title: Cauza T-41/05: Hotărârea Tribunalului din 12 octombrie 2011 — Alliance One International/Comisia ( „Concurență — Înțelegeri — Piața spaniolă a achiziției și a primei procesări a tutunului brut — Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 81 CE — Stabilirea prețurilor și împărțirea pieței — Amenzi — Imputabilitatea comportamentului ilicit — Limita maximă de 10 % din cifra de afaceri — Efect descurajator — Circumstanțe atenuante” )

text:
               26.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 347/26

         Hotărârea Tribunalului din 12 octombrie 2011 — Alliance One International/Comisia
   (Cauza T-41/05) (1)

   (Concurență - Înțelegeri - Piața spaniolă a achiziției și a primei procesări a tutunului brut - Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 81 CE - Stabilirea prețurilor și împărțirea pieței - Amenzi - Imputabilitatea comportamentului ilicit - Limita maximă de 10 % din cifra de afaceri - Efect descurajator - Circumstanțe atenuante)
   2011/C 347/38
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Alliance One International, Inc., fostă Dimon Inc. (Danville, Virginia, Statele Unite) (reprezentată: inițial de L. Bergkamp, H. Cogels, J. Dhont, M. Marañon Hermoso și A. Emch, ulterior de M. Odriozola Alén, J. Folguera Crespo, P. Vidal Martínez, M. Barrantes Diaz și A. João Vide, avocați,)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentată inițial de É. Gippini Fournier și F. Amato, ulterior de É. Gippini Fournier, N. Khan și J. Bourke, agenți,)

      Obiectul

   Cerere de anulare în parte a Deciziei C(2004) 4030 final a Comisiei din 20 octombrie 2004 privind o procedură de aplicare a articolului 81 alineatul (1) (CE) (cazul COMP/C.38.238/B.2 — Tutun brut — Spania) și, în subsidiar, o cerere de reducere a amenzii aplicate reclamantei prin această decizie,

      Dispozitivul

               1.

               Stabilește la 2 187 000 de euro partea din cuantumul amenzii aplicate Agroexpansión, SA la articolul 3 din Decizia C(2004) 4030 final a Comisiei din 20 octombrie 2004 privind o procedură de aplicare a articolului 81 alineatul (1) (CE) (cazul COMP/C.38.238/B.2 — Tutun brut — Spania) la plata căreia Alliance One International, Inc. este obligată în solidar cu Agroexpansión.

               2.

               Respinge în rest acțiunea.

               3.

               Alliance One International suportă nouă zecimi din propriile cheltuieli de judecată și nouă zecimi din cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană, iar aceasta din urmă suportă o zecime din propriile cheltuieli de judecată și o zecime din cheltuielile de judecată efectuate de Alliance One International.

      (1)  JO C 93, 16.4.2005.


title: Cauza C-109/15 P: Recurs introdus la 4 martie 2015 de Marinos Nikolaou împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera întâi) din 16 octombrie 2014 în cauza T-331/13, Marinos Nikolaou/Comisia Europeană și Banca Centrală Europeană

text:
               1.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 178/6

         Recurs introdus la 4 martie 2015 de Marinos Nikolaou împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera întâi) din 16 octombrie 2014 în cauza T-331/13, Marinos Nikolaou/Comisia Europeană și Banca Centrală Europeană
   (Cauza C-109/15 P)
   (2015/C 178/06)
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Recurent: Marinos Nikolaou (reprezentanți: E. Efstathiou, K. Efstathiou și K. Liasidou, avocați)

      Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană și Banca Centrală Europeană

      Concluziile recurentului

   Recurentul solicită Curții:

               —

               anularea ordonanței atacate;

               —

               anularea concluziei Tribunalului de admitere a excepției de inadmisibilitate și, în special, a concluziei că „o declarație a Eurogrupului nu poate fi considerată […] un act destinat să producă efecte juridice față de terți” și, în consecință, față de reclamant și că, prin declarația atacată, Eurogrupul „a efectuat, […] într-un mod foarte general, un rezumat al anumitor măsuri convenite pe plan politic cu Republica Cipru”;

               —

               anularea ordonanței atacate prin care a fost imputată Republicii Cipru reducerea valorii depozitelor, fără a se atribui vreun comportament, act sau decizie Eurogrupului, pârâților sau acestora din urmă în cadrul Eurogrupului;

               —

               anularea obligării recurentului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Recurentul invocă patru motive în susținerea recursului. În special:

               1.

               Ordonanța atacată este afectată de nemotivare și a fost pronunțată în temeiul unei interpretări eronate de fapt și de drept în legătură cu instituția care a adoptat în mod efectiv decizia cu privire la reducerea valorii depozitelor „bail in”.

               2.

               Ordonanța atacată a fost pronunțată cu încălcarea principiilor generale de drept, întrucât Tribunalul a interpretat în mod greșit faptul că, indiferent de tipul sau de forma pe care a îmbrăcat-o decizia atacată a Eurogrupului, aceasta din urmă era, în speță, un act atacabil cu acțiune în anulare.

               3.

               Ordonanța atacată este viciată, întrucât Tribunalul, în cadrul pronunțării ordonanței, nu examinase raportul juridic și factual dintre Comisia Europeană, Banca Centrală Europeană și Eurogrup, nici nu examinase faptul că, în temeiul principiului „legal causation” și al criteriului adevăratului autor, actele Eurogrupului constituiau acte ale Băncii Centrale Europene și ale Comisiei Europene, care ar fi trebuit să acționeze conform tratatului și protocoalelor Uniunii Europene, precum și în temeiul dreptului secundar și derivat.
               În consecință, Tribunalul nu a examinat substanța argumentelor și a litigiului recurentului, respingând astfel în mod eronat acțiunea în anulare.

               4.

               În cazul admiterii prezentului recurs, recurentul nu trebuie să fie obligat nici la plata cheltuielilor de judecată ale prezentei proceduri, nici la a celor efectuate în procedura în primă instanță.


title: Cauza C-494/12: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 21 noiembrie 2013 [cerere de decizie preliminară formulată de First-tier Tribunal (Tax Chamber) — Regatul Unit] — Dixons Retail plc/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs (Directiva 2006/112/CE — Taxă pe valoarea adăugată — Livrare de bunuri — Noțiune — Utilizare frauduloasă a unui card bancar)

text:
               8.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 39/7

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 21 noiembrie 2013 [cerere de decizie preliminară formulată de First-tier Tribunal (Tax Chamber) — Regatul Unit] — Dixons Retail plc/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs
   (Cauza C-494/12) (1)

   (Directiva 2006/112/CE - Taxă pe valoarea adăugată - Livrare de bunuri - Noțiune - Utilizare frauduloasă a unui card bancar)
   2014/C 39/11
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   First-tier Tribunal (Tax Chamber)

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Dixons Retail plc

      Pârât: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — First-tier Tribunal (Tax Chamber) — Interpretarea articolului 14 alineatul (1) și a articolului 73 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347, p. 1) — Noțiunea „livrare de bunuri” — Livrare în urma unei achiziții efectuate prin utilizarea neautorizată și frauduloasă a unui card de credit

      Dispozitivul

   Articolul 2 punctul 1, articolul 5 alineatul (1) și articolul 11 secțiunea A alineatul (1) litera (a) din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare, precum și articolul 2 alineatul (1) litera (a), articolul 14 alineatul (1) și articolul 73 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie interpretate în sensul că, în împrejurări precum cele în discuție în litigiul principal, remiterea unui bun către un cumpărător care utilizează fraudulos un card bancar ca mijloc de plată constituie o „livrare de bunuri” în sensul articolului 2 punctul 1, al articolului 5 alineatul (1), al articolului 2 alineatul (1) litera (a) și al articolului 14 alineatul (1) menționate și că, în cadrul unei astfel de remiteri, plata efectuată de un terț, în temeiul unei convenții încheiate între acesta din urmă și furnizorul bunului respectiv, prin care terțul s-a obligat să plătească furnizorului bunurile vândute de acesta cumpărătorilor care utilizează un astfel de card ca mijloc de plată, constituie o „contrapartidă”, în sensul articolului 11 secțiunea A alineatul (1) litera (a) și al articolului 73 menționate.

      (1)  JO C 26, 26.1.2013.


title: Cauza T-49/14: Hotărârea Tribunalului din 7 octombrie 2015 – Zentralverband des Deutschen Bäckerhandwerks/Comisia [„Indicație geografică protejată — «Kołocz śląski» sau «Kołacz śląski» — Procedura de anulare — Temei juridic — Regulamentul (CE) nr. 510/2006 — Regulamentul (UE) nr. 1151/2012 — Motive de anulare — Drepturi fundamentale”]

text:
               30.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 398/41

         Hotărârea Tribunalului din 7 octombrie 2015 – Zentralverband des Deutschen Bäckerhandwerks/Comisia
   (Cauza T-49/14) (1)

   ([„Indicație geografică protejată - «Kołocz śląski» sau «Kołacz śląski» - Procedura de anulare - Temei juridic - Regulamentul (CE) nr. 510/2006 - Regulamentul (UE) nr. 1151/2012 - Motive de anulare - Drepturi fundamentale”])
   (2015/C 398/51)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Zentralverband des Deutschen Bäckerhandwerks eV (Berlin, Germania) (reprezentanți: I. Jung, M. Teworte-Vey, A. Renvert și J. Saatkamp, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Guillem Carrau și D. Triantafyllou, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei de punere în aplicare 2013/663/UE a Comisiei din 14 noiembrie 2013 privind respingerea unei cereri de anulare a unei denumiri înregistrate în registrul denumirilor de origine protejate și al indicațiilor geografice protejate prevăzut în Regulamentul (UE) nr. 1151/2012 al Parlamentului European și al Consiliului [Kołocz śląski/kołacz śląski (IGP)] (JO L 306, p. 40)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Zentralverband des Deutschen Bäckerhandwerks eV la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 112, 14.4.2014.


title: Cauza C-162/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundeskommunikationssenat (Austria) la 4 aprilie 2011 — Publikumsrat des Österreichischen Rundfunks/Österreichischer Rundfunk

text:
               18.6.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 179/11

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundeskommunikationssenat (Austria) la 4 aprilie 2011 — Publikumsrat des Österreichischen Rundfunks/Österreichischer Rundfunk
   (Cauza C-162/11)
   2011/C 179/20
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundeskommunikationssenat

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Publikumsrat des Österreichischen Rundfunks

      Pârât: Österreichischer Rundfunk

      Întrebările preliminare

   Articolul 1 litera (c), articolul 10, articolul 11 și articolul 18 alineatul (3) din Directiva 89/552/CEE a Consiliului din 3 octombrie 1989 privind coordonarea anumitor acte cu putere de lege și acte administrative ale statelor membre cu privire la desfășurarea activităților de difuzare a programelor de televiziune (1), astfel cum a fost modificată prin Directiva 97/36/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 30 iunie 1997 de modificare a Directivei 89/552/CEE a Consiliului privind coordonarea anumitor acte cu putere de lege și acte administrative ale statelor membre cu privire la desfășurarea activităților de difuzare a programelor de televiziune (2), trebuie interpretate în sensul că anunțurile de orice fel difuzate de un emițător de programe de televiziune în programele și emisiunile sale în legătură cu propriile programe și emisiuni (cu acces gratuit) intră sub incidența noțiunii „publicitate televizată” [articolul 1 litera (c)] și, prin urmare, pentru astfel de anunțuri sunt aplicabile, printre altele, și prevederile referitoare la separare și la posibilitatea de identificare, prevăzute la articolul 10 și cele referitoare la inserarea publicității, prevăzute la articolul 11?

      (1)  JO L 298, p. 23, Ediție specială, 06/vol. 1, p. 215.

      (2)  JO L 202, p. 60, Ediție specială, 06/vol. 2, p. 232.


title: Cauza C-398/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale di Fermo (Italia) la 29 august 2012 — Procedură penală împotriva lui M

text:
               17.11.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 355/9

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale di Fermo (Italia) la 29 august 2012 — Procedură penală împotriva lui M
   (Cauza C-398/12)
   2012/C 355/15
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale di Fermo

      Partea din acțiunea principală

   M

      Întrebarea preliminară

   O hotărâre definitivă de încetare a procesului penal pronunțată într-un stat membru al Uniunii Europene care aderă la CAAS (1), la finalul unei ample cercetări realizate în faza de urmărire penală din cadrul unei proceduri care ar putea fi redeschisă în prezența unor probe noi, are efectul de a se opune deschiderii sau desfășurării unui proces pentru aceleași fapte și împotriva aceleiași persoane în alt stat contractant?

      (1)  Convenție de punere în aplicare a acordului Schengen din 14 iunie 1985 între guvernele statelor din Uniunea Economică Benelux, Republicii Federale Germania și Republicii Franceze privind eliminarea treptată a controalelor la frontierele comune (JO 2000, L 239, p. 19, Ediție specială, 19/vol. 1, p. 183).


title: Cauza T-210/07: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 3 decembrie 2008 — RSA Security Ireland/Comisia ( Acțiune în anulare — Tariful vamal comun — Furnizarea informațiilor tarifare obligatorii — Competența autorităților vamale naționale — Act care nu poate fi supus unei căi de atac — Inadmisibilitate )

text:
               21.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/47

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 3 decembrie 2008 — RSA Security Ireland/Comisia
   (Cauza T-210/07) (1)

   („Acțiune în anulare - Tariful vamal comun - Furnizarea informațiilor tarifare obligatorii - Competența autorităților vamale naționale - Act care nu poate fi supus unei căi de atac - Inadmisibilitate’)
   (2009/C 44/82)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: RSA Security Ireland Ltd (Shannon, Irlanda) (reprezentanți: B. Conway, barrister și S. Daly, solicitor)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: S. Schønberg și D. Lawunmi, agenți)
   Obiectul
   Cerere de anulare a unei decizii pretins adoptate de Comisie și comunicate reclamantei prin mesajul electronic al Irish Revenue Commissioners (autoritățile fiscale și vamale irlandeze) din 30 martie 2007, decizie care privește clasificarea unor mărfuri la o anumită poziție din Nomenclatura combinată.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2)

               Obligă RSA Security Ireland la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 183, 4.8.2007.


title: Cauza C-200/07: Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de Corte suprema di cassazione (Italia) la data de 12 aprilie 2007 — Alfonso Luigi Marra/Eduardo De Gregorio

text:
               9.6.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/13

         Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de Corte suprema di cassazione (Italia) la data de 12 aprilie 2007 — Alfonso Luigi Marra/Eduardo De Gregorio
   (Cauza C-200/07)
   (2007/C 129/22)
   Limba de procedură: italiana
   Instanța de trimitere
   Corte suprema di cassazione
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Alfonso Luigi Marra

      Pârât: Eduardo De Gregorio
   Întrebările preliminare

               1)

               În ipoteza inacțiunii parlamentarului european care nu se prevalează de posibilitatea care îi este acordată de articolul 6 alineatul (2) din Regulamentul Parlamentului (1), de a solicita direct președintelui apărarea privilegiilor și a imunității, judecătorul învestit cu judecarea cauzei civile, este oricum obligat să solicite președintelui ridicarea imunității, în vederea continuării procedurii și a adoptării hotărârii?
               sau

               2)

               În lipsa comunicării de către Parlamentul European a dorinței de a apăra imunitatea și privilegiile parlamentarului, judecătorul învestit cu judecarea cauzei civile poate să hotărască cu privire la existența sau inexistența prerogativei, având în vedere condițiile concrete ale cazului în speță? Trimiterea preliminară presupune suspendarea procesului.

      (1)  JO L 61, p. 1.


title: Cauza C-376/10 P: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 13 martie 2012 — Pye Phyo Tay Za/Consiliul Uniunii Europene, Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord, Comisia Europeană (Recurs — Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive instituite împotriva Republicii Uniunii Myanmar — Înghețare de fonduri aplicabilă unor persoane, entități sau organisme — Temei juridic)

text:
               5.5.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 133/6

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 13 martie 2012 — Pye Phyo Tay Za/Consiliul Uniunii Europene, Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord, Comisia Europeană
   (Cauza C-376/10 P) (1)

   (Recurs - Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive instituite împotriva Republicii Uniunii Myanmar - Înghețare de fonduri aplicabilă unor persoane, entități sau organisme - Temei juridic)
   2012/C 133/10
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Pye Phyo Tay Za (reprezentanți: D. Anderson QC, S. Kentridge QC,. M. Lester, Barrister, G. Martin, Solicitor)

      Celelalte părți în proces: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Bishop și E. Finnegan, agenți), Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentanți: S. Hathaway, agent, D. Beard, Barrister), Comisia Europeană (reprezentanți: S. Boelaert și M. Konstantinidis, agenți)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 19 mai 2010, Tay Za/Consiliul (T-181/08), prin care Tribunalul a respins o acțiune în anulare parțială a Regulamentului (CE) nr. 194/2008 al Consiliului din 25 februarie 2008 de reînnoire și de întărire a măsurilor restrictive instituite împotriva Birmaniei/Myanmar și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 817/2006 (JO L 66, p. 1), în măsura în care numele recurentului se afla pe lista persoanelor, a grupurilor și a entităților cărora li se aplică aceste dispoziții

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Hotărârea Tribunalului Uniunii Europene din 19 mai 2010, Tay Za/Consiliul (T 181/08).

               2.

               Anulează Regulamentul (CE) nr. 194/2008 al Consiliului din 25 februarie 2008 de reînnoire și de întărire a măsurilor restrictive instituite împotriva Birmaniei/Myanmar și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 817/2006, în măsura în care îl privește pe domnul Tay Za.

               3.

               Obligă Consiliul Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată ocazionate atât de procedura în primă instanță, cât și de prezentul recurs.

               4.

               Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord, precum și Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată aferente atât procedurii în fața Tribunalului, cât și prezentului recurs.

      (1)  JO C 260, 25.9.2010.


title: Hotărârea Curții din 28 iunie 2011 în cauza E-12/10 – Autoritatea AELS de Supraveghere/Islanda (Neîndeplinirea de către o parte contractantă a obligațiilor care îi revin – Libertatea de a presta servicii – Directiva 96/71/CE – Detașarea lucrătorilor – Salariul minim – Concediu plătit în caz de boală sau de accident – Asigurare împotriva accidentelor)

text:
               17.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 336/20

         HOTĂRÂREA CURȚII
   din 28 iunie 2011
   în cauza E-12/10
   Autoritatea AELS de Supraveghere/Islanda
   (Neîndeplinirea de către o parte contractantă a obligațiilor care îi revin – Libertatea de a presta servicii – Directiva 96/71/CE – Detașarea lucrătorilor – Salariul minim – Concediu plătit în caz de boală sau de accident – Asigurare împotriva accidentelor)
   2011/C 336/14
   În cauza E-12/10, Autoritatea AELS de Supraveghere/Islanda – având ca obiect o CERERE de constatare a faptului că prin menținerea în vigoare a articolelor 5 și 7 din Legea nr. 45/2007 privind drepturile și obligațiile întreprinderilor externe care detașează lucrători temporar în Islanda și clauzele și condițiile de încadrare în muncă a lucrătorilor acestora, Islanda nu și-a îndeplinit obligațiile care rezultă din articolul 36 din Acordul privind SEE și articolul 3 din actul menționat la punctul 30 din anexa XVIII la Acordul privind SEE, și anume Directiva 96/71/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 1996 privind detașarea lucrătorilor în cadrul prestării de servicii, astfel cum a fost adaptată la Acordul privind SEE prin Protocolul 1 la acesta, Curtea, alcătuită din Carl Baudenbacher, președinte, Thorgeir Örlygsson și Per Christiansen (judecător-raportor), judecători, a pronunțat, la 28 iunie 2011, o hotărâre al cărui dispozitiv prevede următoarele:
   Curtea:

               1.

               constată că, prin menținerea în vigoare a articolelor 5 și 7 din Legea nr. 45/2007 privind drepturile și obligațiile întreprinderilor externe care detașează lucrători temporar în Islanda și clauzele și condițiile de încadrare în muncă a lucrătorilor acestora, Islanda nu a reușit să își îndeplinească obligațiile care decurg din articolul 3 din Directiva 96/71/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 1996 privind detașarea lucrătorilor în cadrul prestării de servicii;

               2.

               dispune ca Islanda să suporte cheltuielile de judecată.


title: Cauza T-150/14: Acțiune introdusă la 5 martie 2014 – Pavlides/Comisia și BCE

text:
               26.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 159/31

         Acțiune introdusă la 5 martie 2014 – Pavlides/Comisia și BCE
   (Cauza T-150/14)
   2014/C 159/42
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Constantinos Pavlides (Nicosia, Cipru) (reprezentanți: C. Paschalides, Solicitor, și A. Paschalides, avocat)

      Pârâte: Banca Centrală Europeană și Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               Obligarea pârâtelor la plata către reclamant a unei despăgubiri în temeiul articolului 268 TFUE.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamantul susține că pârâtele l-au lipsit de banii din contul său pentru motivul că au impus prematur utilizarea depunerilor la banca sa în scopul recapitalizării interne (bail-in) drept condiție pentru asistența financiară oferită Ciprului la 26 aprilie 2013 în temeiul articolului 13 din Tratatul de instituire a unui mecanism european de stabilizare din 2012, astfel: a) pârâtele au încălcat în mod vădit și grav limitele competențelor lor ca instituții ale UE în temeiul articolului 136 alineatul (3) din TFUE, b) au cedat în mod nelegal controlul efect al funcțiilor lor ca instituții ale UE; c) au provocat aplicarea prematură a unui instrument de recapitalizare internă (bail-in) asupra depunerilor la Banca Ciprului și la Banca Populară a Ciprului care nu fusese adoptat în dreptul UE; d) au introdus restricții privind circulația banilor, împiedicând titularii depozitelor să își retragă și/sau să își transfere fondurile către instituții mai sigure, și e) au procedat astfel cu încălcarea principiilor securității juridice și egalității și a drepturilor omului.


title: Cauza C-246/01: Acțiune introdusă la 18 mai 2010 — Comisia Europeană/Marele Ducat al Luxemburgului

text:
               17.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 195/13

         Acțiune introdusă la 18 mai 2010 — Comisia Europeană/Marele Ducat al Luxemburgului
   (Cauza C-246/01)
   2010/C 195/19
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: V. Peere și G. Zavvos, agenți)

      Pârât: Marele Ducat al Luxemburgului

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin neadoptarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2006/42/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 17 mai 2006 privind echipamentele tehnice și de modificare a Directivei 95/16/CE (1) și, în orice caz, prin necomunicarea acestora Comisiei, Marele Ducat al Luxemburgului nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive;

               —

               obligarea Marelui Ducat al Luxemburgului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Termenul pentru transpunerea Directivei 2006/42/CE a expirat la 29 iunie 2008. Or, la data introducerii prezentei acțiuni, pârâtul nu luase încă măsurile necesare pentru transpunerea directivei sau, în orice caz, nu informase Comisia cu privire la acestea.

      (1)  JO L 157, p. 24, Ediție specială, 13/vol. 53, p. 120.


title: Cauza C-365/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Verwaltungsgerichtshof (Austria) la 11 august 2008 — Agrana Zucker GmbH/Bundesminister für Land- und Forstwirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft

text:
               8.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 285/22

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Verwaltungsgerichtshof (Austria) la 11 august 2008 — Agrana Zucker GmbH/Bundesminister für Land- und Forstwirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft
   (Cauza C-365/08)
   (2008/C 285/36)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Verwaltungsgerichtshof
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Agrana Zucker GmbH

      Pârât: Bundesminister für Land- und Forstwirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft
   Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 16 din Regulamentul (CE) nr. 318/2006 al Consiliului din 20 februarie 2006 privind organizarea comună a piețelor în sectorul zahărului (1) trebuie interpretat în sensul că și o cotă de zahăr care nu poate fi utilizată, ca urmare a unei retrageri de pe piață cu titlu preventiv în temeiul articolului 1 din Regulamentul (CE) nr. 290/2007 al Comisiei din 16 martie 2007 de stabilire, pentru anul de comercializare 2007-2008, a procentului prevăzut la articolul 19 din Regulamentul (CE) nr. 318/2006 (2), trebuie luată în considerare la calculul valorii taxei pe producție?

               2)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare:
               Articolul 16 din Regulamentul nr. 318/2006 al Consiliului din 20 februarie 2006 este compatibil cu dreptul primar și, în special, cu principiul proporționalității și cu interdicția discriminării care decurg din articolul 34 CE?

      (1)  JO L 58, p. 1, Ediție specială, 03/vol. 70, p. 77.

      (2)  JO L 78, p. 20.


title: Cauza C-109/08: Acțiune introdusă la 10 martie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Elenă

text:
               9.5.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 116/15

         Acțiune introdusă la 10 martie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Elenă
   (Cauza C-109/08)
   (2008/C 116/27)
   Limba de procedură: greaca
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentant: Maria Patakia)

      Pârâtă: Republica Elenă
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin neadoptarea măsurilor pe care le impune executarea hotărârii pronunțate de Curte la 26 octombrie 2006 în cauza C-65/05, Republica Elenă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 28 CE, 43 CE, 49 CE și în temeiul articolului 8 din Directiva 98/34/CE (1);

               —

               obligarea Republicii Elene la plata către Comisie a unei penalități cu titlu cominatoriu de 31 798,80 EUR pe zi de întârziere a executării hotărârii pronunțate în cauza C-65/05, începând din ziua în care va fi pronunțată hotărârea în prezenta cauză și până în ziua în care va fi executată hotărârea pronunțată în cauza C-65/05;

               —

               obligarea Republicii Elene la plata către Comisie a unei sume forfetare zilnice de 9 636 EUR, începând din ziua în care a fost pronunțată hotărârea în cauza C-65/05 și până în ziua în care va fi pronunțată hotărârea în prezenta cauză sau până la data executării hotărârii pronunțate în cauza C-65/05, în cazul în care aceasta ar avea loc anterior;

               —

               obligarea Republicii Elene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

               1.

               Curtea de Justiție a Comunităților Europene a pronunțat, la 26 octombrie 2006, o hotărâre în cauza C-65/05, împotriva Republicii Elene, potrivit căreia:

                           Întrucât a introdus în articolul 2 alineatul 1 și în articolul 3 din Legea nr. 3037/2002, sub sancțiunile penale sau administrative prevăzute la articolele 4 și 5 din aceeași lege, interdicția instalării și a exploatării tuturor jocurilor electrice, electromecanice și electronice, inclusiv a tuturor jocurilor pentru calculator, în toate locurile publice sau private, cu excepția cazinourilor, Republica Elenă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 28 CE, 43 CE și 49 CE, precum și în temeiul articolului 8 din Directiva 98/34/CE, astfel cum a fost modificată prin Directiva 98/48/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 20 iulie 1998.

               2.

               Ulterior solicitării adresate Republicii Elene de a-i comunica eventualele dispoziții de reglementare adoptate pentru executarea hotărârii Curții citate anterior, în temeiul articolului 228 CE, Comisia a adresat Republicii Elene o scrisoare de punere în întârziere și un aviz motivat, la care Republica Elenă nu a răspuns.

               3.

               În consecință, Comisia a constatat că Republica Elenă nu a luat măsurile care se impun pentru a se conforma hotărârii Curții citate anterior și a decis formularea unei acțiuni în fața Curții împotriva Republicii Elene, în temeiul articolului 228 CE.

               4.

               Prin acțiunea sa sus-menționată, Comisia solicită Curții să constate, pe de o parte, faptul că Republica Elenă nu a executat hotărârea pronunțată de Curte la 26 octombrie 2006 în cauza C-65/05 și că, în consecință, nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 28 CE, 43 CE, 49 CE și în temeiul articolului 8 din Directiva 98/34/CE; pe de altă parte, solicită Curții obligarea Republicii Elene la plata către Comisie:

                           —

                           a unei penalități cu titlu cominatoriu de 31 798,80 EUR pe zi de întârziere a executării hotărârii pronunțate în cauza C-65/05, începând din ziua în care va fi pronunțată hotărârea în prezenta cauză și până în ziua în care va fi executată hotărârea pronunțată în cauza C-65/05;

                           —

                           a unei sume forfetare zilnice de 9 636 EUR, începând din ziua în care a fost pronunțată hotărârea în cauza C-65/05 și până în ziua în care va fi pronunțată hotărârea în prezenta cauză sau până la data executării hotărârii pronunțate în cauza C-65/05, în cazul în care aceasta ar avea loc anterior.

      (1)  Directiva 98/34/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 iunie 1998 referitoare la procedura de furnizare de informații în domeniul standardelor, reglementărilor tehnice și al normelor privind serviciile societății informaționale (JO L 204, 21.7.1998, p. 37, Ediție specială 13/ vol. 23, p. 207).


title: Cauzele conexate T-174/12 și T-80/13: Hotărârea Tribunalului din 4 februarie 2014 — Syrian Lebanese Commercial Bank/Consiliul ( „Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive luate împotriva Siriei — Înghețarea fondurilor — Adaptarea concluziilor — Termen — Eroare vădită de apreciere — Obligația de motivare — Dreptul la protecție jurisdicțională efectivă — Dreptul la apărare” )

text:
               15.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 78/9

         Hotărârea Tribunalului din 4 februarie 2014 — Syrian Lebanese Commercial Bank/Consiliul
   (Cauzele conexate T-174/12 și T-80/13) (1)

   (Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive luate împotriva Siriei - Înghețarea fondurilor - Adaptarea concluziilor - Termen - Eroare vădită de apreciere - Obligația de motivare - Dreptul la protecție jurisdicțională efectivă - Dreptul la apărare)
   2014/C 78/17
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Syrian Lebanese Commercial Bank SAL (Beirut, Liban) (reprezentanți: P. Vanderveeren, L. Defalque și T. Bontinck, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: G. Étienne și S. Cook, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare în parte, în primul rând, a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 55/2012 al Consiliului din 23 ianuarie 2012 privind punerea în aplicare a articolului [32] alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 36/2012 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria (JO L 19, p. 6), în al doilea rând, a Deciziei de punere în aplicare 2012/37/PESC a Consiliului din 23 ianuarie 2012 privind punerea în aplicare a Deciziei 2011/782/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei (JO L 19, p. 33), în al treilea rând, a Deciziei 2012/739/PESC a Consiliului din 29 noiembrie 2012 privind măsuri restrictive împotriva Siriei și de abrogare a Deciziei 2011/782 (JO L 330, p. 21), în al patrulea rând, a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 1117/2012 a Consiliului din 29 noiembrie 2012 privind punerea în aplicare a articolului 32 alineatul (1) din Regulamentul nr. 36/2012 (JO L 330, p. 9), în al cincilea rând, a unor „scrisori decizii” ale Consiliului din 24 ianuarie 2012 și din 30 noiembrie 2012 de notificare a reclamantei asupra măsurilor restrictive care o privesc, în al șaselea rând, a Deciziei 2013/109/PESC a Consiliului din 28 februarie 2013 de modificare a Deciziei 2012/739 (JO L 58, p. 8), în al șaptelea rând, a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 363/2013 a Consiliului din 22 aprilie 2013 privind punerea în aplicare a Regulamentului nr. 36/2012 (JO L 111, p. 1, rectificare în JO 2013, L 123, p. 28 și în JO 2013, L 127, p. 27), în al optulea rând, a Deciziei 2013/255/PESC a Consiliului din 31 mai 2013 privind măsuri restrictive împotriva Siriei (JO L 147, p. 14), în măsura în care aceste acte afectează situația reclamantei

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunile.

               2.

               Obligă Syrian Lebanese Commercial Bank SAL la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 184, 23.6.2012.


title: Cauza F-42/12: Acțiune introdusă la 26 martie 2012 — ZZ/Comisia

text:
               23.6.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 184/25

         Acțiune introdusă la 26 martie 2012 — ZZ/Comisia
   (Cauza F-42/12)
   2012/C 184/54
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentanți: D. Abreu Caldas, A. Coolen, J.-N. Louis, É. Marchal și S. Orlandi, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea propunerii de transfer al drepturilor de pensie dobândite anterior intrării în serviciul Comisiei pe baza calculului efectuat în temeiul noilor DGA, intrate în vigoare ulterior cererii de transfer a reclamantului

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei de respingere a reclamației reclamantului din 14 decembrie 2011 prin care se solicita aplicarea DGA și a ratelor actuariale în vigoare la momentul cererii de transfer al drepturilor de pensie;

               —

               în măsura în care este necesar, anularea propunerii din 1 august 2011 a PMO, cu aplicarea valorilor actuariale rezultate din noile DGA;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-258/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Hoge Raad der Nederlanden la 18 iunie 2008 — Ladbrokes Betting & Gaming Ltd și Ladbrokes International Ltd/Stichting de Nationale Sporttotalisator

text:
               30.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/26

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Hoge Raad der Nederlanden la 18 iunie 2008 — Ladbrokes Betting & Gaming Ltd și Ladbrokes International Ltd/Stichting de Nationale Sporttotalisator
   (Cauza C-258/08)
   (2008/C 223/41)
   Limba de procedură: olandeza
   Instanța de trimitere
   Hoge Raad der Nederlanden
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Ladbrokes Betting & Gaming Ltd și Ladbrokes International Ltd

      Pârâtă: Stichting de Nationale Sporttotalisator
   Întrebările preliminare

               1)

               O politică națională restrictivă în materia jocurilor de noroc orientată spre canalizarea pasiunii de joc, care contribuie efectiv la atingerea obiectivelor urmărite prin reglementarea națională vizată, și anume îngrădirea dependenței de pariuri și lupta împotriva fraudei, prin aceea că, datorită ofertei reglementate de jocuri de noroc, pariurile păstrează proporții (mult) mai reduse, decât în lipsa unui sistem național de reglementare, îndeplinește condiția formulată în jurisprudența Curții de Justiție a Comunităților Europene și în special, în Hotărârea din 6 noiembrie 2003, Gambelli (C-243/01, Rec., p. I-13031), potrivit căreia această politică limitează activitățile de pariuri în mod coerent și sistematic și în cazul în care se permite titularului sau titularilor autorizației să facă mai atrăgătoare oferta de jocuri de noroc prin introducerea de noi jocuri de noroc, prin recurgerea la publicitate pentru a atrage atenția publicului larg asupra ofertei de jocuri de noroc, în acest mod existând posibilitatea de a îndepărta jucătorii (potențiali) de oferta ilegală de jocuri de noroc (a se vedea Hotărârea din 6 martie 2007, Placanica, C-338/04, C-359/04 și C-360/04, Rep., p. I-1891, punctul 55, ultima teză)?

               2a)

               Presupunând că reglementarea națională a politicii de jocuri de noroc este compatibilă cu articolul 49 CE, instanța națională este obligată, la aplicarea acestei reglementări într-un caz concret să examineze de fiecare dată problema dacă măsura care trebuie dispusă, precum o somație de a interzice, prin folosirea unui program de calculator disponibil în acest scop, accesul la o pagină de internet pentru participarea rezidenților din statul membru în discuție la jocurile de noroc care sunt oferite pe această pagină, îndeplinește ca atare și in sine, condiția ca, în circumstanțele concrete ale speței, să răspundă în mod efectiv obiectivelor invocate pentru justificarea reglementării naționale, precum și problema dacă restricția adusă liberei prestări a serviciilor care decurge din această reglementare și din aplicarea acesteia nu este disproporționată în raport cu aceste obiective?

               2b)

               Răspunsul la întrebarea 2a) este diferit dacă măsura care trebuie dispusă nu este solicitată sau impusă de autoritățile naționale în vederea aplicării reglementării naționale, ci, în cadrul unei proceduri civile în care un organizator de jocuri de noroc care deține autorizația necesară solicită dispunerea măsurii, invocând un act ilicit în sensul dreptului civil comis împotriva sa, care constă în aceea că partea adversă încalcă reglementarea națională în cauză și își asigură astfel un avantaj injust în raport cu partea care deține autorizația necesară?

               3)

               Articolul 49 CE trebuie interpretat în sensul că aplicarea sa are ca efect faptul că autoritatea competentă dintr-un stat membru nu poate să interzică, în temeiul unui sistem de autorizare închis, aplicabil pe teritoriul acestui stat pentru oferta de servicii în materie de jocuri de noroc, unui prestator de servicii, care deține o autorizație eliberată anterior într-un alt stat membru pentru furnizarea acestor servicii pe internet, să ofere aceste servicii pe internet în primul stat membru vizat?


title: Cauza C-280/08 P: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 14 octombrie 2010 — Deutsche Telekom AG/Comisia Europeană, Vodafone D2 GmbH, fostă Vodafone AG & Co. KG, fostă Arcor AG & Co. KG și alții (Recurs — Concurență — Articolul 82 CE — Piețele serviciilor de telecomunicații — Acces la rețeaua fixă a operatorului tradițional — Prețuri cu ridicata pentru serviciile intermediare de acces la bucla locală furnizate concurenților — Prețuri cu amănuntul pentru serviciile de acces furnizate abonaților — Practici tarifare ale unei întreprinderi dominante — Comprimarea marjelor concurenților — Prețuri aprobate de autoritatea de reglementare națională — Marjă de manevră a întreprinderii dominante — Imputabilitatea încălcării — Noțiunea abuz — Criteriul concurentului la fel de eficient — Calcularea comprimării marjelor — Efectele abuzului — Cuantumul amenzii)

text:
               18.12.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 346/4

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 14 octombrie 2010 — Deutsche Telekom AG/Comisia Europeană, Vodafone D2 GmbH, fostă Vodafone AG & Co. KG, fostă Arcor AG & Co. KG și alții
   (Cauza C-280/08 P) (1)

   (Recurs - Concurență - Articolul 82 CE - Piețele serviciilor de telecomunicații - Acces la rețeaua fixă a operatorului tradițional - Prețuri cu ridicata pentru serviciile intermediare de acces la bucla locală furnizate concurenților - Prețuri cu amănuntul pentru serviciile de acces furnizate abonaților - Practici tarifare ale unei întreprinderi dominante - Comprimarea marjelor concurenților - Prețuri aprobate de autoritatea de reglementare națională - Marjă de manevră a întreprinderii dominante - Imputabilitatea încălcării - Noțiunea „abuz” - Criteriul concurentului la fel de eficient - Calcularea comprimării marjelor - Efectele abuzului - Cuantumul amenzii)
   2010/C 346/06
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: Deutsche Telekom AG (reprezentanți: U. Quack, S. Ohlhoff și M. Hutschneider, Rechtsanwälte)

      Celelalte părți în proces: Comisia Europeană (reprezentați: K. Mojzesowicz, W. Mölls și O. Weber, agenți), Vodafone D2 GmbH, fostă Vodafone AG & Co. KG, fostă Arcor AG & Co. KG (reprezentant: M. Klusmann, agent), Versatel NRW GmbH, fostă Tropolys NRW GmbH, fostă CityKom Münster GmbH Telekommunikationsservice, EWE TEL GmbH, HanseNet Telekommunikation GmbH, Versatel Nord GmbH, fostă Versatel Nord-Deutschland GmbH, fostă KomTel Gesellschaft für Kommunikations- und Informationsdienste mbH, NetCologne Gesellschaft für Telekommunikation mbH, Versatel Süd GmbH, fostă Versatel Süd-Deutschland GmbH, fostă tesion Telekommunikation GmbH, Verstel West GmbH, fostă Versatel West-Deutschland GmbH, fostă Versatel Deutschland GmbH & Co. KG (reprezentant: N. Nolte, Rechtsanwalt)

      Obiectul

   Recurs introdus împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a cincea extinsă) din 10 aprilie 2008, în cauza T-271/03, Deutsche Telekom/Comisia, prin care Tribunalul a respins acțiunea prin care se solicita anularea Deciziei 2003/707/CE a Comisiei din 21 mai 2003 referitoare la o procedură de aplicare a articolului 82 CE (Cauzele COMP/C 1/37.451, 37.578, 37.579 — Deutsche Telekom AG) (JO L 263, p. 9) și, cu titlu subsidiar, reducerea amenzii aplicate reclamantei — Abuz de poziție dominantă — Prețuri de acces la rețeaua fixă de telecomunicații în Germania — Caracterul abuziv al practicilor privind prețul avute de o întreprindere dominantă care facturează concurenților tarife aferente prestațiilor intermediare pentru accesul la bucla locală mai ridicate decât prețurile cu amănuntul pe care le facturează propriilor abonați

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Obligă Deutsche Telekom AG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 223, 30.8.2008.


title: Cauza T-459/11: Acțiune introdusă la 29 iulie 2009 — Barloworld/Comisia

text:
               15.10.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 305/7

         Acțiune introdusă la 29 iulie 2009 — Barloworld/Comisia
   (Cauza T-459/11)
   2011/C 305/09
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Barloworld International, S.L. (Madrid, Spania) (reprezentanți: F. Alcaraz Gutierrez și A. J. de la Cruz Martínez, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea articolului 1 alineatul (1) din decizia atacată în măsura în care aceasta declară că articolul 12 alineatul 5 din legea spaniolă consolidată privind impozitul pe profit (Texto Refundido de la Ley del Impuesto sobre Sociedades, TRLIS) cuprinde elemente de ajutor de stat guvernate de articolul 107 alineatul (1) TFUE și este lipsită de motivația impusă de articolul 296 TFUE;

               —

               cu titlu subsidiar, în temeiul principiului încrederii legitime, anularea articolului 1 alineatele (2) și (3) din decizia vizată de prezenta acțiune, în măsura în care nu permite ca operațiunile efectuate între data publicării deciziei de deschidere a dosarului de către Comisie (21 decembrie 2007) și data publicării deciziei atacate (21 mai 2011) să continue să aplice deducerea fiscală în temeiul articolului 12 alineatul 5 TRLIS pe durata întregii perioade de amortizare;

               —

               cu titlu mai subsidiar, anularea articolului 1 alineatele (4) și (5) din decizia vizată de prezenta acțiune, în măsura în care instituirea unui regim întemeiat pe pretinsa inexistență a obstacolelor juridice în calea regrupărilor transfrontaliere este lipsită de motivație, și

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe încălcarea articolului 107 alineatul (1) TFUE întrucât articolul 12 alineatul (5) TRLIS nu îndeplinește condițiile pentru a deduce existența unui ajutor de stat.

                           —

                           Articolul 12 alineatul 5 TRLIS, considerat în ansamblul sistemului fiscal spaniol, nu constituie un avantaj economic în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE. Pe de altă parte, măsura imputată având caracter general, nu se poate concluziona că este de facto selectivă, potrivit termenilor consacrați de doctrina Comisiei înseși și de jurisprudența comunitară.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe lipsa totală de motivare a deciziei atacate

                           —

                           Decizia este lipsită de motivarea impusă de articolul 296 TFUE întrucât Comisia nu examinează cu grijă și imparțialitate toate elementele pertinente și nu motivează suficient concluziile din aceasta. În concret, atrage atenția motivarea insuficientă referitoare la analiza existenței sau a inexistenței unor obstacole juridice în calea regrupărilor transfrontaliere de întreprinderi.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe compatibilitatea măsurii cu articolul 107 alineatul (3) TFUE

                           —

                           Amortizarea fondului de comerț financiar are drept finalitate, în lipsa armonizării fiscale la nivelul Uniunii, suprimarea obstacolelor în calea investițiilor transfrontaliere dat fiind că suprimă efectul negativ al obstacolelor în calea regrupărilor transfrontaliere de întreprinderi și că prevede un regim fiscal pentru regrupările transfrontaliere și naționale de întreprinderi, ceea ce garantează că deciziile adoptate care privesc astfel de operațiuni nu se întemeiază pe considerente fiscale, ci pe considerente exclusiv economice.

               4.

               Al patrulea motiv întemeiat pe încălcarea principiului încrederii legitime întrucât regimul tranzitoriu derivat din aplicarea principiului menționat ar trebui să se aplice până la data publicării deciziei în Jurnalul Oficial, și anume la 21 mai 2011

                           —

                           Decizia privind achizițiile extracomunitare a rămas pendinte, prima decizie privind achizițiile intracomunitare indicând în mod expres că este posibil să subziste în afara Comunității obstacole juridice în calea regrupărilor transfrontaliere de întreprinderi, ceea ce ar plasa aceste operațiuni într-o situație de drept și de fapt diferită de operațiunile intracomunitare. Prin urmare, prima decizie a generat anumitor întreprinderi o încredere legitimă în reglementarea spaniolă, cu atât mai mult cu cât se cunoștea imposibilitatea de fapt, în imensa majoritate a ordinilor juridice, de a efectua regrupări transfrontaliere de întreprinderi în afara Uniunii Europene.


title: Cauza C-558/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal de grande instance de Chartres (Franța) la 29 noiembrie 2010 — Michel Bourges-Maunoury, Marie-Louise Heintz, căsătorită Bourges-Maunoury/Direction des services fiscaux d'Eure et Loir

text:
               12.2.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 46/6

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal de grande instance de Chartres (Franța) la 29 noiembrie 2010 — Michel Bourges-Maunoury, Marie-Louise Heintz, căsătorită Bourges-Maunoury/Direction des services fiscaux d'Eure et Loir
   (Cauza C-558/10)
   2011/C 46/09
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Tribunal de grande instance de Chartres

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Michel Bourges-Maunoury și Marie-Louise Heintz, căsătorită Bourges-Maunoury

      Pârâtă: Direction des services fiscaux d'Eure et Loir

      Întrebarea preliminară

   Articolul 13 al doilea paragraf din capitolul V din Protocolul privind privilegiile și imunitățile Comunităților Europene la Tratatul de instituire a unui Consiliu unic și a unei Comisii unice ale Comunităților Europene (1) se opune ca toate veniturile unui contribuabil, inclusiv veniturile comunitare, să fie luate în considerare la calcularea plafonului impozitului de solidaritate pe avere?

      (1)  JO L 152, p. 13, devenit articolul 12 din capitolul V din Protocolul (nr. 7) privind privilegiile și imunitățile Uniunii Europene (JO C 2010, 83, p. 266).


title: Cauza C-311/13: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 5 noiembrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Centrale Raad van Beroep – Țările de Jos) – O. Tümer/Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen (Protecția lucrătorilor salariați în cazul insolvabilității angajatorului — Directiva 80/987/CEE — Salariat resortisant al unei țări terțe care nu dispune de un permis de ședere valabil — Refuz al beneficiului dreptului la o indemnizație de insolvabilitate)

text:
               12.1.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 7/7

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 5 noiembrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Centrale Raad van Beroep – Țările de Jos) – O. Tümer/Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen
   (Cauza C-311/13) (1)

   ((Protecția lucrătorilor salariați în cazul insolvabilității angajatorului - Directiva 80/987/CEE - Salariat resortisant al unei țări terțe care nu dispune de un permis de ședere valabil - Refuz al beneficiului dreptului la o indemnizație de insolvabilitate))
   (2015/C 007/09)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Centrale Raad van Beroep

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: O. Tümer

      Pârât: Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen

      Dispozitivul

   Dispozițiile Directivei 80/987/CEE a Consiliului din 20 octombrie 1980 referitoare la protecția lucrătorilor salariați în cazul insolvabilității angajatorului, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2002/74/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 septembrie 2002, trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări naționale privind protecția lucrătorilor salariați în cazul insolvabilității angajatorului precum cea în discuție în litigiul principal, potrivit căreia un resortisant al unei țări terțe care nu are reședința legală în statul membru respectiv nu este considerat un lucrător salariat care să poată pretinde o indemnizație de insolvabilitate în special pentru creanțele salariale neplătite în cazul insolvabilității angajatorului, în condițiile în care, în temeiul dispozițiilor dreptului civil al acestui stat membru, acest resortisant al unei țări terțe este calificat drept „lucrător salariat”, având dreptul la o remunerație care poate face obiectul unei acțiuni împotriva angajatorului său în fața instanțelor naționale.

      (1)  JO C 250, 31.8.2013.


title: Cauza C-562/08: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 25 februarie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bundesverwaltungsgericht — Germania) — Müller Fleisch GmbH/Land Baden-Württemberg [Sistem de supraveghere a encefalopatiei spongiforme bovine — Regulamentul (CE) nr. 999/2001 — Bovine cu o vârstă de peste 30 de luni — Sacrificarea în condiții normale — Carne destinată consumului uman — Test de depistare obligatoriu — Reglementare națională ﾔ Obligația de depistare — Extindere — Bovine cu o vârstă de peste 24 de luni]

text:
               17.4.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 100/7

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 25 februarie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bundesverwaltungsgericht — Germania) — Müller Fleisch GmbH/Land Baden-Württemberg
   (Cauza C-562/08) (1)

   (Sistem de supraveghere a encefalopatiei spongiforme bovine - Regulamentul (CE) nr. 999/2001 - Bovine cu o vârstă de peste 30 de luni - Sacrificarea în condiții normale - Carne destinată consumului uman - Test de depistare obligatoriu - Reglementare națională - Obligația de depistare - Extindere - Bovine cu o vârstă de peste 24 de luni)
   2010/C 100/09
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesverwaltungsgericht

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Müller Fleisch GmbH

      Pârât: Land Baden-Württemberg

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Bundesverwaltungsgericht — Interpretarea articolului 6 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 999/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 22 mai 2001 de stabilire a unor reglementări pentru prevenirea, controlul și eradicarea anumitor forme transmisibile de encefalopatie spongiformă (JO L 147, p. 1, Ediție specială, 03/vol. 37, p. 213) și a părții I din capitolul A din anexa III la acest regulament, astfel cum a fost modificată prin Regulamentul (CE) nr. 1248/2001 al Comisiei din 22 iunie 2001 (JO L 173, p. 12, Ediție specială, 03/vol. 38, p. 64) — Supunerea tuturor bovinelor de peste 30 de luni, sacrificate în condiții normale și destinate consumului uman, unui test de depistare a ESB — Reglementare națională care extinde obligația de depistare la toate bovinele de peste 24 de luni

      Dispozitivul

   Articolul 6 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 999/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 22 mai 2001 de stabilire a unor reglementări pentru prevenirea, controlul și eradicarea anumitor forme transmisibile de encefalopatie spongiformă și partea I din capitolul A din anexa III la acest regulament, astfel cum a fost modificată prin Regulamentul (CE) nr. 1248/2001 al Comisiei din 22 iunie 2001, nu se opun unei reglementări naționale în temeiul căreia toate bovinele cu o vârstă de peste de 24 de luni trebuie să fie supuse testelor de depistare a encefalopatiei spongiforme bovine.

      (1)  JO C 69, 21.3.2009.


title: Cauza F-46/09: Acțiune introdusă la 5 octombrie 2009 — V/Parlamentul European

text:
               16.1.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 11/40

         Acțiune introdusă la 5 octombrie 2009 — V/Parlamentul European
   (Cauza F-46/09)
   2010/C 11/76
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: V (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: É. Boigelot, avocat)

      Pârât: Parlamentul European

      Obiectul și descrierea litigiului

   Pe de o parte, cerere de anulare a avizului medical privind lipsa aptitudinii fizice, eliberat la 18 decembrie 2008 și, pe de altă parte, cerere de anulare a deciziei din 19 decembrie 2008 de retragere a ofertei de muncă făcute anterior reclamantei

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei din 19 decembrie 2008 a directorului Direcției gestionare administrativă personal de retragere, pentru lipsa aptitudinii fizice de îndeplinire a sarcinilor de serviciu, a ofertei de muncă în calitate de agent contractual în cadrul Secretariatului general, ofertă făcută reclamantei la 10 decembrie 2008;

               —

               anularea avizului medical privind lipsa aptitudinii fizice, eliberat la 18 decembrie 2008 de medicul consultant al Parlamentului European, în măsura în care acesta din urmă concluzionează în sensul lipsei aptitudinii reclamantei, pe de o parte, chiar fără să fi efectuat un examen clinic al acesteia și, pe de altă parte, bazându-se numai pe decizia privind lipsa aptitudinii fizice de îndeplinire a sarcinilor de serviciu adoptată în anul 2006 de medicul consultant al Comisiei Europene și confirmată ulterior, în mod nelegal, de o comisie medicală, în urma cererii de anulare a comisiei respective, formulate de reclamantă — aceste decizii fiind contestate în fața Tribunalului Funcției Publice, în cauza F-33/08 aflată încă în curs de soluționare.
               Organizarea, în urma acestor anulări, a unei vizite medicale reale de angajare la Parlamentul European, care să fie nediscriminatorie, și redeschiderea postului propus reclamantei la DG Comunicare a Parlamentului European;

               —

               acordarea de daune interese pentru prejudiciul material și moral suferit de reclamantă, evaluat cu titlu provizoriu ex aequo et bono la 70 000 EUR (majorate cu dobânzi de întârziere al căror cuantum trebuie calculat în funcție de rata stabilită de Banca Centrală Europeană pentru operațiunile principale de refinanțare, la care se adaugă două puncte, începând cu 18 decembrie 2008), sub rezerva majorării sau diminuării în cursul procedurii;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-842/16: Acțiune introdusă la 30 noiembrie 2016 – Repower/EUIPO – repowermap (REPOWER)

text:
               6.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/39

         Acțiune introdusă la 30 noiembrie 2016 – Repower/EUIPO – repowermap (REPOWER)
   (Cauza T-842/16)
   (2017/C 038/52)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Repower AG (Brusio, Elveția) (reprezentanți: R. Kunz-Hallstein și H. Kunz-Hallstein, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: repowermap.org (Berna, Elveția)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană a mărcii „REPOWER” – înregistrarea care desemnează Uniunea Europeană nr. 1 020 351

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 26 septembrie 2016 în cauza R 2311/2014-5

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 75 din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauzele conexate C-300/09 și C-301/09: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 9 decembrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Rad van State — Țările de Jos) — Staatssecretaris van Justitie/F. Toprak (C-300/09), I. Oguz (C-301/09) (Acordul de asociere CEE Turcia — Libera circulație a lucrătorilor — Clauza de „standstill” înscrisă la articolul 13 din Decizia nr. 1/80 a Consiliului de asociere — Interdicția pentru statele membre de a introduce noi restricții privind accesul la piața muncii)

text:
               19.2.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 55/11

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 9 decembrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Rad van State — Țările de Jos) — Staatssecretaris van Justitie/F. Toprak (C-300/09), I. Oguz (C-301/09)
   (Cauzele conexate C-300/09 și C-301/09) (1)

   (Acordul de asociere CEE Turcia - Libera circulație a lucrătorilor - Clauza de „standstill” înscrisă la articolul 13 din Decizia nr. 1/80 a Consiliului de asociere - Interdicția pentru statele membre de a introduce noi restricții privind accesul la piața muncii)
   2011/C 55/18
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Rad van State

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Staatssecretaris van Justitie

      Pârâți: F. Toprak (C-300/09), I. Oguz (C-301/09)

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Raad van State — Interpretarea articolului 13 din Decizia nr. 1/80 din 19 septembrie 1980 privind dezvoltarea asocierii, adoptată de Consiliul de asociere creat prin Acordul de instituire a unei asocieri între Comunitatea Economică Europeană și Turcia — Clauza „standstill” — Conținut — Interdicția pentru statele membre de a introduce noi restricții privind accesul la piața muncii — Noțiunea „nouă restricție”

      Dispozitivul

   În circumstanțe precum cele din acțiunile principale, în ceea ce privește o dispoziție națională referitoare la obținerea unui permis de ședere de către lucrători turci, articolul 13 din Decizia nr. 1/80 din 19 septembrie 1980 privind dezvoltarea asocierii, adoptată de Consiliul de asociere înființat prin Acordul de asociere dintre Comunitatea Economică Europeană și Turcia, trebuie interpretat în sensul că o înăsprire a unei dispoziții introduse ulterior datei de 1 decembrie 1980, care prevedea o relaxare a dispoziției aplicabile la 1 decembrie 1980, constituie o „nouă restricție” în sensul acestui articol, chiar dacă această înăsprire nu agravează condițiile de obținere a acestui permis în raport cu cele care rezultă din dispoziția în vigoare la 1 decembrie 1980, aspect pe care trebuie să îl verifice instanța națională.

      (1)  JO C 267, 7.11.2009.


title: Cauza T-74/09: Acțiune introdusă la 18 februarie 2009 – Franța/Comisia

text:
               1.5.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 102/26

         Acțiune introdusă la 18 februarie 2009 – Franța/Comisia
   (Cauza T-74/09)
   2009/C 102/40
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Republica Franceză (reprezentanți: G. de Bergues și B. Cabouat, agenți)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei 2008/960/CE a Comisiei din 8 decembrie 2008 de excludere de la finanțarea comunitară a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul secțiunii Garantare a Fondului european de orientare și garantare agricolă (FEOGA), în măsura în care exclude anumite cheltuieli efectuate de Republica Franceză în favoarea organizațiilor de producători de fructe și de legume pentru exercițiile financiare 2005 și 2006;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin prezenta acțiune, reclamanta solicită anularea Deciziei 2008/960/CE a Comisiei din 8 decembrie 2008 de excludere de la finanțarea comunitară a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul secțiunii Garantare a Fondului european de orientare și garantare agricolă (FEOGA) și în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) în măsura în care exclude, pentru exercițiile financiare 2005 și 2006, anumite cheltuieli efectuate de Republica Franceză.
   În susținerea acestei acțiuni, reclamanta invocă două motive întemeiate:

               —

               pe o interpretare și pe o aplicare greșite ale articolului 11 alineatul (2) litera (d) din Regulamentul nr. 2200/96 (1), în măsura în care, contrar concluziilor la care ar fi ajuns Comisia, guvernul francez ar îndeplini condițiile stabilite de această dispoziție, în condițiile în care fiecare producător dispune de materialul necesar și, conform obiectivului de eficiență economică urmărit de acest regulament, deținerea de către fiecare producător a materialului necesar poate, în anumite condiții, să fie mai adecvată decât recurgerea la un centru unic de triere, de stocare și de ambalare pus la dispoziție de organizația producătorilor;

               —

               pe o interpretare și pe o aplicare greșite ale articolului 11 alineatul (1) litera (c) punctul 3 din Regulamentul nr. 2200/96, în măsura în care Comisia ar fi considerat în mod eronat că guvernul francez nu ar fi respectat condițiile impuse de această dispoziție care prevede că statutele organizațiilor de producători obligă producătorii asociați să comercializeze întreaga lor producție prin intermediul organizației de producători, în condițiile în care legislația franceză prevede un rol activ al organizației de producători în comercializarea produselor și în stabilirea prețurilor de vânzare.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 2200/96 al Consiliului din 28 octombrie 1996 privind organizarea comună a pieței în sectorul fructelor și legumelor (JO L 297, p. 1, Ediție specială, 03/vol. 20, p. 29).


               25.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/6

         Acțiune introdusă la 21 aprilie 2015 de către Autoritatea AELS de Supraveghere împotriva Islandei
   (Cauza E-10/15)
   (2015/C 209/05)
   La data de 21 aprilie 2015, Autoritatea AELS de Supraveghere, situată la adresa 35, Rue Belliard, B-1040 Bruxelles, reprezentată de Auður Ýr Steinarsdóttir și Marlene Lie Hakkebo, în calitate de agenți ai Autorității AELS de Supraveghere, a introdus o acțiune împotriva Islandei la Curtea de Justiție a AELS.
   Autoritatea AELS de Supraveghere solicită Curții de Justiție a AELS:

               1.

               să declare că, prin faptul că nu a adoptat, în termenul prevăzut, toate măsurile necesare pentru punerea în aplicare a actului menționat la capitolul III punctul 21au din anexa XX la Acordul privind Spațiul Economic European (Directiva 2009/126/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 octombrie 2009 privind etapa a II-a de recuperare a vaporilor de benzină în timpul alimentării autovehiculelor la stațiile de benzină), astfel cum a fost adaptat la acord prin protocolul 1 la acesta, Islanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul actului menționat și al articolului 7 din Acordul privind SEE;

               2.

               să dispună ca Islanda să suporte cheltuielile aferente prezentei proceduri.

      Situația de fapt și de drept și motivele invocate:

               —

               Cererea se referă la nerespectarea de către Islanda, până la data de 10 februarie 2015, a avizului motivat emis de Autoritatea AELS de Supraveghere la 10 decembrie 2014 referitor la faptul că statul islandez nu a transpus în ordinea sa juridică națională Directiva 2009/126/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 octombrie 2009 privind etapa a II-a de recuperare a vaporilor de benzină în timpul alimentării autovehiculelor la stațiile de benzină, astfel cum a fost menționată la capitolul III punctul 21au din anexa XX la Acordul privind Spațiul Economic European și astfel cum a fost adaptată la acord prin protocolul 1 la acesta („actul”).

               —

               Autoritatea AELS de Supraveghere susține că, prin faptul că nu a adoptat, în termenul prevăzut, măsurile necesare pentru punerea în aplicare a actului menționat, Islanda nu și-a respectat obligațiile care îi revin în temeiul actului și al articolului 7 din Acordul privind SEE.


title: Cauza C-377/14: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 21 aprilie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Krajský soud v Praze – Republica Cehă) – Ernst Georg Radlinger, Helena Radlingerová/FINWAY a.s. (Trimitere preliminară – Directiva 93/13/CEE – Articolul 7 – Norme naționale care reglementează procedura insolvenței – Datorii provenind dintr-un contract de credit de consum – Cale de atac jurisdicțională efectivă – Punctul 1 litera (e) din anexă – Caracter disproporționat al sumei compensației – Directiva 2008/48/CE – Articolul 3 litera (l) – Valoarea totală a creditului – Punctul I din anexa I – Valoarea tragerii – Calculul dobânzii anuale efective – Articolul 10 alineatul (2) – Obligația de informare – Examinare din oficiu – Sancțiune)

text:
               13.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/10

      Hotărârea Curții (Camera a treia) din 21 aprilie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Krajský soud v Praze – Republica Cehă) – Ernst Georg Radlinger, Helena Radlingerová/FINWAY a.s.
      (Cauza C-377/14) (1)

      ((Trimitere preliminară - Directiva 93/13/CEE - Articolul 7 - Norme naționale care reglementează procedura insolvenței - Datorii provenind dintr-un contract de credit de consum - Cale de atac jurisdicțională efectivă - Punctul 1 litera (e) din anexă - Caracter disproporționat al sumei compensației - Directiva 2008/48/CE - Articolul 3 litera (l) - Valoarea totală a creditului - Punctul I din anexa I - Valoarea tragerii - Calculul dobânzii anuale efective - Articolul 10 alineatul (2) - Obligația de informare - Examinare din oficiu - Sancțiune))
      (2016/C 211/10)
      Limba de procedură: ceha

         Instanța de trimitere

      Krajský soud v Praze

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: Ernst Georg Radlinger, Helena Radlingerová

         Pârâtă: FINWAY a.s.

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 7 alineatul (1) din Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări procedurale naționale precum cea în discuție în litigiul principal, care, într-o procedură de insolvență, pe de o parte, nu permite instanței sesizate cu această procedură să examineze din oficiu caracterul eventual abuziv al clauzelor contractuale din care provin creanțele declarate în cadrul procedurii menționate, cu toate că această instanță dispune de elementele de drept și de fapt necesare în acest scop, și care, pe de altă parte, permite instanței amintite să examineze doar creanțele negarantate și numai pentru un număr limitat de motive, legate de prescrierea sau de stingerea lor.

                  2)

                  Articolul 10 alineatul (2) din Directiva 2008/48/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2008 privind contractele de credit pentru consumatori și de abrogare a Directivei 87/102/CEE a Consiliului trebuie interpretat în sensul că o instanță națională sesizată cu un litigiu referitor la creanțe care provin dintr-un contract de credit în sensul acestei directive trebuie să examineze din oficiu respectarea obligației de informare prevăzute la această dispoziție și să stabilească consecințele care decurg în conformitate cu legislația națională din încălcarea acestei obligații, cu condiția ca sancțiunile să respecte cerințele prevăzute la articolul 23 din directiva menționată.

                  3)

                  Articolul 3 litera (l) și articolul 10 alineatul (2) din Directiva 2008/48, precum și punctul I din anexa I la această directivă trebuie interpretate în sensul că valoarea totală a creditului și valoarea tragerilor desemnează toate sumele puse la dispoziția consumatorului, ceea ce exclude sumele afectate de creditor pentru plata costurilor legate de creditul în discuție și care nu sunt efectiv plătite acestui consumator.

                  4)

                  Dispozițiile Directivei 93/13 trebuie interpretate în sensul că, pentru a aprecia caracterul disproporționat de mare, în sensul punctului 1 litera (e) din anexa la această directivă, al sumei solicitate drept compensație de la consumatorul care nu și a îndeplinit obligația, trebuie analizat efectul cumulativ al tuturor clauzelor aferente acesteia care figurează în contractul respectiv, indiferent dacă creditorul urmărește efectiv respectarea în întregime a fiecăreia dintre ele, și că, dacă este cazul, instanțele naționale au sarcina de a stabili, potrivit articolului 6 alineatul (1) din directiva menționată, toate consecințele care decurg din constatarea caracterului abuziv al anumitor clauze, înlăturând fiecare clauză dintre cele al căror caracter abuziv a fost recunoscut, pentru a se asigura că ele nu creează obligații pentru consumator.

         (1)  JO C 395, 10.11.2014.


title: Cauza F-39/14: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 8 octombrie 2015 – FT/AEVMP (Funcție publică — Agent temporar — Contabil — Neprelungirea unui contract încheiat pe perioadă determinată — Autoritate competentă — Eroare vădită de apreciere — Sarcina probei — Regula concordanței dintre cererea introductivă și reclamație)

text:
               16.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 381/63

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 8 octombrie 2015 – FT/AEVMP
   (Cauza F-39/14) (1)

   ((Funcție publică - Agent temporar - Contabil - Neprelungirea unui contract încheiat pe perioadă determinată - Autoritate competentă - Eroare vădită de apreciere - Sarcina probei - Regula concordanței dintre cererea introductivă și reclamație))
   (2015/C 381/88)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: FT (reprezentant: S. Pappas, avocat)

      Pârâtă: Autoritatea Europeană pentru Valori Mobiliare și Pieţe (reprezentanți: inițial R. Vasileva Hoff, agent, D. Waelbroeck și A. Duron, avocați, ulterior R. Vasileva Hoff și A. Lorenzet, agenți, D. Waelbroeck și A. Duron, avocați)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei de a nu reînnoi contractul reclamantului și de acordare a unor despăgubiri pentru pretinsul prejudiciu moral suferit

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               FT suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligată la suportarea cheltuielilor de judecată efectuate de Autoritatea Europeană pentru Valori Mobiliare și Pieţe.

      (1)  JO C 421, 24.11.2014, p. 58.


title: Cauza C-329/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgerichtshof (Austria) la 1 iunie 2017 – Gerhard Prenninger și alții

text:
               25.9.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 318/4

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgerichtshof (Austria) la 1 iunie 2017 – Gerhard Prenninger și alții
   (Cauza C-329/17)
   (2017/C 318/06)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Verwaltungsgerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Gerhard Prenninger, Karl Helmberger, Franziska Zimmer, Franz Scharinger, Norbert Pühringer, Agrargemeinschaft Pettenbach, Marktgemeinde Vorchdorf, Marktgemeinde Pettenbach, Gemeinde Steinbach am Ziehberg

      Întrebarea preliminară

   Directiva 2011/92/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 decembrie 2011 privind evaluarea efectelor anumitor proiecte publice și private asupra mediului (1) trebuie interpretată în sensul că „operațiunile de realizare a culoarelor prin pădure” în vederea construirii și pe perioada exploatării legale a unei rețele electrice eficiente din punct de vedere energetic reprezintă „defrișări în vederea reconversiei solului” în sensul anexei II punctul 1 litera (d) la Directiva EEM?

      (1)  JO 2012, L 26, p. 1.


title: Cauza T-253/06 P: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 19 septembrie 2008 — Chassagne/Comisia ( Recurs — Funcție publică — Funcționari — Rambursarea cheltuielilor de călătorie anuală — Funcționar originar din departamentele franceze de peste mări (DOM) — Articolul 8 din anexa VII la statut — Act confirmativ — Buletin de remunerare — Denaturarea faptelor — Eroare de drept )

text:
               8.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 285/37

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 19 septembrie 2008 — Chassagne/Comisia
   (Cauza T-253/06 P) (1)

   („Recurs - Funcție publică - Funcționari - Rambursarea cheltuielilor de călătorie anuală - Funcționar originar din departamentele franceze de peste mări (DOM) - Articolul 8 din anexa VII la statut - Act confirmativ - Buletin de remunerare - Denaturarea faptelor - Eroare de drept’)
   (2008/C 285/66)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: Olivier Chassagne (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: inițial S. Rodrigues și C. Bernard-Glanz, ulterior T. Bontinck, avocats)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: G. Berscheid și V. Joris, agenți, asistați de F. Longfils, avocats)
   Obiectul
   Recurs formulat împotriva Ordonanței Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera a treia) din 29 iunie 2006, Chassagne/Comisia (F-11/05, RecFP, p. I-A-1-65 și II-A-1-241), având ca obiect anularea acestei ordonanțe
   Dispozitivul

               1)

               Anulează Ordonanța Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene din 29 iunie 2006, Chassagne/Comisia (F-11/05, RecFP, p. I-A-1-65 și II-A-1-241).

               2)

               Trimite cauza spre rejudecare Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene.

               3)

               Cererile privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.

      (1)  JO C 281, 18.11.2006.


title: Cauza C-510/13: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 19 martie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Kúria – Ungaria) – E.ON Földgáz Trade Zrt/Magyar Energetikai és Közmű-szabályozási Hivatal [Trimitere preliminară — Piaţa internă a gazelor naturale — Directiva 2003/55/CE — Articolul 25 — Directiva 2009/73/CE — Articolele 41 şi 54 — Aplicarea în timp — Regulamentul (CE) nr. 1775/2005 — Articolul 5 — Mecanisme de alocare a capacităţilor şi proceduri de gestionare a congestionării — Decizie a unei autorităţi de reglementare — Dreptul la o cale de atac — Acţiune a unei societăţi titulare a unei autorizaţii pentru transportul gazelor naturale — Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene — Articolul 47 — Dreptul la protecţie jurisdicţională efectivă împotriva unei decizii a unei autorităţi de reglementare]

text:
               11.5.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 155/4

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 19 martie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Kúria – Ungaria) – E.ON Földgáz Trade Zrt/Magyar Energetikai és Közmű-szabályozási Hivatal
   (Cauza C-510/13) (1)

   ([Trimitere preliminară - Piaţa internă a gazelor naturale - Directiva 2003/55/CE - Articolul 25 - Directiva 2009/73/CE - Articolele 41 şi 54 - Aplicarea în timp - Regulamentul (CE) nr. 1775/2005 - Articolul 5 - Mecanisme de alocare a capacităţilor şi proceduri de gestionare a congestionării - Decizie a unei autorităţi de reglementare - Dreptul la o cale de atac - Acţiune a unei societăţi titulare a unei autorizaţii pentru transportul gazelor naturale - Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Articolul 47 - Dreptul la protecţie jurisdicţională efectivă împotriva unei decizii a unei autorităţi de reglementare])
   (2015/C 155/04)
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Kúria

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: E.ON Földgáz Trade Zrt

      Pârâtă: Magyar Energetikai és Közmű-szabályozási Hivatal

      Dispozitivul

               1)

               Directiva 2009/73/CE a Parlamentului European şi a Consiliului din 13 iulie 2009 privind normele comune pentru piaţa internă în sectorul gazelor naturale şi de abrogare a Directivei 2003/55/CE, al cărei termen de transpunere a expirat la 3 martie 2011, şi în special noile dispoziţii introduse la articolul 41 alineatul (17) din aceasta trebuie interpretate în sensul că nu se aplică unei acţiuni care a fost formulată împotriva unei decizii a unei autorităţi de reglementare, precum cea în discuţie în litigiul principal, adoptate înainte de expirarea acestui termen de transpunere şi care era încă pendinte la data menţionată.

               2)

               Articolul 5 din Regulamentul (CE) nr. 1775/2005 al Parlamentului European şi al Consiliului din 28 septembrie 2005 privind condiţiile de acces la reţelele pentru transportul gazelor naturale coroborat cu anexa la acest regulament şi articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări naţionale care priveşte exercitarea căilor de atac la instanţa competentă pentru controlarea legalităţii actelor unei autorităţi de reglementare, care, în împrejurări precum cele în discuţie în litigiul principal, nu permite să se recunoască unui operator, precum E.ON Földgáz Trade Zrt, calitatea de a formula o acţiune împotriva unei decizii a acestei autorităţi referitoare la codul de reţea gazieră.

      (1)  JO C 15, 18.1.2014.


title: Cauza C-489/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Sąd Najwyższy (Republica Polonă) la 12 octombrie 2010 — procedură penală împotriva lui Łukasz Marcin Bonda

text:
               15.1.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 13/17

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Sąd Najwyższy (Republica Polonă) la 12 octombrie 2010 — procedură penală împotriva lui Łukasz Marcin Bonda
   (Cauza C-489/10)
   ()
   2011/C 13/29
   Limba de procedură: polona

      Instanța de trimitere

   Sąd Najwyższy

      Partea din acțiunea principală

   Łukasz Marcin Bonda

      Întrebarea preliminară

   Ce natură juridică are sancțiunea prevăzută la articolul 138 din Regulamentul (CE) nr. 1973/2004 al Comisiei din 29 octombrie 2004 de stabilire a normelor de aplicare ale Regulamentului (CE) nr. 1782/2003 al Consiliului în ceea ce privește schemele de ajutor prevăzute la titlurile IV și IVa din respectivul regulament și utilizarea terenurilor retrase din circuitul agricol pentru producția de materii prime (JO L 345, p. 1, Ediție specială, 03/vol. 60, p. 190), care constă în faptul că agricultorului i se refuză plățile directe pentru anii care urmează anului în care a depus o declarație incorectă cu privire la mărimea suprafeței care constituie temeiul acordării plăților directe?


title: Cauza C-175/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Italia) la 2 aprile 2010 — Pietro Calogero/Ministero dell’Interno

text:
               19.6.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/33

      Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Italia) la 2 aprile 2010 — Pietro Calogero/Ministero dell’Interno
      (Cauza C-175/10)
      (2010/C 161/49)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio

         Părțile din acțiunea principală

         Reclamant: Pietro Calogero

         Pârât: Ministero dell’Interno

         Întrebarea preliminară

      Reglementarea națională (introdusă de Decretul Bersani, Decretul lege nr. 223 din 4 iulie 2006, transformat în Legea nr. 248 din 4 august 2006), respectiv un sistem național care prevede printre altele:

                  a)

                  existența unei tendințe generale de protejare a titularilor concesiunilor acordate anterior, în urma unei licitații de la care o parte dintre operatori fuseseră excluși în mod nelegal;

                  b)

                  existența unor dispoziții care garantează în fapt menținerea pozițiilor comerciale dobândite (de exemplu interdicția, în ceea ce îi privește pe noii concesionari, de a-și instala ghișeele la mai puțin de o distanță determinată de ghișeele existente);

                  c)

                  cazuri de decădere din beneficiul concesiunii în ipoteza în care concesionarul gestionează în mod direct sau indirect activități transfrontaliere de joc care pot fi asimilate celor care fac obiectul concesiunii,

            este compatibilă cu articolele 43 și 49 din Tratatul CE?


title: Cauza T-120/08: Hotărârea Tribunalului din 20 septembrie 2011 — Arch Chemicals și alții/Comisia [ Acțiune în anulare — Sănătate animală — Introducerea pe piață a produselor biocide — Regulamentul (CE) nr. 1451/2007 — Lipsa afectării individuale — Inadmisibilitate — Judecare în lipsă ]

text:
               29.10.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 319/12

         Hotărârea Tribunalului din 20 septembrie 2011 — Arch Chemicals și alții/Comisia
   (Cauza T-120/08) (1)

   (Acțiune în anulare - Sănătate animală - Introducerea pe piață a produselor biocide - Regulamentul (CE) nr. 1451/2007 - Lipsa afectării individuale - Inadmisibilitate - Judecare în lipsă)
   2011/C 319/22
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Arch Chemicals, Inc. (Norwalk, Connecticut, Statele Unite), Arch Timber Protection Ltd (Castleford, West Yorkshire, Regatul Unit), Rhodia UK Ltd (Watford, Hertfordshire, Regatul Unit), Sumitomo Chemical (UK) plc (Londra, Regatul Unit) și Troy Chemical Co. BV (Vlaardingen, Țările de Jos) (reprezentanți: K. Van Maldegem și C. Mereu, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: P. Oliver și E. Kružíková, agenți)

      Intervenient în susținerea reclamantelor: European Chemical Industry Council (CEFIC) (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: inițial Y. van Gerven și V. Terrien, ulterior Y. van Gerven, avocați)

      Obiectul

   Cerere de anulare a articolului 3 alineatul (2), a articolului 4, a articolului 7 alineatul (3), a articolului 14 alineatul (2) al doilea paragraf, a articolului 15 alineatul (3), a articolului 17 și a anexei II la Regulamentul (CE) nr. 1451/2007 al Comisiei din 4 decembrie 2007 privind a doua etapă a programului de lucru de 10 ani prevăzut la articolul 16 alineatul (2) din Directiva 98/8/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind introducerea pe piață a produselor biocide (JO L 325, p. 3)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Constată că nu este necesar să se pronunțe asupra cererilor de intervenție formulate de Parlamentul European și de Consiliul Uniunii Europene.

               3.

               Arch Chemicals, Inc., Arch Timber Protection Ltd, Rhodia UK Ltd, Sumitomo Chemical (UK) plc și Troy Chemical Co. BV suportă propriile cheltuieli de judecată.

               4.

               European Chemical Industry Council (CEFIC) suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 128, 24.5.2008.


title: Cauza T-327/10: Acțiune introdusă la 10 august 2010 — Fraas/OAPI (motiv în carouri de culoare neagră, gri închis, gri deschis și roșu închis)

text:
               23.10.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 288/44

      Acțiune introdusă la 10 august 2010 — Fraas/OAPI (motiv în carouri de culoare neagră, gri închis, gri deschis și roșu închis)
      (Cauza T-327/10)
      ()
      (2010/C 288/84)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: V. Fraas GmbH (Helmbrechts-Wüstenselbitz, Germania) (reprezentanți: G. Würtenberger și R. Kunze, avocați)

         Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

         Concluziile reclamantei

                  —

                  Anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 7 iunie 2010 în cauza R 189/2010-4;

                  —

                  obligarea Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

         Marca comunitară vizată: marca figurativă ce reprezintă un motiv în carouri de culoare neagră, gri închis, gri deschis și roșu închis, pentru produse din clasele 18, 24 și 25.

         Decizia examinatorului: respinge cererea de înregistrare.

         Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

         Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) coroborat cu articolul 7 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 (1), întrucât marca comunitară în cauză ar avea caracter distinctiv, și încălcarea articolelor 75 și 76 din Regulamentul (CE) nr. 207/2009, deoarece camera de recurs nu ar fi examinat argumentele detaliate de fapt și de drept invocate de reclamantă.

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului, din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, p. 1).


title: Cauza T-22/07: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 14 mai 2009 — US Steel Košice/Comisia ( Acțiune în anulare — Ajutoare de stat — Act de aderare — Condiție impusă beneficiarului de a-și restrânge vânzările de produse plate în Uniunea extinsă — Scrisoare a Comisiei în care se interpretează condiția ca aplicându-se și cu privire la piețele bulgară și română începând de la data aderării acestora — Act care nu este supus căilor de atac — Inadmisibilitate )

text:
               18.7.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 167/10

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 14 mai 2009 — US Steel Košice/Comisia
   (Cauza T-22/07) (1)

   („Acțiune în anulare - Ajutoare de stat - Act de aderare - Condiție impusă beneficiarului de a-și restrânge vânzările de produse plate în «Uniunea extinsă» - Scrisoare a Comisiei în care se interpretează condiția ca aplicându-se și cu privire la piețele bulgară și română începând de la data aderării acestora - Act care nu este supus căilor de atac - Inadmisibilitate”)
   2009/C 167/21
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: US Steel Košice s.r.o. (Košice, Slovacia) (reprezentanți: E. Vermulst și S. Van Cutsem, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: K. Gross și T. Scharf, agenți)

      Intervenientă în susținerea reclamantei: Republica Slovacă (reprezentant: J. Čorba, agent)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei despre care se pretinde că este cuprinsă în scrisoarea Comisiei din 22 noiembrie 2006, în măsura în care în aceasta se interpretează condiția impusă reclamantei de a-și restrânge vânzările de produse plate în „Uniunea extinsă” ca aplicându-se și cu privire la piețele bulgară și română începând de la 1 ianuarie 2007

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2)

               Obligă US Steel Košice s.r.o. să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Comisie.

               3)

               Republica Slovacă suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 56, 10.3.2007.


title: Cauza T-485/08 P: Hotărârea Tribunalului din 2 iulie 2010 — Lafili/Comisia ( „Recurs — Funcție publică — Funcționari — Admisibilitate — Noțiunea de parte care a căzut în pretenții în primă instanță — Promovare — Încadrare în grad și în treaptă — Factor de multiplicare supraunitar — Transformare în vechime în treaptă — Articolul 7 din anexa XIII la statut” )

text:
               14.8.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 221/40

         Hotărârea Tribunalului din 2 iulie 2010 — Lafili/Comisia
   (Cauza T-485/08 P) (1)

   (Recurs - Funcție publică - Funcționari - Admisibilitate - Noțiunea de parte care a căzut în pretenții în primă instanță - Promovare - Încadrare în grad și în treaptă - Factor de multiplicare supraunitar - Transformare în vechime în treaptă - Articolul 7 din anexa XIII la statut)
   2010/C 221/65
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurent: Paul Lafili (Genk, Belgia) (reprezentant: L. Levi, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall, H. Krämer și K. Herrmann, agenți)

      Obiectul

   Recurs introdus împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera a doua) din 4 septembrie 2008, Lafili/Comisia (F-22/07, nepublicată încă în Repertoriu), prin care se urmărește anularea acestei hotărâri

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Paul Lafili suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană în cadrul prezentei proceduri.

      (1)  JO C 19, 24.1.2009.


title: Cauza T-621/15: Hotărârea Tribunalului din 5 aprilie 2017 – Tractel Greifzug/EUIPO – Shenxi Machinery (Forma unui troliu cu comandă motorizată) [„Marca Uniunii Europene — Procedura de anulare — Marcă a Uniunii Europene tridimensională — Forma unui troliu cu comandă motorizată — Motiv absolut de refuz — Semn constituit exclusiv din forma produsului necesară pentru obținerea unui rezultat tehnic — Articolul 7 alineatul (1) litera (e) punctul (ii) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               22.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/25

         Hotărârea Tribunalului din 5 aprilie 2017 – Tractel Greifzug/EUIPO – Shenxi Machinery (Forma unui troliu cu comandă motorizată)
   (Cauza T-621/15) (1)

   ([„Marca Uniunii Europene - Procedura de anulare - Marcă a Uniunii Europene tridimensională - Forma unui troliu cu comandă motorizată - Motiv absolut de refuz - Semn constituit exclusiv din forma produsului necesară pentru obținerea unui rezultat tehnic - Articolul 7 alineatul (1) litera (e) punctul (ii) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2017/C 161/34)
   Limba de procedură: germana

      Părţile

      Reclamantă: Tractel Greifzug GmbH (Bergisch Gladbach, Germania) (reprezentanți: U. Lüken și C. Maierhöfer, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: D. Hanf, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Shenxi Machinery Co. Ltd (Wuxi, China) (reprezentant: C. Vossius, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 3 septembrie 2015 (cauza R 1658/2014-1), privind o procedură de anulare între Shenxi Machinery și Tractel Greifzug

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Tractel Greifzug GmbH la suportarea propriilor cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO).

               3)

               Shenxi Machinery Co. Ltd suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 16, 18.1.2016.