cauza R 522/2021-2

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  admiterea căii de atac astfel cum va fi formulată și motivată;

                  —

                  anularea deciziei atacate și, pe cale de consecință, admiterea cererii de anulare marca EUTM nr. 10 864 511.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 60, paragraful 1, litera c), combinat cu articolul 8, paragraful 4 din Regulamentul (UE) nr. 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza C-760/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgericht Wien (Austria) la 10 decembrie 2021 – Kwizda Pharma GmbH

text:
               28.3.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/6

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgericht Wien (Austria) la 10 decembrie 2021 – Kwizda Pharma GmbH
      (Cauza C-760/21)
      (2022/C 138/07)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Verwaltungsgericht Wien

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Kwizda Pharma GmbH

         Autoritate pârâtă: Landeshauptmann von Wien

         Întrebările preliminare

      Verwaltungsgericht Wien (Tribunalul Administrativ din Viena) adresează următoarele întrebări referitoare la interpretarea Regulamentului (UE) nr. 609/2013 (1) și a Directivei 2002/46/CE (2):

                  1 a)

                  Pentru a fi calificat drept aliment destinat unor scopuri medicale speciale, este necesar să se demonstreze că un produs este în măsură să obțină rezultatele promise, specifice bolii sau afecțiunii, exclusiv în cadrul regimului dietetic indicat din punctul de vedere al sănătății ca urmare a acestei boli sau afecțiuni, având în vedere cerințele referitoare la aportul nutrițional impuse de boala sau de afecțiunea respectivă?

                  1 b)

                  În acest context, trebuie să se considere că există un regim dietetic numai atunci când o persoană își modifică modul de alimentație astfel încât sunt ingerate elemente nutritive diferite sau suplimentare care sunt asimilate de organism pe cale digestivă?

                  1 c)

                  În plus, pentru calificarea drept aliment destinat unor scopuri medicale speciale, este necesar ca afecțiunea sau boala căreia îi este destinat produsul să impună un regim dietetic prin care pacientul să asimileze elementele nutritive conținute în produs care nu pot fi asimilate prin intermediul unei diete normale?

                  1 d)

                  Alimentul destinat unor scopuri medicale speciale trebuie să își îndeplinească efectul medical numai prin includerea tuturor sau a unora dintre elementele nutritive care nu pot fi asimilate prin intermediul unei diete normale, dar care sunt strict necesare sau impuse în scopul menținerii funcțiilor vitale ale pacientului?

            În cazul unui răspuns negativ, care trebuie să fie natura ingredientelor unui produs pentru a îndeplini cerințele privind un aliment destinat unor scopuri medicale speciale?

                  2 a)

                  Calificarea unui produs drept supliment alimentar se opune posibilității ca acest produs să poată fi calificat de asemenea drept aliment destinat unor scopuri medicale speciale?

                  2 b)

                  În cazul unui răspuns negativ, potrivit căror criterii trebuie să se stabilească dacă un anumit supliment alimentar nu poate fi calificat drept aliment destinat unor scopuri medicale speciale?

                  2 c)

                  Un „regim dietetic” în sensul articolului 2 alineatul (2) litera (g) din Regulamentul nr. 609/2013 se poate limita la utilizarea „suplimentelor alimentare” în sensul Directivei 2002/46 referitoare la apropierea legislațiilor statelor membre privind suplimentele alimentare?

                  2 d)

                  Pentru ca un produs alimentar să poată fi considerat aliment destinat unor scopuri medicale speciale este suficient ca acest produs conține elemente nutritive care pot fi de asemenea asimilate prin ingerarea suplimentelor alimentare sau a altor produse alimentare, dar care sunt combinate în mod specific în legătură cu o anumită boală sau afecțiune?

                  3)

                  Potrivit căror criterii trebuie distins un medicament de un aliment destinat unor scopuri medicale speciale sau pentru a opera o delimitare între acestea?

                  4)

                  Cerința prevăzută la articolul 2 alineatul (2) litera (g) din Regulamentul nr. 609/2013, potrivit căreia pentru calificarea drept aliment destinat unor scopuri medicale speciale ingredientele relevante trebuie să își producă efectul în cadrul unui regim dietetic care nu poate fi obținut prin modificarea dietei normale, trebuie interpretată în sensul că un pacient în considerarea bolii sau a afecțiunii căruia este introdus pe piață alimentul destinat unor scopuri medicale speciale nu este în măsură să își acopere suficient cerințele nutriționale prin ingerarea produselor alimentare disponibile în general?

                  5 a)

                  Expresia „al căror regim dietetic nu poate fi realizat numai prin modificarea dietei normale” prevăzută la articolul 2 alineatul (2) litera (g) din Regulamentul nr. 609/2013 este relativă în măsura în care trebuie să se considere că această cerință este îndeplinită și în cazul în care asimilarea necesară a elementelor nutritive ca urmare a bolii sau a afecțiunii respective nu poate fi obținută prin intermediul produselor alimentare disponibile în general (în special suplimente alimentare) decât printr-un efort deosebit?

                  5 b)

                  În cazul unui răspuns afirmativ, potrivit căror criterii trebuie să se stabilească dacă un efort legat de asimilarea produselor alimentare disponibile în general îndeplinește cerința „al căror regim dietetic nu poate fi realizat numai prin modificarea dietei normale” prevăzută la articolul 2 alineatul (2) litera (g) din Regulamentul nr. 609/2013? În special, pentru ca această condiție să fie îndeplinită, este suficient ca un pacient să fie obligat să ingereze în mod separat mai multe suplimente alimentare disponibile în general?

                  6 a)

                  Ce trebuie să se înțeleagă printr-un element nutritiv în sensul articolului 2 alineatul (2) litera (g) din Regulamentul nr. 609/2013?

                  6 b)

                  Potrivit căror criterii trebuie să se stabilească dacă un anumit ingredient al unui produs trebuie calificat drept element nutritiv în sensul articolului 2 alineatul (2) litera (g) din Regulamentul nr. 609/2013?

                  7 a)

                  Cerința prevăzută la articolul 2 alineatul (2) litera (g) din Regulamentul nr. 609/2013 „care trebuie utilizate sub supraveghere medicală” este deja îndeplinită în cazul în care acest produs este eliberat într-o farmacie fără a fi necesară o prescripție medicală prealabilă?

                  7 b)

                  Potrivit căror criterii trebuie să se stabilească dacă cerința utilizării sub supraveghere medicală în sensul articolului 2 alineatul (2) litera (g) din Regulamentul nr. 609/2013 este îndeplinită în privința unui anumit produs?

                  7 c)

                  Care este consecința eventualei nerespectări, în speță sau chiar în general, a acestei cerințe a utilizării sub supraveghere medicală în sensul articolului 2 alineatul (2) litera (g) din Regulamentul nr. 609/2013?

                  8 a)

                  Trebuie să se considere că există un aliment destinat unor scopuri medicale speciale numai dacă acesta nu poate fi utilizat fără supraveghere medicală?

                  8 b)

                  În cazul unui răspuns afirmativ, potrivit căror criterii trebuie să se stabilească dacă un produs alimentar poate fi utilizat și fără supraveghere medicală?

         (1)  Regulamentul (UE) nr. 609/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 12 iunie 2013 privind alimentele destinate sugarilor și copiilor de vârstă mică, alimentele destinate unor scopuri medicale speciale și înlocuitorii unei diete totale pentru controlul greutății și de abrogare a Directivei 92/52/CEE a Consiliului, a Directivelor 96/8/CE, 1999/21/CE, 2006/125/CE și 2006/141/CE ale Comisiei, a Directivei 2009/39/CE a Parlamentului European și a Consiliului și a Regulamentelor (CE) nr. 41/2009 și (CE) nr. 953/2009 ale Comisiei (JO 2013, L 181, p. 35).

         (2)  Directiva 2002/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 10 iunie 2002 referitoare la apropierea legislațiilor statelor membre privind suplimentele alimentare (JO 2002, L 183, p. 51, Ediție specială, 13/vol. 36, p. 39).


title: Cauza C-833/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Endesa Generación S.A.U (Spania) la 31 decembrie 2021 – Endesa Generación S.A.U/Tribunal Económico Administrativo Central

text:
               28.3.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/17

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Endesa Generación S.A.U (Spania) la 31 decembrie 2021 – Endesa Generación S.A.U/Tribunal Económico Administrativo Central
      (Cauza C-833/21)
      (2022/C 138/19)
      Limba de procedură: spaniola

         Instanța de trimitere

      Audiencia Nacional

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Endesa Generación S.A.U

         Pârât: Tribunal Económico Administrativo Central

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Este compatibilă cu articolul 14 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2003/96/CE (1) o reglementare națională spaniolă care instituie o taxă pe cărbunele utilizat pentru producerea de electricitate, în măsura în care, deși prevede că obiectivul său este de a proteja mediul, acesta nu se reflectă în structura taxei, care este percepută pentru finanțarea costurilor sistemului de energie electrică?

                  2)

                  Se poate considera că obiectivul de mediu se concretizează în structura taxei prin faptul că cotele de impozitare se stabilesc în raport cu puterea calorifică a cărbunelui utilizat pentru producerea de electricitate?

                  3)

                  Obiectivul de mediu este îndeplinit prin simpla impozitare a anumitor produse energetice neregenerabile și prin neimpozitarea produselor considerate mai puțin dăunătoare pentru mediu?

         (1)  Directiva 2003/96/CE a Consiliului din 27 octombrie 2003 privind restructurarea cadrului comunitar de impozitare a produselor energetice și a electricității (JO 2003, L 283, p. 51, Ediție specială, 09/vol. 2, p. 98).


title: Cauza T-37/22: Acțiune introdusă la 19 ianuarie 2022 – Romedor Pharma/EUIPO – Perfect Care Distribution (Cerviron)

text:
               28.3.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/24

      Acțiune introdusă la 19 ianuarie 2022 – Romedor Pharma/EUIPO – Perfect Care Distribution (Cerviron)
      (Cauza T-37/22)
      (2022/C 138/28)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: româna

         Părțile

         Reclamantă: Romedor Pharma SRL (Focşani, România) (reprezentant: E. Dicu, avocată)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Perfect Care Distribution (Bucureşti, România)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală CERVIRON – marca Uniunii Europene nr. 18 100 664

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de anulare

         Decizia atacată: Decizia Camerei a II-a de recurs a EUIPO din 17 noiembrie 2021 în cauza R 520/2021-2

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  admiterea căii de atac astfel cum va fi formulată și motivată;

                  —

                  anularea deciziei atacate și, pe cale de consecință, admiterea cererii de anulare marca EUTM nr. 18 100 664.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 60, paragraful 1, litera c), combinat cu articolul 8, paragraful 4 din Regulamentul (UE) nr. 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza C-30/22: Cerere de decizie preliminară introdusă de Administrativen sad Veliko Tarnovo (Bulgaria) la 12 ianuarie 2022 – DV/Direktor na Teritorialno podelenie na Natsionalnia osiguritelen institut – Veliko Tarnovo

text:
               28.3.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/18

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Administrativen sad Veliko Tarnovo (Bulgaria) la 12 ianuarie 2022 – DV/Direktor na Teritorialno podelenie na Natsionalnia osiguritelen institut – Veliko Tarnovo
      (Cauza C-30/22)
      (2022/C 138/21)
      Limba de procedură: bulgara

         Instanța de trimitere

      Administrativen sad Veliko Tarnovo

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: DV

         Pârât: Direktor na Teritorialno podelenie na Natsionalnia osiguritelen institut – Veliko Tarnovo

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Dispozițiile coroborate ale articolului 30 alineatul (2) din Acordul privind retragerea Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord din Uniunea Europeană și din Comunitatea Europeană a Energiei Atomice și articolului 30 alineatul (1) litera (a) din acest acord, trebuie să fie interpretate în sensul că persoanele la care se face referire în cea de a doua dispoziție intră în domeniul de aplicare personal al articolului 31 alineatul (1) din acord în cazul în care au fost resortisanți ai unui stat membru pe întreaga durată a perioadei de tranziție, fără întrerupere, și le era aplicabilă, în același timp, legislația Regatului Unit, sau trebuie să fie interpretate în sensul că persoanele menționate la articolul 30 alineatul (1) litera (a) din acord intră sub incidența articolului 31 alineatul (1) numai dacă erau angajate în Regatul Unit la sfârșitul perioadei de tranziție și/sau după încheierea acesteia?

                  2)

                  Dispozițiile coroborate ale articolului 30 alineatul (2) și articolului 30 alineatul (1) litera (c) din acord trebuie să fie interpretate în sensul că persoanele menționate în a doua dispoziție intră sub incidența articolului 31 alineatul (1) din acord dacă, în calitate de cetățeni ai Uniunii, au avut reședința în Regatul Unit fără întrerupere pe întreaga durată a perioadei de tranziție și, în același timp, le este aplicabilă legislația unui singur stat membru pe întreaga durată a perioadei de tranziție până la sfârșitul acesteia, sau trebuie să fie interpretate în sensul că persoanele menționate la articolul 30 alineatul (1) litera (c) nu intră sub incidența articolului 31 alineatul (1) dacă au renunțat la reședința lor în Regatul Unit după încheierea perioadei de tranziție?

                  3)

                  În cazul în care din interpretarea dispozițiilor coroborate ale alineatului (2) și ale alineatului (1) literele (a) și (c) ale articolului 30 din acord rezultă că aceste dispoziții nu sunt aplicabile situației de fapt din procedura principală, deoarece cetățeanul Uniunii a renunțat la reședința sa după încheierea perioadei de tranziție, dispozițiile coroborate ale alineatelor (4) și (3) ale articolului 30 din acord trebuie să fie interpretate în sensul că persoanele care au reședința în statul-gazdă sau lucrează în statul de desfășurare a activității profesionale nu mai intră sub incidența dispozițiilor articolului 30 alineatul (1) atunci când raporturile lor juridice în calitate de salariați (lucrători) au încetat și, ca urmare a acestui fapt, și-au pierdut dreptul de ședere și au părăsit statul de desfășurare a activității profesionale, respectiv statul-gazdă după încheierea perioadei de tranziție, sau trebuie interpretate în sensul că limitarea prevăzută la articolul 30 alineatul (4) privește dreptul de ședere și dreptul de muncă exercitate după încheierea perioadei de tranziție, indiferent de momentul încetării drepturilor, în cazul în care aceste drepturi existau după încheierea perioadei de tranziție?


title: Cauza C-16/22: Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberlandesgericht Graz (Austria) la 6 ianuarie 2022 – Staatsanwaltschaft Graz/MS

text:
               28.3.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/17

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberlandesgericht Graz (Austria) la 6 ianuarie 2022 – Staatsanwaltschaft Graz/MS
      (Cauza C-16/22)
      (2022/C 138/20)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Oberlandesgericht Graz

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: Staatsanwaltschaft Graz

         Pârâtă: MS

         Intervenient: Finanzamt für Steuerstrafsachen und Steuerfahndung Düsseldorf

         Întrebarea preliminară

      Articolul 1 alineatul (1) prima teză și articolul 2 litera (c) punctul (i) din Directiva 2014/41/UE (1) trebuie interpretate în sensul că trebuie considerat „autoritate judiciară” și „autoritate emitentă” în înțelesul acestor dispoziții și un Finanzamt für Steuerstrafsachen und Steuerfahndung (administrație fiscală competentă pentru afaceri fiscale penale și anchete fiscale) german, împuternicit în temeiul prevederilor naționale să exercite drepturile și obligațiile Ministerului Public în ceea ce privește anumite infracțiuni?

         (1)  Directiva 2014/41/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 3 aprilie 2014 privind ordinul european de anchetă în materie penală (JO 2014, L 130, p. 1).


title: Cauza C-89/22: Ordonanța Președintelui Curții din 11 martie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Amtsgericht Hamburg – Germania) – Passengers friend GmbH/British Airways plc (Transporturi aeriene – Compensarea pasagerilor aerieni în cazul întârzierii prelungite a zborurilor – Zbor de legătură împărțit în două segmente – Întârziere prelungită la destinația finală intervenită în cadrul celui de al doilea segment operat de o companie aeriană din afara Uniunii Europene – Cerere de compensație împotriva companiei aeriene europene care a operat primul segment)

text:
               23.5.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 207/9

      Ordonanța Președintelui Curții din 11 martie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Amtsgericht Hamburg – Germania) – Passengers friend GmbH/British Airways plc
      (Cauza C-89/22) (1)

      (Transporturi aeriene - Compensarea pasagerilor aerieni în cazul întârzierii prelungite a zborurilor - Zbor de legătură împărțit în două segmente - Întârziere prelungită la destinația finală intervenită în cadrul celui de al doilea segment operat de o companie aeriană din afara Uniunii Europene - Cerere de compensație împotriva companiei aeriene europene care a operat primul segment)
      (2022/C 207/12)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Amtsgericht Hamburg

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Passengers friend GmbH

         Pârâtă: British Airways plc

         Dispozitivul

      Radiază cauza C-89/22 din registrul Curţii.

         (1)  Data depunerii: 10.02.2022


title: Cauza C-186/18: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 14 octombrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Supremo – Spania) – José Cánovas Pardo SL/Club de Variedades Vegetales Protegidas [Trimitere preliminară – Protecția comunitară a soiurilor de plante – Regulamentul (CE) nr. 2100/94 – Articolul 96 – Calculul termenului de prescripție a acțiunilor prevăzute la articolele 94 și 95 – Momentul de la care începe să curgă termenul – Data acordării protecției comunitare, precum și a luării la cunoștință a actului și a identității autorului – Data încetării comportamentului în discuție – Acte succesive – Acte continue – Limitare la actele realizate cu mai mult de trei ani în urmă]

text:
               13.12.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 502/2

      Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 14 octombrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Supremo – Spania) – José Cánovas Pardo SL/Club de Variedades Vegetales Protegidas
      (Cauza C-186/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Protecția comunitară a soiurilor de plante - Regulamentul (CE) nr. 2100/94 - Articolul 96 - Calculul termenului de prescripție a acțiunilor prevăzute la articolele 94 și 95 - Momentul de la care începe să curgă termenul - Data acordării protecției comunitare, precum și a luării la cunoștință a actului și a identității autorului - Data încetării comportamentului în discuție - Acte succesive - Acte continue - Limitare la actele realizate cu mai mult de trei ani în urmă)
      (2021/C 502/02)
      Limba de procedură: spaniola

         Instanța de trimitere

      Tribunal Supremo

         Părțile din procedura principală

         Apelantă: José Cánovas Pardo SL

         Intimat: Club de Variedades Vegetales Protegidas

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 96 din Regulamentul (CE) nr. 2100/94 al Consiliului din 27 iulie 1994 de instituire a unui sistem de protecție comunitară a soiurilor de plante trebuie interpretat în sensul că termenul de prescripție de trei ani menționat de această dispoziție pentru acțiunile prevăzute la articolele 94 și 95 din acest regulament începe să curgă, indiferent de împrejurarea că actul de contrafacere a unui soi protejat continuă în timp, precum și de data la care actul respectiv a încetat, de la data la care, pe de o parte, protecția comunitară a soiurilor de plante a fost în final acordată și, pe de altă parte, titularul protecției comunitare a luat cunoștință de existența acestui act și de identitatea autorului său.

                  2)

                  Articolul 96 din Regulamentul nr. 2100/94 trebuie interpretat în sensul că sunt prescrise numai acțiunile prevăzute la articolele 94 și 95 din acest regulament referitoare la un ansamblu de acte de contrafacere a unui soi protejat care au fost introduse la mai mult de trei ani după ce, pe de o parte, protecția comunitară a soiurilor de plante a fost în final acordată și după ce, pe de altă parte, titularul a luat cunoștință de existența fiecăruia dintre actele, considerate individual, care fac parte din acest ansamblu și de identitatea autorului lor.

         (1)  JO C 211, 18.6.2018.


title: Cauza C-373/19: Hotărârea Curții (Camera a noua) din 21 octombrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesfinanzhof – Germania) – Finanzamt München Abteilung III/Dubrovin & Tröger GbR – Aquatics [Trimitere preliminară – Taxa pe valoarea adăugată (TVA) – Directiva 2006/112/CE – Articolul 132 alineatul (1) literele (i) și (j) – Scutiri pentru anumite activități de interes general – Educația copiilor și a tinerilor, învățământul școlar sau universitar – Învățământ școlar sau universitar – Cursuri elementare de înot]

text:
               13.12.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 502/3

      Hotărârea Curții (Camera a noua) din 21 octombrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesfinanzhof – Germania) – Finanzamt München Abteilung III/Dubrovin & Tröger GbR – Aquatics
      (Cauza C-373/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Taxa pe valoarea adăugată (TVA) - Directiva 2006/112/CE - Articolul 132 alineatul (1) literele (i) și (j) - Scutiri pentru anumite activități de interes general - Educația copiilor și a tinerilor, învățământul școlar sau universitar - Învățământ școlar sau universitar - Cursuri elementare de înot)
      (2021/C 502/03)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Bundesfinanzhof

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: Finanzamt München Abteilung III

         Pârâtă: Dubrovin & Tröger GbR – Aquatics

         Dispozitivul

      Noțiunea de „învățământ școlar sau universitar”, în înțelesul articolului 132 alineatul (1) literele (i) și (j) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată, trebuie interpretată în sensul că nu cuprinde cursurile de înot asigurate de o școală de înot.

         (1)  JO C 27, 27.1.2020.


title: Cauza C-583/19 P: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 14 octombrie 2021 – Belén Bernaldo de Quirós/Comisia Europeană [Recurs – Funcție publică – Procedură disciplinară – Statutul funcționarilor Uniunii Europene – Articolul 3 din anexa IX – Decizia C(2004) 1588 a Comisiei de stabilire a dispozițiilor generale de aplicare privind desfășurarea anchetelor administrative și a procedurilor disciplinare – Articolul 4 alineatul (4) – Anchetă administrativă – Audierea funcționarului în cauză – Mandat încredințat Oficiului de Investigație și de Disciplină al Comisiei (IDOC) pentru a efectua această audiere – Dreptul la apărare – Dreptul de a fi ascultat]

text:
               13.12.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 502/3

      Hotărârea Curții (Camera a doua) din 14 octombrie 2021 – Belén Bernaldo de Quirós/Comisia Europeană
      (Cauza C-583/19 P) (1)

      (Recurs - Funcție publică - Procedură disciplinară - Statutul funcționarilor Uniunii Europene - Articolul 3 din anexa IX - Decizia C(2004) 1588 a Comisiei de stabilire a dispozițiilor generale de aplicare privind desfășurarea anchetelor administrative și a procedurilor disciplinare - Articolul 4 alineatul (4) - Anchetă administrativă - Audierea funcționarului în cauză - Mandat încredințat Oficiului de Investigație și de Disciplină al Comisiei (IDOC) pentru a efectua această audiere - Dreptul la apărare - Dreptul de a fi ascultat)
      (2021/C 502/04)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Recurent: Belén Bernaldo de Quirós (reprezentantă: M. Casado García-Hirschfeld, avocată)

         Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: B. Mongin și A.-C. Simon, agenți)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursul.

                  2)

                  O obligă pe doamna Belén Bernaldo de Quirós la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 19, 20.1.2020.


title: Cauza C-662/19 P: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 14 octombrie 2021 – NRW.Bank/Comitetul unic de rezoluție (SRB), Consiliul Uniunii Europene, Comisia Europeană [Recurs – Uniunea economică și monetară – Uniunea bancară – Redresarea și rezoluția instituțiilor de credit și a firmelor de investiții – Mecanism unic de rezoluție a instituțiilor de credit și a anumitor firme de investiții (MUR) – Comitetul unic de rezoluție (SRB) – Fondul unic de rezoluție (FUR) – Stabilirea contribuției ex ante pentru anul 2016 – Acțiune în anulare – Termen de introducere a acțiunii – Tardivitate – Act atacabil – Act de confirmare]

text:
               13.12.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 502/4

      Hotărârea Curții (Camera a treia) din 14 octombrie 2021 – NRW.Bank/Comitetul unic de rezoluție (SRB), Consiliul Uniunii Europene, Comisia Europeană
      (Cauza C-662/19 P) (1)

      (Recurs - Uniunea economică și monetară - Uniunea bancară - Redresarea și rezoluția instituțiilor de credit și a firmelor de investiții - Mecanism unic de rezoluție a instituțiilor de credit și a anumitor firme de investiții (MUR) - Comitetul unic de rezoluție (SRB) - Fondul unic de rezoluție (FUR) - Stabilirea contribuției ex ante pentru anul 2016 - Acțiune în anulare - Termen de introducere a acțiunii - Tardivitate - Act atacabil - Act de confirmare)
      (2021/C 502/05)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Recurentă: NRW.Bank (reprezentanți: J. Seitz, J. Witte și D. Flore, Rechtsanwälte)

         Celelalte părți din procedură: Comitetul unic de (SRB) (reprezentanți: H. Ehlers, J. Kerlin și P. A. Messina, agenți, asistați de B. Meyring, S. Schelo, T. Klupsch și S. Ianc, Rechtsanwälte), Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: A. Sikora-Kalėda și M. J. Bauerschmidt, agenți), Comisia Europeană (reprezentanți: inițial D. Triantafyllou, K.-P. Wojcik și A. Steiblytė, ulterior D. Triantafyllou și A. Steiblytė, de agenți)

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Hotărârea Tribunalului Uniunii Europene din 26 iunie 2019, NRW.Bank/SRB (T-466/16, nepublicată, EU:T:2019:445).

                  2)

                  Trimite cauza spre rejudecare la Tribunalul Uniunii Europene.

                  3)

                  Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.

         (1)  JO C 399, 25.11.2019.


title: Cauza C-683/19: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 14 octombrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Supremo – Spania) – Viesgo Infraestructuras Energéticas SL/Administración General del Estado și alții [Trimitere preliminară – Norme comune pentru piața internă a energiei electrice – Directiva 2009/72/CE – Articolul 3 alineatele (2) și (6) – Impunerea unor obligații de serviciu public – Finanțarea unui tarif social în vederea protejării consumatorilor vulnerabili – Obligațiile de transparență și de nediscriminare]

text:
               13.12.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 502/4

      Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 14 octombrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Supremo – Spania) – Viesgo Infraestructuras Energéticas SL/Administración General del Estado și alții
      (Cauza C-683/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Norme comune pentru piața internă a energiei electrice - Directiva 2009/72/CE - Articolul 3 alineatele (2) și (6) - Impunerea unor obligații de serviciu public - Finanțarea unui tarif social în vederea protejării consumatorilor vulnerabili - Obligațiile de transparență și de nediscriminare)
      (2021/C 502/06)
      Limba de procedură: spaniola

         Instanța de trimitere

      Tribunal Supremo

         Părțile din procedura principală

         Recurentă: Viesgo Infraestructuras Energéticas SL

         Intimate: Administración General del Estado, Iberdrola SA, Naturgy Energy Group SA, fostă Gas Natural SDG SA, EDP España SAU, fostă Hidroeléctrica del Cantábrico SA, CIDE Asociación de Distribuidores de Energía Eléctrica, Endesa SA, Agri-Energía SA, Navarro Generación SA, Electra del Cardener SA, Serviliano García SA, Energías de Benasque SL, Candín Energía SL, Cooperativa Eléctrica Benéfica Catralense, Cooperativa Valenciana, Eléctrica Vaquer SA, Hijos de José Bassols SA, Electra Aduriz SA, El Gas SA, Estabanell y Pahisa SA, Electra Caldense SA, Cooperativa Popular de Fluid Electric Camprodón SCCL, Fuciños Rivas SL, Electra del Maestrazgo SA

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 3 alineatul (2) din Directiva 2009/72/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 iulie 2009 privind normele comune pentru piața internă a energiei electrice și de abrogare a Directivei 2003/54/CE trebuie interpretat în sensul că se opune ca costul unei obligații de serviciu public, care constă în furnizarea de energie electrică la tarif redus anumitor consumatori vulnerabili, să revină numai în sarcina societăților-mamă ale grupurilor de societăți sau, dacă este cazul, a societăților care desfășoară în mod simultan activitățile de producție, de distribuție și de comercializare a energiei electrice, în cazul în care acest criteriu, ales de legiuitorul național, pentru a face distincție între societățile care trebuie să își asume acest cost și cele care sunt scutite în totalitate de acesta, conduce la o diferență de tratament care nu este justificată în mod obiectiv între diferitele societăți care își desfășoară activitatea pe piața respectivă.

                  2)

                  Articolul 3 alineatul (2) din Directiva 2009/72 trebuie interpretat în sensul că nu se opune ca sistemul de finanțare a unei obligații de serviciu public, care constă în furnizarea de energie electrică la tarif redus anumitor consumatori vulnerabili, să fie instituit fără vreo limită temporală și fără vreo măsură compensatorie.

         (1)  JO C 423, 16.12.2019.


title: Cauza C-824/19: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 21 octombrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Varhoven administrativen sad – Bulgaria) – TC, UB/Komisia za zashtita ot diskriminatsia, VA [Trimitere preliminară – Politica socială – Egalitate de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă – Directiva 2000/78/CE – Interzicerea discriminării pe motive de handicap – Articolul 2 alineatul (2) litera (a) – Articolul 4 alineatul (1) – Articolul 5 – Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene – Articolele 21 și 26 – Convenția Organizației Națiunilor Unite privind drepturile persoanelor cu handicap – Funcția de jurat într-o procedură penală – Persoană nevăzătoare – Excludere totală de la participarea la cauze penale]

text:
               13.12.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 502/5

      Hotărârea Curții (Camera a doua) din 21 octombrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Varhoven administrativen sad – Bulgaria) – TC, UB/Komisia za zashtita ot diskriminatsia, VA
      (Cauza C-824/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Politica socială - Egalitate de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă - Directiva 2000/78/CE - Interzicerea discriminării pe motive de handicap - Articolul 2 alineatul (2) litera (a) - Articolul 4 alineatul (1) - Articolul 5 - Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Articolele 21 și 26 - Convenția Organizației Națiunilor Unite privind drepturile persoanelor cu handicap - Funcția de jurat într-o procedură penală - Persoană nevăzătoare - Excludere totală de la participarea la cauze penale)
      (2021/C 502/07)
      Limba de procedură: bulgara

         Instanța de trimitere

      Varhoven administrativen sad

         Părțile din procedura principală

         Recurenți: TC, UB

         Intimați: Komisia za zashtita ot diskriminatsia, VA

         cu participarea: Varhovna administrativna prokuratura

         Dispozitivul

      Articolul 2 alineatul (2) litera (a) și articolul 4 alineatul (1) din Directiva 2000/78/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă, coroborate cu articolele 21 și 26 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, precum și cu Convenția Organizației Națiunilor Unite privind drepturile persoanelor cu handicap, care a fost aprobată în numele Comunității Europene prin Decizia 2010/48/CE a Consiliului din 26 noiembrie 2009, trebuie interpretate în sensul că se opun ca o persoană nevăzătoare să fie lipsită de orice posibilitate de a exercita funcția de jurat într-o cauză penală.

         (1)  JO C 27, 27.1.2020.


title: Cauza C-825/19: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 21 octombrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Thüringer Finanzgericht – Germania) – Beeren-, Wild-, Feinfrucht GmbH/Hauptzollamt Erfurt [Trimitere preliminară – Uniunea vamală – Regim de destinație finală – Autorizație cu efect retroactiv – Regulamentul (UE) nr. 952/2013 – Codul vamal al Uniunii – Articolul 211 alineatul (2) – Domeniu de aplicare ratione temporis – Condiții – Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 – Articolul 294 alineatul (2) – Domeniu de aplicare]

text:
               13.12.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 502/6

      Hotărârea Curții (Camera a patra) din 21 octombrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Thüringer Finanzgericht – Germania) – Beeren-, Wild-, Feinfrucht GmbH/Hauptzollamt Erfurt
      (Cauza C-825/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Uniunea vamală - Regim de destinație finală - Autorizație cu efect retroactiv - Regulamentul (UE) nr. 952/2013 - Codul vamal al Uniunii - Articolul 211 alineatul (2) - Domeniu de aplicare ratione temporis - Condiții - Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 - Articolul 294 alineatul (2) - Domeniu de aplicare)
      (2021/C 502/08)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Thüringer Finanzgericht

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Beeren-, Wild-, Feinfrucht GmbH

         Pârâtă: Hauptzollamt Erfurt

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 211 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 952/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 9 octombrie 2013 de stabilire a Codului vamal al Uniunii trebuie interpretat în sensul că nu se aplică unei cereri de reînnoire a unei autorizații cu efect retroactiv depuse înainte de 1 mai 2016, dată la care acest articol a devenit aplicabil în temeiul articolului 288 alineatul (2) din acest regulament, chiar dacă decizia prin care se statuează cu privire la această cerere a fost adoptată după această dată.

                  2)

                  Articolul 294 alineatul (2) din Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 al Comisiei din 2 iulie 1993 de stabilire a unor dispoziții de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului de instituire a Codului vamal comunitar, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 1602/2000 al Comisiei din 24 iulie 2000, trebuie interpretat în sensul că eliberarea de către autoritățile vamale a unei noi autorizații cu efect retroactiv pentru același tip de operațiune și aceleași mărfuri cu cele care fac obiectul autorizației inițiale nu este supusă condițiilor prevăzute la alineatul (3) al acestui articol.

         (1)  JO C 77, 9.3.2020.


title: Cauza C-29/20: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 14 octombrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberlandesgericht Köln – Germania) – Biofa AG/Sikma D. Vertriebs GmbH und Co. KG [Trimitere preliminară – Regulamentul (UE) nr. 528/2012 – Articolul 3 alineatul (1) literele (a) și (c) – Noțiunile „produs biocid” și „substanță activă” – Condiții – Alt mod de acțiune decât o simplă acțiune fizică sau mecanică – Articolul 9 alineatul (1) litera (a) – Aprobarea unei substanțe active – Domeniul de aplicare al aprobării]

text:
               13.12.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 502/6

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 14 octombrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberlandesgericht Köln – Germania) – Biofa AG/Sikma D. Vertriebs GmbH und Co. KG
      (Cauza C-29/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Regulamentul (UE) nr. 528/2012 - Articolul 3 alineatul (1) literele (a) și (c) - Noțiunile „produs biocid” și „substanță activă” - Condiții - Alt mod de acțiune decât o simplă acțiune fizică sau mecanică - Articolul 9 alineatul (1) litera (a) - Aprobarea unei substanțe active - Domeniul de aplicare al aprobării)
      (2021/C 502/09)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Oberlandesgericht Köln

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Biofa AG

         Pârâtă: Sikma D. Vertriebs GmbH und Co. KG

         Dispozitivul

      Articolul 3 alineatul (1) litera (a) prima liniuță din Regulamentul (UE) nr. 528/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 22 mai 2012 privind punerea la dispoziție pe piață și utilizarea produselor biocide, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (UE) nr. 334/2014 al Parlamentului și al Consiliului din 11 martie 2014, coroborat cu articolul 3 alineatul (1) litera (c) din acest regulament trebuie interpretat în sensul că un produs având scopul de a distruge, de a împiedica sau de a face inofensive organismele dăunătoare, care conține o substanță activă aprobată în temeiul unui regulament de punere în aplicare al Comisiei în conformitate cu articolul 9 alineatul (1) litera (a) din regulamentul menționat, nu intră doar pentru simplul fapt al acestei aprobări în sfera noțiunii de „produs biocid” în sensul acestui articol 3 alineatul (1) litera (a) prima liniuță, astfel încât instanței naționale competente îi revine sarcina să verifice dacă acest produs îndeplinește toate condițiile stabilite de această din urmă dispoziție pentru a intra în sfera noțiunii respective. Cu toate acestea, în cazul în care compoziția acestui produs este identică cu cea a produsului biocid prezentat ca fiind reprezentativ cu ocazia cererii de aprobare a acestei substanțe active, instanța amintită are obligația să considere că același produs intră în sfera acestei noțiuni.

         (1)  JO C 191, 8.6.2020.


title: Cauzele conexate C-45/20 și C-46/20: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 14 octombrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesfinanzhof – Germania) – E/Finanzamt N (C-45/20) și Z/Finanzamt G (C-46/20) [Trimitere preliminară – Taxa pe valoarea adăugată (TVA) – Directiva 2006/112/CE – Articolul 167, articolul 168 litera (a), articolul 250 și articolul 252 – Deducerea taxei achitate în amonte – Bun imobil – Încăpere cu destinație de birou – Instalație fotovoltaică – Decizie de afectare ce conferă un drept de deducere – Comunicarea deciziei de afectare – Termen de decădere pentru exercitarea dreptului de deducere – Prezumție de afectare patrimoniului privat al persoanei impozabile în lipsa comunicării deciziei de afectare – Principiul neutralității – Principiul securității juridice – Principiile echivalenței și proporționalității]

text:
               13.12.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 502/7

      Hotărârea Curții (Camera a opta) din 14 octombrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesfinanzhof – Germania) – E/Finanzamt N (C-45/20) și Z/Finanzamt G (C-46/20)
      (Cauzele conexate C-45/20 și C-46/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Taxa pe valoarea adăugată (TVA) - Directiva 2006/112/CE - Articolul 167, articolul 168 litera (a), articolul 250 și articolul 252 - Deducerea taxei achitate în amonte - Bun imobil - Încăpere cu destinație de birou - Instalație fotovoltaică - Decizie de afectare ce conferă un drept de deducere - Comunicarea deciziei de afectare - Termen de decădere pentru exercitarea dreptului de deducere - Prezumție de afectare patrimoniului privat al persoanei impozabile în lipsa comunicării deciziei de afectare - Principiul neutralității - Principiul securității juridice - Principiile echivalenței și proporționalității)
      (2021/C 502/10)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Bundesfinanzhof

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți și recurenți: E (C-45/20), Z (C-46/20)

         Pârâte și intimate în recurs: Finanzamt N (C-45/20), Finanzamt G (C-6/20)

         Dispozitivul

      Articolul 168 litera (a) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2009/162/UE a Consiliului din 22 decembrie 2009, coroborat cu articolul 167 din această directivă, cu modificările ulterioare, trebuie interpretat în sensul că nu se opune unor dispoziții naționale interpretate de o instanță națională în așa fel încât, atunci când o persoană impozabilă dispune de dreptul de a decide să afecteze un bun patrimoniului întreprinderii sale și când, cel târziu la expirarea termenului legal de depunere a declarației anuale privind impozitul pe cifra de afaceri, autorității fiscale competente nu i s-a oferit posibilitatea să constate această afectare a bunului prin intermediul unei decizii exprese sau al unor indicii suficiente, aceasta din urmă poate să refuze dreptul la deducerea taxei pe valoarea adăugată referitoare la respectivul bun considerând că a fost afectat patrimoniului privat al persoanei impozabile, cu excepția cazului în care modalitățile juridice concrete în care poate fi exercitată această facultate dovedesc că ea nu este conformă cu principiul proporționalității.

         (1)  JO C 191, 8.6.2020.


title: Cauza C-231/20: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 14 octombrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Verwaltungsgerichtshof – Austria) – MT/Landespolizeidirektion Steiermark [Trimitere preliminară – Libera prestare a serviciilor – Articolul 56 TFUE – Jocuri de noroc – Punerea la dispoziție a unor loterii interzise – Sancțiuni – Proporționalitate – Amenzi în cuantum minim – Cumulare – Lipsa unui plafon – Pedeapsă alternativă privativă de libertate – Contribuție proporțională la cheltuielile de procedură – Articolul 49 alineatul (3) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene]

text:
               13.12.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 502/8

      Hotărârea Curții (Camera a doua) din 14 octombrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Verwaltungsgerichtshof – Austria) – MT/Landespolizeidirektion Steiermark
      (Cauza C-231/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Libera prestare a serviciilor - Articolul 56 TFUE - Jocuri de noroc - Punerea la dispoziție a unor loterii interzise - Sancțiuni - Proporționalitate - Amenzi în cuantum minim - Cumulare - Lipsa unui plafon - Pedeapsă alternativă privativă de libertate - Contribuție proporțională la cheltuielile de procedură - Articolul 49 alineatul (3) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene)
      (2021/C 502/11)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Verwaltungsgerichtshof

         Părțile din procedura principală

         Recurent: MT

         Autoritate pârâtă: Landespolizeidirektion Steiermark

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 56 TFUE trebuie să fie interpretat în sensul că, în cadrul unei proceduri privind impunerea de sancțiuni pentru încălcarea unui monopol în domeniul jocurilor de noroc, instanța națională, sesizată cu aprecierea legalității unei sancțiuni impuse pentru o asemenea încălcare, trebuie să aprecieze în mod specific compatibilitatea cu articolul 56 TFUE a sancțiunilor prevăzute de reglementarea aplicabilă, având în vedere modalitățile concrete de stabilire a acestora.

                  2)

                  Articolul 56 TFUE trebuie să fie interpretat în sensul că nu se opune unei reglementări naționale care prevede imperativ, în cazul punerii la dispoziție, în scopuri comerciale, a unor loterii interzise:

                              —

                              impunerea unei amenzi minime pentru fiecare aparat de tip slot-machine neautorizat, fără plafon pentru cuantumul total al amenzilor aplicate, în măsura în care cuantumul total al amenzilor aplicate nu este excesiv în raport cu avantajul economic pe care l-ar putea procura încălcările sancționate;

                              —

                              impunerea unei pedepse alternative privative de libertate pentru fiecare aparat de tip slot-machine neautorizat, fără plafon pentru durata totală a pedepselor alternative privative de libertate aplicate, în măsura în care durata pedepsei alternative privative de libertate aplicate efectiv nu este excesivă în raport cu gravitatea încălcărilor constatate, și

                              —

                              o contribuție la cheltuielile de procedură, care se ridică la 10 % din amenzile aplicate, în măsura în care această contribuție nu este excesivă în raport cu costul real al unei asemenea proceduri și nici nu încalcă dreptul de acces la instanțele judecătorești, consacrat la articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

         (1)  JO C 304, 14.9.2020.