title: Cauza C-17/18: Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 19 decembrie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunalul Mureş – România) – Procedură penală privind pe Virgil Mailat, Delia Elena Mailat, Apcom Select SA [Trimitere preliminară – Fiscalitate – Taxă pe valoarea adăugată (TVA) – Directiva 2006/112/CE – Articolele 19 şi 29, precum și articolul 135 alineatul (1) litera (l) – Transfer al tuturor activelor sau al unei părţi a acestora – Scutirea închirierii de bunuri imobile – Contract de închiriere având ca obiect un bun imobil afectat unei exploatări comerciale şi bunuri mobile necesare acestei exploatări – Prestaţii referitoare la bunul imobil care a determinat deducerea TVA-ului – Regularizare]

text:
               18.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 65/18

      Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 19 decembrie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunalul Mureş – România) – Procedură penală privind pe Virgil Mailat, Delia Elena Mailat, Apcom Select SA
      (Cauza C-17/18) (1)

      ([Trimitere preliminară - Fiscalitate - Taxă pe valoarea adăugată (TVA) - Directiva 2006/112/CE - Articolele 19 şi 29, precum și articolul 135 alineatul (1) litera (l) - Transfer al tuturor activelor sau al unei părţi a acestora - Scutirea închirierii de bunuri imobile - Contract de închiriere având ca obiect un bun imobil afectat unei exploatări comerciale şi bunuri mobile necesare acestei exploatări - Prestaţii referitoare la bunul imobil care a determinat deducerea TVA-ului - Regularizare])
      (2019/C 65/22)
      Limba de procedură: româna

         Instanța de trimitere

      Tribunalul Mureş

         Părțile din procedura penală principală

      Virgil Mailat, Delia Elena Mailat, Apcom Select SA.

         Dispozitivul

                  1)

                  Noțiunea „transfer al tuturor activelor sau al unei părţi a acestora”, în sensul articolului 19 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată, trebuie interpretată în sensul că nu acoperă operaţiunea prin care un bun imobil care servea unei exploatări comerciale este închiriat, împreună cu mijloacele fixe și cu obiectele de inventar necesare acestei exploatări, chiar dacă locatarul continuă activitatea locatorului sub aceeaşi denumire.

                  2)

                  Articolul 135 alineatul (1) litera (l) din Directiva 2006/112 trebuie interpretat în sensul că un contract de închiriere având ca obiect un bun imobil care servea unei exploatări comerciale, precum și toate mijloacele fixe și obiectele de inventar necesare acestei exploatări constituie o prestaţie unică în care închirierea bunului imobil este prestaţia principală.

         (1)  JO C 123, 9.4.2018.


title: Cauza C-51/18: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 19 decembrie 2018 – Comisia Europeană/Republica Austria [Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru – Fiscalitate – Taxa pe valoarea adăugată (TVA) – Directiva 2006/112/CE – Articolul 2 alineatul (1) – Practică administrativă care constă în supunerea la plata TVA-ului a remunerației datorate în temeiul dreptului de suită autorului unei opere de artă originale]

text:
               18.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 65/18

      Hotărârea Curții (Camera a opta) din 19 decembrie 2018 – Comisia Europeană/Republica Austria
      (Cauza C-51/18) (1)

      ([Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Fiscalitate - Taxa pe valoarea adăugată (TVA) - Directiva 2006/112/CE - Articolul 2 alineatul (1) - Practică administrativă care constă în supunerea la plata TVA-ului a remunerației datorate în temeiul dreptului de suită autorului unei opere de artă originale])
      (2019/C 65/23)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: N. Gossement și B.-R. Killmann, agenți)

         Pârâtă: Republica Austria (reprezentant: G. Hesse, agent)

         Dispozitivul

                  1)

                  Prevăzând faptul că remunerația datorată în temeiul dreptului de suită autorului unei opere de artă originale este supusă taxei pe valoarea adăugată, Republica Austria nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 2 alineatul (1) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată.

                  2)

                  Obligă Republica Austria la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 112, 26.3.2018.


title: Cauza C-621/18: Hotărârea Curții (Plenul) din 10 decembrie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Court of Session (Scotland), Edinburgh – Scoția) – Andy Wightman și alții/Secretary of State for Exiting the European Union (Trimitere preliminară – Articolul 50 TUE – Notificarea de către un stat membru a intenției sale de a se retrage din Uniunea Europeană – Consecințele notificării – Dreptul de revocare unilaterală a notificării – Condiții)

text:
               18.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 65/19

      Hotărârea Curții (Plenul) din 10 decembrie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Court of Session (Scotland), Edinburgh – Scoția) – Andy Wightman și alții/Secretary of State for Exiting the European Union
      (Cauza C-621/18) (1)

      ((Trimitere preliminară - Articolul 50 TUE - Notificarea de către un stat membru a intenției sale de a se retrage din Uniunea Europeană - Consecințele notificării - Dreptul de revocare unilaterală a notificării - Condiții))
      (2019/C 65/24)
      Limba de procedură: engleza

         Instanța de trimitere

      Court of Session (Scotland), Edinburgh

         Părțile din procedura principală

         Apelanți: Andy Wightman, Ross Greer, Alyn Smith, David Martin, Catherine Stihler, Jolyon Maugham, Joanna Cherry

         Intimat: Secretary of State for Exiting the European Union

         cu participarea: Chris Leslie, Tom Brake

         Dispozitivul

      Articolul 50 TUE trebuie interpretat în sensul că, atunci când un stat membru a notificat Consiliului European, în conformitate cu acest articol, intenția sa de a se retrage din Uniunea Europeană, articolul menționat permite acestui stat membru, câtă vreme un acord de retragere încheiat între respectivul stat membru și Uniunea Europeană nu a intrat în vigoare sau, în absența unui astfel de acord, câtă vreme termenul de doi ani prevăzut la alineatul (3) al aceluiași articol, eventual prorogat conform acestui alineat, nu a expirat, să revoce unilateral, în mod univoc și necondiționat, această notificare printr-un înscris adresat Consiliului European, după ce statul membru în cauză a luat decizia de revocare în conformitate cu normele sale constituționale. O asemenea revocare are ca obiect confirmarea apartenenței acestui stat membru la Uniunea Europeană în termeni neschimbați în ceea ce privește statutul său de stat membru, revocarea menționată punând capăt procedurii de retragere.

         (1)  JO C 445, 10.12.2018.


title: Cauza C-370/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunalul de Arbitraj Instituţionalizat Galaţi (România) la data de 5 iunie 2018 – Uniunea Naţională a Barourilor din România / Marcel – Vasile Holunga

text:
               18.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 65/20

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunalul de Arbitraj Instituţionalizat Galaţi (România) la data de 5 iunie 2018 – Uniunea Naţională a Barourilor din România / Marcel – Vasile Holunga
      (Cauza C-370/18)
      (2019/C 65/25)
      Limba de procedură: română

         Instanţa de trimitere

      Tribunalul de Arbitraj Instituţionalizat Galaţi

         Părţile din acţiunea principală

         Reclamantă: Uniunea Naţională a Barourilor din România

         Pârât: Marcel – Vasile Holunga
      Prin Ordonanța din 13 decembrie 2018, Curtea (Camera opta) a declarat cererea de decizie preliminară vădit inadmisibilă.


title: Cauza C-408/18 P: Recurs introdus la 21 iunie 2018 de Senetic S.A. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 24 aprilie 2018 în cauza T-207/17, Senetic/EUIPO

text:
               18.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 65/20

      Recurs introdus la 21 iunie 2018 de Senetic S.A. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 24 aprilie 2018 în cauza T-207/17, Senetic/EUIPO
      (Cauza C-408/18 P)
      (2019/C 65/26)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: Senetic S.A. (reprezentant: M. Krekora, adwokat)

         Celelalte părți din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală, HP Hewlett Packard Group LLC
      Prin Ordonanța din 13 decembrie 2018, Curtea de Justiție (Camera a zecea) a declarat recursul inadmisibil.


title: Cauza C-409/18 P: Recurs introdus la 21 iunie 2018 de Senetic S.A. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 24 aprilie 2018 în cauza T-208/17, Senetic/EUIPO

text:
               18.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 65/20

      Recurs introdus la 21 iunie 2018 de Senetic S.A. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 24 aprilie 2018 în cauza T-208/17, Senetic/EUIPO
      (Cauza C-409/18 P)
      (2019/C 65/27)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: Senetic S.A. (reprezentant: M. Krekora, adwokat)

         Celelalte părți din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală, HP Hewlett Packard Group LLC
      Prin Ordonanța din 13 decembrie 2018, Curtea de Justiție (Camera a zecea) a declarat recursul inadmisibil.


title: Cauza C-533/18 P: Recurs introdus la 14 august 2018 de Emcur Gesundheitsmittel aus Bad Ems GmbH împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a noua) din 14 iunie 2018 în cauza T-165/17, Emcur/EUIPO

text:
               18.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 65/21

      Recurs introdus la 14 august 2018 de Emcur Gesundheitsmittel aus Bad Ems GmbH împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a noua) din 14 iunie 2018 în cauza T-165/17, Emcur/EUIPO
      (Cauza C-533/18 P)
      (2019/C 65/28)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: Emcur Gesundheitsmittel aus Bad Ems GmbH (reprezentant: K. Bröcker, Rechtsanwalt)

         Cealaltă parte din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală
      Prin Ordonanța din 8 ianuarie 2019, Curtea de Justiție (Camera a zecea) a declarat recursul inadmisibil.


title: Cauza C-634/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Rejonowy w Słupsku (Polonia) la 11 octombrie 2018 – Procedură penală privind pe JI

text:
               18.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 65/21

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Rejonowy w Słupsku (Polonia) la 11 octombrie 2018 – Procedură penală privind pe JI
      (Cauza C-634/18)
      (2019/C 65/29)
      Limba de procedură: polona

         Instanța de trimitere

      Sąd Rejonowy w Słupsku

         Partea din procedura principală

      JI

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Norma de drept al Uniunii cuprinsă la articolul 4 alineatul (2) litera (a) coroborat cu articolul 2 alineatul (1) litera (c) din Decizia-cadru 2004/757/JAI a Consiliului din 25 octombrie 2004 de stabilire a dispozițiilor minime privind elementele constitutive ale infracțiunilor și sancțiunile aplicabile în domeniul traficului ilicit de droguri (1) trebuie interpretată în sensul că nu se opune ca noțiunea „cantitate considerabilă de droguri” să fie interpretată de la caz la caz în cadrul aprecierii individuale a instanței naționale și că această apreciere nu implică aplicarea vreunui criteriu obiectiv, în special că nu este necesar să se constate că autorul infracțiunii deține droguri în vederea săvârșirii unei activități în sensul articolului 4 alineatul (2) litera (a) din această decizie-cadru, și anume producerea, oferirea, comercializarea, distribuirea, vânzarea, livrarea în orice condiții?

                  2)

                  În măsura în care legea poloneză privind combaterea dependenței de droguri nu conține o formulare precisă în privința cantității considerabile de droguri, iar interpretarea acestei chestiuni este lăsată la aprecierea instanței care decide într-o anumită cauză în cadrul exercitării puterii sale discreționare, măsurile de protecție jurisdicțională pentru asigurarea eficacității și a efectivității normelor de drept al Uniunii cuprinse în Decizia-cadru 2004/757/JAI, în special la articolul 4 alineatul (2) litera (a) coroborat cu articolul 2 alineatul (1) litera (c) din această decizie, sunt suficiente să garanteze cetățenilor polonezi o protecție efectivă rezultată din normele de drept al Uniunii care stabilesc dispozițiile minime privind elementele constitutive ale infracțiunilor și pedepsele în materia traficului ilicit de droguri?

                  3)

                  Norma de drept național cuprinsă la articolul 62 alineatul 2 din Legea privind combaterea dependenței de droguri este compatibilă cu dreptul Uniunii, în special cu norma cuprinsă la articolul 4 alineatul (2) litera (a) coroborat cu articolul 2 alineatul (1) litera (c) din Decizia-cadru 2004/757/JAI și, în caz afirmativ, interpretarea dată de instanțele poloneze noțiunii de cantitate considerabilă de substanțe psihotrope și stupefiante nu se opune normelor de drept al Uniunii, potrivit cărora autorul infracțiunii de deținere a unor cantități mari de droguri în scopul săvârșirii infracțiunilor menționate la articolul 2 alineatul (1) litera (c) din Decizia-cadru 2004/757/JAI face obiectul unei răspunderi penale mai severe?

                  4)

                  Articolul 62 alineatul 2 din Legea privind combaterea dependenței de droguri, care prevede o răspundere penală mai severă pentru infracțiunea de deținere a unei cantități considerabile de substanțe psihotrope și stupefiante, astfel cum este interpretată de instanțele poloneze, nu se opune principiului egalității și al interzicerii discriminării [articolul 14 din Convenția europeană a drepturilor omului, articolele 20 și 21 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene coroborate cu articolul 6 alineatul (1) din Tratatul privind Uniunea Europeană]?

         (1)  JO 2004, L 335, p. 8, Ediție specială, 19/vol. 17, p. 66.


title: Cauza C-671/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Rejonowy w Chełmnie (Polonia) la 29 octombrie 2018 – Centraal Justitieel Incassobureau, Ministerie van Veiligheid en Justitie (CJIB)/ZP

text:
               18.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 65/22

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Rejonowy w Chełmnie (Polonia) la 29 octombrie 2018 – Centraal Justitieel Incassobureau, Ministerie van Veiligheid en Justitie (CJIB)/ZP
      (Cauza C-671/18)
      (2019/C 65/30)
      Limba de procedură: polona

         Instanța de trimitere

      Sąd Rejonowy w Chełmnie

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Centraal Justitieel Incassobureau, Ministerie van Veiligheid en Justitie (CJIB)

         Pârât: ZP

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 7 alineatul (2) litera (i) punctul (iii) și articolul 20 alineatul (3) din Decizia-cadru 2005/214/JAI a Consiliului din 24 februarie 2005 privind aplicarea principiului recunoașterii reciproce a sancțiunilor financiare (1), astfel cum a fost modificată prin Decizia-cadru 2009/299/JAI a Consiliului din 26 februarie 2009 (2), denumită în continuare „decizia-cadru”, ar trebui să fie interpretat în sensul că permite instanței să refuze executarea deciziei unei autorități a statului emitent, alta decât o instanță judecătorească, în cazul în care se constată că această decizie a fost comunicată cu încălcarea dreptului la o apărare efectivă?

                  2)

                  În special, se poate motiva refuzul prin constatarea că, deși au fost respectate, în statul emitent, procedurile privind notificarea și termenele prevăzute pentru contestarea unei decizii, în sensul articolului 1 litera (a) punctele (i) și (iii) din Decizia-cadru 2005/214/JAI a Consiliului, partea domiciliată în statul de executare a deciziei nu a beneficiat, în stadiul procedurii precontencioase, de o posibilitate reală și efectivă de a-și proteja drepturile, având în vedere termenul insuficient pentru a răspunde adecvat la notificarea privind impunerea sancțiunii?

                  3)

                  Conform articolului 3 din Decizia-cadru 2005/214/JAI a Consiliului, protecția juridică acordată persoanelor cărora li se aplică o sancțiune financiară poate depinde de caracterul administrativ, contravențional sau penal al procedurii privind impunerea sancțiunii?

                  4)

                  Având în vedere obiectivele și principiile prevăzute în Decizia-cadru 2005/214/JAI a Consiliului, inclusiv articolul 3, sunt executorii deciziile adoptate de autoritățile extrajudiciare pe baza legislației statului emitent al deciziei, prin care responsabilitatea pentru încălcarea normelor codului rutier este atribuită persoanei pe numele căreia este înmatriculat vehiculul, așadar deciziile adoptate doar pe baza unor informații primite în cadrul schimbului transfrontalier de date privind înmatricularea vehiculelor, fără a se realiza o anchetă în acest caz, în special fără a identifica autorul real al infracțiunii în cauză?

         (1)  JO L 76, p. 16, Ediție specială, 19/vol. 7, p. 150.

         (2)  Decizia-cadru 2009/299/JAI a Consiliului din 26 februarie 2009 de modificare a Deciziilor-cadru 2002/584/JAI, 2005/214/JAI, 2006/783/JAI, 2008/909/JAI și 2008/947/JAI, de consolidare a drepturilor procedurale ale persoanelor și de încurajare a aplicării principiului recunoașterii reciproce cu privire la deciziile pronunțate în absența persoanei în cauză de la proces (JO L 81, p. 24).


title: Cauza C-708/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunalul Bucureşti (România) la data de 6 noiembrie 2018 – TK / Asociaţia de Proprietari bloc M5A-ScaraA

text:
               18.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 65/23

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunalul Bucureşti (România) la data de 6 noiembrie 2018 – TK / Asociaţia de Proprietari bloc M5A-ScaraA
      (Cauza C-708/18)
      (2019/C 65/31)
      Limba de procedură: română

         Instanţa de trimitere

      Tribunalul Bucureşti

         Părţile din acţiunea principală

         Reclamant: TK

         Pârâtă: Asociaţia de Proprietari bloc M5A-ScaraA

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolele 8 și 52 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, precum și articolul 7 litera (f) din Directiva (CE) nr. 46/95 (1) privind protecția persoanelor fizice cu privire la prelucrarea datelor cu caracter personal trebuie interpretate în sensul că se opun unei dispoziții naționale precum cea în discuție în litigiul principal, respectiv articolul 5 alineatul (2) din Legea nr. 677/2001 și articolul 6 din Decizia ANSPDCP (Autoritatea Națională de Supraveghere a Prelucrării Datelor cu Caracter Personal) nr. 52/2012, care prevede posibilitatea supravegherii video pentru asigurarea pazei și protecției persoanelor, bunurilor și valorilor și pentru realizarea unor interese legitime, fără consimțământul persoanei vizate?

                  2)

                  Articolele 8 și 52 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene trebuie interpretate în sensul că restrângerea drepturilor și libertăților prin supravegherea video respectă principiul proporționalității, cerința de „a fi necesare” și de a „răspunde obiectivelor de interes general sau necesității protejării drepturilor și libertăților celorlalți”, în condițiile în care operatorul are posibilitatea de a lua alte măsuri de protejare a interesului legitim vizat?

                  3)

                  Articolul 7 litera (f) din Directiva (CE) nr. 46/95 privind protecția persoanelor fizice cu privire la prelucrarea datelor cu caracter personal trebuie interpretat în sensul că „interesul legitim” al operatorului trebuie să fie dovedit, precum și să fie născut și actual prin raportare la momentul prelucrării?

                  4)

                  Articolul 6 alineatul (l) litera (e) din Directiva (CE) nr. 46/95 privind protecția persoanelor fizice cu privire la prelucrarea datelor cu caracter personal trebuie interpretat în sensul că o prelucrare (supraveghere video) este excesivă sau nu este adecvată, în condițiile în care operatorul are posibilitatea de a lua alte măsuri de protejare a interesului legitim vizat?

         (1)  Directiva 95/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 24 octombrie 1995 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și libera circulație a acestor date (JO 1995, L 281, p. 31, Ediție specială, 13/vol. 17, p. 10).


title: Cauza C-731/18 P: Recurs introdus la 23 noiembrie 2018 de Bank for Development and Foreign Economic Affairs (Vnesheconombank) împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 13 septembrie 2018 în cauza T-737/14, Vnesheconombank (VEB)/Consiliul

text:
               18.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 65/25

      Recurs introdus la 23 noiembrie 2018 de Bank for Development and Foreign Economic Affairs (Vnesheconombank) împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 13 septembrie 2018 în cauza T-737/14, Vnesheconombank (VEB)/Consiliul
      (Cauza C-731/18 P)
      (2019/C 65/33)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Recurentă: Bank for Development and Foreign Economic Affairs (Vnesheconombank) (reprezentanți: J. Viñals Camallonga și J. Iriarte Ángel, avocați)

         Celelalte părți din procedură: Consiliul Uniunii Europene, Comisia Europeană

         Concluziile recurentei

                  —

                  Anularea Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 13 septembrie 2018 în cauza T-737/14;

                  —

                  soluţionarea în mod definitiv a litigiului prin admiterea pretenţiilor recurentei formulate în primă instanţă, şi anume anularea articolului 1 din Decizia 2014/512/PESC (1) din 31 iulie 2014, a articolului 5 din Regulamentul (UE) nr. 833/2014 (2) din 31 iulie 2014, a noului articol 1 potrivit Deciziei 2014/659/PESC (3) din 8 septembrie 2014, şi a noului articol 5 potrivit Regulamentului (UE) nr. 960/2014 (4) din 8 septembrie 2014, în măsura în care o privesc pe VEB, şi eliminarea numelui său din anexele la dispoziţiile citate în cazul în care acesta este menţionat;

                  —

                  obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată efectuate în cadrul celor două proceduri.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea recursului, recurenta invocă patru motive:

                  1.

                  Eroare de drept, întemeiată pe faptul că Tribunalul a afirmat în mod greşit că Consiliul şi-a respectat obligaţia de motivare;

                  2.

                  Eroare de drept, întemeiată pe faptul că Tribunalul a afirmat în mod greşit că nu există o eroare vădită de apreciere a faptelor pe care se întemeiază dispoziţiile relevante din actele atacate. Constituie, de asemenea, un abuz de putere;

                  3.

                  Eroare de drept, întemeiată pe faptul că Tribunalul a afirmat în mod greşit că dreptul la protecţie jurisdicţională efectivă a fost respectat;

                  4.

                  Eroare de drept, întemeiată pe faptul că Tribunalul a afirmat în mod greşit că dreptul de proprietate al VEB a fost respectat. Constituie, de asemenea, o încălcare a principiului egalităţii.

         (1)  Decizia 2014/512/PESC a Consiliului din 31 iulie 2014 privind măsuri restrictive având în vedere acțiunile Rusiei de destabilizare a situației în Ucraina (JO 2014, L 229, p. 13).

         (2)  Regulamentul (UE) nr. 833/2014 al Consiliului din 31 iulie 2014 privind măsuri restrictive având în vedere acțiunile Rusiei de destabilizare a situației în Ucraina (JO 2014, L 229, p. 1).

         (3)  Decizia 2014/659/PESC a Consiliului din 8 septembrie 2014 de modificare a Deciziei 2014/512/PESC privind măsuri restrictive având în vedere acțiunile Rusiei de destabilizare a situației în Ucraina (JO 2014, L 271, p. 54).

         (4)  Regulamentul (UE) nr. 960/2014 al Consiliului din 8 septembrie 2014 de modificare a Regulamentului (UE) nr. 833/2014 privind măsuri restrictive având în vedere acțiunile Rusiei de destabilizare a situației în Ucraina (JO 2014, L 271, p. 3).


title: Cauza C-753/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Högsta domstolen (Suedia) la 30 noiembrie 2018 – Föreningen Svenska Tonsättares Internationella Musikbyrå u.p.a. (Stim), Svenska artisters och musikers intresseorganisation ek. för. (SAMI)/Fleetmanager Sweden AB, Nordisk Biluthyrning AB

text:
               18.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 65/26

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Högsta domstolen (Suedia) la 30 noiembrie 2018 – Föreningen Svenska Tonsättares Internationella Musikbyrå u.p.a. (Stim), Svenska artisters och musikers intresseorganisation ek. för. (SAMI)/Fleetmanager Sweden AB, Nordisk Biluthyrning AB
      (Cauza C-753/18)
      (2019/C 65/34)
      Limba de procedură: suedeza

         Instanța de trimitere

      Högsta domstolen

         Părțile din procedura principală

         Recurente: Föreningen Svenska Tonsättares Internationella Musikbyrå u.p.a. (Stim), Svenska artisters och musikers intresseorganisation ek. för. (SAMI)

         Intimate: Fleetmanager Sweden AB, Nordisk Biluthyrning AB

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Închirierea de autovehicule care sunt echipate în mod standard cu aparate de radio înseamnă că locatorul autovehiculelor este un utilizator care realizează o comunicare publică în sensul prevederilor articolului 3 alineatul (1) din Directiva 2001/29 (1) și în sensul prevederilor articolului 8 alineatul (2) din Directiva 2006/115 (2)?

                  2)

                  Care este relevanța, dacă există una, a volumului activității de închiriere de autovehicule și a duratei închirierii?

         (1)  Directiva 2001/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 mai 2001 privind armonizarea anumitor aspecte ale dreptului de autor și drepturilor conexe în societatea informațională (JO 2001, L 167, p. 10, Ediție specială 17/vol. 1, p. 230).

         (2)  Directiva 2006/115/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 decembrie 2006 privind dreptul de închiriere și de împrumut și anumite drepturi conexe dreptului de autor în domeniul proprietății intelectuale (JO 2006, L 376, p. 28, Ediție specială17/vol. 3, p. 14).


title: Cauza C-792/18 P: Recurs introdus la 17 decembrie 2018 de Jean-François Jalkh împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 17 octombrie 2018 în cauza T-26/17, Jalkh/Parlamentul

text:
               18.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 65/27

      Recurs introdus la 17 decembrie 2018 de Jean-François Jalkh împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 17 octombrie 2018 în cauza T-26/17, Jalkh/Parlamentul
      (Cauza C-792/18 P)
      (2019/C 65/36)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Recurent: Jean-François Jalkh (reprezentant: F. Wagner, avocat)

         Cealaltă parte din procedură: Parlamentul European

         Concluziile

                  —

                  Anularea Hotărârii Tribunalului Uniunii Europene (Camera a șaptea) din 17 octombrie 2018 (T-26/17);
                  prin urmare:

                  —

                  anularea deciziei Parlamentului European din 22 noiembrie 2016 de adoptare a Raportului nr.oA8-0319/2016 privind cererea de ridicare a imunității și a privilegiilor lui Jean-François JALKH, membru al Parlamentului European;

                  —

                  pronunțarea corespunzător dispozițiilor legale cu privire la cuantumul care trebuie acordat recurentului cu titlu de cheltuieli de procedură;

                  —

                  obligarea Parlamentului European la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Motivele de recurs se întemeiază pe încălcarea dreptului Uniunii, pe o eroare de drept și pe o eroare de calificare a naturii juridice a faptelor, precum și pe o eroare vădită de apreciere.
      1.   Cu privire la observațiile introductive din hotărâre
      Contrar afirmației Tribunalului care figurează la punctul 21 din hotărârea atacată, lipsa ridicării imunității parlamentare nu privează o parte de posibilitatea de a urmări în Franța repararea prejudiciului exclusiv pe plan civil, în temeiul culpei (articolul 1240 din Codul Civil) împotriva unui deputat.
      2.   Cu privire la primul motiv analizat de Tribunal
      Analiza Tribunalului se bazează pe o confuzie între două dispoziții. Punctul H face parte din raționamentul întemeiat pe articolul 8 din Protocolul nr. 7 privind exprimarea opiniilor, în timp ce Tribunalul își dezvoltă raționamentul cu privire la același subiect la punctele 44-46, în temeiul articolului 9 din Protocolul nr. 7 privind imunitatea, care face trimitere la dispozițiile naționale relevante.
      3.   Cu privire la al doilea și la al treilea motiv examinate de Tribunal
      O eroare vădită de apreciere constituie cauza pentru care Tribunalul nu conferă valoare juridică Documentului de lucru al Direcției Generale Cercetare a Parlamentului European privind „Imunitatea parlamentară în statele membre ale Comunității Europene și în Parlamentul European, seria Probleme juridice” și nu ține seama de principiile care sunt amintite în acesta, ceea ce îl conduce la o apreciere eronată a articolului 9 din Protocolul nr. 7 în raport cu faptele din speță.
      4.   Cu privire la al patrulea motiv examinat de Tribunal

                  —

                  Cu privire la jurisprudența existentă
                  Contrar celor declarate de Tribunal, exista o jurisprudență consacrată a Parlamentului „care consta în respingerea cererilor de ridicare a imunității parlamentare întemeiate pe fapte care au legătură cu activitatea politică a deputaților”, care ar fi trebuit să îl conducă la o concluzie diferită cu privire la imunitatea parlamentară.

                  —

                  Cu privire la fumus persecutionis

                  Un există niciun control din partea autorităților judiciare în ceea ce privește caracterul partizan sau un al unei asociații, ceea ce Tribunalul ar fi trebuit să ia în considerare prin simpla lectură a Legii din 29 iulie 1881.
                  Tribunalul putea să verifice, prin examinarea comunicatului din partea Bureau National de Vigilance contre l’Antisémitisme (Biroul Național de Vigilență împotriva Antisemitismului) caracterul partizan al acestei asociații care solicită dizolvarea Front National și care, așadar, este efectiv un adversar politic al lui Jean-François Jalkh.
                  Este vorba despre un caz identificat de fumus persecutionis.


title: Cauza C-793/18 P: Recurs introdus la 17 decembrie 2018 de Jean-François Jalkh împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 17 octombrie 2018 în cauza T-27/17, Jalkh/Parlamentul

text:
               18.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 65/29

      Recurs introdus la 17 decembrie 2018 de Jean-François Jalkh împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 17 octombrie 2018 în cauza T-27/17, Jalkh/Parlamentul
      (Cauza C-793/18 P)
      (2019/C 65/37)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Recurent: Jean-François Jalkh (reprezentant: F. Wagner, avocat)

         Cealaltă parte din procedură: Parlamentul European

         Concluziile

                  —

                  Anularea Hotărârii Tribunalului Uniunii Europene (Camera a șaptea) din 17 octombrie 2018 (T-27/17);
                  prin urmare:

                  —

                  anularea deciziei Parlamentului European din 22 noiembrie 2016 de adoptare a Raportului nr.oA8-0319/2016 privind cererea de ridicare a imunității și a privilegiilor lui Jean-François JALKH, membru al Parlamentului European;

                  —

                  pronunțarea corespunzător dispozițiilor legale cu privire la cuantumul care trebuie acordat recurentului cu titlu de cheltuieli de procedură;

                  —

                  obligarea Parlamentului European la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Motivele de recurs se întemeiază pe încălcarea dreptului Uniunii, pe o eroare de drept și pe o eroare de calificare a naturii juridice a faptelor, precum și pe o eroare vădită de apreciere.
      1.   Cu privire la observațiile introductive din hotărâre
      Contrar afirmației Tribunalului care figurează la punctul 21 din hotărârea atacată, lipsa ridicării imunității parlamentare nu privează o parte de posibilitatea de a urmări în Franța repararea prejudiciului exclusiv pe plan civil, în temeiul culpei (articolul 1240 din Codul Civil) împotriva unui deputat.
      2.   Cu privire la primul motiv analizat de Tribunal
      Analiza Tribunalului se bazează pe o confuzie între două dispoziții. Punctul H face parte din raționamentul întemeiat pe articolul 8 din Protocolul nr. 7 privind exprimarea opiniilor, în timp ce Tribunalul își dezvoltă raționamentul cu privire la același subiect la punctele 44-46, în temeiul articolului 9 din Protocolul nr. 7 privind imunitatea, care face trimitere la dispozițiile naționale relevante.
      3.   Cu privire la al doilea și la al treilea motiv examinate de Tribunal
      O eroare vădită de apreciere constituie cauza pentru care Tribunalul nu conferă valoare juridică Documentului de lucru al Direcției Generale Cercetare a Parlamentului European privind „Imunitatea parlamentară în statele membre ale Comunității Europene și în Parlamentul European, seria Probleme juridice” și nu ține seama de principiile care sunt amintite în acesta, ceea ce îl conduce la o apreciere eronată a articolului 9 din Protocolul nr. 7 în raport cu faptele din speță.
      4.   Cu privire la al patrulea motiv examinat de Tribunal

                  —

                  Cu privire la jurisprudența existentă
                  Contrar celor declarate de Tribunal, exista o jurisprudență consacrată a Parlamentului „care consta în respingerea cererilor de ridicare a imunității parlamentare întemeiate pe fapte care au legătură cu activitatea politică a deputaților”, care ar fi trebuit să îl conducă la o concluzie diferită cu privire la imunitatea parlamentară.

                  —

                  Cu privire la fumus persecutionis

                  Un există niciun control din partea autorităților judiciare în ceea ce privește caracterul partizan sau un al unei asociații, ceea ce Tribunalul ar fi trebuit să ia în considerare prin simpla lectură a Legii din 29 iulie 1881.
                  Tribunalul putea să verifice, prin examinarea comunicatului din partea Bureau National de Vigilance contre l’Antisémitisme (Biroul Național de Vigilență împotriva Antisemitismului) caracterul partizan al acestei asociații care solicită dizolvarea Front National și care, așadar, este efectiv un adversar politic al lui Jean-François Jalkh.
                  Este vorba despre un caz identificat de fumus persecutionis.


title: Cauza T-834/16: Ordonanța Tribunalului din 11 decembrie 2018 – QC/Consiliul European („Acțiune în anulare – Declarația UE-Turcia din 18 martie 2016 – Comunicat de presă – Noțiunea «acord internațional» – Identificarea autorului actului – Sfera de aplicare a actului – Sesiune a Consiliului European – Reuniune a șefilor de stat sau de guvern din statele membre ale Uniunii Europene în incinta Consiliului Uniunii Europene – Calitatea de reprezentanți ai statelor membre ale Uniunii cu ocazia unei întâlniri cu reprezentantul unui stat terț – Articolul 263 primul paragraf TFUE – Necompetență”)

text:
               18.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 65/34

      Ordonanța Tribunalului din 11 decembrie 2018 – QC/Consiliul European
      (Cauza T-834/16) (1)

      ((„Acțiune în anulare - Declarația UE-Turcia din 18 martie 2016 - Comunicat de presă - Noțiunea «acord internațional» - Identificarea autorului actului - Sfera de aplicare a actului - Sesiune a Consiliului European - Reuniune a șefilor de stat sau de guvern din statele membre ale Uniunii Europene în incinta Consiliului Uniunii Europene - Calitatea de reprezentanți ai statelor membre ale Uniunii cu ocazia unei întâlniri cu reprezentantul unui stat terț - Articolul 263 primul paragraf TFUE - Necompetență”))
      (2019/C 65/42)
      Limba de procedură: greaca

         Părțile

         Reclamant: QC (reprezentant: C. Ladis, avocat)

         Pârât: Consiliul European (reprezentanți: S. Boelaert, M.-M. Joséphidès și J.-P. Hix, agenți)

         Obiectul

      Pe de o parte, cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE având ca obiect anularea unui acord care se pretinde că ar fi fost încheiat între Consiliul European și Republica Turcia la 18 martie 2016, intitulat „Declarația UE-Turcia, 18 martie 2016” și, pe de altă parte, cerere întemeiată pe articolul 265 TFUE având ca obiect constatarea faptului că Consiliul European s-a abținut în mod nelegal de la a lua măsuri

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  QC și Consiliul European suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 38, 6.2.2017.


title: Cauza T-891/16: Ordonanța Tribunalului din 13 decembrie 2018 – Scandlines Danmark și Scandlines Deutschland/Comisia („Acțiune în constatarea abținerii de a acționa – Ajutoare de stat – Finanțare publică a legăturii fixe de transport feroviar-rutier peste strâmtoarea Fehmarn – Ajutoare individuale – Luare de poziție a Comisiei – Inadmisibilitate”)

text:
               18.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 65/35

      Ordonanța Tribunalului din 13 decembrie 2018 – Scandlines Danmark și Scandlines Deutschland/Comisia
      (Cauza T-891/16) (1)

      ((„Acțiune în constatarea abținerii de a acționa - Ajutoare de stat - Finanțare publică a legăturii fixe de transport feroviar-rutier peste strâmtoarea Fehmarn - Ajutoare individuale - Luare de poziție a Comisiei - Inadmisibilitate”))
      (2019/C 65/44)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamante: Scandlines Danmark ApS (Copenhaga, Danemarca) și Scandlines Deutschland GmbH (Hamburg, Germania) (reprezentant: L. Sandberg-Mørch, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Armati și S. Noë, agenți)

         Intervenient în susținerea pârâtei: Regatul Danemarcei (reprezentanţi: inițial C. Thorning, ulterior J. Nymann-Lindegren, agenți, asistați de R. Holdgaard, avocat)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 265 TFUE și prin care se urmărește să se constate abținerea nelegală a Comisiei de a lua poziție cu privire la măsurile de ajutor privind finanțarea planificării, a construcției și a exploatării legăturii fixe de transport feroviar-rutier peste strâmtoarea Fehmarn

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

                  2)

                  Scandlines Danmark ApS și Scandlines Deutschland GmbH suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, și cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

                  3)

                  Regatul Danemarcei suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 63, 27.2.2017.


title: Cauza T-447/17: Ordonanța Tribunalului din 13 decembrie 2018 – Bowles/BCE („Funcție publică – Personalul BCE – Decizie de numire privind postul de consilier al președintelui și coordonator al Consiliului pe lângă Comitetul executiv – Lipsa unui act care lezează – Lipsa interesului de a exercita acțiunea – Acțiune în parte vădit inadmisibilă și în parte vădit nefondată”)

text:
               18.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 65/36

      Ordonanța Tribunalului din 13 decembrie 2018 – Bowles/BCE
      (Cauza T-447/17) (1)

      ((„Funcție publică - Personalul BCE - Decizie de numire privind postul de consilier al președintelui și coordonator al Consiliului pe lângă Comitetul executiv - Lipsa unui act care lezează - Lipsa interesului de a exercita acțiunea - Acțiune în parte vădit inadmisibilă și în parte vădit nefondată”))
      (2019/C 65/45)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Carlos Bowles (Frankfurt-am-Main, Germania) (reprezentant: L. Levi, avocat)

         Pârâtă: Banca Centrală Europeană (reprezentanți: B. Ehlers și F. Malfrère, agenți, asistați de B. Wägenbaur, avocat)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE și pe articolul 50a din Statutul Curții de Justiție a Uniunii Europene având ca obiect, pe de o parte, anularea, în primul rând, a deciziei directorului BCE din 31 ianuarie 2017 de a-l numi pe M. S. pe postul de consilier al președintelui și coordonator al Consiliului pe lângă Comitetul executiv, în al doilea rând, a deciziei de a nu îl fi numit pe reclamant pe acest post și, în al treilea rând, a deciziei de a nu îi fi permis reclamantului să candideze pentru acest post și, pe de altă parte, repararea prejudiciului pretins suferit de reclamant

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea ca fiind în parte vădit inadmisibilă și în parte vădit nefondată.

                  2)

                  Îl obligă pe domnul Carlos Bowles la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 347, 16.10.2017.


title: Cauza T-565/17: Ordonanța Tribunalului din 11 decembrie 2018 – CheapFlights International/EUIPO – Momondo Group (Cheapflights) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative Cheapflights – Trimiterea cererii de înregistrare a mărcii la examinator spre rejudecare pentru examinarea motivelor absolute de refuz – Contestare de către titularul mărcii anterioare – Motivele deciziei atacate care cuprind o apreciere referitoare la validitatea mărcii anterioare – Contestare de către titularul mărcii anterioare – Inadmisibilitate parțială – Concluzii incidente prezentate în temeiul articolului 8 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 216/96 – Retragerea căii de atac aflate pe rolul camerei de recurs – Nepronunțare parțială asupra fondului”]

text:
               18.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 65/36

      Ordonanța Tribunalului din 11 decembrie 2018 – CheapFlights International/EUIPO – Momondo Group (Cheapflights)
      (Cauza T-565/17) (1)

      ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative Cheapflights - Trimiterea cererii de înregistrare a mărcii la examinator spre rejudecare pentru examinarea motivelor absolute de refuz - Contestare de către titularul mărcii anterioare - Motivele deciziei atacate care cuprind o apreciere referitoare la validitatea mărcii anterioare - Contestare de către titularul mărcii anterioare - Inadmisibilitate parțială - Concluzii incidente prezentate în temeiul articolului 8 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 216/96 - Retragerea căii de atac aflate pe rolul camerei de recurs - Nepronunțare parțială asupra fondului”])
      (2019/C 65/46)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: CheapFlights International Ltd (Speenoge, Irlanda) (reprezentanți: A. von Mühlendahl și H. Hartwig, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă în faţa Tribunalului: Momondo Group Ltd (Londra, Regatul Unit)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva deciziei Marii Camere de recurs a EUIPO din 1 iunie 2017 (R 1893/2011-G) privind o procedură de opoziție între CheapFlights International și Momondo Group

         Dispozitivul

                  1)

                  Nu mai este necesară pronunțarea asupra fondului cauzei, în măsura în care acțiunea este îndreptată împotriva închiderii procedurii privind calea de atac, dispusă prin decizia din 1 iunie 2017 a Marii Camere de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) (cauza R 1893/2011-G), în ceea ce privește produse și servicii care fac parte din clasele 9, 16, 35 și 42, în privința cărora divizia de opoziție a respins opoziția formulată de CheapFlights International Ltd.

                  2)

                  Respinge în rest acțiunea ca inadmisibilă.

                  3)

                  CheapFlights International suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și jumătate din cheltuielile de judecată efectuate de EUIPO.

                  4)

                  EUIPO suportă jumătate din propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 347, 16.10.2017.


title: Cauza T-739/17: Ordonanța Tribunalului din 13 decembrie 2018 – Euracoal și alții/Comisia [„Acțiune în anulare – Mediu – Directiva 2010/75/UE – Concluzii privind cele mai bune tehnici disponibile – Decizia de punere în aplicare (UE) 2017/1442 – Lipsa afectării directe – Inadmisibilitate”]

text:
               18.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 65/37

      Ordonanța Tribunalului din 13 decembrie 2018 – Euracoal și alții/Comisia
      (Cauza T-739/17) (1)

      ([„Acțiune în anulare - Mediu - Directiva 2010/75/UE - Concluzii privind cele mai bune tehnici disponibile - Decizia de punere în aplicare (UE) 2017/1442 - Lipsa afectării directe - Inadmisibilitate”])
      (2019/C 65/47)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamante: Association européenne du charbon et du lignite (Euracoal) (Woluwe-Saint-Pierre, Belgia), Deutscher Braunkohlen-Industrie-Verein eV (Köln, Germania), Lausitz Energie Kraftwerke AG (Cottbus, Germania), Mitteldeutsche Braunkohlengesellschaft mbH (Zeitz, Germania), eins energie in sachsen GmbH & Co. KG (Chemnitz, Germania) (reprezentanți: W. Spieth și N. Hellermann, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Becker și K. Petersen, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea Deciziei de punere în aplicare (UE) 2017/1442 a Comisiei din 31 iulie 2017 de stabilire a concluziilor privind cele mai bune tehnici disponibile (BAT) pentru instalațiile de ardere de dimensiuni mari, în temeiul Directivei 2010/75/UE a Parlamentului European și a Consiliului (JO 2017, L 212, p. 1)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea ca fiind inadmisibilă.

                  2)

                  Nu este necesară pronunțarea cu privire la cererile de intervenție formulate de Polska Grupa Energetyczna S.A. (PGE), de Republica Franceză, de Elektrárny Opatovice, a.s., și Saale Energie GmbH, de Sev.en EC, a.s., de Freistaat Sachsen, de Elektrárna Počerady, a.s., de European Environmental Bureau (EEB) și de Client Earth.

                  3)

                  Association européenne du charbon et du lignite (Euracoal), Deutscher Braunkohlen-Industrie – Verein eV, Lausitz Energie Kraftwerke AG, Mitteldeutsche Braunkohlengesellschaft mbH și eins energie in sachsen GmbH & Co. KG suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană, cu excepția celor aferente cererilor de intervenție.

                  4)

                  Euracoal, Deutscher Braunkohlen-Industrie – Verein, Lausitz Energie Kraftwerke, Mitteldeutsche Braunkohlengesellschaft, eins energie in sachsen, Comisia, PGE, Republica Franceză, Elektrárny Opatovice și Saale Energie, Sev.en EC, Freistaat Sachsen, Elektrárna Počerady, EEB și Client Earth suportă fiecare propriile cheltuieli de judecată aferente cererilor de intervenție.

         (1)  JO C 5, 8.1.2018.


title: Cauza T-5/18: Ordonanța Tribunalului din 11 decembrie 2018 – Hamburg Beer Company/EUIPO (Hamburg BEER COMPANY) („Marca Uniunii Europene – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale Hamburg BEER COMPANY – Motiv absolut de refuz – Lipsa caracterului distinctiv – Articolul 7 alineatul (1) litera (b) și alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (b) și alineatul (2) din Regulamentul (UE) 2017/1001] – Acțiune în mod vădit nefondată”)

text:
               18.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 65/38

      Ordonanța Tribunalului din 11 decembrie 2018 – Hamburg Beer Company/EUIPO (Hamburg BEER COMPANY)
      (Cauza T-5/18) (1)

      ((„Marca Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale Hamburg BEER COMPANY - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) și alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (b) și alineatul (2) din Regulamentul (UE) 2017/1001] - Acțiune în mod vădit nefondată”))
      (2019/C 65/48)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Hamburg Beer Company GmbH (Hamburg, Germania) (reprezentanți: O. Spieker, A. Schönfleisch și M. Alber, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: D. Walicka, agent)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 6 septembrie 2017 (cauza R 436/2017-5), privind o cerere de înregistrare a semnului verbal Hamburg BEER COMPANY ca marcă a Uniunii Europene

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea ca vădit nefondată.

                  2)

                  Obligă Hamburg Beer Company GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 72, 26.2.2018.


title: Cauza T-6/18: Ordonanța Tribunalului din 11 decembrie 2018 – Hamburg Beer Company/EUIPO (Hamburg Beer Company) („Marca Uniunii Europene – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale Hamburg Beer Company – Motiv absolut de refuz – Lipsa caracterului distinctiv – Articolul 7 alineatul (1) litera (b) și alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (b) și alineatul (2) din Regulamentul (UE) 2017/1001] – Acțiune în mod vădit nefondată”)

text:
               18.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 65/39

      Ordonanța Tribunalului din 11 decembrie 2018 – Hamburg Beer Company/EUIPO (Hamburg Beer Company)
      (Cauza T-6/18) (1)

      ((„Marca Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale Hamburg Beer Company - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) și alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (b) și alineatul (2) din Regulamentul (UE) 2017/1001] - Acțiune în mod vădit nefondată”))
      (2019/C 65/49)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Hamburg Beer Company GmbH (Hamburg, Germania) (reprezentanți: O. Spieker, A. Schönfleisch și M. Alber, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: D. Walicka, agent)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 29 septembrie 2017 (cauza R 437/2017-5), privind o cerere de înregistrare a semnului verbal Hamburg Beer Company ca marcă a Uniunii Europene

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea ca vădit nefondată.

                  2)

                  Obligă Hamburg Beer Company GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 72, 26.2.2018.


title: Cauza T-70/18: Ordonanța Tribunalului din 13 decembrie 2018 – Sonova Holding/EUIPO (HEAR THE WORLD) („Marcă a Uniunii Europene – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale HEAR THE WORLD – Motiv absolut de refuz – Caracter descriptiv – Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)

text:
               18.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 65/39

      Ordonanța Tribunalului din 13 decembrie 2018 – Sonova Holding/EUIPO (HEAR THE WORLD)
      (Cauza T-70/18) (1)

      ((„Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale HEAR THE WORLD - Motiv absolut de refuz - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001”))
      (2019/C 65/50)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Sonova Holding AG (Stäfa, Elveția) (reprezentanți: R. Pansch și A. Sabellek, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: M. Eberl, D. Hanf și D. Walicka, agenți)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 21 noiembrie 2017 (cauza R 1645/2017-5), privind o cerere de înregistrare a semnului verbal HEAR THE WORLD ca marcă a Uniunii Europene

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Sonova Holding AG la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 112, 26.3.2018.


title: Cauza T-720/18: Acțiune introdusă la 10 decembrie 2018 – AMVAC Netherlands/EFSA

text:
               18.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 65/40

      Acțiune introdusă la 10 decembrie 2018 – AMVAC Netherlands/EFSA
      (Cauza T-720/18)
      (2019/C 65/52)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: AMVAC Netherlands BV (Amsterdam, Țările de Jos) (reprezentanți: C. Mereu, M. Grunchard și S. Englebert, avocați)

         Pârâtă: Autoritatea Europeană pentru Siguranța Alimentară (EFSA)

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei EFSA din 1 octombrie 2018, notificată reclamantei la 2 octombrie 2018, privind evaluarea cererii de aplicare a regimului de confidențialitate formulate în ceea ce privește cererea de reînnoire a aprobării Ethoprophos ca substanță activă;

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

                  1.

                  Primul motiv întemeiat pe depășirea competențelor

                              —

                              Reclamanta susține că documentele care urmează să fie publicate ca rezultat al deciziei atacate trebuie să fie publicate numai într-o formă epurată, întrucât pârâta a desfășurat o activitate (propunerea clasificării unei substanțe) care este în mod expres în afara competențelor sale.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea unor principii fundamentale ale dreptului Uniunii

                              —

                              Reclamanta susține că decizia atacată este rezultatul unei proceduri în care nu s-a respectat dreptul său la apărare.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 63 din Regulamentul nr. 1107/2009 (1)

                              —

                              Reclamanta susține că o parte dintre documentele care urmează să fie publicate ca rezultat al deciziei atacate conțin informații care sunt rezultatul unei evaluări eronate și parțiale, iar publicarea acestora ar submina interesele comerciale ale reclamantei.

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 1107/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 21 octombrie 2009 privind introducerea pe piață a produselor fitosanitare și de abrogare a Directivelor 79/117/CEE și 91/414/CEE ale Consiliului (JO 2009, L 309, p. 1)


title: Cauza C-108/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Curtea de Apel București (România) la data de 11 februarie 2019 — Krakvet sp. z o.o. sp.k./Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București, Administrația Fiscală pentru Contribuabili Nerezidenți

text:
               20.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 172/10

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Curtea de Apel București (România) la data de 11 februarie 2019 — Krakvet sp. z o.o. sp.k./Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București, Administrația Fiscală pentru Contribuabili Nerezidenți
      (Cauza C-108/19)
      (2019/C 172/13)
      Limba de procedură: română

         Instanța de trimitere

      Curtea de Apel București

         Părțile din acțiunea principală

         Reclamantă: Krakvet sp. z o.o. sp.k.

         Pârâtă: Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București, Administrația Fiscală pentru Contribuabili Nerezidenți

         Întrebarea preliminară

      Dacă articolul 33 din Directiva 2006/112 (1) trebuie interpretat, în contextul unei vânzări de bunuri prin intermediul unui magazin online, că nu se aplică situației în care clientul contractează direct serviciul de transport al bunurilor din statul membru al furnizorului în statul membru propriu conform opțiunilor de expediere oferite de furnizor, din moment ce transportul nu se realizează în numele furnizorului?

         (1)  Directiva TVA 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO 2006 L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol.3, p. 7).


title: Cauza C-112/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgericht Aachen (Germania) la 12 februarie 2019 — Marvin M./Kreis Heinsberg

text:
               20.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 172/11

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgericht Aachen (Germania) la 12 februarie 2019 — Marvin M./Kreis Heinsberg
      (Cauza C-112/19)
      (2019/C 172/14)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Verwaltungsgericht Aachen

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: Marvin M.

         Pârât: Kreis Heinsberg

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 2 alineatul (1) din Directiva 2006/126/CE (1) trebuie interpretat în sensul că un permis de conducere, inclusiv drepturile de conducere consemnate în acesta, trebuie recunoscut în mod strict de statele membre și atunci când eliberarea acestuia se întemeiază pe schimbarea unui permis de conducere în conformitate cu articolul 11 alineatul (1) din Directiva 2006/126/CE?

                  2)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare: un stat membru poate refuza recunoașterea unui permis de conducere schimbat în conformitate cu articolul 11 alineatul (4) al doilea paragraf din Directiva 2006/126/CE, în cazul în care schimbarea a fost efectuată de statul emitent într-un moment în care statul membru care a acordat dreptul material de a conduce retrăsese deja acest drept?

                  3)

                  În cazul unui răspuns negativ la a doua întrebare și al existenței unei obligații de recunoaștere: un stat membru poate totuși refuza recunoașterea permisului de conducere schimbat atunci când statul membru pe teritoriul căruia se pune problema recunoașterii permisului de conducere poate constata pe baza unor „informații incontestabile” că dreptul material de a conduce nu mai exista la momentul schimbării permisului de conducere?

         (1)  Directiva 2006/126/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 20 decembrie 2006 privind permisele de conducere (reformată) (JO 2006, L 403, p. 18, Ediție specială, 07/vol. 17, p. 216).


title: Cauza T-285/19: Acțiune introdusă la 2 mai 2019 — SGI Studio Galli Ingegneria/Comisia Europeană

text:
               24.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/76

      Acțiune introdusă la 2 mai 2019 — SGI Studio Galli Ingegneria/Comisia Europeană
      (Cauza T-285/19)
      (2019/C 213/73)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Reclamantă: SGI Studio Galli Ingegneria Srl (Roma, Italia) (reprezentanți: F. Marini, V. Catenacci și R. Viglietta, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantă solicită Tribunalului:

                  —

                  Constatarea și declararea faptului că reclamanta nu este obligată să îi plătească Comisiei Europene sumele solicitate de aceasta din urmă prin nota de debit nr. 3241902288 primită la 22 februarie 2019și în ultimul rând prin intermediul scrisorii primite la 29 aprilie 2019 — ref. Ares (2019) 2858540, solicitate cu titlu de recuperare a contribuției și de daune interese pentru motivul că Studio Galli Ingegneria nu și-ar fi îndeplinit obligațiile care îi reveneau în temeiul convenției de subvenție nr. 619120 referitoare la proiectul denumit „MARSOL”.

                  —

                  Constatarea și declararea faptului că încălcările invocate de Comisie nu există.

                  —

                  Constatarea și declararea nelegalității, a invalidității și în orice caz a caracterului nefondat al scrisorii de informare prealabilă din 19 decembrie 2018, al raportului de inspecție al OLAF, al notei de debit din 22 februarie 2019, al notificării ulterioare din 2 aprilie 2019 și al scrisorii finale de restabilire a sumei solicitate și de respingere a cererilor ulterioare ale SGI din 29 aprilie 2019 ref. Ares (2019) 2858540.

                  —

                  Constatarea și declararea inexistenței creanței prezentate de Comisie.

                  —

                  Constatarea și declararea dreptului reclamantei la contribuția efectiv plătită de Comisie în temeiul acordului de subvenționare nr. 619120 pentru proiectul „MARSOL”.

                  —

                  Cu titlu subsidiar, constatarea și declararea faptului că suma obiect al cererii de recuperare de către Comisie nu poate fi mai mare de 100 044,99 euro.

                  —

                  Cu titlu și mai subsidiar, obligarea Comisiei la plata către SGI a costurilor suportate pentru executarea proiectului MARSOL, cu titlu de îmbogățire fără justă cauză.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe încălcarea principiului bunei-credințe contractuale, pe încălcarea dreptului la apărare în etapa care a urmat încheierii inspecției, pe încălcarea dreptului la o cale de atac jurisdicțională eficientă în sensul articolului 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (denumită în continuare „Carta”) pe încălcarea dreptului la o bună administrare în sensul articolului 41 din Cartă, pe încălcarea dreptului de acces la documente în sensul articolului 42 din cartă, precum și pe încălcarea articolului II.22 din acordul de subvenție și a articolului 1134 din Codul civil belgian.

                              —

                              Arătăm, în această privință, că Comisia nu a ținut seama de cererea de suspendare a procedurii și de cererea de acces la documentele dosarului de inspecție al OLAF prezentată de reclamantă, ci că aceasta a efectuat, în orice caz, emiterea notei de debit și a notificărilor ulterioare, deși societatea nu a avut posibilitatea materială de a răspunde la raportul final al OLAF din cauza unor probleme interne. Prin urmare, Comisia a săvârșit o încălcare a principiului bunei-credințe contractuale și a dreptului la o cale de atac eficientă atât în cadrul procedurii administrative, cât și în fața Tribunalului.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe inexistența încălcării invocate, pe inexistența creanței prezentate de Comisia Europeană pe nelegalitatea și pe caracterul neîntemeiat al raportului de inspecție al OLAF și, în consecință, a scrisorii de informare prealabilă și a notelor de debit ale Comisiei, pe încălcarea principiilor prezumției de nevinovăție, sarcinii probei și echității prevăzute de Regulamentul (UE, Euratom) nr. 883/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 septembrie 2013, precum și pe existența unei erori în aprecierea probelor și pe încălcarea articolului 1315 din Codul Civil belgian.

                              —

                              Arătăm în această privință că niciuna dintre încălcările în temeiul cărora Comisia a formulat cererea de recuperare nu este întemeiată, astfel cum este dovedit prin documentația depusă la dosar. Timpul de lucru și costurile de personal au fost corect indicate pentru toate resursele dedicate proiectului și corespund celor solicitate de Comisie. Nu există nicio suprapunere între resurse și alte proiecte subvenționate. Niciuna dintre încălcările invocate nu există. Motivele OLAF pe care Comisia și-a întemeiat cererea de recuperare privesc, toate, alte proiecte. Sarcina probei nu a fost răsturnată.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiilor proporționalității, echității și bunei-credințe contractuale și pe încălcarea articolului I.22 din acordul de subvenționare.

                              —

                              Arătăm în această privință că Comisia a încălcat principiul proporționalității solicitând rambursarea totalității contribuției plătite reclamantei, deși nu au fost constatate incoerențe, în cadrul procedurii de inspecție, decât în ceea ce privește doi profesioniști care au participat la proiect. Toate celelalte costuri directe altele decât costurile de personal, precum și toate costurile indirecte au fost, de asemenea, solicitate.

                  4.

                  Al patrulea motiv, invocat cu titlu subsidiar, întemeiat pe dreptul la despăgubire pentru îmbogățirea fără justă cauză a Comisiei.

                              —

                              În opinia reclamantei, condițiile cerute pentru introducerea acțiunii sunt astfel îndeplinite, și anume îmbogățirea unei părți la contract și sărăcirea celeilalte, precum și legătura de cauzalitate dintre îmbogățire și sărăcire.


title: Cauza T-287/19: Acțiune introdusă la 3 mai 2019 — BigBen Interactive/EUIPO — natcon7 (nacon)

text:
               1.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 220/43

      Acțiune introdusă la 3 mai 2019 — BigBen Interactive/EUIPO — natcon7 (nacon)
      (Cauza T-287/19)
      (2019/C 220/53)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: BigBen Interactive (Fretin, Franța) (reprezentant: M. Chaminade, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: natcon7 GmbH (Hamburg, Germania)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

         Marca în litigiu: cererea privind marca Uniunii Europene figurative mark nacon — cererea de înregistrare nr. 13 036 728

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 24 ianuarie 2019 în cauza R 1745/2017-2

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor aferente procedurii de opoziție și procedurii căii de atac în fața camerei de recurs.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-300/19: Acțiune introdusă la 13 mai 2019 — Achema și Lifosa/Comisia

text:
               15.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 238/25

      Acțiune introdusă la 13 mai 2019 — Achema și Lifosa/Comisia
      (Cauza T-300/19)
      (2019/C 238/29)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamante: Achema AB (Jonava, Lituania) și Lifosa AB (Kedainiai, Lituania) (reprezentanți: E. Righini și N. Solárová, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantele solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei C(2018) 9209 final a Comisiei din 8 ianuarie 2019 privind ajutorul de stat în cazul SA. 45765 (2018-NN) — Lituania — Sprijin pentru centralele electrice care produc energie din surse regenerabile de energie;

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantele invocă un singur motiv, constând în faptul că Comisia nu a inițiat procedura oficială de investigare, lipsindu-le astfel de drepturile procedurale prevăzute la articolul 108 alineatul (2) TFUE.

                  —

                  Reclamantele susțin că toate dovezile indică faptul că, în speță, Comisia ar fi trebuit să aibă îndoieli cu privire la compatibilitatea ajutorului de stat și a metodei de finanțare a acestuia cu piața internă și cu dreptul Uniunii. Prin urmare, ar fi trebuit să deschidă procedura oficială de investigare.

                  —

                  Reclamantele fac trimitere la un ansamblu vast de dovezi, printre care se numără durata fazei de prenotificare și repartizarea disproporționată a termenelor între acestă fază și procedura de examinară preliminară, alte circumstanțe în care a fost adoptată decizia atacată și pretinsele vicii din cuprinsul deciziei, care, potrivit reclamantelor, ar fi insuficient motivată și ar fi afectată de erori grave de apreciere sau de lipsa unei aprecieri. Aceste elemente ar demonstra că Comisia a făcut o analiză insuficientă a aspectelor relevante și nu ar fi avut la dispoziție toate informațiile necesare pentru a declara că ajutorul de stat și metoda de finanțare a acestuia sunt compatibile cu piața internă și dreptul Uniunii.

                  —

                  În special, reclamantele susțin că (i) Comisia ar fi săvârșit erori în aprecierea sa referitoare la pretinsa schemă autonomă de Surse Regenerabile de Energie (SRE) și la scutirea SRE, interpretând în mod eronat cadrul juridic din Lituania și cererile reclamantelor; (ii) Comisia nu ar fi analizat ajutorul pentru investiții acordat generatoarelor SRE și, în consecință, analiza sa pe fond ar fi incompletă și insuficientă; (iii) Comisia ar fi făcut o apreciere eronată a scutirilor de taxă potrivit articolului 107 alineatul (1) TFUE; (iv) aprecierea Comisiei cu privire la compatibilitatea schemei SRE cu piața internă ar fi neadecvată și eronată și (v) aprecierea cu privire la caracterul conform al metodei de finanțare cu dreptul Uniunii ar fi eronată și insuficientă.


title: Cauza C-321/18: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 12 iunie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Conseil d'État — Belgia) — Terre wallonne ASBL/Région wallonne (Trimitere preliminară — Mediu — Directiva 2001/42/CE — Evaluarea efectelor asupra mediului ale anumitor planuri și programe — Decret — Stabilirea obiectivelor de conservare pentru rețeaua Natura 2000, în conformitate cu Directiva 92/43/CEE — Noțiunea de „planuri și programe” — Obligația efectuării unei evaluări ecologice)

text:
               5.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 263/17

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 12 iunie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Conseil d'État — Belgia) — Terre wallonne ASBL/Région wallonne
      (Cauza C-321/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Mediu - Directiva 2001/42/CE - Evaluarea efectelor asupra mediului ale anumitor planuri și programe - Decret - Stabilirea obiectivelor de conservare pentru rețeaua Natura 2000, în conformitate cu Directiva 92/43/CEE - Noțiunea de „planuri și programe” - Obligația efectuării unei evaluări ecologice)
      (2019/C 263/21)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Conseil d'État

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Terre wallonne ASBL

         Pârâtă: Région wallonne

         Dispozitivul

      Articolul 3 alineatele (2) și (4) din Directiva 2001/42/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 27 iunie 2001 privind evaluarea efectelor anumitor planuri și programe asupra mediului trebuie interpretat în sensul că un decret precum cel în discuție în litigiul principal, prin care un organism al unui stat membru stabilește, la nivel regional pentru rețeaua Natura 2000, obiective de conservare care au o valoare indicativă, în condițiile în care obiectivele de conservare la nivelul siturilor au o valoare normativă, nu reprezintă „planuri și programe” în sensul acestei directive, pentru care o evaluare a efectelor asupra mediului este obligatorie.

         (1)  JO C 259, 23.7.2018.


title: Cauza C-361/18: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 6 iunie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Szekszárdi Járásbíróság — Ungaria) — Ágnes Weil/Géza Gulácsi (Trimitere preliminară — Cooperarea judiciară în materie civilă — Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 — Articolul 66 — Domeniu de aplicare ratione temporis — Regulamentul (CE) nr. 44/2001 — Domeniu de aplicare ratione materiae — Materie civilă și comercială — Articolul 1 alineatul (1) și alineatul (2) litera (a) — Materii excluse — Regimuri matrimoniale — Articolul 54 — Cerere de eliberare a certificatului care atestă că hotărârea pronunțată de instanța de origine este executorie — Hotărâre judecătorească privind o creanță care rezultă din desfacerea regimului patrimonial care decurge dintr-o relație de parteneriat de facto)

text:
               5.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 263/18

      Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 6 iunie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Szekszárdi Járásbíróság — Ungaria) — Ágnes Weil/Géza Gulácsi
      (Cauza C-361/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Cooperarea judiciară în materie civilă - Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 - Articolul 66 - Domeniu de aplicare ratione temporis - Regulamentul (CE) nr. 44/2001 - Domeniu de aplicare ratione materiae - Materie civilă și comercială - Articolul 1 alineatul (1) și alineatul (2) litera (a) - Materii excluse - Regimuri matrimoniale - Articolul 54 - Cerere de eliberare a certificatului care atestă că hotărârea pronunțată de instanța de origine este executorie - Hotărâre judecătorească privind o creanță care rezultă din desfacerea regimului patrimonial care decurge dintr-o relație de parteneriat de facto)
      (2019/C 263/22)
      Limba de procedură: maghiara

         Instanța de trimitere

      Szekszárdi Járásbíróság

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Ágnes Weil

         Pârât: Géza Gulácsi

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 54 din Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială trebuie interpretat în sensul că o instanță a unui stat membru sesizată cu o cerere de eliberare a unui certificat care atestă că o hotărâre pronunțată de instanța de origine este executorie trebuie, într-o situație precum cea în discuție în litigiul principal, în care instanța care a pronunțat hotărârea care trebuie executată nu s-a pronunțat, la momentul adoptării acesteia, cu privire la aplicabilitatea acestui regulament, să verifice dacă litigiul intră în domeniul de aplicare al respectivului regulament.

                  2)

                  Articolul 1 alineatul (1) și alineatul 2 litera (a) din Regulamentul nr. 44/2001 trebuie interpretat în sensul că o acțiune precum acțiunea principală în discuție, care are ca obiect o cerere de desfacere a raporturilor patrimoniale care decurg dintr-o relație de parteneriat de facto, intră sub incidența noțiunii de „materie civilă și comercială”, în sensul acestui alineat (1), și intră, prin urmare, în domeniul de aplicare material al acestui regulament.

         (1)  JO C 311, 3.9.2018.


title: Cauza T-167/17: Hotărârea Tribunalului din 12 iunie 2019 — RV/Comisia („Funcție publică — Funcționari — Articolul 42c din statut — Trimitere în concediu în interesul serviciului — Pensionare din oficiu — Act care nu este supus căilor de atac — Inadmisibilitate parțială — Domeniul de aplicare al legii — Invocare din oficiu — Interpretare literală, contextuală și teleologică”)

text:
               5.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 263/39

      Hotărârea Tribunalului din 12 iunie 2019 — RV/Comisia
      (Cauza T-167/17) (1)

      („Funcție publică - Funcționari - Articolul 42c din statut - Trimitere în concediu în interesul serviciului - Pensionare din oficiu - Act care nu este supus căilor de atac - Inadmisibilitate parțială - Domeniul de aplicare al legii - Invocare din oficiu - Interpretare literală, contextuală și teleologică”)
      (2019/C 263/43)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: RV (reprezentanți: inițial J.-N. Louis și N. de Montigny, ulterior J.-N. Louis, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Berscheid și D. Martin, agenți)

         Intervenienți în susținerea pârâtei: Parlamentul European (reprezentanți: inițial J. Steele și D. Nessaf, ulterior J. Steele și M. Rantala, și în cele din urmă J. Steele și C. González Argüelles, agenți) și Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Bauer și R. Meyer, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE și având ca obiect anularea deciziei Comisiei din 21 decembrie 2016 de trimitere a reclamantului în concediu în interesul serviciului în temeiul articolului 42c din Statutul funcționarilor Uniunii Europene și, simultan, de pensionare din oficiu în temeiul celui de al cincilea paragraf al acestei dispoziții

         Dispozitivul

                  1)

                     Anulează decizia Comisiei Europene din 21 decembrie 2016 prin care RV a fost trimis în concediu în interesul serviciului și, simultan, pensionat din oficiu.

                  2)

                     Respinge în rest acțiunea.

                  3)

                     Comisia suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de RV, inclusiv pe cele aferente procedurii de măsuri provizorii.

                  4)

                     Parlamentul European și Consiliul Uniunii Europene suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 144, 8.5.2017.


title: Cauza T-248/17 RENV: Hotărârea Tribunalului din 13 iunie 2019 — CC/Parlamentul („Răspundere — Funcție publică — Recrutare — Concursul general EUR/A/151/98 — Greșeli săvârșite de Parlamentul European în administrarea listei de rezervă — Prejudiciu material”)

text:
               5.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 263/40

      Hotărârea Tribunalului din 13 iunie 2019 — CC/Parlamentul
      (Cauza T-248/17 RENV) (1)

      („Răspundere - Funcție publică - Recrutare - Concursul general EUR/A/151/98 - Greșeli săvârșite de Parlamentul European în administrarea listei de rezervă - Prejudiciu material”)
      (2019/C 263/44)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: CC (reprezentanți: G. Maximini și C. Hölzer, avocați)

         Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: M. Ecker și E. Despotopoulou, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE prin care se solicită repararea prejudiciului pe care reclamanta pretinde că l-ar fi suferit din cauza a diferite greșeli săvârșite de Parlament în administrarea listei de rezervă întocmite în urma concursului general EUR/A/151/98

         Dispozitivul

                  1)

                     Obligă Parlamentul European să plătească lui CC suma de 6 000 de euro.

                  2)

                     Respinge în rest acțiunea.

                  3)

                     Obligă Parlamentul la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 133, 5.5.2012 (cauză înregistrată inițial la Tribunalul Funcției Publice a Uniunii Europene sub numărul F-9/12 și transferată la Tribunalul Uniunii Europene la 1.9.2016).


title: Cauza T-462/17: Hotărârea Tribunalului din 11 iunie 2019 — TO/AEM („Funcție publică — Agenți contractuali — Contract pe perioadă determinată — Concediere în timpul unui concediu medical — Articolul 16 din RAA — Articolul 48 litera (b) din RAA — Articolul 26 din statut — Prelucrarea unor date cu caracter personal — Articolul 84 din RAA — Hărțuire morală”)

text:
               5.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 263/40

      Hotărârea Tribunalului din 11 iunie 2019 — TO/AEM
      (Cauza T-462/17) (1)

      („Funcție publică - Agenți contractuali - Contract pe perioadă determinată - Concediere în timpul unui concediu medical - Articolul 16 din RAA - Articolul 48 litera (b) din RAA - Articolul 26 din statut - Prelucrarea unor date cu caracter personal - Articolul 84 din RAA - Hărțuire morală”)
      (2019/C 263/45)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: TO (reprezentant: N. Lhoëst, avocat)

         Pârâtă: Agenția Europeană de Mediu (reprezentanți: O. Cornu, agent, asistat de B. Wägenbaur, avocat)

         Interveniente în susținerea pârâtei: Parlamentul European (reprezentanți: inițial D. Nessaf și J. Van Pottelberge, ulterior J. Van Pottelberge și J. Steele, agenți) și Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Bauer și R. Meyer, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE prin care se solicită, pe de o parte, anularea, în primul rând, a deciziei din 22 septembrie 2016 prin care directorul executiv al AEM a reziliat contractul de muncă al reclamantei de agent contractual și, în al doilea rând, a deciziei din 20 aprilie 2017, prin care directorul menționat a respins reclamația reclamantei împotriva deciziei din 22 septembrie 2016 și, pe de altă parte, repararea prejudiciilor pe care reclamanta pretinde că le-ar fi suferit

         Dispozitivul

                  1)

                     Anulează decizia din 22 septembrie 2016, prin care directorul executiv al Agenției Europene de Mediu (AEM) a reziliat contractul de muncă al TO de agent contractual.

                  2)

                     Obligă AEM să îi plătească lui TO o sumă care corespunde unei luni de remunerație cu titlu de preaviz și unei treimi din salariul său de bază pe lună de stagiu îndeplinit, cu deducerea indemnizației pentru concediere pe care aceasta a perceput-o deja.

                  3)

                     Obligă AEM să îi plătească lui TO suma de 6 000 de euro.

                  4)

                     Respinge în rest acțiunea.

                  5)

                     AEM suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de TO.

                  6)

                     Parlamentul European și Consiliul Uniunii Europene suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 347, 16.10.2017.


title: Cauza T-583/17: Hotărârea Tribunalului din 12 iunie 2019 — EOS Deutscher Inkasso-Dienst/EUIPO — IOS Finance EFC (IOS FINANCE) („Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative IOS FINANCE — Marca națională figurativă anterioară EOS — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8, alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”)

text:
               5.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 263/41

      Hotărârea Tribunalului din 12 iunie 2019 — EOS Deutscher Inkasso-Dienst/EUIPO — IOS Finance EFC (IOS FINANCE)
      (Cauza T-583/17) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative IOS FINANCE - Marca națională figurativă anterioară EOS - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8, alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”)
      (2019/C 263/46)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: EOS Deutscher Inkasso-Dienst GmbH (Hamburg, Germania) (reprezentant: B. Sorg, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: A. Söder, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: IOS Finance EFC, SA (Barcelona, Spania) (reprezentant: J.L. Rivas Zurdo, avocat)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 6 iunie 2017 (cauza R 2262/2016–2) privind o procedură de opoziție între EOS Deutscher Inkasso-Dienst și IOS Finance EFC

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea.

                  2)

                     Obligă EOS Deutscher Inkasso-Dienst GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 338, 9.10.2017.


title: Cauza T-74/18: Hotărârea Tribunalului din 13 iunie 2019 — Visi/one/EUIPO — EasyFix (Port-afiș pentru vehicule) („Desen sau model industrial comunitar — Procedură de declarare a nulității — Desen sau model industrial comunitar înregistrat care reprezintă un port-afiș pentru vehicule — Desen sau model industrial anterior — Dovada divulgării — Articolul 7 din Regulamentul (CE) nr. 6/2002 — Cauză de nulitate — Lipsa caracterului individual — Utilizator avizat — Gradul de libertate a autorului — Lipsa unei impresii globale diferite — Articolul 6 și articolul 25 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 6/2002”)

text:
               5.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 263/42

      Hotărârea Tribunalului din 13 iunie 2019 — Visi/one/EUIPO — EasyFix (Port-afiș pentru vehicule)
      (Cauza T-74/18) (1)

      („Desen sau model industrial comunitar - Procedură de declarare a nulității - Desen sau model industrial comunitar înregistrat care reprezintă un port-afiș pentru vehicule - Desen sau model industrial anterior - Dovada divulgării - Articolul 7 din Regulamentul (CE) nr. 6/2002 - Cauză de nulitate - Lipsa caracterului individual - Utilizator avizat - Gradul de libertate a autorului - Lipsa unei impresii globale diferite - Articolul 6 și articolul 25 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 6/2002”)
      (2019/C 263/47)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Visi/one GmbH (Remscheid, Germania) (reprezentanți: H. Bourree și M. Bartz, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: S. Hanne și D. Walicka, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: EasyFix GmbH (Viena, Austria)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a treia de recurs a EUIPO din 4 decembrie 2017 (cauza R 1424/2016-3) privind o procedură de declarare a nulității între EasyFix și Visi/one

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea.

                  2)

                     Visi/one GmbH și Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 112, 26.3.2018.


title: Cauza T-75/18: Hotărârea Tribunalului din 13 iunie 2019 — MPM-Quality/EUIPO — Elton Hodinářská (MANUFACTURE PRIM 1949) („Marcă a Uniunii Europene — Procedură de decădere — Marca Uniunii Europene figurativă MANUFACTURE PRIM 1949 — Utilizare serioasă a mărcii — Obligația de motivare”)

text:
               5.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 263/43

      Hotărârea Tribunalului din 13 iunie 2019 — MPM-Quality/EUIPO — Elton Hodinářská (MANUFACTURE PRIM 1949)
      (Cauza T-75/18) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de decădere - Marca Uniunii Europene figurativă MANUFACTURE PRIM 1949 - Utilizare serioasă a mărcii - Obligația de motivare”)
      (2019/C 263/48)
      Limba de procedură: ceha

         Părțile

         Reclamantă: MPM-Quality v.o.s. (Frýdek-Místek, Republica Cehă) (reprezentant: M. Kyjovský, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: D. Gája, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Elton Hodinářská a.s. (Nové Město nad Metují, Republica Cehă) (reprezentant: T. Matoušek, avocat)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 5 decembrie 2017 (cauza R 556/2017-4) privind o procedură de decădere între MPM-QUALITY și ELTON hodinářská

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea.

                  2)

                     Obligă MPM-QUALITY v.o.s. să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO).

                  3)

                     ELTON hodinářská, a.s. suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 122, 26.3.2018.


title: Cauza T-138/18: Hotărârea Tribunalului din 11 iunie 2019 — De Esteban Alonso/Comisia („Funcție publică — Foști funcționari — Anchetă a OLAF — Cauza «Eurostat» — Transmiterea către autoritățile judiciare naționale de informații referitoare la fapte pasibile de urmărire penală — Lipsa informării prealabile a funcționarilor afectați în mod potențial — Prejudicii pretins suferite ca urmare a comportamentului OLAF și al Comisiei în cursul procedurii — Prejudiciu moral, fizic și material — Legătură de cauzalitate”)

text:
               5.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 263/44

      Hotărârea Tribunalului din 11 iunie 2019 — De Esteban Alonso/Comisia
      (Cauza T-138/18) (1)

      („Funcție publică - Foști funcționari - Anchetă a OLAF - Cauza «Eurostat» - Transmiterea către autoritățile judiciare naționale de informații referitoare la fapte pasibile de urmărire penală - Lipsa informării prealabile a funcționarilor afectați în mod potențial - Prejudicii pretins suferite ca urmare a comportamentului OLAF și al Comisiei în cursul procedurii - Prejudiciu moral, fizic și material - Legătură de cauzalitate”)
      (2019/C 263/49)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Fernando De Esteban Alonso (Saint-Martin-de-Seignanx, Franța) (reprezentant: C. Huglo, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: R. Striani și J. Baquero Cruz, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE prin care se solicită repararea prejudiciului moral, fizic și material pe care reclamatul pretinde ca l-ar fi suferit

         Dispozitivul

                  1)

                     Obligă Comisia Europeană să îi plătească domnului Fernando De Esteban Alonso suma de 62 000 de euro cu titlu de reparare a prejudiciului moral suferit.

                  2)

                     Respinge în rest acțiunea.

                  3)

                     Comisia suportă propriile cheltuieli de judecată și cheltuielile de judecată efectuate de domnul De Esteban Alonso.

         (1)  JO C 190, 4.6.2018.


title: Cauza T-291/18: Hotărârea Tribunalului din 12 iunie 2019 — Biedermann Technologies/EUIPO (Compliant Constructs) („Marcă a Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale Compliant Constructs — Motiv absolut de refuz — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)

text:
               5.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 263/44

      Hotărârea Tribunalului din 12 iunie 2019 — Biedermann Technologies/EUIPO (Compliant Constructs)
      (Cauza T-291/18) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale Compliant Constructs - Motiv absolut de refuz - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)
      (2019/C 263/50)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Biedermann Technologies GmbH & Co. KG (Donaueschingen, Germania) (reprezentant: A. Jacob, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: W. Schramek și M. Fischer, agenți)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 5 martie 2018 (cauza R 1626/2017–4) privind o cerere de înregistrare a semnului verbal Compliant Constructs ca marcă a Uniunii Europene

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea.

                  2)

                     Obligă Biedermann Technologies GmbH & Co. KG la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 231, 2.7.2018.


title: Cauza T-346/18: Hotărârea Tribunalului din 12 iunie 2019 — Advance Magazine Publishers/EUIPO — Enovation Brands (VOGUE) („Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale VOGUE — Marca Uniunii Europene verbală anterioară VOGA — Suspendarea procedurii administrative — Regula 20 alineatul (7) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95 [devenit articolul 71 alineatul (1) din Regulamentul delegat (UE) 2018/625] — Regula 50 alineatul (1) din Regulamentul nr. 2868/95”)

text:
               5.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 263/45

      Hotărârea Tribunalului din 12 iunie 2019 — Advance Magazine Publishers/EUIPO — Enovation Brands (VOGUE)
      (Cauza T-346/18) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale VOGUE - Marca Uniunii Europene verbală anterioară VOGA - Suspendarea procedurii administrative - Regula 20 alineatul (7) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95 [devenit articolul 71 alineatul (1) din Regulamentul delegat (UE) 2018/625] - Regula 50 alineatul (1) din Regulamentul nr. 2868/95”)
      (2019/C 263/51)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Advance Magazine Publishers, Inc. (New York, New York, Statele Unite) (reprezentanți: T. Alkin, barrister, și N. Hine, solicitor)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: D. Gája și H. O’Neill, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Enovation Brands, Inc. (Aventura, Florida, Statele Unite) (reprezentant: R. Almaraz Palmero, avocat)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 27 martie 2018 (cauza R 259/2017–4) privind o procedură de opoziție între Enovation Brands și Advance Magazine Publishers

         Dispozitivul

                  1)

                     Anulează Decizia Camerei a patra de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 27 martie 2018 (cauza R 259/2017–4).

                  2)

                     EUIPO suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Advance Magazine Publishers, Inc.

                  3)

                     Enovation Brands, Inc. suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 268, 30.7.2018.


title: Cauza T-357/18: Hotărârea Tribunalului din 13 iunie 2019 — Luz Saúde/EUIPO — Clínica La Luz (HOSPITAL DA LUZ) („Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative HOSPITAL DA LUZ — Marca națională figurativă anterioară clínica LALUZ — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)

text:
               5.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 263/46

      Hotărârea Tribunalului din 13 iunie 2019 — Luz Saúde/EUIPO — Clínica La Luz (HOSPITAL DA LUZ)
      (Cauza T-357/18) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative HOSPITAL DA LUZ - Marca națională figurativă anterioară clínica LALUZ - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)
      (2019/C 263/52)
      Limba de procedură: portugheza

         Părțile

         Reclamantă: Luz Saúde, SA (Lisabona, Portugalia) (reprezentanți: G. Gentil Anastácio, P. Guerra e Andrade, M. Barros Silva și G. Moreira Rato, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: J. Crespo Carrillo, I. Ribeiro da Cunha și H. O’Neill, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Clínica La Luz, SL (Madrid, Spania) (reprezentant: I. Temiño Ceniceros, avocat)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 4 aprilie 2018 (cauza R 2084/2017-4) privind o procedură de opoziție între Clínica La Luz și Luz Saúde

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea.

                  2)

                     Obligă Luz Saúde, SA la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 268, 30.7.2018.