title: Cauza T-14/21: Acțiune introdusă la 15 ianuarie 2021 – Ryanair/Comisia

text:
               1.3.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 72/33

      Acțiune introdusă la 15 ianuarie 2021 – Ryanair/Comisia
      (Cauza T-14/21)
      (2021/C 72/44)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Ryanair DAC (Swords, Irlanda) (reprezentanți: E. Vahida, F. Laprévote, V. Blanc, S. Rating și I. Metaxas-Maranghidis, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei (UE) a Comisiei Europene din 21 august 2020 privind ajutorul de stat SA.57544(2020/N) – Belgia COVID-19: Ajutor în favoarea Brussels Airlines și

                  —

                  obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive.

                  1.

                  Primul motiv, prin care se invocă faptul că Comisia a aplicat greșit Cadrul său temporar, întrucât a considerat că împrumutul în favoarea Brussels Airlines era conform cu Cadrul temporar și că Brussels Airlines este eligibilă pentru ajutorul de recapitalizare, întrucât nu a evaluat dacă, în afară de recapitalizare, mai existau și alte măsuri mai adecvate și mai puțin prejudiciabile, întrucât a considerat că valoarea recapitalizării era proporțională, și întrucât nu a impus o interdicție efectivă a extinderii agresive a Brussels Airlines.

                  2.

                  Al doilea motiv, prin care se invocă faptul că Comisia Europeană a aplicat greșit articolul 107 alineatul (3) litera (b) TFUE, întrucât a considerat că ajutorul se adresează unei perturbări grave a economiei belgiene și întrucât și-a încălcat obligația de a evalua efectele benefice ale ajutorului în raport cu efectele sale negative asupra condițiilor comerciale și a menținerii unei concurențe nedenaturate (altfel spus, „testul comparativ”).

                  3.

                  Al treilea motiv, prin care se invocă faptul că decizia încalcă principiul general al nediscriminării, al liberei prestări a serviciilor și al libertății de stabilire.

                  4.

                  Al patrulea motiv, prin care se invocă faptul că Comisia Europeană a omis să inițieze o procedură oficială de investigare, în pofida unor dificultăți serioase, și a încălcat drepturile procedurale ale reclamantei.

                  5.

                  Al cincilea motiv, prin care se invocă faptul că Comisia Europeană și-a încălcat obligația de motivare.


title: Cauza T-17/21: Acțiune introdusă la 15 ianuarie 2021 – Miquel y Costas & Miquel/EUIPO (Pure Hemp)

text:
               1.3.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 72/34

      Acțiune introdusă la 15 ianuarie 2021 – Miquel y Costas & Miquel/EUIPO (Pure Hemp)
      (Cauza T-17/21)
      (2021/C 72/45)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Reclamantă: Miquel y Costas & Miquel, SA (Barcelona, Spania) (reprezentant: J. Mora Cortés, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Marca în litigiu: înregistrarea mărcii Uniunii Europene figurative Pure Hemp – cererea de înregistrare nr. 18 132 358

         Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 21 octombrie 2020 în cauza R 853/2020-1

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea/revocarea deciziei atacate, în măsura în care se respinge calea de atac în cauza R 853/2020-1 și se refuză în parte înregistrarea mărcii Uniunii Europene figurative nr. 18 132 358 Pure Hemp;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv cele efectuate în fața departamentului „Operațiuni” și în fața Camerei întâi de recurs ale EUIPO.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b), coroborat cu articolul 7 alineatul (2) din Regulamentul 2017/1001.


title: Hotărârea Curții din 17 noiembrie 2020 în cauza E-9/19 Abelia și WTW AS / Autoritatea AELS de Supraveghere

text:
               4.3.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 75/5

      HOTĂRÂREA CURȚII
      din 17 noiembrie 2020
      în cauza E-9/19
      Abelia și WTW AS
      /
      Autoritatea AELS de Supraveghere

         (Acțiune în anulare a unei decizii a Autorității AELS de Supraveghere – Ajutoare de stat – e-sănătate – Admisibilitate – Statut de parte interesată – Temeri sau dificultăți grave – Noțiunea de întreprindere)

      (2021/C 75/05)
      În cauza E-9/19, Abelia și WTW AS/Autoritatea AELS de Supraveghere – CERERE de anulare a Deciziei nr. 57/19/COL a Autorității AELS de Supraveghere din 10 iulie 2019 de închidere a cazului fără a iniția procedura oficială de investigare pentru a stabili dacă finanțarea publică a e-sănătății și a infrastructurii digitale de sănătate din sistemul de sănătate norvegian, precum și dacă furnizarea anumitor servicii de sprijin și a anumitor registre constituie ajutor de stat în sensul articolului 61 alineatul (1) din Acordul privind Spațiul Economic European, Curtea, compusă din Páll Hreinsson, președinte, Per Christiansen și Bernd Hammermann (judecător raportor), judecători, a pronunțat, la 17 noiembrie 2020, hotărârea al cărei dispozitiv prevede următoarele:
      Curtea:

                  1.

                  Respinge cererea ca fiind nefondată.

                  2.

                  Obligă reclamanții la plata suportate de Autoritatea AELS de Supraveghere.


title: Cauza C-761/18 P: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 21 ianuarie 2021 – Päivi LeinoSandberg/Parlamentul European [Recurs – Acces la documentele instituțiilor Uniunii Europene – Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 – Articolul 10 – Refuzul accesului – Acțiune în fața Tribunalului Uniunii Europene împotriva unei decizii a Parlamentului European de refuz al accesului la un document – Divulgarea documentului adnotat de către un terț ulterior introducerii acțiunii – Nepronunțare asupra fondului de către Tribunal ca urmare a dispariției interesului de a exercita acțiunea – Eroare de drept]

text:
               8.3.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 79/3

      Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 21 ianuarie 2021 – Päivi LeinoSandberg/Parlamentul European
      (Cauza C-761/18 P) (1)

      (Recurs - Acces la documentele instituțiilor Uniunii Europene - Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 - Articolul 10 - Refuzul accesului - Acțiune în fața Tribunalului Uniunii Europene împotriva unei decizii a Parlamentului European de refuz al accesului la un document - Divulgarea documentului adnotat de către un terț ulterior introducerii acțiunii - Nepronunțare asupra fondului de către Tribunal ca urmare a dispariției interesului de a exercita acțiunea - Eroare de drept)
      (2021/C 79/03)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: Päivi Leino-Sandberg (reprezentanți: O. W. Brouwer și B. A. Verheijen, advocaten, și S. Schubert, Rechtsanwalt)

         Cealaltă parte din procedură: Parlamentul European (reprezentanți: C. Burgos, I. Anagnostopoulou și L. Vétillard, agenți)

         Interveniente în susținerea recurentei: Republica Finlanda (reprezentant: M. Pere, agent), Regatul Suediei (reprezentanți: inițial de A. Falk, C. Meyer-Seitz, H. Shev, J. Lundberg și H. Eklinder, ulterior de C. Meyer-Seitz, H. Shev și H. Eklinder, agenți)

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Ordonanța Tribunalului Uniunii Europene din 20 septembrie 2018, Leino-Sandberg/Parlamentul (T-421/17, nepublicată, EU:T:2018:628).

                  2)

                  Trimite cauza spre rejudecare Tribunalului Uniunii Europene.

                  3)

                  Cererile privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.

         (1)  JO C 82, 4.3.2019.


title: Cauza C-255/19: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 20 ianuarie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London – Regatul Unit) – Secretary of State for the Home Department/O A [Trimitere preliminară – Directiva 2004/83/CE – Standarde minime referitoare la condițiile de acordare a statutului de refugiat sau a statutului conferit prin protecția subsidiară – Calitatea de refugiat – Articolul 2 litera (c) – Încetarea statutului de refugiat – Articolul 11 – Schimbarea circumstanțelor – Articolul 11 alineatul (1) litera (e) – Posibilitatea de a solicita protecția țării de origine – Criterii de apreciere – Articolul 7 alineatul (2) – Sprijin financiar și social – Lipsă de relevanță]

text:
               8.3.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 79/4

      Hotărârea Curții (Camera a doua) din 20 ianuarie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London – Regatul Unit) – Secretary of State for the Home Department/O A
      (Cauza C-255/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Directiva 2004/83/CE - Standarde minime referitoare la condițiile de acordare a statutului de refugiat sau a statutului conferit prin protecția subsidiară - Calitatea de refugiat - Articolul 2 litera (c) - Încetarea statutului de refugiat - Articolul 11 - Schimbarea circumstanțelor - Articolul 11 alineatul (1) litera (e) - Posibilitatea de a solicita protecția țării de origine - Criterii de apreciere - Articolul 7 alineatul (2) - Sprijin financiar și social - Lipsă de relevanță)
      (2021/C 79/04)
      Limba de procedură: engleza

         Instanța de trimitere

      Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London

         Părțile din procedura principală

         Apelant: Secretary of State for the Home Department

         Intimat: O A

         Cu participarea: United Nations High Commissioner for Refugees (UNHCR)

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 11 alineatul (1) litera (e) din Directiva 2004/83/CE a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind standardele minime referitoare la condițiile pe care trebuie să le îndeplinească resortisanții țărilor terțe sau apatrizii pentru a putea beneficia de statutul de refugiat sau persoanele care, din alte motive, au nevoie de protecție internațională și referitoare la conținutul protecției acordate trebuie interpretat în sensul că „protecția” prevăzută de această dispoziție în ceea ce privește încetarea statutului de refugiat trebuie să îndeplinească aceleași cerințe precum cele care rezultă, în ceea ce privește acordarea acestui statut, din articolul 2 litera (c) din respectiva directivă coroborat cu articolul 7 alineatele (1) și (2) din aceasta.

                  2)

                  Articolul 11 alineatul (1) litera (e) din Directiva 2004/83 coroborat cu articolul 7 alineatul (2) din aceasta trebuie interpretat în sensul că un eventual sprijin social și financiar asigurat de agenți privați precum familia sau clanul resortisantului unei țări terțe în cauză nu îndeplinește cerințele de protecție care rezultă din aceste dispoziții și, din acest motiv, nu este pertinent nici pentru a aprecia efectivitatea sau disponibilitatea protecției asigurate de stat în sensul articolului 7 alineatul (1) litera (a) din această directivă, nici pentru a determina, potrivit articolului 11 alineatul (1) litera (e) din directiva menționată coroborat cu articolul 2 litera (c) din aceasta, persistența unei temeri fondate de a fi persecutat.

         (1)  JO C 206, 17.6.2019.


title: Cauza C-288/19: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 20 ianuarie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Finanzgericht des Saarlandes – Germania) – QM/Finanzamt Saarbrücken [Trimitere preliminară – Fiscalitate – Taxa pe valoarea adăugată (TVA) – Directiva 2006/112/CE – Articolul 2 alineatul (1) litera (c) – Prestări de servicii cu titlu oneros – Articolul 26 alineatul (1) – Operațiuni considerate prestări de servicii cu titlu oneros – Articolul 56 alineatul (2) – Stabilirea locului de impozitare – Închiriere de mijloace de transport – Punere a unor automobile la dispoziția unor angajați]

text:
               8.3.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 79/5

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 20 ianuarie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Finanzgericht des Saarlandes – Germania) – QM/Finanzamt Saarbrücken
      (Cauza C-288/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Fiscalitate - Taxa pe valoarea adăugată (TVA) - Directiva 2006/112/CE - Articolul 2 alineatul (1) litera (c) - Prestări de servicii cu titlu oneros - Articolul 26 alineatul (1) - Operațiuni considerate prestări de servicii cu titlu oneros - Articolul 56 alineatul (2) - Stabilirea locului de impozitare - Închiriere de mijloace de transport - Punere a unor automobile la dispoziția unor angajați)
      (2021/C 79/05)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Finanzgericht des Saarlandes

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: QM

         Pârât: Finanzamt Saarbrücken

         Dispozitivul

      Articolul 56 alineatul (2) primul paragraf din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2008/8/CE a Consiliului din 12 februarie 2008, trebuie interpretat în sensul că nu intră în domeniul său de aplicare punerea de către o persoană impozabilă la dispoziția angajatului său a unui autovehicul care constituie o parte din activele folosite în cadrul unei activități economice dacă această operațiune nu constituie o prestare de servicii cu titlu oneros, în sensul articolului 2 alineatul (1) litera (c) din această directivă. În schimb, articolul 56 alineatul (2) primul paragraf menționat se aplică unei astfel de operațiuni dacă este vorba despre o prestare de servicii cu titlu oneros, în sensul articolului 2 alineatul (1) litera (c) menționat, iar acest angajat dispune în permanență de dreptul de a utiliza autovehiculul respectiv în scopuri private și de a exclude alte persoane de la utilizarea acestuia, în schimbul unei chirii și pentru o durată convenită mai mare de 30 de zile.

         (1)  JO C 206, 17.6.2019.


title: Cauza C-301/19 P: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 20 ianuarie 2021 – Comisia Europeană/Printeos, SA [Recurs – Concurență – Înțelegeri – Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 101 TFUE – Amenzi – Anulare – Rambursarea cuantumului principal al amenzii – Articolul 266 TFUE – Dobânzi moratorii – Distincția dintre dobânzile moratorii și dobânzile compensatorii – Calculul dobânzilor – Articolul 90 alineatul (4) litera (a) a doua teză din Regulamentul delegat (UE) nr. 1268/2012]

text:
               8.3.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 79/5

      Hotărârea Curții (Camera a patra) din 20 ianuarie 2021 – Comisia Europeană/Printeos, SA
      (Cauza C-301/19 P) (1)

      (Recurs - Concurență - Înțelegeri - Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 101 TFUE - Amenzi - Anulare - Rambursarea cuantumului principal al amenzii - Articolul 266 TFUE - Dobânzi moratorii - Distincția dintre dobânzile moratorii și dobânzile compensatorii - Calculul dobânzilor - Articolul 90 alineatul (4) litera (a) a doua teză din Regulamentul delegat (UE) nr. 1268/2012)
      (2021/C 79/06)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Dintilhac, P. Rossi și F. Jimeno Fernández, agenți)

         Cealaltă parte din procedură: Printeos, SA (reprezentanți: H. Brokelmann și P. Martínez-Lage Sobredo, avocați)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursul.

                  2)

                  Anulează punctul 2 din dispozitivul Hotărârii Tribunalului Uniunii Europene din 12 februarie 2019, Printeos/Comisia (T 201/17, EU:T:2019:81).

                  3)

                  Obligă Comisia Europeană la plata dobânzilor către Printeos SA, la rata stabilită de Banca Centrală Europeană pentru operațiunile sale principale de refinanțare, majorată cu trei puncte procentuale și jumătate, aferente cuantumului de 184 592,95 euro pentru perioada cuprinsă între 31 martie 2017 până la data plății integrale.

                  4)

                  Comisia Europeană suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată aferente atât procedurii în primă instanță în cauza T 201/17, cât și procedurii în fața Curții, pe cele efectuate de Printeos SA aferente acelorași proceduri.

         (1)  JO C 238, 15.7.2019.


title: Cauza C-308/19: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 21 ianuarie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie – România) – Consiliul Concurenţei/Whiteland Import Export SRL [Trimitere preliminară – Concurență – Sancțiuni aplicate de autoritatea națională de concurență – Termen de prescripție – Acte de întrerupere a termenului de prescripție – Reglementare națională care exclude, după deschiderea unei investigații, posibilitatea ca un act ulterior de examinare sau de investigare să întrerupă noul termen de prescripție – Principiul interpretării conforme – Regulamentul (CE) nr. 1/2003 – Articolul 25 alineatul (3) – Domeniu de aplicare – Articolul 4 alineatul (3) TUE – Articolul 101 TFUE – Principiul efectivității]

text:
               8.3.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 79/6

      Hotărârea Curții (Camera a doua) din 21 ianuarie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie – România) – Consiliul Concurenţei/Whiteland Import Export SRL
      (Cauza C-308/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Concurență - Sancțiuni aplicate de autoritatea națională de concurență - Termen de prescripție - Acte de întrerupere a termenului de prescripție - Reglementare națională care exclude, după deschiderea unei investigații, posibilitatea ca un act ulterior de examinare sau de investigare să întrerupă noul termen de prescripție - Principiul interpretării conforme - Regulamentul (CE) nr. 1/2003 - Articolul 25 alineatul (3) - Domeniu de aplicare - Articolul 4 alineatul (3) TUE - Articolul 101 TFUE - Principiul efectivității)
      (2021/C 79/07)
      Limba de procedură: româna

         Instanța de trimitere

      Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie

         Părțile din procedura principală

         Recurent: Consiliul Concurenţei

         Intimată: Whiteland Import Export SRL

         Dispozitivul

                  1)

                  Dreptul Uniunii trebuie interpretat în sensul că instanțele naționale nu sunt obligate să aplice articolul 25 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele [101 și 102 TFUE] prescripției competențelor unei autorități naționale de concurență în materia aplicării de sancțiuni pentru încălcările dreptului concurenței al Uniunii.

                  2)

                  Articolul 4 alineatul (3) TUE și articolul 101 TFUE, citite în lumina principiului efectivității, trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări naționale, astfel cum este interpretată de instanțele naționale competente, potrivit căreia ordinul de declanșare a unei investigații, adoptat de autoritatea națională de concurență, care vizează o încălcare a normelor dreptului concurenței al Uniunii este ultimul act al acestei autorități care poate avea ca efect întreruperea termenului de prescripție referitor la competența sa de a aplica sancțiuni și exclude posibilitatea ca un act ulterior de examinare sau de investigare să întrerupă acest termen, atunci când se dovedește, având în vedere ansamblul elementelor regimului de prescripție în cauză, că o astfel de excludere prezintă un risc sistemic de impunitate a faptelor care constituie asemenea încălcări, aspect a cărui verificare este de competența instanței de trimitere.

         (1)  JO C 263, 5.8.2019.


title: Cauza C-387/19: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 14 ianuarie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Raad van State – Belgia) – RTS infra BVBA, Aannemingsbedrijf Norré-Behaegel/Vlaams Gewest [Trimitere preliminară – Achiziții publice – Directiva 2014/24/UE – Articolul 57 alineatul (6) – Motive facultative de excludere – Măsuri luate de operatorul economic pentru a-și demonstra fiabilitatea în pofida existenței unui motiv facultativ de excludere – Obligația operatorului economic de a face dovada acestor măsuri din proprie inițiativă – Efect direct]

text:
               8.3.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 79/7

      Hotărârea Curții (Camera a patra) din 14 ianuarie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Raad van State – Belgia) – RTS infra BVBA, Aannemingsbedrijf Norré-Behaegel/Vlaams Gewest
      (Cauza C-387/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Achiziții publice - Directiva 2014/24/UE - Articolul 57 alineatul (6) - Motive facultative de excludere - Măsuri luate de operatorul economic pentru a-și demonstra fiabilitatea în pofida existenței unui motiv facultativ de excludere - Obligația operatorului economic de a face dovada acestor măsuri din proprie inițiativă - Efect direct)
      (2021/C 79/08)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Raad van State

         Părțile din procedura principală

         Reclamante: RTS infra BVBA, Aannemingsbedrijf Norré-Behaegel

         Pârâtă: Vlaams Gewest

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 57 alineatul (6) din Directiva 2014/24/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2014 privind achizițiile publice și de abrogare a Directivei 2004/18/CE, astfel cum a fost modificată prin Regulamentul delegat (UE) 2015/2170 al Comisiei din 24 noiembrie 2015, trebuie interpretat în sensul că se opune unei practici în temeiul căreia un operator economic este obligat să facă în mod spontan, la momentul depunerii cererii sale de participare sau a ofertei sale, dovada măsurilor corective luate pentru a demonstra fiabilitatea sa, în pofida existenței în privința sa a unui motiv facultativ de excludere prevăzut la articolul 57 alineatul (4) din această directivă, astfel cum a fost modificată prin Regulamentul delegat 2015/2170, în condițiile în care o asemenea obligație nu rezultă nici din reglementarea națională aplicabilă, nici din documentele achiziției. În schimb, articolul 57 alineatul (6) din directiva menționată, astfel cum a fost modificată prin Regulamentul delegat 2015/2170, nu se opune unei asemenea obligații atunci când este prevăzută în mod clar, precis și neechivoc în reglementarea națională aplicabilă și este adusă la cunoștința operatorului economic în cauză prin intermediul documentelor achiziției.

                  2)

                  Articolul 57 alineatul (6) din Directiva 2014/24, astfel cum a fost modificată prin Regulamentul delegat 2015/2170, trebuie interpretat în sensul că produce efect direct.

         (1)  JO C 270, 12.8.2019.


title: Cauza C-393/19: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 14 ianuarie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Apelativen sad – Plovdiv – Bulgaria) – Procedură penală privind pe OM (Trimitere preliminară – Articolul 17 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene – Drept de proprietate – Articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale – Dreptul la o cale de atac efectivă – Decizia-cadru 2005/212/JAI – Confiscarea produselor, a instrumentelor și a bunurilor având legătură cu infracțiunea – Directiva 2014/42/UE – Înghețarea și confiscarea instrumentelor și produselor infracțiunilor săvârșite în Uniunea Europeană – Reglementare națională care prevede confiscarea, în beneficiul statului, a bunului utilizat pentru săvârșirea infracțiunii de contrabandă – Bun care aparține unui terț de bună-credință)

text:
               8.3.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 79/8

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 14 ianuarie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Apelativen sad – Plovdiv – Bulgaria) – Procedură penală privind pe OM
      (Cauza C-393/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Articolul 17 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Drept de proprietate - Articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale - Dreptul la o cale de atac efectivă - Decizia-cadru 2005/212/JAI - Confiscarea produselor, a instrumentelor și a bunurilor având legătură cu infracțiunea - Directiva 2014/42/UE - Înghețarea și confiscarea instrumentelor și produselor infracțiunilor săvârșite în Uniunea Europeană - Reglementare națională care prevede confiscarea, în beneficiul statului, a bunului utilizat pentru săvârșirea infracțiunii de contrabandă - Bun care aparține unui terț de bună-credință)
      (2021/C 79/09)
      Limba de procedură: bulgara

         Instanța de trimitere

      Apelativen sad – Plovdiv

         Partea din procedura penală principală

      OM

         cu participarea: Okrazhna prokuratura – Haskovo, Apelativna prokuratura – Plovdiv

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 2 alineatul (1) din Decizia-cadru 2005/212/JAI a Consiliului din 24 februarie 2005 privind confiscarea produselor, a instrumentelor și a bunurilor având legătură cu infracțiunea, citit în lumina articolului 17 alineatul (1) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, trebuie să fie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale care permite confiscarea unui instrument utilizat pentru săvârșirea unei infracțiuni de contrabandă calificată atunci când acesta aparține unui terț de bună-credință.

                  2)

                  Articolul 4 din Decizia-cadru 2005/212, citit în lumina articolului 47 din Carta drepturilor fundamentale, trebuie să fie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale care permite confiscarea, în cadrul unei proceduri penale, a unui bun care aparține altei persoane decât cea care a săvârșit infracțiunea fără ca prima persoană menționată să dispună de o cale de atac efectivă.

         (1)  JO C 295, 2.9.2019.


title: Cauza C-420/19: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 20 ianuarie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Riigikohus – Estonia) – Maksu- ja Tolliamet/Heavyinstall OÜ (Trimitere preliminară – Directiva 2010/24/UE – Articolul 16 – Recuperare a creanțelor legate de taxe, impozite, drepturi și alte măsuri – Asistență reciprocă – Cerere de măsuri asigurătorii – Decizie judiciară din statul membru solicitant în vederea punerii în aplicare a unor măsuri asigurătorii – Competența instanței din statul membru solicitat de a aprecia și a reevalua justificarea acestor măsuri – Principiile încrederii reciproce și recunoașterii reciproce)

text:
               8.3.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 79/9

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 20 ianuarie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Riigikohus – Estonia) – Maksu- ja Tolliamet/Heavyinstall OÜ
      (Cauza C-420/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Directiva 2010/24/UE - Articolul 16 - Recuperare a creanțelor legate de taxe, impozite, drepturi și alte măsuri - Asistență reciprocă - Cerere de măsuri asigurătorii - Decizie judiciară din statul membru solicitant în vederea punerii în aplicare a unor măsuri asigurătorii - Competența instanței din statul membru solicitat de a aprecia și a reevalua justificarea acestor măsuri - Principiile încrederii reciproce și recunoașterii reciproce)
      (2021/C 79/10)
      Limba de procedură: estoniana

         Instanța de trimitere

      Riigikohus

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: Maksu- ja Tolliamet

         Persoana în cauză: Heavyinstall OÜ

         Dispozitivul

      Articolul 16 din Directiva 2010/24/UE a Consiliului din 16 martie 2010 privind asistența reciprocă în materie de recuperare a creanțelor legate de taxe, impozite, drepturi și alte măsuri trebuie interpretat în sensul că instanțele din statul membru solicitat care se pronunță cu privire la o cerere de măsuri asigurătorii sunt ținute de aprecierea referitoare la respectarea în fapt și în drept a condițiilor prevăzute pentru aplicarea măsurilor menționate efectuată de autoritățile statului membru solicitant în special atunci când această apreciere figurează în documentul prevăzut la alineatul (1) al doilea paragraf al acestui articol 16 și anexat la cererea menționată.

         (1)  JO C 263, 5.8.2019.


title: Cauza C-441/19: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 14 ianuarie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Rechtbank Den Haag, zittingsplaats 's-Hertogenbosch – Țările de Jos) – TQ/Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid [Trimitere preliminară – Spațiu de libertate, securitate și justiție – Directiva 2008/115/CE – Standardele și procedurile comune aplicabile în statele membre pentru returnarea resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală – Articolul 5 litera (a), articolul 6 alineatele (1) și (4), articolul 8 alineatul (1) și articolul 10 – Decizie de returnare emisă împotriva unui minor neînsoțit – Interesul superior al copilului – Obligația statului membru în cauză de a se asigura, înainte de adoptarea unei decizii de returnare, că acest minor este trimis unui membru al familiei sale, unui tutore desemnat sau unor centre de primire corespunzătoare în statul de returnare – Diferențiere numai în funcție de criteriul vârstei minorului pentru acordarea unui drept de ședere – Decizie de returnare neurmată de măsuri de îndepărtare]

text:
               8.3.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 79/10

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 14 ianuarie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Rechtbank Den Haag, zittingsplaats 's-Hertogenbosch – Țările de Jos) – TQ/Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid
      (Cauza C-441/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Spațiu de libertate, securitate și justiție - Directiva 2008/115/CE - Standardele și procedurile comune aplicabile în statele membre pentru returnarea resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală - Articolul 5 litera (a), articolul 6 alineatele (1) și (4), articolul 8 alineatul (1) și articolul 10 - Decizie de returnare emisă împotriva unui minor neînsoțit - Interesul superior al copilului - Obligația statului membru în cauză de a se asigura, înainte de adoptarea unei decizii de returnare, că acest minor este trimis unui membru al familiei sale, unui tutore desemnat sau unor centre de primire corespunzătoare în statul de returnare - Diferențiere numai în funcție de criteriul vârstei minorului pentru acordarea unui drept de ședere - Decizie de returnare neurmată de măsuri de îndepărtare)
      (2021/C 79/11)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Rechtbank Den Haag, zittingsplaats 's-Hertogenbosch

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: TQ

         Pârât: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 6 alineatul (1) din Directiva 2008/115/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 2008 privind standardele și procedurile comune aplicabile în statele membre pentru returnarea resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală coroborat cu articolul 5 litera (a) din această directivă și cu articolul 24 alineatul (2) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene trebuie interpretat în sensul că, înainte de a emite o decizie de returnare împotriva unui minor neînsoțit, statul membru în cauză trebuie să efectueze o apreciere generală și aprofundată a situației acestui minor, acordând atenția cuvenită interesului superior al copilului. În acest cadru, statul membru menționat trebuie să se asigure că o primire corespunzătoare este disponibilă pentru minorul neînsoțit în cauză în statul de returnare.

                  2)

                  Articolul 6 alineatul (1) din Directiva 2008/115 coroborat cu articolul 5 litera (a) din această directivă și citit în lumina articolului 24 alineatul (2) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene trebuie interpretat în sensul că un stat membru nu poate efectua o diferențiere între minorii neînsoțiți numai în funcție de criteriul vârstei lor pentru a verifica existența unei posibilități corespunzătoare de primire în statul de returnare.

                  3)

                  Articolul 8 alineatul (1) din Directiva 2008/115 trebuie interpretat în sensul că se opune ca un stat membru, după ce a adoptat o decizie de returnare în privința unui minor neînsoțit și s-a asigurat, în conformitate cu articolul 10 alineatul (2) din această directivă, că el este trimis unui membru al familiei sale, unui tutore desemnat sau unor centre de primire corespunzătoare în statul de returnare, să se abțină ulterior să procedeze la îndepărtarea sa până la împlinirea de către acesta a vârstei de 18 ani.

         (1)  JO C 270, 12.8.2019.


title: Cauza C-450/19: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 14 ianuarie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Korkein hallinto-oikeus – Finlanda) – Procedură inițiată de Kilpailu- ja kuluttajavirasto (Trimitere preliminară – Concurență – Articolul 101 TFUE – Înțelegeri – Manipularea unor proceduri de cerere de ofertă – Stabilirea duratei încălcării – Includerea perioadei în care participanții la înțelegere au pus în aplicare acordul anticoncurențial – Efecte economice ale comportamentului anticoncurențial – Încetarea încălcării în momentul atribuirii definitive a contractului)

text:
               8.3.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 79/11

      Hotărârea Curții (Camera a doua) din 14 ianuarie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Korkein hallinto-oikeus – Finlanda) – Procedură inițiată de Kilpailu- ja kuluttajavirasto
      (Cauza C-450/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Concurență - Articolul 101 TFUE - Înțelegeri - Manipularea unor proceduri de cerere de ofertă - Stabilirea duratei încălcării - Includerea perioadei în care participanții la înțelegere au pus în aplicare acordul anticoncurențial - Efecte economice ale comportamentului anticoncurențial - Încetarea încălcării în momentul atribuirii definitive a contractului)
      (2021/C 79/12)
      Limba de procedură: finlandeza

         Instanța de trimitere

      Korkein hallinto-oikeus

         Părțile din procedura principală

      Kilpailu- ja kuluttajavirasto

         Cu participarea: Eltel Group Oy, Eltel Networks Oy

         Dispozitivul

      Articolul 101 alineatul (1) TFUE trebuie interpretat în sensul că, atunci când o întreprindere care ar fi participat la o încălcare unică și continuă a acestei dispoziții, al cărei ultim element constitutiv ar fi constat în prezentarea concertată cu concurenții săi la o cerere de ofertă în vederea atribuirii unui contract de achiziții publice de lucrări, a câștigat procedura și a încheiat cu autoritatea contractantă un contract de lucrări care determină caracteristicile esențiale ale acestui contract de achiziții publice și în special prețul global care trebuia plătit în schimbul acestor lucrări, ale cărui executare și plată a prețului sunt eșalonate în timp, durata încălcării corespunde perioadei scurse până la data semnării contractului încheiat între întreprinderea menționată și autoritatea contractantă în temeiul ofertei concertate pe care a prezentat-o întreprinderea. Revine instanței de trimitere sarcina de a verifica data la care caracteristicile esențiale ale contractului în cauză și în special prețul global care trebuie plătit în schimbul lucrărilor au fost stabilite definitiv.

         (1)  JO C 280, 19.8.2019.


title: Cauza C-484/19: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 20 ianuarie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Högsta förvaltningsdomstolen – Suedia) – Lexel AB/Skatteverket [Trimitere preliminară – Articolul 49 TFUE – Libertatea de stabilire – Impozit pe profit – Impozitarea întreprinderilor asociate – Reglementare fiscală națională care interzice unei societăți cu sediul într-un stat membru deducerea dobânzilor plătite unei societăți stabilite în alt stat membru, care aparține aceluiași grup de societăți, în cazul obținerii unui avantaj fiscal substanțial]

text:
               8.3.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 79/11

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 20 ianuarie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Högsta förvaltningsdomstolen – Suedia) – Lexel AB/Skatteverket
      (Cauza C-484/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Articolul 49 TFUE - Libertatea de stabilire - Impozit pe profit - Impozitarea întreprinderilor asociate - Reglementare fiscală națională care interzice unei societăți cu sediul într-un stat membru deducerea dobânzilor plătite unei societăți stabilite în alt stat membru, care aparține aceluiași grup de societăți, în cazul obținerii unui avantaj fiscal substanțial)
      (2021/C 79/13)
      Limba de procedură: suedeza

         Instanța de trimitere

      Högsta förvaltningsdomstolen

         Părțile din procedura principală

         Recurentă: Lexel AB

         Intimată: Skatteverket

         Dispozitivul

      Articolul 49 TFUE trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale precum cea în discuție în litigiul principal, în temeiul căreia o societate stabilită într-un stat membru nu este autorizată să deducă dobânzile plătite unei societăți care aparține aceluiași grup stabilite în alt stat membru pentru motivul că obligația care le leagă pare să fi fost contractată în principal în scopul de a obține un avantaj fiscal semnificativ, în condițiile în care nu s-ar fi considerat că există un astfel de avantaj fiscal dacă ambele societăți ar fi fost stabilite în primul stat membru, deoarece în această ipoteză li s-ar fi aplicat dispozițiile privind transferurile financiare intragrup.

         (1)  JO C 295, 2.9.2019.


title: Cauza C-501/19: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 21 ianuarie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie – România) – UCMR – ADA Asociaţia pentru Drepturi de Autor a Compozitorilor/Asociatia culturala „Suflet de Român”, reprezentată de lichidatorul său, Pro Management Insolv IPURL [Trimitere preliminară – Fiscalitate – Taxa pe valoarea adăugată (TVA) – Directiva 2006/112/CE – Articolul 2 alineatul (1) litera (c), articolul 24 alineatul (1) și articolul 25 litera (a) – Operațiuni impozabile – Remunerații pentru comunicarea publică de opere muzicale – Articolul 28 – Organism de gestiune colectivă a drepturilor de autor – Percepere a acestor remunerații de la consumatorul final în nume propriu și în contul titularilor de drepturi de autor]

text:
               8.3.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 79/12

      Hotărârea Curții (Camera a treia) din 21 ianuarie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie – România) – UCMR – ADA Asociaţia pentru Drepturi de Autor a Compozitorilor/Asociatia culturala „Suflet de Român”, reprezentată de lichidatorul său, Pro Management Insolv IPURL
      (Cauza C-501/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Fiscalitate - Taxa pe valoarea adăugată (TVA) - Directiva 2006/112/CE - Articolul 2 alineatul (1) litera (c), articolul 24 alineatul (1) și articolul 25 litera (a) - Operațiuni impozabile - Remunerații pentru comunicarea publică de opere muzicale - Articolul 28 - Organism de gestiune colectivă a drepturilor de autor - Percepere a acestor remunerații de la consumatorul final în nume propriu și în contul titularilor de drepturi de autor)
      (2021/C 79/14)
      Limba de procedură: româna

         Instanța de trimitere

      Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: UCMR – ADA Asociaţia pentru Drepturi de Autor a Compozitorilor

         Pârâtă: Asociatia culturala „Suflet de Român”, reprezentată de lichidatorul său, Pro Management Insolv IPURL

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 2 alineatul (1) litera (c) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2010/88/UE a Consiliului din 7 decembrie 2010, trebuie interpretat în sensul că un titular de drepturi de autor asupra unor opere muzicale efectuează o prestare de servicii cu titlu oneros în beneficiul unui organizator de spectacole, consumator final, atunci când acesta este autorizat, printr-o licență neexclusivă, să comunice public aceste opere în schimbul plății unor remunerații percepute de un organism de gestiune colectivă desemnat, care acționează în nume propriu, dar în contul acestui titular de drepturi de autor.

                  2)

                  Articolul 28 din Directiva 2006/112/CE, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2010/88, trebuie interpretat în sensul că organismul de gestiune colectivă, care percepe în nume propriu, dar în contul titularilor de drepturi de autor de opere muzicale, remunerațiile care le sunt datorate în schimbul autorizației de comunicare publică a operelor lor protejate, acționează în calitate de „persoană impozabilă” în sensul acestui articol și, prin urmare, se consideră că a primit această prestare de servicii de la acești titulari, înainte de a o furniza personal consumatorului final. Într-o asemenea situație, acest organism este obligat să emită facturi în nume propriu pentru consumatorul final, în care să figureze remunerațiile percepute de la acesta, cu taxa pe valoarea adăugată (TVA). Titularii de drepturi de autor sunt la rândul lor obligați să emită către organismul de gestiune colectivă facturi cu TVA pentru prestația furnizată în temeiul remunerațiilor primite.

         (1)  JO C 372, 4.11.2019.


title: Cauza C-619/19: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 20 ianuarie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesverwaltungsgericht – Germania) – Land Baden-Württemberg/D.R. [Trimitere preliminară – Mediu – Convenția de la Aarhus – Directiva 2003/4/CE – Accesul publicului la informațiile despre mediu – Proiectul de construire de infrastructuri „Stuttgart 21” – Respingere a unei cereri de informații despre mediu – Articolul 4 alineatul (1) – Motive de refuz – Noțiunea de „comunicări interne” – Domeniu de aplicare – Limitare în timp a protecției unor astfel de comunicări]

text:
               8.3.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 79/13

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 20 ianuarie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesverwaltungsgericht – Germania) – Land Baden-Württemberg/D.R.
      (Cauza C-619/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Mediu - Convenția de la Aarhus - Directiva 2003/4/CE - Accesul publicului la informațiile despre mediu - Proiectul de construire de infrastructuri „Stuttgart 21” - Respingere a unei cereri de informații despre mediu - Articolul 4 alineatul (1) - Motive de refuz - Noțiunea de „comunicări interne” - Domeniu de aplicare - Limitare în timp a protecției unor astfel de comunicări)
      (2021/C 79/15)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Bundesverwaltungsgericht

         Părțile din procedura principală

         Reclamant și intimat în recurs: Land Baden-Württemberg

         Pârât și recurent: D.R.

         cu participarea: Deutsche Bahn AG, Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 4 alineatul (1) primul paragraf litera (e) din Directiva 2003/4/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 28 ianuarie 2003 privind accesul publicului la informațiile despre mediu și de abrogare a Directivei 90/313/CEE a Consiliului trebuie interpretat în sensul că noțiunea de „comunicări interne” include toate informațiile care circulă în cadrul unei autorități publice și care, la data cererii de acces, nu au părăsit sfera internă a acestei autorități, eventual după primirea lor de către autoritatea menționată și în măsura în care nu au fost sau nu ar fi trebuit să fie puse la dispoziția publicului anterior acestei primiri.

                  2)

                  Articolul 4 alineatul (1) primul paragraf litera (e) din Directiva 2003/4 trebuie interpretat în sensul că aplicabilitatea excepției de la dreptul de acces la informațiile despre mediu pe care acesta o prevede pentru comunicările interne ale unei autorități publice nu este limitată în timp. Cu toate acestea, respectiva excepție nu se poate aplica decât în perioada în care protecția informațiilor solicitate este justificată.

         (1)  JO C 406, 2.12.2019.


title: Cauza C-744/19: Hotărârea Curții (Camera a noua) din 14 ianuarie 2021 – Comisia Europeană/Republica Italiană (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru – Directiva 2013/59/Euratom – Norme de securitate de bază privind protecția împotriva pericolelor prezentate de expunerea la radiațiile ionizante – Articolul 106 – Netranspunere în termenul prevăzut)

text:
               8.3.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 79/14

      Hotărârea Curții (Camera a noua) din 14 ianuarie 2021 – Comisia Europeană/Republica Italiană
      (Cauza C-744/19) (1)

      (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 2013/59/Euratom - Norme de securitate de bază privind protecția împotriva pericolelor prezentate de expunerea la radiațiile ionizante - Articolul 106 - Netranspunere în termenul prevăzut)
      (2021/C 79/17)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: R. Tricot și G. Gattinara, agenți)

         Pârâtă: Republica Italiană (reprezentanți: G. Palmieri, agent, asistată de C. Colelli, avvocato dello Stato)

         Dispozitivul

                  1)

                  Prin faptul că nu a adoptat în termenul prevăzut actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru se conforma Directivei 2013/59/Euratom a Consiliului din 5 decembrie 2013 de stabilire a normelor de securitate de bază privind protecția împotriva pericolelor prezentate de expunerea la radiațiile ionizante și de abrogare a Directivelor 89/618/Euratom, 90/641/Euratom, 96/29/Euratom, 97/43/Euratom și 2003/122/Euratom și prin faptul că nu a comunicat Comisiei Europene textul dispozițiilor de drept intern adoptate, eventual, în domeniul reglementat de această directivă, Republica Italiană nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 106 alineatele (1) și (3) din directiva menționată

                  2)

                  Obligă Republica Italiană la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 399, 25.11.2019.


title: Cauza C-843/19: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 21 ianuarie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Superior de Justicia de Cataluña – Spania) – Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS)/BT [Trimitere preliminară – Politica socială – Egalitate de tratament între bărbați și femei în domeniul securității sociale – Directiva 79/7/CEE – Articolul 4 alineatul (1) – Ieșire voluntară și anticipată la pensie – Pensie anticipată – Eligibilitate – Condiție potrivit căreia cuantumul pensiei care urmează să fie încasată trebuie să fie cel puțin egal cu cuantumul minim legal – Proporția lucrătorilor de fiecare sex excluși de la beneficiul unei pensii anticipate – Justificarea unui eventual dezavantaj special pentru lucrătorii de sex feminin – Obiective de politică socială ale statului membru în cauză]

text:
               8.3.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 79/15

      Hotărârea Curții (Camera a opta) din 21 ianuarie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Superior de Justicia de Cataluña – Spania) – Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS)/BT
      (Cauza C-843/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Politica socială - Egalitate de tratament între bărbați și femei în domeniul securității sociale - Directiva 79/7/CEE - Articolul 4 alineatul (1) - Ieșire voluntară și anticipată la pensie - Pensie anticipată - Eligibilitate - Condiție potrivit căreia cuantumul pensiei care urmează să fie încasată trebuie să fie cel puțin egal cu cuantumul minim legal - Proporția lucrătorilor de fiecare sex excluși de la beneficiul unei pensii anticipate - Justificarea unui eventual dezavantaj special pentru lucrătorii de sex feminin - Obiective de politică socială ale statului membru în cauză)
      (2021/C 79/18)
      Limba de procedură: spaniola

         Instanța de trimitere

      Tribunal Superior de Justicia de Cataluña

         Părțile din procedura principală

         Recurent: Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS)

         Intimată: BT

         Dispozitivul

      Articolul 4 alineatul (1) din Directiva 79/7/CEE a Consiliului din 19 decembrie 1978 privind aplicarea treptată a principiului egalității de tratament între bărbați și femei în domeniul securității sociale trebuie interpretat în sensul că nu se opune unei reglementări naționale care, în cazul ieșirii voluntare și anticipate la pensie a unui lucrător afiliat la sistemul general de securitate socială, subordonează dreptul său la o pensie anticipată condiției ca cuantumul acesteia să fie cel puțin egal cu cuantumul minim al pensiei la care acest lucrător ar avea dreptul la vârsta de 65 de ani, chiar dacă reglementarea menționată ar dezavantaja în special lucrătorii de sex feminin în raport cu lucrătorii de sex masculin, aspect a cărui verificare este de competența instanței de trimitere, sub rezerva însă ca respectiva consecință să fie justificată de obiective legitime de politică socială care sunt străine oricărei discriminări pe criterii de sex.

         (1)  JO C 54, 17.2.2020.


title: Cauzele conexate C-67/20-C-69/20: Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 3 decembrie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour du travail de Liège – Belgia) – Agence fédérale pour l'Accueil des demandeurs d'asile (Fedasil)/Domnul M. (C-67/20), doamna C. (C-68/20), doamna C. (C-69/20), (Trimitere preliminară – Nepronunțare asupra fondului)

text:
               8.3.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 79/16

      Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 3 decembrie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour du travail de Liège – Belgia) – Agence fédérale pour l'Accueil des demandeurs d'asile (Fedasil)/Domnul M. (C-67/20), doamna C. (C-68/20), doamna C. (C-69/20),
      (Cauzele conexate C-67/20-C-69/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Nepronunțare asupra fondului)
      (2021/C 79/19)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Cour du travail de Liège

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Agence fédérale pour l'Accueil des demandeurs d'asile (Fedasil)

         Pârâți: domnul M. (C-67/20), doamna C. (C-68/20), doamna C. (C-69/20)

         Dispozitivul

      Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cererilor de decizie preliminară formulate de Cour de travail de Liège (Belgia), prin deciziile din 10 februarie 2020.

         (1)  JO C 161, 11.5.2020.


title: Cauza C-99/20: Ordonanța Curții (Camera a noua) din 3 decembrie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Curtea de Apel Alba Iulia – România) – Siebenburgisches Nugat SRL/Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Braşov, Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală a Vămilor – Direcţia Regională Vamală Braşov – Biroul Vamal de Interior Sibiu (Trimitere preliminară – Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții – Uniune vamală – Tarif vamal comun – Nomenclatura combinată – Poziții tarifare – Subpoziția 8302 41 30 – Componente de galerii metalice pentru perdele)

text:
               8.3.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 79/16

      Ordonanța Curții (Camera a noua) din 3 decembrie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Curtea de Apel Alba Iulia – România) – Siebenburgisches Nugat SRL/Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Braşov, Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală a Vămilor – Direcţia Regională Vamală Braşov – Biroul Vamal de Interior Sibiu
      (Cauza C-99/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții - Uniune vamală - Tarif vamal comun - Nomenclatura combinată - Poziții tarifare - Subpoziția 8302 41 30 - Componente de galerii metalice pentru perdele)
      (2021/C 79/20)
      Limba de procedură: româna

         Instanța de trimitere

      Curtea de Apel Alba Iulia

         Părțile din procedura principală

         Recurentă: Siebenburgisches Nugat SRL

         Intimate: Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Braşov, Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală a Vămilor – Direcţia Regională Vamală Braşov – Biroul Vamal de Interior Sibiu

         cu participarea: Hans Draser Internationales Marketing

         Dispozitivul

      Nomenclatura combinată care figurează în anexa I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful vamal comun, în versiunea rezultată din Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2015/1754 al Comisiei din 6 octombrie 2015, trebuie interpretată în sensul că componentele de galerii pentru perdele, sub formă de țevi finite (vopsite, nichelate, cromate), se încadrează la subpoziția tarifară 8302 41 90, cu excepția cazului în care aceste țevi finite constau în profile, tuburi sau bare care au fost simplu tăiate la lungimea dorită, aspect a cărui verificare revine, în vederea clasificării tarifare a produselor, instanței de trimitere.

         (1)  JO C 279, 24.8.2020.


title: Cauza C-220/20: Ordonanța Curții (Camera a zecea) din 10 decembrie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Ufficio del Giudice di Pace di Lanciano – Italia) – XX/OO (Trimitere preliminară – Articolul 53 alineatul (2) și articolul 94 din Regulamentul de procedură al Curții – Stare de urgență sanitară națională – Continuitate a activității judiciare – Amânare a ședințelor – Lipsă a unor precizări suficiente privind contextul factual și legislativ al litigiului principal, precum și motivele care justifică necesitatea unui răspuns la întrebarea preliminară – Inadmisibilitate vădită)

text:
               8.3.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 79/17

      Ordonanța Curții (Camera a zecea) din 10 decembrie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Ufficio del Giudice di Pace di Lanciano – Italia) – XX/OO
      (Cauza C-220/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Articolul 53 alineatul (2) și articolul 94 din Regulamentul de procedură al Curții - Stare de urgență sanitară națională - Continuitate a activității judiciare - Amânare a ședințelor - Lipsă a unor precizări suficiente privind contextul factual și legislativ al litigiului principal, precum și motivele care justifică necesitatea unui răspuns la întrebarea preliminară - Inadmisibilitate vădită)
      (2021/C 79/21)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Ufficio del Giudice di Pace di Lanciano

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: XX

         Pârât: OO

         cu participarea: WW, XC, VS

         Dispozitivul

      Cererea de decizie preliminară formulată de Giudice di pace di Lanciano (judecătorul de pace din Lanciano, Italia) prin decizia din 18 mai 2020 este vădit inadmisibilă.

         (1)  JO 2020, C 279, 24.8.2020.


title: Cauza CauzaC-318/20: Ordonanța Curții (Camera a zecea) din 26 noiembrie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Consiglio di Stato – Italia) – Colt Technology Services SpA, Wind Tre SpA, Telecom Italia SpA, Voidafone Italia SpA, Ministero della Giustizia, Ministero dello Sviluppo economico, Ministero dell’economia e delle finanze/Ministero della Giustizia, Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero dell’economia e delle finanze, Wind Tre SpA, Procura generale della Repubblica presso la Corte d’appello di Reggio Calabria, Procura della Repubblica presso il Tribunale di Cagliari, Procura della Repubblica presso il Tribunale di Roma, Procura della Repubblica presso il Tribunale di Locri (Trimitere prelimnară – Principiul nediscriminării pe motiv de cetățenie sau naționalitate – Reglementare națională în materie de tarifare a activităților de interceptare dispuse de autoritățile judiciare – Neluare în considerare a principiului rambursării integrale a costurilor operatorilor de telecomunicații – Articolul 53 alineatul (2) și articolul 94 din Regulamentul de procedură al Curții – Lipsa unor precizări suficiente cu privire la cadrul factual și normativ al litigiului principal, precum și la motivele care justifică necesitatea unui răspuns la întrebările preliminare – Inadmisibilitate vădită)

text:
               8.3.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 79/18

      Ordonanța Curții (Camera a zecea) din 26 noiembrie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Consiglio di Stato – Italia) – Colt Technology Services SpA, Wind Tre SpA, Telecom Italia SpA, Voidafone Italia SpA, Ministero della Giustizia, Ministero dello Sviluppo economico, Ministero dell’economia e delle finanze/Ministero della Giustizia, Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero dell’economia e delle finanze, Wind Tre SpA, Procura generale della Repubblica presso la Corte d’appello di Reggio Calabria, Procura della Repubblica presso il Tribunale di Cagliari, Procura della Repubblica presso il Tribunale di Roma, Procura della Repubblica presso il Tribunale di Locri
      (Cauza CauzaC-318/20) (1)

      (Trimitere prelimnară - Principiul nediscriminării pe motiv de cetățenie sau naționalitate - Reglementare națională în materie de tarifare a activităților de interceptare dispuse de autoritățile judiciare - Neluare în considerare a principiului rambursării integrale a costurilor operatorilor de telecomunicații - Articolul 53 alineatul (2) și articolul 94 din Regulamentul de procedură al Curții - Lipsa unor precizări suficiente cu privire la cadrul factual și normativ al litigiului principal, precum și la motivele care justifică necesitatea unui răspuns la întrebările preliminare - Inadmisibilitate vădită)
      (2021/C 79/22)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Consiglio di Stato

         Părțile din procedura principală

         Apelante: Colt Technology Services SpA, Wind Tre SpA, Telecom Italia SpA, Ministero della Giustizia, Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero dell’Economia e delle Finanze, Vodafone Italia SpA

         Cu participarea: Procura generale della Repubblica presso la Corte d’appello di Reggio Calabria, Procura della Repubblica presso il Tribunale di Cagliari, Procura della Repubblica presso il Tribunale di Roma

         Intimați: Ministero della Giustizia, Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero dell'Economia e delle Finanze, Procura della Repubblica presso il Tribunale di Roma, Procura della Repubblica presso il Tribunale di Cagliari, Procura generale della Repubblica presso la Corte d’appello di Reggio Calabria, Wind Tre SpA, Procura della Repubblica presso il Tribunale di Locri

         Dispozitivul

      Cererea de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Consiliul de Stat, Italia) prin decizia din 13 februarie 2020 este vădit inadmisibilă.

         (1)  JO C 348, 10.10.2020.


title: Cauza C-293/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landesverwaltungsgericht Oberösterreich (Austria) la 1 iulie 2020 – A, M/Bezirkshauptmannschaft Kirchdorf

text:
               8.3.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 79/18

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Landesverwaltungsgericht Oberösterreich (Austria) la 1 iulie 2020 – A, M/Bezirkshauptmannschaft Kirchdorf
      (Cauza C-293/20)
      (2021/C 79/23)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere:

      Landesverwaltungsgericht Oberösterreich

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: A, M

         Autoritate pârâtă: Bezirkshauptmannschaft Kirchdorf

         Cealaltă parte din procedură: Finanzamt Kirchdorf-Perg-Steyr
      Prin Ordonanța din 20 ianuarie 2021, Curtea (Camera a zecea) a decis că cererea de decizie preliminară adresată de Landesverwaltungsgericht Oberösterreich (Tribunalul Administrativ Regional din Austria Superioară, Austria) prin decizia din 29 iunie 2020 este vădit inadmisibilă.


title: Cauza C-625/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado de lo Social n° 26 de Barcelona (Spania) la 19 noiembrie 2020 – KM/Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS)

text:
               8.3.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 79/19

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado de lo Social no 26 de Barcelona (Spania) la 19 noiembrie 2020 – KM/Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS)
      (Cauza C-625/20)
      (2021/C 79/24)
      Limba de procedură: spaniola

         Instanța de trimitere

      Juzgado de lo Social no 26 de Barcelona

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: KM

         Pârât: Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS)

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Norma spaniolă privind compatibilitatea prestațiilor, conținută de articolul 163 alineatul 1 din LGSS și interpretată de jurisprudență, care nu permite compatibilitatea a două prestații pentru incapacitate permanentă totală recunoscute în cadrul aceluiași regim, însă admite compatibilitatea acestora în cazul în care sunt recunoscute în cadrul unor regimuri de securitate socială diferite, cu toate că, în toate cazurile, au fost dobândite în temeiul unor cotizații diferite, având în vedere distribuția în funcție de sex în cadrul diferitor regimuri de securitate socială spaniolă, este contrară reglementării europene conținute de articolul 4 din Directiva 79/7/CEE a Consiliului din 19 decembrie 1978 privind aplicarea treptată a principiului egalității de tratament între bărbați și femei în domeniul securității sociale (1) și la articolul 5 din Directiva 2006/54/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 iulie 2006 privind punerea în aplicare a principiului egalității de șanse și al egalității de tratament între bărbați și femei în materie de încadrare în muncă și de muncă (2) (reformă), întrucât dă naștere unei discriminări indirecte pe motive de sex sau de gen?

                  2)

                  În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare, legislația spaniolă ar putea fi contrară reglementării europene menționate anterior, în cazul în care cele două prestații ar avea la bază leziuni diferite?

         (1)  JO 1979, L 006, p. 24, Ediție specială 5/vol.1, p.192.

         (2)  JO 2006, L 204, p. 23, Ediție specială 5/vol. 8, p.262.


title: Cauza C-642/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Giustizia amministrativa per la Regione siciliana (Italia) la 27 noiembrie 2020 – Caruter s.r.l./S.R.R. Messina Provincia S.c.P.A., Comune di Basicò, Comune di Falcone, Comune di Fondachelli Fantina, Comune di Gioiosa Marea, Comune di Librizzi, Comune di Mazzarrà Sant'Andrea, Comune di Montagnareale, Comune di Oliveri, Comune di Piraino, Comune di San Piero Patti, Regione Siciliana – Urega – Ufficio regionale espletamento gare d’appalti lavori pubblici Messina, Regione Siciliana – Assessorato regionale delle infrastrutture e della mobilità

text:
               8.3.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 79/19

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Giustizia amministrativa per la Regione siciliana (Italia) la 27 noiembrie 2020 – Caruter s.r.l./S.R.R. Messina Provincia S.c.P.A., Comune di Basicò, Comune di Falcone, Comune di Fondachelli Fantina, Comune di Gioiosa Marea, Comune di Librizzi, Comune di Mazzarrà Sant'Andrea, Comune di Montagnareale, Comune di Oliveri, Comune di Piraino, Comune di San Piero Patti, Regione Siciliana – Urega – Ufficio regionale espletamento gare d’appalti lavori pubblici Messina, Regione Siciliana – Assessorato regionale delle infrastrutture e della mobilità
      (Cauza C-642/20)
      (2021/C 79/25)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Consiglio di Giustizia amministrativa per la Regione siciliana

         Părțile din procedura principală

         Apelantă: Caruter s.r.l.

         Intimate: S.R.R. Messina Provincia S.c.P.A., Comune di Basicò, Comune di Falcone, Comune di Fondachelli Fantina, Comune di Gioiosa Marea, Comune di Librizzi, Comune di Mazzarrà Sant'Andrea, Comune di Montagnareale, Comune di Oliveri, Comune di Piraino, Comune di San Piero Patti, Regione Siciliana – Urega – Ufficio regionale espletamento gare d’appalti lavori pubblici Messina, Regione Siciliana – Assessorato regionale delle infrastrutture e della mobilità

         Întrebarea preliminară

      Articolul 63 din Directiva 2014/24 (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2014, referitor la utilizarea capacităților altor entități, coroborat cu principiile libertății de stabilire și liberei prestări a serviciilor, prevăzute la articolele 49 și 56 din Tratatul privind Funcționarea Uniunii Europene (TFUE), se opune aplicării reglementării naționale italiene privind „criteriile de selecție și îndreptarea unor neregularități de formă ale ofertei”, la care se referă precizarea conținută în penultima teză a alineatului 8 al articolului 83 din Codul achizițiilor publice adoptat prin Decretul legislativ nr. 50 din 18 aprilie 2016, potrivit căreia, în cazul utilizării capacităților altor entități (prevăzută la articolul 89 din Codul achizițiilor publice adoptat prin Decretul legislativ nr. 50 din 18 aprilie 2016), mandatarul trebuie, în orice caz, să îndeplinească cerințele și să execute prestațiile într-o măsură majoritară?

         (1)  Directiva 2014/24/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2014 privind achizițiile publice și de abrogare a Directivei 2004/18/CE (JO 2014, L 94, p. 65).


title: Cauza C-654/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Apelativen sad Sofia (Bulgaria) la 15 noiembrie 2020 – Procedură penală împotriva lui VD

text:
               8.3.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 79/20

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Apelativen sad Sofia (Bulgaria) la 15 noiembrie 2020 – Procedură penală împotriva lui VD
      (Cauza C-654/20)
      (2021/C 79/26)
      Limba de procedură: bulgara

         Instanța de trimitere

      Apelativen sad Sofia

         Părțile din procedura principală

      VD

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Principiul legalității infracțiunilor și a pedepselor se opune unei reglementări naționale care prevede, pentru aceeași faptă, și anume conducerea unui autovehicul în timpul executării unei măsuri administrative coercitive constând în suspendarea permisului de conducere, în mod concomitent o răspundere administrativă și una penală, fără să existe criterii care să permită o delimitare obiectivă a celor două tipuri de răspundere?

                  2)

                  În cazul în care Curtea de Justiție a Uniunii Europene răspunde negativ la prima întrebare: care sunt competențele instanței naționale în scopul de a asigura o aplicare eficientă a principiilor fundamentale ale Uniunii Europene?

                  3)

                  Este proporțională în sensul articolului 49 alineatul (3) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene aplicarea unei pedepse cu închisoarea de până la trei ani și a unei amenzi cuprinse între 200 și 1 000 de leva (BGN) pentru infracțiunea de conducere a unui autovehicul pe durata executării unei măsuri administrative coercitive constând în suspendarea permisului de conducere?


title: Cauza C-671/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Okręgowy w Warszawie (Polonia) la 9 decembrie 2020 – Procedură penală privind pe M. M.

text:
               8.3.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 79/21

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Okręgowy w Warszawie (Polonia) la 9 decembrie 2020 – Procedură penală privind pe M. M.
      (Cauza C-671/20)
      (2021/C 79/27)
      Limba de procedură: polona

         Instanța de trimitere

      Sąd Okręgowy w Warszawie

         Partea din procedura principală

      M. M.

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Dreptul Uniunii – în special articolul 2 TUE și valoarea statului de drept consacrată de acesta, articolul 19 alineatul (2) al doilea paragraf TUE și principiile supremației, cooperării loiale și securității juridice – trebuie interpretat în sensul că se opune aplicării unei reglementări a unui stat membru precum articolul 41b § 1 și 3 din ustawa z dnia 27 lipca 2001 r. – Prawo o ustroju sądów powszechnych (Legea din 27 iulie 2001 privind organizarea instanțelor de drept comun) potrivit căreia președintele instanței are posibilitatea – în mod individual și în lipsa unui control jurisdicțional – să decidă schimbarea compunerii instanței ca urmare a emiterii unei autorizații de către un organ precum Izba Dyscyplinarna (Camera Disciplinară) referitoare la angajarea răspunderii penale a unui judecător desemnat inițial (judecătorul I.T. din cadrul Sąd Okręgowy [Tribunalul Regional]), care prevede suspendarea obligatorie din funcțiile sale, ceea ce implică în special interdicția ca acel judecător să statueze în completurile de judecată în cauzele în care a fost inițial desemnat, inclusiv în cauzele în care a fost desemnat înainte de emiterea acelei autorizații?

                  2)

                  Dreptul Uniunii, în special dispozițiile menționate la prima întrebare, trebuie interpretat în sensul că se opune:

                              a)

                              unei reglementări a unui stat membru, precum articolul 42a § 1 și 2 și articolul 107 § 1 punctul 3 din Legea privind organizarea instanțelor de drept comun, care interzice ca o instanță națională – cu ocazia verificării îndeplinirii constituirii în prealabil prin lege – să examineze forța obligatorie și circumstanțele juridice ale autorizației emise de Camera Disciplinară, menționată la prima întrebare, care se află la originea directă a modificării compunerii instanței, prevăzând totodată că încercarea unei asemenea examinări constituie temeiul răspunderii disciplinare a judecătorului?

                              b)

                              jurisprudenței unei autorități naționale precum Trybunał Konstytucyjny (Curtea Constituțională), potrivit căreia actele unor organe naționale precum Prezydent Rzeczypospolitej Polskiej (Președintele Republicii Polone) și Krajowa Rada Sądownictwa (Consiliul Național al Magistraturii) referitoare la numirea unor persoane în cadrul unui organ precum Camera Disciplinară nu intră sub incidența controlului jurisdicțional, nici din perspectiva dreptului Uniunii, independent de gravitatea și de calificarea încălcării, iar actul de numire a persoanei pe un post de judecător are caracter definitiv și irevocabil?

                  3)

                  Dreptul Uniunii, în special dispozițiile menționate la prima întrebare, trebuie interpretat în sensul că se opune conferirii unei forțe obligatorii autorizației menționate la prima întrebare, în special în ceea ce privește suspendarea judecătorului din funcțiile sale, dacă a fost emisă de un organ precum Camera Disciplinară, astfel încât:

                              a)

                              toate organele statului (inclusiv instanța de trimitere, precum și organele competente în materie de desemnare și de modificare a compunerii instanței naționale, în special președintele instanței) au obligația să nu ia în considerare această autorizație și să permită judecătorului instanței naționale vizat de autorizație să facă parte din completul de judecată al acestei instanțe;

                              b)

                              instanța în compunerea căreia nu se află un judecător vizat de autorizația respectivă nu este o instanță constituită în prealabil prin lege sau o instanță independentă și imparțială și, prin urmare, nu poate, în calitate de „instanță judecătorească”, să se pronunțe cu privire la aspecte referitoare la aplicarea sau interpretarea dreptului Uniunii?

                  4)

                  Pentru răspunsul dat la întrebările precedente prezintă importanță dacă Camera Disciplinară și Trybunał Konstytucyjny (Curtea Constituțională) nu garantează o protecție jurisdicțională efectivă din cauza lipsei independenței și a încălcărilor constatate ale normelor privind numirea membrilor lor?


title: Cauza C-680/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 15 decembrie 2020 – Unilever Italia Mkt. Operations Srl/Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato

text:
               8.3.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 79/22

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 15 decembrie 2020 – Unilever Italia Mkt. Operations Srl/Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato
      (Cauza C-680/20)
      (2021/C 79/28)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Consiglio di Stato

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Unilever Italia Mkt. Operations Srl

         Pârâtă: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato

         Întrebările preliminare

                  1)

                  În afara cazurilor de control societar, care sunt criteriile relevante pentru a stabili dacă coordonarea contractuală între operatori economici autonomi și independenți din punct de vedere formal dă naștere unei entități economice unice în sensul articolelor 101 și 102 TFUE? În special, existența unui anumit grad de ingerință în alegerile comerciale ale unei alte întreprinderi, proprie relațiilor de colaborare comercială între producător și intermediarii de distribuție, poate fi considerată suficientă pentru a califica aceste entități drept parte a aceleiași unități economice sau este necesar să existe o legătură „ierarhică” între cele două întreprinderi, care s-ar regăsi în prezența unui contract în temeiul căruia mai multe societăți autonome se „supun” activității de conducere și de coordonare efectuate de una dintre ele, astfel încât autoritatea trebuie să facă dovada unei pluralități sistematice și constante de acte de direcție susceptibile să influențeze deciziile de gestiune ale întreprinderii, și anume alegerile strategice și operaționale cu caracter financiar, industrial și comercial?

                  2)

                  Pentru a evalua existența unui abuz de poziție dominantă săvârșit prin intermediul unor clauze de exclusivitate, articolul 102 TFUE trebuie interpretat în sensul că autoritatea de concurență are obligația de a verifica dacă astfel de clauze au ca efect excluderea de pe piață a unor concurenți la fel de eficienți și de a examina punctual analizele economice prezentate de parte cu privire la capacitatea concretă a comportamentelor contestate de a exclude de pe piață concurenți la fel de eficienți sau, în cazul unor clauze de exclusivitate menite să excludă concurența ori al unor comportamente caracterizate printr-o multitudine de practici abuzive (reduceri de fidelitate și clauze de exclusivitate), autoritatea nu are o obligație legală de a întemeia constatarea faptei ilicite în materie de concurență pe criteriul concurentului la fel de eficient?


title: Cauza C-702/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Augstākā tiesa (Senāts) (Letonia) la 22 decembrie 2020 – SIA DOBELES HES/Sabiedrisko pakalpojumu regulēšanas komisija, Ekonomikas ministrija, Finanšu ministrija

text:
               8.3.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 79/22

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Augstākā tiesa (Senāts) (Letonia) la 22 decembrie 2020 – SIA DOBELES HES/Sabiedrisko pakalpojumu regulēšanas komisija, Ekonomikas ministrija, Finanšu ministrija
      (Cauza C-702/20)
      (2021/C 79/29)
      Limba de procedură: letona

         Instanța de trimitere

      Augstākā tiesa (Senāts)

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă în primă instanță și recurentă în recursul incident: SIA DOBELES HES

         Pârâtă în primă instanță și recurentă: Sabiedrisko pakalpojumu regulēšanas komisija

         Celelalte părți din procedură: Ekonomikas ministrija, Finanšu ministrija

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Trebuie să se considere că obligația impusă operatorului public de a cumpăra energie electrică la un preț mai mare decât prețului pieței de la producători care utilizează surse de energie regenerabile pentru producția de energie electrică, folosindu-se obligația impusă consumatorului final de a plăti în mod proporțional cu consumul realizat, constituie o intervenție a statului sau prin intermediul resurselor de stat în sensul articolul 107 alineatul (1) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene?

                  2)

                  Noțiunea de „liberalizarea pieței energiei electrice” trebuie interpretată în sensul că trebuie să se considere că liberalizarea a avut deja loc atunci când sunt întrunite anumite elemente ale comerțului liber, cum ar fi, de exemplu, contractele încheiate de un operator public cu furnizori din alte state membre? Se poate considera că liberalizarea pieței energiei electrice începe în momentul în care legislația conferă unei părți a utilizatorilor de energie electrică (de exemplu, utilizatorilor de energie electrică racordați la rețeaua de transport sau utilizatorilor de energie electrică necasnici racordați la rețeaua de distribuție) dreptul de a schimba distribuitorul de energie electrică? Care este efectul evoluției reglementării pieței energiei electrice în Letonia asupra aprecierii ajutoarelor acordate producătorilor de energie electrică în temeiul articolului 107 alineatul (1) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (în scopul răspunsului la prima întrebare), în special situația anterioară anului 2007?

                  3)

                  În cazul în care din răspunsurile la prima și la a doua întrebare reiese că ajutorul acordat producătorilor de energie electrică nu constituie ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, faptul că reclamanta operează în prezent pe o piață liberalizată a energiei electrice și că plata unei despăgubiri îi conferă în prezent un avantaj în raport cu alți operatori prezenți pe piața relevantă implică faptul că despăgubirea pentru prejudiciul suferit trebuie considerată ca fiind ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene?

                  4)

                  În cazul în care din răspunsurile la prima și la a doua întrebare reiese că ajutorul acordat producătorilor de energie electrică constituie ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, trebuie să se considere, în cadrul controlului ajutoarelor de stat prevăzut de această dispoziție, că solicitarea reclamantei de reparare a prejudiciului pe care l-a suferit ca urmare a nerespectării pe deplin a dreptului legal de a primi un preț mai ridicat pentru energia electrică produsă constituie o cerere privind acordarea unui ajutor de stat nou sau o solicitare de plată a unei părți dintr-un ajutor de stat care nu a fost primită anterior?

                  5)

                  În cazul în care răspunsul la a patra întrebare preliminară este în sensul că cererea de despăgubire trebuie considerată, în contextul împrejurărilor anterioare, ca fiind o cerere de plată a părții dintr-un ajutor de stat care nu a fost primită anterior, rezultă din articolul 107 alineatul (1) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene că, în prezent, pentru a se pronunța cu privire la plata respectivului ajutor de stat, este necesar să se analizeze situația actuală a pieței și să se țină seama de reglementarea în vigoare (inclusiv de limitările existente în prezent pentru a preveni despăgubirile excesive)?

                  6)

                  În scopul interpretării articolului 107 alineatul (1) TFUE, prezintă relevanță faptul că centralele eoliene, spre deosebire de centralele hidroelectrice, au beneficiat în trecut de un ajutor integral?

                  7)

                  În scopul interpretării articolul 107 alineatul (1) TFUE, prezintă relevanță faptul că numai o parte din centralele hidroelectrice care au primit ajutoare incomplete ar beneficia în prezent de o despăgubire?

                  8)

                  Articolul 3 alineatul (2) și articolul 7 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 1407/2013 al Comisiei din 18 decembrie 2013 privind aplicarea articolelor 107 și 108 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene ajutoarelor de minimis (1) trebuie interpretate în sensul că, întrucât valoarea ajutorului în discuție în prezenta cauză nu depășește pragul ajutoarelor de minimis, trebuie să se considere că ajutorul menționat îndeplinește criteriile stabilite pentru ajutoarele de minimis? Articolul 5 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1407/2013 trebuie interpretat în sensul că, în prezenta cauză, luând în considerare condițiile de prevenire a supracompensării prevăzute în Decizia Comisiei SA.43140, faptul de a considera plata despăgubirii pentru prejudiciul suferit ca fiind un ajutor de minimis poate conduce la un cumul inacceptabil?

                  9)

                  În cazul în care în prezenta cauză se consideră că s-a acordat/plătit un ajutor de stat, articolul 1 literele (b) și (c) din Regulamentul (UE) 2015/1589 al Consiliului din 13 iulie 2015 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 108 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (2) trebuie interpretat în sensul că împrejurări precum cele din speță corespund unui ajutor de stat nou, iar nu unui ajutor de stat existent?

                  10)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la a noua întrebare preliminară, pentru evaluarea compatibilității situației reclamantei cu ajutoarele considerate ajutoare existente la care face referire articolul 1 litera b) punctul (iv) din Regulamentul 2015/1589, trebuie să se țină seama numai de data la care a avut loc plata efectivă a ajutorului ca punct de plecare al prescripției în sensul articolului 17 alineatul (2) din Regulamentul nr. 2015/1589?

                  11)

                  În cazul în care se consideră că s-a acordat/plătit un ajutor de stat, articolul 108 alineatul (3) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, articolul 2 alineatul (1) și articolul 3 din Regulamentul nr. 2015/1589 trebuie interpretate în sensul că o procedură de notificare a unui ajutor de stat precum cel în discuție în prezenta cauză este considerată adecvată în cazul în care instanța națională admite cererea de despăgubire pentru prejudiciul suferit, cu condiția să se fi primit o decizie a Comisiei prin care se aprobă ajutorul și se dispune ca Ministerul Economiei să transmită Comisiei, în termen de două luni de la pronunțarea hotărârii, declarația corespunzătoare de ajutor pentru activitatea comercială?

                  12)

                  În scopul interpretării articolului 107 alineatul (1) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, este relevant faptul că despăgubirea pentru prejudiciul suferit se solicită unui organism din sectorul public (Comisia de Reglementare a Serviciilor Publice) care, din punct de vedere istoric, nu a trebuit să suporte aceste cheltuieli, precum și faptul că bugetul acestui organism este constituit din taxele de stat plătite de prestatorii de servicii publice din sectoarele reglementate, care trebuie să fie alocate exclusiv activității de reglementare?

                  13)

                  Un sistem de despăgubire precum cel în discuție în prezenta cauză este compatibil cu principiile prevăzute de dreptul Uniunii și aplicabile sectoarelor reglementate, în special articolul 12 și considerentul (30) al Directivei 2002/20/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind autorizarea rețelelor și serviciilor de comunicații electronice (Directiva privind autorizarea) (3), astfel cum a fost modificată prin Directiva 2009/140/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 25 noiembrie 2009 (4)?

         (1)  JO 2013, L 352, p. 1.

         (2)  JO 2015, L 248, p. 9.

         (3)  JO 2002, L 108, p. 21, Ediție specială, 13/vol. 35, p. 183.

         (4)  Directiva 2009/140/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 25 noiembrie 2009 de modificare a Directivelor 2002/21/CE privind un cadru de reglementare comun pentru rețelele și serviciile de comunicații electronice, 2002/19/CE privind accesul la rețelele de comunicații electronice și la infrastructura asociată, precum și interconectarea acestora și 2002/20/CE privind autorizarea rețelelor și serviciilor de comunicații electronice (JO 2009, L 337, p. 37)


title: Cauza C-719/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 30 decembrie 2020 – Comune di Lerici/Provincia di La Spezia

text:
               8.3.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 79/24

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 30 decembrie 2020 – Comune di Lerici/Provincia di La Spezia
      (Cauza C-719/20)
      (2021/C 79/30)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Consiglio di Stato

         Părțile din procedura principală

         Apelantă: Comune di Lerici

         Intimată: Provincia di La Spezia

         Întrebările preliminare

      Articolul 12 din Directiva 2014/24/UE (1) din 26 februarie 2014 se opune unei reglementări naționale care impune o combinare de societăți de servicii publice locale de interes economic, în temeiul căreia operatorul economic care a succedat concesionarului inițial ca urmare a unor operațiuni societare efectuate prin proceduri transparente, inclusiv prin fuziuni sau achiziții, continuă gestionarea serviciilor până la termenele prevăzute, în cazul în care:

                  (a)

                  concesionarul inițial este o societate căreia i-a fost atribuit contractul în regim in house pe baza unui control similar exercitat în comun;

                  (b)

                  operatorul economic succesor a fost selectat prin intermediul unei proceduri publice de cerere de ofertă;

                  (c)

                  în urma operațiunii societare de combinare, cerințele privind controlul similar exercitat în comun nu mai sunt îndeplinite în privința uneia dintre colectivitățile locale care au atribuit inițial serviciul în cauză?.

         (1)  Directiva 2014/24/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2014 privind achizițiile publice și de abrogare a Directivei 2004/18/CE (JO 2014, L 94, p. 65).


title: Cauza C-724/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Cour de cassation (Franța) la 28 decembrie 2020 – Paget Approbois SAS/Depeyre entreprises SARL, Alpha Insurance A/S și Alpha Insurance A/S/Paget Approbois SAS, Depeyre entreprises SARL

text:
               8.3.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 79/25

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Cour de cassation (Franța) la 28 decembrie 2020 – Paget Approbois SAS/Depeyre entreprises SARL, Alpha Insurance A/S și Alpha Insurance A/S/Paget Approbois SAS, Depeyre entreprises SARL
      (Cauza C-724/20)
      (2021/C 79/31)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Cour de cassation

         Părțile din procedura principală

         Reclamante: Paget Approbois SAS, Alpha Insurance A/S

         Pârâte: Depeyre entreprises SARL, Alpha Insurance A/S, Paget Approbois SAS

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 292 din Directiva 2009/138/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 25 noiembrie 2009 privind accesul la activitate și desfășurarea activității de asigurare și de reasigurare, denumită Solvabilitate II (1), trebuie interpretat în sensul că procesul în curs inițiat în fața unei instanțe a unui stat membru de către creditorul unei indemnizații de asigurare pentru daune pentru a obține plata acestei indemnizații de către o întreprindere de asigurare supusă unei proceduri de lichidare deschise în alt stat membru privește, în sensul acestui text, un bun sau un drept de care această întreprindere a fost deposedată?

                  2)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea anterioară, legislația statului membru în care procesul este în curs are vocația de a reglementa toate efectele procedurii de lichidare asupra acestui proces?
                  În special, aceasta trebuie aplicată în măsura în care:

                              —

                              prevede că deschiderea unei astfel de proceduri determină întreruperea procesului în curs,

                              —

                              condiționează reluarea procesului de declararea la pasivul întreprinderii de asigurare, de către creditor, a creanței sale privind indemnizația de asigurare și de chemarea în judecată a organelor însărcinate cu punerea în aplicare a procedurii de lichidare,

                              —

                              și interzice obligarea la plata indemnizației, aceasta nemaiputând face decât obiectul constatării existenței sale și al stabilirii cuantumului său?

         (1)  JO 2009, L 335, p. 1.


title: Cauza C-726/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Conseil d'État (Belgia) la 29 decembrie 2020 – CT, Ferme de la Sarte SPR/Région wallonne

text:
               8.3.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 79/26

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Conseil d'État (Belgia) la 29 decembrie 2020 – CT, Ferme de la Sarte SPR/Région wallonne
      (Cauza C-726/20)
      (2021/C 79/32)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Conseil d'État

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: CT, Ferme de la Sarte SPR

         Pârâtă: Région wallonne

         Întrebarea preliminară

      Articolul 17 din Regulamentul (UE) nr. 1305/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 decembrie 2013 privind sprijinul pentru dezvoltare rurală acordat din Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1698/2005 al Consiliului (1) trebuie interpretat în sensul că exclude din domeniul său de aplicare producția de gazon sau de acoperișuri vegetale?

         (1)  JO 2013, L 347, p. 487.


title: Cauza C-4/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Conseil d'État (Franța) la 4 ianuarie 2021 – Fédération des entreprises de la beauté/Agence nationale de sécurité du médicament et des produits de santé

text:
               8.3.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 79/26

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Conseil d'État (Franța) la 4 ianuarie 2021 – Fédération des entreprises de la beauté/Agence nationale de sécurité du médicament et des produits de santé
      (Cauza C-4/21)
      (2021/C 79/33)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Conseil d'État

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Fédération des entreprises de la beauté

         Pârâtă: Agence nationale de sécurité du médicament et des produits de santé

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Scrisoarea din 27 noiembrie 2019 a șefului unității „Tehnologii pentru consumatori, mediu și sănătate” din cadrul Direcției Generale Piață Internă, Industrie, Antreprenoriat și IMM-uri din cadrul Comisiei Europene trebuie considerată un act pregătitor al deciziei prin care Comisia determină dacă o măsură provizorie a unui stat membru este sau nu justificată în temeiul articolului 27 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1223/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind produsele cosmetice (1), având în vedere formularea acestei scrisori, precum și lipsa oricărui element din care să rezulte că agentul semnatar beneficiază de o delegare care îi conferă competența de a adopta o decizie în numele Comisiei, sau trebuie considerată o astfel de decizie, care exprimă poziția definitivă a Comisiei?

                  2)

                  În ipoteza în care scrisoarea din 27 noiembrie 2019 ar trebui considerată un act pregătitor al deciziei prin care Comisia determină dacă o măsură provizorie a unui stat membru este sau nu justificată în temeiul articolului 27 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1223/2009, instanța națională, atunci când este sesizată cu privire la legalitatea unei măsuri provizorii impuse de o autoritate națională în temeiul alineatului (1) al acestui articol, poate, în așteptarea adoptării de către Comisie a deciziei sale, să se pronunțe cu privire la conformitatea respectivei măsuri provizorii cu acest articol și, în cazul unui răspuns afirmativ, în ce măsură și cu privire la ce aspecte sau dacă, atât timp cât Comisia nu a declarat-o nejustificată, trebuie să se considere că măsura provizorie este conformă cu acest articol?

                  3)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea anterioară, articolul 27 din Regulamentul (CE) nr. 1223/2009 trebuie interpretat în sensul că permite impunerea unor măsuri provizorii care se aplică unei categorii de produse care conțin aceeași substanță?

                  4)

                  În ipoteza în care scrisoarea din 27 noiembrie 2019 ar trebui considerată o decizie care exprimă poziția definitivă a Comisiei cu privire la măsura provizorie în cauză, validitatea acestei decizii poate fi contestată în fața instanței naționale, deși nu a făcut obiectul unei acțiuni în anulare în temeiul articolului 263 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, având în vedere împrejurarea că formularea acestei scrisori lăsa impresia că era vorba doar despre un act pregătitor și că Agence nationale de sécurité du médicament et des produits de santé (Agenția Națională pentru Siguranța Medicamentelor și a Produselor de Sănătate) a răspuns la aceasta exprimându-și dezacordul și precizând că își menținea măsura provizorie până când Comisia se pronunță definitiv, care, în ceea ce o privește, nu a răspuns?

                  5)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea anterioară, scrisoarea din 27 noiembrie 2019 a fost semnată de un agent care dispune de o delegare care îi conferă competența de a adopta decizia în numele Comisiei și este validă în măsura în care se întemeiază pe faptul că mecanismul clauzei de salvgardare prevăzut la acest articol „vizează măsuri individuale privind produse cosmetice puse la dispoziție pe piață, iar nu măsuri cu aplicabilitate generală care se aplică unei categorii de produse care conțin o anumită substanță”, având în vedere interpretarea care trebuie reținută în ceea ce privește dispozițiile articolului 27 din Regulamentul (CE) nr. 1223/2009 coroborate cu cele ale articolului 31 din acesta?

                  6)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea anterioară sau în cazul în care scrisoarea din 27 noiembrie 2019 nu mai poate fi contestată în cadrul prezentului litigiu, măsura provizorie impusă în temeiul articolului 27 din Regulamentul (CE) nr. 1223/2009 trebuie considerată contrară acestui regulament de la adoptarea sa sau numai de la notificarea acestei scrisori către Agenția Națională pentru Siguranța Medicamentelor și a Produselor de Sănătate sau de la expirarea unui termen rezonabil care începe să curgă de la această notificare, menit să permită abrogarea ei, ținând seama și de incertitudinea legată de aplicabilitatea acestei scrisori și de faptul că Comisia nu a răspuns agenției care preciza că „își menține, cu titlu asiguratoriu, decizia din 13 martie 2019, în așteptarea deciziei Comisiei adoptate în conformitate cu dispozițiile articolului 27 din Regulamentul (CE) nr. 1223/2009”?

         (1)  JO 2009, L 342, p. 59.


title: Cauza C-746/19: Ordonanța președintelui Curții din 4 decembrie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado Contencioso-Administrativo n° 17 de Barcelona – Spania) – UD/Subdelegación del Gobierno en Barcelona

text:
               8.3.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 79/27

      Ordonanța președintelui Curții din 4 decembrie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado Contencioso-Administrativo no 17 de Barcelona – Spania) – UD/Subdelegación del Gobierno en Barcelona
      (Cauza C-746/19) (1)

      (2021/C 79/34)
      Limba de procedură: spaniola
      Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 19, 20.1.2020.