title: Cauza C-520/11: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 18 iulie 2013 — Comisia Europeană/Republica Franceză (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Decizia 2009/726/CE — Neexecutare — Import de lapte și de produse lactate — Proveniență — Exploatații cu risc în raport cu cazurile de encefalopatii spongiforme — Măsuri naționale de interdicție)

text:
               7.9.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 260/8

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 18 iulie 2013 — Comisia Europeană/Republica Franceză
   (Cauza C-520/11) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Decizia 2009/726/CE - Neexecutare - Import de lapte și de produse lactate - Proveniență - Exploatații cu risc în raport cu cazurile de encefalopatii spongiforme - Măsuri naționale de interdicție)
   2013/C 260/14
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Jimeno Fernández și D. Bianchi, agenți)

      Pârâtă: Republica Franceză (reprezentanți: G. de Bergues și S. Menez, precum și C. Candat și R. Loosli-Surrans, agenți)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea art. 4 alin. (3) TUE și a art. 288 TFUE — Neexecutarea Deciziei 2009/726/CE a Comisiei din 24 septembrie 2009 privind măsurile de protecție interimare adoptate de Franța referitoare la introducerea pe teritoriul său a laptelui și produselor lactate provenind de la o exploatație unde s-a confirmat existența unui caz de scrapie clasică (JO L 258, p. 27)

      Dispozitivul

               1.

               Întrucât nu a executat Decizia 2009/726/CE a Comisiei din 24 septembrie 2009 privind măsurile de protecție interimare adoptate de Franța referitoare la introducerea pe teritoriul său a laptelui și produselor lactate provenind de la o exploatație unde s-a confirmat existența unui caz de scrapie clasică, Republica Franceză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 4 alineatul (3) TUE și al articolul 288 TFUE.

               2.

               Obligă Republica Franceză la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 362, 10.12.2011.


title: Cauza T-438/14: Acțiune introdusă la 13 iunie 2014 – Silec Cable și General Cable/Comisia

text:
               25.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/44

         Acțiune introdusă la 13 iunie 2014 – Silec Cable și General Cable/Comisia
   (Cauza T-438/14)
   2014/C 282/58
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Silec Cable (Montereau Fault Yonne, Franța) și General Cable Corp. (Wilmington, Statele Unite) (reprezentant: I. Sinan, Barrister)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               anularea articolului 1 din Decizia Comisiei C (2014) 2139 final din 2 aprilie 2014 privind o procedură de aplicare a articolului 101 TFUE și a articolului 53 din Acordul privind SEE, cauza COMP/AT.39610 – Cabluri electrice (denumită în continuare „decizia”), în măsura în care acesta se aplică Silec Cable și General Cable;

               —

               în subsidiar, modificarea articolului 2 din decizie și reducerea cuantumului amenzii impuse Silec Cable și General Cable în lumina argumentelor prezentate în susținerea cererii;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe faptul că Comisia ar fi săvârșit o eroare de drept și nu și-ar fi respectat obligația privind sarcina probei care îi revenea în temeiul articolului 2 din Regulamentul Consiliului nr. 1/2003.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia ar fi săvârșit o eroare de drept și ar fi încălcat principiile sarcinii probei și prezumției de nevinovăție, afirmând că Silec Cable avea o obligație pozitivă de a se distanța public de pretinsa înțelegere.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia ar fi săvârșit o eroare vădită de apreciere și ar fi încălcat principiul egalității de tratament, stabilind participarea directă a Silec Cable la pretinsa înțelegere începând cu 30 noiembrie 2005.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia ar fi săvârșit o eroare vădită de apreciere și ar fi încălcat principiul egalității de tratament, tratând-o pe Silec Cable în mod diferit și inconsecvent față de modul în care i-a tratat pe ceilalți destinatari ai deciziei.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia ar fi săvârșit cel puțin o eroare vădită de apreciere și ar fi încălcat principiul egalității de tratament și al proporționalității prin necalificarea Silec Cable drept actor marginal.


title: Cauza T-643/13: Acțiune introdusă la 3 decembrie 2013 — Rogesa Roheisengesellschaft Saar mbH/Comisia Europeană

text:
               15.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 45/39

         Acțiune introdusă la 3 decembrie 2013 — Rogesa Roheisengesellschaft Saar mbH/Comisia Europeană
   (Cauza T-643/13)
   2014/C 45/69
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Rogesa Roheisengesellschaft Saar mbH (Dillingen, Germania) (reprezentanți: S. Altenschmidt și P. Schütter, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Comisiei din 25 septembrie 2013 (dosarul GestDem nr. 2013/1504),

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă următoarele motive:

               1.

               Dreptul de acces la documentele în litigiu și lipsa motivelor de refuz în temeiul articolului 4 din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 (1)

                           —

                           Reclamanta susține că decizia atacată încalcă articolul 3 prima teză din Regulamentul nr. 1367/2006 (2) coroborat cu articolul 2 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1049/2001, întrucât aceasta are un drept de acces la documentele solicitate, iar motivele respingerii accesului nu au fost precizate.

                           —

                           Reclamanta arată că documentele solicitate nu conțin date sensibile de natură comercială în sensul articolului 4 alineatul (2) prima liniuță din Regulamentul nr. 1049/2001 și că, în orice caz, exista un interes public superior în sensul divulgării documentelor.

                           —

                           În continuare, reclamanta arată că nici motivul de respingere în temeiul articolului 4 alineatul (3) din Regulamentul nr. 1049/2001 nu este aplicabil întrucât procesul decizional invocat de Comisie ar fi fost încheiat la momentul adoptării deciziei atacate. Decizia respectivă a Comisiei (2013/448/UE) ar fi fost emisă încă de la 5 septembrie 2013.

                           —

                           Reclamanta arată de asemenea că, în orice caz, Comisia ar fi trebuit să acorde un acces parțial, eventual cu eliminarea caracteristicilor de identificare. Decizia Comisiei ar încălca astfel și articolul 4 alineatul (6) din Regulamentul nr. 1049/2001, precum și principiul proporționalității, instituit la articolul 5 alineatul (4) TUE.

               2.

               Neregularitate de procedură

                           —

                           Reclamanta invocă încălcarea articolului 8 din Regulamentul nr. 1049/2001, întrucât Comisia nu a respectat termenele prevăzute în acesta.

      (1)  Regulamentul Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76).

      (2)  Regulamentul Parlamentului European și al Consiliului din 6 septembrie 2006 privind aplicarea, pentru instituțiile și organismele comunitare, a dispozițiilor Convenției de la Aarhus privind accesul la informație, participarea publicului la luarea deciziilor și accesul la justiție în domeniul mediului (JO L 264, p. 13, Ediție specială, 15/vol. 17, p. 126).


title: Cauza C-411/16 P: Recurs introdus la 22 iulie 2016 de Holistic Innovation Institute, SLU împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 12 mai 2016 în cauza T-468/14, Holistic Innovation Institute/Comisia

text:
               3.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 364/10

      Recurs introdus la 22 iulie 2016 de Holistic Innovation Institute, SLU împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 12 mai 2016 în cauza T-468/14, Holistic Innovation Institute/Comisia
      (Cauza C-411/16 P)
      (2016/C 364/05)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Recurentă: Holistic Innovation Institute, SLU (reprezentant: J.J. Marín López, avocat)

         Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

         Concluziile recurentei

                  —

                  Anularea Hotărârii Tribunalului (Camera a şasea) din 12 mai 2016, pronunţată în cauza T-468/14, Holistic Innovation Institute, SLU/Comisia, în măsura în care aceasta declară că acţiunea în anulare formulată împotriva Deciziei ARES (2014) 710158 a Comisiei din 13 martie 2014 de excludere a participării recurentei la proiectul eDIGIREGION a fost introdusă tardiv la Tribunal;

                  —

                  trimiterea cauzei spre rejudecare la Tribunal pentru a se pronunţa asupra fondului acţiunii în anulare formulate de Holistic Innovation Institute, SLU împotriva Deciziei ARES (2014) 710158 a Comisiei din 13 martie 2014 de excludere a participării recurentei la proiectul eDIGIREGION;

                  —

                  anularea Hotărârii Tribunalului (Camera a şasea) din 12 mai 2016, pronunţată în cauza T-468/14, Holistic Innovation Institute, SLU/Comisia, în măsura în care aceasta respinge acţiunea în despăgubire şi declararea, în schimb, de către Curte a obligaţiei Comisiei de a despăgubi recurenta în termenii indicaţi în cererea introductivă sau, în cazul admiterii celor două capete de cerere menţionate anterior, trimiterea cauzei spre rejudecare la Tribunal pentru a se pronunţa din nou asupra acţiunii în despăgubire a recurentei.

         Motivele și principalele argumente

                  1.

                  Eroare de drept constând în aceea că hotărârea atacată omite să precizeze că originalul cererii de anulare a deciziei atacate, primit de grefa Tribunalului la 6 iunie 2014 (punctul 29 din hotărârea atacată) a fost trimis la 2 iunie 2014 din Pozuelo de Alarcón (Madrid), unde se află sediul social al recurentei, prin scrisoare recomandată cu confirmare de primire.

                  2.

                  Eroare de drept constând în aceea că hotărârea atacată este afectată de o eroare de motivare întrucât, pe de o parte, precizează că originalul cererii nu conţinea semnătura manuscrisă a avocatului, ci o copie a acelei semnături (punctul 30) şi, pe de altă parte, neagă orice efect juridic originalului cererii semnat de avocat prin intermediul unui certificat digital (punctul 35).

                  3.

                  Eroare de drept constând în aceea că hotărârea atacată, prin faptul că apreciază că cererea de anulare a recurentei a fost depusă în afara termenului (punctele 29, 34 şi 35), încalcă dreptul fundamental la o cale de atac efectivă consacrat la articolul 47 primul paragraf din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, interpretat în lumina articolului 6 paragraful 1 din Convenţia europeană pentru apărarea drepturilor omului şi a libertăţilor fundamentale, semnată la Roma la 4 noiembrie 1950, şi a jurisprudenţei Curţii Europene a Drepturilor Omului elaborate în interpretarea respectivului articol 6 paragraful 1.

                  4.

                  Hotărârea atacată conţine o eroare de drept prin faptul că respinge, în cadrul punctelor 55, 59, 63 şi 64 (în legătură cu prejudiciile economice) şi în cadrul punctelor 77 şi 84 (în legătură cu prejudiciile morale), cererea de despăgubire formulată de recurentă.


title: Cauza C-160/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Naczelny Sąd Administracyjny (Republica Polonă) la 1 aprilie 2011 — Bawaria Motors Sp. z o.o. și Minister Finansów

text:
               9.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 204/13

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Naczelny Sąd Administracyjny (Republica Polonă) la 1 aprilie 2011 — Bawaria Motors Sp. z o.o. și Minister Finansów
   (Cauza C-160/11)
   2011/C 204/25
   Limba de procedură: polona

      Instanța de trimitere

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamante: Bawaria Motors Sp. z o.o. și Minister Finansów

      Întrebarea preliminară

   Dispozițiile articolului 313 alineatul (1) și ale articolului 314 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (1), coroborate cu articolele 136 și 315 din aceeași directivă, trebuie interpretate în sensul că permit aplicarea regimului special al „marjei” și în cazul livrărilor de bunuri second-hand efectuate de comercianții persoane impozabile, în situația în care aceștia revând autoturismele și autovehiculele achiziționate în privința cărora s-a aplicat scutirea de taxă pe bunurile și serviciile prevăzută de dispozițiile naționale poloneze de la articolul 13 alineatul (1) punctul 5 din Regulamentul ministrului de finanțe din 28 noiembrie 2008 de aplicare a prevederilor Legii privind TVA-ul (Dz. U. nr. 212, poziția 1336 cu modificările aferente) în cazul livrării de autoturisme și alte autovehicule efectuate de persoane impozabile, care beneficiau la momentul achiziționării de un drept de deducere parțială a taxei conform articolului 86 alineatul (3) din Legea din 11 martie 2004 privind TVA-ul (Dz. U. nr. 54, poziția 535 cu modificările aferente), în măsura în care aceste automobile și autovehicule sunt bunuri second-hand în sensul articolului 43 alineatul (2) din Legea privind TVA-ul și al articolului 311 alineatul (1) punctul 1 din Directiva 2006/112?

      (1)  JO L 347, p. 1, Ediție specială, 9/vol.03, p. 7


title: Cauza T-22/12: Acțiune introdusă la 16 ianuarie 2012 — Fomanu/OAPI (Qualität hat Zukunft)

text:
               17.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 80/22

         Acțiune introdusă la 16 ianuarie 2012 — Fomanu/OAPI (Qualität hat Zukunft)
   (Cauza T-22/12)
   2012/C 80/37
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Fomanu AG (Neustadt a.d. Waldnaab, Germania) (reprezentant: avocat T. Raible)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 27 octombrie 2011 în cauza R 1518/2011-1;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată aferente căii de atac și prezentei proceduri.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca verbală „Qualität hat Zukunft” pentru mărfuri și servicii din clasele 9, 16 și 40.

      Decizia examinatorului: respinge cererea de înregistrare.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 întrucât marca comunitară în cauză ar avea caracter distinctiv.


title: Cauza C-258/08: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 3 iunie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Hoge Raad der Nederlanden — Țările de Jos) — Ladbrokes Betting & Gaming Ltd, Ladbrokes International Ltd./Stichting de Nationale Sporttotalisator (Articolul 49 CE — Restricții privind libera prestare a serviciilor — Jocuri de noroc — Exploatarea de jocuri de noroc prin internet — Reglementare care rezervă o autorizație unui operator unic — Refuz de a acorda o autorizație de exploatare unui operator care dispune de o autorizație în alte state membre — Justificare — Proporționalitate — Controlul fiecărei măsuri concrete de aplicare a reglementării naționale)

text:
               31.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/5

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 3 iunie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Hoge Raad der Nederlanden — Țările de Jos) — Ladbrokes Betting & Gaming Ltd, Ladbrokes International Ltd./Stichting de Nationale Sporttotalisator
   (Cauza C-258/08) (1)

   (Articolul 49 CE - Restricții privind libera prestare a serviciilor - Jocuri de noroc - Exploatarea de jocuri de noroc prin internet - Reglementare care rezervă o autorizație unui operator unic - Refuz de a acorda o autorizație de exploatare unui operator care dispune de o autorizație în alte state membre - Justificare - Proporționalitate - Controlul fiecărei măsuri concrete de aplicare a reglementării naționale)
   2010/C 209/06
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Hoge Raad der Nederlanden

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamante: Ladbrokes Betting & Gaming Ltd, Ladbrokes International Ltd

      Pârâtă: Stichting de Nationale Sporttotalisator

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Hoge Raad der Nederlanden Den Haag — Interpretarea articolului 49 CE — Reglementare națională care interzice organizarea de jocuri sau colectarea de pariuri în lipsa unei autorizații, și care rezervă posibilitatea obținerii unei eventuale autorizații unui operator unic, pentru protejarea binelui social și a sănătății publice — Refuzul de autorizare a unui operator (pe internet) care dispune de autorizație în alte state membre, inclusiv în statul în care are sediul social — Motive imperative de interes general

      Dispozitivul

               1.

               O reglementare națională, precum cea în cauză în acțiunea principală, care urmărește să îngrădească dependența de jocurile de noroc, precum și să lupte împotriva fraudei și care contribuie în mod efectiv la realizarea acestor obiective, se poate considera că limitează activitățile de pariuri în mod coerent și sistematic, deși titularul sau titularii unei autorizații exclusive sunt abilitați să își facă atractivă oferta pe piață prin introducerea de noi jocuri de noroc și prin recurgerea la publicitate. Revine instanței de trimitere sarcina de a verifica dacă activitățile de joc ilegale constituie o problemă considerabilă în statul membru în cauză, care ar putea fi remediată printr-o expansiune a activităților autorizate și reglementate, și dacă această expansiune nu are o amploare susceptibilă să o facă ireconciliabilă cu obiectivul de a îngrădi dependența amintită.

               2.

               În vederea aplicării unei reglementări a unui stat membru privind jocurile de noroc compatibile cu articolul 49 CE, instanța națională nu este obligată să verifice, în fiecare caz în parte, dacă măsura de executare care urmărește să asigure respectarea acestei reglementări este adecvată pentru a garanta realizarea obiectivului urmărit de aceasta și este conformă cu principiul proporționalității, atât timp cât această măsură este un element necesar pentru a asigura efectul util al reglementării menționate care nu implică nicio restricție suplimentară în raport cu cea care rezultă din aceeași reglementare. Împrejurarea că măsura de executare a fost adoptată în urma unei intervenții a autorităților publice destinată să asigure respectarea reglementării naționale sau în urma unei cereri a unui particular în cadrul unei proceduri civile în vederea protejării drepturilor al căror titular este în temeiul aceleiași reglementări nu are nicio influență asupra soluției litigiului cu care este sesizată instanța de trimitere.

               3.

               Articolul 49 CE trebuie interpretat în sensul că nu se opune unei reglementări a unui stat membru, precum cea în discuție în acțiunea principală, care supune organizarea și promovarea jocurilor de noroc unui regim de exclusivitate în favoarea unui singur operator și care interzice oricărui alt operator, inclusiv unui operator stabilit în alt stat membru, să ofere prin internet, pe teritoriul primului stat membru, servicii care sunt supuse regimului menționat.

      (1)  JO C 223, 30.8.2008.


title: Cauza C-460/08: Acțiune introdusă la 21 octombrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Elenă

text:
               20.12.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 327/19

         Acțiune introdusă la 21 octombrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Elenă
   (Cauza C-460/08)
   (2008/C 327/32)
   Limba de procedură: greaca
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: G. Rozet și D. Triantafyllou)

      Pârâtă: Republica Elenă
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin menținerea în legislația sa a cerinței cetățeniei grecești pentru ocuparea funcțiilor de căpitan și de ofițer (secund de navă) pe toate navele care arborează pavilionul grec, Republica Elenă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 39 CE;

               —

               obligarea Republicii Elene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Lipsă de motivare cu privire la articolul 39 alineatul (4) CE, întrucât căpitanii și ofițerii secunzi nu exercită în mod curent prerogative de putere publică.


title: Cauza T-243/07: Hotărârea Tribunalului din 29 martie 2012 — Polonia/Comisia ( „Agricultură — Organizarea comună a piețelor — Măsuri care trebuie adoptate ca urmare a aderării noilor state membre — Actul de aderare din 2003 — Determinarea stocurilor excedentare de produse agricole, altele decât zahărul, și consecințele financiare ale eliminării acestora — Obiectiv urmărit de o dispoziție de drept primar — Decizia 2007/361/CE” )

text:
               12.5.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/11

         Hotărârea Tribunalului din 29 martie 2012 — Polonia/Comisia
   (Cauza T-243/07) (1)

   (Agricultură - Organizarea comună a piețelor - Măsuri care trebuie adoptate ca urmare a aderării noilor state membre - Actul de aderare din 2003 - Determinarea stocurilor excedentare de produse agricole, altele decât zahărul, și consecințele financiare ale eliminării acestora - Obiectiv urmărit de o dispoziție de drept primar - Decizia 2007/361/CE)
   2012/C 138/17
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamantă: Republica Polonă (reprezentanți: inițial E. Ośniecka-Tamecka, ulterior T. Nowakowski, ulterior M. Dowgielewicz și în sfârșit M. Szpunar, B. Majczyna și D. Krawczyk, agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: H. Tserepa-Lacombe și A. Szmytkowska, agenți)

      Interveniente în susținerea reclamantei: Republica Lituania (reprezentanți: D. Kriaučiūnas și R. Krasuckaitė, agenți) și Republica Slovacă (reprezentanți: inițial J. Čorba, ulterior B. Ricziová și M. Kianička, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei 2007/361/CE a Comisiei din 4 mai 2007 privind determinarea stocurilor [excedentare] de produse agricole, altele decât zahărul, și consecințele financiare ale eliminării acestora ca urmare a aderării Republicii Cehe, a Estoniei, a Ciprului, a Letoniei, a Lituaniei, a Ungariei, a Maltei, a Poloniei, a Sloveniei și a Slovaciei (JO L 138, p. 14), în măsura în care privește Republica Polonă

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Decizia 2007/361/CE a Comisiei din 4 mai 2007 privind determinarea stocurilor [excedentare] de produse agricole, altele decât zahărul, și consecințele financiare ale eliminării acestora ca urmare a aderării Republicii Cehe, a Estoniei, a Ciprului, a Letoniei, a Lituaniei, a Ungariei, a Maltei, a Poloniei, a Sloveniei și a Slovaciei (JO L 138, p. 14), în măsura în care privește Republica Polonă.

               2.

               Obligă Comisia Europeană să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de Republica Polonă.

               3.

               Republica Slovacă și Republica Lituania suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 211, 8.9.2007.


title: Cauza T-153/11: Hotărârea Tribunalului din 27 noiembrie 2014 – Cantina Broglie 1/OAPI – Camera di Commercio, Industria, Artigianato e Agricoltura di Verona (ZENATO RIPASSA) („Marcă comunitară – Procedură de opoziție – Cererea de înregistrare a mărcii comunitare verbale ZENATO RIPASSA – Marca națională verbală anterioară RIPASSO – Motiv relativ de refuz – Risc de confuzie – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”)

text:
               19.1.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/28

      Hotărârea Tribunalului din 27 noiembrie 2014 – Cantina Broglie 1/OAPI – Camera di Commercio, Industria, Artigianato e Agricoltura di Verona (ZENATO RIPASSA)
      (Cauza T-153/11) (1)

      („Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cererea de înregistrare a mărcii comunitare verbale ZENATO RIPASSA - Marca națională verbală anterioară RIPASSO - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”)
      (2015/C 016/45)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Reclamantă: Cantina Broglie 1 Srl (Peschiera del Garda, Italia) (reprezentant: A. Rizzoli, avocat)

         Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: P. Bullock, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI: Camera di Commercio, Industria, Artigianato e Agricoltura di Verona (Verona, Italia)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 16 decembrie 2010 (cauza R 183/2010-2), privind o procedură de opoziție între Camera di Commercio, Industria, Artigianato e Agricoltura di Verona și Zenato Azienda Vitivinicola Srl

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Cantina Broglie 1 Srl la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 139, 7.5.2011.


title: Cauza T-228/15: Acțiune introdusă la 8 mai 2015 – Grupo de originacion y analisis/OAPI – Bankinter (BK PARTNERS)

text:
               29.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/39

         Acțiune introdusă la 8 mai 2015 – Grupo de originacion y analisis/OAPI – Bankinter (BK PARTNERS)
   (Cauza T-228/15)
   (2015/C 213/64)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Grupo de originacion y analisis, SL (Madrid, Spania) (reprezentanți A. Burgueño Minguela și H. Pequerul Palenciano, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Bankinter, SA (Madrid, Spania)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca comunitară figurativă care cuprinde elementele verbale „BK PARTNERS” – cererea de înregistrare nr. 10 550 051

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a OAPI din 5 martie 2015 în cauza R 1329/2014-1

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea OAPI, precum și a celeilalte părți din procedura care s-a aflat pe rolul OAPI, la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat (Motivele invocate)

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009;


title: Cauza C-243/15: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 8 noiembrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Najvyšší súd Slovenskej republiky – Slovacia) – Lesoochranárske zoskupenie VLK/Obvodný úrad Trenčín [Trimitere preliminară — Mediu — Directiva 92/43/CEE — Conservarea habitatelor naturale — Articolul 6 alineatul (3) — Convenția de la Aarhus — Participarea publicului la luarea deciziei și accesul la justiție în probleme de mediu — Articolele 6 și 9 — Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene — Articolul 47 — Dreptul la protecție jurisdicțională efectivă — Proiect de instalare a unei împrejmuiri — Situl protejat Strážovské vrchy — Procedură administrativă de autorizare — Organizație de protecție a mediului — Cerere prin care se urmărește obținerea calității de parte în procedură — Respingere — Cale de atac jurisdicțională]

text:
               9.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 6/16

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 8 noiembrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Najvyšší súd Slovenskej republiky – Slovacia) – Lesoochranárske zoskupenie VLK/Obvodný úrad Trenčín
   (Cauza C-243/15) (1)

   ([Trimitere preliminară - Mediu - Directiva 92/43/CEE - Conservarea habitatelor naturale - Articolul 6 alineatul (3) - Convenția de la Aarhus - Participarea publicului la luarea deciziei și accesul la justiție în probleme de mediu - Articolele 6 și 9 - Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Articolul 47 - Dreptul la protecție jurisdicțională efectivă - Proiect de instalare a unei împrejmuiri - Situl protejat Strážovské vrchy - Procedură administrativă de autorizare - Organizație de protecție a mediului - Cerere prin care se urmărește obținerea calității de parte în procedură - Respingere - Cale de atac jurisdicțională])
   (2017/C 006/20)
   Limba de procedură: slovaca

      Instanța de trimitere

   Najvyšší súd Slovenskej republiky

      Părțile din procedura principală

      Recurentă: Lesoochranárske zoskupenie VLK

      Intimată: Obvodný úrad Trenčín

      cu participarea: Biely potok a.s.

      Dispozitivul

   Articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene coroborat cu articolul 9 alineatele (2) și (4) din Convenția privind accesul la informație, participarea publicului la luarea deciziei și accesul la justiție în probleme de mediu, semnată la Aarhus la 25 iunie 1998 și aprobată în numele Comunității Europene prin Decizia 2005/370/CE a Consiliului din 17 februarie 2005, în măsura în care consacră dreptul la o protecție jurisdicțională efectivă, în condiții care asigură un acces larg la justiție, a drepturilor conferite de dreptul Uniunii, în speță de articolul 6 alineatul (3) din Directiva 92/43/CEE a Consiliului din 21 mai 1992 privind conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2006/105/CE a Consiliului din 20 noiembrie 2006, coroborat cu articolul 6 alineatul (1) litera (b) din convenția menționată, unei organizații de protecție a mediului care îndeplinește cerințele impuse la articolul 2 alineatul (5) din această convenție, trebuie interpretat în sensul că se opune, într-o situație precum cea în discuție în litigiul principal, unei interpretări a normelor de drept procedural național potrivit căreia o cale de atac împotriva unei decizii prin care se refuză unei astfel de organizații calitatea de parte la o procedură administrativă de autorizare a unui proiect care trebuie să fie realizat pe un sit protejat în temeiul acestei directive nu trebuie să fie examinată în mod necesar în timpul derulării acestei proceduri, care poate fi încheiată definitiv înainte de pronunțarea unei hotărâri judecătorești definitive cu privire la calitatea de parte, și este respinsă automat din momentul în care acest proiect este autorizat, obligând astfel organizația respectivă să introducă o cale de atac de un alt tip pentru a obține această calitate și pentru a supune unui control jurisdicțional respectarea de către autoritățile naționale competente a obligațiilor lor care decurg din articolul 6 alineatul (3) din directiva menționată.

      (1)  JO C 279, 24.8.2015.


title: Cauza T-733/14: Acțiune introdusă la 18 octombrie 2014 – European Dynamics Luxembourg și Evropaïki Dynamiki/Parlamentul

text:
               19.1.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/42

      Acțiune introdusă la 18 octombrie 2014 – European Dynamics Luxembourg și Evropaïki Dynamiki/Parlamentul
      (Cauza T-733/14)
      (2015/C 016/66)
      Limba de procedură: greaca

         Părțile

         Reclamante: European Dynamics Luxembourg SA (Luxemburg, Luxemburg) și Evropaïki Dynamiki -Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atena, Grecia) (reprezentanți: E. Veletsanou și M. Sfyri, avocați)

         Pârât: Parlamentul European

         Concluziile

      Reclamantele solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate a Parlamentului din 18 septembrie 2014, D(2014) 38802, prin care Parlamentul a respins oferta reclamantelor în ceea ce privește lotul 3, în cadrul procedurii de atribuire deschise nr. 2014/S 066 111912, denumită „PE/ITEC-ITS14 – External provision of IT services” și

                  —

                  obligarea Parlamentului European la suportarea tuturor cheltuielilor de judecată efectuate de reclamante.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantele invocă următoarele:
      Potrivit reclamantelor, decizia atacată trebuie anulată, în temeiul articolului 263 TFUE, pentru încălcarea obligației de motivare de către Parlament, întrucât acesta a furnizat o motivare insuficientă în privința ofertei tehnice a reclamantelor, cu care au participat la procedura de atribuire în litigiu.
      Reclamantele susțin că motivația furnizată pentru punctajul atribuit ofertei lor tehnice și ofertei celorlalți ofertanți pentru lotul 3 din procedura de atribuire în litigiu, în măsura în care privește anumite subcriterii de atribuire, nu le dă posibilitatea de a înțelege nici motivele punctajului atribuit ofertei lor, nici caracteristicile și avantajele ofertei celorlalți ofertanți. Reclamantele afirmă că, dacă ar avea la dispoziție o motivare suficientă pentru punctajul atribuit ofertei lor tehnice, și-ar putea susține mai bine propria apărare.
      Reclamantele afirmă și că Parlamentul nu a respectat documentele contractuale (specificațiile privind obligațiile și instrucțiunile suplimentare) prevăzute de acesta, în cadrul metodei de evaluare a ofertelor economice ale ofertanților, și care sunt obligatorii pentru Parlament. Astfel, Parlamentul a încălcat și regulamentul financiar și regulamentul de punere în aplicare a acestuia, în temeiul cărora autoritatea contractantă desfășoară procedura de atribuire conform documentelor contractuale și cu respectarea principiilor generale de drept al Uniunii.


title: Cauza T-441/08: Acțiune introdusă la 26 septembrie 2008 — ICO Services Limited/Parlamentul European și Consiliul

text:
               10.1.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 6/33

         Acțiune introdusă la 26 septembrie 2008 — ICO Services Limited/Parlamentul European și Consiliul
   (Cauza T-441/08)
   (2009/C 6/68)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: ICO Services Limited (Slough, Regatul Unit) (reprezentant: S. Tupper, Solicitor)

      Pârâți: Parlamentul European și Consiliul Uniunii Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea, în conformitate cu dispozițiile articolelor 230 CE și 231 CE, a Deciziei nr. 626/2008/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 30 iunie 2008 privind selectarea și autorizarea sistemelor care furnizează servicii mobile de comunicații prin satelit (MSS);

               —

               obligarea pârâților la plata cheltuielilor de judecată și aplicarea oricăror altor măsuri pe care Tribunalul le consideră adecvate.

         Motivele și principalele argumente
   Prin acțiunea formulată în temeiul articolului 230 CE, reclamanta solicită anularea Deciziei nr. 626/2008/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 30 iunie 2008 privind selectarea și autorizarea sistemelor care furnizează servicii mobile de comunicații prin satelit (MSS) (1).
   Reclamanta invocă faptul că decizia atacată nici nu privește, nici nu ia în considerare drepturile preexistente ale sistemelor care furnizează MSS de a utiliza spectrul radioelectric în banda de frecvență de 2 GHz, care rezultă fie din reglementările Uniunii Internaționale a Telecomunicațiilor (UIT) fie din cele ale Conferinței Europene a Administrațiilor Poștei și Telecomunicațiilor. În plus, reclamanta susține că decizia atacată are ca efect să o priveze de drepturile de proprietate pe care le-a dobândit în temeiul dreptului internațional și care îi permit să ofere MSS în lumea întreagă fără ingerințe ilicite. Reclamanta susține că, în realitate, este singurul operator dotat cu un sistem denumit ICO-P care furnizează servicii MSS în banda de frecvență de 2 GHz. Potrivit reclamantei, decizia atacată urmărește să atribuie frecvențe în banda de frecvență de 2 GHz fără a recunoaște în mod corespunzător drepturile ICO-P, astfel încât statele membre ale Uniunii Europene se află în situația de a încălca obligațiile care le sunt impuse prin tratat în ceea ce privește normele relevante ale UIT.
   Pe de altă parte, reclamanta invocă faptul că decizia atacată ignoră existența drepturilor sale și creează un sistem prin care este încălcat dreptul său de a utiliza spectrul de 2 GHz. În plus, se susține că decizia periclitează investițiile considerabile pe care reclamata le-a realizat până în prezent și că o obligă pe aceasta să participe la procedura comunitară de cerere de ofertă, determinând imixtiuni în administrarea cotidiană a activității sale.
   În continuare, reclamanta invocă faptul că, prin adoptarea deciziei atacate, pârâții au acționat într-un mod disproporționat și discriminatoriu, contrar încrederii legitime a reclamantei. Reclamanta susține că, în realitate, contrar drepturilor sale și/sau încrederii sale legitime, decizia atacată se întemeiază pe premisa că spectrul de 2 GHz poate fi atribuit în întregime, de vreme ce această decizie prevede selectarea și autorizarea operatorilor de MSS în vederea utilizării tuturor frecvențelor existente în banda de frecvențe de 2 GHz.
   În plus, se susține că decizia atacată încalcă drepturile reclamantei la respectarea beneficiilor acordate sistemului ICO-P în urma recunoașterii înscrierii de către UIT în Registrul internațional de referință al frecvențelor (Master International Frequency Register), care este ținut de UIT, și a altor drepturi de proprietate similare, ceea ce contravine articolului 1 din Protocolul 1 la Convenția europeană a drepturilor omului și dreptului internațional.

      (1)  JO L 172, p. 15.


title: Cauza T-87/07: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 12 noiembrie 2008 — Scil proteins/OAPI — Indena (affilene) ( Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii figurative comunitare affilene — Marca verbală comunitară anterioară AFFILIN — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Similitudine a produselor — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 )

text:
               10.1.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 6/26

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 12 noiembrie 2008 — Scil proteins/OAPI — Indena (affilene)
   (Cauza T-87/07) (1)

   („Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii figurative comunitare affilene - Marca verbală comunitară anterioară AFFILIN - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Similitudine a produselor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94’)
   (2009/C 6/52)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Scil proteins GmbH (Halle, Germania) (reprezentanți: V. Dalichau și I.-M. Helbig, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: D. Botis, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI: Indena SpA (Milan, Italia)
   Obiectul
   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 23 ianuarie 2007 (Cauza R 10/2006-2) privind o procedură de opoziție între Scil proteins GmbH și Indena SpA
   Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 23 ianuarie 2007 (Cauza R 10/2006 2) în măsura în care respinge opoziția pentru următoarele produse: „extracte din plante medicinale pentru utilizarea în … industria cosmetică și alimentară și nu pentru diagnosticare”.

               2)

               Obligă OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 117, 26.5.2007.


title: Cauza F-33/13: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 20 martie 2014 – Marcuccio/Comisia [Funcție publică — Articolul 34 alineatele (1) și (6) din Regulamentul de procedură — Cerere introductivă transmisă prin fax în termenul de introducere a acțiunii — Semnătură olografă a avocatului diferită de cea care figurează pe originalul cererii introductive adresate prin poștă — Tardivitatea acțiunii — Inadmisibilitate vădită]

text:
               24.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 421/55

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 20 martie 2014 – Marcuccio/Comisia
   (Cauza F-33/13)
   ([Funcție publică - Articolul 34 alineatele (1) și (6) din Regulamentul de procedură - Cerere introductivă transmisă prin fax în termenul de introducere a acțiunii - Semnătură olografă a avocatului diferită de cea care figurează pe originalul cererii introductive adresate prin poștă - Tardivitatea acțiunii - Inadmisibilitate vădită])
   2014/C 421/78
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamant: Luigi Marcuccio (Tricase, Italia) (reprezentanți: G. Cipressa și L. Mansullo, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei de respingere a cererii reclamantului prin care solicita plata unei indemnizații compensatorii pentru zilele de concediu neefectuat în perioada în care s-a aflat în concediu de boală de la 4.01.2002 la 31.5.2005

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca vădit inadmisibilă.

               2)

               Domnul Marcuccio suportă propriile cheltuieli de judecată.


title: Cauza C-600/10: Acțiune introdusă la 16 decembrie 2010 — Comisia Europeană/Republica Federală Germania

text:
               12.3.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 80/11

         Acțiune introdusă la 16 decembrie 2010 — Comisia Europeană/Republica Federală Germania
   (Cauza C-600/10)
   2011/C 80/21
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: R. Lyal și W. Mölls, avocați)

      Pârâtă: Republica Federală Germania

      Concluziile reclamantei

   Reclamanta solicită Curții:

               —

               Constatarea faptului că, prin menținerea în vigoare a unor dispoziții legale potrivit cărora dividendelor plătite fondurilor de pensie supuse unei obligații fiscale limitate, precum și dobânzilor plătite către astfel de fonduri de pensii și caselor de pensii supuse unei obligații fiscale limitate li se aplică un tratament fiscal mai dezavantajos decât cel aplicat dividendelor sau dobânzilor plătite caselor sau fondurilor de pensii supuse unei obligații fiscale integrale, Republica Federală Germania nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 63 TFUE, precum și al articolului 40 din Acordul SEE;

               —

               obligarea Republicii Federale Germania la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Obiectul prezentei cauze îl constituie reglementarea germană potrivit căreia dividendelor plătite fondurilor de pensie supuse unei obligații fiscale limitate (și anume nerezidente), precum și dobânzilor plătite către astfel de fonduri de pensii și caselor de pensii supuse unei obligații fiscale limitate li se aplică un tratament fiscal mai dezavantajos decât cel de care beneficiază dividendele sau dobânzile plătite caselor sau fondurilor de pensii supuse unei obligații fiscale integrale (și anume rezidente).
   Fondurile și casele de pensii nerezidente sunt dezavantajate în raport cu organismele similare rezidente pentru următoarele trei motive:

               La impozitarea dobânzilor plătite caselor de pensii nu se percepe niciun impozit pe veniturile din capital și pe profit în cazul în care beneficiarul dobânzilor este o casă de pensii rezidentă scutită. Astfel, orice impozitare a veniturilor în cauză rămâne fără obiect. Însă pentru casele de pensii nerezidente nu este prevăzută nicio scutire corelativă de la plata impozitului pe veniturile din capital astfel încât acesta se prelevează în orice caz, în procent de 25 % din cuantumul brut al veniturilor, suplimentar față de contribuția de solidaritate.

               La impozitarea dividendelor plătite fondurilor de pensii, fondurile de pensii rezidente pot include impozitul pe veniturile din capital într-o procedură de stabilire a bazei de impozitare. Pe de o parte, aceasta determină posibilitatea deducerii din impozit a cheltuielilor de exploatare, impozitându-se numai venitul net. Pe de altă parte, aceasta conduce la deducerea impozitului pe veniturile din capital din impozitul general datorat, astfel încât se aplică rata generală a impozitului pe profit de 15 %. Fondurile de pensii nerezidente nu pot obține însă niciuna dintre aceste adaptări: pentru acestea, reglementarea în litigiu exclude total o deducere a cheltuielilor de exploatare, inclusiv a acelora legate direct de veniturile obținute pe teritoriul național.

               În sfârșit, în ceea ce privește impozitarea dobânzilor obținute de fondurile de pensii, situația juridică este în esență similară celei a dividendelor plătite fondurilor de pensii: la fel ca în cazul dividendelor, fondurile de pensii nerezidente sunt dezavantajate nu numai în privința deducerii cheltuielilor de exploatare, ci și a ratei impozitului.

               În opinia Comisiei, această dezavantajare a caselor sau a fondurilor de pensii nerezidente este incompatibilă cu libera circulație a capitalurilor. În niciunul din cazurile descrise distincția în cauză nu este justificată obiectiv.

               Articolul 63 TFUE interzice orice măsuri care dezavantajează circulația capitalurilor între statele membre în raport cu circulația strict internă a capitalurilor. În acest context, articolul 65 alineatul (1) litera (a) TFUE nu poate fi înțeles în sensul că orice legislație fiscală care stabilește o distincție între contribuabilii care nu se găsesc în aceeași situație în ceea ce privește reședința lor sau locul unde capitalurilor lor au fost investite este în mod automat conformă tratatului. Aceasta este restricționată de articolul 65 alineatul (3) TFUE potrivit căruia măsurile naționale menționate la articolul 65 alineatul (1) nu trebuie să constituie un mijloc de discriminare arbitrară și nici o restrângere disimulată a liberei circulații a capitalurilor și a plăților în sensul articolului 63. Astfel de distincții sunt compatibile cu dreptul Uniunii numai în măsura în care se aplică unor situații care nu sunt similare din punct de vedere obiectiv sau sunt justificate de motive imperative de interes general. O astfel de justificare este valabilă numai în măsura în care reglementarea nu depășește ceea ce este necesar pentru atingerea scopului urmărit.

               În privința deducerii cheltuielilor de exploatare, Comisia dorește să arate că statele membre trebuie să respecte interdicția discriminării instituită de tratat și în cazul impozitării la sursă. În acest context, statul sursă nu poate invoca reglementări unilaterale din alt stat membru pentru a eluda propriile obligații. Germania nu a susținut că s-ar fi convenit cu celelalte state membre ca acestea să realizeze în locul său deducerea cheltuielilor de exploatare. Chiar dacă ar exista o astfel de convenție aceasta nu și-ar realiza adesea obiectivul, de exemplu atunci când veniturile în cauză sunt scutite de impozit în celălalt stat sau contribuabilul în ansamblu nu realizează niciun profit. În plus, în cazul metodei creditului, deducerea cheltuielilor de exploatare din statul de reședință nu o poate înlocui pe cea din statul sursă întrucât, în acest caz, ambele state impozitează în principiu același venit. Prin urmare, o impunere care nu se aplică asupra veniturilor brute, ci asupra celor nete este permisă numai în cazul în care ambele state aplică dispozițiile proprii privind deducerea cheltuielilor de exploatare. Așadar, deducerea de către statul sursă nu determină o dublare, ci asigură exclusiv egalitatea de tratament cu situațiile strict interne.


title: Cauza T-193/11: Acțiune introdusă la 31 martie 2011 — Ahoua-N’Guetta și alții/Consiliul

text:
               21.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 152/31

         Acțiune introdusă la 31 martie 2011 — Ahoua-N’Guetta și alții/Consiliul
   (Cauza T-193/11)
   2011/C 152/55
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamanți: Timothée Ahoua-N’Guetta (Abidjan, Côte d’Ivoire), Jacques André Monoko Daligou (Abidjan), Bruno Walé Ekpo (Abidjan), Félix Tano Kouakou (Abidjan), Hortense Sess (Abidjan) și Joséphine Suzanne Ebah (Abidjan) (reprezentant: J.-C. Tchikaya, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamanții solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei 2011/18/PESC a Consiliului din 14 ianuarie 2011 de modificare a Deciziei 2010/656/PESC a Consiliului de reînnoire a măsurilor restrictive impuse împotriva Côte d’Ivoire, și a Regulamentului (UE) nr. 25/2011 al Consiliului din 14 ianuarie 2011 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 560/2005 de impunere a anumitor măsuri restrictive specifice îndreptate împotriva anumitor persoane și entități având în vedere situația din Coasta de Fildeș, în măsura în care îi privesc pe reclamanți;

               —

               obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente invocate de reclamanți sunt, în esență, identice cu cele invocate în cadrul cauzei T-118/11, Attey/Consiliul.


title: Cauza C-26/15 P: Recurs introdus la 22 ianuarie 2015 de Regatul Spaniei împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 13 noiembrie 2014 în cauza T-481/11, Spania/Comisia

text:
               16.3.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 89/13

         Recurs introdus la 22 ianuarie 2015 de Regatul Spaniei împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 13 noiembrie 2014 în cauza T-481/11, Spania/Comisia
   (Cauza C-26/15 P)
   (2015/C 089/14)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Recurent: Regatul Spaniei (reprezentant: A. Rubio González, agent)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile recurentului

               —

               Admiterea prezentului recurs și anularea Hotărârii Tribunalului din 13 noiembrie 2014 în cauza T-481/11, Spania împotriva Comisiei;

               —

               anularea dispoziției din partea 2 secțiunea VI punctul D a cincea liniuță din Anexa I la Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 543/2011 (1) al Comisiei din 7 iunie 2011 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1234/2007 al Consiliului în ceea ce privește sectorul fructelor și legumelor și sectorul fructelor și legumelor prelucrate;

               —

               obligarea intimatei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Eroare de drept în ceea ce privește conținutul obligației de motivare. Raționamentul pe care se întemeiază Tribunalul nu are claritatea necesară și lipsa de echivoc pe care trebuie să le prezinte motivarea unui regulament pentru a îndeplini cerințele articolului 296 TFUE. De fapt, Tribunalul a acoperit lacunele din expunerea de motive a Regulamentului atacat și și-a substituit propriul raționament expunerii de motive a actului atacat.

      Eroare de drept în ceea ce privește principiul egalității de tratament. Raționamentul Tribunalului cu privire la acest aspect nu se întemeiază pe criterii adecvate pentru realizarea comparației. Tribunalul și-a bazat raționamentul pe un fapt presupus notoriu, care nu este susținut din punct de vedere practic și științific, și anume deosebirea dintre fructele cu coajă groasă și cele cu coajă subțire, precum și includerea citricelor în prima categorie.

      Eroare de drept în ceea ce privește controlul judiciar al principiului proporționalității. Controlul de către Tribunal al proporționalității unei restricții a comerțului de bunuri impus de o instituție trebuie exercitat cu respectarea marjei largi de apreciere a Comisiei. Cu toate acestea, Tribunalul nu și-a exercitat controlul în conformitate cu jurisprudența Tetra Laval (2). Pe de o parte, nu a controlat în mod corespunzător pertinența și caracterul adecvat al elementelor pe care se întemeiază decizia adoptată în ceea ce privește motivele care justifică restricția. Pe de altă parte, nu a examinat în mod corect concluziile deduse din aceste date, astfel încât restricția depășește ceea ce este necesar pentru atingerea obiectivului urmărit.

      (1)  JO L 157, p. 1.

      (2)  Hotărârea din 15 februarie 2005, Comisia/Tetra Laval (C-12/03 P, EU:C:2005:87), punctul 39.


title: Cauza T-417/03: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 14 ianuarie 2008 — Fédération Internationale des Maisons de l'Europe/Comisia Comunităților Europene

text:
               8.3.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 64/63

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 14 ianuarie 2008 — Fédération Internationale des Maisons de l'Europe/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-417/03) (1)

   (2008/C 64/102)

      Limba de procedură: franceza

   Președintele Camerei a șaptea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 59, 6.3.2004.


title: Cauza T-666/11: Hotărârea Tribunalului din 7 noiembrie 2013 — Budziewska/OAPI — Puma (Felină în salt) [ „Desen sau model industrial comunitar — Procedură de declarare a nulității — Desen sau model industrial comunitar înregistrat reprezentând o felină în salt — Desene sau modele industriale anterioare — Motiv de nulitate — Lipsa caracterului individual — Utilizator avizat — Grad de libertate a creatorului — Lipsa unei impresii de ansamblu diferite — Articolul 6 și articolul 25 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 6/2002” ]

text:
               21.12.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 377/13

         Hotărârea Tribunalului din 7 noiembrie 2013 — Budziewska/OAPI — Puma (Felină în salt)
   (Cauza T-666/11) (1)

   (Desen sau model industrial comunitar - Procedură de declarare a nulității - Desen sau model industrial comunitar înregistrat reprezentând o felină în salt - Desene sau modele industriale anterioare - Motiv de nulitate - Lipsa caracterului individual - Utilizator avizat - Grad de libertate a creatorului - Lipsa unei impresii de ansamblu diferite - Articolul 6 și articolul 25 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 6/2002)
   2013/C 377/29
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamantă: Danuta Budziewska (Łódź, Polonia) (reprezentanți: J. Masłowski, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: D. Walicka, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Puma SE (Herzogenaurach, Germania) (reprezentant: P. González-Bueno Catalán de Ocón, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a treia de recurs a OAPI din 23 septembrie 2011 (cauza R 1137/2010-3) privind o procedură de declarare a nulității între Puma AG Rudolf Dassler Sport și Danuta Budziewska.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               O obligă pe Danuta Budziewska la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 109, 14.4.2012.


title: Cauza T-85/14: Acțiune introdusă la 7 februarie 2014 – Infocit/OAPI– DIN (DINKOOL)

text:
               5.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 135/48

         Acțiune introdusă la 7 februarie 2014 – Infocit/OAPI– DIN (DINKOOL)
   (Cauza T-85/14)
   2014/C 135/62
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Infocit – Prestação de Serviços, Comércio e Indústria, Lda (Luanda, Angola) (reprezentant: A. Oliveira, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: DIN – Deutsches Institut für Normung eV (Berlin, Germania)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 12 noiembrie 2013 pronunțată în cauza R 1106/2012-2.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta.

      Marca comunitară vizată: marca verbal „DINKOOL” pentru produse din clasele 7, 9 și 11 – cererea de înregistrare a unei mărcii comunitare nr. 9 768 061.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Marca sau semnul invocat: marca figurativă internațională care cuprinde elementul verbal „DIN” înregistrată sub nr. 229 048 pentru produse din clasele 1-34 și o marcă verbală anterioară neînregistrată „DIN” în Germania.

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția în totalitate.

      Decizia camerei de recurs: admite calea de atac, anulează decizia atacată și respinge în totalitate cererea de înregistrare a mărcii comunitare contestate.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b), a articolului 8 alineatul (4) și a articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul privind marca comunitară.


title: Cauza C-385/12: Cerere de decizie preliminară formulată de Székesfehérvári Törvényszék (Ungaria) la 13 august 2012 — Hervis Sport- és Divatkereskedelmi Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Közép-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága

text:
               24.11.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 366/24

         Cerere de decizie preliminară formulată de Székesfehérvári Törvényszék (Ungaria) la 13 august 2012 — Hervis Sport- és Divatkereskedelmi Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Közép-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága
   (Cauza C-385/12)
   2012/C 366/41
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Székesfehérvári Törvényszék

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Hervis Sport- és Divatkereskedelmi Kft.

      Pârât: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Közép-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága

      Întrebarea preliminară

   Este compatibilă cu dispozițiile Tratatelor CE care reglementează principiul general al [interzicerii] discriminării (articolele 18 TFUE și 26 TFUE), principiul libertății de stabilire (articolul 49 TFUE), principiul egalității de tratament (art. 54 TFUE), principiul egalității în participațiile financiare la capitalul societăților, în sensul articolului 54 (articolul 55 TFUE), principiul liberei [prestări] a serviciilor (articolul 56 TFUE), principiul liberei circulații a capitalurilor (articolul 63 TFUE și articolul 65 TFUE) și principiul egalității în impozitarea întreprinderilor (articolul 110 TFUE) obligarea contribuabililor care desfășoară o activitate comercială de vânzare cu amănuntul în magazin la plata unui impozit special în cazul în care cifra de afaceri anuală netă este superioară sumei de 500 de milioane HUF?


title: Cauza T-284/08: Acțiune introdusă la 21 iulie 2008 — Mujahedinii Poporului din Iran/Consiliul Uniunii Europene

text:
               13.9.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 236/16

         Acțiune introdusă la 21 iulie 2008 — Mujahedinii Poporului din Iran/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza T-284/08)
   (2008/C 236/27)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Mujahedinii Poporului din Iran (Auvers sur Oise, Franța) (reprezentanți: J.-P. Spitzer, lawyer și D. Vaughan, QC)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei 2008/583/CE a Consiliului în măsura în care aceasta o privește pe reclamantă;

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamanta solicită, în temeiul articolului 230 CE, anularea parțială, în măsura în care aceasta o privește, a Decizia 2008/583/CE a Consiliului din 15 iulie 2008 (1) („decizia contestată”) de punere în aplicare a articolului 2 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 2580/2001 privind măsurile restrictive specifice îndreptate împotriva anumitor persoane și entități în vederea combaterii terorismului și de abrogare a Deciziei 2007/868/CE.
   În susținerea cererii, reclamanta arată că decizia atacată ar trebui anulată întrucât, în ceea ce privește includerea reclamantei pe lista organizațiilor teroriste nu exista la acel moment nicio decizie relevantă a unei autorități naționale competente, care să poată constitui o justificare a deciziei. În plus, reclamanta susține că decizia ar trebui anulată întrucât, deși se menționează că aceasta s-a bazat pe „noi informații” și pe o decizie a unei autorități competente, din alt stat decât Regatul Unit, proba pe care s-a întemeiat Consiliul nu a fost dezvăluită reclamantei înainte de adoptarea deciziei. Mai mult, reclamanta susține că nu i-a fost prezentată nicio justificare cu privire la motivele pentru care astfel de informații au fost considerat noi sau relevante.
   Reclamanta subliniază că decizia contestată a fost adoptată fără o evaluare adecvată a noilor informații și a împrejurării dacă acestea constituie probe concrete și temeinice, care să justifice acțiunea Consiliului, pentru a dovedi că reclamanta fost implicată în acte de terorism.
   Totodată, reclamanta afirmă că decizia contestată a fost adoptată cu încălcarea dreptului de a fi ascultată și a drepturilor sale fundamentale. În sfârșit, reclamanta susține că decizia contestată a fost adoptată împrejurări care echivalează unui abuz de puterea sau unei încălcări a procedurii.

      (1)  JO L 188, p. 21.


title: Cauza C-242/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesfinanzhof (Germania) la 4 iunie 2008 — Swiss Re Germany Holding GmbH/Finanzamt München für Körperschaften

text:
               30.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/23

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesfinanzhof (Germania) la 4 iunie 2008 — Swiss Re Germany Holding GmbH/Finanzamt München für Körperschaften
   (Cauza C-242/08)
   (2008/C 223/36)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Bundesfinanzhof
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Swiss Re Germany Holding GmbH

      Pârâtă: Finanzamt München für Körperschaften
   Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 9 alineatul (2) litera (e) a cincea liniuță și articolul 13 secțiunea B litera (a) și litera (d) punctele 2 și 3 din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (1) (denumită în continuare „A șasea directivă”) trebuie interpretate în sensul că cesiunea unui contract de reasigurare de viață în schimbul unui preț plătit de dobânditor, cesiune în temeiul căreia dobânditorul contractului preia, cu acordul asiguratului, activitatea de reasigurare, scutită de impozit, exercitată până atunci de fostul asigurător și furnizează în continuare asiguratului prestațiile de reasigurare scutite de impozit, în locul fostului asigurător, trebuie să fie considerată

                           a)

                           ca operațiune de asigurare sau ca operațiune bancară în sensul articolului 9 alineatul (2) litera (e) a cincea liniuță din A șasea directivă sau

                           b)

                           ca operațiune de reasigurare în temeiul articolului 13 secțiunea B litera (a) din A șasea directivă sau

                           c)

                           ca operațiune, care constă, în principal, pe de o parte, într-o asumare scutită de impozit a unei obligații și, pe de altă parte, într-o operațiune scutită de impozit privind creanțele, în temeiul articolului 13 secțiunea B litera (d) punctele 2 și 3 din A șasea directivă?

               2)

               Răspunsul la prima întrebare este diferit dacă remunerația pentru transmitere este plătită nu de către dobânditor, ci de către fostul asigurător?

               3)

               În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare, literele a), b) și c): articolul 13 secțiunea B litera (c) din A șasea directivă trebuie interpretat în sensul că

                           —

                           transmiterea cu titlu oneros a contractelor de reasigurare de viață este o livrare de bunuri și

                           —

                           în cazul aplicării articolului 13 secțiunea B litera (c) din A șasea directivă nu trebuie să se facă distincție după cum locul activității scutite este situat în statul membru de livrare sau în alt stat membru?

      (1)  JO L 145, p. 1.


title: Cauza T-139/09: Acțiune introdusă la 8 aprilie 2009 — Franța/Comisia

text:
               20.6.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 141/49

         Acțiune introdusă la 8 aprilie 2009 — Franța/Comisia
   (Cauza T-139/09)
   2009/C 141/103
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Republica Franceză (reprezentanți: E. Belliard, G. de Bergues și A.-L. During, agenți)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Comisiei C(2009) 2003 final din 28 ianuarie 2009 privind „planurile de urgență” în sectorul fructelor și legumelor puse în aplicare de către Franța, în măsura în care decizia privește partea din acțiuni realizate în cadrul planurilor de urgență care a fost finanțată prin contribuții profesionale;

               —

               în subsidiar, în ipoteza în care Tribunalul ar considera că această cerere de anulare în parte este inadmisibilă, anularea în întregime a Deciziei C(2009) 2003 final;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamanta solicită anularea în parte a Deciziei Comisiei C(2009) 203 final (1) din 28 ianuarie 2009 prin care Comisia declarase incompatibile cu piața comună ajutoare de stat acordate de Republica Franceză producătorilor de fructe și legume în cadrul „planurilor de urgență” care urmăresc să faciliteze comercializarea de produse agricole recoltate în Franța.
   Reclamanta solicită anularea deciziei atacate, în măsura în care Comisia considerase că anumite măsuri acordate producătorilor de fructe și legume constituiau ajutoare de stat, deși aceste măsuri erau finanțate în parte prin contribuții voluntare ale profesioniștilor care nu constituiau, potrivit reclamantei, resurse de stat sau care puteau fi imputate statului.
   În susținerea acțiunii sale, reclamanta invocă două motive întemeiate:

               —

               pe o încălcare a obligației de motivare, în măsura în care Comisia nu ar fi justificat extinderea calificării drept ajutor de stat la măsuri finanțate prin contribuții voluntare ale profesioniștilor din sectorul în cauză;

               —

               pe o eroare de drept, întrucât Comisia a calificat drept ajutoare de stat măsuri finanțate din resurse private plătite voluntar și fără intervenția autorității publice. Aceste măsuri nu pot fi considerate drept avantaje acordate prin intermediul resurselor de stat.

      (1)  Acesta este numărul indicat în decizia atacată, în timp ce reclamanta se referă în mod constant la numărul C(2009) 2003 final.


title: Cauza C-64/09: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 15 aprilie 2010 — Comisia Europeană/Republica Franceză [Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 2000/53/CE — Articolul 5 alineatele (3) și (4), articolul 6 alineatul (3), precum și articolul 7 alineatul (1) — Transpunere neconformă]

text:
               5.6.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/9

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 15 aprilie 2010 — Comisia Europeană/Republica Franceză
   (Cauza C-64/09) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 2000/53/CE - Articolul 5 alineatele (3) și (4), articolul 6 alineatul (3), precum și articolul 7 alineatul (1) - Transpunere neconformă)
   2010/C 148/14
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: P. Oliver și J.-B. Laignelot, agenți)

      Pârâtă: Republica Franceză (reprezentanți: G. de Bergues și A. Adam, agenți)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Neadoptarea tuturor actelor cu putere de lege și a normelor administrative necesare pentru a transpune corect și complet articolul 2 (punctul 13), articolul 4 [alineatul (2) litera (a)], articolul 5 [alineatele (3) și (4)], articolul 6 [alineatul (3)], articolul 7 [alineatul (1)] și articolul 8 [alineatul (3)] din Directiva 2000/53/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 18 septembrie 2000 privind vehiculele scoase din uz (JO L 269, p. 34, Ediție specială, 15/vol. 6, p. 142) — Noțiunea „informații referitoare la dezmembrarea” vehiculelor scoase din uz și noțiunea „demontare” cu ocazia tratării — Obligația constructorilor de vehicule și a producătorilor de componente de a furniza informații privind demontarea fiecărui tip de vehicul nou introdus pe piață, sub formă de manuale sau prin intermediul mediilor electronice

      Dispozitivul

               1.

               Prin neadoptarea tuturor actelor cu putere de lege și normelor administrative necesare pentru a transpune în mod corect și complet articolul 2 punctul 13, articolul 4 alineatul (2) litera (a), articolul 5 alineatele (3) și (4), în măsura în care, referitor la acest ultim alineat, operatorii care au acceptat preluarea unui vehicul scos din uz în vederea distrugerii sunt excluși din sistemul de compensare a costurilor de tratare, articolul 7 alineatul (1) și articolul 8 alineatul (3) din Directiva 2000/53/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 18 septembrie 2000 privind vehiculele scoase din uz, Republica Franceză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive.

               2.

               Respinge acțiunea cu privire la restul motivelor.

               3.

               Comisia Europeană și Republica Franceză suportă, fiecare în parte, propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 90, 18.4.2009.


title: Cauza C-104/08: Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 19 iunie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Oberösterreich — Austria) — Marc André Kurt/Bürgermeister der Stadt Wels (Articolul 92 alineatul (1) și articolul 104 alineatul (3) din Regulamentul de procedură — Libertățile fundamentale — Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene — Condiția privind diploma, prevăzută de reglementarea națională pentru eliberarea unei licențe de exploatare a unei școli auto — Discriminarea propriilor resortisanți în raport cu resortisanții altor state membre)

text:
               8.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 285/13

         Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 19 iunie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Oberösterreich — Austria) — Marc André Kurt/Bürgermeister der Stadt Wels
   (Cauza C-104/08) (1)

   (Articolul 92 alineatul (1) și articolul 104 alineatul (3) din Regulamentul de procedură - Libertățile fundamentale - Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Condiția privind diploma, prevăzută de reglementarea națională pentru eliberarea unei licențe de exploatare a unei școli auto - Discriminarea propriilor resortisanți în raport cu resortisanții altor state membre)
   (2008/C 285/22)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Oberösterreich
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Marc André Kurt

      Pârât: Bürgermeister der Stadt Wels
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Oberösterreich — Interpretarea principiilor fundamentale ale Tratatelor CE și UE și a libertăților fundamentale care rezultă din acestea, precum și a articolelor 16 și 20 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene — Reglementare națională care instituie un sistem de autorizare pentru înființarea, exploatarea și administrarea unei școli auto și care prevede o condiție privind diploma — Discriminarea propriilor resortisanți în raport cu resortisanții altor state membre care exercită drepturile ce rezultă din dreptul comunitar și care nu sunt în mod necesar supuși condiției privind diploma
   Dispozitivul

               1)

               Articolele 12 CE, 43 CE și 49 CE nu se opun unei reglementări a unui stat membru care, într-o situație precum cea din acțiunea principală, refuză să recunoască calificările profesionale dobândite de un resortisant al acestui stat membru ca fiind echivalente cu deținerea diplomei impuse de reglementarea respectivă pentru exercitarea în acest stat membru a unei activități de școală auto cu titlu independent.

               2)

               Curtea de Justiție a Comunităților Europene este vădit necompetentă să răspundă la a doua și la a treia întrebare adresată de Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Oberösterreich

      (1)  JO C 142, 7.6.2008.


title: Cauza T-95/09: Ordonanța Tribunalului din 20 octombrie 2011 — United Phosphorus/Comisia ( „Produse de uz fitosanitar — Substanța activă napropamid — Neincludere în anexa I la Directiva 91/414/CEE — Adoptare a unei directive ulterioare — Nepronunțare asupra fondului” )

text:
               10.12.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 362/17

         Ordonanța Tribunalului din 20 octombrie 2011 — United Phosphorus/Comisia
   (Cauza T-95/09) (1)

   (Produse de uz fitosanitar - Substanța activă napropamid - Neincludere în anexa I la Directiva 91/414/CEE - Adoptare a unei directive ulterioare - Nepronunțare asupra fondului)
   2011/C 362/24
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: United Phosphorus Ltd (Warrington, Cheshire, Regatul Unit) (reprezentanți: C. Mereu și K. Van Maldegem, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial L. Parpala și N.B. Rasmussen și, ulterior, L. Parpala, agenți, asistați de J. Stuyck, avocat)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei 2008/902/CE a Comisiei din 7 noiembrie 2008 privind neincluderea napropamidului în anexa I la Directiva 91/414/CEE a Consiliului și retragerea autorizațiilor pentru produsele de protecție a plantelor care conțin această substanță

      Dispozitivul

               1.

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2.

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 102, 1.5.2009.


title: Cauza T-481/14: Hotărârea Tribunalului din 15 septembrie 2016 – European Dynamics Luxembourg și Evropaïki Dynamiki/EIT („Contracte de achiziții publice de servicii — Procedură de cerere de ofertă — Furnizare de servicii de dezvoltare a unei platforme de gestionare a informațiilor și a cunoștințelor — Servicii de dezvoltare de software și de menținere a disponibilității și a eficienței serviciilor informatice — Refuz de clasare pe prima poziție a ofertei unui ofertant — Criterii de selecție — Criterii de atribuire — Obligația de motivare — Erori vădite de apreciere — Acces la documente — Răspundere extracontractuală”)

text:
               31.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 402/37

         Hotărârea Tribunalului din 15 septembrie 2016 – European Dynamics Luxembourg și Evropaïki Dynamiki/EIT
   (Cauza T-481/14) (1)

   ((„Contracte de achiziții publice de servicii - Procedură de cerere de ofertă - Furnizare de servicii de dezvoltare a unei platforme de gestionare a informațiilor și a cunoștințelor - Servicii de dezvoltare de software și de menținere a disponibilității și a eficienței serviciilor informatice - Refuz de clasare pe prima poziție a ofertei unui ofertant - Criterii de selecție - Criterii de atribuire - Obligația de motivare - Erori vădite de apreciere - Acces la documente - Răspundere extracontractuală”))
   (2016/C 402/41)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: European Dynamics Luxembourg SA (Ettelbrück, Luxemburg) și Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atena, Grecia) (reprezentanți: inițial E. Siouti și M. Sfyri, ulterior M. Sfyri și A. Lymperopoulou, avocați)

      Pârât: Institutul European de Inovare şi Tehnologie (reprezentanți: inițial M. Kern, B. Győri-Hartwig și P. Juanes Burgos, ulterior B. Győri-Hartwig și P. Juanes Burgos, agenți, asistați de P. Wytinck și de B. Hoorelbeke, avocați)

      Obiectul

   Pe de o parte, cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE, prin care se urmărește anularea, printre altele, a deciziei EIT din 14 aprilie 2014 de clasare pe poziția a doua a ofertei prezentate de reclamante în cadrul unei proceduri de cerere de ofertă privind servicii informatice și servicii conexe, precum și a scrisorii EIT din 25 aprilie 2014, prin care acesta a refuzat să comunice numele membrilor comitetului de evaluare și, pe de altă parte, cerere întemeiată pe articolul 268 TFUE, prin care se urmărește obținerea reparării prejudiciului pe care reclamantele pretind că l-au suferit.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă European Dynamics Luxembourg SA și Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 351, 6.10.2014.


title: Cauza C-438/15: Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 28 septembrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale di Taranto – Italia) – Procedură penală împotriva lui Davide Durante (Trimitere preliminară – Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții – Întrebări preliminare identice – Articolele 49 și 56 TFUE – Libertatea de stabilire – Libera prestare a serviciilor – Jocuri de noroc – Restricții – Motive imperative de interes general – Proporționalitate – Condiții de participare la o procedură de cerere de ofertă și evaluarea capacității economice și financiare – Excluderea ofertantului pentru neprezentarea de documente doveditoare ale capacității sale economice și financiare, eliberate de două instituții bancare distincte)

text:
               5.12.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 454/10

      Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 28 septembrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale di Taranto – Italia) – Procedură penală împotriva lui Davide Durante
      (Cauza C-438/15) (1)

      ((Trimitere preliminară - Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții - Întrebări preliminare identice - Articolele 49 și 56 TFUE - Libertatea de stabilire - Libera prestare a serviciilor - Jocuri de noroc - Restricții - Motive imperative de interes general - Proporționalitate - Condiții de participare la o procedură de cerere de ofertă și evaluarea capacității economice și financiare - Excluderea ofertantului pentru neprezentarea de documente doveditoare ale capacității sale economice și financiare, eliberate de două instituții bancare distincte))
      (2016/C 454/21)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Tribunale di Taranto

         Partea din procedura principală

      Davide Durante

         Dispozitivul

      Articolele 49 și 56 TFUE trebuie interpretate în sensul că nu se opun unei dispoziții naționale precum cea în discuție în litigiul principal, care impune operatorilor care doresc să participe la o procedură de cerere de ofertă având ca obiect acordarea de concesiuni în domeniul jocurilor și al pariurilor obligația de a face dovada capacității lor economice și financiare prin intermediul unor declarații eliberate de cel puțin două instituții bancare, fără a permite ca această capacitate să poată fi stabilită și în alt mod, în cazul în care o asemenea dispoziție poate îndeplini condițiile de proporționalitate stabilite prin jurisprudența Curții, ceea ce revine instanței de trimitere să verifice.

         (1)  JO C 381, 16.11.2015.


title: Cauza T-336/08: Hotărârea Tribunalului din 17 decembrie 2010 — Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli/OAPI (Forma unui iepure de ciocolată cu fundă roșie) [ „Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare tridimensionale — Forma unui iepure de ciocolată cu fundă roșie — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009] — Lipsa caracterului distinctiv dobândit prin utilizare — Articolul 7 alineatul (3) din Regulamentul nr. 40/94 [devenit articolul 7 alineatul (3) din Regulamentul nr. 207/2009]” ]

text:
               12.2.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 46/9

         Hotărârea Tribunalului din 17 decembrie 2010 — Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli/OAPI (Forma unui iepure de ciocolată cu fundă roșie)
   (Cauza T-336/08) (1)

   (Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare tridimensionale - Forma unui iepure de ciocolată cu fundă roșie - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009] - Lipsa caracterului distinctiv dobândit prin utilizare - Articolul 7 alineatul (3) din Regulamentul nr. 40/94 [devenit articolul 7 alineatul (3) din Regulamentul nr. 207/2009])
   2011/C 46/14
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Chocoladefabriken Lindt Sprüngli AG (Kilchberg, Elveția) (reprezentanți: R. Lange, E. Schalast și G. Hild, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: G. Schneider, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 11 iunie 2008 (cauza R 1332/2005-4) referitoare la o cerere de înregistrare ca marcă comunitară a unui semn tridimensional constând în forma unui iepure de ciocolată cu fundă roșie

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Chocoladefabriken Lindt Sprüngli AG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 260, 11.10.2008


title: Cauzele F-88/09 și F-48/10: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 5 decembrie 2012 — Z/Curtea de Justiție (Funcție publică — Funcționari — Mutare — Interesul serviciului — Cerința corespondenței dintre grad și locul de muncă — Dreptul la apărare — Hărțuire morală — Articolul 12 din statut — Obligație de solicitudine — Principiul bunei administrări — Procedură disciplinară — Sancțiune disciplinară — Avertisment în scris — Dreptul la apărare și principiul contradictorialității)

text:
               9.2.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/29

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 5 decembrie 2012 — Z/Curtea de Justiție
   (Cauzele F-88/09 și F-48/10) (1)

   (Funcție publică - Funcționari - Mutare - Interesul serviciului - Cerința corespondenței dintre grad și locul de muncă - Dreptul la apărare - Hărțuire morală - Articolul 12 din statut - Obligație de solicitudine - Principiul bunei administrări - Procedură disciplinară - Sancțiune disciplinară - Avertisment în scris - Dreptul la apărare și principiul contradictorialității)
   2013/C 38/53
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Z (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentanți: inițial L. Levi și M. Vandenbussche, ulterior F. Rollinger, avocați)

      Pârâtă: Curtea de Justiție a Uniunii Europene (reprezentant: A. V. Placco, agent)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei privind transferul reclamantului în interesul serviciului în cadrul unei alte direcții, precum și obligarea pârâtei la plata unei sume cu titlu de reparație pentru prejudiciul moral

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunile în cauzele conexate F-88/09 și F-48/10.

               2.

               În cauza F-88/09, Z suportă trei sferturi din cheltuielile sale de judecată, iar în cauza F-48/10, Z suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligat să plătească cheltuielile de judecată efectuate de Curtea de Justiție a Uniunii Europene.

               3.

               În cauza F-88/09, Curtea de Justiție a Uniunii Europene suportă propriile cheltuielile sale de judecată și este obligată să plătească un sfert din cheltuielile de judecată efectuate de Z.

      (1)  JO C 24, 30.1.2010, p. 80.


title: Cauza T-174/09: Acțiune introdusă la 27 aprilie 2009 — Complejo Agrícola/Comisia

text:
               4.7.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 153/48

         Acțiune introdusă la 27 aprilie 2009 — Complejo Agrícola/Comisia
   (Cauza T-174/09)
   2009/C 153/91
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Complejo Agrícola, SA (Madrid, Spania) (reprezentanți: A. Menéndez Menéndez și G. Yanguas Montero, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene

      Concluziile reclamantei

               —

               Declararea prezentei acțiuni drept admisibilă;

               —

               anularea în parte a articolului 1, în legătură cu anexa 1, din Decizia 2009/95/CE a Comisiei Europene din 12 decembrie 2008 (1), în ceea ce privește declararea „Acebuchales de la Campiña Sur de Cádiz” (codul ES 6120015) ca sit de importanță comunitară (denumit în continuare „SIC Acebuchales”) și restabilirea completă a exercițiului dreptului de proprietate al COMPLEJO AGRÍCOLA asupra părții din exploatația agricolă care nu reunește valorile ecologice cerute pentru a fi selectată ca sit de importanță comunitară (denumit în continuare „SIC”);

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin decizia atacată în prezenta procedură se aprobă a doua listă actualizată a siturilor de importanță comunitară pentru regiunea biogeografică mediteraneană, potrivit dispozițiilor articolului 4 alineatul (2) din Directiva 92/43/CEE a Consiliului din 21 mai 1992 privind conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică (2). Printre SIC selecționate și menținute în decizia atacată figurează SIC Acebuchales cu o suprafață de 26 475,31 hectare și cu următoarele coordonate: longitudine 5° 57′ 4″ W și latitudine 36° 24′ 2″.
   În temeiul deciziei atacate, o suprafață de 1 759 de hectare din exploatația agricolă aflată în proprietatea reclamantei (denumită în continuare „exploatația agricolă”) a fost inclusă în SIC Acebuchales. De la declararea SIC Achebuchales, acestei suprafețe de teren i se aplică, în mod automat, regimul juridic de protecție prevăzut la articolul 6 alineatele (2), (3) și (4) din Directiva 92/43. Acest regim juridic limitează posibilitățile de uz și de folosință ale reclamantei privind partea din exploatație inclusă în SIC Acebuchales.
   În susținerea concluziilor sale, reclamanta invocă următoarele motive:

               —

               cu ocazia determinării perimetrului SIC Acebuchales, care privește exploatația agricolă a reclamantei, Comisia a săvârșit un abuz rezultând din aplicarea eronată a criteriilor prevăzute la anexele I, II și III la Directiva 92/43;
               Astfel cum arată raportul de mediu întocmit de societatea de consultanță pe probleme de mediu Istmo'94, 877 de hectare din cele 1 759 de hectare ale exploatației agricole vizate de SIC Achebuchales nu îndeplinesc condițiile ecologice cerute de Directiva 92/43 pentru a face parte dintr-o zonă SIC. Rezultă din aplicarea eronată, de către Comisie, a criteriilor din anexa III la Directiva 92/43 că o mare parte a terenurilor lipsite de valoare ecologică pe care le posedă reclamanta este declarată SIC, determinând, mai mult, o încălcare a principiilor proporționalității și legalității din dreptul comunitar;

               —

               a avut loc o limitare nejustificată și disproporționată a posibilităților de uz și de folosință inerente dreptului de proprietate al reclamantei cu privire la zonele din exploatația sa agricolă vizate de SIC Acebuchales lipsite de valoare ecologică;

               —

               reclamanta nu a avut ocazia să participe la procedura de selectare a SIC Achebuchales, nici măcar de a fi informată cu privire la existența acestuia, înainte de publicarea deciziei atacate, cu încălcarea principiilor referitoare la dreptul de a fi ascultat și la securitatea juridică.

      (1)  Decizia Comisiei din 12 decembrie 2008 de adoptare, în temeiul Directivei 92/43/CEE a Consiliului, a unei a doua liste actualizate a siturilor de importanță comunitară pentru regiunea biogeografică mediteraneană [notificată cu numărul C (2008) 8049] (JO L 43, p. 393).

      (2)  JO L 59, p. 63, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 109.


title: Cauza C-165/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesfinanzhof (Germania) la 3 aprilie 2013 — Stanislav Gross/Hauptzollamt Braunschweig

text:
               20.7.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 207/3

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesfinanzhof (Germania) la 3 aprilie 2013 — Stanislav Gross/Hauptzollamt Braunschweig
   (Cauza C-165/13)
   2013/C 207/03
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesfinanzhof

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Stanislav Gross

      Pârât: Hauptzollamt Braunschweig

      Întrebările preliminare

   Fără a aduce atingere legăturii sistematice cu articolul 7 alineatul (3) din Directiva 92/12/CEE a Consiliului privind regimul general al produselor supuse accizelor și privind deținerea, circulația și monitorizarea acestor produse (1), articolul 9 alineatul (1) al doilea paragraf din Directiva 92/12/CEE se opune unei dispoziții legale a unui stat membru care prevede că o persoană care deține în scopuri comerciale produse supuse accizelor și puse în consum într-un alt stat membru nu datorează accize în cazul în care a achiziționat produsele de la o altă persoană abia după încheierea operațiunii de introducere a produselor?

      (1)  JO L 76, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 1, p. 129.


title: Cauza T-532/08: Ordonanța Tribunalului din 7 septembrie 2010 — Norilsk Nickel Harjavalta și Umicore/Comisia [ „Acțiune în anulare — Mediu și protecția sănătății umane — Clasificarea, ambalarea și etichetarea anumitor compuși ai carbonatului de nichel ca substanțe periculoase — Directiva 2008/58/CE — Directiva 67/548/CEE — Regulamentul (CE) nr. 790/2009 — Regulamentul (CE) nr. 1272/2008 — Adaptarea concluziilor — Aplicarea în timp a articolului 263 al patrulea paragraf TFUE — Lipsa afectării individuale — Inadmisibilitate” ]

text:
               6.11.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/29

         Ordonanța Tribunalului din 7 septembrie 2010 — Norilsk Nickel Harjavalta și Umicore/Comisia
   (Cauza T-532/08) (1)

   (Acțiune în anulare - Mediu și protecția sănătății umane - Clasificarea, ambalarea și etichetarea anumitor compuși ai carbonatului de nichel ca substanțe periculoase - Directiva 2008/58/CE - Directiva 67/548/CEE - Regulamentul (CE) nr. 790/2009 - Regulamentul (CE) nr. 1272/2008 - Adaptarea concluziilor - Aplicarea în timp a articolului 263 al patrulea paragraf TFUE - Lipsa afectării individuale - Inadmisibilitate)
   2010/C 301/49
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Norilsk Nickel Harjavalta Oy (Espoo, Finlanda) și Umicore SA/NV (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: K. Nordlander, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: P. Oliver și D. Kukovec, agenți)

      Intervenientă în susținerea reclamantelor: Nickel Institute (Toronto, Canada) (reprezentanți: K. Nordlander, avocat, D. Anderson, QC, S. Kinsella și H. Pearson, solicitors)

      Intervenient în susținerea pârâtei: Regatul Danemarcei (reprezentant: B. Weis Fogh, agent)

      Obiectul

   Cerere de anulare parțială, pe de o parte, a Directivei 2008/58/CE a Comisiei din 21 august 2008 de efectuare a celei de-a treizecea modificări, în vederea adaptării la progresul tehnic, a Directivei 67/54/CEE a Consiliului privind apropierea actelor cu putere de lege și a actelor administrative referitoare la clasificarea, ambalarea și etichetarea substanțelor periculoase (JO L 246, p. 1) și, pe de altă parte, a Regulamentului (CE) nr. 790/2009 al Comisiei din 10 august 2009 de modificare, în vederea adaptării la progresul tehnic și științific, a Regulamentului (CE) nr. 1272/2008 al Parlamentului European și al Consiliului privind clasificarea, etichetarea și ambalarea substanțelor și a amestecurilor (JO L 235, p. 1), în măsura în care aceste acte modifică clasificarea anumitor compuși ai carbonatului de nichel

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2.

               Norilsk Nickel Harjavalta Oy și Umicore SA/NV suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană.

               3.

               Regatul Danemarcei și Nickel Institute suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 44, 21.2.2009.


title: Cauza T-16/11: Hotărârea Tribunalului din 3 iulie 2014 – Țările de Jos/Comisia ( „FEOGA — Secțiunea «Garantare»  — FEGA și FEADR — Cheltuieli excluse de la finanțare — Cheltuieli efectuate în cadrul regimului european de stabilire a cotelor de producție de amidon de cartofi — Drept la apărare” )

text:
               25.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/25

         Hotărârea Tribunalului din 3 iulie 2014 – Țările de Jos/Comisia
   (Cauza T-16/11) (1)

   ((„FEOGA - Secțiunea «Garantare» - FEGA și FEADR - Cheltuieli excluse de la finanțare - Cheltuieli efectuate în cadrul regimului european de stabilire a cotelor de producție de amidon de cartofi - Drept la apărare”))
   2014/C 282/32
   Limba de procedură: neerlandeza

      Părțile

      Reclamant: Regatul Țărilor de Jos (reprezentanți: C. Wissels, M. de Ree și M. Noort, agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Intervenientă în susținerea reclamantului: Republica Federală Germania (reprezentanți: T. Henze și J. Möller, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei 2010/668/UE a Comisiei din 4 noiembrie 2010 de excludere de la finanțarea din fondurile Uniunii Europene a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul secțiunii Garantare a Fondului european de orientare și garantare agricolă (FEOGA), în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și în cadrul Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) (JO L 288, p. 24), întrucât aplică o corecție financiară în cuantum total de 2 8 9 47  149,31 euro Regatului Țărilor de Jos în cadrul schemei europene de stabilire a contingentelor la producția de amidon de cartofi pentru anii 2003-2008

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia 2010/668/UE a Comisiei din 4 noiembrie 2010 de excludere de la finanțarea din fondurile Uniunii Europene a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul secțiunii Garantare a Fondului european de orientare și garantare agricolă (FEOGA), în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și în cadrul Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) întrucât aplică o corecție financiară Regatului Țărilor de Jos în cadrul schemei europene de stabilire a contingentelor la producția de amidon de cartofi pentru anii 2003-2008

               2)

               Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată.

               3)

               Republica Federală Germania suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 72, 5.3.2011