title: Cauza C-165/07: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 22 mai 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Vestre Landsret — Danemarca) — Skatteministeriet/Ecco Sko A/S (Tariful vamal comun — Nomenclatura combinată — Clasificare tarifară — Poziția 6403 — Încălțăminte cu fețe din piele naturală — Poziția 6404 — Încălțăminte cu fețe din materiale textile)

text:
               5.7.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/9

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 22 mai 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Vestre Landsret — Danemarca) — Skatteministeriet/Ecco Sko A/S
   (Cauza C-165/07) (1)

   (Tariful vamal comun - Nomenclatura combinată - Clasificare tarifară - Poziția 6403 - Încălțăminte cu fețe din piele naturală - Poziția 6404 - Încălțăminte cu fețe din materiale textile)
   (2008/C 171/15)
   Limba de procedură: daneza
   Instanța de trimitere
   Vestre Landsret
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Skatteministeriet

      Pârâtă: Ecco Sko A/S
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Vestre Landsret — Interpretarea anexei I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful vamal comun, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 2388/2000 [anterior nr. 2263/2000] al Comisiei din 13 octombrie 2000 de modificare a anexei I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului — Compatibilitatea notei complementare 1 a capitolului 64 din Nomenclatura combinată, introdusă prin Regulamentul (CEE) nr. 3800/92 al Comisiei din 23 decembrie 1992 de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului, cu nota 4 litera (a) a aceluiași capitol — Încălțăminte cu tălpi exterioare din cauciuc, material plastic, piele naturală sau reconstituită — Clasificare la poziția 6403 din Nomenclatura Combinată (încălțăminte cu fețe din piele naturală) sau la poziția 6404 (încălțăminte cu fețe din materiale textile)
   Dispozitivul

               1)

               Nomenclatura combinată cuprinsă în anexa I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful vamal comun, astfel cum a fost modificată prin Regulamentul (CE) nr. 2388/2000 al Comisiei din 13 octombrie 2000, trebuie interpretată în sensul că o sandală, precum cea în litigiu în acțiunea principală, cu tălpile exterioare din cauciuc, a cărei parte superioară este confecționată din două benzi din piele fixate pe talpa intercalată prin lipire și legate între ele prin două barete de închidere din piele acoperite cu benzi velcro, pielea acoperind aproape 71 % din suprafața exterioară a feței, iar materialul textil elastic subiacent pielii rămânând vizibil pe alocuri, intră în domeniul de aplicare:

                           —

                           al poziției 6404 din Nomenclatura combinată, dacă materialul textil al părții superioare a acestei sandale, fără benzile din piele, îndeplinește funcția unei fețe, altfel spus, dacă asigură o stabilitate suficientă a piciorului care să permită persoanei ce poartă sandala respectivă să meargă;

                           —

                           al poziției 6403 din Nomenclatura combinată, dacă materialul textil al părții superioare a acestei sandale, fără benzile din piele, nu îndeplinește funcția unei fețe, altfel spus, dacă nu asigură o stabilitate suficientă a piciorului care să permită persoanei ce poartă sandala respectivă să meargă.

               2)

               Nota complementară 1 a capitolului 64 din Nomenclatura combinată, introdusă prin Regulamentul (CEE) nr. 3800/92 al Comisiei din 23 decembrie 1992 de modificare a Regulamentului nr. 2658/87, este compatibilă cu nota 4 litera (a) a aceluiași capitol.

      (1)  JO C 129, 9.6.2007.


title: Cauza C-85/11: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 9 aprilie 2013 — Comisia Europeană/Irlanda (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Fiscalitate — Directiva 2006/112/CE — Articolele 9 și 11 — Legislație națională care permite includerea unor persoane neimpozabile într-un grup de persoane care pot fi considerate ca persoană impozabilă unică în scopuri de TVA)

text:
               1.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 156/3

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 9 aprilie 2013 — Comisia Europeană/Irlanda
   (Cauza C-85/11) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Fiscalitate - Directiva 2006/112/CE - Articolele 9 și 11 - Legislație națională care permite includerea unor persoane neimpozabile într-un grup de persoane care pot fi considerate ca persoană impozabilă unică în scopuri de TVA)
   2013/C 156/03
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentant: R. Lyal, agent)

      Pârâtă: Irlanda (reprezentanți: D. O'Hagen, agent, G. Clohessy SC, N. Travers, BL)

      Interveniente în susținerea pârâtei: Republica Cehă (reprezentanți: M. Smolek și T. Müller, agenți), Regatul Danemarcei (reprezentanți: inițial C. Vang, ulterior V. Pasternak Jørgensen, agenți), Republica Finlanda (reprezentanți: H. Leppo și M. S. Hartikainen, agenți), Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentanți: H. Walker, agent, asistată de M. Hall, barrister)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolelor 9 și 11 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7) — Legislație națională care permite includerea unor persoane neimpozabile într-un grup TVA

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată.

               3.

               Republica Cehă, Regatul Danemarcei, Republica Finlanda, precum și Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 145, 14.5.2011.


title: Cauza T-482/12: Ordonanța Tribunalului din 9 ianuarie 2015 – Internationaler Hilfsfonds/Comisia („Acțiune în anulare – Acces la documente – Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 – Respingere implicită a cererii de acces – Executarea unei hotărâri a Tribunalului – Cerere de sesizare a instanței – Nerespectarea cerințelor de formă – Articolul 44 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul de procedură – Inadmisibilitate”)

text:
               2.3.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 73/34

      Ordonanța Tribunalului din 9 ianuarie 2015 – Internationaler Hilfsfonds/Comisia
      (Cauza T-482/12) (1)

      („Acțiune în anulare - Acces la documente - Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 - Respingere implicită a cererii de acces - Executarea unei hotărâri a Tribunalului - Cerere de sesizare a instanței - Nerespectarea cerințelor de formă - Articolul 44 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul de procedură - Inadmisibilitate”)
      (2015/C 073/44)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Internationaler Hilfsfonds eV (Rosbach, Germania) (reprezentant: H.-H. Heyland, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: P. Costa de Oliveira și T. Scharf, agenți, asistați inițial de R. Van der Hout și A. Krämer, ulterior de R. Van der Hout, avocați)

         Obiectul

      Cu titlu principal, cerere de anulare a deciziei implicite a Comisiei prin care reclamantei i se refuză acordarea accesului complet la documentele dosarului referitor la contractul LIEN 97-2011 și, cu titlu subsidiar, cerere de anulare în parte a deciziei Comisiei din 28 august 2012 de răspuns la scrisoarea reclamantei din 27 iulie 2012 prin care a solicitat executarea de către Comisie a Hotărârii din 22 mai 2012, Internationaler Hilfsfonds/Comisia (T-300/10, Rep., EU:T:2012:247).

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Internationaler Hilfsfonds eV suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană.

         (1)  JO C 26, 26.1.2013.


title: Cauza C-290/08 P: Recurs introdus la 1 iulie 2008 de Carlos Correia de Matos împotriva Ordonanței Tribunalului de Primă Instanță (Camera a opta) pronunțate la 9 aprilie 2008 în cauza T-38/08, Carlos Correia de Matos/Comisia

text:
               6.6.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/2

         Recurs introdus la 1 iulie 2008 de Carlos Correia de Matos împotriva Ordonanței Tribunalului de Primă Instanță (Camera a opta) pronunțate la 9 aprilie 2008 în cauza T-38/08, Carlos Correia de Matos/Comisia
   (Cauza C-290/08 P)
   2009/C 129/02
   Limba de procedură: portugheza

      Părțile

      Recurent: Carlos Correia de Matos (reprezentant: C.I. Correia de Matos, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene
   Prin Ordonanța din 10 februarie 2009, Curtea (Camera a opta) a respins recursul.


title: Cauza C-582/11 P: Ordonanța Curții (Camera a opta) din 10 iulie 2012 — Rügen Fisch AG/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Schwaaner Fischwaren GmbH [Recurs — Regulamentul (CE) nr. 40/94 — Articolul 7 alineatele (1) și (2) — Marcă comunitară — Marca verbală SCOMBER MIX — Cauză de nulitate absolută — Caracter descriptiv]

text:
               6.10.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 303/6

         Ordonanța Curții (Camera a opta) din 10 iulie 2012 — Rügen Fisch AG/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Schwaaner Fischwaren GmbH
   (Cauza C-582/11 P) (1)

   (Recurs - Regulamentul (CE) nr. 40/94 - Articolul 7 alineatele (1) și (2) - Marcă comunitară - Marca verbală SCOMBER MIX - Cauză de nulitate absolută - Caracter descriptiv)
   2012/C 303/11
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: Rügen Fisch AG (reprezentanți: O. Spuhler și M. Geitz, avocați)

      Celelalte părți în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: G. Schneider, agent), Schwaaner Fischwaren GmbH (reprezentanți: A. Jaeger-Lenz și T. Bösling, avocați)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 21 septembrie 2011, Rügen Fisch/OAPI (T-201/09), prin care s-a respins acțiunea reclamantei împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 20 martie 2009 (cauza R 230/2007-4) privind o procedură de declarare a nulității între Rügen Fisch AG și Schwaaner Fischwaren GmbH — Încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) și a articolului 51 alineatul 1 litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, p. 1) — Caracterul distinctiv al semnului verbal SCOMBER MIX

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Obligă Rügen Fisch AG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 25, 28.1.2012.


title: Cauza T-575/15: Hotărârea Tribunalului din 28 septembrie 2016 – Kozmetika Afrodita/EUIPO – Núñez Martín și Machado Montesinos (AFRODITA COSMETICS) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative AFRODITA COSMETICS — Mărcile naționale verbală anterioară EXOTIC AFRODITA MYSTIC MUSK OIL și figurativă anterioară AFRODITA MYSTIC MUSK OIL — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               14.11.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 419/43

         Hotărârea Tribunalului din 28 septembrie 2016 – Kozmetika Afrodita/EUIPO – Núñez Martín și Machado Montesinos (AFRODITA COSMETICS)
   (Cauza T-575/15) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative AFRODITA COSMETICS - Mărcile naționale verbală anterioară EXOTIC AFRODITA MYSTIC MUSK OIL și figurativă anterioară AFRODITA MYSTIC MUSK OIL - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2016/C 419/57)
   Limba de procedură: slovena

      Părţile

      Reclamantă: Kozmetika Afrodita d.o.o. (Rogaška Slatina, Slovenia) (reprezentant: B. Grešak, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: M. Rajh, agent)

      Celelalte părţi din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO: Pedro Núñez Martín (Madrid, Spania) și Carmen Guillermina Machado Montesinos (Madrid)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 28 iulie 2015 (cauza R 2578/2014-4) privind o procedură de opoziție între, pe de o parte, domnul Núñez Martín și doamna Machado Montesinos și, pe de altă parte, Kozmetika Afrodita.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Kozmetika Afrodita d.o.o. la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 406, 7.12.2015.


title: Cauza T-526/10: Hotărârea Tribunalului din 25 aprilie 2013 — Inuit Tapiriit Kanatami și alții/Comisia [ „Comerțul cu produse derivate din focă — Regulamentul (CE) nr. 1007/2009 — Norme de aplicare — Regulamentul (UE) nr. 737/2010 — Interdicția introducerii pe piață a produselor menționate — Excepție în favoarea comunităților inuite — Excepție de nelegalitate — Temei juridic — Subsidiaritate — Proporționalitate — Abuz de putere” ]

text:
               8.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 164/14

         Hotărârea Tribunalului din 25 aprilie 2013 — Inuit Tapiriit Kanatami și alții/Comisia
   (Cauza T-526/10) (1)

   (Comerțul cu produse derivate din focă - Regulamentul (CE) nr. 1007/2009 - Norme de aplicare - Regulamentul (UE) nr. 737/2010 - Interdicția introducerii pe piață a produselor menționate - Excepție în favoarea comunităților inuite - Excepție de nelegalitate - Temei juridic - Subsidiaritate - Proporționalitate - Abuz de putere)
   2013/C 164/25
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamanți: Inuit Tapiriit Kanatami (Ottawa, Canada), Inuit Tapiriit Kanatami (Ottawa, Canada), Nattivak Hunters and Trappers Association (Qikiqtarjuaq, Canada), Pangnirtung Hunters’ and Trappers’ Association (Pangnirtung, Canada), Jaypootie Moesesie (Qikiqtarjuaq), Allen Kooneeliusie (Qikiqtarjuaq), Toomasie Newkingnak (Qikiqtarjuaq), David Kuptana (Ulukhaktok, Canada), Karliin Aariak (Iqaluit, Canada), Canadian Seal Marketing Group (Quebec, Canada), Ta Ma Su Seal Products, Inc. (Cap-aux-Meules, Canada), Fur Institute of Canada (Ottawa), NuTan Furs, Inc. (Catalina, Canada), GC Rieber Skinn AS (Bergen, Norvegia), Inuit Circumpolar Council Greenland (ICC-Greenland) (Nuuk, Groenlanda, Danemarca), Johannes Egede (Nuuk), Kalaallit Nunaanni Aalisartut Piniartullu Kattuffiat (KNAPK) (Nuuk), William E. Scott & Son (Edinburgh, Regatul Unit, Association des chasseurs de phoques des Îles-de-la-Madeleine (Cap-aux-Meules), Hatem Yavuz Deri Sanayi iç Ve Diș Ticaret Ltd Șirketi (Istanbul, Turcia), Northeast Coast Sealers’ Co-Operative Society, Ltd (Fleur-de-Lys, Canada) (reprezentanți: J. Bouckaert și H. Viaene, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: E. White, P. Oliver și K. Mifsud-Bonnici, agenți)

      Interveniente în susținerea pârâtei: Parlamentul European (reprezentanți: inițial I. Anagnostopoulou și L. Visaggio, ulterior L. Visaggio și D. Gauci, agenți) și Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Moore și K. Michoel, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Regulamentului (UE) nr. 737/2010 al Comisiei din 10 august 2010 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1007/2009 al Parlamentului European și al Consiliului privind comerțul cu produse derivate din focă (JO L 216, p. 1)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Inuit Tapiriit Kanatami, Nattivak Hunters and Trappers Association, Pangnirtung Hunters’ and Trappers’ Association, pe domnii Jaypootie Moesesie, Allen Kooneeliusie, Toomasie Newkingnak, David Kuptana, pe doamna Karliin Aariak, Canadian Seal Marketing Group, Ta Ma Su Seal Products, Inc., Fur Institute of Canada, NuTan Furs, Inc., GC Rieber Skinn AS, Inuit Circumpolar Council Greenland (ICC-Greenland), pe domnul Johannes Egede, Kalaallit Nunaanni Aalisartut Piniartullu Kattuffiat (KNAPK), William E. Scott & Son, Association des chasseurs de phoques des Îles-de-la-Madeleine, Hatem Yavuz Deri Sanayi iç Ve Diș Ticaret Ltd Șirketi și Northeast Coast Sealers’ Co-Operative Society, Ltd să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

               3.

               Parlamentul European și Consiliul Uniunii Europene suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 13, 15.1.2011.


               22.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/4

         Depunerea jurământului de către un nou membru al Tribunalului de Primă Instanță
   (2008/C 301/07)
   Numit judecător la Tribunalul de Primă Instanță al Comunităților Europene prin Decizia reprezentanților guvernelor statelor membre ale Comunităților Europene din 22 iulie 2008 (1), pentru perioada cuprinsă între 1 septembrie 2008 și 31 august 2013, domnul O'Higgins a depus jurământul în fața Curții la 15 septembrie 2008.

      (1)  JO L 219, 14.8.2008, p. 63.


title: Cauza C-260/13: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 23 aprilie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Verwaltungsgericht Sigmaringen – Germania) – Sevda Aykul/Land Baden-Württemberg (Trimitere preliminară — Directiva 2006/126/CE — Recunoaștere reciprocă a permiselor de conducere — Refuzul unui stat membru de a recunoaște unei persoane care a condus sub influența unor produse stupefiante validitatea unui permis de conducere eliberat de un alt stat membru)

text:
               22.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 205/2

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 23 aprilie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Verwaltungsgericht Sigmaringen – Germania) – Sevda Aykul/Land Baden-Württemberg
   (Cauza C-260/13) (1)

   ((Trimitere preliminară - Directiva 2006/126/CE - Recunoaștere reciprocă a permiselor de conducere - Refuzul unui stat membru de a recunoaște unei persoane care a condus sub influența unor produse stupefiante validitatea unui permis de conducere eliberat de un alt stat membru))
   (2015/C 205/02)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Verwaltungsgericht Sigmaringen

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Sevda Aykul

      Pârât: Land Baden-Württemberg

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 2 alineatul (1) și articolul 11 alineatul (4) al doilea paragraf din Directiva 2006/126/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 20 decembrie 2006 privind permisele de conducere trebuie interpretate în sensul că nu se opun posibilității ca un stat membru, pe teritoriul căruia titularul unui permis de conducere emis de un alt stat membru locuiește temporar, să refuze recunoașterea valabilității acestui permis de conducere din cauza unui comportament ilicit al titularului său survenit pe acest teritoriu ulterior emiterii permisului de conducere respectiv și care, în conformitate cu legea națională a primului stat membru, este de natură să determine inaptitudinea de a conduce autovehicule.

               2)

               Statul membru care refuză să recunoască valabilitatea unui permis de conducere, într-o situație precum cea în discuție în litigiul principal, este competent să stabilească condițiile pe care titularul unui permis de conducere trebuie să le îndeplinească pentru a redobândi dreptul de a conduce pe teritoriul său. Revine instanței de trimitere sarcina de a examina dacă, prin aplicarea propriilor norme, statul membru în cauză nu se opune, în realitate, la nesfârșit recunoașterii permisului de conducere emis de un alt stat membru. În această perspectivă, instanței de trimitere îi revine obligația să verifice dacă, în conformitate cu principiul proporționalității, condițiile prevăzute de legislația primului stat membru nu depășesc limitele a ceea ce este adecvat și necesar pentru atingerea obiectivului urmărit de Directiva 2006/126, care constă în îmbunătățirea siguranței rutiere.

      (1)  JO C 189, 29.6.2013.


title: Cauza C-255/09: Acțiune introdusă la 9 iulie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Portugheză

text:
               29.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 205/29

         Acțiune introdusă la 9 iulie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Portugheză
   (Cauza C-255/09)
   2009/C 205/51
   Limba de procedură: portugheza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: E. Traversa și M. França, agenți)

      Pârâtă: Republica Portugheză

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că neprevăzând în Decretul-lege nr. 177/92 din 13 august 1992 de stabilire a condițiilor de rambursare a cheltuielilor medicale efectuate în străinătate și nici în alt act de drept național, posibilitatea rambursării cheltuielilor medicale efectuate în afara mediului spitalicesc într-un alt stat membru decât în condițiile prevăzute de Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 (1), sau în cazul în care decretul-lege menționat anterior admite posibilitatea rambursării cheltuielilor medicale efectuate în afara mediului spitalicesc într-un alt stat membru, rambursarea făcând obiectul unei autorizări prealabile, Republica Portugheză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 49 CE;

               —

               obligarea Republicii Portugheze la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Comisia consideră că Republica Portugheză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 49 CE, astfel cum au fost interpretate aceste obligații în jurisprudența Curții.
   Din această jurisprudență rezultă că articolul 49 CE se aplică în situația unui pacient care primește prestații medicale cu titlu oneros într-un alt stat membru decât statul său de reședință.
   Or, în Portugalia, Decretul-lege nr. 177/92 de stabilire a condițiilor de rambursare a cheltuielilor medicale efectuate în străinătate nu prevede în mod expres rambursarea cheltuielilor medicale efectuate în afara mediului spitalicesc într-un alt stat membru, decât în condițiile prevăzute de Regulamentul nr. 1408/71 sau potrivit interpretării invocate de autoritățile portugheze, rambursarea acestor cheltuieli medicale efectuate în afara mediului spitalicesc face obiectul eliberării unei autorizații prealabile, care nu este acordată decât în condiții restrictive.

      (1)  Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 al Consiliului din din 14 iunie 1971 privind aplicarea regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați și cu familiile acestora care se deplasează în cadrul Comunității (JO L 149, p. 2, Ediție specială, 05/vol. 1, p. 26).


title: Cauza C-12/12: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 18 aprilie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesgerichtshof — Germania) — Colloseum Holding AG/Levi Strauss & Co. [Mărci — Regulamentul (CE) nr. 40/94 — Articolul 15 alineatul (1) — Noțiunea „utilizare serioasă” — Marcă utilizată numai ca element al unei mărci complexe sau în combinație cu altă marcă]

text:
               8.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 164/6

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 18 aprilie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesgerichtshof — Germania) — Colloseum Holding AG/Levi Strauss & Co.
   (Cauza C-12/12) (1)

   (Mărci - Regulamentul (CE) nr. 40/94 - Articolul 15 alineatul (1) - Noțiunea „utilizare serioasă” - Marcă utilizată numai ca element al unei mărci complexe sau în combinație cu altă marcă)
   2013/C 164/10
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesgerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Colloseum Holding AG

      Pârâtă: Levi Strauss & Co.

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Bundesgerichtshof — Interpretarea articolului 15 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO 1994, L 11, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 146) — Noțiunea „utilizare a mărcii” — Recunoașterea existenței utilizării unei mărci care face parte dintr-o marcă complexă în ipoteza unei utilizări a acestei mărci complexe — Recunoașterea existenței utilizării unei mărci în cazul folosirii acesteia numai împreună cu altă marcă, cele două mărci fiind înregistrate atât individual cât și împreună ca marcă complexă

      Dispozitivul

   Condiția de utilizare serioasă a unei mărci, în sensul articolului 15 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară, poate fi îndeplinită în cazul în care o marcă înregistrată care și-a dobândit caracterul distinctiv ca urmare a utilizării unei alte mărci complexe, ea constituind unul dintre elementele acesteia, este utilizată numai prin intermediul acestei mărci complexe sau în cazul în care este utilizată numai împreună cu altă marcă, combinația acestor două mărci fiind, în plus, ea însăși înregistrată ca marcă.

      (1)  JO C 89, 24.3.2012.


title: Cauza C-70/12 P: Recurs introdus la 10 februarie 2012 de Quinn Barlo Ltd, Quinn Plastics NV, Quinn Plastics GmbH împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 30 noiembrie 2011 în cauza T-208/06, Quinn Barlo Ltd, Quinn Plastics NV, Quinn Plastics GmbH/Comisia Europeană

text:
               9.6.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 165/8

         Recurs introdus la 10 februarie 2012 de Quinn Barlo Ltd, Quinn Plastics NV, Quinn Plastics GmbH împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 30 noiembrie 2011 în cauza T-208/06, Quinn Barlo Ltd, Quinn Plastics NV, Quinn Plastics GmbH/Comisia Europeană
   (Cauza C-70/12 P)
   2012/C 165/14
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurente: Quinn Barlo Ltd, Quinn Plastics NV, Quinn Plastics GmbH (reprezentanți: F. Wijckmans, advocaat, și M. Visser, avocate)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană

      Concluzii

   Recurentele solicită Curții:

               —

               cu titlu principal, anularea hotărârii pronunțate de Tribunal în măsura în care prin aceasta se constată că recurentele au încălcat articolul 101 TFUE și în măsura în care nu este anulat, ca urmare a acestui fapt, articolul 1 din decizia adoptată în privința recurentelor;

               —

               cu titlu subsidiar, anularea hotărârii pronunțate de Tribunal în măsura în care, în cadrul competenței sale de fond, a redus numai cu 10 % cuantumul de bază al amenzii și nu a anulat acea parte a deciziei care includea în calculul amenzii o majorare în temeiul duratei încălcării;

               —

               cu titlu subsidiar, anularea hotărârii pronunțate de Tribunal în măsura în care nu anulează acea parte a deciziei prin care se limitează la 25 % reducerea cuantumului de bază în temeiul diferenței de tratament și stabilirea, în cadrul competenței sale de fond, a unui procent mai ridicat care să reflecte lipsa răspunderii recurentelor în ceea ce privește partea încălcării referitoare la compușii pentru turnare din PMMA și la plăcile sanitare din PMMA, garantând astfel că o asemenea reducere, mai importantă, este conformă cu principiul general al proporționalității;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată în conformitate cu articolul 69 alineatul (2) din Regulamentul de procedură.

      Motivele și principalele argumente

   Quinn Barlo Ltd, Quinn Plastics NV și Quinn Plastics GmbH solicită anularea, în măsura precizată în recursul formulat, a Hotărârii pronunțate de Tribunal la 30 noiembrie 2011 în cauza T-208/06, Quinn Barlo Ltd, Quinn Plastics NV și Quinn Plastics GmbH/Comisia Europeană. Hotărârea Tribunalului privește o presupusă înțelegere constituită dintr-o serie de acorduri și de practici concertate anticoncurențiale în sectorul metacrilaților [Decizia C(2006) 2098 final a Comisiei din 31 mai 2006 privind o procedură de aplicare a articolului 81 CE și a articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/F/38.645 — Metacrilați)]. Prin această hotărâre se constată că Quinn Barlo Ltd, Quinn Plastics NV și Quinn Plastics GmbH au încălcat articolul 81 CE și articolul 53 din Acordul privind Spațiul Economic European (SEE) prin participarea la un ansamblu de acorduri și de practici concertate care aveau ca obiect plăcile masive din polimetacrilat de metil și prin care se reține răspunderea acestor societăți pentru participarea la înțelegere din aprilie 1998 până la sfârșitul lunii octombrie a anului 1998 și de la 24 februarie 2000 până la 21 august 2000.
   Quinn Barlo Ltd, Quinn Plastics NV și Quinn Plastics GmbH invocă trei motive în susținerea recursului.
   Primul motiv, prezentat cu titlu principal, se întemeiază pe faptul că Tribunalul a aplicat în mod eronat dreptul Uniunii prin aceea că a concluzionat în sensul existenței unei încălcări a articolului 101 TFUE și/sau a săvârșit o eroare de drept în ceea ce privește aplicarea articolului 2 din Regulamentul nr. 1/2003 (1). Comisia și Tribunalul au adoptat ambele punctul de vedere juridic potrivit căruia o încălcare a articolului 101 TFUE fusese dovedită corespunzător cerințelor legale prin aplicarea criteriului juridic ce consta în (i) dovada prezenței recurentelor la cele patru reuniuni și în (ii) lipsa unei dovezi privind distanțarea publică a recurentelor în raport cu conținutul acestor reuniuni. Procedând astfel, Comisia și Tribunalul au încălcat amândouă considerații obiective și necontestate care demonstrează că acest criteriu juridic era inadecvat și, în orice caz, insuficient pentru a permite să se constate că recurentele încălcaseră articolul 101 TFUE. În consecință, întemeindu-se pe acest criteriu, Comisia și Tribunalul nu au respectat articolul 2 din Regulamentul nr. 1/2003 și nu au dovedit corespunzător cerințelor legale existența unei încălcări a articolului 101 TFUE.
   Al doilea motiv este împărțit în două aspecte. Potrivit primului aspect al celui de al doilea motiv, prezentat cu titlu subsidiar, Tribunalul a săvârșit o eroare de drept prin aceea că nu a respectat principiul general al prezumției de nevinovăție atunci când a corectat evaluarea Comisiei cu privire la durata încălcării invocate. Luând în considerare prezumția generală de nevinovăție, Tribunalul nu putea extinde durata primei perioade de participare invocate dincolo de data la care a avut loc a doua reuniune. Al doilea aspect al celui de al doilea motiv, prezentat cu titlu subsidiar, se întemeiază pe faptul că decizia Tribunalului de a majora, în cadrul competenței sale de fond, cu 10 % cuantumul de bază constituie o eroare de drept, dat fiind că o astfel de decizie nu respectă principiul general al protecției încrederii legitime și al egalității de tratament. În contextul ambelor aspecte ale celui de al doilea motiv, Tribunalul a încălcat articolul 23 alineatul (3) din Regulamentul nr. 1/2003.
   Al treilea motiv, prezentat cu titlu subsidiar, se întemeiază pe o eroare de drept săvârșită de Tribunal prin confirmarea reducerii cu 25 % a cuantumului de bază și prin neacordarea unei reduceri suplimentare. Procedând astfel, Tribunalul a încălcat articolul 23 alineatul (3) din Regulamentul nr. 1/2003 și principiul proporționalității.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat, JO L 1, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 167.


title: Cauza F-41/12: Acțiune introdusă la 21 martie 2012 — ZZ/Parlamentul European

text:
               12.5.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/38

         Acțiune introdusă la 21 martie 2012 — ZZ/Parlamentul European
   (Cauza F-41/12)
   2012/C 138/90
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentanți: R. Adam și P. Ketter, avocați)

      Pârât: Parlamentul European

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei Parlamentului European de reziliere a contractului de agent temporar pe durată nedeterminată al reclamantului și o cerere în despăgubire

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea Deciziei Parlamentului European din 20 iunie 2011 de reziliere a contractului de agent temporar pe durată nedeterminată al reclamantului;

               —

               în măsura în care este necesar, anularea deciziei explicite a Parlamentului European de respingere a reclamației;

               —

               deciderea reîncadrării reclamantului în cadrul Parlamentului European;

               —

               cu titlu subsidiar și în situația, greu de imaginat, în care Tribunalul ar considera că nu este posibilă reintegrarea, respectiv că o asemenea reintegrare nu ar fi nici în interesul reclamantului, nici în cel al Parlamentului European, s-ar impune obligarea Parlamentului European la plata unei despăgubiri evaluate la 36 de luni de salariu, sau în caz contrar a oricărei sume care urmează să fie evaluată ex aequo et bono, precum și a unei despăgubiri morale de 15 000 de euro;

               —

               în orice caz, obligarea Parlamentului European la plata unei sume de 15 000 de euro cu titlu de despăgubiri morale;

               —

               recunoașterea în favoarea reclamantului a tuturor celorlalte drepturi, căi și mijloace legale, precum și acțiuni în instanță și, în special, a celei de a solicita daune interese suplimentare pentru prejudiciul suferit din cauza comportamentului culpabil al Parlamentului European și de a prezenta alte probe sau de a administra proba cu martori în cauză.

               —

               obligarea Parlamentului European la plata tuturor cheltuielilor de judecată, inclusiv a cheltuielilor avocațiale efectuate de reclamant.


title: Cauza T-353/08: Ordonanța Tribunalului din 17 aprilie 2013 — vwd Vereinigte Wirtschaftsdienste/Comisia

text:
               8.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 164/24

         Ordonanța Tribunalului din 17 aprilie 2013 — vwd Vereinigte Wirtschaftsdienste/Comisia
   (Cauza T-353/08) (1)

   2013/C 164/41
   Limba de procedură: germana
   Președintele Camerei a doua a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 301, 22.11.2008.


title: Cauza F-39/12: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 23 octombrie 2013 — BQ/Curtea de Conturi (Funcție publică — Funcționar — Raport de evaluare — Hărțuire morală — Daune interese — Admisibilitate — Termene)

text:
               30.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 352/23

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 23 octombrie 2013 — BQ/Curtea de Conturi
   (Cauza F-39/12) (1)

   (Funcție publică - Funcționar - Raport de evaluare - Hărțuire morală - Daune interese - Admisibilitate - Termene)
   2013/C 352/44
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: BQ (Bereldange, Luxemburg) (reprezentanți: D. Abreu Caldas, S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis și É. Marchal, avocați)

      Pârâtă: Curtea de Conturi a Uniunii Europene (reprezentanți: T. Kennedy, B. Schäfer și I. Ní Riagáin Düro, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei Curții de Conturi a Uniunii Europene de respingere a cererii prin care reclamantul urmărește constatarea unui comportament ilegal despre care pretinde că i-a cauzat un prejudiciu material și moral

      Dispozitivul

               1.

               Obligă Curtea de Conturi a Uniunii Europene la plata sumei de 2 000 de euro către BQ.

               2.

               Respinge în rest acțiunea.

               3.

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 138, 12.5.2012, p. 38.


title: Cauza C-246/12 P: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 28 februarie 2013 — Ellinika Nafpigeia AE/Comisia Europeană (Recurs — Ajutoare de stat — Construcție navală — Decizie prin care sunt declarate incompatibile cu piața comună măsuri de ajutor — Protecția intereselor esențiale ale siguranței naționale — Condiții de concurență pe piața internă)

text:
               20.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 114/21

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 28 februarie 2013 — Ellinika Nafpigeia AE/Comisia Europeană
   (Cauza C-246/12 P) (1)

   (Recurs - Ajutoare de stat - Construcție navală - Decizie prin care sunt declarate incompatibile cu piața comună măsuri de ajutor - Protecția intereselor esențiale ale siguranței naționale - Condiții de concurență pe piața internă)
   2013/C 114/31
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Recurentă: Ellinika Nafpigeia AE (reprezentanți: I. Drosos și V. Karagiannis, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Urraca Caviedes și M. Konstantinidis, agenți)

      Obiectul

   Recurs introdus împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 15 martie 2012, Ellinika Nafpigeia/Comisia (T-391/08) de respingere a acțiunii având ca obiect anularea în parte a Deciziei Comisiei C(2008) 3118 final din 2 iulie 2008 prin care sunt declarate incompatibile cu piața comună ajutoarele acordate de autoritățile elene în favoarea Ellinika Nafpigeia (Hellenic Shipyards „HSY”), în cadrul modificărilor planului de investiții inițial privind restructurarea acestui șantier naval [ajutorul de stat C 16/2004 (ex NN29/2004, CP 71/2002 și CP 133/2005)]

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Obligă Ellinika Nafpigeia AE la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 200, 7.7.2012.


title: Cauza C-424/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Curtea de Apel Oradea (România) la data de 18 septembrie 2012 — SC Fatorie SRL/Direcția Generală a Finanțelor Publice Bihor

text:
               8.12.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 379/15

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Curtea de Apel Oradea (România) la data de 18 septembrie 2012 — SC Fatorie SRL/Direcția Generală a Finanțelor Publice Bihor
   (Cauza C-424/12)
   2012/C 379/25
   Limba de procedură: româna

      Instanța de trimitere

   Curtea de Apel Oradea

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: SC Fatorie SRL

      Pârâtă: Direcția Generală a Finanțelor Publice Bihor

      Întrebările preliminare

               1.

               Dispozițiile Directivei 2006/112/CE (1) permit aplicarea unei sancțiuni a pierderii dreptului de deducere a TVA unui contribuabil, în condițiile în care:

                           (i)

                           factura care a fost prezentată de contribuabil pentru exercitarea dreptului de deducere a fost întocmită eronat de către un terț, fără aplicarea măsurilor de simplificare;

                           (ii)

                           contribuabilul a achitat TVA menționată în factură?

               2.

               Principiul european al securității juridice se opune unei practici administrative a organelor fiscale din România, care:

                           (i)

                           într-o primă fază, printr-o decizie administrativă irevocabilă, au recunoscut dreptul de deducere a TVA;

                           (ii)

                           ulterior au revenit asupra acestei decizii și au stabilit în sarcina contribuabilului obligația de a plăti la bugetul de stat TVA în privința căreia s-a exercitat dreptul de deducere, precum și de a plăti dobânzi și penalități de întârziere?

               3.

               În condițiile în care:

                           (i)

                           contribuabilul a achitat TVA menționată eronat pe o factură de către un terț;

                           (ii)

                           organele fiscale nu au luat niciun fel de măsuri active pentru a dispune terțului corectarea facturii întocmite eronat;

                           (iii)

                           în prezent, ca urmare a falimentului terțului, corectarea facturii este imposibilă, principiul neutralității fiscale a TVA permite privarea contribuabilului de dreptul de deducere a TVA?

      (1)  Directiva Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7).


title: Cauza C-185/11: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 26 ianuarie 2012 — Comisia Europeană/Republica Slovenia (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Asigurare generală directă, alta decât asigurarea de viață — Directivele 73/239/CEE și 92/49/CEE — Transpunere incorectă și incompletă)

text:
               10.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 73/6

         Hotărârea Curții (Camera a opta) din 26 ianuarie 2012 — Comisia Europeană/Republica Slovenia
   (Cauza C-185/11) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Asigurare generală directă, alta decât asigurarea de viață - Directivele 73/239/CEE și 92/49/CEE - Transpunere incorectă și incompletă)
   2012/C 73/09
   Limba de procedură: slovena

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: K.-Ph. Wojcik, M. Žebre și N. Yerrell, agenți)

      Pârâtă: Republica Slovenia (reprezentant: A. Vran, agent)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolelor 56 și 63 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene — Încălcarea articolului 8 alineatul (3) din Prima Directivă 73/239/CEE a Consiliului din 24 iulie 1973 de coordonare a actelor cu putere de lege și actelor administrative privind inițierea și exercitarea activității de asigurare generală directă (JO L 228, p. 3, Ediție specială, 06/vol. 1, p. 14) și a articolelor 29 și 39 din Directiva 92/49/CEE a Consiliului din 18 iunie 1992 de coordonare a actelor cu putere de lege și actelor administrative privind asigurarea generală directă și de modificare a Directivelor 73/239/CEE și 88/357/CEE (a treia directivă privind „asigurarea generală”) (JO L 228, p. 1, Ediție specială, 06/vol. 2, p. 53)

      Dispozitivul

               1.

               Prin transpunerea incorectă și incompletă în ordinea juridică națională a Primei Directive 73/239/CEE a Consiliului din 24 iulie 1973 de coordonare a actelor cu putere de lege și actelor administrative privind inițierea și exercitarea activității de asigurare generală directă, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2005/68/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 noiembrie 2005, și a Directivei 92/49/CEE a Consiliului din 18 iunie 1992 de coordonare a actelor cu putere de lege și actelor administrative privind asigurarea generală directă și de modificare a Directivelor 73/239/CEE și 88/357/CEE (a treia directivă privind „asigurarea generală”), astfel cum a fost modificată prin Directiva 2005/68, Republica Slovenia nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 8 alineatul (3) din Directiva 73/239, precum și în temeiul articolelor 29 și 39 din Directiva 92/49.

               2.

               Respinge în rest acțiunea.

               3.

               Comisia Europeană și Republica Slovenia suportă fiecare propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 269, 10.09.2011.


title: Cauza C-112/13: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 11 septembrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberster Gerichtshof – Austria) – A/B și alții (Articolul 267 TFUE — Constituție națională — Procedură incidentală obligatorie de control al constituționalității — Examinarea conformității unei legi naționale atât cu dreptul Uniunii, cât și cu Constituția națională — Competența judiciară și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială — Lipsa domiciliului sau a unei reședințe cunoscute a pârâtului pe teritoriul unui stat membru — Prorogare de competență în cazul înfățișării pârâtului — Curatorul pârâtului absent)

text:
               17.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 409/10

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 11 septembrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberster Gerichtshof – Austria) – A/B și alții
   (Cauza C-112/13) (1)

   ((Articolul 267 TFUE - Constituție națională - Procedură incidentală obligatorie de control al constituționalității - Examinarea conformității unei legi naționale atât cu dreptul Uniunii, cât și cu Constituția națională - Competența judiciară și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială - Lipsa domiciliului sau a unei reședințe cunoscute a pârâtului pe teritoriul unui stat membru - Prorogare de competență în cazul înfățișării pârâtului - Curatorul pârâtului absent))
   2014/C 409/14
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Oberster Gerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: A

      Pârâți: B, C, D, E, F, G, H

      Dispozitivul

               1)

               Dreptul Uniunii, în special articolul 267 TFUE, trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale precum cea în discuție în litigiul principal, potrivit căreia instanțele ordinare de apel sau de ultim grad de jurisdicție sunt ținute, atunci când apreciază că o lege națională este contrară articolului 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, să sesizeze, în cursul procedurii, Curtea Constituțională cu o cerere de anulare generală a legii, în loc să se limiteze să îi înlăture aplicarea în speță, în măsura în care caracterul prioritar al acestei proceduri are drept consecință, fie anterior introducerii unei astfel de cereri la instanța națională competentă să exercite controlul de constituționalitate a legilor, fie, după caz, ulterior deciziei acestei instanțe cu privire la cererea menționată, împiedicarea respectivelor instanțe ordinare să își exercite posibilitatea sau să își îndeplinească obligația de a sesiza Curtea cu întrebări preliminare. În schimb, dreptul Uniunii, în special articolul 267 TFUE, trebuie interpretat în sensul că nu se opune unei astfel de reglementări naționale, cu condiția ca instanțele ordinare menționate să rămână libere:

                           —

                           să sesizeze Curtea, în orice stadiu al procedurii în care consideră necesar și chiar la capătul procedurii incidentale de control general al legilor, cu orice întrebare preliminară pe care o apreciază ca fiind necesară,

                           —

                           să adopte orice măsură necesară pentru asigurarea protecției jurisdicționale provizorii a drepturilor conferite de ordinea juridică a Uniunii și

                           —

                           să înlăture aplicarea, la capătul unei asemenea proceduri incidentale, a respectivei dispoziții legislative naționale dacă o apreciază ca fiind contrară dreptului Uniunii.
                           Revine instanței de trimitere competența de a verifica dacă reglementarea națională în discuție în litigiul principal poate fi interpretată în conformitate cu aceste cerințe ale dreptului Uniunii.

               2)

               Articolul 24 din Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială, privit în lumina articolului 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, trebuie interpretat în sensul că, în cazul în care o instanță națională numește, în conformitate cu legislația națională, un curator al pârâtului absent pentru un pârât căruia nu i a fost comunicată cererea introductivă, în lipsa unei reședințe cunoscute, înfățișarea acestui curator al pârâtului absent nu echivalează cu o înfățișare a pârâtului respectiv, în sensul articolului 24 din acest regulament, care să determine competența internațională a instanței menționate.

      (1)  JO C, 226, 3.8.2013.


title: Cauza C-221/08: Acțiune introdusă la 22 mai 2008 — Comisia Comunităților Europene/Irlanda

text:
               15.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/23

         Acțiune introdusă la 22 mai 2008 — Comisia Comunităților Europene/Irlanda
   (Cauza C-221/08)
   (2008/C 209/34)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: R. Lyal, W. Mölls, agenți)

      Pârâtă: Irlanda
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea că, prin stabilirea de prețuri cu amănuntul minime și maxime pentru țigări, Irlanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 9 alineatul (1) din Directiva 95/59/CE (1) a Consiliului din 27 noiembrie 1995 privind alte impozite decât impozitele pe cifra de afaceri care afectează consumul de tutun prelucrat;

               —

               constatarea că, prin nefurnizarea informațiilor necesare cu privire la legislația irlandeză aplicabilă pentru a permite Comisiei să își îndeplinească obligația de supraveghere a respectării Directivei 95/59, Irlanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 10 CE;

               —

               obligarea Irlandei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   În temeiul Tobacco Products (Control of Advertising, Sponsorship and Sales Promotion) (No. 2) Regulations 1986 [Regulamentele privind produsele din tutun (controlul publicității, al sponsorizării și al promovării vânzărilor) (nr. 2) din 1986] și al convențiilor încheiate cu producătorii și importatorii de tutun, Irlanda impune un preț minim pentru țigări, corespunzător unui nivel care nu poate fi mai mic cu 3 % decât prețul mediu ponderat pentru țigările din categoria respectivă. În plus, în măsura în care producătorii și importatorii nu pot stabili prețuri mai mari cu 3 % decât prețul mediu ponderat, Irlanda impune de asemenea un preț maxim pentru țigări. Un astfel de sistem contravine articolului 9 alineatul (1) din Directiva 95/59, potrivit căruia producătorii de tutun sunt „liberi să determine prețul maxim de vânzare cu amănuntul pentru fiecare dintre produsele lor”.
   În conformitate cu articolul 10 CE, statele membre au obligația de a facilita Comisiei îndeplinirea misiunii sale, în special conformându-se cererilor de informații formulate în cursul procedurii de constatare a neîndeplinirii obligațiilor. Comisia susține că, prin faptul că nu a furnizat nicio informație cu privire la legislația irlandeză aplicabilă, în pofida cererilor repetate ale Comisiei, Irlanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 10 CE.

      (1)  JO L 291, p. 40, Ediție specială, 09/vol. 2, p. 5.


title: Cauza F-117/12: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 12 decembrie 2012 — AD/Comisia (Funcție publică — Tardivitate — Inadmisibilitate vădită)

text:
               16.2.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 46/32

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 12 decembrie 2012 — AD/Comisia
   (Cauza F-117/12)
   (Funcție publică - Tardivitate - Inadmisibilitate vădită)
   2013/C 46/66
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: AD (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: É. Boigelot, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul

   Funcție publică — Cerere de anulare a deciziei de a nu a acorda statutul diplomatic partenerului reclamantului și a deciziei de a nu suporta anumite cheltuieli de călătorie ale partenerului menționat, precum și cerere de despăgubiri

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea ca vădit inadmisibilă.

               2.

               AD suportă propriile cheltuieli de judecată.


title: Cauza T-677/15: pOrdonanța Tribunalului din 19 iulie 2016 – Panzeri/Parlamentul European și Comisia („Acțiune în anulare — Reglementare privind cheltuielile și indemnizațiile deputaților din Parlament — Indemnizație de asistență parlamentară — Recuperarea sumelor plătite în mod necuvenit — Înlocuirea actului atacat în cursul judecății — Nepronunțare asupra fondului — Act pregătitor — Inadmisibilitate”)

text:
               12.9.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 335/47

         pOrdonanța Tribunalului din 19 iulie 2016 – Panzeri/Parlamentul European și Comisia
   (Cauza T-677/15) (1)

   ((„Acțiune în anulare - Reglementare privind cheltuielile și indemnizațiile deputaților din Parlament - Indemnizație de asistență parlamentară - Recuperarea sumelor plătite în mod necuvenit - Înlocuirea actului atacat în cursul judecății - Nepronunțare asupra fondului - Act pregătitor - Inadmisibilitate”))
   (2016/C 335/62)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamant: Pier Antonio Panzeri (Calusco d’Adda, Italia) (reprezentant: C. Cerami, avocat)

      Pârâte: Parlamentul European (reprezentanți: S. Seyr și G. Corstens, agenți) și Comisia Europeană (reprezentanți: J. Baquero Cruz și D. Nardi, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE, prin care se urmărește anularea, pe de o parte, a scrisorii directorului Direcției B „Drepturi financiare și sociale ale deputaților” din cadrul Direcției Generale Finanțe a Parlamentului European din 21 septembrie 2015 privind recuperarea de la reclamant a unei sume de 83 764,34 euro și de comunicare a notei de debit din 18 septembrie 2015 aferente, și pe de altă parte, a scrisorii secretarului general al Parlamentului din 27 iulie 2012, prin care reclamantul este informat cu privire la concluziile unei anchete referitoare la utilizarea indemnizaților sale parlamentare.

      Dispozitivul

               1)

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei în măsura în care privește scrisoarea directorului Direcției B „Drepturi financiare și sociale ale deputaților” din cadrul Direcției Generale Finanțe a Parlamentului European din 21 septembrie 2015 și nota de debit nr. 2015-1320 din 18 septembrie 2015.

               2)

               Respinge în rest acțiunea ca inadmisibilă.

               3)

               Domnul Pier Antonio Panzeri suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

               4)

               Parlamentul suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 27, 25.1.2016.


title: Cauza C-26/09: Ordonanța președintelui Camerei a treia a Curții din 5 martie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Court of Appeal — Regatul Unit) — The Motor Insurers' Bureau/Helphire (UK) Limited, Angel Assistance Limited

text:
               5.6.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/22

         Ordonanța președintelui Camerei a treia a Curții din 5 martie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Court of Appeal — Regatul Unit) — The Motor Insurers' Bureau/Helphire (UK) Limited, Angel Assistance Limited
   (Cauza C-26/09) (1)

   2010/C 148/36

      Limba de procedură: engleza

   Președintele Camerei a treia a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 282, 21.11.2009.


title: Cauza T-509/13: Ordonanța Tribunalului din 1 octombrie 2014 – Ratioparts-Ersatzteile/OAPI – IIC (NORTHWOOD)

text:
               17.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 409/65

         Ordonanța Tribunalului din 1 octombrie 2014 – Ratioparts-Ersatzteile/OAPI – IIC (NORTHWOOD)
   (Cauza T-509/13) (1)

   2014/C 409/86
   Limba de procedură: germana
   Președintele Camerei a cincea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 344, 23.11.2013.


title: Cauza T-458/08: Hotărârea Tribunalului din 8 septembrie 2010 — Wilfer/OAPI (Reprezentarea unui cap de chitară) [ „Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare figurative reprezentând un cap de chitară de culoare argintie, gri și maro — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009] — Examinare din oficiu a faptelor — Articolul 74 alineatul (1) din Regulamentul nr. 40/94 [devenit articolul 76 alineatul (1) din Regulamentul nr. 207/2009] — Obligația de motivare — Articolul 73 prima teză din Regulamentul nr. 40/94 (devenit articolul 75 prima teză din Regulamentul nr. 207/2009) — Egalitate de tratament” ]

text:
               23.10.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 288/35

      Hotărârea Tribunalului din 8 septembrie 2010 — Wilfer/OAPI (Reprezentarea unui cap de chitară)
      (Cauza T-458/08) (1)

      (Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare figurative reprezentând un cap de chitară de culoare argintie, gri și maro - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009] - Examinare din oficiu a faptelor - Articolul 74 alineatul (1) din Regulamentul nr. 40/94 [devenit articolul 76 alineatul (1) din Regulamentul nr. 207/2009] - Obligația de motivare - Articolul 73 prima teză din Regulamentul nr. 40/94 (devenit articolul 75 prima teză din Regulamentul nr. 207/2009) - Egalitate de tratament)
      (2010/C 288/67)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamant: Hans-Peter Wilfer (Markeneukirchen, Germania) (reprezentant: A. Kockläuner, avocat)

         Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: G. Schneider, agent)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 25 iulie 2008 (cazul R 78/2007-4) privind înregistrarea ca marcă comunitară a semnului figurativ reprezentând un cap de chitară de culoare argintie, gri și maro

         Dispozitivul

                  1.

                  Respinge acțiunea.

                  2.

                  Îl obligă pe domnul Hans-Peter Wilfer la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 6, 10.1.2008.


title: Cauza T-41/02: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din data de 8 februarie 2007 — MCC/Comisie

text:
               14.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 82/53

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din data de 8 februarie 2007 — MCC/Comisie
   (Cauza T-41/02) (1)

   (2007/C 82/112)

      Limba de procedură: italiana

   Președintele Camerei a patra lărgite a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 109, 4.5.2002.


title: Cauza C-51/09 P: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 24 iunie 2010 — Barbara Becker/Harman International Industries Inc., Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) [Recurs — Marcă comunitară — Regulamentul (CE) nr. 40/94 — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) — Marca verbală „Barbara Becker” — Opoziție a titularului mărcilor verbale comunitare BECKER și BECKER ONLINE PRO — Aprecierea riscului de confuzie — Aprecierea similitudinii semnelor pe plan conceptual]

text:
               14.8.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 221/10

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 24 iunie 2010 — Barbara Becker/Harman International Industries Inc., Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   (Cauza C-51/09 P) (1)

   (Recurs - Marcă comunitară - Regulamentul (CE) nr. 40/94 - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) - Marca verbală „Barbara Becker” - Opoziție a titularului mărcilor verbale comunitare BECKER și BECKER ONLINE PRO - Aprecierea riscului de confuzie - Aprecierea similitudinii semnelor pe plan conceptual)
   2010/C 221/15
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Barbara Becker (reprezentant: P. Baronikians, Rechtsanwalt)

      Celelalte părți în proces: Harman International Industries Inc.(reprezentant: M. Vanhegan, barrister), Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: G. Schneider, agent)

      Obiectul

   Recurs introdus împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera întâi) din 2 decembrie 2008, Harman International Industries/OAPI — Becker (Barbara Becker) (T-212/07), prin care Tribunalul a anulat Decizia R 502/2006-1 a Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (OAPI) din 7 martie 2007, de anulare a deciziei diviziei de opoziție prin care se refuză înregistrarea mărcii verbale „Barbara Becker” pentru produse din clasa 9 în cadrul opoziției formulate de Harman International Industries, Inc.

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță al Comunităților Europene din 2 decembrie 2008, Harman International Industries/OHMI — Becker (Barbara Becker) (T-212/07).

               2.

               Trimite cauza la Tribunalul Uniunii Europene spre rejudecare.

               3.

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.

      (1)  JO C 82, 4.4.2009.


title: Cauza C-574/12: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 19 iunie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Supremo Tribunal Administrativo – Portugal) – Centro Hospitalar de Setúbal, EPE, Serviço de Utilização Comum dos Hospitais (SUCH)/Eurest Portugal – Sociedade Europeia de Restaurantes Lda [Trimitere preliminară — Contracte de achiziții publice de servicii — Directiva 2004/18/CE — Atribuirea contractului fără organizarea unei proceduri de cerere de ofertă (așa-numita atribuire „in house” ) — Adjudecatar distinct din punct de vedere juridic de autoritatea contractantă — Centru de prestări de servicii de asistenţă şi de susţinere spitalicească — Asociaţie de utilitate publică fără scop lucrativ — Majoritatea asociaţilor formată din autorități contractante — Minoritatea asociaților formată din entități de drept privat, asociații caritative fără scop lucrativ — Activitate realizată în proporție de cel puțin 80 % din cifra de afaceri anuală în beneficiul asociaților]

text:
               25.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/8

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 19 iunie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Supremo Tribunal Administrativo – Portugal) – Centro Hospitalar de Setúbal, EPE, Serviço de Utilização Comum dos Hospitais (SUCH)/Eurest Portugal – Sociedade Europeia de Restaurantes Lda
   (Cauza C-574/12) (1)

   ([Trimitere preliminară - Contracte de achiziții publice de servicii - Directiva 2004/18/CE - Atribuirea contractului fără organizarea unei proceduri de cerere de ofertă (așa-numita atribuire „in house”) - Adjudecatar distinct din punct de vedere juridic de autoritatea contractantă - Centru de prestări de servicii de asistenţă şi de susţinere spitalicească - Asociaţie de utilitate publică fără scop lucrativ - Majoritatea asociaţilor formată din autorități contractante - Minoritatea asociaților formată din entități de drept privat, asociații caritative fără scop lucrativ - Activitate realizată în proporție de cel puțin 80 % din cifra de afaceri anuală în beneficiul asociaților])
   2014/C 282/10
   Limba de procedură: portugheza

      Instanța de trimitere

   Supremo Tribunal Administrativo

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: Centro Hospitalar de Setúbal, EPE, Serviço de Utilização Comum dos Hospitais (SUCH)

      Pârâtă: Eurest Portugal – Sociedade Europeia de Restaurantes Lda

      Dispozitivul

   Atunci când entitatea adjudecatară a unui contract de achiziții publice este o asociație de utilitate publică fără scop lucrativ care, la data atribuirii contractului respectiv, nu are printre asociați exclusiv entități care aparțin sectorului public, ci și instituții private de solidaritate socială care desfășoară activități fără scop lucrativ, condiția privind „controlul analog”, stabilită în jurisprudența Curții pentru ca atribuirea unui contract de achiziții publice să poată fi considerată o operațiune „in house”, nu este îndeplinită, astfel încât este aplicabilă Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii.

      (1)  JO C 79, 16.3.2013.


title: Cauza C-46/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landesarbeitsgericht Bremen (Germania) la 30 ianuarie 2017 – Hubertus John/Freie Hansestadt Bremen

text:
               8.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 144/19

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Landesarbeitsgericht Bremen (Germania) la 30 ianuarie 2017 – Hubertus John/Freie Hansestadt Bremen
   (Cauza C-46/17)
   (2017/C 144/25)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Landesarbeitsgericht Bremen

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Hubertus John

      Pârâtă: Freie Hansestadt Bremen

      Întrebările preliminare

               1)

               Clauza 5 punctul 1 din Acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat la 18 martie 1999, care figurează în anexa la Directiva 1999/70/CE (1) a Consiliului din 28 iunie 1999 privind acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP, trebuie interpretată în sensul că se opune unei reglementări naționale care permite părților dintr-un contract de muncă să amâne de comun acord în cursul desfășurării contractului de muncă, în mod nelimitat în timp, necondiționat și eventual de mai multe ori, momentul la care încetează raportul de muncă legat de împlinirea vârstei legale de pensionare, pentru simplul motiv că prin împlinirea vârstei legale lucrătorul respectiv are dreptul la pensie pentru limită de vârstă?

               2)

               În cazul în care Curtea va da un răspuns afirmativ la prima întrebare:
               Incompatibilitatea reglementării naționale menționate, evocată în cadrul primei întrebări, cu clauza 5 punctul 1 din acordul-cadru subzistă și în cazul primei amânări a momentului de încetare a raportului de muncă?

               3)

               Articolul 1, articolul 2 alineatul (1) și articolul 6 alineatul (1) din Directiva 2000/78/CE (2) a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă și/sau principiile generale ale dreptului comunitar trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări naționale care permite părților dintr-un contract de muncă să amâne de comun acord în cursul desfășurării contractului de muncă, în mod nelimitat în timp, necondiționat și eventual de mai multe ori, momentul la care încetează raportul de muncă legat de împlinirea vârstei legale de pensionare, pentru simplul motiv că prin împlinirea vârstei legale lucrătorul respectiv are dreptul la pensie pentru limită de vârstă?

      (1)  JO L 175, p. 43, Ediție specială, 05/vol. 5, p. 129.

      (2)  JO L 303, p. 16, Ediție specială, 5/vol. 6, p. 7.


title: Cauza T-293/06: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 18 septembrie 2008 — NBC Fourth Realty/OAPI — Regalado Pareja și Pedrol (PK MAX)

text:
               22.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/63

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 18 septembrie 2008 — NBC Fourth Realty/OAPI — Regalado Pareja și Pedrol (PK MAX)
   (Cauza T-293/06) (1)

   (2008/C 301/118)

      Limba de procedură: spaniola

   Președintele Camerei întâi a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 310, 16.12.2006.


title: Cauza T-275/06: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 4 noiembrie 2008 — Omya/Comisia

text:
               20.12.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 327/41

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 4 noiembrie 2008 — Omya/Comisia
   (Cauza T-275/06) (1)

   (2008/C 327/75)

      Limba de procedură: engleza

   Președintele Camerei a doua a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 294, 2.12.2006.


title: Cauza T-805/14: Ordonanța Tribunalului din 25 mai 2016 - Stagecoach Group/EUIPO (MEGABUS.COM) [„Marcă a Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale MEGABUS.COM — Motive absolute de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 207/2009 — Articolul 7 alineatul (3) din Regulamentul nr. 207/2009 — Articolul 75 din Regulamentul nr. 207/2009 — Acțiune vădit inadmisibilă și vădit nefondată”]

text:
               18.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 260/39

         Ordonanța Tribunalului din 25 mai 2016 - Stagecoach Group/EUIPO (MEGABUS.COM)
   (Cauza T-805/14) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale MEGABUS.COM - Motive absolute de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 207/2009 - Articolul 7 alineatul (3) din Regulamentul nr. 207/2009 - Articolul 75 din Regulamentul nr. 207/2009 - Acțiune vădit inadmisibilă și vădit nefondată”])
   (2016/C 260/48)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Stagecoach Group plc (Perth, Regatul Unit) (reprezentant: G. Jacobs, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: L. Rampini, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 7 octombrie 2014 (cauza R 1894/2013-4) privind o cerere de înregistrare a semnului verbal MEGABUS.COM ca marcă a Uniunii Europene

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca fiind în parte vădit inadmisibilă și în parte vădit nefondată.

               2)

               Obligă Stagecoach Group plc la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 34, 2.2.2015.


title: Cauza T-68/11: Acțiune introdusă la 25 ianuarie 2011 — Kastenholz/OAPI — qwatchme (Cadrane de ceas)

text:
               9.4.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 113/15

         Acțiune introdusă la 25 ianuarie 2011 — Kastenholz/OAPI — qwatchme (Cadrane de ceas)
   (Cauza T-68/11)
   2011/C 113/30
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamant: Erich Kastenholz (Troisdorf, Germania) (reprezentant: L. Acker, Rechtsanwalt)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: qwatchme A/S (Vejle East, Danemarca)

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea Deciziei Camerei a treia de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 2 noiembrie 2010 pronunțate în cauza R 1086/2009-3,

               —

               trimiterea cauzei spre rejudecare în vederea examinării protecției prin dreptul de autor invocate de reclamant, care nu a fost analizat în mod întemeiat de divizia de anulare,

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Desenul sau modelul industrial comunitar înregistrat care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: desenul sau modelul industrial nr. 602636-0003 reprezentând un cadran de ceas.

      Titularul mărcii comunitare: qwatchme A/S

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: reclamantul

      Motivele invocate în susținerea cererii de declarare a nulității: încălcarea articolului 25 alineatul (1) litera (b), coroborat cu articolul 4, precum și a articolului 25 alineatul (1) litera (f) din Regulamentul (CE) nr. 6/2002 (1) din cauza lipsei noutății și a atingerii aduse dreptului de autor asupra operei aparținând lui Paul Heimbach.

      Decizia diviziei de anulare: respinge cererea de declarare a nulității.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 25 alineatul (1) litera (b), coroborat cu articolele 5 și 6 din Regulamentul (CE) nr. 6/2002, întrucât camera de recurs nu a făcut în mod corect distincție între caracteristicile privind „noutatea” și „caracterul individual”, precum și încălcarea articolului 25 alineatul (1) litera (f) din Regulamentul (CE) nr. 6/2002, întrucât nici camera de recurs, nici divizia de anulare a OAPI nu ar fi examinat în mod întemeiat dacă modelul sau desenul industrial ar fi constituit o utilizare neautorizată a unei opere care, potrivit dreptului german, este protejată prin dreptul de autor.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 6/2002 al Consiliului din 12 decembrie 2001 privind desenele sau modelele industriale comunitare (JO L 3, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 33, p. 70).


title: Cauza C-70/15: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 7 iulie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Sąd Najwyższy – Polonia) – Emmanuel Lebek/Janusz Domino (Cooperare judiciară în materie civilă — Regulamentul (CE) nr. 44/2001 — Articolul 34 punctul 2 — Neprezentarea pârâtului la înfățișare — Recunoașterea și executarea hotărârilor — Motive de refuz — Lipsa comunicării sau a notificării în timp util a actului de sesizare a instanței pârâtului care nu s a înfățișat — Noțiunea „acțiune” — Cerere de repunere în termen — Regulamentul (CE) nr. 1393/2007 — Articolul 19 alineatul (4) — Notificarea sau comunicarea actelor judiciare și extrajudiciare — Termen în care cererea de repunere în termen este admisibilă)

text:
               12.9.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 335/12

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 7 iulie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Sąd Najwyższy – Polonia) – Emmanuel Lebek/Janusz Domino
   (Cauza C-70/15) (1)

   ((Cooperare judiciară în materie civilă - Regulamentul (CE) nr. 44/2001 - Articolul 34 punctul 2 - Neprezentarea pârâtului la înfățișare - Recunoașterea și executarea hotărârilor - Motive de refuz - Lipsa comunicării sau a notificării în timp util a actului de sesizare a instanței pârâtului care nu s a înfățișat - Noțiunea „acțiune” - Cerere de repunere în termen - Regulamentul (CE) nr. 1393/2007 - Articolul 19 alineatul (4) - Notificarea sau comunicarea actelor judiciare și extrajudiciare - Termen în care cererea de repunere în termen este admisibilă))
   (2016/C 335/15)
   Limba de procedură: polona

      Instanța de trimitere

   Sąd Najwyższy

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Emmanuel Lebek

      Pârât: Janusz Domino

      Dispozitivul

               1)

               Noțiunea „acțiune” care figurează la articolul 34 punctul 2 din Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială trebuie interpretată în sensul că include și cererea de repunere în termen atunci când termenul pentru introducerea unei căi de atac ordinare a expirat.

               2)

               Articolul 19 alineatul (4) ultimul paragraf din Regulamentul (CE) nr. 1393/2007 al Parlamentului European și al Consiliului din 13 noiembrie 2007 privind notificarea sau comunicarea în statele membre a actelor judiciare și extrajudiciare în materie civilă sau comercială (notificarea sau comunicarea actelor) și abrogarea Regulamentului (CE) nr. 1348/2000 al Consiliului trebuie interpretat în sensul că exclude aplicarea dispozițiilor dreptului național referitoare la regimul cererilor de repunere în termen din moment ce termenul de admisibilitate pentru introducerea unor asemenea cereri a expirat, astfel cum este specificat în comunicarea unui stat membru la care se referă dispoziția menționată.

      (1)  JO C 171, 26.5.2015.


title: Cauza T-63/07: Hotărârea Tribunalului din 17 martie 2010 — Mäurer + Wirtz/OAPI — Exportaciones Aceiteras Fedeoliva (tosca de FEDEOLIVA) [ Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative tosca de FEDEOLIVA — Mărci verbale anterioare comunitară și naționale TOSCA — Motive relative de refuz — Neluare în considerare a unui argument — Articolul 74 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 76 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009] ]

text:
               1.5.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 113/40

         Hotărârea Tribunalului din 17 martie 2010 — Mäurer + Wirtz/OAPI — Exportaciones Aceiteras Fedeoliva (tosca de FEDEOLIVA)
   (Cauza T-63/07) (1)

   („Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative tosca de FEDEOLIVA - Mărci verbale anterioare comunitară și naționale TOSCA - Motive relative de refuz - Neluare în considerare a unui argument - Articolul 74 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 76 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009]”)
   2010/C 113/62
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Mäurer + Wirtz GmbH & Co. KG (Stolberg, Germania) (reprezentant: D. Eickemeier, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) (reprezentant: D. Botis, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI: Exportaciones Aceiteras Fedeoliva, AIE (Jaén, Spania)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 18 decembrie 2006 (cauza R 761/2006-2) privind o procedură de opoziție între Mülhens GmbH & Co. KG și Exportaciones Aceiteras Fedeoliva, AIE

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Decizia Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 18 decembrie 2006 (cauza R 761/2006-2) în măsura în care aceasta respinge opoziția formulată în temeiul articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară [devenit articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară].

               2.

               Respinge acțiunea cu privire la restul motivelor.

               3.

               Mäurer + Wirtz GmbH & Co. KG și Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) suportă fiecare propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 95, 28.4.2007.


title: Cauza C-377/09: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 29 iulie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunal de commerce de Bruxelles — Belgia) — Françoise-Eléonor Hanssens-Ensch (în calitate de lichidator al Agenor SA)/Comunitatea Europeană (Articolul 235 CE și articolul 288 al doilea paragraf CE — Competența Curții de a judeca o acțiune în răspundere extracontractuală îndreptată împotriva Comunității Europene — Acțiune în acoperirea pasivului în sensul articolului 530 alineatul 1 din Codul societăților belgian — Acțiune introdusă de un lichidator al unei societăți pe acțiuni împotriva Comunității Europene — Competența instanțelor naționale de a judeca o astfel de acțiune)

text:
               11.9.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 246/13

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 29 iulie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunal de commerce de Bruxelles — Belgia) — Françoise-Eléonor Hanssens-Ensch (în calitate de lichidator al Agenor SA)/Comunitatea Europeană
   (Cauza C-377/09) (1)

   (Articolul 235 CE și articolul 288 al doilea paragraf CE - Competența Curții de a judeca o acțiune în răspundere extracontractuală îndreptată împotriva Comunității Europene - Acțiune în acoperirea pasivului în sensul articolului 530 alineatul 1 din Codul societăților belgian - Acțiune introdusă de un lichidator al unei societăți pe acțiuni împotriva Comunității Europene - Competența instanțelor naționale de a judeca o astfel de acțiune)
   2010/C 246/20
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Tribunal de commerce de Bruxelles

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Françoise-Eléonor Hanssens-Ensch (în calitate de lichidator al Agenor SA)

      Pârâtă: Comunitatea Europeană

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Tribunal de commerce din Bruxelles — Interpretarea articolului 288 al doilea paragraf din Tratatul CE — Acțiune în angajarea răspunderii introdusă de un administrator al unei proceduri de faliment împotriva Comunității Europene pentru eroare gravă și caracterizată, pretins a fi fost săvârșită de aceasta în gestiunea de facto a unei societăți comerciale, care a contribuit la falimentul acesteia — Competența Curții pentru a se pronunța cu privire la o acțiune în angajarea răspunderii extracontractuale întemeiate pe aplicarea unor dispoziții naționale ce reglementează procedura falimentului

      Dispozitivul

   O acțiune în răspundere extracontractuală îndreptată împotriva Comunității Europene, chiar dacă este întemeiată pe o reglementare națională care instituie un regim legal special diferit de regimul comun al statului membru vizat în materia răspunderii civile, nu este, potrivit articolului 235 CE coroborat cu articolul 288 al doilea paragraf CE, de competența instanțelor naționale.

      (1)  JO C 312, 19.12.2009.


title: Cauza T-118/15: Acțiune introdusă la 6 martie 2015 – Slovenia/Comisia

text:
               4.5.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 146/41

         Acțiune introdusă la 6 martie 2015 – Slovenia/Comisia
   (Cauza T-118/15)
   (2015/C 146/55)
   Limba de procedură: slovena

      Părțile

      Reclamantă: Republica Slovenia (reprezentant: L. Bembič, agent)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei 2014/950/UE a Comisiei din 19 decembrie 2014 de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul secțiunii Garantare a Fondului european de orientare și garantare agricolă (FEOGA), în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și în cadrul Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR), [notificată cu numărul C(2014) 10135] (JO L 369, p. 71), în măsura în care se referă la Republica Slovenia, și anume în ceea ce privește corecția financiară în cuantum de 8 7 00  815,25 euro, adoptată ca urmare a unei neregularități aferente exercițiului financiar 2009 în legătură cu măsura Fondul de restructurare a sectorului zahărului;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Cu titlu subsidiar, în cazul în care Tribunalul nu ar admite acțiunea formulată de Republica Slovenia, aceasta din urmă solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei 2014/950/UE a Comisiei din 19 decembrie 2014 de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul secțiunii Garantare a Fondului european de orientare și garantare agricolă (FEOGA), în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și în cadrul Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR), [notificată cu numărul C(2014) 10135] (JO L 369, p. 71), în măsura în care se referă la Republica Slovenia, și anume în ceea ce privește corecția financiară în cuantum de 8 7 00  815,25 euro, adoptată ca urmare a unei neregularități aferente exercițiului financiar 2009 în legătură cu măsura Fondul de restructurare a sectorului zahărului, în limita unui cuantum care depășește suma de 4 3 50  407,62 euro;

               —

               obligarea fiecărei părți să suporte propriile cheltuieli de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe aplicarea eronată a TFUE sau a unei norme juridice referitoare la aplicarea acestuia, pe o eroare vădită de apreciere, pe o motivare insuficientă a deciziei și pe încălcarea principiului contradictorialității
               În această privință, reclamanta susține că Comisia a constatat în mot eronat că silozurile ar face parte integrantă din capacitățile de producție, precum și că reclamanta ar fi trebuit, prin urmare, să le demonteze pe baza programului de restructurare completă.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiilor legalității și cooperării loiale, precum și pe încălcarea principiului protecției încrederii legitime și a principiului patere legem quam ipse fecisti

               În această privință, reclamanta susține că corecția financiară în litigiu nu ar fi fost necesară și că acțiunea referitoare la decizia atacată a Comisiei nu ar fi fost inițiată dacă Comisia ar fi răspuns înainte de 8 august 2008 – dată la care reclamanta a aprobat o modificare a planului de restructurare cu privire la menținerea silozurilor – la întrebarea scrisă adresată de aceeași reclamantă referitoare la menținerea anumitor construcții, dacă instituția menționată ar fi modificat și completat Regulamentul (CE) nr. 968/2006 (1), precum și dacă, după primirea comunicării referitoare la modificarea planului de restructurare, aceasta ar fi informat reclamanta cu privire la pretinsa neregularitate legată de silozuri, sau dacă ar fi informat în scris toate statele membre cu privire la interpretarea care trebuie dată dispozițiilor neclare ale legislației în discuție.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 968/2006 al Comisiei din 27 iunie 2006 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 320/2006 al Consiliului de instituire a unui regim temporar de restructurare a industriei zahărului în Comunitatea Europeană (JO L 176, p. 32, Ediție specială, 03/vol. 73, p. 52).


title: Cauza C-165/07: Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de Vestre Landsret (Danemarca) la 27 martie 2007 — Skatteministeriet/Ecco Sko A/S

text:
               9.6.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/8

         Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de Vestre Landsret (Danemarca) la 27 martie 2007 — Skatteministeriet/Ecco Sko A/S
   (Cauza C-165/07)
   (2007/C 129/12)
   Limba de procedură: daneza
   Instanța de trimitere
   Vestre Landsret
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Skatteministeriet

      Pârât: Ecco Sko A/S
   Întrebările preliminare

               1)

               Interpretarea anexei I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful Vamal Comun (1), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 2263/2000 (2) al Comisiei din 13 octombrie 2000, trebuie făcută în sensul că încălțămintea, precum cea în discuție în acțiunea principală, se încadrează la poziția 6403 din Nomenclatura combinată ca încălțăminte cu fețe din piele naturală sau la poziția 6404 din Nomenclatura Combinată ca încălțăminte cu fețe din materiale textile?

               2)

               Este compatibilă Nota complementară 1 a Capitolului 64 din Nomenclatura Combinată, inserată de Regulamentul nr. 3800/92 (3) al Comisiei din 23 decembrie 1992 de modificare a Regulamentului nr. 2658/87 al Consiliului cu Nota 4 litera (a) a Capitolului 64 din Nomenclatura Combinată?

      (1)  Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful Vamal Comun (JO L 256, p. 1).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 2263/2000 al Comisiei din 13 octombrie 2000 de modificare a anexei I din Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful Vamal Comun (JO L 264, p. 1), corrigendum în JO L 276, 28.10.2000, p. 92.

      (3)  JO 1992, L 384, p. 8.


title: Cauza F-132/14: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 6 octombrie 2015 – CH/Parlamentul (Funcție publică — Asistenți parlamentari acreditați — Articolul 266 TFUE — Măsuri de executare a unei hotărâri de anulare a Tribunalului — Anularea unei decizii de concediere — Anularea unei decizii de respingere a unei cereri de asistență formulate în temeiul articolului 24 din statut — Întinderea obligației de asistență în prezența unui început de probă de hărțuire — Obligația AAIC de a efectua o anchetă administrativă — Posibilitatea funcționarului sau a agentului de a iniția o procedură judiciară națională — Comitetul consultativ privind hărțuirea la locul de muncă și prevenirea acesteia, în ceea ce privește plângerile depuse de asistenți parlamentari acreditați împotriva unor deputați în Parlament — Rol și prerogative — Prejudicii material și moral)

text:
               16.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 381/64

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 6 octombrie 2015 – CH/Parlamentul
   (Cauza F-132/14) (1)

   ((Funcție publică - Asistenți parlamentari acreditați - Articolul 266 TFUE - Măsuri de executare a unei hotărâri de anulare a Tribunalului - Anularea unei decizii de concediere - Anularea unei decizii de respingere a unei cereri de asistență formulate în temeiul articolului 24 din statut - Întinderea obligației de asistență în prezența unui început de probă de hărțuire - Obligația AAIC de a efectua o anchetă administrativă - Posibilitatea funcționarului sau a agentului de a iniția o procedură judiciară națională - Comitetul consultativ privind hărțuirea la locul de muncă și prevenirea acesteia, în ceea ce privește plângerile depuse de asistenți parlamentari acreditați împotriva unor deputați în Parlament - Rol și prerogative - Prejudicii material și moral))
   (2015/C 381/90)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: CH (reprezentanți: L. Levi, C. Bernard-Glanz şi A. Tymen, avocați)

      Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: E. Taneva şi M. Dean, agenţi)

      Obiectul

   Cerere a reclamantei de anulare a deciziilor adoptate de Parlamentul European în executarea Hotărârii Tribunalului Funcției Publice din 12 decembrie 2013, F-129/12, CH/Parlamentul, prin care se refuză deschiderea unei anchete administrative referitoare la plângerea pentru hărțuire a reclamantei, plata către reclamantă a unui cuantum suplimentar de compensație financiară și acordarea în favoarea reclamantei a tuturor beneficiilor și a drepturilor accesorii legate de existența contractului său de asistent parlamentar acreditat, a cărui reziliere a fost anulată de Tribunal în hotărârea sa citată mai sus și cerere de daune-interese pentru prejudiciile material și moral pretins suferite

      Dispozitivul

               1)

               Anulează decizia Parlamentului European din 2 aprilie 2014, astfel cum a fost confirmată prin decizia din 4 august 2014 de respinge a reclamației, întrucât Parlamentul European, cu nerespectarea articolului 266 TFUE, a refuzat să îi plătească lui CH un cuantum suplimentar de 5  686 de euro în executarea Hotărârii din 12 decembrie 2013, CH/Parlamentul (F-129/12, EU:F:2013:203).

               2)

               Anulează decizia Parlamentului European din 3 martie 2014, astfel cum a fost confirmată prin Decizia din 4 august 2014 de respingere a reclamației, întrucât, în urma anulării prin Hotărârea din 12 decembrie 2013, CH/Parlamentul (F-129/12, EU:F:2013:203) a deciziei Parlamentului European din 15 martie 2012 de respingere a cererii de asistență a CH din 22 decembrie 2011, Parlamentul European nu a decis deschiderea unei anchete administrative cu privire la faptele pretinse de hărțuire morală și a încălcat astfel articolul 266 TFUE.

               3)

               Respinge în rest concluziile în anulare.

               4)

               Obligă Parlamentul European să plătească lui CH un cuantum de 5  686 de euro, majorat începând de la 1 iulie 2014, data încetării contractului lui CH, cu dobânzi moratorii la rata stabilită de Banca Centrală Europeană pentru operațiunile principale de refinanțare, majorată cu două puncte.

               5)

               Obligă Parlamentul European să îi plătească lui CH un cuantum de 25  000 de euro pentru repararea prejudiciului moral suferit, majorat, începând cu 4 august 2014, cu dobânzi moratorii la rata stabilită de Banca Centrală Europeană pentru operațiunile principale de refinanțare, majorată cu două puncte.

               6)

               Respinge în rest concluziile privind despăgubirile.

               7)

               Parlamentul European suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligat să suporte cheltuielile de judecată efectuate de CH.

      (1)  JO C 34, 2.2.2015, p. 52.


title: Cauza T-363/07: Acțiune introdusă la 14 septembrie 2007 — Hamdi/Consiliul Uniunii Europene

text:
               10.11.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/66

         Acțiune introdusă la 14 septembrie 2007 — Hamdi/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza T-363/07)
   (2007/C 269/120)
   Limba de procedură: olandeza
   Părțile

      Reclamant: Ahmed Hamdi (Amsterdam, Țările de Jos) (reprezentant: J. Pauw, advocaat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene
   Concluziile reclamantului

               —

               declararea neaplicabilității Regulamentului (CE) nr. 2580/2001 și/sau anularea Deciziei 2007/445, în măsura în care aceste acte sunt aplicabile reclamantului;

               —

               obligarea Consiliul Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   În sprijinul acțiunii sale, reclamantul susține în primul rând că Regulamentul (CE) nr. 2580/2001 al Consiliului din 27 decembrie 2001 privind măsuri restrictive specifice îndreptate împotriva anumitor persoane și entități în vederea combaterii terorismului (JO L 344, p. 70) nu îi este aplicabil datorită faptului că nu există niciun raport între politica externă și de securitate comună și persoana reclamantului.
   În al doilea rând, reclamantul afirmă că Regulamentul nr. 2580/2001 nu îi este aplicabil din moment ce nu săvârșește și nu încearcă să săvârșească acte de terorism, nu participă la astfel de acte și nu facilitează săvârșirea acestora.
   În sfârșit, reclamantul afirmă că decizia atacată încalcă principiul proporționalității, este motivată insuficient și încalcă drepturile sale fundamentale, în special dreptul la respectarea bunurilor sale și dreptul la respectarea vieții private.