title: Cauza C-232/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Budai Központi Kerületi Bíróság (Ungaria) la 4 mai 2017 – VE/WD

text:
               7.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 256/3

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Budai Központi Kerületi Bíróság (Ungaria) la 4 mai 2017 – VE/WD
   (Cauza C-232/17)
   (2017/C 256/03)
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Budai Központi Kerületi Bíróság

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: VE

      Pârâtă: WD

      Întrebările preliminare

               1)

               În ceea ce privește interpretarea posibilității de a avea cunoștință despre toate clauzele la care face referire al douăzecilea considerent al Directivei 93/13 (1) și a cerinței privind limbajul clar și inteligibil, prevăzută la articolul 4 alineatul (2) și la articolul 5 din aceeași directivă, se poate considera că aceste clauze contractuale nu sunt abuzive în cazul în care consumatorul poate avea cunoștință despre valoarea oricărui element esențial al contractului de împrumut (obiectul contractului, și anume valoarea împrumutului, ratele de rambursare și dobânzile aferente operațiunii) numai ulterior încheierii contractului (nu ca urmare a unei necesități obiective, ci în temeiul unei clauze prevăzute în acest sens de contractantul profesionist în cadrul condițiilor contractuale generale, care nu a fost negociată în mod individual), prin intermediul unei declarații de voință unilaterale (cu toate că se menționează că este inclusă în contract) întocmite de contractantul profesionist, care are caracter juridic obligatoriu pentru consumator?

               2)

               În ceea ce privește interpretarea posibilității de a avea cunoștință despre toate clauzele la care face referire al douăzecilea considerent al Directivei 93/13 și a cerinței privind limbajul clar și inteligibil prevăzute la articolul 4 alineatul (2) și la articolul 5 din aceeași directivă, se poate considera că aceste clauze contractuale nu sunt abuzive în cazul în care contractul de împrumut furnizează un element esențial (obiectul contractului, și anume valoarea împrumutului, ratele de rambursare și dobânzile aferente operațiunii) doar prin utilizarea expresiei „cu titlu informativ”, fără să clarifice dacă partea din contract comunicată cu titlu informativ are sau nu are caracter juridic obligatoriu sau dacă poate sau nu poate să servească drept izvor de drepturi și obligații?

               3)

               În ceea ce privește interpretarea posibilității de a avea cunoștință despre toate clauzele la care face referire al douăzecilea considerent al Directivei 93/13 și a cerinței privind limbajul clar și inteligibil prevăzute la articolul 4 alineatul (2) și la articolul 5 din aceeași directivă, se poate considera că aceste clauze contractuale nu sunt abuzive în cazul în care contractul de împrumut definește un element esențial utilizând o terminologie incorectă, în special în ceea ce privește un contract de împrumut în valută (în cazul căruia împrumuturile rezultate din contractul de împrumut sunt stabilite și înregistrate în valută, denumită în continuare „moneda împrumutului”, și obligația de plată a acestora este executată în moneda națională, denumită în continuare „moneda de executare”), contract în care:

                           (1)

                           „valoare a împrumutului” înseamnă:

                                       —

                                       valoarea unei linii de credit, indicată în moneda împrumutului; sau

                                       —

                                       limita maximă a valorii împrumutului, stabilită în moneda împrumutului; sau

                                       —

                                       finanțarea solicitată de consumator, stabilită în moneda de executare; sau

                                       —

                                       limita de rambursare, stabilită în moneda de executare?

                           (2)

                           „rată de rambursare” înseamnă limita maximă previzibilă a ratelor de rambursare indicată în moneda împrumutului și/sau în moneda de executare?

               4)

               În ceea ce privește interpretarea posibilității de a avea cunoștință despre toate clauzele la care face referire al douăzecilea considerent al Directivei 93/13 și a cerinței privind limbajul clar și inteligibil prevăzute la articolul 4 alineatul (2) și la articolul 5 din aceeași directivă, se poate considera că aceste clauze contractuale nu sunt abuzive în cazul în care, într-un contract de împrumut stabilit în valută (nu ca urmare a unei necesități obiective, ci în temeiul unei clauze întocmite în acest sens de contractantul profesionist în cadrul condițiilor contractuale generale, care nu a fost negociată în mod individual), obiectul contractului, cu alte cuvinte valoarea împrumutului, precum și ratele de rambursare,

                           (1)

                           se stabilesc în moneda împrumutului, sub forma unei sume concrete (care constă exclusiv într-o serie de caractere compusă din cifre cuprinse între 0 și 9) și în moneda de executare, cel mult printr-o metodă de calcul neechivocă?

                           (2)

                           se stabilesc în moneda de executare, sub forma unei sume concrete și în moneda împrumutului, cel mult printr-o metodă de calcul neechivocă?

                           (3)

                           se stabilesc atât în moneda împrumutului, cât și în moneda de executare, cel mult printr-o metodă de calcul neechivocă?

                           (4)

                           nu se stabilesc în niciun caz în moneda împrumutului, ci în moneda de executare, cel mult printr-o metodă de calcul neechivocă?

                           (5)

                           nu se stabilesc în niciun caz în moneda de executare, ci în moneda împrumutului, cel mult printr-o metodă de calcul neechivocă?

                           4.1.

                           În contextul întrebării 4.(5) supra, în cazul în care nu este necesar să se stabilească valoarea concretă a împrumutului și să se includă în contractul de împrumut la momentul încheierii sale, este asigurată posibilitatea de a calcula în mod neechivoc valoarea împrumutului la momentul încheierii contractului (nu ca urmare a unei necesități obiective, ci în temeiul unei clauze întocmite în acest sens de contractantul profesionist în cadrul condițiilor contractuale generale, care nu a fost negociată în mod individual), în cazul în care

                                       (1)

                                       contractul de împrumut nu conține valoarea concretă a împrumutului în niciuna dintre monede;

                                       (2)

                                       contractul de împrumut conține finanțarea concretă solicitată de consumator sau limita concretă a rambursării, indicate în moneda de executare;

                                       3)

                                       contractul de împrumut nu conține valoarea împrumutului stabilită printr-o metodă de calcul neechivocă în moneda de executare, precum și

                                       (4)

                                       în ceea ce privește metoda de calcul neechivocă a valorii împrumutului în moneda împrumutului, elementul de calcul indicat în contractul de împrumut nu este clar, ci este vorba despre o simplă limită maximă (finanțarea concretă solicitată de consumator sau limita concretă a rambursării, indicate în moneda de executare)?

                           4.2.

                                       4.2.1.

                                       În cazul în care nu este necesară stabilirea valorilor concrete și includerea lor în contractul de credit, la momentul încheierii sale, în ceea ce privește metoda de calcul neechivocă:

                                                   (1)

                                                   reprezintă o cerință legală stabilirea în contractul de împrumut a valorii obiectului contractului, și anume a împrumutului și a ratelor de rambursare – în cazul împrumuturilor cu dobândă variabilă și al ratelor de rambursare aferente primei perioade de calcul a dobânzilor – printr-o metodă care să permită efectuarea unui calcul în mod neechivoc și la momentul încheierii contractului; sau

                                                   (2)

                                                   este suficient ca, la momentul încheierii contractului de împrumut, acesta să conțină parametri identificabili din punct de vedere obiectiv care să permită calcularea sumelor respective (obiectul contractului și ratele de rambursare) în viitor (cu alte cuvinte, ca în contractul de împrumut – la momentul încheierii sale – să se stabilească numai parametrii care vor permite calcularea neechivocă în viitor)?

                                       4.2.2.

                                       În cazul în care este suficient ca valoarea obiectului contractului, și anume a împrumutului și a ratelor de rambursare – în cazul împrumuturilor cu dobândă variabilă și al ratelor de rambursare aferente primei perioade de calcul al dobânzilor –, să poată fi calculată în viitor în moneda împrumutului, este necesar ca acest moment viitor (care coincide, în mod logic, cu momentul la care se stabilește valoarea împrumuturilor în moneda împrumutului) să fie stabilit din punct de vedere obiectiv în contractul de împrumut la momentul încheierii sale, sau stabilirea acestui moment viitor poate fi inclusă printre puterile discreționare exclusive ale contractantului profesionist?

                           4.3.

                           În cazul împrumuturilor cu dobândă variabilă periodică, trebuie să se considere că este suficient și, prin urmare, neabuziv, în ceea ce privește ratele de rambursare, să se stabilească (și să se includă în contractul de împrumut la momentul încheierii sale) valorile concrete și/sau metoda de calcul neechivocă în moneda împrumutului și/sau în moneda de executare pentru prima perioadă de calcul al dobânzilor din perioada contractuală sau, în temeiul unei cerințe legale, trebuie să se stabilească (și să se includă în contractul de împrumut la momentul încheierii sale) metoda de calcul neechivocă în moneda împrumutului și/sau în moneda de executare pentru totalitatea perioadelor de calcul al dobânzilor din perioada contractuală?

                           4.4.

                           Metoda de calcul neechivocă poate fi asigurată în mod neabuziv numai prin aplicarea formulei matematice corespunzătoare sau se poate folosi și o altă metodă?

                                       4.4.1.

                                       În cazul în care nu este necesar să se asigure o metodă de calcul neechivocă prin aplicarea formulei matematice corespunzătoare, trebuie să se efectueze o descriere textuală suficient de clară?

                                       4.4.2.

                                       În cazul în care nu este necesar să se asigure o metodă de calcul neechivocă prin aplicarea formulei matematice corespunzătoare, trebuie să se facă referire inclusiv la noțiuni tehnice (de exemplu, anualitatea sau rambursarea liniară), fără a adăuga vreo explicație?

      (1)  Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii (JO 1993, L 95, p. 29, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 273).


title: Cauza C-474/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale di Salerno (Italia) la 20 octombrie 2014 – Procedură penală împotriva lui Cristiano Pontillo

text:
               22.12.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 462/17

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale di Salerno (Italia) la 20 octombrie 2014 – Procedură penală împotriva lui Cristiano Pontillo
   (Cauza C-474/14)
   (2014/C 462/27)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale di Salerno

      Partea din procedura principală

   Cristiano Pontillo

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 49 și următoarele și articolul 56 și următoarele TFUE, astfel cum au fost interpretate de Curtea de Justiție a Uniunii Europene în Hotărârea pronunțată la 16 februarie 2012 în cauzele conexate C-72/10 și C-77/10, trebuie să fie interpretate în sensul că se opun organizării unei proceduri de cerere de oferte cu privire la concesiuni cu o durată mai mică decât cea a concesiunilor acordate anterior, în condițiile în care procedura de cerere de oferte menționată este organizată în scopul declarat de remediere a consecințelor derivate din nelegalitatea excluderii unui anumit număr de operatori din cadrul procedurilor de cerere de oferte anterioare?

               2)

               Articolul 49 și următoarele și articolul 56 și următoarele TFUE, astfel cum au fost interpretate de Curtea de Justiție a Uniunii Europene în hotărârea menționată, trebuie să fie interpretate în sensul că se opun posibilității ca cerința unei alinieri temporale a scadențelor concesiunilor să constituie o justificare adecvată pentru o durată a concesiunilor care fac obiectul procedurii de cerere de oferte mai redusă decât cea a concesiunilor atribuite în trecut?

               3)

               Articolul 49 și următoarele și articolul 56 și următoarele TFUE, astfel cum au fost interpretate de Curtea de Justiție a Uniunii Europene în hotărârea menționată, trebuie să fie interpretate în sensul că se opun unei dispoziții prin care se impune cedarea cu titlu gratuit a utilizării bunurilor materiale și imateriale deținute în proprietate care constituie rețeaua de gestiune și de colectare a jocurilor în caz de încetare a activității din cauza expirării duratei concesiunii sau ca efect al unor decizii de decădere sau de revocare?


title: Cauza F-89/11: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 19 iunie 2013 — Goetz/Comitetul Regiunilor (Funcție publică — Funcționari — Răspundere extracontractuală — Acțiune în despăgubire — Admisibilitate — Momentul de la care începe să curgă termenul de introducere a căii de atac — Investigație efectuată de OLAF — Investigație administrativă — Procedura disciplinară înaintea Comisiei de disciplină — Obligația administrației de a acționa cu diligență — Durata unei proceduri disciplinare — Răspundere pentru inițierea unei proceduri disciplinare încheiate fără sancțiune)

text:
               31.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/43

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 19 iunie 2013 — Goetz/Comitetul Regiunilor
   (Cauza F-89/11) (1)

   (Funcție publică - Funcționari - Răspundere extracontractuală - Acțiune în despăgubire - Admisibilitate - Momentul de la care începe să curgă termenul de introducere a căii de atac - Investigație efectuată de OLAF - Investigație administrativă - Procedura disciplinară înaintea Comisiei de disciplină - Obligația administrației de a acționa cu diligență - Durata unei proceduri disciplinare - Răspundere pentru inițierea unei proceduri disciplinare încheiate fără sancțiune)
   2013/C 252/73
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Goetz (Linkebeek, Belgia) (reprezentanți: N. Lhoëst și A.-A. Minet, avocați)

      Pârât: Comitetul Regiunilor (reprezentanți: J. C. Cañoto Argüelles, agent, asistat de B. Cambier, avocat)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei Comitetului Regiunilor de respingere a cererii reclamantului, întemeiată pe articolul 90 alineatul (1) din statut, prin care solicită acordarea unei despăgubiri pentru prejudiciul moral și material pe care pretinde că l-a suferit în cadrul unei proceduri administrative și disciplinare

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Domnul Goetz suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligat să suporte cheltuielile de judecată efectuate de Comitetul Regiunilor al Uniunii Europene.

      (1)  JO C 347, 26.11.2011, p. 45.


title: Cauza C-678/15: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 14 iunie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesgerichtshof – Germania) – Mohammad Zadeh Khorassani/Kathrin Pflanz [Trimitere preliminară — Directiva 2004/39/CE — Piețele instrumentelor financiare — Articolul 4 alineatul (1) punctul 2 — Noțiunea „servicii de investiții” — Anexa I secțiunea A punctul 1 — Recepția și transmiterea de ordine privind unul sau mai multe instrumente financiare — Includerea eventuală a intermedierii în vederea încheierii unui contract de gestionare de portofolii]

text:
               21.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 277/9

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 14 iunie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesgerichtshof – Germania) – Mohammad Zadeh Khorassani/Kathrin Pflanz
   (Cauza C-678/15) (1)

   ([Trimitere preliminară - Directiva 2004/39/CE - Piețele instrumentelor financiare - Articolul 4 alineatul (1) punctul 2 - Noțiunea „servicii de investiții” - Anexa I secțiunea A punctul 1 - Recepția și transmiterea de ordine privind unul sau mai multe instrumente financiare - Includerea eventuală a intermedierii în vederea încheierii unui contract de gestionare de portofolii])
   (2017/C 277/11)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesgerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Mohammad Zadeh Khorassani

      Pârâtă: Kathrin Pflanz

      Dispozitivul

   Punctul 2 al alineatului (1) al articolului 4 din Directiva 2004/39/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 aprilie 2004 privind piețele instrumentelor financiare, de modificare a Directivelor 85/611/CEE și 93/6/CEE ale Consiliului și a Directivei 2000/12/CE a Parlamentului European și a Consiliului și de abrogare a Directivei 93/22/CEE a Consiliului coroborat cu punctul 1 din secțiunea A din anexa I la această directivă trebuie interpretat în sensul că serviciul de investiții care constă în recepția și transmiterea de ordine privind unul sau mai multe instrumente financiare nu cuprinde intermedierea în vederea încheierii unui contract având ca obiect o activitate de gestionare de portofoliu.

      (1)  JO C 106, 21.3.2016.


title: Cauza C-72/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de High Court of Justice Queen's Bench Division (Administrative Court) (Regatul Unit) la 10 februarie 2016 – Prospector Offshore Drilling SA, Prospector Rig 1 Contracting Company SARL, Prospector Rig 5 Contracting Company SARL, Ensco plc, Ensco Offshore UK Limited, Rowan Companies plc, Rowan Cayman Limited/Her Majesty's Treasury, Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

text:
               18.4.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 136/17

         Cerere de decizie preliminară introdusă de High Court of Justice Queen's Bench Division (Administrative Court) (Regatul Unit) la 10 februarie 2016 – Prospector Offshore Drilling SA, Prospector Rig 1 Contracting Company SARL, Prospector Rig 5 Contracting Company SARL, Ensco plc, Ensco Offshore UK Limited, Rowan Companies plc, Rowan Cayman Limited/Her Majesty's Treasury, Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs
   (Cauza C-72/16)
   (2016/C 136/23)
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   High Court of Justice Queen's Bench Division (Administrative Court)

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: Prospector Offshore Drilling SA, Prospector Rig 1 Contracting Company SARL, Prospector Rig 5 Contracting Company SARL, Ensco plc, Ensco Offshore UK Limited, Rowan Companies plc, Rowan Cayman Limited

      Pârâți: Her Majesty's Treasury, Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolele 49, 56 sau 63 TFUE se opun unor reglementări, cum este secţiunea 8ZA din Legea din 2010 privind impozitul pe profit, care guvernează scutirea pentru cheltuieli disponibilă în cazul profiturilor impozabile obţinute în Regatul Unit de o societate care prestează servicii de foraj în industria petrolului (denumită în continuare „furnizor de petrol”) din activităţi (denumite în continuare „schimburile comerciale afectate”) care implică utilizarea unor anumite tipuri de active (denumite în continuare „activele relevante”) închiriate de la o persoană „asociată” cu furnizorul de petrol, potrivit cărora:

                           1.1.

                           pentru calcularea profiturilor obţinute din schimburile comerciale afectate, impune un plafon prestabilit care limitează deductibilitatea plăţilor efectuate pentru închirierea activelor relevante de la persoanele asociate, calculat în funcţie de costul iniţial al activului închiriat;

                           1.2.

                           prevede că valoarea plăţilor care au fost astfel interzise prin plafonul respectiv poate fi dedusă din profiturile impozabile obţinute în Regatul Unit (dacă acestea există) de către furnizorul de petrol sau alte societăţi din cadrul aceluiaşi grup, care nu rezultă din schimburi comerciale afectate şi

                           1.3.

                           limitează profiturile generate de schimburile comerciale afectate prin faptul că împiedică deducerea costurilor suportate în Regatul Unit sau a pierderilor suferite atât în Regatul Unit, cât şi în afara sa survenite în altă parte a grupului furnizorului de petrol din profiturile obţinute prin schimburile comerciale afectate, dar permite deducerea lor din alte profituri (dacă acestea există)?

               2)

               În mod special, articolele 49, 56 sau 63 TFUE se opun unor asemenea reglementări în situaţia în care:

                           2.1.

                           un furnizor de petrol supus impozitului pe profit din Regatul Unit închiriază activul de la o societate asociată care nu este supusă impozitului pe profit din Regatul Unit şi care a fost înfiinţată şi are sediul social în alt stat membru şi/sau

                           2.2.

                           situaţia este cea prezentată la punctul 2.1 de mai sus, dar de această dată furnizorul de petrol este de asemenea înfiinţat şi are sediul social în celălalt stat membru şi/sau

                           2.3.

                           furnizorul de petrol supus impozitului pe profit din Regatul Unit este filiala unei societăţi-mamă din Regatul Unit care mai are o filială, care nu este supusă impozitului pe profit şi este înfiinţată şi are sediul social într-o ţară terţă, iar furnizorul de petrol închiriază activul de la filiala respectivă din ţara terţă şi/sau

                           2.4.

                           există orice altă combinaţie relevantă între locul de stabilire şi/sau regimul fiscal aplicabil furnizorului de petrol şi/sau locatorului care deţine în proprietate activul?

               3)

               Ar fi vreunul dintre răspunsurile de mai sus diferit dacă în general şi/sau în cazul special al reclamantelor, grupurile care deţin în proprietate platforme petroliere şi prestează servicii de foraj în Regatul Unit nu au în acest stat profituri nete importante în afara celor provenite din foraj?

               4)

               Ar fi vreunul dintre răspunsurile de mai sus diferit dacă scopul dispoziţiilor contestate a fost prevenirea evaziunii fiscale prin realizarea unei structuri corporative fragmentate în mod artificial şi lipsite de realitate economică independentă în afara grupului?


title: Cauza T-438/09: Acțiune introdusă la 22 octombrie 2009 — SE.RI.FO./Comisia și Agenția Executivă pentru Educație, Audiovizual și Cultură

text:
               19.12.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 312/41

         Acțiune introdusă la 22 octombrie 2009 — SE.RI.FO./Comisia și Agenția Executivă pentru Educație, Audiovizual și Cultură
   (Cauza T-438/09)
   2009/C 312/68
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Serifo Srl (Napoli, Italia) (reprezentanți: R. de Lorenzo, P. Kivel Mazuy și G. Ruberto, avocați)

      Pârâte: Comisia Comunităților Europene, Agenția Executivă pentru Educație, Audiovizual și Cultură

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea măsurii, ale cărei dată și referințe nu se cunosc, prin care EACEA, în cadrul Lifelong Learning Programme, a aprobat lista proiectelor care fac parte din programul transversal „KA3 ICT Proiecte multilaterale”, admise pentru cofinanțare comunitară, și lista de rezervă, în măsura în care proiectul „V-3DAS” nr. 505690-2009-LLP-IT-KA3-KA3MP, prezentat de Se.Ri.Fo. s.r.l. a fost înscris pe lista de rezerve și nu pe lista proiectelor finanțate;

               —

               anularea notei din 21 septembrie 2009, primită la data de 22 septembrie 2009, prin care EACEA a transmis societății Se.Ri.Fo. s.r.l. evaluările proiectului „V 3DAS” emise de experții externi agenției și punctele atribuite.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamanta a participat la cererea de oferte pentru anul 2009 a Programului de acțiune comunitară în domeniul învățării continue („Lifelong Learning Programme”) prezentând Agenției Executive pentru Educație, Audiovizual și Cultură (denumită în continuare „EACEA”) („Educational, Audiovisual and Culture Executive Agency”) proiectul V-3DAS, în cadrul programului transversal — activitatea cheie 3 „ICT”.
   În aplicarea prevederilor Ghidului practic pentru ofertanți 2009, evaluarea candidaturilor a fost realizată de experți externi agenției. Întrucât a obținut un punctaj de 30,5 puncte din maximul de 40 (și anume, 76,3 % din punctajul maxim), în condițiile în care erau necesare 31 de puncte pentru înscrierea pe lista proiectelor finanțate (și anume, 77,5 % din punctajul maxim), proiectul prezentat de reclamantă a fost înscris pe lista de rezervă, care poate fi utilizată pentru a acorda subvenții ulterioare în cazul în care ar exista fonduri disponibile ca urmare a retragerii unor proiecte aprobate sau ca urmare a unei majorări a bugetului alocat programului.
   În susținerea concluziilor sale, reclamanta invocă faptul că evaluările experților externi ai EACEA asupra proiectului prezentat de aceasta și punctele aferente atribuite de aceștia pentru fiecare criteriu de atribuire sunt viciate întrucât motivarea este nefondată, aplicarea criteriilor de evaluare este eronată, iar opiniile prezintă contradicții intrinseci și sunt ilogice. Aceste nereguli pot fi considerate ca fiind decisive pentru excluderea proiectului prezentat de reclamantă din lista proiectelor finanțate, excludere care a avut loc din lipsa a numai 0,5 puncte.
   În această privință, trebuie subliniat că articolul 109 din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului din 25 iunie 2002 privind regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene, prevede, în privința acordării subvențiilor, că „[a]cordarea subvențiilor se supune principiilor transparenței și tratamentului egal”.


title: Cauza T-27/11 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 2 martie 2011 — Rheinischer Sparkassen- und Giroverband/Comisia ( „Procedură privind măsurile provizorii — Cerere de măsuri provizorii — Inadmisibilitate vădită” )

text:
               16.4.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 120/13

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 2 martie 2011 — Rheinischer Sparkassen- und Giroverband/Comisia
   (Cauza T-27/11 R)
   (Procedură privind măsurile provizorii - Cerere de măsuri provizorii - Inadmisibilitate vădită)
   2011/C 120/32
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Rheinischer Sparkassen- und Giroverband (Düsseldorf, Germania) (reprezentanți: A. Rosenfeld și I. Liebach, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Flynn, B. Martenczuk și T. Maxian Rusche, agenți)

      Obiectul

   Cerere de suspendare a executării Deciziei Comisiei din 21 decembrie 2010 C(2010) 9525 final privind ajutorul de stat MC 8/2009 și C 43/2009 — Germania — WestLB cesiuni, în măsura în care din aceasta rezultă că după 15 februarie 2011 trebuie să înceteze noile operațiuni ale Westdeutsche ImmobilienBank AG

      Dispozitivul

               1.

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2.

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza F-78/11: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 26 iunie 2013 — BM/BCE (Funcție publică — Personalul BCE — Prelungirea retroactivă a perioadei de probă — Decizie de încetare a contractului în perioada de probă — Procedură disciplinară)

text:
               31.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/43

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 26 iunie 2013 — BM/BCE
   (Cauza F-78/11) (1)

   (Funcție publică - Personalul BCE - Prelungirea retroactivă a perioadei de probă - Decizie de încetare a contractului în perioada de probă - Procedură disciplinară)
   2013/C 252/71
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: BM (Frankfurt am Main, Germania) (reprezentanți: L. Levi și M. Vandenbussche, avocați)

      Pârâtă: Banca Centrală Europeană (reprezentanți: inițial P. Embley, M. López Torres și E. Carlini, în calitate de agenți, ulterior M. López Torres și E. Carlini, în calitate de agenți, asistați de B. Wägenbaur, avocat)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei BCE de încetare a contractului reclamantului în perioada de probă ca urmare a unei fapte sancționate disciplinar cu mustrare

      Dispozitivul

               1.

               Anulează decizia Comitetului executiv al Băncii Centrale Europene din 20 mai 2011 de încetare a contractului lui BM începând cu 31 octombrie 2011.

               2.

               Respinge în rest acțiunea.

               3.

               Banca Centrală Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligată să suporte cheltuielile de judecată efectuate de BM.

      (1)  JO C 319, 29.10.2011, p. 30.


title: Cauza T-243/12: Hotărârea Tribunalului din 3 iulie 2013 — Warsteiner Brauerei Haus Cramer/OAPI — Stuffer (ALOHA 100 % NATURAL) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative ALOHA 100 % NATURAL — Marca națională verbală anterioară ALOA — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               10.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 233/9

         Hotărârea Tribunalului din 3 iulie 2013 — Warsteiner Brauerei Haus Cramer/OAPI — Stuffer (ALOHA 100 % NATURAL)
   (Cauza T-243/12) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative ALOHA 100 % NATURAL - Marca națională verbală anterioară ALOA - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2013/C 233/15
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Warsteiner Brauerei Haus Cramer KG (fostă International Brands Germany GmbH & Co. KG) (Warstein, Germania) (reprezentanți: B Hein și M. H. Hoffmann, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: G. Schneider, ulterior A. Schifko, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Stuffer SpA (Bolzano, Italia) (reprezentanți: F. Jacobacci, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 14 martie 2012 (cauza R 1058/2011-1) privind o procedură de opoziție între Stuffer SpA și Warsteiner Brauerei Haus Cramer KG, fostă International Brands Germany GmbH & Co. KG

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Warsteiner Brauerei Haus Cramer KG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 217, 21.7.2012.


title: Cauza F-15/05: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (ședință plenară) din 24 iunie 2008 — Andres/BCE (Funcție publică — Personalul BCE — Remunerație — Consultarea comitetului personalului BCE — Metodă de calcul al adaptării anuale a remunerațiilor — Executarea unei hotărâri a instanței comunitare — Retroactivitate)

text:
               11.10.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 260/19

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (ședință plenară) din 24 iunie 2008 — Andres/BCE
   (Cauza F-15/05) (1)

   (Funcție publică - Personalul BCE - Remunerație - Consultarea comitetului personalului BCE - Metodă de calcul al adaptării anuale a remunerațiilor - Executarea unei hotărâri a instanței comunitare - Retroactivitate)
   (2008/C 260/34)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: Carlos Andres și alții (Frankfurt-am-Main, Germania) (reprezentanți: G. Vandersanden și L. Levi, avocats)

      Pârâtă: Banca Centrală Europeană (reprezentanți: C. Zilioli și K. Sugar, asistați de B.Wägenbaur, avocat)
   Obiectul
   Pe de o parte, anularea buletinelor de salariu ale reclamanților pentru luna iulie 2004, în măsura în care cuprind o creștere de salariu stabilită în aplicarea unei metode de adaptare anuală a remunerațiilor despre care se pretinde că este ilegală și în care această creștere nu intervine cu titlu retroactiv pentru anii 2001, 2002 și 2003, precum și, pe de altă parte, o cerere de daune interese
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 132, 28.5.2005, p. 32 (cauză înregistrată inițial la Tribunalul de Primă Instanță al Comunităților Europene cu numărul T-131/05 și transferată la Tribunalul Funcției Publice a Uniunii Europene prin Ordonanța din 15.12.2005).


title: Cauza C-445/10: Acțiune introdusă la 15 septembrie 2010 — Comisia Europeană/Republica Federală Germania

text:
               6.11.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/17

         Acțiune introdusă la 15 septembrie 2010 — Comisia Europeană/Republica Federală Germania
   (Cauza C-445/10)
   ()
   2010/C 301/25
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Egerer și A. Alcover San Pedro, Bevollmächtigte)

      Pârâtă: Republica Federală Germania

      Concluziile reclamantei

   Reclamanta solicită:

               —

               Constatarea faptului că, prin neadoptarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma complet Directivei 2007/2/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 14 martie 2007 de instituire a unei infrastructuri pentru informații spațiale în Comunitatea Europeană (Inspire) (1) sau prin necomunicarea acestora în mod complet Comisiei, Republica Federală Germania nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive;

               —

               obligarea Republicii Federale Germania la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Termenul pentru transpunerea directivei a expirat la 14 mai 2009.

      (1)  JO L 108, p. 1.


title: Cauza T-78/11 P: Recurs introdus la 7 februarie 2011 de Erika Lenz împotriva Hotărârii pronunțate la 14 decembrie 2010 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-80/09, Lenz/Comisia

text:
               2.4.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 103/25

         Recurs introdus la 7 februarie 2011 de Erika Lenz împotriva Hotărârii pronunțate la 14 decembrie 2010 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-80/09, Lenz/Comisia
   (Cauza T-78/11 P)
   2011/C 103/44
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: Erika Lenz (Osnabrück, Germania) (reprezentanți: Rechtsanwälte V. Lenz și J. Römer)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

               —

               Anularea în întregime a Hotărârii pronunțate la 14 decembrie 2010 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-80/09;

               —

               admiterea tuturor cererilor formulate în primă instanță;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului, recurenta invocă patru motive.
   1.   Primul motiv: denaturarea faptelor la punctul 29 din hotărârea atacată și încălcarea Regulamentului de procedură
   Recurenta critică Tribunalul Funcției Publice pentru că, în cuprinsul deciziei atacate, a analizat și a acceptat ca atare „motivarea” Comisiei, în condițiile în care aceasta nu era furnizată în limba germană, astfel încât recurenta nu luase efectiv cunoștință de ea. Procedând astfel, Tribunalul Funcției Publice a încălcat articolul 29 din Regulamentul său de procedură, precum și Regulamentul nr. 1 de stabilire a regimului lingvistic al Comunității Economice Europene (JO 1958, nr. 17, p. 385, Ediție specială, 01/vol. 01, p. 3). Potrivit recurentei, punctul 29 din hotărârea atacată nu constituie numai o eroare de procedură, ci și o denaturare a situației de fapt.
   2.   Al doilea motiv: prezentarea eronată a profesiei de naturopat în Germania
   Se pretinde că Tribunalul Funcției Publice a realizat o prezentare factuală greșită a tratamentului pe care îl efectuează un naturopat în Germania.
   3.   Al treilea motiv: denaturarea faptelor în ceea ce privește citarea unui martor
   Recurenta susține că Tribunalul Funcției Publice a denaturat faptele care trebuiau să conducă la audierea unui martor. La punctele 20 și 45 din hotărârea atacată, Tribunalul Funcției Publice ar fi considerat în mod greșit că cererea de rambursare avea legătură cu un anumit martor. Or, potrivit recurentei, era vorba despre obținerea mărturiei acestuia cu privire la perioada în care martorul lucra în cadrul sistemului de asigurări de boală comun instituțiilor Uniunii europene.
   4.   Al patrulea motiv: nepronunțarea asupra anumitor elemente
   Recurenta pretinde în această privință că anumite observații ale părților din cursul procedurii orale desfășurate în fața Tribunalului Funcției Publice în cauza în care s-a pronunțat hotărârea atacată nu au fost reținute și, în consecință, nu au fost apreciate.


title: Cauza C-573/10: Ordonanța Curții (Camera a cincea) din 13 iulie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Curtea de Apel Timișoara — România) — Sergiu Alexandru Micșa/Administrația Finanțelor Publice Lugoj, Direcția Generală a Finanțelor Publice Timiș, Administrația Fondului pentru Mediu [Articolul 104 alineatul (3) primul paragraf din Regulamentul de procedură — Impozite interne — Articolul 110 TFUE — Taxă pe poluare aplicată cu ocazia primei înmatriculări a autovehiculelor]

text:
               22.10.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 311/15

         Ordonanța Curții (Camera a cincea) din 13 iulie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Curtea de Apel Timișoara — România) — Sergiu Alexandru Micșa/Administrația Finanțelor Publice Lugoj, Direcția Generală a Finanțelor Publice Timiș, Administrația Fondului pentru Mediu
   (Cauza C-573/10) (1)

   (Articolul 104 alineatul (3) primul paragraf din Regulamentul de procedură - Impozite interne - Articolul 110 TFUE - Taxă pe poluare aplicată cu ocazia primei înmatriculări a autovehiculelor)
   2011/C 311/23
   Limba de procedură: româna

      Instanța de trimitere

   Curtea de Apel Timișoara

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Sergiu Alexandru Micșa

      Pârâte: Administrația Finanțelor Publice Lugoj, Direcția Generală a Finanțelor Publice Timiș, Administrația Fondului pentru Mediu

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri prelimnare — Curtea de Apel Timișoara — Înmatricularea unor vehicule de ocazie înmatriculate anterior în alte state membre — Taxă de mediu aplicată autovehiculelor cu ocazia primei lor înmatriculări într-un stat membru — Compatibilitatea reglementării naționale cu articolul 110 TFUE — Validitatea scutirii de la plata taxei, instituită pentru anumite categorii de vehicule

      Dispozitivul

   Articolul 110 TFUE trebuie interpretat în sensul că se opune ca un stat membru să instituie o taxă pe poluare aplicată autovehiculelor cu ocazia primei lor înmatriculări în acest stat membru dacă regimul acestei măsuri fiscale este astfel stabilit încât descurajează punerea în circulație, în statul membru menționat, a unor vehicule de ocazie cumpărate în alte state membre, fără însă a descuraja cumpărarea unor vehicule de ocazie având aceeași vechime și aceeași uzură de pe piața națională.

      (1)  JO C 46, 12.2.2011.


title: Cauza T-119/08: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 16 iunie 2008 — Republica Cipru/Comisia Comunităților Europene

text:
               30.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/59

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 16 iunie 2008 — Republica Cipru/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-119/08) (1)

   (2008/C 223/110)

      Limba de procedură: greaca

   Președintele Camerei întâi a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 142, 7.6.2008.


title: Cauza F-124/11: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 30 septembrie 2013 — Possanzini/Frontex (Funcție publică — Personalul Frontex — Agent temporar — Raport de evaluare a carierei care conține aprecieri negative ale validatorului necomunicate persoanei interesate — Neprelungirea unui contract încheiat pe perioadă determinată — Decizie întemeiată pe opinia validatorului — Dreptul la apărare — Încălcare — Litigiu cu caracter pecuniar — Competență de fond)

text:
               8.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 71/30

      Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 30 septembrie 2013 — Possanzini/Frontex
      (Cauza F-124/11) (1)

      (Funcție publică - Personalul Frontex - Agent temporar - Raport de evaluare a carierei care conține aprecieri negative ale validatorului necomunicate persoanei interesate - Neprelungirea unui contract încheiat pe perioadă determinată - Decizie întemeiată pe opinia validatorului - Dreptul la apărare - Încălcare - Litigiu cu caracter pecuniar - Competență de fond)
      (2014/C 71/57)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: Daniele Possanzini (Pisa, Italia) (reprezentant: S. Pappas, avocat)

         Pârâtă: Agenția Europeană pentru Gestionarea Cooperării Operative la Frontierele Externe ale Statelor Membre ale Uniunii Europene (Frontex) (reprezentanți: S. Vuorensola și H. Caniard, agenți, asistați de D. Waelbroeck și A. Duron, avocați)

         Obiectul

      Cerere de anulare a deciziei prin care se revocă decizia de prelungire a contractului de agent temporar al reclamantului

         Dispozitivul

                  1.

                  Anulează decizia din 28 martie 2011 de a nu prelungi contractul de agent temporar al domnului Possanzini, adoptată de directorul executiv al Agenției Europene pentru Gestionarea Cooperării Operative la Frontierele Externe ale Statelor Membre ale Uniunii Europene.

                  2.

                  Obligă Agenția Europeană pentru Gestionarea Cooperării Operative la Frontierele Externe ale Statelor Membre ale Uniunii Europene la plata către domnul Possanzini a sumei de 5 000 de euro cu titlu de daune interese.

                  3.

                  Agenția Europeană pentru Gestionarea Cooperării Operative la Frontierele Externe ale Statelor Membre ale Uniunii Europene suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligată să suporte cheltuielile de judecată efectuate de domnul Possanzini.

         (1)  JO C 25, 28.1.2012, p. 72.


title: Cauza T-97/14: Acțiune introdusă la 13 februarie 2014 – Harry’s New York Bar/OAPI – Harrys Pubar (HARRY’S NEW YORK BAR)

text:
               28.4.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/31

         Acțiune introdusă la 13 februarie 2014 – Harry’s New York Bar/OAPI – Harrys Pubar (HARRY’S NEW YORK BAR)
   (Cauza T-97/14)
   2014/C 129/38
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Harry’s New York Bar SA (Paris, Franța) (reprezentant: S. Arnaud, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Harrys Pubar AB (Göteborg, Suedia)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 14 noiembrie 2013 în cauzele conexate R 1045/2012-1 și R 1038/2012-1;

               —

               obligă pârâtul la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta

      Marca comunitară vizată: marca verbală „HARRY’S NEW YORK BAR” pentru produse și servicii din clasele 25, 30, 32 și 43 – cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 3 383 445

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca sau semnul invocat: mărcile suedeze înregistrate cu numerele 356 009, 320 026, 315 142 și 55 6513-1066 pentru produse și servicii din clasele 25 și 42

      Decizia diviziei de opoziție: admite în parte opoziția

      Decizia camerei de recurs: admite calea de atac în cauza R 1038/2012-1 și respinge calea de atac în cauza R 1045/2012-1

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) și a articolului 4 din Regulamentul privind marca comunitară


title: Cauza C-430/12: Ordonanța Curții (Camera a opta) din 11 iulie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Curtea de Apel Bacău — România) — Elena Luca/Casa de Asigurări de Sănătate Bacău [Articolul 99 din Regulamentul de procedură — Asigurări sociale — Libera prestare a serviciilor — Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 — Articolul 22 — Asigurare de sănătate — Îngrijiri spitalicești acordate în alt stat membru — Autorizație prealabilă — Cuantumul rambursat persoanei asigurate]

text:
               19.10.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 304/3

         Ordonanța Curții (Camera a opta) din 11 iulie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Curtea de Apel Bacău — România) — Elena Luca/Casa de Asigurări de Sănătate Bacău
   (Cauza C-430/12) (1)

   (Articolul 99 din Regulamentul de procedură - Asigurări sociale - Libera prestare a serviciilor - Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 - Articolul 22 - Asigurare de sănătate - Îngrijiri spitalicești acordate în alt stat membru - Autorizație prealabilă - Cuantumul rambursat persoanei asigurate)
   2013/C 304/04
   Limba de procedură: româna

      Instanța de trimitere

   Curtea de Apel Bacău

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Elena Luca

      Pârâtă: Casa de Asigurări de Sănătate Bacău

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Curtea de Apel Bacău — Interpretarea articolului 56 TFUE și a articolului 22 din Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 al Consiliului din 14 iunie 1971 privind aplicarea regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați, cu lucrătorii care desfășoară activități independente și cu membrii familiilor acestora care se deplasează în cadrul Comunității (JO L 149, p. 2, Ediție specială, 05/vol. 1, p. 26), cu modificările ulterioare — Reglementare națională care impune o autorizație prealabilă pentru rambursarea valorii totale a cheltuielilor efectuate pentru asistență medicală în străinătate — Stabilire a valorii rambursării cheltuielilor efectuate în alt stat membru, în lipsa unei autorizații prealabile, în funcție de criteriile statului de afiliere

      Dispozitivul

   Articolul 49 CE și articolul 22 din Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 al Consiliului din 14 iunie 1971 privind aplicarea regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați, cu lucrătorii care desfășoară activități independente și cu membrii familiilor acestora care se deplasează în cadrul Comunității, în versiunea modificată și actualizată prin Regulamentul (CE) nr. 118/97 al Consiliului din 2 decembrie 1996, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 592/2008 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 iunie 2008, nu se opun în principiu unei reglementări a unui stat membru care condiționează rambursarea integrală a cheltuielilor aferente îngrijirilor spitalicești acordate în alt stat membru de obținerea unei autorizații prealabile. În schimb, aceste articole se opun unei astfel de reglementări interpretate în sensul că exclude, în toate cazurile, rambursarea integrală de către instituția competentă a cheltuielilor aferente unor astfel de îngrijiri acordate fără autorizație prealabilă.
   Atunci când un refuz al rambursării, motivat numai de absența autorizației prealabile, a cheltuielilor aferente îngrijirilor spitalicești acordate în alt stat membru și achitate de persoana asigurată nu este, ținând seama de împrejurările specifice, întemeiat, cheltuielile aferente îngrijirilor menționate trebuie rambursate de instituția competentă persoanei asigurate în cauză în limita cuantumului stabilit de legislația acestui stat membru. În situația în care cuantumul respectiv este inferior celui care ar fi rezultat din aplicarea legislației în vigoare în statul membru al cărui rezident este asiguratul în cazul spitalizării sale în acest din urmă stat, instituția competentă trebuie să acorde în plus o rambursare suplimentară corespunzătoare diferenței dintre aceste două valori, în limita cheltuielilor efectuate în realitate.
   Atunci când un astfel de refuz este întemeiat, persoana asigurată poate solicita, în temeiul articolului 49 CE, rambursarea cheltuielilor aferente îngrijirilor spitalicești numai în limita acoperirii garantate de regimul de asigurări de sănătate la care este afiliată.

      (1)  JO C 399, 22.12.2012.


title: Cauzele conexate C-428/06 — C-434/06: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 11 septembrie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco (Spania)) — Unión General de Trabajadores de La Rioja (UGT-Rioja) (C-428/06), Comunidad Autónoma de La Rioja (C-429/06)/Juntas Generales del Territorio Histórico de Vizcaya, Diputación Foral de Vizcaya, Cámara de Comercio, Industria y Navegación de Bilbao, Confederación Empresarial Vasca (Confebask), și Comunidad Autónoma de La Rioja (C-430/06), Comunidad Autónoma de Castilla y León (C-433/06)/Diputación Foral de Álava, Juntas Generales de Álava, Confederación Empresarial Vasca (Confebask), și Comunidad Autónoma de La Rioja (C-431/06), Comunidad Autónoma de Castilla y León (C-432/06)/Diputación Foral de Guipúzcoa, Juntas Generales de Guipúzcoa, Confederación Empresarial Vasca (Confebask), et Comunidad Autónoma de Castilla y León (C-434/06)/Diputación Foral de Vizcaya, Juntas Generales del Territorio Histórico de Vizcaya, Cámara de Comercio, Industria y Navegación de Bilbao, Confederación Empresarial Vasca (Confebask) (Ajutoare de stat — Măsuri fiscale adoptate de o colectivitate regională sau locală — Caracter selectiv)

text:
               8.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 285/6

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 11 septembrie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco (Spania)) — Unión General de Trabajadores de La Rioja (UGT-Rioja) (C-428/06), Comunidad Autónoma de La Rioja (C-429/06)/Juntas Generales del Territorio Histórico de Vizcaya, Diputación Foral de Vizcaya, Cámara de Comercio, Industria y Navegación de Bilbao, Confederación Empresarial Vasca (Confebask), și Comunidad Autónoma de La Rioja (C-430/06), Comunidad Autónoma de Castilla y León (C-433/06)/Diputación Foral de Álava, Juntas Generales de Álava, Confederación Empresarial Vasca (Confebask), și Comunidad Autónoma de La Rioja (C-431/06), Comunidad Autónoma de Castilla y León (C-432/06)/Diputación Foral de Guipúzcoa, Juntas Generales de Guipúzcoa, Confederación Empresarial Vasca (Confebask), et Comunidad Autónoma de Castilla y León (C-434/06)/Diputación Foral de Vizcaya, Juntas Generales del Territorio Histórico de Vizcaya, Cámara de Comercio, Industria y Navegación de Bilbao, Confederación Empresarial Vasca (Confebask)
   (Cauzele conexate C-428/06 — C-434/06) (1)

   (Ajutoare de stat - Măsuri fiscale adoptate de o colectivitate regională sau locală - Caracter selectiv)
   (2008/C 285/08)
   Limba de procedură: spaniola
   Instanța de trimitere
   Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco (Spania)
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Unión General de Trabajadores de la Rioja UGT-RIOJA (UGT-Rioja) (C-428/06), Comunidad Autónoma de La Rioja (C-429/06), Comunidad Autónoma de La Rioja (C-430/06), Comunidad Autónoma de Castilla y León (C-433/06), Comunidad Autónoma de La Rioja (C-431/06), Comunidad Autónoma de Castilla y León (C 432/06), Comunidad Autónoma de Castilla y León (C-434/06)

      Pârâți: Juntas Generales del Territorio Histórico de Vizcaya, Diputación Foral de Vizcaya, Cámara de Comercio, Industria y Navegación de Bilbao, Confederación Empresarial Vasca (Confebask), Diputación Foral de Álava, Juntas Generales de Álava, Diputación Foral de Guipúzcoa, Juntas Generales de Guipúzcoa, Juntas Generales del Territorio Histórico de Vizcaya, Cámara de Comercio, Industria y Navegación de Bilbao
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco — Ajutoare de stat — Interpretarea articolului 87 alineatul (1) CE — Măsuri fiscale adoptate de către o entitate infrastatală — Cotă de impozitare redusă în raport cu cota națională și introducerea unor deduceri fiscale specifice
   Dispozitivul
   Articolul 87 alineatul (1) CE trebuie interpretat în sensul că, pentru a aprecia caracterul selectiv al unei măsuri, se ia în considerare autonomia instituțională, procedurală și economică de care se bucură autoritatea care adoptă această măsură. Instanței de trimitere, singura competentă să identifice dreptul național aplicabil și să îl interpreteze, precum și să aplice dreptul comunitar în cadrul litigiilor cu care este sesizată, îi revine sarcina de a verifica dacă Territorios Históricos și Comunitatea autonomă a Țării Bascilor se bucură de o astfel de autonomie, ceea ce ar avea drept consecință că normele adoptate în limitele competențelor care sunt acordate acestor entități intrastatale prin Constituția spaniolă din 1978 și prin alte dispoziții de drept spaniol nu au un caracter selectiv în sensul noțiunii de ajutor de stat astfel cum este prevăzută la articolul 87 alineatul (1) CE.

      (1)  JO C 326, 30.12.2006.


title: Cauza C-363/06: Ordonanța Curții din 20 februarie 2008 — Comunidad Autónoma de Valencia — Generalidad Valenciana/Comisia Comunităților Europene (Recurs — Articolul 119 din Regulamentul de procedură — Articolul 19 din Statutul Curții de Justiție — Reprezentare prin avocat — Respectare a cerințelor esențiale ale normelor de procedură — Principiul nediscriminării — Recurs în parte vădit inadmisibil și în parte vădit nefondat)

text:
               24.5.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 128/15

         Ordonanța Curții din 20 februarie 2008 — Comunidad Autónoma de Valencia — Generalidad Valenciana/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza C-363/06) (1)

   (Recurs - Articolul 119 din Regulamentul de procedură - Articolul 19 din Statutul Curții de Justiție - Reprezentare prin avocat - Respectare a cerințelor esențiale ale normelor de procedură - Principiul nediscriminării - Recurs în parte vădit inadmisibil și în parte vădit nefondat)
   (2008/C 128/25)
   Limba de procedură: spaniola
   Părțile

      Recurentă: Comunidad Autónoma de Valencia — Generalidad Valenciana (reprezentanți: C. Fernaández Vicién, I. Moreno-Tapia Rivas, doamna M. J. Rodríguez Blasco, abogadas și J.V. Sánchez-Tarazaga Marcelino)

      Intervenient în susținerea recurentei: Regatul Spaniei (reprezentant: N. Días Abad)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: F. Castillo de la Torre și L. Escobar Guerrero, agenți)

      Intervenientă în susținerea intimatei: Republica Italiană (reprezentanți: I. M. Braguglia, agent și P. Gentili, avvocato dello Stato)
   Obiectul
   Recurs declarat împotriva ordonanței Tribunalului de Primă Instanță (Camera a doua) din 5 iulie 2006, Comunidad Autónoma de Valencia — Generalidad Valenciana/Comisia (T-357/05) prin care Tribunalul a respins ca vădit inadmisibilă acțiunea reclamantei având ca obiect anularea Deciziei C(2005)1867 final a Comisiei din 27 iunie 2005 de reducere a contribuției financiare acordate inițial de Fondul de coeziune pentru grupul de proiecte nr. 97/11/61/028 privind colectarea și tratarea apelor reziduale pe coasta mediteraneană a Comunidad Autónoma de Valencia (Spania) — Reprezentare prin avocat — Articolul 19 din Statutul Curții
   Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Comunidad Autónoma de Valencia — Generalidad Valenciana la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 261, 28.10.2006.


title: Cauza T-479/16: Hotărârea Tribunalului din 28 iunie 2017 – Colgate-Palmolive/EUIPO (AROMASENSATIONS) [„Marcă a Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative AROMASENSATIONS — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) și alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               21.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 277/44

         Hotărârea Tribunalului din 28 iunie 2017 – Colgate-Palmolive/EUIPO (AROMASENSATIONS)
   (Cauza T-479/16) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative AROMASENSATIONS - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) și alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2017/C 277/65)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Colgate-Palmolive Co. (New York, New York, Statele Unite) (reprezentanți: M. Zintler și A. Stolz, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: A. Folliard-Monguiral și M. Simandlova, agenți)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 6 iunie 2016 (cauza R 2482/2015-2) privind o cerere de înregistrare a semnului figurativ AROMASENSATIONS ca marcă a Uniunii Europene

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Colgate-Palmolive Co. la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 383, 17.10.2016.


               16.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 216/12

         Acțiune introdusă la 17 decembrie 2015 de către Autoritatea AELS de Supraveghere împotriva Islandei
   (Cauza E-34/15)
   (2016/C 216/09)
   La data de 17 decembrie 2015, Autoritatea AELS de Supraveghere, reprezentată de Carsten Zatschler, Øyvind Bø și Íris Ísberg, în calitate de agenți ai Autorității AELS de Supraveghere, Rue Belliard 35, 1040 Bruxelles, Belgia, a introdus o acțiune împotriva Islandei la Curtea de Justiție a AELS.
   Autoritatea AELS de Supraveghere solicită Curții de Justiție a AELS:

               1.

               să constate că Islanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul actului menționat la punctul 1a din capitolul XXIV al anexei II la Acordul privind Spațiul Economic European (Directiva 2012/46/UE a Comisiei din 6 decembrie 2012 de modificare a Directivei 97/68/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la măsurile împotriva emisiei de poluanți gazoși și de pulberi provenind de la motoarele cu ardere internă care urmează să fie instalate pe echipamentele mobile fără destinație rutieră), astfel cum a fost adaptat la acord prin Protocolul 1 la acesta, și în temeiul articolului 7 din acord, prin faptul că nu a adoptat măsurile necesare pentru a transpune actul în termenul prevăzut sau, în orice caz, prin faptul că nu a informat Autoritatea AELS de Supraveghere în acest sens;

               2.

               să dispună suportarea cheltuielilor de judecată de către Islanda.

      Situația de fapt și de drept și motivele invocate

               —

               Cererea se referă la nerespectarea de către Islanda, până la data de 13 iulie 2015, a avizului motivat emis de Autoritatea AELS de Supraveghere la 13 mai 2015 referitor la faptul că statul islandez nu a transpus în ordinea sa juridică Directiva 2012/46/UE a Comisiei din 6 decembrie 2012 de modificare a Directivei 97/68/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la măsurile împotriva emisiei de poluanți gazoși și de pulberi provenind de la motoarele cu ardere internă care urmează să fie instalate pe echipamentele mobile fără destinație rutieră („actul”), astfel cum este menționată la punctul 1a din capitolul XXIV al anexei II la Acordul privind Spațiul Economic European și astfel cum a fost adaptată la acord prin Protocolul 1 la acesta.

               —

               Autoritatea AELS de Supraveghere susține că, prin faptul că nu a adoptat, în termenul prevăzut, măsurile necesare pentru transpunerea actului menționat, Islanda nu și-a respectat obligațiile care îi revin în temeiul actului și al articolului 7 din Acordul privind SEE.


title: Cauza T-681/13: Ordonanța Tribunalului din 26 februarie 2016 – Colomer Italy/OAPI – Farmaca International (INTERCOSMO ESTRO) („Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Retragerea cererii de înregistrare — Nepronunțare asupra fondului”)

text:
               25.4.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 145/28

         Ordonanța Tribunalului din 26 februarie 2016 – Colomer Italy/OAPI – Farmaca International (INTERCOSMO ESTRO)
   (Cauza T-681/13) (1)

   ((„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Retragerea cererii de înregistrare - Nepronunțare asupra fondului”))
   (2016/C 145/35)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Colomer Italy SpA (Sala Bolognese, Italia) (reprezentanți: M. Ricolfi, F. Tarocco și C. Mezzetti, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: P. Bullock și N. Bambara, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă în faţa Tribunalului: Farmaca International SpA (Torino, Italia) (reprezentanți: M. Caramelli și S. Fierro, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 3 octombrie 2013 (cauza R 1186/2012-1), privind o procedură de opoziție între Farmaca International SpA și Colomer Italy SpA

      Dispozitivul

               1)

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2)

               Obligă Colomer Italy SpA și Farmaca International SpAsă suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și, fiecare, câte jumătate din cheltuielile de judecată ale Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale).

      (1)  JO C 78, 15.3.2014.


title: Cauza T-781/14: Acțiune introdusă la 20 noiembrie 2014 – TVR Automotive/OAPI – Cardoni (TVR ENGINEERING)

text:
               26.1.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 26/42

         Acțiune introdusă la 20 noiembrie 2014 – TVR Automotive/OAPI – Cardoni (TVR ENGINEERING)
   (Cauza T-781/14)
   (2015/C 026/54)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: TVR Automotive Ltd (Whiteley, Regatul Unit) (reprezentanți: A. von Mühlendahl și H. Hartwig, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Fabio Cardoni (Milano, Italia)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Solicitantul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: cererea de înregistrare nr. 11 132 602

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a OAPI din 8 septembrie 2014 în cauza R 2532/2013-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea OAPI și a domnului Cardoni, în cazul în care intervine în prezenta procedură, la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza F-152/15: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 10 martie 2016 – Kozak/Comisia (Funcție publică — Concurs general EPSO/AD/293/14 — Decizie a juriului de a nu admite candidatul să susțină probele la centrul de evaluare — Cerere de reexaminare — Nouă decizie a juriului de confirmare a primei sale decizii — Comunicare de către EPSO a unui răspuns motivat — Act pur confirmativ — Termen de introducere a acțiunii — Inadmisibilitate vădită — Articolul 81 din Regulamentul de procedură)

text:
               25.4.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 145/37

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 10 martie 2016 – Kozak/Comisia
   (Cauza F-152/15)
   ((Funcție publică - Concurs general EPSO/AD/293/14 - Decizie a juriului de a nu admite candidatul să susțină probele la centrul de evaluare - Cerere de reexaminare - Nouă decizie a juriului de confirmare a primei sale decizii - Comunicare de către EPSO a unui răspuns motivat - Act pur confirmativ - Termen de introducere a acțiunii - Inadmisibilitate vădită - Articolul 81 din Regulamentul de procedură))
   (2016/C 145/44)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Małgorzata Kozak (Varșovia, Polonia) (reprezentant: J. Łojkowska-Paprocka, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei EPSO de a nu o admite pe reclamantă la proba de evaluare din cadrul concursului EPSO/AD/293/14.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca vădit inadmisibilă.

               2)

               Doamna Kozak suportă propriile cheltuieli de judecată.


title: Cauza C-603/14 P: Hotărârea Curții (Camera a noua) din 10 decembrie 2015 – El Corte Inglés, SA/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) [Recurs — Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii verbale The English Cut — Opoziția titularului mărcilor naționale și comunitare verbale și figurative care conțin elementele verbale „El Corte Inglés” — Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (5) — Risc ca publicul vizat să realizeze o asociere cu o marcă care beneficiază de renume — Grad de similitudine necesar]

text:
               8.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 48/6

         Hotărârea Curții (Camera a noua) din 10 decembrie 2015 – El Corte Inglés, SA/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   (Cauza C-603/14 P) (1)

   ([Recurs - Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii verbale The English Cut - Opoziția titularului mărcilor naționale și comunitare verbale și figurative care conțin elementele verbale „El Corte Inglés” - Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (5) - Risc ca publicul vizat să realizeze o asociere cu o marcă care beneficiază de renume - Grad de similitudine necesar])
   (2016/C 048/08)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Recurentă: El Corte Inglés, SA (reprezentant: J. Rivas Zurdo, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: J. Crespo Carrillo, agent)

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Hotărârea Tribunalului Uniunii Europene din 15 octombrie 2014, El Corte Inglés/OAPI – English Cut (The English Cut) (T-515/12, EU:T:2014:882), în măsura în care prin aceasta se stabilește că din faptul că semnele în conflict nu prezintă un grad de similitudine suficient pentru a determina aplicarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară rezultă că nici condițiile de aplicare a alineatului (5) al acestui articol nu erau, prin urmare, întrunite în speță.

               2)

               Respinge în rest recursul.

               3)

               Trimite cauza spre rejudecare Tribunalului Uniunii Europene.

               4)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.

      (1)  JO C 107, 30.3.2015.


title: Cauza T-477/09: Acțiune introdusă la 30 noiembrie 2009 — ATB Norte/OAPI — Bricocenter Italia (BRICO CENTER)

text:
               30.1.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 24/66

         Acțiune introdusă la 30 noiembrie 2009 — ATB Norte/OAPI — Bricocenter Italia (BRICO CENTER)
   (Cauza T-477/09)
   2010/C 24/116
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: ATB Norte, SL (Burgos, Spania) (reprezentanți: P. López Ronda, G. Macías Bonilla, H. L. Curtis-Oliver și G. Marín Raigal, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Bricocenter Italia Srl [Rozzano Milanofiori (Milano), Italia]

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei R 1008/2008-4 a Camerei a patra de recurs a OAPI din 24 septembrie 2009.

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: Bricocenter S.r.l..

      Marca comunitară vizată: marca figurativă care conține elementul verbal „BRICOCENTER” (cererea de înregistrare nr. 4 934 121), pentru servicii din clasa 35.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: reclamanta.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: Mărcile figurative comunitare care conțin elementele verbale „CENTROS DE BRICOLAGE BRICOCENTRO” (nr. 3 262 623) și „ATB CENTROS DE BRICOLAGE BRICOCENTRO” (nr. 989 046), pentru servicii din clasele 35, 37 și 39.

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția.

      Decizia camerei de recurs: anulează decizia atacată și respinge opoziția.

      Motivele invocate: interpretarea și aplicarea incorectă a articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-20/10: Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 11 noiembrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunale di Trani — Italia) — Vino Cosimo Damiano/Poste Italiane SpA [Articolul 104 alineatul (3) din Regulamentul de procedură — Politica socială — Directiva 1999/70/CE — Clauzele 3 și 8 din Acordul-cadru privind munca pe durată determinată — Contracte de muncă pe durată determinată în sectorul public — Prim sau unic contract — Obligația de a indica motivele obiective — Eliminare — Regres al nivelului general de protecție al lucrătorilor — Principiul nediscriminării — Articolele 82 CE și 86 CE]

text:
               26.2.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/14

         Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 11 noiembrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunale di Trani — Italia) — Vino Cosimo Damiano/Poste Italiane SpA
   (Cauza C-20/10) (1)

   (Articolul 104 alineatul (3) din Regulamentul de procedură - Politica socială - Directiva 1999/70/CE - Clauzele 3 și 8 din Acordul-cadru privind munca pe durată determinată - Contracte de muncă pe durată determinată în sectorul public - Prim sau unic contract - Obligația de a indica motivele obiective - Eliminare - Regres al nivelului general de protecție al lucrătorilor - Principiul nediscriminării - Articolele 82 CE și 86 CE)
   2011/C 63/26
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale di Trani

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Vino Cosimo Damiano

      Pârâtă: Poste Italiane SpA

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Tribunale di Trani — Interpretarea clauzei 3 și a clauzei 8 punctul 3 din anexa la Directiva 1999/70/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 privind Acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP (JO L 175, p. 43, Ediție specială, 05/vol. 5, p. 129) — Compatibilitate a unei norme interne de validare în cadrul ordinii juridice naționale a unei clauze care nu specifică motivul încheierii unui contract de muncă pe durată determinată pentru angajarea de lucrători în cadrul SpA Poste Italiane

      Dispozitivul

               1.

               Clauza 8 punctul 3 din Acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat la 18 martie 1999, inclus în anexa la Directiva 1999/70/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 privind Acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată încheiat între CES, UNICE și CEEP, trebuie interpretată în sensul că nu se opune unei reglementări naționale, precum cea prevăzută la articolul 2 alineatul 1bids din Decretul legislativ nr. 368 referitor la punerea în aplicare a Directivei 1999/70/CE privind Acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată încheiat între CES, UNICE și CEEP (decreto legislativo n. 368, attuazione della direttiva 1999/70/CE relativa all’accordo quadro sul lavoro a tempo determinato concluso dall’UNICE, dal CEEP e dal CES) din 6 septembrie 2001, care, spre deosebire de regimul aplicabil anterior intrării în vigoare a decretului sus-menționat, permite unei întreprinderi precum Poste Italiane SpA să încheie, în anumite condiții, un prim sau unic contract de muncă pe durată determinată cu un lucrător precum domnul Vino, fără a fi obligată să indice motivele obiective care justifică încheierea unui contract pe o astfel de durată, atât timp cât reglementarea în cauză nu este legată de punerea în aplicare a acordului-cadru. În această privință, este lipsit de relevanță faptul că obiectivul urmărit de reglementarea respectivă nu este unul demn de a beneficia de protecție cel puțin echivalentă protecției lucrătorilor pe durată nedeterminată stabilite de acordul-cadru menționat.

               2.

               În mod vădit, Curtea de Justiție a Uniunii Europene nu este competentă să răspundă la a patra întrebare preliminară adresată de Tribunale di Trani (Italia).

               3.

               A cincea întrebare preliminară adresată de Tribunale di Trani este vădit inadmisibilă.

      (1)  JO C 134, 22.5.2010.


title: Cauza C-356/07: Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Italia) la 31 iulie 2007 — Bayer SpA/Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA) și Ministero della Salute

text:
               20.10.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 247/11

         Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Italia) la 31 iulie 2007 — Bayer SpA/Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA) și Ministero della Salute
   (Cauza C-356/07)
   (2007/C 247/14)
   Limba de procedură: italiana
   Instanța de trimitere
   Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Bayer SpA

      Pârâți: Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA) și Ministero della Salute
   Întrebările preliminare

               1)

               După prevederile articolelor 2 și 3 [din Directiva 89/105/CEE (1)], care reglementează raporturile dintre autoritățile publice ale unui stat membru și întreprinderile farmaceutice — în sensul că stabilirea prețului unui medicament sau creșterea acestuia se efectuează conform indicațiilor furnizate de către autoritățile menționate, dar în măsura în care autoritatea responsabilă le acceptă, deci în baza unui dialog între întreprinderi și autoritățile care răspund de controlul cheltuielilor farmaceutice —, articolul 4 alineatul (1) reglementează „blocarea prețului tuturor medicamentelor sau al anumitor categorii de medicamente”, concepută ca o măsură cu caracter general care trebuie revăzută, cel puțin o dată pe an, pentru a se decide menținerea sau nu a acesteia, ținând cont de condițiile macroeconomice existente în statul membru.
               Dispoziția atribuie autorităților competente un termen de 90 de zile pentru a acționa și prevede că acestea trebuie să anunțe, la expirarea acestui termen, care sunt creșterile sau reducerile prețurilor care s-au efectuat, dacă este cazul.
               În măsura în care se referă la „reducerile care se efectuează, dacă este cazul”, această dispoziție trebuie interpretată în sensul că, pe lângă măsura generală care constă în blocarea prețurilor la toate sau la anumite categorii de medicamente, autorizează de asemenea o altă măsură generală care constă în posibilitatea unei reduceri a prețurilor la toate sau la anumite categorii de medicamente sau sintagma „reduceri […] dacă este cazul” se referă în mod exclusiv la medicamentele care sunt deja supuse blocării prețurilor?

               2)

               În măsura în care impune autorităților competente ale unui stat membru să verifice, cel puțin o dată pe an, în cazul blocării prețurilor, dacă menținerea acestei blocări este justificată de condițiile macroeconomice, articolul 4 alineatul (1) poate fi interpretat în sensul că, dacă reducerea prețurilor este admisă ca răspuns la prima întrebare, este posibilă recurgerea la această măsură chiar de mai multe ori în cursul unui an și aceasta timp de mai mulți ani (începând cu 2002 și până în 2010)?

               3)

               În sensul articolului 4 sus-menționat — ce trebuie citit în lumina considerentelor din directivă conform cărora scopul principal al măsurilor de control al prețurilor la medicamente este „promovarea sănătății publice prin asigurarea de stocuri disponibile adecvate de medicamente la un cost rezonabil” și evitarea discrepanțelor existente între aceste măsuri, care „pot împiedica sau denatura comerțul intracomunitar cu medicamente” — poate fi considerată ca fiind compatibilă cu legislația comunitară adoptarea de măsuri care fac referire la cuantumuri ale cheltuielilor doar „estimate”, mai degrabă decât „stabilite” (această întrebare se referă la ambele situații)?

               4)

               Cerințele referitoare la respectarea plafoanelor pentru cheltuielile farmaceutice pe care fiecare stat membru este competent să le stabilească trebuie să aibă legătură în mod special numai cu cheltuielile farmaceutice sau este posibil să se considere că statele membre au puterea discreționară de a ține totuși cont și de datele referitoare la alte cheltuieli sanitare?

               5)

               Principiile transparenței și participării întreprinderilor interesate la măsuri de blocare sau de reducere generalizată a prețurilor la medicamente, principii ce decurg din directivă, trebuie interpretate în sensul că este necesar să se prevadă întotdeauna și în orice caz o posibilitate de derogare de la prețul impus [articolul 4 alineatul (2) din directivă] și o participare concretă a întreprinderii solicitante, cu consecința necesității pentru administrație de a motiva eventualul refuz?

      (1)  Directiva 89/105/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1988 privind transparența măsurilor care reglementează stabilirea prețurilor medicamentelor de uz uman și includerea acestora în domeniul de aplicare al sistemelor naționale de asigurări de sănătate (JO L 40, p. 8, Ediție specială, 05/vol. 2, p. 84).


title: Cauza C-481/07 P: Recurs introdus la 2 noiembrie 2007 de SELEX Sistemi Integrati SpA, fostă Alenia Marconi Systems SpA, împotriva ordonanței Tribunalului de Primă Instanță (Camera a doua) pronunțate la 29 august 2007 în cauza T-186/05, SELEX Sistemi Integrati SpA/Comisia Comunităților Europene

text:
               9.2.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 37/2

         Recurs introdus la 2 noiembrie 2007 de SELEX Sistemi Integrati SpA, fostă Alenia Marconi Systems SpA, împotriva ordonanței Tribunalului de Primă Instanță (Camera a doua) pronunțate la 29 august 2007 în cauza T-186/05, SELEX Sistemi Integrati SpA/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza C-481/07 P)
   (2008/C 37/02)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Recurentă: SELEX Sistemi Integrati SpA, fostă Alenia Marconi Systems SpA (reprezentanți: F. Sciaudone, R. Sciaudone și A. Neri, avvocati)

      Cealaltă part în proces: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile recurentei

               —

               anularea ordonanței Tribunalului de Primă Instanță din 29 august 2007 în cauza T-186/05 și trimiterea cauzei Tribunalului în vederea judecării pe fond în lumina indicațiilor pe care Curtea le va furniza;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată aferente prezentei proceduri, precum și a celor aferente cauzei T-186/05.

         Motivele și principalele argumente
   În susținerea concluziilor sale, recurenta invocă:

               a)

               excluderea în mod eronat din noțiunea de prejudiciu reparabil a onorariilor de avocat suportate în cadrul cauzei T-155/04. În opinia recurentei, Tribunalul:

                           —

                           a considerat în mod eronat acțiunea în despăgubiri ca fiind o tentativă de „răsturnare a deciziei privind cheltuielile de judecată stabilită în hotărârea” privind cauza T-155/04;

                           —

                           a interpretat în mod eronat articolul 87 și următoarele din Regulamentul de procedură al Tribunalului în raport cu principiile în materia reparării prejudiciului;

                           —

                           a reținut în mod eronat că jurisprudența Montorio ar fi aplicabilă în cauza în discuție;

               b)

               eroarea Tribunalului de a fi exclus din noțiunea de prejudiciu reparabil onorariile de avocat suportate în cadrul procedurii administrative precontencioase. Eroarea Tribunalului constă, în opinia recurentei, în interpretarea și aplicarea articolului 87 și următoarele din Regulamentul de procedură în raport cu o speță privind o acțiune în despăgubiri, care este cu totul străină domeniului de aplicare al acestora;

               c)

               denaturarea și deformarea elementelor de probă prezentate de către recurentă. Tribunalul nu ar fi analizat în mod corect dosarul prezentat de recurentă și anexele cuprinse în acesta;

               d)

               caracterul ilogic și contradictoriu al motivării și încălcarea jurisprudenței comunitare în materie de reparare a prejudiciului. În fapt, Tribunalul nu a aplicat în mod corect principiile enunțate în hotărârile Mulder și alții/Consiliul și Comisia (cauzele conexate C-104/89 și C-37/90) (1) și Agraz și alții/Comisia (cauza C-243/05 P) (2)

               e)

               încălcarea articolului 44 din Regulamentul de procedură al Tribunalului. În opinia recurentei, dintr-o interpretare corectă a acestei dispoziții nu rezultă că cererea trebuie să conțină „în mod necesar” probele propuse, ci că, dimpotrivă, dispoziția se întemeiază pe conceptul de „posibilitate”, în sensul obligării părții să prezinte probele numai atunci când acest fapt este posibil;

               f)

               lipsa motivării privind repararea prejudiciului suferit de recurentă prin încălcarea principiului duratei rezonabile a procedurii administrative. În fapt, Tribunalul nu a motivat respingerea cererii de despăgubire privind această încălcare specifică invocată de recurentă;

               g)

               deformarea argumentelor și a elementelor de probă, precum și motivarea ilogică și contrară jurisprudenței comunitare în materia reparării prejudiciului moral. Tribunalul nu putea utiliza argumentele care priveau în mod exclusiv excluderea sau neatribuirea contractelor de achiziții publice de bunuri pentru a respinge cererea de despăgubire referitoare la încălcarea principiului duratei rezonabile a procedurii administrative sau la încălcarea obligațiilor de supraveghere din partea Comisiei.

      (1)  Hotărârea din 27 ianuarie 2000, Rec., p. I-203.

      (2)  Hotărârea din 9 noiembrie 2006, Rec., p. I-10833.


title: Cauza C-429/11 P: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 11 iulie 2013 — Gosselin Group NV/Comisia Europeană, Stichting Administratiekantoor Portielje [Recurs — Concurență — Înțelegeri — Articolele 81 CE și 53 din Acordul privind SEE — Piața serviciilor de mutări internaționale din Belgia — Stabilirea directă și indirectă a prețurilor, împărțirea pieței și manipularea procedurilor de depunere a ofertelor — Calificare — Restrângere a concurenței în funcție de obiect — Obligația de motivare — Orientări privind efectul asupra comerțului dintre statele membre — Valoare juridică — Obligația de a defini piața relevantă — Întindere — Orientări privind calcularea amenzilor (2006) — Proporție din valoarea vânzărilor — Gravitatea încălcării — Circumstanțe atenuante — Obligația de motivare — Regulamentul (CE) nr. 1/2003 — Articolul 25 — Prescripție — Încălcare repetată]

text:
               31.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/8

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 11 iulie 2013 — Gosselin Group NV/Comisia Europeană, Stichting Administratiekantoor Portielje
   (Cauza C-429/11 P) (1)

   (Recurs - Concurență - Înțelegeri - Articolele 81 CE și 53 din Acordul privind SEE - Piața serviciilor de mutări internaționale din Belgia - Stabilirea directă și indirectă a prețurilor, împărțirea pieței și manipularea procedurilor de depunere a ofertelor - Calificare - Restrângere a concurenței în funcție de obiect - Obligația de motivare - Orientări privind efectul asupra comerțului dintre statele membre - Valoare juridică - Obligația de a defini piața relevantă - Întindere - Orientări privind calcularea amenzilor (2006) - Proporție din valoarea vânzărilor - Gravitatea încălcării - Circumstanțe atenuante - Obligația de motivare - Regulamentul (CE) nr. 1/2003 - Articolul 25 - Prescripție - Încălcare repetată)
   2013/C 252/11
   Limba de procedură: olandeza

      Părțile

      Recurentă: Gosselin Group NV (reprezentanți: F. Wijckmans, H. Burez și S. De Keer, avocați)

      Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Bouquet, F. Ronkes Agerbeek, agenți), Stichting Administratiekantoor Portielje

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 16 iunie 2011, Gosselin Group/Comisia (T-208/08) și Stichting Administratiekantoor Portielje (T-209/08), prin care Tribunalul, în cauza T-208/08, a anulat Decizia C(2008) 926 final a Comisiei din 11 martie 2008 privind o procedură în temeiul articolului 81 [CE] și al articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/38.543 — Servicii de mutări internaționale), în măsura în care se constată că Gosselin Group NV a participat la o încălcare a articolului 81 alineatul (1) CE în perioada cuprinsă între 30 octombrie 1993 și 14 noiembrie 1996, iar, în cauza T-209/08, a anulat Decizia C(2008) 926, astfel cum a fost modificată prin Decizia C(2009) 5810, în măsura în care privește Stichting Administratiekantoor Portielje

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Obligă Gosselin Group NV la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 331 din 12.11.2011.


title: Cauza C-100/12: Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 4 iulie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte — Italia) — Fastweb SpA/Azienda Sanitaria Locale di Alessandria (Contracte de achiziții publice — Directiva 89/665/CEE — Cale de atac în materie de contracte de achiziții publice — Cale de atac formulată de către un ofertant a cărui ofertă nu a fost reținută împotriva unei decizii de atribuire a unui contract — Cale de atac întemeiată pe motivul că oferta selecționată nu ar fi conformă cu specificațiile tehnice ale contractului — Acțiune incidentă a adjudecatarului întemeiată pe nerespectarea anumitor specificații tehnice ale contractului în ceea ce privește oferta prezentată de ofertantul care a formulat această cale de atac — Oferte, dintre care niciuna nu este conformă cu specificațiile tehnice ale contractului — Jurisprudență națională care impune examinarea prealabilă a acțiunii incidente și, dacă aceasta este fondată, declararea inadmisibilității acțiunii principale fără o examinare pe fond — Compatibilitate cu dreptul Uniunii)

text:
               24.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 245/3

         Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 4 iulie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte — Italia) — Fastweb SpA/Azienda Sanitaria Locale di Alessandria
   (Cauza C-100/12) (1)

   (Contracte de achiziții publice - Directiva 89/665/CEE - Cale de atac în materie de contracte de achiziții publice - Cale de atac formulată de către un ofertant a cărui ofertă nu a fost reținută împotriva unei decizii de atribuire a unui contract - Cale de atac întemeiată pe motivul că oferta selecționată nu ar fi conformă cu specificațiile tehnice ale contractului - Acțiune incidentă a adjudecatarului întemeiată pe nerespectarea anumitor specificații tehnice ale contractului în ceea ce privește oferta prezentată de ofertantul care a formulat această cale de atac - Oferte, dintre care niciuna nu este conformă cu specificațiile tehnice ale contractului - Jurisprudență națională care impune examinarea prealabilă a acțiunii incidente și, dacă aceasta este fondată, declararea inadmisibilității acțiunii principale fără o examinare pe fond - Compatibilitate cu dreptul Uniunii)
   2013/C 245/05
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Fastweb SpA

      Pârâtă: Azienda Sanitaria Locale di Alessandria

      Cu participarea: Telecom Italia SpA, Path-Net SpA

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte — Interpretarea Directivei 89/665/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1989 privind coordonarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative privind aplicarea procedurilor care vizează căile de atac față de atribuirea contractelor de achiziții publice de produse și a contractelor publice de lucrări (JO L 395, p. 33, Ediție specială, 06/vol. 1, p. 237), astfel cum a fost modificată prin Directiva 2007/66/CE (JO L 335, p. 31) — Principiile egalității de tratament, nediscriminării și protecției concurenței — Normă jurisprudențială națională care prevede că instanța națională sesizată cu o acțiune în anularea actului de atribuire a contractului de achiziții publice și cu o acțiune incidentă care vizează contestarea participării la procedura de atribuire a candidatului care nu a fost reținut și care este reclamantul principal se poate pronunța pe fondul acțiunii principale numai dacă acțiunea incidentă nu este fondată — Cerere de ofertă restrânsă cu numai doi participanți care nu au depus oferte admisibile

      Dispozitivul

   Articolul 1 alineatul (3) din Directiva 89/665/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1989 privind coordonarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative privind aplicarea procedurilor care vizează căile de atac față de atribuirea contractelor de achiziții publice de produse și a contractelor publice de lucrări, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2007/66/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 decembrie 2007, trebuie interpretat în sensul că, dacă, în cadrul unei proceduri privind o cale de atac, adjudecatarul, care a obținut contractul și a formulat o cale de atac incidentă, ridică o excepție de inadmisibilitate întemeiată pe lipsa calității procesuale active a ofertantului care a formulat această cale de atac pentru motivul că oferta pe care acesta din urmă o prezentase ar fi trebuit să fie înlăturată de autoritatea contractantă din cauza neconformității sale cu specificațiile tehnice definite de autoritatea contractantă în caietul de sarcini, dispoziția menționată se opune ca această cale de atac să fie declarată inadmisibilă în urma examinării prealabile a excepției de inadmisibilitate menționate fără o pronunțare cu privire la conformitatea cu respectivele specificații tehnice atât a ofertei adjudecatarului, care a obținut contractul, cât și a celei a ofertantului care a formulat calea de atac principală.

      (1)  JO C 151, 26.5.2012.


title: Cauza C-26/16: Hotărârea Curții (Camera a noua) din 14 iunie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) – Portugalia) – Santogal M-Comércio e Reparação de Automóveis Lda/Autoridade Tributária e Aduaneira [Trimitere preliminară — Taxa pe valoarea adăugată (TVA) — Directiva 2006/112/CE — Articolul 138 alineatul (2) litera (a) — Condiții pentru scutirea unei livrări intracomunitare a unui mijloc de transport nou — Reședința cumpărătorului în statul membru de destinație — Înmatriculare provizorie în statul membru de destinație — Risc de fraudă fiscală — Buna-credință a vânzătorului — Obligație de diligență a vânzătorului]

text:
               21.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 277/12

         Hotărârea Curții (Camera a noua) din 14 iunie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) – Portugalia) – Santogal M-Comércio e Reparação de Automóveis Lda/Autoridade Tributária e Aduaneira
   (Cauza C-26/16) (1)

   ([Trimitere preliminară - Taxa pe valoarea adăugată (TVA) - Directiva 2006/112/CE - Articolul 138 alineatul (2) litera (a) - Condiții pentru scutirea unei livrări intracomunitare a unui mijloc de transport nou - Reședința cumpărătorului în statul membru de destinație - Înmatriculare provizorie în statul membru de destinație - Risc de fraudă fiscală - Buna-credință a vânzătorului - Obligație de diligență a vânzătorului])
   (2017/C 277/16)
   Limba de procedură: portugheza

      Instanța de trimitere

   Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD)

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Santogal M-Comércio e Reparação de Automóveis Lda

      Pârâtă: Autoridade Tributária e Aduaneira

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 138 alineatul (2) litera (a) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată se opune ca dispoziții naționale să subordoneze beneficiul scutirii unei livrări intracomunitare a unui mijloc de transport nou condiției ca cumpărătorul acestui mijloc de transport să fie stabilit sau domiciliat în statul membru de destinație al mijlocului de transport menționat.

               2)

               Articolul 138 alineatul (2) litera (a) din Directiva 2006/112 trebuie interpretat în sensul că scutirea unei livrări a unui mijloc de transport nou nu poate fi refuzată în statul membru de livrare pentru simplul motiv că acest mijloc de transport nu a făcut decât obiectul unei înmatriculări provizorii în statul membru de destinație.

               3)

               Articolul 138 alineatul (2) litera (a) din Directiva 2006/112 se opune ca vânzătorul unui mijloc de transport nou, transportat de cumpărător într-un alt stat membru și înmatriculat în acest din urmă stat cu titlu provizoriu, să fie ulterior obligat să achite taxa pe valoarea adăugată atunci când nu s-a stabilit că a încetat regimul înmatriculării provizorii și că taxa menționată a fost achitată sau va fi achitată în statul membru de destinație.

               4)

               Articolul 138 alineatul (2) litera (a) din Directiva 2006/112, precum și principiile securității juridice, proporționalității și protecției încrederii legitime se opun ca vânzătorul unui mijloc de transport nou, transportat de cumpărător într-un alt stat membru și înmatriculat în acest din urmă stat cu titlu provizoriu, să fie ulterior obligat să achite taxa pe valoarea adăugată în cazul unei fraude fiscale săvârșite de cumpărător, cu excepția cazului în care se dovedește, având în vedere elemente obiective, că vânzătorul menționat știa sau ar fi trebuit să știe că operațiunea făcea parte dintr-o fraudă săvârșită de cumpărător și că nu a luat toate măsurile rezonabile care îi stăteau în putere pentru a evita frauda respectivă. Revine instanței de trimitere sarcina de a verifica dacă aceasta este situația, pe baza unei aprecieri globale a tuturor elementelor și împrejurărilor de fapt din cauza principală.

      (1)  JO C 136, 18.4.2016.