title: Cauza C-2/07: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 28 ferbuarie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Cour de cassation — Belgia) — Paul Abraham, Eugène Dehalleux, Jacqueline Starck, Robert Beaujean, Patrick Descamps și alții, Régine Lecomte, Jacques Deheneffe, Mirèse Mailleux, Léon Schreiber, Marie-Paule Cornesse, Claude Farnir, Pascale Bastiaens, Marc Kriescher, Isabelle Lemaire, Jean-Luc Kriescher, Mauro Altafoglia, Charles Franckaert, Fernande Pretto/Région wallonne, Société de développement et de promotion de l'aéroport de Liège-Bierset SA, Société nationale des voies aériennes-Belgocontrol, T.N.T. Express Worldwide (Euro Hub) SA, État belge, Cargo Airlines Ltd (Directiva 85/337/CEE — Evaluarea efectelor unor proiecte asupra mediului — Aeroport prevăzut cu o pistă în lungime de cel puțin 2100 de metri)

text:
               26.4.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 107/6

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 28 ferbuarie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Cour de cassation — Belgia) — Paul Abraham, Eugène Dehalleux, Jacqueline Starck, Robert Beaujean, Patrick Descamps și alții, Régine Lecomte, Jacques Deheneffe, Mirèse Mailleux, Léon Schreiber, Marie-Paule Cornesse, Claude Farnir, Pascale Bastiaens, Marc Kriescher, Isabelle Lemaire, Jean-Luc Kriescher, Mauro Altafoglia, Charles Franckaert, Fernande Pretto/Région wallonne, Société de développement et de promotion de l'aéroport de Liège-Bierset SA, Société nationale des voies aériennes-Belgocontrol, T.N.T. Express Worldwide (Euro Hub) SA, État belge, Cargo Airlines Ltd
   (Cauza C-2/07) (1)

   (Directiva 85/337/CEE - Evaluarea efectelor unor proiecte asupra mediului - Aeroport prevăzut cu o pistă în lungime de cel puțin 2 100 de metri)
   (2008/C 107/08)
   Limba de procedură: franceza
   Instanța de trimitere
   Cour de cassation — Belgia
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Paul Abraham, Eugène Dehalleux, Jacqueline Starck, Robert Beaujean, Patrick Descamps și alții, Régine Lecomte, Jacques Deheneffe, Mirèse Mailleux, Léon Schreiber, Marie-Paule Cornesse, Claude Farnir, Pascale Bastiaens, Marc Kriescher, Isabelle Lemaire, Jean-Luc Kriescher, Mauro Altafoglia, Charles Franckaert, Fernande Pretto

      Pârâți: Région wallonne, Société de développement et de promotion de l'aéroport de Liège-Bierset SA, T.N.T. Express Worldwide (Euro Hub) SA, Société nationale des voies aériennes-Belgocontrol, État belge, Cargo Airlines Ltd
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Cour de cassation — Interpretarea articolelor 1, 2 și 4 din Directiva 85/337/CEE a Consiliului din 27 iunie 1985 privind evaluarea efectelor anumitor proiecte publice și private asupra mediului (JO L 175, p. 40, Ediție specială, 15/vol. 1, p. 174) — Noțiunea de proiect care poate avea efecte importante asupra mediului — Aeroport prevăzut cu o pistă în lungime de cel puțin 2 100 de metri — Lucrări de infrastructură și de restructurare a unui aeroport existent fără prelungirea pistei — Necesitatea unui studiu al efectelor
   Dispozitivul

               1)

               Deși un contract precum cel în cauză în acțiunea principală nu reprezintă un proiect în sensul Directivei 85/337/CEE a Consiliului din 27 iunie 1985 privind evaluarea efectelor anumitor proiecte publice și private asupra mediului, îi revine instanței de trimitere să stabilească, în temeiul reglementării naționale aplicabile, dacă un astfel de contract presupune o autorizație în sensul articolului 1 alineatul (2) din Directiva 85/337. În acest context, trebuie să se analizeze dacă această autorizație face parte dintr-o procedură în mai multe etape care presupune o decizie principală, precum și decizii de executare și dacă este necesar să se țină cont de efectul cumulativ al mai multor proiecte, ale căror efecte asupra mediului trebuie apreciate în mod global.

               2)

               Dispozițiile punctului 12 din anexa II coroborate cu prevederile punctului 7 din anexa I la Directiva 85/337, în redactarea inițială a acestora, au în vedere deopotrivă lucrările de modificare a infrastructurii unui aeroport existent, fără prelungirea pistei, din moment ce pot fi privite, inter alia, prin natura, importanța și caracteristicile acestora, ca o modificare a aeroportului însuși. Astfel, același raționament este valabil în cazul lucrărilor care au ca scop creșterea semnificativă a activității aeroportului și a traficul aerian. Îi revine instanței de trimitere să se asigure că autoritățile competente au apreciat corect dacă lucrările în cauză în acțiunea principală trebuiau să facă obiectul unui studiu de impact asupra mediului.

               3)

               Autoritățile competente trebuie să ia în considerare creșterea proiectată a activității unui aeroport atunci când analizează efectul modificărilor infrastructurilor acestuia asupra mediului pentru a răspunde respectivei creșteri a activității.

      (1)  JO C 69, 24.3.2007.


title: Cauza C-141/05: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 8 noiembrie 2007 — Regatul Spaniei/Consiliul Uniunii Europene (Pescuit — Regulamentul (CE) nr. 27/2005 — Repartizarea cotelor de captură între statele membre — Actul de aderare a Regatului Spaniei — Încheierea perioadei tranzitorii — Cerința stabilității relative — Principiul nediscriminării — Noi posibilități de pescuit — Admisibilitate)

text:
               22.12.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 315/6

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 8 noiembrie 2007 — Regatul Spaniei/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-141/05) (1)

   (Pescuit - Regulamentul (CE) nr. 27/2005 - Repartizarea cotelor de captură între statele membre - Actul de aderare a Regatului Spaniei - Încheierea perioadei tranzitorii - Cerința stabilității relative - Principiul nediscriminării - Noi posibilități de pescuit - Admisibilitate)
   (2007/C 315/09)
   Limba de procedură: spaniola
   Părțile

      Reclamant: Regatul Spaniei (reprezentanți: E. Braquehais Conesa și M. A. Sampol Pucurull, agenți)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: F. Florindo Gijón și A. De Gregorio Merino, agenți)

      Intervenientă în susținerea pârâtului: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: F. Jimeno Fernández și T. van Rijn, agenți)
   Obiectul
   Anularea în parte a Regulamentului (CE) nr. 27/2005 al Consiliului din 22 decembrie 2004 de stabilire pentru 2005 a posibilităților de pescuit și a condițiilor asociate pentru anumite stocuri de pește și grupe de stocuri de pește, aplicabile în apele comunitare și, pentru navele comunitare, în apele în care sunt necesare limitări ale capturilor (JO L 12, p. 1), în măsura în care noile posibilități de pescuit în Marea Nordului și în Marea Baltică nu sunt atribuite ținându-se cont de interesele Spaniei, și aceasta în pofida încheierii regimului tranzitoriu — Discriminare — Aplicarea articolului 20 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 2371/2002 al Consiliului din 20 decembrie 2002 privind conservarea și exploatarea durabilă a resurselor piscicole în conformitate cu politica comună în domeniul pescuitului (JO L 358, p. 59)
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Regatul Spaniei la plata cheltuielilor de judecată.

               3)

               Comisia Comunităților Europene suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 115, 14.5.2005.


title: Cauza T-579/13: Ordonanța Tribunalului din 13 ianuarie 2015 – Istituto di vigilanza dell’urbe/Comisia ( „Acțiune în anulare și în despăgubire — Contracte de achiziții publice de servicii — Procedură de cerere de ofertă — Prestare de servicii de securitate și de recepție — Respingerea ofertei unui ofertant — Atribuirea contractului unui alt ofertant — Acțiune în parte vădit inadmisibilă și în parte vădit nefondată” )

text:
               9.3.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 81/20

         Ordonanța Tribunalului din 13 ianuarie 2015 – Istituto di vigilanza dell’urbe/Comisia
   (Cauza T-579/13) (1)

   ((„Acțiune în anulare și în despăgubire - Contracte de achiziții publice de servicii - Procedură de cerere de ofertă - Prestare de servicii de securitate și de recepție - Respingerea ofertei unui ofertant - Atribuirea contractului unui alt ofertant - Acțiune în parte vădit inadmisibilă și în parte vădit nefondată”))
   (2015/C 081/26)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamant: Istituto di vigilanza dell’urbe SpA (Roma, Italia) (reprezentanți: D. Dodaro și S. Cianciullo, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Cappelletti și F. Moro, agenți)

      Obiectul

   Pe de o parte, o cerere de anulare a Deciziei Comisiei de respingere a ofertei depuse de reclamant în cadrul unui anunț de participare publicat în Suplimentul la Jurnalul Oficial al Uniunii Europene (JO 2013/S 101-172120) și de atribuire a lotului nr. 1 privind prestarea de servicii de securitate și de recepție unui alt ofertant, precum și a oricărui act prealabil, conex sau subsecvent, printre care contractul încheiat cu ofertantul selectat, și, pe de altă parte, o cerere de reparare a prejudiciului suferit ca urmare a atribuirii contractului ofertantului selectat.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Istituto di vigilanza dell’urbe SpA suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, și pe cele efectuate de Comisia Europeană, inclusiv pe cele referitoare la procedura privind măsurile provizorii, conform concluziilor acesteia.

      (1)  JO C 377, 21.12.2013.


title: Cauza T-188/08: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 9 iulie 2009 — infeurope/Comisia ( Acțiuni în constatarea abținerii de a acționa, în anulare și în despăgubiri — Contracte de achiziții publice de servicii — Cerere de ofertă privind prestarea de servicii de consultanță, de audit și de studii pentru OAPI — Acțiune administrativă în fața Comisiei — Decizie implicită de respingere a Comisiei — Concluzii noi — Legătura dintre acțiunea în constatarea abținerii de a acționa și acțiunea în despăgubiri — Inadmisibilitate vădită )

text:
               26.9.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 233/16

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 9 iulie 2009 — infeurope/Comisia
   (Cauza T-188/08) (1)

   („Acțiuni în constatarea abținerii de a acționa, în anulare și în despăgubiri - Contracte de achiziții publice de servicii - Cerere de ofertă privind prestarea de servicii de consultanță, de audit și de studii pentru OAPI - Acțiune administrativă în fața Comisiei - Decizie implicită de respingere a Comisiei - Concluzii noi - Legătura dintre acțiunea în constatarea abținerii de a acționa și acțiunea în despăgubiri - Inadmisibilitate vădită”)
   2009/C 233/28
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: infeurope (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentant: O. Mader, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: N. Bambara și E. Manhaeve, agenți)

      Obiectul

   În primul rând, cu titlu principal, o cerere prin care se urmărește constatarea abținerii de a acționa a Comisiei constând în faptul că aceasta s-a abținut în mod nelegal să anuleze decizia de atribuire a contractelor-cadru în urma procedurii de cerere de ofertă AO/026/06 a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) pentru prestarea de servicii de consultanță, de audit și de studii, precum și să pună capăt acordurilor specifice încheiate în urma acestor contracte-cadru și, cu titlu subsidiar, o cerere de anulare a pretinsei decizii implicite a Comisiei de respingere a acțiunii administrative a reclamantei din 13 decembrie 2007 în cadrul procedurii menționate de cerere de ofertă și, în al doilea rând, o cerere având ca obiect repararea prejudiciului pe care reclamanta pretinde că l-a suferit în urma pretinselor omisiuni nelegale ale Comisiei

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă infeurope la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 171, 5.7.2008.


title: Cauza T-468/08: Hotărârea Tribunalului din 30 aprilie 2014 – Tisza Erőmű/Comisia (Ajutoare de stat — Ajutoare acordate de autoritățile ungare în favoarea anumitor producători de electricitate — Acorduri de achiziție de electricitate încheiate între o întreprindere publică și anumiți producători de electricitate — Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața comună și prin care se dispune recuperarea lui — Obligația de motivare — Noțiunea de ajutor de stat — Avantaj — Caracter selectiv — Resurse de stat — Imputabilitate față de stat — Afectarea schimburilor între statele membre — Dreptul la apărare — Securitate juridică — Încredere legitimă — Egalitate de tratament — Proporționalitate — Exces de putere — Articolul 10 din Protocolul Cartei Energiei)

text:
               24.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 194/19

         Hotărârea Tribunalului din 30 aprilie 2014 – Tisza Erőmű/Comisia
   (Cauza T-468/08) (1)

   ((Ajutoare de stat - Ajutoare acordate de autoritățile ungare în favoarea anumitor producători de electricitate - Acorduri de achiziție de electricitate încheiate între o întreprindere publică și anumiți producători de electricitate - Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața comună și prin care se dispune recuperarea lui - Obligația de motivare - Noțiunea de ajutor de stat - Avantaj - Caracter selectiv - Resurse de stat - Imputabilitate față de stat - Afectarea schimburilor între statele membre - Dreptul la apărare - Securitate juridică - Încredere legitimă - Egalitate de tratament - Proporționalitate - Exces de putere - Articolul 10 din Protocolul Cartei Energiei))
   2014/C 194/23
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Tisza Erőmű kft, fostă AES-Tisza Erőmű kft (Tiszaújváros, Ungaria) (reprezentanți: inițial T. Ottervanger și E. Henny, ulterior T. Ottervanger, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Flynn, N. Khan și K. Talabér Ritz, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei 2009/609/CE a Comisiei din 4 iunie 2008 privind ajutorul de stat C 41/05 acordat de Ungaria în cadrul contractelor de achiziție de energie electrică pe termen lung (JO 2009, L 225, p. 53).

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Tisza Erőmű kft suportă cheltuielile de judecată, inclusiv cele aferente procedurii de măsuri provizorii.

      (1)  JO C 6, 10.1.2009.


title: Cauza C-526/08: Acțiune introdusă la 2 decembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Marele Ducat al Luxemburgului

text:
               21.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/31

         Acțiune introdusă la 2 decembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Marele Ducat al Luxemburgului
   (Cauza C-526/08)
   (2009/C 44/51)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: S. Pardo Quintillán și N. von Lingen, agenți)

      Pârât: Marele Ducat al Luxemburgului
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin neadoptarea tuturor actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma în mod complet și corect articolelor 4 și 5, coroborate cu Anexa II A(1) și cu Anexa III 1(1), Anexa II A(5) și cu Anexa III 1(2), Anexa II A(2) și cu Anexa II A(6) la Directiva 91/676/CEE a Consiliului din 12 decembrie 1991 privind protecția apelor împotriva poluării cu nitrați proveniți din surse agricole (1), Marele Ducat al Luxemburgului nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive;

               —

               obligarea Marelui Ducat al Luxemburgului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Comisia invocă patru motive în susținerea acțiunii sale.
   Prin intermediul primului motiv, Comisia reproșează pârâtului că nu a respectat modurile și perioadele de împrăștiere a îngrășămintelor, astfel cum se prevede în directivă. Într-adevăr, deși interzicerea împrăștierii, în anumite perioade, ar trebui să vizeze atât îngrășămintele organice, cât și cele chimice, reglementarea luxemburgheză ar menționa numai îngrășămintele organice. În plus, interzicerea împrăștierii în anumite perioade ar trebui să vizeze toate suprafețele agricole, inclusiv pajiștile, care sunt omise de măsurile naționale de transpunere. Reclamanta mai arată că reglementarea națională ar trebui să definească cu mai multă precizie cazurile care pot da loc unei derogări de la interdicția de împrăștiere, această ipoteză nefiind prevăzută de directivă.
   Prin intermediul celui de al doilea motiv, reclamanta afirmă că reglementarea națională nu prevede cerința unei capacități minime de stocare a gunoiului de grajd pentru toate instalațiile, ci menționează numai instalațiile noi sau care trebuie modernizate. O astfel de transpunere nu ar fi conformă cu directiva în măsura în care și instalațiile existente ar prezenta riscuri de poluare. Reglementarea națională ar trebui așadar să impună o capacitate minimă de stocare pentru toate instalațiile.
   Prin intermediul celui de al treilea motiv, Comisia susține că legislația națională ar trebui să includă totalitatea fertilizanților în cadrul interdicției de împrăștiere pe solurile foarte abrupte, nu numai a celor de origine organică.
   Prin intermediul celui de al patrulea motiv, se reproșează pârâtului că nu a adoptat măsuri suficiente privind tehnicile de împrăștiere, în special pentru a asigura o împrăștiere uniformă și eficientă a îngrășămintelor.

      (1)  JO L 375, p. 1, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 81.


title: Cauza T-297/11: Acțiune introdusă la 10 iunie 2011 — Buzzi Unicem/Comisia

text:
               30.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 226/28

         Acțiune introdusă la 10 iunie 2011 — Buzzi Unicem/ Comisia
   (Cauza T-297/11)
   2011/C 226/56
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Buzzi Unicem SpA (Casale Monferrato, Italia) (reprezentanți: C. Osti și A. Prastaro, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea în totalitate a deciziei atacate pentru lipsa motivării sau pentru motivarea insuficientă și în consecință, pentru încălcarea dreptului la apărare al reclamantei, precum și a principiului bunei administrări;

               —

               anularea în totalitate a deciziei atacate pentru depășirea competențelor și abuz de putere, având ca rezultat inversarea sarcinii probei;

               —

               anularea în totalitate sau în parte a deciziei atacate pentru depășirea competențelor conferite Comisiei la articolul 18, încălcarea principiilor proporționalității și bunei administrări, precum și pentru lipsa unei proceduri prealabile în contradictoriu, cu încălcarea Best Practices ale Comisiei;

               —

               în orice caz, obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe lipsa motivării sau pe motivarea insuficientă, pe încălcarea dreptului la apărare și pe încălcarea principiului bunei administrări

                           —

                           Reclamanta invocă faptul că decizia atacată încalcă obligația de motivare care revine Comisiei, precum și dreptul la apărare al reclamantei, întrucât nu furnizează sau furnizează în mod cu totul deficitar informații privind obiectul și scopul investigației.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe depășirea competențelor, pe abuz de putere și pe inversarea sarcinii probei

                           —

                           Potrivit reclamantei, Comisia și-a depășit competențele și a săvârșit un abuz de putere întrucât cererea de informații ar trebui să folosească la verificarea indiciilor de care dispune deja, iar nu la constituirea unei baze de date complete privind piața, în lipsa unor indicii. Prin aceasta se încalcă și principiul prezumției de nevinovăție, sarcina probei fiind în mod evident inversată.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe depășirea competențelor Comisiei prevăzute la articolul 18 din Regulamentul nr. 1/2003

                           —

                           Reclamanta susține că, prin cererile formulate, Comisia a depășit competențele conferite acesteia la articolul 18, potrivit căruia Comisia poate solicita numai transmiterea informațiilor necesare privind faptele despre care întreprinderea poate avea cunoștință și a documentelor referitoare la faptele respective și care se află în posesia întreprinderii.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului proporționalității și pe depășirea competențelor prevăzute la articolul 18

                           —

                           Reclamanta critică decizia atacată arătând că aceasta depășește limitele necesității prevăzute la articolul 18 și încalcă principiul proporționalității, întrucât prin aceasta se solicită informații care nu sunt necesare, prin aceasta nu s-a ales, dintre multiplele măsuri adecvate, măsura care implica mai puțin disconfort pentru întreprindere, iar solicitările sunt excesiv de oneroase pentru reclamantă.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe încălcarea Best Practices ale Comisiei și a principiului bunei administrări

                           —

                           Potrivit reclamantei, Comisia a încălcat Best Practices prin faptul că inițial a solicitat reclamantei să îi transmită observațiile sale privind proiectul deciziei atacate, însă ulterior nu a ținut seama deloc de aceste observații, precum și prin faptul că decizia atacată diferă în mod semnificativ de proiect. În plus, reclamanta arată că modificările repetate aduse cererilor constituie o dovadă clară a lipsei de diligență care a caracterizat demersul Comisiei, constituind o încălcare a principiului bunei administrări.


title: Cauza C-427/07: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 16 iulie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Irlanda (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Evaluarea efectelor anumitor proiecte asupra mediului — Directiva 85/337/CEE — Acces la justiție — Directiva 2003/35/CE)

text:
               12.9.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 220/3

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 16 iulie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Irlanda
   (Cauza C-427/07) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Evaluarea efectelor anumitor proiecte asupra mediului - Directiva 85/337/CEE - Acces la justiție - Directiva 2003/35/CE)
   2009/C 220/04
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: D. Recchia, P. Oliver și J.-B. Laignelot, agenți)

      Pârâtă: Irlanda (reprezentanți: D. O'Hagan, agent, M. Collins, SC și D. McGrath, BL)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolului 2 alineatul (1) și a articolului 4 alineatele (2), (3) și (4) din Directiva 85/337/CEE a Consiliului din 27 iunie 1985 privind evaluarea efectelor anumitor proiecte publice și private asupra mediului (JO L 175, p. 40, Ediție specială, 15/vol. 1, p. 174) — Neadoptarea actelor necesare pentru a se conforma articolelor 3 și 4 din Directiva 2003/35/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 mai 2003 de instituire a participării publicului la elaborarea anumitor planuri și programe privind mediul și de modificare a Directivelor 85/337/CEE și 96/61/CE ale Consiliului în ceea ce privește participarea publicului și accesul la justiție (JO L 156, p. 17, Ediție specială, 15/vol. 10, p. 8)

      Dispozitivul

               1)

               Irlanda,

                           —

                           prin faptul că nu a adoptat, în conformitate cu articolul 2 alineatul (1) și cu articolul 4 alineatele (2)-(4) din Directiva 85/337/CEE a Consiliului din 27 iunie 1985 privind evaluarea efectelor anumitor proiecte publice și private asupra mediului, astfel cum a fost modificată prin Directiva 97/11/CE a Consiliului din 3 martie 1997, toate actele necesare pentru ca, înaintea acordării autorizației, proiectele care ar putea avea efecte importante asupra mediului din categoria construcțiilor rutiere, la care se referă punctul 10 litera (e) din anexa II la Directiva 85/337, astfel cum a fost modificată prin Directiva 97/11, să fie supuse, în conformitate cu articolele 5-10 din această directivă, unei proceduri de autorizare și unei evaluări a efectelor acestora și

                           —

                           prin faptul că nu a adoptat toate actele cu putere de lege și toate actele administrative necesare pentru a se conforma articolului 3 punctele 3-7 și articolului 4 punctele 2-4 din Directiva 2003/35/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 mai 2003 de instituire a participării publicului la elaborarea anumitor planuri și programe privind mediul și de modificare a directivelor 85/337/CEE și 96/61/CE ale Consiliului în ceea ce privește participarea publicului și accesul la justiție și prin faptul că nu a comunicat unele dintre aceste dispoziții Comisiei Comunităților Europene,
                           nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul Directivei 85/337, astfel cum a fost modificată prin Directiva 97/11 și, respectiv, al articolului 6 din Directiva 2003/35.

               2)

               Respinge acțiunea cu privire la restul motivelor.

               3)

               Comisia Comunităților Europene și Irlanda suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 269, 10.11.2007.


title: Cauza C-525/12: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 11 septembrie 2014 – Comisia Europeană/Republica Federală Germania (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Mediu — Directiva 2000/60/CE — Cadru pentru o politică comunitară în domeniul apei — Recuperarea costurilor serviciilor legate de utilizarea apei — Noțiunea „servicii legate de utilizarea apei” )

text:
               17.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 409/5

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 11 septembrie 2014 – Comisia Europeană/Republica Federală Germania
   (Cauza C-525/12) (1)

   ((Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Mediu - Directiva 2000/60/CE - Cadru pentru o politică comunitară în domeniul apei - Recuperarea costurilor serviciilor legate de utilizarea apei - Noțiunea „servicii legate de utilizarea apei”))
   2014/C 409/05
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: E. Manhaeve și G. Wilms, agenți)

      Pârâtă: Republica Federală Germania (reprezentanți: T. Henze și J. Möller, agenți)

      Intervenienți în susținerea pârâtei: Regatul Danemarcei (reprezentanți: M. Wolff și V. Pasternak Jørgensen, agenți), Ungaria (reprezentanți: M. Z. Fehér și K. Szíjjártó, agenți), Republica Austria (reprezentant: C. Pesendorfer, agent), Republica Finlanda (reprezentanți: J. Heliskoski și H. Leppo, agenți), Regatul Suediei (reprezentanți: A. Falk, C. Meyer-Seitz, U. Persson și S. Johannesson, agenți) Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentanți: S. Behzadi-Spencer și J. Beeko, agenți, asistați de M. G. Facenna, barrister)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată.

               3)

               Regatul Danemarcei, Ungaria, Republica Austria, Republica Finlanda, Regatul Suediei și Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 26, 26.1.2013.


title: Cauza C-462/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Polymeles Protodikeio Athinon (Grecia) la 6 august2013 — Warner-Lambert Company LLC și Pfizer Ellas AE/Minerva Farmakeftiki AE

text:
               15.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 78/2

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Polymeles Protodikeio Athinon (Grecia) la 6 august2013 — Warner-Lambert Company LLC și Pfizer Ellas AE/Minerva Farmakeftiki AE
   (Cauza C-462/13)
   2014/C 78/03
   Limba de procedură: greaca

      Instanța de trimitere

   Polymeles Protodikeio Athinon

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: Warner-Lambert Company LLC și Pfizer Ellas AE

      Pârâtă: Minerva Farmakeftiki AE

      Întrebările preliminare

   Curtea (Camera a treia) s-a pronunțat prin Ordonanța motivată din 30 ianuarie 2014.


title: Cauza T-45/13: Hotărârea Tribunalului din 5 martie 2015 – Rose Vision şi Seseña/Comisia [„Clauză compromisorie — Al șaptelea program-cadru pentru activități de cercetare, de dezvoltare tehnologică și demonstrative (2007-2013) — Convenții de subvenționare referitoare la proiectele FIRST, FutureNEM și sISI — Acțiune în anulare și în despăgubire — Recalificarea acțiunii — Admisibilitate — Suspendarea plăților — Termen pentru comunicarea raportului de audit — Transmitere de informații către terți”]

text:
               20.4.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 127/22

         Hotărârea Tribunalului din 5 martie 2015 – Rose Vision şi Seseña/Comisia
   (Cauza T-45/13) (1)

   ([„Clauză compromisorie - Al șaptelea program-cadru pentru activități de cercetare, de dezvoltare tehnologică și demonstrative (2007-2013) - Convenții de subvenționare referitoare la proiectele FIRST, FutureNEM și sISI - Acțiune în anulare și în despăgubire - Recalificarea acțiunii - Admisibilitate - Suspendarea plăților - Termen pentru comunicarea raportului de audit - Transmitere de informații către terți”])
   (2015/C 127/29)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamanți: Rose Vision, SL (Seseña, Spania) și Julián Seseña (Pozuelo de Alarcón, Spania) (reprezentanți: M. Muñiz Bernuy și A. Alonso Villa, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: R. Lyal și A. Sauka, agenți, asistați de J. Rivas Andrés și de X. M. García García, avocați)

      Obiectul

   Pe de o parte, cerere prin care se solicită anularea scrisorii Comisiei prin care aceasta a procedat la suspendarea plăților în cadrul convenției de subvenționare nr. 246910 referitoare la proiectul FutureNEM, precum și a raportului de audit financiar 11 INFS 025 pe care Comisia s-a întemeiat pentru a adopta actul menționat, și, pe de altă parte, cerere de reparare a pretinsului prejudiciu suferit de reclamanți ca urmare a comportamentului Comisiei, în cuantum de 5 8 54  264 de euro, fără a aduce atingere daunelor care ar putea fi evaluate în cursul prezentei proceduri și dobânzilor acumulate

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Rose Vision, SL și pe domnul Julián Seseña la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 178, 22.6.2013.


title: Cauza C-390/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Nejvyšší správní soud (Republica Cehă) la 22 iulie 2011 — CS AGRO Ronov s. r. o/Ministerstvo zemědělství

text:
               22.10.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 311/18

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Nejvyšší správní soud (Republica Cehă) la 22 iulie 2011 — CS AGRO Ronov s. r. o/Ministerstvo zemědělství
   (Cauza C-390/11)
   2011/C 311/28
   Limba de procedură: ceha

      Instanța de trimitere

   Nejvyšší správní soud

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: CS AGRO Ronov, s. r. o.

      Pârât: Ministerstvo zemědělství

      Întrebările preliminare

               1.

               În interpretarea corectă a articolului 4a alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 320/2006 al Consiliului (1), astfel cum a fost introdus prin Regulamentul (CE) nr. 1261/2007 al Consiliului, angajamentul prin care producătorul de sfeclă de zahăr se obligă să înceteze livrarea unei anumite cantități din cota de sfeclă de zahăr întreprinderii cu care a încheiat un contract de furnizare în cursul anului comercial anterior reprezintă o declarație unilaterală a producătorului prin care acesta se obligă că nu va livra sfeclă de zahăr în cursul anului comercial 2008/2009 sau reprezintă rezilierea în scris a raportului contractual existent între producătorul de sfeclă de zahăr și întreprinderea producătoare de zahăr cu privire la livrările de sfeclă de zahăr în cursul anului comercial menționat?

               2.

               Faptul că o parte contractuală utilizează o măsură prevăzută de o dispoziție de drept al Uniunii Europene direct aplicabilă poate determina inopozabilitatea unei obligații care îi revine respectivei părți contractuale în temeiul unui contract valid de drept privat, în situația în care, drept consecință a acestui fapt, cealaltă parte contractuală primește fonduri de la bugetul public?

      (1)  JO L 58, p. 42, Ediție specială, 03/vol. 70, p. 118.


title: Cauza C-348/14: Hotărârea Curții (Camera a şasea) din 9 iulie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Judecătoria Câmpulung – România) – Maria Bucura/SC Bancpost SA (Trimitere preliminară — Protecția consumatorilor — Directiva 87/102/CEE — Articolul 1 alineatul (2) litera (a) — Credit de consum — Noțiunea „consumator” — Directiva 93/13/CEE — Articolul 2 litera (b), articolele 3-5 și articolul 6 alineatul (1) — Clauze abuzive — Examinare din oficiu de către instanța națională — Clauze „redactate într-un limbaj clar și inteligibil” — Informații care trebuie furnizate de creditor)

text:
               7.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 294/15

         Hotărârea Curții (Camera a şasea) din 9 iulie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Judecătoria Câmpulung – România) – Maria Bucura/SC Bancpost SA
   (Cauza C-348/14) (1)

   ((Trimitere preliminară - Protecția consumatorilor - Directiva 87/102/CEE - Articolul 1 alineatul (2) litera (a) - Credit de consum - Noțiunea „consumator” - Directiva 93/13/CEE - Articolul 2 litera (b), articolele 3-5 și articolul 6 alineatul (1) - Clauze abuzive - Examinare din oficiu de către instanța națională - Clauze „redactate într-un limbaj clar și inteligibil” - Informații care trebuie furnizate de creditor))
   (2015/C 294/19)
   Limba de procedură: româna

      Instanța de trimitere

   Judecătoria Câmpulung

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Maria Bucura

      Pârâtă: SC Bancpost SA
   Cu participarea: Vasile Ciobanu

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 1 alineatul (2) litera (a) din Directiva 87/102/CEE a Consiliului din 22 decembrie 1986 de apropiere a actelor cu putere de lege și a actelor administrative ale statelor membre privind creditul de consum, astfel cum a fost modificată prin Directiva 98/7/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 februarie 1998, și articolul 2 litera (b) din Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii trebuie interpretate în sensul că intră sub incidența noțiunii „consumator” în sensul acestor dispoziții persoana fizică ce se află în situația de codebitor în cadrul unui contract încheiat cu un profesionist, atât timp cât acționează în scopuri care pot fi considerate ca fiind în afara meseriei sau a profesiunii sale.

               2)

               Articolul 6 alineatul (1) din Directiva 93/13 trebuie interpretat în sensul că revine instanței naționale obligația de a aprecia din oficiu caracterul abuziv, în sensul acestei dispoziții, al clauzelor unui contract încheiat între un consumator și un profesionist, din moment ce această instanță dispune de elementele de fapt și de drept necesare în acest scop.

               3)

               Articolele 3-5 din Directiva 93/13 trebuie interpretate în sensul că, în cadrul aprecierii sale cu privire la caracterul abuziv, în sensul articolului 3 alineatele (1) și (3) din această directivă, al clauzelor unui contract de credit de consum, instanța națională trebuie să țină seama de toate circumstanțele care însoțesc încheierea acestui contract. În această privință, revine instanței menționate obligația să verifice că, în cauza în discuție, au fost comunicate consumatorului toate elementele care pot avea un efect asupra întinderii obligației sale și care îi permit acestuia să evalueze, printre altele, costul total al împrumutului său. Joacă un rol decisiv în această apreciere, pe de o parte, aspectul dacă clauzele sunt redactate în mod clar și inteligibil astfel încât să îi permită unui consumator mediu, și anume un consumator normal informat și suficient de atent și de avizat, să evalueze un astfel de cost și, pe de altă parte, împrejurarea legată de lipsa menționării în contractul de credit de consum a informațiilor considerate, având în vedere natura bunurilor sau a serviciilor pentru care s-a încheiat contractul, drept esențiale și în special a celor prevăzute la articolul 4 din Directiva 87/102, astfel cum a fost modificată.

      (1)  JO C 361, 13.10.2014.


title: Cauza T-687/14: Acțiune introdusă la 22 septembrie 2014 – Novomatic/OAPI – Simba Toys (African SIMBA)

text:
               17.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 409/55

         Acțiune introdusă la 22 septembrie 2014 – Novomatic/OAPI – Simba Toys (African SIMBA)
   (Cauza T-687/14)
   2014/C 409/75
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Novomatic AG (Gumpoldskirchen, Austria) (reprezentanţi: W. Mosing, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Simba Toys GmbH & Co. KG (Fürth, Germania)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 11 iulie 2014 în cauza R 2098/2013-4, astfel încât OAPI să fie obligat să respingă opoziția pentru lipsa similitudinii dintre mărci sau semne și pentru lipsa riscului global de confuzie și să admită înregistrarea corespunzătoare a cererii de marcă comunitară nr. 009752271 „African SIMBA”;

               —

               obligarea OAPI și, în cazul în care intervine, și a părții care a formulat opoziția, la suportarea propriilor cheltuieli de judecată și la rambursarea cheltuielilor efectuate de reclamantă în procedura de opoziție în fața Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) și în prezenta procedură.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta

      Marca comunitară vizată: marca figurativă care conține elementele verbale „African Simba” pentru produse din clasa 28 – cererea înregistrare a mărcii comunitare nr. 9 752 271

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca sau semnul invocat: marca figurativă națională care conține elementul verbal „Simba”, precum și înregistrarea internațională a mărcii verbale „SIMBA” pentru produse din clasa 28

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) și a articolului 75 din Regulamentul nr. 207/2009


title: Cauza F-5/14: Acțiune introdusă la 17 ianuarie 2014 — ZZ/Comisia

text:
               22.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 85/27

         Acțiune introdusă la 17 ianuarie 2014 — ZZ/Comisia
   (Cauza F-5/14)
   2014/C 85/47
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: É. Boigelot, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea Deciziei Comisiei de revocare a reclamantului în temeiul articolului 9 alineatul (1) litera (h) din anexa IX la statut fără reducerea drepturilor la pensie, ca urmare a unei anchete interne inițiate în urma unei anchete a OLAF deschise împotriva unei întreprinderi și cerere de despăgubiri pentru prejudiciul moral și pentru prejudiciul material pretins a fi fost suferite.

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea Deciziei adoptate la 16 octombrie 2013, notificată la domiciliul reclamantului la 18 octombrie 2013 de către Serviciul de securitate al Comisiei, adoptată de AIPN tripartită în dosarul CMS 12/042, potrivit căreia „Domnul ZZ este revocat în temeiul articolului 9 alineatul (1) litera (b) din anexa IX la statut fără reducerea drepturilor la pensie”, și care intra în vigoare „în luna următoare semnării sale”;

               —

               obligarea Comisiei la plata unui cuantum de 33 000 de euro, cu titlu de despăgubiri pentru prejudiciul moral, medical, familial, profesional și material și pentru atingerea adusă carierei reclamantului, care se calculează temporar la un euro provizoriu pe o sumă evaluată, sub rezerva creșterii sau micșorării cuantumului în cursul procedurii;

               —

               în orice caz, obligarea pârâtei la plata tuturor cheltuielilor de judecată, potrivit articolului 87 alineatul (1) din Regulamentul de procedură al Tribunalului Funcției Publice.


title: Cauza C-175/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Court of Ireland (Irlanda) la 13 aprilie 2011 — HID, BA/Refugee Applications Commissioner, Refugee Appeals Tribunal, Minister for Justice, Equality and Law Reform, Ireland, Attorney General

text:
               9.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 204/14

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Court of Ireland (Irlanda) la 13 aprilie 2011 — HID, BA/Refugee Applications Commissioner, Refugee Appeals Tribunal, Minister for Justice, Equality and Law Reform, Ireland, Attorney General
   (Cauza C-175/11)
   2011/C 204/26
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   High Court of Ireland

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: HID, BA

      Pârâți: Refugee Applications Commissioner, Refugee Appeals Tribunal, Minister for Justice, Equality and Law Reform, Ireland, Attorney General

      Întrebările preliminare

               1.

               Dispozițiile Directivei 2005/85/CE a Consiliului din 1 decembrie 2005 (1) sau principiile generale ale dreptului Uniunii se opun ca un stat membru să adopte măsuri administrative care impun ca o categorie de cereri de azil determinată în funcție de cetățenie sau de țara de origine a solicitantului de azil să fie examinată și soluționată conform unei proceduri accelerate sau prioritare?

               2.

               Articolul 39 din Directiva Consiliului menționată anterior, coroborat cu considerentul (27) al aceleiași directive și cu articolul 267 TFUE, trebuie interpretat în sensul că dreptul național este cel care prevede calea de atac efectivă impusă prin această dispoziție atunci când funcția de revizuire sau de cale de atac exercitată în legătură cu soluționarea în primă instanță a cererilor de azil este atribuită prin lege unei căi de atac formulate la Tribunalul înființat printr-o lege adoptată de Parlament și care are competența de a adopta decizii obligatorii în favoarea solicitantului de azil cu privire la toate aspectele de fapt și de drept relevante în contextul cererii, în pofida existenței unor acorduri administrative sau organizatorice care implică anumite sau toate aspectele următoare:

                           —

                           un ministru își păstrează puterea de apreciere pentru a respinge decizia negativă cu privire la o cerere;

                           —

                           există o legătură organizatorică sau administrativă între organismele responsabile cu soluționarea cererii în primă instanță și cele responsabile cu soluționarea căilor de atac;

                           —

                           membrii cu putere de decizie ai Tribunalului sunt numiți de către ministru și își exercită atribuțiile în regim de lucru cu fracțiune de normă pentru un termen de trei ani și sunt remunerați în mod diferențiat;

                           —

                           ministrul își păstrează puterea de a da dispoziții de tipul celei menționate în secțiunea 12, în secțiunea 16 alineatul (2B) litera (b) și în secțiunea 16 alineatul (11) din legea menționată anterior?

      (1)  JO L 326, p. 13.


title: Cauza C-406/13: Acțiune introdusă la data de 17 iulie 2013 — Comisia Europeană/România

text:
               7.9.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 260/39

         Acțiune introdusă la data de 17 iulie 2013 — Comisia Europeană/România
   (Cauza C-406/13)
   2013/C 260/69
   Limba de procedură: româna

      Părțile

      Reclamanta: Comisia Europeană (reprezentanți: P. Hetsch, O. Beynet, L. Nicolae, agenți)

      Pârâtă: România

      Concluziile reclamantei

               —

               să constate că prin neadoptarea tuturor actelor cu putere de lege și actelor administrative necesare pentru a se conforma prevederilor articolului 3 alineatele (3) și (4), articolului 4 alineatul (2), articolului 8, articolului 9 alineatele (l)-(7), articolului 10 alineatele (2) și (5), articolului 13 alineatele (1) și (5), articolului 14 alineatul (4) și alineatul (5) litera b), articolului 16 alineatul (1), articolului 25 alineatul (5), articolului 36 alineatul (9) al treilea paragraf, articolului 41 alineatul (1) literele d), g) și q), alineatului (3) literele b) și d), alineatului (6) literele a) și c), precum și alineatelor (10)-(12) ale aceluiași articol, articolului 42 alineatul (1), articolului 43 alineatele (1), (4) și (8), articolului 48, precum și anexei I punctul 1 din Directiva 2009/73/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 iulie 2009 privind normele comune pentru piața internă în sectorul gazelor naturale și de abrogare a Directivei 2003/55/CE (1), sau, în orice caz, pentru că nu a comunicat aceste măsuri Comisiei, România și-a încălcat obligațiile care îi revin în temeiul articolului 54 alineatul (1) din această directivă;

               —

               să oblige România, în conformitate cu prevederile articolului 260 alineatul (3) din Tratatul FUE, la plata unor penalități pe zi de întârziere pentru încălcarea obligației de comunicare a tuturor măsurilor de transpunere a Directivei 2009/73/CE în cuantum de 30 228,48 euro pe zi de la data pronunțării hotărârii în prezenta cauză;

               —

               să condamne România la plata cheltuielilor de judecată.

      Motive și argumente principale

   Termenul pentru transpunerea directivei în dreptul intern a expirat la 3 martie 2011.

      (1)  JO L 211, p. 94.


title: Cauza T-405/08: Hotărârea Tribunalului din 7 iunie 2013 — Spar Österreichische Warenhandels/Comisia ( „Concurență — Concentrări — Piețe ale comerțului cu bunuri de consum — Decizie prin care concentrarea este declarată compatibilă cu piața comună — Angajamente — Eroare vădită de apreciere — Dreptul de a fi ascultat — Obligația de motivare” )

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 225/61

         Hotărârea Tribunalului din 7 iunie 2013 — Spar Österreichische Warenhandels/Comisia
   (Cauza T-405/08) (1)

   (Concurență - Concentrări - Piețe ale comerțului cu bunuri de consum - Decizie prin care concentrarea este declarată compatibilă cu piața comună - Angajamente - Eroare vădită de apreciere - Dreptul de a fi ascultat - Obligația de motivare)
   2013/C 225/135
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Spar Österreichische Warenhandels AG (Salzburg, Austria) (reprezentanți: inițial A. H. Bischke, S. Brack și D. Bräunlich, ulterior A. H. Bischke și D. Bräunlich, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial S. Noë, N. von Lingen și O. Weber, ulterior S. Noë și N. von Lingen, agenți, asistați de M. Buntscheck, avocat)

      Intervenientă în susținerea pârâtei: Billa AG (Wiener Neudorf, Austria) (reprezentanți: H. Wollmann, G. Drauz și F. Urlesberger, avocați)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei Comisiei din 23 iunie 2008 prin care a fost declarată compatibilă cu piața comună operațiunea de concentrare prin care Billa AG a dobândit controlul exclusiv asupra Adeg österreich Handels AG (cazul COMP/M.5047 — REWE/ADEG), sub rezerva respectării angajamentelor propuse, în temeiul articolului 6 alineatul (1) litera (b) și alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 139/2004 al Consiliului din 20 ianuarie 2004 privind controlul concentrărilor economice între întreprinderi (JO L 24, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 201).

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Spar Österreichische Warenhandels AG să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană și de Billa AG.

      (1)  JO C 6, 10.1.2009.


title: Cauza C-548/08: Acțiune introdusă la 9 decembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Suediei

text:
               7.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/23

         Acțiune introdusă la 9 decembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Suediei
   (Cauza C-548/08)
   (2009/C 32/41)
   Limba de procedură: suedeza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: H. Støvlbæk și U. Jonsson)

      Pârât: Regatul Suediei
   Concluziile reclamantei

               —

               Declararea faptului că Regatul Suediei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul Directivei 2005/36/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 septembrie 2005 privind recunoașterea calificărilor profesionale (1) prin neadoptarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru transpunerea directivei sau, în orice caz, prin necomunicarea acestora către Comisie;

               —

               obligarea Regatului Suediei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Termenul acordat pentru transpunerea directivei a expirat la 20 octombrie 2007.

      (1)  JO L 255, 30.9.2005, p. 22, Ediție specială, 05/vol. 8, p. 3.


title: Cauza F-40/12: Acțiune introdusă la 20 martie 2012 — ZZ/AESA

text:
               23.6.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 184/24

         Acțiune introdusă la 20 martie 2012 — ZZ/AESA
   (Cauza F-40/12)
   2012/C 184/53
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: A. G. Schwend, avocat)

      Pârâtă: Agenția Europeană de Siguranță a Aviației

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei de concediere a reclamantului și cerere de reparare a prejudiciului pe care susține că l-a suferit în urma acestei concedieri și a pretinsei hărțuiri.

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei de încetare a contractului din 24 mai 2011, cu toate consecințele financiare care decurg din aceasta;

               —

               obligarea AESA la plata sumei de 301 559,04 euro cu titlu de despăgubire pentru prejudiciul material;

               —

               obligarea AESA la plata sumei de 50 000,00 euro cu titlu de despăgubire pentru prejudiciul moral;

               —

               obligarea AESA la plata sumei de 250,00 euro pe zi între 23 mai 2011 și ziua notificării hotărârii care urmează a fi pronunțate pentru repararea prejudiciului moral cauzat de hărțuire;

               —

               obligarea AESA la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-511/08: Acțiune introdusă la 27 noiembrie 2008 — Unity OSG FZE/Consiliul și EUPOL Afganistan

text:
               7.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/44

         Acțiune introdusă la 27 noiembrie 2008 — Unity OSG FZE/Consiliul și EUPOL Afganistan
   (Cauza T-511/08)
   (2009/C 32/86)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Unity OSG FZE (Dubai, Emiratele Arabe Unite) (reprezentanți: C. Bryant și J. McEwen, avocați)

      Pârâți: Consiliul Uniunii Europene și Misiunea de Poliție a Uniunii Europene în Afganistan („EUPOL Afganistan”)
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei adoptate de Misiunea de Poliție a Uniunii Europene în Afganistan („EUPOL Afganistan”) (i) de respingere a ofertei reclamantei referitoare la contractul de prestare de servicii de securitate și de gardă de corp în Afganistan, (ii) de atribuire a contractului unui alt ofertant, astfel cum reclamanta a fost informată prin scrisoarea din 23 noiembrie 2008;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată, în conformitate cu articolul 87 din Regulamentul de procedură al Tribunalului de Primă Instanță.

         Motivele și principalele argumente
   La 19 decembrie 2007, reclamanta a încheiat un contract cu Misiunea de Poliție a Uniunii Europene în Afganistan (1) („EUPOL Afganistan”) pentru prestarea de servicii de securitate. În septembrie 2008, Eupol Afganistan a publicat un anunț privitor la o cerere de ofertă referitoare la prestarea de servicii de securitate și de gardă de corp, anunț care a fost publicat (2) pe pagina de internet a Comisiei Europene în legătură cu programul „EuropeAid” și în conformitate cu dispozițiile Titlului V al părții I a Regulamentului financiar nr. 1605/2002 (3) („regulamentul financiar”) și cu normele de aplicare a regulamentului financiar, prevăzute în Regulamentul nr. 2342/2002 al Comisiei (4) („normele de aplicare”).
   Reclamanta urmărește anularea Deciziei EUPOL Afganistan din 23 noiembrie 2008 prin care reclamanta este informată că oferta sa nu a fost reținută și că respectivul contract fusese atribuit Armor Group, pentru următoarele motive:
   În primul rând, reclamanta susține că pârâtul a încălcat principiile egalității de tratament și nediscriminării prevăzute la articolul 89 alineatul (1) din regulamentul financiar.
   În al doilea rând, reclamanta arată că au fost încălcate condițiile aplicabile contractelor încheiate între autoritatea contractantă și ofertanți pe parcursul procedurii de atribuire, astfel cum sunt prevăzute acestea la articolul 99 din regulamentul financiar, la articolul 120 alineatul (2) litera (d) și la articolul 148 din normele de aplicare.
   În al treilea rând, reclamanta susține că a fost încălcată obligația de a publica un anunț de participare mai întâi în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene, înainte de a-l publica în altă parte, astfel cum se prevede la articolul 121 din normele de aplicare. Potrivit reclamantei, această cerință a fost încălcată întrucât anunțul de participare a fost publicat mai întâi pe pagina de internet EuropAid, și nu în Jurnalul Oficial.
   În al patrulea rând, reclamanta arată că a fost de asemenea încălcată obligația de a respecta termenele minime în cadrul procedurii restrânse accelerate menționate la articolul 142 alineatul (1) din regulamentul financiar.
   În al cincilea rând, reclamanta consideră că pârâtul nu a respectat condiția, menționată la articolul 158 litera (a) din normele de aplicare, de a prevedea o perioadă de suspendare între decizia de a atribui contractul și semnarea acestuia. În plus, reclamanta subliniază că pârâtul nu a furnizat o motivare adecvată, astfel cum impune articolul 253 CE.

      (1)  Instituită la 30 mai 2007, în conformitate cu Acțiunea comună 2007/369/PESC a Consiliului din 30 mai 2007 privind instituirea Misiunii de Poliție a Uniunii Europene în Afganistan (JO L 139, p. 33).

      (2)  Anunțul a fost publicat în suplimentul Jurnalului Oficial din 7 octombrie 2008, 2008/S 194-255613.

      (3)  Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului din 25 iunie 2002 privind regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene (JO L 248, p. 1).

      (4)  Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2342/2002 al Comisiei din 23 decembrie 2002 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului privind regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene (JO L 357, p. 1, Ediție specială, 01/vol. 4, p. 3).


title: Cauza T-86/06: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 16 iulie 2009 — Studio Bichara și alții/Comisia

text:
               26.9.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 233/21

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 16 iulie 2009 — Studio Bichara și alții/Comisia
   (Cauza T-86/06) (1)

   2009/C 233/41

      Limba de procedură: italiana

   Președintele Camerei întâi a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 121, 20.5.2006.


title: Cauza C-425/12: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 12 decembrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Administrativo e Fiscal do Porto — Portugalia) — Portgás — Sociedade de Produção e Distribuição de Gás, SA/Ministério da Agricultura, do Mar, do Ambiente e do Ordenamento do Território (Proceduri de atribuire a contractelor de achiziții publice în sectoarele apei, energiei, transporturilor și telecomunicațiilor — Directiva 93/38/CEE — Netranspunere în dreptul intern — Posibilitatea statului de a invoca această directivă împotriva unui organism concesionar al unui serviciu public în lipsa transpunerii acestui act în dreptul intern)

text:
               22.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 52/17

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 12 decembrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Administrativo e Fiscal do Porto — Portugalia) — Portgás — Sociedade de Produção e Distribuição de Gás, SA/Ministério da Agricultura, do Mar, do Ambiente e do Ordenamento do Território
   (Cauza C-425/12) (1)

   (Proceduri de atribuire a contractelor de achiziții publice în sectoarele apei, energiei, transporturilor și telecomunicațiilor - Directiva 93/38/CEE - Netranspunere în dreptul intern - Posibilitatea statului de a invoca această directivă împotriva unui organism concesionar al unui serviciu public în lipsa transpunerii acestui act în dreptul intern)
   2014/C 52/28
   Limba de procedură: portugheza

      Instanța de trimitere

   Tribunal Administrativo e Fiscal do Porto

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Portgás — Sociedade de Produção e Distribuição de Gás, SA

      Pârât: Ministério da Agricultura, do Mar, do Ambiente e do Ordenamento do Território

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Tribunal Administrativo e Fiscal do Porto (Portugalia) — Interpretarea articolului 2 alineatul (1) litera (b), a articolului 4 alineatul (1) și a articolului 14 alineatul (1) litera (c) punctul (i) din Directiva 93/38/CEE a Consiliului din 14 iunie 1993 de coordonare a procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții în sectoarele apei, energiei, transporturilor și telecomunicațiilor (JO L 199, p. 84), astfel cum a fost modificată prin Directiva 98/4/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 februarie 1998 (JO L 101, p. 1) — Efect direct — Posibilitatea statului de a invoca directiva menționată împotriva unui organism concesionar al unui serviciu public în lipsa transpunerii acestui act în dreptul intern

      Dispozitivul

   Articolul 4 alineatul (1), articolul 14 alineatul (1) litera (c) punctul (i) și articolul 15 din Directiva 93/38/CEE a Consiliului din 14 iunie 1993 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții în sectoarele apei, energiei, transporturilor și telecomunicațiilor, astfel cum a fost modificată prin Directiva 98/4/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 februarie 1998, trebuie interpretate în sensul că nu pot fi invocate față de o întreprindere privată numai pentru motivul că aceasta are calitatea de concesionar exclusiv al unui serviciu de interes public care intră în domeniul de aplicare personal al acestei directive, în condițiile în care directiva menționată nu a fost încă transpusă în ordinea internă a statului membru respectiv.
   O asemenea întreprindere, care a fost însărcinată în temeiul unui act al autorității publice să îndeplinească, sub controlul acesteia din urmă, un serviciu de interes public și care dispune, în acest scop, de puteri exorbitante în raport cu normele aplicabile în relațiile dintre particulari, este obligată să respecte dispozițiile Directivei 93/38, astfel cum a fost modificată prin Directiva 98/4, și, prin urmare, aceste dispoziții pot fi invocate în privința sa de către autoritățile unui stat membru.

      (1)  JO C 389, 15.12.2012.


title: Cauza C-145/11: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 19 iulie 2012 — Comisia Europeană/Republica Franceză (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 2001/82/CE — Medicamente de uz veterinar — Procedură descentralizată în vederea acordării unei autorizații de introducere pe piață a unui medicament de uz veterinar în mai multe state membre — Medicamente generice similare medicamentelor de referință deja autorizate — Refuz de validare a cererii de către un stat membru — Compoziția și forma medicamentului)

text:
               29.9.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 295/10

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 19 iulie 2012 — Comisia Europeană/Republica Franceză
   (Cauza C-145/11) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 2001/82/CE - Medicamente de uz veterinar - Procedură descentralizată în vederea acordării unei autorizații de introducere pe piață a unui medicament de uz veterinar în mai multe state membre - Medicamente generice similare medicamentelor de referință deja autorizate - Refuz de validare a cererii de către un stat membru - Compoziția și forma medicamentului)
   2012/C 295/16
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: M. Šimerdová, A. Marghelis și O. Beynet, agenți)

      Pârâtă: Republica Franceză (reprezentanți: G. de Bergues, S. Menez și R. Loosli-Surrans, agenți)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolelor 32 și 33 din Directiva 2001/82/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 noiembrie 2001 de instituire a unui cod comunitar cu privire la produsele medicamentoase veterinare (JO L 311, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 31, p. 200) — Procedură descentralizată în vederea acordării unei autorizații de introducere pe piață în mai mult de un stat membru — Medicamente generice similare medicamentelor de referință deja autorizate — Refuz de validare de către un stat membru, întemeiat pe motive științifice legate de compoziția medicamentului și de alegerea formei farmaceutice — Principiul recunoașterii reciproce

      Dispozitivul

               1.

               Prin refuzul de a valida două cereri de autorizație de introducere pe piață a medicamentelor de uz veterinar CT-Line 15 % Premix și CT-Line 15 % Oral Powder în cadrul procedurii descentralizate prevăzute de Directiva 2001/82/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 noiembrie 2001 de instituire a unui cod comunitar cu privire la produsele medicamentoase veterinare, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2004/28/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004, Republica Franceză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 32 și 33 din această directivă.

               2.

               Obligă Republica Franceză la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 160, 28.5.2011.


title: Cauza C-147/13: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 5 mai 2015 – Regatul Spaniei/Consiliul Uniunii Europene [Acțiune în anulare — Punerea în aplicare a unei cooperări consolidate — Brevet unitar — Regulamentul (UE) nr. 1260/2012 — Dispoziții în materie de traducere — Principiul nediscriminării — Articolul 291 TFUE — Delegarea de competențe unor organe exterioare Uniunii Europene — Articolul 118 al doilea paragraf TFUE — Temei juridic — Principiul autonomiei dreptului Uniunii]

text:
               29.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/5

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 5 mai 2015 – Regatul Spaniei/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-147/13) (1)

   ([Acțiune în anulare - Punerea în aplicare a unei cooperări consolidate - Brevet unitar - Regulamentul (UE) nr. 1260/2012 - Dispoziții în materie de traducere - Principiul nediscriminării - Articolul 291 TFUE - Delegarea de competențe unor organe exterioare Uniunii Europene - Articolul 118 al doilea paragraf TFUE - Temei juridic - Principiul autonomiei dreptului Uniunii])
   (2015/C 213/08)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamant: Regatul Spaniei (reprezentanți: E. Chamizo Llatas și S. Centeno Huerta, agenți)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: T. Middleton, F. Florindo Gijón, M. Balta și L. Grønfeldt, agenți)

      Interveniente în susținerea pârâtului: Regatul Belgiei (reprezentanți: C. Pochet, J.-C. Halleux și T. Materne, agenți), Republica Cehă (reprezentanți: M. Smolek și J. Vláčil, agenți), Regatul Danemarcei (reprezentanți: C. Thorning și M. Wolff, agenți), Republica Federală Germania (reprezentanți: T. Henze, M. Möller și J. Kemper, agenți), Republica Franceză (reprezentanți: G. de Bergues, F.-X. Bréchot, D. Colas și N. Rouam, agenți), Marele Ducat al Luxemburgului, Ungaria (reprezentanți: M. Fehér și K. Szíjjártó, agenți), Regatul Țărilor de Jos (reprezentanți: M. Bulterman și J. Langer, agenți), Regatul Suediei (reprezentanți: A. Falk și C. Meyer-Seitz, agenți), Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentanți: M. Holt, agent, asistat de J. Stratford, QC, și de T. Mitcheson, barrister), Parlamentul European (reprezentanți: M. Gómez-Leal, U. Rösslein și M. Dean, agenți), Comisia Europeană (reprezentanți: I. Martínez del Peral, T. van Rijn, B. Smulders și F. Bulst, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Regatul Spaniei suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Consiliul Uniunii Europene.

               3)

               Regatul Belgiei, Republica Cehă, Regatul Danemarcei, Republica Federală Germania, Republica Franceză, Marele Ducat al Luxemburgului, Ungaria, Regatul Țărilor de Jos, Regatul Suediei, Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord, Parlamentul European și Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 171, 15.6.2013.


title: Cauza T-431/04: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 16 ianuarie 2009 — Italia/Comisia

text:
               21.3.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 69/53

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 16 ianuarie 2009 — Italia/Comisia
   (Cauza T-431/04) (1)

   (2009/C 69/116)

      Limba de procedură: italiana

   Președintele Camerei a șaptea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 314, 18.12.2004.


title: Cauza T-465/12: Hotărârea Tribunalului din 15 iulie 2015 – AGC Glass Europe și alţii/Comisia („Concurență — Procedură administrativă — Piața europeană a sticlei auto — Publicarea unei decizii de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE — Respingerea unei cereri de aplicare a regimului de confidențialitate unor informații pe care Comisia intenționează să le publice — Obligația de motivare — Confidențialitate — Secret profesional — Program de clemență — Încredere legitimă — Egalitate de tratament”)

text:
               14.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 302/43

         Hotărârea Tribunalului din 15 iulie 2015 – AGC Glass Europe și alţii/Comisia
   (Cauza T-465/12) (1)

   ((„Concurență - Procedură administrativă - Piața europeană a sticlei auto - Publicarea unei decizii de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE - Respingerea unei cereri de aplicare a regimului de confidențialitate unor informații pe care Comisia intenționează să le publice - Obligația de motivare - Confidențialitate - Secret profesional - Program de clemență - Încredere legitimă - Egalitate de tratament”))
   (2015/C 302/55)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: AGC Glass Europe (Bruxelles, Belgia), AGC Automotive Europe SA (Fleurus, Belgia), AGC France SAS (Boussois, Franța), AGC Flat Glass Italia Srl (Cuneo, Italia), AGC Glass UK Ltd (Northampton, Regatul Unit), AGC Glass Germany GmbH (Wegberg, Germania) (reprezentanți: L. Garzaniti, J. Blockx, P. Niggemann, A. Burckett St Laurent, avocați, și S. Ryan, solicitor)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: M. Kellerbauer, G. Meessen și P. Van Nuffel, agenţi)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei C(2012) 5719 final a Comisiei din 6 august 2012 prin care se respinge o cerere de aplicare a regimului de confidențialitate formulată de AGC Glass Europe SA, de AGC Automotive Europe SA, de AGC France SAS, de AGC Flat Glass Italia Srl, de AGC Glass UK Ltd și de AGC Glass Germany GmbH, conform articolului 8 din Decizia 2011/695/UE a președintelui Comisiei din 13 octombrie 2011 privind funcția și mandatul consilierului-auditor în anumite proceduri în domeniul concurenței (cazul COMP/39.125 – Sticlă auto).

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă AGC Glass Europe SA, AGC Automotive Europe SA, AGC France SAS, AGC Flat Glass Italia Srl, AGC Glass UK Ltd și AGC Glass Germany GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 379, 8.12.2012.


title: Cauzele conexate T-373/10, T-374/10, T-382/10 și T-402/10: Hotărârea Tribunalului din 16 septembrie 2013 — Villeroy & Boch Austria și alții/Comisia ( „Concurență — Înțelegeri — Piețele belgiană, germană, franceză, italiană, olandeză și austriacă ale produselor și accesoriilor pentru baie — Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 101 TFUE și a articolului 53 din Acordul privind SEE — Coordonarea unor creșteri de prețuri și schimbul de informații comerciale sensibile — Încălcare unică — Imputabilitatea comportamentului ilicit — Dovadă — Amenzi — Orientările din 2006 privind calcularea cuantumului amenzilor — Neretroactivitate — Termen rezonabil” )

text:
               9.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 325/24

         Hotărârea Tribunalului din 16 septembrie 2013 — Villeroy & Boch Austria și alții/Comisia
   (Cauzele conexate T-373/10, T-374/10, T-382/10 și T-402/10) (1)

   (Concurență - Înțelegeri - Piețele belgiană, germană, franceză, italiană, olandeză și austriacă ale produselor și accesoriilor pentru baie - Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 101 TFUE și a articolului 53 din Acordul privind SEE - Coordonarea unor creșteri de prețuri și schimbul de informații comerciale sensibile - Încălcare unică - Imputabilitatea comportamentului ilicit - Dovadă - Amenzi - Orientările din 2006 privind calcularea cuantumului amenzilor - Neretroactivitate - Termen rezonabil)
   2013/C 325/40
   Limbile de procedură: germana, franceza și neerlandeza

      Părțile

      Reclamante: Villeroy & Boch Austria GmbH (Mondsee, Austria) (reprezentanți: A. Reidlinger, S. Dethof, M. Klusmann și K. Blau-Hansen, avocați) (cauza T-373/10), Villeroy & Boch AG (Mettlach, Germania) (reprezentanți: M. Klusmann, avocat, S. Thomas, profesor) (cauza T-374/10), Villeroy et Boch SAS (Paris, Franța) (reprezentanți: J. Philippe, K. Blau-Hansen, avocați, și A. Villette, solicitor) (cauza T-382/10) și Villeroy & Boch — Belgium (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: O. Brouwer, J. Blockx și N. Lorjé, avocați) (cauza T-402/10)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: în cauza T-373/10, inițial F. Castillo de la Torre, R. Sauer, F. Ronkes Agerbeek și A. Antoniadis, ulterior F. Castillo de la Torre, R. Sauer și F. Ronkes Agerbeek, agenți, asistați de G. van der Wal și de M. van Heezik, avocați, în cauza T-374/10, A. Antoniadis, R. Sauer și F. Ronkes Agerbeek, în cauza T-382/10, F. Castillo de la Torre, F. Ronkes Agerbeek și N. von Lingen, agenți, asistați de G. van der Wal și de M. van Heezik, iar în cauza T-402/10, F. Castillo de la Torre, F. Ronkes Agerbeek, asistați de G. van der Wal și de M. van Heezik)

      Obiectul

   Cerere prin care se solicită, cu titlu principal, anularea Deciziei C(2010) 4185 final a Comisiei din 23 iunie 2010 privind o procedură în temeiul articolului 101 TFUE și al articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/39.092 — Produse și accesorii pentru baie), în măsura în care le privește pe reclamante și, cu titlu subsidiar, reducerea cuantumului amenzilor care le-au fost aplicate

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunile în cauzele T-373/10, T-382/10 și T-402/10.

               2.

               În cauza T-374/10, anulează articolul 1 alineatul (7) din Decizia C(2010) 4185 final a Comisiei din 23 iunie 2010 privind o procedură în temeiul articolului 101 TFUE și al articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/39.092 — Produse și accesorii pentru baie), în măsura în care, în cuprinsul acestuia, s-a constatat că Villeroy & Boch AG a participat la o înțelegere în sectorul produselor și al accesoriilor pentru baie în Belgia, în Germania, în Franța, în Italia, în Țările de Jos și în Austria înainte de 12 octombrie 1994.

               3.

               Respinge în rest acțiunea în cauza T-374/10.

               4.

               Villeroy & Boch Austria GmbH, Villeroy et Boch SAS și Villeroy & Boch — Belgium suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană în cauzele T-373/10, T-382/10 și T-402/10.

               5.

               Villeroy & Boch AG suportă șapte optimi din propriile cheltuieli de judecată și șapte optimi din cheltuielile de judecată efectuate de Comisie în cauza T-374/10.

               6.

               Comisia suportă o optime din propriile cheltuieli de judecată și o optime din cheltuielile de judecată efectuate de Villeroy & Boch AG în cauza T-374/10.

      (1)  JO C 301, 6.11.2010.


title: Cauza T-465/09: Acțiune introdusă la 19 noiembrie 2009 — Jurašinović/Consiliul

text:
               30.1.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 24/59

         Acțiune introdusă la 19 noiembrie 2009 — Jurašinović/Consiliul
   (Cauza T-465/09)
   2010/C 24/105
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Ivan Jurašinović (Angers, Franța) (reprezentant: M. Jarry, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea Deciziei din 22 septembrie 2009 prin care s-a acordat reclamantului numai un acces parțial la documentele următoare: Rapoartele observatorilor Uniunii Europene prezenți în Croația, în regiunea Knin, în perioada 1-31 august 1995;

               —

               Obligarea Consiliului UE — Secretariatul General să permită accesul, sub formă electronică, la totalitatea documentelor solicitate;

               —

               obligarea Consiliul UE la plata către reclamant a unei sume de 2 000 de euro fără TVA, și anume a unei sume de 2 392 de euro TVA inclus, cu titlu de indemnizație de procedură, la care se aplică o dobândă egală cu dobânda BCE din ziua în care a fost înregistrată cererea.

      Motivele și principalele argumente

   Prin acțiunea formulată, reclamantul solicită anularea Deciziei din 22 septembrie 2009 prin care i se refuză accesul integral la rapoartele observatorilor Uniunii Europene prezenți în Croația, în regiunea Knin, în perioada 1-31 august 1995.
   În susținerea acțiunii sale, reclamantul invocă trei motive întemeiate pe:

               —

               lipsa unei atingeri aduse protecției interesului public în ceea ce privește relațiile internaționale potrivit articolului 4 alineatul (1) din Regulamentul (CE) 1049/2001 (1), în măsura în care:

                           —

                           nicio protecție specifică nu s-ar putea aplica documentelor în cauză; și

                           —

                           chiar dacă s-ar presupune că documentelor solicitate li s-ar putea aplica o protecție specifică, articolul 4 alineatul (7) din Regulamentul nr. 1049/2001 prevede că „excepțiile prevăzute la alineatele (1), (2) și (3) se aplică doar în perioada în care protecția se justifică prin conținutul documentului”. Or, jumătate din perioada maximală de protecție prevăzută la articolul 4 alineatul (7) s-a scurs, ceea ce ar justifica acordarea accesului la documentele solicitate;

                           —

                           în sfârșit, documentele a căror comunicare este solicitată nu ar fi documente sensibile în sensul articolului 9 din Regulamentul nr. 1049/2001;

               —

               lipsa unei atingeri aduse securității publice potrivit articolului 4 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1049/2001 în măsura în care:

                           —

                           împrejurarea că unii terți s-au exprimat în aceste documente „în mod confidențial” nu se aplică întrucât Regulamentul nr. 1049/2001 nu permite unei instituții să refuze accesul la un document pentru a proteja „terți” ipotetici;

                           —

                           argumentul Consiliului prin care se urmărește „protejarea” integrității fizice a observatorilor, a martorilor și a surselor caracterizează o voință de a proteja interesele private ale acestor persoane și nu intră în domeniul securității publice; și

                           —

                           pentru a concilia păstrarea discreției față de anumite persoane cu satisfacerea interesului public, Consiliul are întotdeauna posibilitatea de a limita accesul publicului la documentele solicitate suprimând, în aceste documente, referințele nominative care permit identificarea „terților”.

               —

               existența unei divulgări anterioare a documentelor solicitate.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76)


title: Cauzele conexate C-464/13 și C-465/13: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 11 martie 2015 (cereri de decizie preliminară formulate de Bundesarbeitsgericht – Germania) – Europäische Schule München/Silvana Oberto (C-464/13), Barbara O’Leary (C-465/13) (Trimitere preliminară — Statutul școlilor europene — Competența Camerei de recurs a școlilor europene de a se pronunța cu privire la un contract de muncă pe durată determinată încheiat între o școală europeană și un profesor care nu este numit sau detașat de un stat membru)

text:
               4.5.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 146/2

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 11 martie 2015 (cereri de decizie preliminară formulate de Bundesarbeitsgericht – Germania) – Europäische Schule München/Silvana Oberto (C-464/13), Barbara O’Leary (C-465/13)
   (Cauzele conexate C-464/13 și C-465/13) (1)

   ((Trimitere preliminară - Statutul școlilor europene - Competența Camerei de recurs a școlilor europene de a se pronunța cu privire la un contract de muncă pe durată determinată încheiat între o școală europeană și un profesor care nu este numit sau detașat de un stat membru))
   (2015/C 146/02)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesarbeitsgericht

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Europäische Schule München

      Pârâte: Silvana Oberto (C-464/13), Barbara O’Leary (C-465/13)

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 27 alineatul (2) primul paragraf prima teză din Convenția privind definirea statutului școlilor europene, încheiată la Luxemburg la 21 iunie 1994 între statele membre și Comunitățile Europene, trebuie interpretat în sensul că profesorii cu normă redusă recrutați de o școală europeană care nu sunt detașați de statele membre fac parte dintre persoanele vizate la această dispoziție, spre deosebire de membrii personalului administrativ și auxiliar, care sunt excluși.

               2)

               Articolul 27 alineatul (2) primul paragraf prima teză din Convenția privind definirea statutului școlilor europene trebuie interpretat în sensul că nu se opune ca un acord privind limitarea duratei raportului de muncă, care figurează în contractul de muncă încheiat între școală și profesorul cu normă redusă, să fie considerat un act care îl vatămă pe acesta.

               3)

               Articolul 27 alineatul (2) primul paragraf prima teză din Convenția privind definirea statutului școlilor europene trebuie interpretat în sensul că nu se opune ca un act adoptat de directorul unei școli europene în exercitarea atribuțiilor sale să intre, în principiu, în domeniul de aplicare al acestei dispoziții. Punctele 1.3, 3.2 și 3.4 din Statutul profesorilor cu normă redusă din școlile europene recrutați între 1 septembrie 1994 și 31 august 2011 trebuie interpretate în sensul că un litigiu privind legalitatea unui acord de limitare a duratei raportului de muncă, care figurează în contractul de muncă încheiat între un profesor cu normă redusă și acest director, este de competența exclusivă a Camerei de recurs a școlilor europene.

      (1)  JO C 336, 16.11.2013.


title: Cauza F-6/07: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 8 mai 2008 — Suvikas/Consiliul Uniunii Europene (Funcție publică — Agenți temporari — Incident de procedură — Documente confidențiale — Documente obținute în mod ilicit — Retragerea documentelor — Recrutare — Post vacant — Respingere nelegală a candidaturii — Anulare — Acțiune în despăgubiri — Pierderea oportunității de a fi recrutat — Evaluare ex aequo et bono )

text:
               21.6.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 158/23

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 8 mai 2008 — Suvikas/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza F-6/07)
   (Funcție publică - Agenți temporari - Incident de procedură - Documente confidențiale - Documente obținute în mod ilicit - Retragerea documentelor - Recrutare - Post vacant - Respingere nelegală a candidaturii - Anulare - Acțiune în despăgubiri - Pierderea oportunității de a fi recrutat - Evaluare ex aequo et bono)
   (2008/C 158/39)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: Risto Suvikas (Helsinki, Finlanda) (reprezentant: M.-A. Lucas, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Arpio Santacruz și I. Šulce, agenți)
   Obiectul
   Pe de o parte, anularea deciziei Comitetului consultativ de selecție de a nu îl înscrie pe reclamant pe lista celor mai buni candidați la selecția referitoare la anunțul de post vacant B/24 al Consiliului și, pe de altă parte, anularea acestei liste și a deciziilor Consiliului de a recruta pe posturile care trebuie ocupate a candidaților care erau înscriși în aceasta și de a nu îl recruta pe reclamant — Cerere de daune-interese.
   Dispozitivul

               1)

               Documentele prezentate de domnul Suvikas în anexele A14, A15 și A16 la cererea introductivă se retrag din dosarul cauzei.

               2)

               Anulează decizia autorității împuternicite să încheie contracte din 20 februarie 2006 de a nu îl înscrie pe domnul Suvikas pe lista celor mai buni candidați cu ocazia selecției agenților temporari Consiliu/B/024.

               3)

               Obligă Consiliul Uniunii Europene să plătească domnului Suvikas suma de 20 000 de euro pentru repararea prejudiciului material suferit de acesta.

               4)

               Respinge în rest acțiunea.

               5)

               Obligă Consiliul Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-128/14: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 28 aprilie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Hoge Raad der Nederlanden – Țările de Jos) – Staatssecretaris van Financiën/Het Oudeland Beheer BV (Trimitere preliminară — Fiscalitate — TVA — Operațiuni impozabile — Utilizare în scopul desfășurării activității economice a unor bunuri obținute „în cadrul activității” — Asimilare cu o livrare efectuată cu titlu oneros — Bază de impozitare)

text:
               4.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 243/5

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 28 aprilie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Hoge Raad der Nederlanden – Țările de Jos) – Staatssecretaris van Financiën/Het Oudeland Beheer BV
   (Cauza C-128/14) (1)

   ((Trimitere preliminară - Fiscalitate - TVA - Operațiuni impozabile - Utilizare în scopul desfășurării activității economice a unor bunuri obținute „în cadrul activității” - Asimilare cu o livrare efectuată cu titlu oneros - Bază de impozitare))
   (2016/C 243/03)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Hoge Raad der Nederlanden

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Staatssecretaris van Financiën

      Pârâtă: Het Oudeland Beheer BV

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 11 secțiunea A alineatul (1) litera (d) din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri – sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare, astfel cum a fost modificată prin Directiva 95/7/CE a Consiliului din 10 aprilie 1995, trebuie interpretat în sensul că valoarea unui drept in rem care îi oferă titularului său dreptul de utilizare a unui bun imobil și costurile de finalizare a clădirii de birouri construite pe terenul în cauză pot fi incluse în baza de impozitare a unei livrări în sensul articolului 5 alineatul (7) litera (a) din A șasea directivă în cazul în care persoana impozabilă a achitat deja TVA ul aferent acestei valori și acestor costuri, dar l-a și dedus imediat și integral.

               2)

               Într-o situație precum cea în discuție în litigiul principal, în care un teren și o clădire în construcție pe acest teren au fost dobândite prin constituirea unui drept in rem care dă titularului său dreptul de a utiliza aceste bunuri imobile, articolul 11 secțiunea A alineatul (1) litera (b) din A șasea directivă 77/388, astfel cum a fost modificată prin Directiva 95/7, trebuie interpretat în sensul că valoarea acestui drept in rem care trebuie luată în considerare în baza de impozitare a unei livrări în sensul articolului 5 alineatul (7) litera (a) din această directivă corespunde valorii sumelor care trebuie plătite anual cu titlu de contraprestație, pe durata rămasă din contractul de emfiteoză care instituie acest drept in rem, corectate sau capitalizate potrivit aceleiași metode cu cea utilizată pentru a stabili valoarea de constituire a dreptului de emfiteoză.

      (1)  JO C 159, 26.5.2014.


title: Cauza C-482/09: Hotărârea Curții (Camera întâia) din 22 septembrie 2011 [cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Regatul Unit] — Budějovický Budvar, národní podnik/Anheuser-Busch, Inc. [Mărci — Directiva 89/104/CEE — Articolul 9 alineatul (1) — Noțiunea toleranță — Limitarea drepturilor ca urmare a toleranței — Data de la care începe să curgă termenul de limitare a drepturilor — Condițiile necesare pentru ca termenul de limitare a drepturilor să înceapă să curgă — Articolul 4 alineatul (1) litera (a) — Înregistrarea a două mărci identice pentru produse identice — Funcțiile mărcii — Utilizarea simultană cu bună credință]

text:
               12.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 331/3

         Hotărârea Curții (Camera întâia) din 22 septembrie 2011 [cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Regatul Unit] — Budějovický Budvar, národní podnik/Anheuser-Busch, Inc.
   (Cauza C-482/09) (1)

   (Mărci - Directiva 89/104/CEE - Articolul 9 alineatul (1) - Noțiunea „toleranță” - Limitarea drepturilor ca urmare a toleranței - Data de la care începe să curgă termenul de limitare a drepturilor - Condițiile necesare pentru ca termenul de limitare a drepturilor să înceapă să curgă - Articolul 4 alineatul (1) litera (a) - Înregistrarea a două mărci identice pentru produse identice - Funcțiile mărcii - Utilizarea simultană cu bună credință)
   2011/C 331/04
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Budějovický Budvar, národní podnik

      Pârâtă: Anheuser-Busch, Inc.

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Regatul Unit) — Interpretarea articolului 4 alineatul (1) litera (a) și a articolului 9 alineatul (1) din Directiva 89/104 CEE: Prima directivă a Consiliului din 21 decembrie 1988 de apropiere a legislațiilor statelor membre cu privire la mărci (JO L 40, p.1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 92) — Limitare a drepturilor ca urmare a toleranței — Noțiunea de toleranță — Noțiune comunitară? — Posibilitatea de a recurge la dreptul intern în domeniu, inclusiv la normele privind utilizarea simultană a două mărci identice conform practicilor loiale

      Dispozitivul

               1.

               Noțiunea „toleranță” în sensul articolului 9 alineatul (1) din Directiva 89/104/CEE, Prima directivă a Consiliului din 21 decembrie 1988 de apropiere a legislațiilor statelor membre cu privire la mărci, constituie o noțiune a dreptului Uniunii și nu se poate considera că titularul unei mărci anterioare a tolerat utilizarea îndelungată, bine stabilită și cu bună credință a unei mărci ulterioare identice de către un terț în cazul în care a avut cunoștință de multă vreme de această utilizare, dar a fost lipsit de orice posibilitate de a se opune acestei utilizări.

               2.

               Înregistrarea mărcii anterioare în statul membru în discuție nu constituie o condiție necesară pentru ca termenul de limitare a drepturilor ca urmare a toleranței prevăzut la articolul 9 alineatul (1) din Directiva 89/104 să înceapă să curgă. Condițiile necesare pentru ca acest termen de limitare a drepturilor ca urmare a toleranței să înceapă să curgă, a căror verificare revine în sarcina instanței naționale, sunt, în primul rând, înregistrarea mărcii ulterioare în statul membru în discuție, în al doilea rând, faptul că depunerea acestei mărci a fost efectuată cu bună credință, în al treilea rând, utilizarea mărcii ulterioare de către titularul acesteia în statul membru în care a fost înregistrată și, în al patrulea rând, cunoașterea de către titularul mărcii anterioare a înregistrării mărcii ulterioare și a utilizării acesteia după înregistrare.

               3.

               Articolul 4 alineatul (1) litera (a) din Directiva 89/104 trebuie interpretat în sensul că titularul unei mărci anterioare nu poate obține anularea unei mărci ulterioare identice și care desemnează produse identice în cazul utilizării simultane, cu bună credință și îndelungate a celor două mărci atunci când, în împrejurări cum sunt cele din acțiunea principală, această utilizare nu aduce atingere și nu este susceptibilă să aducă atingere funcției esențiale a mărcii care constă în a garanta consumatorilor proveniența produselor sau a serviciilor.

      (1)  JO C 24, 30.1.2010.


title: Cauza T-24/06: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 6 octombrie 2009 — MABB/Comisia [ Ajutoare de stat — Televiziune digitală terestră — Ajutor acordat de autoritățile germane organismelor de radiodifuziune care utilizează rețeaua de televiziune digitală terestră (DVB-T) în regiunea Berlin-Brandenburg — Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața comună și se dispune recuperarea acestuia — Acțiune în anulare — Lipsa afectării individuale — Inadmisibilitate ]

text:
               21.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/39

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 6 octombrie 2009 — MABB/Comisia
   (Cauza T-24/06) (1)

   („Ajutoare de stat - Televiziune digitală terestră - Ajutor acordat de autoritățile germane organismelor de radiodifuziune care utilizează rețeaua de televiziune digitală terestră (DVB-T) în regiunea Berlin-Brandenburg - Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața comună și se dispune recuperarea acestuia - Acțiune în anulare - Lipsa afectării individuale - Inadmisibilitate”)
   2009/C 282/73
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Medienanstalt Berlin-Brandenburg (MABB) (Berlin, Germania) (reprezentanți: inițial M. Schütte, avocat, și B. Immenkamp, solicitor, ulterior M. Schütte)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: H. van Vliet și K. Gross, agenți)

      Intervenientă în susținerea pârâtei: Deutscher Kabelverband eV (Berlin, Germania) (reprezentanți: K. Struckmann, C. Arhold și N. Wimmer, avocați)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei 2006/513/CE a Comisiei din 9 noiembrie 2005 privind ajutorul de stat pus în aplicare de Republica Federală Germania în favoarea introducerii televiziunii digitale terestre (DVB-T) în regiunea Berlin-Brandenburg (JO 2006 L 200, p. 14)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2.

               Obligă Medienanstalt Berlin-Brandenburg (MABB) la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 86, 8.4.2006.


title: Cauza C-36/14: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 10 septembrie 2015 – Comisia Europeană/Republica Polonă (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Piața internă în sectorul gazelor naturale — Directiva 2009/73/CE — Intervenție a statului care constă în obligația de a aplica prețuri de furnizare aprobate de o autoritate națională — Măsură nelimitată în timp — Lipsa unui control periodic obligatoriu al caracterului necesar al acestei măsuri și al modalităților de aplicare a acesteia — Aplicare unui ansamblu nelimitat de beneficiari, fără a face distincție între clienți sau între situațiile individuale — Proporționalitate)

text:
               3.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 363/7

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 10 septembrie 2015 – Comisia Europeană/Republica Polonă
   (Cauza C-36/14) (1)

   ((Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Piața internă în sectorul gazelor naturale - Directiva 2009/73/CE - Intervenție a statului care constă în obligația de a aplica prețuri de furnizare aprobate de o autoritate națională - Măsură nelimitată în timp - Lipsa unui control periodic obligatoriu al caracterului necesar al acestei măsuri și al modalităților de aplicare a acesteia - Aplicare unui ansamblu nelimitat de beneficiari, fără a face distincție între clienți sau între situațiile individuale - Proporționalitate))
   (2015/C 363/08)
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: K. Herrmann și M. Patakia, agenți)

      Pârâtă: Republica Polonă (reprezentant: B. Majczyna, agent)

      Dispozitivul

               1)

               Prin aplicarea unui regim de intervenție a statului care constă în obligația, pentru întreprinderile din sectorul energiei, de a practica prețuri de furnizare a gazelor naturale autorizate de președintele Urzad Regulacji Energetyki (Oficiul de reglementare a energiei), care nu este limitată în timp și cu privire la care dreptul național nu impune administrației să reexamineze periodic necesitatea și modalitățile de aplicare în sectorul gazelor, în funcție de evoluția acestuia, și care se caracterizează prin aplicarea sa unui cerc nedefinit de beneficiari sau de clienți, fără a face distincție între clienți sau în funcție de situația lor în cadrul diferitor categorii de clienți, Republica Polonă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul dispozițiilor articolului 3 alineatul (1) coroborat cu articolul 3 alineatul (2) din Directiva 2009/73/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 iulie 2009 privind normele comune pentru piața internă în sectorul gazelor naturale și de abrogare a Directivei 2003/55/CE.

               2)

               Obligă Republica Polonă la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 85, 22.3.2014.