title: Cauza C-262/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Administrativen sad Sofia-grad (Bulgaria) la 26 mai 2011 — „Kremikovtsi“ AD/Ministar na ikonomikata, energetikata i turizma i zamestnik-ministar na ikonomikata, energetikata i turizma

text:
               6.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 232/18

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Administrativen sad Sofia-grad (Bulgaria) la 26 mai 2011 — „Kremikovtsi“ AD/Ministar na ikonomikata, energetikata i turizma i zamestnik-ministar na ikonomikata, energetikata i turizma
   (Cauza C-262/11)
   2011/C 232/30
   Limba de procedură: bulgara

      Instanța de trimitere

   Administrativen sad Sofia-grad

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă:„Kremikovtsi” AD

      Pârâți: Ministar na ikonomikata, energetikata i turizma i zamestnik-ministar na ikonomikata, energetikata i turizma

      Întrebările preliminare

               1.

               Dispozițiile din Acordul european de instituire a unei asocieri între Comunitățile Europene și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Republica Bulgaria, pe de altă parte și, în special, deciziile Consiliului de asociere UE Bulgaria sunt aplicabile ajutoarelor de stat acordate înainte de aderarea Republicii Bulgaria la Uniunea Europeană în conformitate cu dispozițiile Acordului european de asociere și în special cu articolul 9 alineatul (4) din Protocolul nr. 2, atunci când examinarea incompatibilității ajutoarelor de stat acordate în acest mod are loc după data aderării Republicii Bulgaria la Uniunea Europeană?
               În cazul unui răspuns afirmativ la această întrebare, este necesară următoarea interpretare:

                           (a)

                           Articolul 3 al doilea paragraf din Protocolul adițional la Acordul european de instituire a unei asocieri între Comunitățile Europene și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Republica Bulgaria, pe de altă parte, în ceea ce privește o prelungire a perioadei prevăzute la articolul 9 alineatul (4) din Protocolul nr. 2 la Acordul european de asociere trebuie interpretat în sensul că numai Comisia Europeană poate stabili dacă programul de restructurare și planurile potrivit articolului 2 din Protocolul adițional au fost puse pe deplin în aplicare și respectă cerințele prevăzute la articolul 9 alineatul (4) din Protocolul nr. 2 la Acordul european de asociere?
                           În cazul unui răspuns negativ la această întrebare, este necesară următoarea interpretare:

                           (b)

                           Articolul 3 al treilea paragraf din Protocolul adițional la Acordul european de instituire a unei asocieri între Comunitățile Europene și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Republica Bulgaria, pe de altă parte, în ceea ce privește o prelungire a perioadei prevăzute la articolul 9 alineatul (4) din Protocolul nr. 2 la Acordul european de asociere trebuie interpretat în sensul că autoritatea națională competentă a Republicii Bulgaria are dreptul să adopte o decizie de recuperare a unui ajutor de stat care nu respectă cerințele prevăzute la articolul 9 alineatul (4) din Protocolul nr. 2 la Acordul european? În cazul unui răspuns negativ al Curții la această întrebare, se solicită o interpretare a următoarei întrebări:

               2.

               Dispoziția de la punctul 1 din secțiunea referitoare la normele de concurență din Anexa V la Actul privind condițiile de aderare a Republicii Bulgaria și a României la Uniunea Europeană trebuie interpretată în sensul că ajutorul de stat în cauză este un „ajutor nou” în sensul punctului 1 alineatul (2) din această anexă? În cazul unui răspuns afirmativ, dispozițiile articolelor 107 TFUE și 108 TFUE (ex articolele 87 CE și 88 CE) privind ajutorul de stat, precum și dispozițiile Regulamentului nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE (1) se aplică unor astfel de „ajutoare noi”?

                           (a)

                           În cazul unui răspuns negativ la această întrebare, este necesar să se răspundă la următoarea întrebare: dispozițiile de la punctul 1 din Anexa V la Actul de aderare trebuie interpretate în sensul că autoritățile naționale competente nu pot proceda la recuperarea unui ajutor de stat precum cel din acțiunea principală până când Comisia nu adoptă o decizie prin care ajutorul de stat respectiv să fie declarat incompatibil cu piața comună?

                           (b)

                           În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea anterioară, Decizia Comisiei Europene din 15 decembrie 2009, prezentată în fața Varhoven administrativen sad [Curtea Administrativă Supremă], trebuie considerată o decizie negativă în caz de ajutor ilegal, în sensul articolului 14 din Regulamentul nr. 659/1999?

      (1)  JO L 83, p. 1, Ediție specială 08/vol. 1, p. 41


title: Cauzele conexate C-436/08 și C-437/08: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 10 februarie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Linz — Austria) — Haribo Lakritzen Hans Riegel BetriebsgmbH (C-436/08), Österreichische Salinen AG (C-437/08)/Finanzamt Linz (Libera circulație a capitalurilor — Impozit pe profit — Scutire a dividendelor de origine națională — Scutirea dividendelor din străinătate supusă respectării anumitor condiții — Aplicare a unui sistem de deducere în privința dividendelor din străinătate în cazul cărora nu se aplică scutirea — Probe solicitate cu privire la impozitul din străinătate deductibil)

text:
               2.4.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 103/2

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 10 februarie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Linz — Austria) — Haribo Lakritzen Hans Riegel BetriebsgmbH (C-436/08), Österreichische Salinen AG (C-437/08)/Finanzamt Linz
   (Cauzele conexate C-436/08 și C-437/08) (1)

   (Libera circulație a capitalurilor - Impozit pe profit - Scutire a dividendelor de origine națională - Scutirea dividendelor din străinătate supusă respectării anumitor condiții - Aplicare a unui sistem de deducere în privința dividendelor din străinătate în cazul cărora nu se aplică scutirea - Probe solicitate cu privire la impozitul din străinătate deductibil)
   2011/C 103/02
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Linz

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamante: Haribo Lakritzen Hans Riegel BetriebsgmbH (C-436/08), Österreichische Salinen AG (C-437/08)

      Pârâtă: Finanzamt Linz

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Unabhängiger Finanzsenat — Interpretarea dreptului comunitar — Reglementare națională care supune dividendele de origine națională unui sistem de scutire, în timp ce acest sistem nu se aplică dividendelor de origine străină decât începând de la un prag de participație de 25 % — Practică administrativă și judiciară care, pentru a răspunde cerințelor rezultate din dreptul comunitar, prevede aplicarea unui sistem de imputare în cazul dividendelor de origine străină care rezultă dintr-o participație inferioară pragului de 25 %

      Dispozitivul

               1.

               Articolul 63 TFUE trebuie interpretat în sensul că se opune unei legislații a unui stat membru care prevede scutirea de impozit pe profit a dividendelor de portofoliu rezultate din participații deținute în capitalul unor societăți rezidente și care condiționează o astfel de scutire a dividendelor de portofoliu provenite de la societăți stabilite în statele terțe părți la Acordul privind Spațiul Economic European din 2 mai 1992 de existența unui acord general de asistență reciprocă în materie administrativă și de recuperare încheiat între statul membru și statele terțe vizate, în măsura în care numai existența unui acord de asistență administrativă reciprocă se dovedește necesară în scopul îndeplinirii obiectivelor legislației în cauză.

               2.

               Articolul 63 TFUE trebuie interpretat în sensul că nu se opune unei legislații a unui stat membru care scutește de impozitul pe profit dividendele de portofoliu pe care o societate rezidentă le primește de la o altă societate rezidentă, în condițiile în care aplică acest impozit dividendelor de portofoliu pe care o societate rezidentă le primește de la o societate stabilită în alt stat membru sau într un stat terț parte la Acordul privind Spațiul Economic European din 2 mai 1992, în măsura în care totuși impozitul plătit în statul în care această din urmă societate are sediul este dedus din impozitul datorat în statul membru al societății beneficiare, iar sarcinile administrative impuse societății beneficiare pentru a i se putea acorda o astfel de deducere nu sunt excesive. Informațiile solicitate de administrația fiscală națională societății beneficiare a dividendelor referitoare la impozitul aplicat efectiv profiturilor societății care efectuează distribuirea dividendelor în statul în care această din urmă societate are sediul sunt inerente chiar funcționării metodei deducerii și nu pot fi considerate drept o sarcină administrativă excesivă.

               3.

               Articolul 63 TFUE trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale care, în scopul evitării unei duble impuneri economice, scutește de impozit pe profit dividendele de portofoliu primite de o societate rezidentă și distribuite de o altă societate rezidentă și care, pentru dividendele distribuite de o societate stabilită într un stat terț, altul decât un stat parte la Acordul privind Spațiul Economic European din 2 mai 1992, nu prevede nici scutirea dividendelor, nici un sistem de deducere a impozitului plătit de societatea care efectuează distribuirea în statul în care are sediul.

               4.

               Articolul 63 TFUE nu se opune practicii unei autorități fiscale naționale care, pentru dividendele provenite din anumite state terțe, aplică metoda deducerii pentru valori ale participației societății beneficiare la capitalul societății care efectuează distribuirea inferioare unui anumit prag și metoda scutirii pentru valori superioare acestui prag, în condițiile în care aplică în mod sistematic metoda scutirii pentru dividendele de origine națională, în măsura în care totuși mecanismele vizate prin care se urmărește prevenirea sau atenuarea impozitării în lanț a profiturilor distribuite conduc la un rezultat echivalent. Faptul că administrația fiscală națională solicită informații societății beneficiare a dividendelor referitoare la impozitul care s a aplicat efectiv profitului societății care efectuează distribuirea dividendelor în statul terț în care are sediul aceasta din urmă este inerent înseși funcționării metodei deducerii și, ca atare, nu afectează echivalența dintre metoda scutirii și cea a deducerii.

               5.

               Articolul 63 TFUE trebuie interpretat în sensul că:

                           —

                           se opune unei reglementări naționale care acordă societăților rezidente posibilitatea de a reporta pe anii fiscali ulteriori pierderile suferite în cursul unui an fiscal și care previne dubla impunere economică a dividendelor prin aplicarea metodei scutirii în cazul dividendelor de origine națională, în condițiile în care aplică metoda deducerii în cazul dividendelor distribuite de societăți stabilite într un alt stat membru sau într un stat terț, în măsura în care o astfel de reglementare nu admite, în cazul aplicării metodei deducerii, reportarea pe anii următori a deducerii impozitului pe venit plătit în statul în care are sediul societatea care efectuează distribuirea dividendelor dacă, pentru anul în cursul căruia societatea beneficiară a primit dividendele din străinătate, această societate a înregistrat o pierdere din exploatare și

                           —

                           nu obligă un stat membru să prevadă în legislația fiscală deducerea impozitului aplicat dividendelor prin reținere la sursă în alt stat membru sau într un stat terț în scopul prevenirii dublei impuneri juridice a dividendelor primite de o societate stabilită în primul stat membru, impunere care rezultă din exercitarea în paralel de statele vizate a competenței lor fiscale respective.

      (1)  JO C 19, 24.1.2009.


title: Cauza C-595/12: Cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italia) la 19 decembrie 2012 — Loredana Napoli/Ministero della Giustizia — Dipartimento Amministrazione Penitenziaria

text:
               23.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 86/7

         Cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italia) la 19 decembrie 2012 — Loredana Napoli/Ministero della Giustizia — Dipartimento Amministrazione Penitenziaria
   (Cauza C-595/12)
   2013/C 86/11
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Loredana Napoli

      Pârât: Ministero della Giustizia — Dipartimento Amministrazione Penitenziaria

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 15 din Directiva 2006/54/CE (1) (întoarcerea din concediul de maternitate) se aplică frecventării unui curs de formare profesională inerent unui raport de muncă și trebuie să fie interpretat în sensul că, la sfârșitul perioadei de concediu, lucrătoarea are dreptul să fie readmisă la același curs care se desfășoară încă sau poate fi interpretat în sensul că lucrătoarea poate fi înscrisă la un curs ulterior, chiar dacă acesta este incert, cel puțin în privința perioadei de organizare?

               2.

               Articolul 2 alineatul (2) litera (c) din Directiva 2006/54/CE, care consideră discriminatoriu orice tratament mai puțin favorabil determinat de concediul de maternitate, trebuie să fie interpretat în sensul de a asigura lucrătoarei o protecție absolută, care nu poate fi redusă în baza unor interese divergente, împotriva oricărei inegalități de substanță (Curtea de Justiție, Hotărârea din 30 aprilie 1998, Thibault, C-136/95), astfel încât să se opună unei reglementări naționale care, impunând încetarea participării la un curs profesional și garantând, în același timp, posibilitatea de a se înscrie la cursul următor, urmărește obiectivul asigurării unei formări adecvate, dar o privează pe lucrătoare de șansa de a avea acces, la o dată anterioară, la o nouă situație profesională, împreună cu colegii de la concurs și de la curs de sex masculin, încasând retribuția corespunzătoare?

               3.

               Articolul 14 alineatul (2) din Directiva 2006/54/CE, potrivit căruia diferența de tratament bazată pe caracteristici care constituie exigențe profesionale veritabile nu este discriminatorie, trebuie să fie interpretat în sensul că permite unui stat membru să întârzie accesul la muncă în detrimentul lucrătoarei care nu a putut beneficia de o formare profesională completă din cauza concediului de maternitate?

               4.

               În cazul menționat la litera (c), chiar dacă se admite, în mod teoretic, aplicarea articolului 14 alineatul (2) la cazul descris în speță, totuși, această dispoziție coroborată cu principiul general al proporționalității, trebuie să fie interpretată în sensul că se opune unei reglementări naționale care prevede încetarea cursului de către lucrătoarea absentă din cauza concediului de maternitate, în loc să asigure organizarea unor cursuri paralele de recuperare, care să permită depășirea deficitelor de formare, conciliind astfel drepturile salariatei mamă și interesul public, în pofida costurilor organizatorice și financiare care rezultă din această opțiune?

               5.

               Directiva 2006/54/CE, dacă este interpretată în sensul că se opune legislației naționale menționate deja, stabilește, în această privință, reguli „self-executing” aplicabile direct de instanța națională?

      (1)  Directiva 2006/54/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 iulie 2006 privind punerea în aplicare a principiului egalității de șanse și al egalității de tratament între bărbați și femei în materie de încadrare în muncă și de muncă (JO L 204, p. 23, Ediție specială, 05/vol. 8, p. 262).


title: Cauza C-536/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 4 decembrie 2008 — Staatssecretaris van Financiën/X

text:
               21.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/33

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 4 decembrie 2008 — Staatssecretaris van Financiën/X
   (Cauza C-536/08)
   (2009/C 44/55)
   Limba de procedură: olandeza
   Instanța de trimitere
   Hoge Raad der Nederlanden
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Staatssecretaris van Financiën

      Pârât: X
   Întrebările preliminare
   Articolul 17 alineatele (2) și (3) și articolul 28b A alineatul (2) din A șasea directivă (1) trebuie interpretate în sensul că, dacă, potrivit primului paragraf al acestui din urmă articol, locul unei achiziții intracomunitare de bunuri este considerat a fi situat pe teritoriul statului membru care a emis numărul de identificare în scopuri de TVA sub care a efectuat achiziția persoana care a achiziționat bunurile, această persoană are dreptul de a deduce imediat TVA datorat astfel în acest stat?

      (1)  A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1).


title: Cauza T-314/14: Acțiune introdusă la 29 aprilie 2014 – Borde și Carbonium/Comisia

text:
               11.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 261/24

         Acțiune introdusă la 29 aprilie 2014 – Borde și Carbonium/Comisia
   (Cauza T-314/14)
   2014/C 261/46
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamanți: Alexandre Borde (Paris, Franța) și Carbonium (Paris) (reprezentant: A. Herzberg, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziilor pârâtei din 19 și din 20 februarie 2014 de a înceta misiunea primului reclamant în legătură cu programele de evaluare globale ale Alianței mondiale împotriva schimbărilor climatice (AMSC) și cu programele de evaluare Intra-ACP ale AMSC;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanții invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe încălcarea unor norme fundamentale de procedură, inclusiv a dreptului reclamanților de a fi ascultați și a obligației de motivare a deciziilor.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea Tratatului privind Funcționarea Uniunii Europene, a Cartei drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și a Convenției europene pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale, întrucât pârâta a încălcat dreptul reclamanților de a fi tratați în mod corect, echitabil și nearbitrar și dreptul reclamanților la protecția reputației.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe faptul că deciziile atacate constituie un abuz de putere al pârâtei.


title: Cauza T-37/13: Ordonanța Tribunalului din 12 iulie 2013 — Exakt Advanced Technologies/OAPI — Exakt Precision Tools (EXAKT) ( „Marcă comunitară — Cerere de declarare a nulității — Retragerea cererii de declarare a nulității — Nepronunțare asupra fondului” )

text:
               12.10.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 298/6

         Ordonanța Tribunalului din 12 iulie 2013 — Exakt Advanced Technologies/OAPI — Exakt Precision Tools (EXAKT)
   (Cauza T-37/13) (1)

   (Marcă comunitară - Cerere de declarare a nulității - Retragerea cererii de declarare a nulității - Nepronunțare asupra fondului)
   2013/C 298/09
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Exakt Advanced Technologies GmbH (Norderstedt, Germania) (reprezentant: A. von Bismarck, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: G. Schneider, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Exakt Precision Tools Ltd (Aberdeen, Regatul Unit)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 29 octombrie 2012 (cauza R 1764/2011-1), privind o procedură de declarare a nulității între Exakt Advanced Technologies GmbH și Exakt Precision Tools Ltd

      Dispozitivul

               1.

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2.

               Obligă reclamanta să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de pârât.

      (1)  JO C 86, 23.3.2013.


title: Cauza C-313/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Corte dei Conti — Sezione Giurisdizionale per la Regione Siciliana (Italia) la 28 iunie 2012 — Giuseppa Romeo/Regione Siciliana

text:
               29.9.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 295/17

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Corte dei Conti — Sezione Giurisdizionale per la Regione Siciliana (Italia) la 28 iunie 2012 — Giuseppa Romeo/Regione Siciliana
   (Cauza C-313/12)
   2012/C 295/29
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Corte dei Conti — Sezione Giurisdizionale per la Regione Siciliana

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Giuseppa Romeo

      Pârâtă: Regione Siciliana

      Întrebările preliminare

               1.

               O instanță națională poate interpreta și aplica normele și principiile dreptului european, în temeiul unei reglementări naționale care, pentru situații exclusiv interne, face trimitere la dreptul european, îndepărtându-se de interpretarea acestora consacrată în jurisprudența Curții de Justiție sau aplicându-le în mod eronat în raport cu aceasta?

               2.

               Interpretarea și aplicarea articolului 3 din Legea nr. 241/1990 și ale articolului 3 din Legea regională din Sicilia nr. 10/1991 în raport cu articolul 1 din Legea nr. 241/90, care obligă administrația italiană să aplice principiile dreptului Uniunii Europene în conformitate cu obligația de motivare a actelor administrației publice prevăzută la articolul 296 al doilea paragraf din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene și la articolul 41 alineatul (2) litera (c) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, potrivit cărora actele de drept privat ale autorităților administrative, respectiv drepturile individuale inerente din domeniul pensiilor, care au, în orice caz, caracter obligatoriu, pot fi scutite de obligația de motivare, sunt compatibile cu dreptul Uniunii Europene și acest caz reprezintă o încălcare a unei norme fundamentale de procedură aplicabile deciziei administrative?

               3.

               Articolul 21 octies alineatul 2 primul paragraf din Legea nr. 241/1990, astfel cum este interpretat în jurisprudența administrativă, în raport cu obligația de motivare a actului administrativ prevăzută la articolul 3 din aceeași Lege nr. 241/1990 și de Legea regională din Sicilia nr. 10/1991, în conformitate cu obligația de motivare a actelor administrației publice prevăzută la articolul 296 al doilea paragraf din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene și la articolul 41 alineatul (2) litera (c) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, este compatibil cu articolul 1 din Legea nr. 241/1990, care prevede obligația administrației de a aplica principiile dreptului Uniunii Europene și, în consecință, sunt compatibile și admisibile interpretarea și aplicarea posibilității administrației de a completa motivarea deciziei administrative în cursul procedurii?


title: Cauza F-20/07: Acțiune introdusă la 27 iunie 2007 — Marcuccio/Comisia Comunităților Europene

text:
               22.9.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/19

         Acțiune introdusă la 27 iunie 2007 — Marcuccio/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza F-20/07)
   (2007/C 223/34)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamant: Luigi Marcuccio (Tricase, Italia) (reprezentant: G. Cipresa, avvocato)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantului

               —

               anularea, dacă este necesar, a deciziei de respingere a cererii din 31 martie 2006, trimisă la 4 aprilie 2006, în măsura în care decizia menționată privește cererea introdusă de reclamant pentru ca, la stabilirea și acordarea rambursării aferente unui examen medical efectuat la 28 septembrie 2005, să se facă aplicarea prevederilor articolului XV punctul 4 din anexa I la regulamentul privind acoperirea riscurilor de îmbolnăvire a funcționarilor Comunităților Europene (denumit în continuare „regulamentul”);

               —

               anularea deciziei prin care a fost respinsă cererea din 31 martie 2006;

               —

               anularea, dacă este necesar, a calculației nr. 58, lista nr. 30001052, din 24 mai 2006;

               —

               anularea, dacă este necesar, a notei ADMIN.B.2/MB/nb D(06) 27556 din 30 noiembrie 2006 care conține, printre altele, decizia autorității împuternicite să facă numiri prin care s-a răspuns reclamației din 7 august 2006, care are în esență același obiect ca și prezenta acțiune;

               —

               obligarea pârâtei la plata către reclamant, cu titlu de rambursare a diferenței până la 100 % din cheltuielile medicale efectuate de acesta și a căror rambursare a fost solicitată la Regimul comun prin cererea din 31 martie 2006, a diferenței dintre suma de 720,45 euro plătită de reclamant și suma de 396,36 euro care i-a fost rambursată, sau a oricărei sume mai reduse pe care Tribunalul o va considera justă și echitabilă în acest scop, diferență purtătoare de dobânzi începând cu 8 aprilie 2006 la o rată a dobânzii de 10 % pe an și cu capitalizare anuală sau la o rată cu o capitalizare și un dies a quo pe care Tribunalul le va considera necesare;

               —

               obligarea pârâtei, dacă este necesar, la plata către reclamant a sumelor care i se cuvin și pe care nu le-a primit în temeiul articolului XV punctul 4 din anexa I la regulament, aferente examenului medical din 28 septembrie 2005, majorate cu dobânzi începând cu 4 aprilie 2006 la o rată a dobânzii de 10 % pe an și cu capitalizare anuală sau la o rată cu o capitalizare și un dies a quo pe care Tribunalul le va considera necesare;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Acțiunea este introdusă în legătură cu refuzul pârâtei de a rambursa reclamantului diferența până la 100 % din anumite cheltuieli medicale efectuate de către acesta și de a aplica, la stabilirea rambursării aferente unui examen medical efectuat la 28 septembrie 2005, articolul XV punctul 4 din anexa I la regulamentul privind acoperirea riscurilor de îmbolnăvire a funcționarilor Comunităților Europene.
   Reclamantul invocă, în susținerea argumentelor sale, următoarele trei motive ale acțiunii:

               1)

               lipsa absolută de motivare, și din cauza lipsei absolute a verificărilor, în măsura în care nu se poate înțelege de ce pârâta a opus reclamantului refuzul sus-menționat;

               2)

               eroarea vădită de apreciere și încălcarea legii, întrucât situația medicală a reclamantului era de natură să îi dea acestuia dreptul, în temeiul articolului 72 din Statutul funcționarilor, la rambursarea cheltuielilor medicale în proporție de 100 %;

               3)

               încălcarea obligației de solicitudine și a obligației de bună administrare, având în vedere că pârâta nu a luat în considerare interesul reclamantului și a săvârșit o serie de acte și fapte conexe în mod vădit ilegale.


title: Cauza C-206/11: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 17 ianuarie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberster Gerichtshof — Austria) — Georg Köck/Schutzverband gegen unlauteren Wettbewerb (Protecția consumatorilor — Practici comerciale neloiale ale întreprinderilor de pe piața internă față de consumatori — Reglementare a unui stat membru care prevede o autorizare prealabilă pentru anunțarea soldurilor)

text:
               2.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/3

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 17 ianuarie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberster Gerichtshof — Austria) — Georg Köck/Schutzverband gegen unlauteren Wettbewerb
   (Cauza C-206/11) (1)

   (Protecția consumatorilor - Practici comerciale neloiale ale întreprinderilor de pe piața internă față de consumatori - Reglementare a unui stat membru care prevede o autorizare prealabilă pentru anunțarea soldurilor)
   2013/C 63/03
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Oberster Gerichtshof

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Georg Köck

      Pârâtă: Schutzverband gegen unlauteren Wettbewerb

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Oberster Gerichtshof — Interpretarea Directivei 2005/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 mai 2005 privind practicile comerciale neloiale ale întreprinderilor de pe piața internă față de consumatori și de modificare a Directivei 84/450/CEE a Consiliului, a Directivelor 97/7/CE, 98/27/CE și 2002/65/CE ale Parlamentului European și ale Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 2006/2004 al Parlamentului European și al Consiliului („Directiva privind practicile comerciale neloiale”) (JO L 149, p. 22, Ediție specială, 15/vol. 14, p. 260) și în special a articolului 3 alineatul (1) și a articolului 5 alineatul (5) — Reglementare a unui stat membru care prevede necesitatea unei autorizații prealabile pentru anunțarea vânzării întregului stoc de mărfuri

      Dispozitivul

   Directiva 2005/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 mai 2005 privind practicile comerciale neloiale ale întreprinderilor de pe piața internă față de consumatori și de modificare a Directivei 84/450/CEE a Consiliului, a Directivelor 97/7/CE, 98/27/CE și 2002/65/CE ale Parlamentului European și ale Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 2006/2004 al Parlamentului European și al Consiliului („Directiva privind practicile comerciale neloiale”) trebuie interpretată în sensul că se opune ca o instanță națională să dispună încetarea unei practici comerciale care nu figurează în anexa I la directivă pentru simplul motiv că practica respectivă nu a făcut obiectul unei autorizări prealabile din partea administrației competente, fără a efectua totuși ea însăși o apreciere a caracterului neloial al practicii respective în raport cu criteriile prevăzute la articolele 5-9 din directiva menționată.

      (1)  JO C 226, 30.7.2011.


title: Cauza F-1/13: Acțiune introdusă la 3 ianuarie 2013 — ZZ/Europol

text:
               16.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 79/33

         Acțiune introdusă la 3 ianuarie 2013 — ZZ/Europol
   (Cauza F-1/13)
   2013/C 79/56
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: ZZ (reprezentant: J.-J. Ghosez, avocat)

      Pârâtul: Oficiul European de Poliție (Europol)

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei Europol de a nu reînnoi contractul reclamantei pentru o perioadă nedeterminată și obligarea Europol la plata diferenței dintre remunerația pe care aceasta ar fi putut să o primească în continuare la Europol și orice altă indemnizație pe care ar fi primit-o în mod efectiv

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei adoptate de pârât la 29 februarie 2012 prin care pârâtul o informează pe reclamantă că nu va reînnoi contractul său pe perioadă determinată care va expira la 31 mai 2012;

               —

               Obligarea pârâtului să plătească reclamantei diferența dintre, pe de o parte, cuantumul remunerației pe care ar fi putut să o primească dacă ar fi continuat să își exercite atribuțiile în cadrul acestuia și, pe de altă parte, cuantumul remunerației, al onorariilor, al indemnizației de șomaj sau al oricărei alte indemnizații compensatorii primite efectiv de reclamantă începând cu data de 1 iunie 2012 în locul remunerației pe care o primea în calitate de agent temporar;

               —

               obligarea Europol la plata tuturor cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-60/12: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 14 noiembrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Vrchní soud v Praze — Republica Cehă) — Procedură privind executarea unei sancțiuni financiare emise împotriva lui Marián Baláž (Cooperare polițienească și judiciară în materie penală — Decizia cadru 2005/214/JAI — Aplicarea principiului recunoașterii reciproce a sancțiunilor financiare — „Instanță judecătorească cu competență specială în materie penală” — „Unabhängiger Verwaltungssenat” din dreptul austriac — Natura și întinderea controlului exercitat de instanța din statul membru executant)

text:
               11.1.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 9/5

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 14 noiembrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Vrchní soud v Praze — Republica Cehă) — Procedură privind executarea unei sancțiuni financiare emise împotriva lui Marián Baláž
   (Cauza C-60/12) (1)

   (Cooperare polițienească și judiciară în materie penală - Decizia cadru 2005/214/JAI - Aplicarea principiului recunoașterii reciproce a sancțiunilor financiare - „Instanță judecătorească cu competență specială în materie penală” - „Unabhängiger Verwaltungssenat” din dreptul austriac - Natura și întinderea controlului exercitat de instanța din statul membru executant)
   2014/C 9/07
   Limba de procedură: ceha

      Instanța de trimitere

   Vrchní soud v Praze

      Partea din procedura principală

   Marián Baláž

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Vrchní soud v Praze — Interpretarea articolul 1 litera (a) punctul (iii) din Decizia-cadru 2005/214/JAI a Consiliului din 24 februarie 2005 privind aplicarea principiului recunoașterii reciproce a sancțiunilor financiare (JO L 76, p. 16, Ediție specială, 19/vol. 7, p. 150) — Noțiunea de instanță judecătorească competentă în materie penală — „Unabhängiger Verwaltungssenat” în dreptul austriac — Noțiunea „posibilitatea judecării cauzei sale” de către o instanță judecătorească în sensul articolului 1 litera (a) punctul (iii) din decizia cadru — Conținut

      Dispozitivul

               1.

               Noțiunea „instanță judecătorească cu competență specială în materie penală”, prevăzută la articolul 1 litera (a) punctul (iii) din Decizia cadru 2005/214/JAI a Consiliului din 24 februarie 2005 privind aplicarea principiului recunoașterii reciproce a sancțiunilor financiare, astfel cum a fost modificată prin Decizia-cadru 2009/299/JAI a Consiliului din 26 februarie 2009, constituie o noțiune autonomă a dreptului Uniunii și trebuie interpretată în sensul că intră în sfera acestei noțiuni orice instanță judecătorească ce aplică o procedură care întrunește caracteristicile esențiale ale unei proceduri penale. Unabhängiger Verwaltungssenat in den Ländern (Austria) îndeplinește aceste criterii și trebuie considerat, în consecință, ca încadrându-se în sfera noțiunii menționate.

               2.

               Articolul 1 litera (a) punctul (iii) din Decizia cadru 2005/214, astfel cum a fost modificată prin Decizia-cadru 2009/299, trebuie interpretat în sensul că se impune să se considere că o persoană a avut posibilitatea judecării cauzei sale de către o instanță judecătorească cu competență specială în materie penală în ipoteza în care, înainte de introducerea căii de atac, a fost ținută să respecte o procedură administrativă precontencioasă. O astfel de instanță judecătorească trebuie să aibă competență deplină pentru a examina cauza atât sub aspectul aprecierii în drept, cât și al împrejurărilor de fapt.

      (1)  JO C 109, 14.4.2012.


title: Cauza F-127/14: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 10 decembrie 2014 – Turkington/Comisia (Funcție publică — Funcționari — Pensii — Transferul drepturilor de pensie dobândite într-un sistem de pensii național — Propunere de aplicare a unui spor la anii de plată a contribuțiilor necontestați în termen — Lipsa unui fapt nou și esențial — Inadmisibilitate vădită)

text:
               2.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 34/50

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 10 decembrie 2014 – Turkington/Comisia
   (Cauza F-127/14)
   ((Funcție publică - Funcționari - Pensii - Transferul drepturilor de pensie dobândite într-un sistem de pensii național - Propunere de aplicare a unui spor la anii de plată a contribuțiilor necontestați în termen - Lipsa unui fapt nou și esențial - Inadmisibilitate vădită))
   (2015/C 034/60)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Stephen Turkington (Trier, Germania) (reprezentant: A. Salerno, avocat)

      Pârâtă: Comisia europeană (reprezentanți: J. Currall și G. Gattinara, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei Comisiei privind refuzul de a se efectua o nouă calculare a sporului la drepturile de pensie dobândite de reclamant în sistemul de pensii al Uniunii în temeiul noilor dispoziţii generale de executare referitoare la articolele 11 şi 12 din anexa VIII la Statutul funcţionarilor

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca vădit inadmisibilă.

               2)

               Domnul Turkington suportă propriile cheltuieli de judecată.


title: Cauza T-537/10 și T-538/10: Hotărârea Tribunalului din 29 noiembrie 2012 — Adamowski/OAPI — Fagumit [ „Marcă comunitară — Procedură de declarare a nulității — Marca comunitară verbală Fagumit și marca comunitară figurativă FAGUMIT — Marca națională figurativă anterioară FAGUMIT — Cauză de nulitate relativă — Articolul 8 alineatul (3) și articolul 165 alineatul (4) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               26.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 26/40

         Hotărârea Tribunalului din 29 noiembrie 2012 — Adamowski/OAPI — Fagumit
   (Cauza T-537/10 și T-538/10) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de declarare a nulității - Marca comunitară verbală Fagumit și marca comunitară figurativă FAGUMIT - Marca națională figurativă anterioară FAGUMIT - Cauză de nulitate relativă - Articolul 8 alineatul (3) și articolul 165 alineatul (4) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2013/C 26/77
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Ursula Adamowski (Hamburg, Germania) (reprezentant: D. von Schultz, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: G. Schneider, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Fabryka Węży Gumowych i Tworzyw Sztucznych Fagumit sp. z o.o. (Fagumit) (Wolbrom, Polonia) (reprezentanți: M. Krekora, T. Targosz și P. Podrecki, avocați)

      Obiectul

   Două acțiuni formulate împotriva a două Decizii ale Camerei întâi de recurs a OAPI din 3 septembrie 2010 (cauzele R 1002/2009-1 și, respectiv, R 1003/2009-1) privind două proceduri de declarare a nulității între Fabryka Węży Gumowych i Tworzyw Sztucznych Fagumit sp. z o.o. și doamna Ursula Adamowski

      Dispozitivul

               1.

               Conexează cauzele T-537/10 și T-538/10 în vederea pronunțării prezentei hotărâri.

               2.

               Respinge acțiunile.

               3.

               Doamna Ursula Adamowski suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) și de Fabryka Węży Gumowych i Tworzyw Sztucznych Fagumit sp. z o.o. în procedura desfășurată în fața Tribunalului.

      (1)  JO C 30, 29.1.2011.


title: Cauza T-372/11: Acțiune introdusă la 15 iulie 2011 — Basic/OAPI — Repsol YPF (basic)

text:
               10.9.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/54

         Acțiune introdusă la 15 iulie 2011 — Basic/OAPI — Repsol YPF (basic)
   (Cauza T-372/11)
   2011/C 269/120
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Aktiengesellschaft Lebensmittelhandel (München, Germania) (reprezentant: D. Altenburg, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Repsol YPF, SA (Madrid, Spania)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 31 martie 2011 pronunțate în cauza R 1440/2010-1;

               —

               respingerea căii de atac formulate în cauza nr. R 1440/2010-1 împotriva deciziei adoptate în procedura de opoziție nr. B 1384694;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta.

      Marca comunitară vizată: marca figurativă „basic”, în culori galben, albastru și roșu, pentru produse și servicii din clasele 3, 4, 5, 16, 18, 21, 25, 28, 29, 30, 31, 32, 33, 35, 39, 43, 44 și 45 — cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 6752811.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Marca sau semnul invocat în procedura opoziției: marca comunitară figurativă „BASIC” înregistrată sub nr. 5648159 pentru servicii din clasele 35, 37 și 39.

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția pentru o parte dintre serviciile contestate din clasa 35 și pentru toate serviciile contestate din clasa 39; respinge opoziția pentru celelalte servicii din clasa 35.

      Decizia camerei de recurs: anulează decizia diviziei de opoziție întrucât prin aceasta s-a respins opoziția pentru o parte dintre serviciile din clasa 35; respinge cererea de înregistrare a mărcii comunitare pentru aceste servicii și respinge calea de atac pentru celelalte servicii din clasa 35.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 2074/2009 al Consiliului întrucât camera de recurs a considerat în mod eronat că există un risc de confuzie între marca a cărei înregistrare este solicitată și marca invocată în susținerea opoziției.


title: Cauza T-516/09 P: Recurs introdus la 21 decembrie 2009 de Luigi Marcuccio împotriva Ordonanței pronunțate la 7 octombrie 2009 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-122/07, Marcuccio/Comisia

text:
               27.2.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 51/40

         Recurs introdus la 21 decembrie 2009 de Luigi Marcuccio împotriva Ordonanței pronunțate la 7 octombrie 2009 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-122/07, Marcuccio/Comisia
   (Cauza T-516/09 P)
   2010/C 51/75
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurent: Luigi Marcuccio (Tricase, Italia) (reprezentant: G. Cipressa, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană

      Concluziile recurentului

               —

               În orice caz: anularea în întregime și fără nicio excepție a ordonanței atacate;

               —

               declararea faptului că acțiunea în primă instanță în cadrul căreia a fost emisă ordonanța atacată era perfect admisibilă în întregime și fără nicio excepție;

               —

               în principal: admiterea în întregime și fără nicio excepție a cererilor recurentului cuprinse în acțiunea în primă instanță;

               —

               obligarea pârâtei la restituirea către recurent a tuturor cheltuielilor de judecată efectuate de acesta, aferente tuturor procedurilor derulate până în prezent în cauza de qua;

               —

               în subsidiar: trimiterea cauzei de qua spre rejudecare la Tribunalul Funcției Publice, care, într-o compunere diferită, să se pronunțe din nou pe fond cu privire la aceasta.

      Motivele și principalele argumente

   Prezentul recurs este îndreptat împotriva Ordonanței Tribunalului Funcției Publice (TFP) din 7 octombrie 2009, emisă în cauza F-122/07. Această ordonanță a respins în parte ca vădit inadmisibilă și în parte ca vădit nefondată acțiunea având ca obiect în principal anularea deciziei prin care Comisia a respins cererea recurentului prin care solicita desfășurarea unei anchete referitoare la diverse fapte petrecute în anii 2001 și 2003, precum și obligarea Comisiei la plata unei despăgubiri pentru prejudiciul care ar fi fost suferit astfel.
   În susținerea pretențiilor sale, recurentul invocă denaturarea și deformarea faptelor în ordonanța atacată, precum și o incorectă interpretare și aplicare a obligației de motivare a actelor.


title: Cauza C-277/09: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 22 decembrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Court of Session (Scotland), Edinburgh — Regatul Unit) — The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs/RBS Deutschland Holdings GmbH (A șasea directivă TVA — Dreptul la deducere — Achiziționare de vehicule și utilizare pentru operațiuni de leasing — Divergențe între regimurile fiscale a două state membre — Interzicerea practicilor abuzive)

text:
               26.2.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/6

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 22 decembrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Court of Session (Scotland), Edinburgh — Regatul Unit) — The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs/RBS Deutschland Holdings GmbH
   (Cauza C-277/09) (1)

   (A șasea directivă TVA - Dreptul la deducere - Achiziționare de vehicule și utilizare pentru operațiuni de leasing - Divergențe între regimurile fiscale a două state membre - Interzicerea practicilor abuzive)
   2011/C 63/10
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   Court of Session (Scotland), Edinburgh

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

      Pârâtă: RBS Deutschland Holdings GmbH

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Court of Session (Scoția), Edinburg — Interpretation articolului 17 alineatul (3) litera (a) din Directiva 77/388/CEE: a șasea directivă a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1) — Operațiuni realizate numai cu intenția de a obține un avantaj fiscal — Prestație de servicii de închiriere de autovehicule în Regatul Unit prin intermediul filialei germane a unei bănci stabilite în Regatul Unit

      Dispozitivul

               1.

               În împrejurări precum cele din acțiunea principală, articolul 17 alineatul (3) litera (a) din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare trebuie interpretat în sensul că un stat membru nu poate refuza unei persoane impozabile deducerea taxei pe valoarea adăugată aferente intrărilor, plătită pentru achiziționarea de bunuri efectuată în acest stat membru, atunci când aceste bunuri au fost utilizate în cadrul unor operațiuni de leasing efectuate într-un alt stat membru, pentru simplul motiv că operațiunile realizate în aval nu au condus la plata taxei pe valoarea adăugată în al doilea stat membru.

               2.

               În împrejurări precum cele din acțiunea principală, în care o întreprindere stabilită într-un stat membru alege ca, prin intermediul filialei sale stabilite într-un alt stat membru, să realizeze operațiuni prin care oferă bunuri în leasing unei societăți terțe stabilite în primul stat membru, pentru a evita să se datoreze taxa pe valoarea adăugată pentru plățile corespunzătoare acestor operațiuni, operațiunile respective fiind calificate în primul stat membru drept prestări de servicii de locațiune efectuate în al doilea stat membru, iar în acest al doilea stat membru, drept livrări de bunuri efectuate în primul stat membru, principiul interzicerii practicilor abuzive nu se opune dreptului la deducerea taxei pe valoarea adăugată recunoscut la articolul 17 alineatul (3) litera (a) din Directiva 77/388.

      (1)  JO C 267, 7.11.2009.


title: Cauza T-51/13: Acțiune introdusă la 30 ianuarie 2013 — Evropaïki Dynamiki/BEI

text:
               23.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 86/26

         Acțiune introdusă la 30 ianuarie 2013 — Evropaïki Dynamiki/BEI
   (Cauza T-51/13)
   2013/C 86/44
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atena, Grecia) (reprezentant: B. Christianos, avocat)

      Pârâtă: Banca Europeană de Investiții

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Obligarea BEI la plata către reclamantă a sumei de 536 610,22 euro cu titlu de despăgubiri pentru prejudiciul constând în pierderea posibilității de a încheia acordul-cadru, cu dobânzi compensatorii calculate începând de la 31 ianuarie 2008 până la pronunțarea hotărârii în prezentul litigiu și dobânzi moratorii calculate de la pronunțarea hotărârii în prezentul litigiu până la plata integrală;

               —

               obligarea BEI la plata către reclamantă a sumei de 150 000 de euro, cu titlu de despăgubiri cu caracter disuasiv, cu dobânzi compensatorii calculate începând de la 31 ianuarie 2008 până la pronunțarea hotărârii în prezentul litigiu și dobânzi moratorii calculate de la pronunțarea hotărârii în prezentul litigiu până la plata integrală;

               —

               obligarea BEI la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă.

      Motivele și principalele argumente

   Prin intermediul prezentei acțiuni, reclamanta solicită Tribunalului Uniunii Europene repararea prejudiciului suferit din cauza comportamentului ilegal al Băncii Europene de Investiții (denumită în continuare „BEI”), în temeiul articolului 340 al doilea paragraf TFUE coroborat cu articolul 266 TFUE.
   Prejudiciul menționat a rezultat atunci când, astfel cum s-a reținut în Hotărârea Tribunalului din 20 septembrie 2011, Evropaïki Dynamiki/BEI, T-461/08, BEI a respins în mod nelegitim oferta prezentată de reclamantă în cadrul cererii de oferte privind încheierea unui acord-cadru referitor la prestarea de servicii.
   Într-un astfel de context, reclamanta solicită, în primul rând, despăgubirea prejudiciului suferit prin pierderea posibilității de a încheia acordul-cadru, ca modalitate de restitutio in integrum, și, în al doilea rând, o despăgubire cu titlu disuasiv pentru comportamentele ilicite și abuzive ale BEI față de reclamantă.
   Reclamanta susține că, în ceea ce privește despăgubirea solicitată, sunt îndeplinite condițiile răspunderii extracontractuale a BEI, astfel cum sunt intepretate în jurisprudență.


title: Cauza C-578/08: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 4 martie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Raad van State — Țările de Jos) — Rhimou Chakroun/Minister van Buitenlandse Zaken (Dreptul la reîntregirea familiei — Directiva 2003/86/CE — Noțiunea recurgere la sistemul de asistență socială — Noțiunea reîntregirea familiei — Constituirea unei familii)

text:
               1.5.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 113/13

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 4 martie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Raad van State — Țările de Jos) — Rhimou Chakroun/Minister van Buitenlandse Zaken
   (Cauza C-578/08) (1)

   (Dreptul la reîntregirea familiei - Directiva 2003/86/CE - Noțiunea „recurgere la sistemul de asistență socială” - Noțiunea „reîntregirea familiei” - Constituirea unei familii)
   2010/C 113/17
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Raad van State

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Rhimou Chakroun

      Pârât: Minister van Buitenlandse Zaken

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Raad van State — Interpretarea articolului 3 litera (d) și a articolului 7 alineatul (1) litera (c) din Directiva 2003/86/CE a Consiliului din 22 septembrie 2003 privind dreptul la reîntregirea familiei (JO L 251, p. 12, Ediție specială, 19/vol. 6, p. 164) — Noțiunile „recurgere la sistemul de asistență socială” și „reîntregirea familiei”

      Dispozitivul

               1.

               Expresia „a recurge la sistemul de asistență socială”, care figurează la articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Directiva 2003/86/CE a Consiliului din 22 septembrie 2003 privind dreptul la reîntregirea familiei, trebuie interpretată în sensul că nu permite unui stat membru să adopte o reglementare privind reîntregirea familiei prin care se refuză reîntregirea familiei unui susținător al reîntregirii care a dovedit că dispune de resurse stabile, constante și suficiente pentru a se întreține pe sine și pe ceilalți membri ai familiei, însă care, având în vedere nivelul acestor resurse, poate solicita o asistență specială pentru acoperirea unor costuri excepționale, stabilite în mod individual, necesare asigurării întreținerii sale, scutiri de impozite acordate, în funcție de venituri, de autorități locale sau măsuri de sprijinire a veniturilor în cadrul politicii comunale privind veniturile minime [„minimabeleid”].

               2.

               Directiva 2003/86, și în special articolul 2 litera (d) din aceasta, trebuie interpretată în sensul că se opune unei reglementări naționale care, în aplicarea cerinței privind resursele, prevăzută la articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Directiva 2003/86, realizează o distincție în funcție de împrejurarea dacă legăturile de familie sunt anterioare sau posterioare intrării susținătorului reîntregirii pe teritoriul statului membru gazdă.

      (1)  JO C 55, 7.3.2009.


title: Cauza T-180/08 P: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 10 noiembrie 2009 — Tiralongo/Comisia ( Recurs — Funcție publică — Agenți temporari — Lipsa prelungirii unui contract pe durată determinată — Acțiune în despăgubiri — Originea prejudiciului — Obligație de motivare a Tribunalului Funcției Publice )

text:
               16.1.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 11/27

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 10 noiembrie 2009 — Tiralongo/Comisia
   (Cauza T-180/08 P) (1)

   („Recurs - Funcție publică - Agenți temporari - Lipsa prelungirii unui contract pe durată determinată - Acțiune în despăgubiri - Originea prejudiciului - Obligație de motivare a Tribunalului Funcției Publice”)
   2010/C 11/53
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamant: Giuseppe Tiralongo (Ladispoli, Italia) (reprezentanți: F. Sciaudone, R. Sciaudone și S. Frazzani, avocați)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: J. Currall și D. Martin, agenți, asistați de S. Corongiu, avocat)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Ordonanței Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera întâi) pronunțate la 6 martie 2008 în cauza Tiralongo/Comisia (F-55/07, nepublicată încă în Repertoriu) și având ca obiect anularea acestei ordonanțe

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Domnul Giuseppe Tiralongo suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Comunităților Europene.

      (1)  JO C 171, 5.7.2008.


title: Cauza T-476/14: Acțiune introdusă la 26 iunie 2014 – Poal Investments XXI și alții/Comisia

text:
               11.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 261/49

         Acțiune introdusă la 26 iunie 2014 – Poal Investments XXI și alții/Comisia
   (Cauza T-476/14)
   2014/C 261/77
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamante: Poal Investments XXI, SL (Madrid, Spania); Poal Investments XXII, SL (Madrid); Naviera Cabo Vilaboa C-1658, AIE (Madrid) și Naviera Cabo Domaio C-1659, AIE (Madrid) (reprezentanți: J. L. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero și A. Lamadrid de Pablo, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate în măsura în care în cadrul acesteia se califică ansamblul de măsuri care, potrivit deciziei, constituie așa-numitul sistem spaniol în materie de leasing fiscal drept ajutor de stat nou și incompatibil cu piața internă;

               —

               în subsidiar, anularea articolelor 1 și 4 din decizia atacată, care identifică investitorii grupurilor de interes economic (GIE) ca fiind beneficiarii pretinselor ajutoare și singurii beneficiari ai ordinelor de recuperare;

               —

               în subsidiar, anularea articolului 4 din decizia atacată, în măsura în care prin acesta se dispune recuperarea pretinselor ajutoare;

               —

               anularea articolului 4 din decizia atacată, în măsura în care se pronunță cu privire la legalitatea contractelor private încheiate între investitori și alte entități și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente sunt cele invocate în cauza T-700/13, Bankia/Comisia.


title: Cauza C-158/09: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 20 mai 2010 — Comisia Europeană/Regatul Spaniei (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 2003/88/CE — Organizarea timpului de lucru — Personal necivil al administrației publice — Netranspunerea în termenul prevăzut)

text:
               3.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 179/12

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 20 mai 2010 — Comisia Europeană/Regatul Spaniei
   (Cauza C-158/09) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 2003/88/CE - Organizarea timpului de lucru - Personal necivil al administrației publice - Netranspunerea în termenul prevăzut)
   2010/C 179/19
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: I. Martinez del Peral Cagigal și M. van Beek, agenți)

      Pârât: Regatul Spaniei (reprezentant: B. Plaza Cruz, agent)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolului 1 alineatul (3) din Directiva 2003/88/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 4 noiembrie 2003 privind anumite aspecte ale organizării timpului de lucru (JO L 299, p. 9, Ediție specială, 05/vol. 7, p. 3) și a articolului 18 litera (a) din Directiva 93/104/CE a Consiliului din 23 noiembrie 1993 privind anumite aspecte ale organizării timpului de lucru (JO L 307, p. 18), menținut prin articolul 27 alineatul (1) din Directiva 2003/88, coroborat cu anexa I partea B la aceeași directivă — Personal necivil al administrației publice

      Dispozitivul

               1.

               Prin neadoptarea, în termenul prevăzut, a tuturor actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2003/88/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 4 noiembrie 2003 privind anumite aspecte ale organizării timpului de lucru, în ceea ce privește personalul necivil al administrației publice, Regatul Spaniei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 1 alineatul (3) din directiva menționată.

               2.

               Obligă Regatul Spaniei la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 180, 1.8.2009.


title: Cauza C-622/13 P: Recurs introdus la 27 noiembrie 2013 de Castel Frères SAS împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 13 septembrie 2013 în cauza T-320/10, Fürstlich Castell’sches Domänenamt Albrecht Fürst zu Castell-Castell/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

text:
               25.1.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 24/16

         Recurs introdus la 27 noiembrie 2013 de Castel Frères SAS împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 13 septembrie 2013 în cauza T-320/10, Fürstlich Castell’sches Domänenamt Albrecht Fürst zu Castell-Castell/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   (Cauza C-622/13 P)
   2014/C 24/29
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Castel Frères SAS (reprezentanți: A. von Mühlendahl, H. Hartwig, avocați)

      Celelalte părți din procedură: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Fürstlich Castell’sches Domänenamt Albrecht Fürst zu Castell-Castell

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curții:

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului din 13 septembrie 2013 în cauza T-320/10;

               —

               respingerea acțiunii în anulare formulate de Fürstlich Castell’sches Domänenamt Albrecht Fürst zu Castell-Castell împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 4 mai 2010 în cauza R 962/2009-2;

               —

               obligarea Oficiului și a celeilalte părți din procedură la plata cheltuielilor de judecată efectuate în cursul procedurii în fața Tribunalului și în fața Curții.

      Motivele și principalele argumente

   Recurenta susține că Tribunalul a comis o eroare de drept prin respingerea cererii recurentei având ca obiect declararea drept inadmisibilă a acțiunii în fața Tribunalului din cauza „abuzului de drept” comis de cealaltă parte. Acțiunea intentată de recurentă se întemeiază pe o denaturare a elementelor de probă. Acțiunea se întemeiază de asemenea pe o interpretare eronată a rolului abuzului de drept în procedurile în fața instituțiilor Uniunii Europene. Acțiunea se întemeiază și pe nemotivare, întrucât Tribunalul nu a motivat deloc respingerea cererii recurentei.
   În plus, recurenta apreciază că Tribunalul a încălcat articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul privind marca comunitară (1) prin aceea că a aplicat criterii juridice eronate atunci când a constatat că marca recurentei fusese înregistrată în mod necorespunzător.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, p. 1).


title: Cauza C-406/06: Ordonanța Curții (camera a șasea) din data de 8 februarie 2007 — Landtag Schleswig-Holstein/Comisia Comunităților Europene (Acțiune în anulare — Necompetență vădită a Curții — Trimitere la Tribunalul de Primă Instanță)

text:
               28.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/15

         Ordonanța Curții (camera a șasea) din data de 8 februarie 2007 — Landtag Schleswig-Holstein/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza C-406/06) (1)

   (Acțiune în anulare - Necompetență vădită a Curții - Trimitere la Tribunalul de Primă Instanță)
   (2007/C 95/25)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamant: Landtag Schleswig-Holstein (reprezentanți: S. Laskowski și J. Caspar, agenți)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Obiectul
   Anularea deciziilor Comisiei din 10 martie 2006 și din 23 iunie 2006 privind refuzul de a se acorda reclamantului accesul la documentul SEC(2005) 420 din 22 martie 2005 referitor la o analiză juridică privind un proiect de decizie-cadru, în discuție la Consiliu, asupra conservării datelor prelucrate și stocate în legătură cu furnizarea serviciilor de comunicații electronice accesibile publicului sau a datelor transmise prin rețelele de comunicații publice, în scopul prevenirii, cercetării, identificării și urmăririi delictelor și infracțiunilor, inclusiv a terorismului (doc. Consiliului 8958/04 CRIMORG 36 TELECOM 82)
   Dispozitivul

               1)

               Trimite cauza Landtag Schleswig-Holstein/Comisie (C-406/06) Tribunalului de Primă Instanță al Comunităților Europene.

               2)

               Cererea privind cheltuielile de judecata se va soluționa odată cu fondul.

      (1)  JO C 294, 2.12.2006.


               18.12.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 455/15

         Acțiune introdusă la 22 octombrie 2014 de către Autoritatea AELS de Supraveghere împotriva Islandei
   (Cauza E-21/14)
   (2014/C 455/10)
   La data de 22 octombrie 2014, Autoritatea AELS de Supraveghere, reprezentată de Markus Schneider și Clémence Perrin, în calitate de agenți ai Autorității AELS de Supraveghere, Rue Belliard 35, 1040 Bruxelles, Belgia, a introdus o acțiune împotriva Islandei la Curtea de Justiție a AELS.
   Autoritatea AELS de Supraveghere solicită Curții de Justiție a AELS:

               1.

               Să declare că, prin faptul că nu a adoptat și/sau notificat Autorității AELS de Supraveghere măsurile necesare pentru punerea în aplicare, în termenul prevăzut, a actului menționat la punctul 4 din capitolul IV din anexa II la Acordul privind Spațiul Economic European (Directiva 2010/30/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 19 mai 2010 privind indicarea, prin etichetare și informații standard despre produs, a consumului de energie și de alte resurse al produselor cu impact energetic), astfel cum a fost adaptată la acord prin Protocolul 1 la acesta, Islanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul actului și al articolului 7 din Acordul privind SEE.

               2.

               Să dispună ca Islanda să suporte cheltuielile de judecată.

      Situația de fapt și de drept și motivele invocate:

               —

               Prezenta cerere se referă la nerespectarea de către Islanda, până cel târziu la data de 18 februarie 2014, a avizului motivat emis de Autoritatea AELS de Supraveghere la 18 decembrie 2013 referitor la faptul că statul islandez nu a transpus în ordinea sa juridică națională Directiva 2010/30/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 19 mai 2010 privind indicarea, prin etichetare și informații standard despre produs, a consumului de energie și de alte resurse al produselor cu impact energetic („actul”), conform dispoziției de la punctul 4 din capitolul IV din anexa II la Acordul privind Spațiul Economic European, astfel cum a fost adaptată la acord prin Protocolul 1 la acesta.

               —

               Autoritatea AELS de Supraveghere declară că Islanda nu și-a respectat obligațiile care îi revin în conformitate cu articolul 16 din act și cu articolul 7 din Acordul privind SEE, prin faptul că nu a adoptat și/sau notificat Autoritatea AELS de Supraveghere cu privire la măsurile necesare pentru punerea în aplicare a actului, în termenul prevăzut.


title: Cauza T-556/08: Hotărârea Tribunalului din 25 martie 2015 – Slovenská pošta/Comisia [„Concurență — Abuz de poziție dominantă — Contracte slovace de achiziții publice de servicii de curierat tradițional și de curierat hibrid — Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 86 alineatul (1) CE, coroborat cu articolul 82 CE — Drept exclusiv de distribuire a curieratului hibrid — Principiul bunei administrări — Obligația de motivare — Dreptul de a fi ascultat — Definirea pieței — Extinderea unui monopol — Articolul 86 alineatul (2) CE — Securitate juridică — Încredere legitimă”]

text:
               11.5.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 155/20

         Hotărârea Tribunalului din 25 martie 2015 – Slovenská pošta/Comisia
   (Cauza T-556/08) (1)

   ([„Concurență - Abuz de poziție dominantă - Contracte slovace de achiziții publice de servicii de curierat tradițional și de curierat hibrid - Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 86 alineatul (1) CE, coroborat cu articolul 82 CE - Drept exclusiv de distribuire a curieratului hibrid - Principiul bunei administrări - Obligația de motivare - Dreptul de a fi ascultat - Definirea pieței - Extinderea unui monopol - Articolul 86 alineatul (2) CE - Securitate juridică - Încredere legitimă”])
   (2015/C 155/22)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Slovenská pošta a.s. (Banská Bystrica, Slovacia) (reprezentanți: inițial O. Brouwer, C. Schillemans și M. Knapen, ulterior O. Brouwer și P. Schepens și în final O. Brouwer și A. Pliego Selie, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial R. Sauer, A. Tokár și A. Antoniadis, ulterior R. Sauer, A. Tokár și C. Vollrath, agenți)

      Intervenientă în susținerea reclamantei: Republica Slovacă (reprezentant: B. Ricziová, agent)

      Interveniente în susținerea pârâtei: Cromwell a.s. (Bratislava, Slovacia), Slovak Mail Services a.s. (Bratislava), Prvá Doručovacia a.s. (Bratislava) (reprezentanți: inițial M. Maier și P. Werner, ulterior P. Werner, avocați) și ID Marketing Slovensko s.r.o., fostă TNT Post Slovensko s.r.o. (Bratislava) (reprezentanți: inițial J. Ellison, solicitor, și T. Rybár, avocat, ulterior T. Rybár și I. Pecník, avocați)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei C (2008) 5912 final a Comisiei din 7 octombrie 2008 privind legislația poștală slovacă referitoare la serviciile de curierat hibrid (cauza COMP/39.562 – Legea slovacă privind poșta)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Slovenská pošta a.s. suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Comisia Europeană, precum și de Cromwell a.s., de Slovak Mail Services a.s., de Prvá Doručovacia a.s. și de ID Marketing Slovensko s.r.o..

               3)

               Republica Slovacă suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 55, 7.3.2009.


title: Cauza T-642/15: Acțiune introdusă la 13 noiembrie 2015 – Cieśla/Parlamentul

text:
               8.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 48/56

         Acțiune introdusă la 13 noiembrie 2015 – Cieśla/Parlamentul
   (Cauza T-642/15)
   (2016/C 048/64)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Wojciech Cieśla (Varșovia, Polonia) (reprezentant: N. Pirc Musar, avocat)

      Pârât: Parlamentul European

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei A(2015)8463 C a Parlamentului European din 14 septembrie 2015 prin care s-a respins cererea de confirmare formulată de reclamantă pentru accesul la anumite documente referitoare la informații cu privire la cheltuielile de deplasare ale unor membri ai Parlamentului European, la indemnizațiile de ședere, la cele pentru cheltuieli generale și la cheltuielile cu angajarea colaboratorilor;

               —

               obligarea Parlamentului European la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă, în temeiul articolelor 134 și 140 din Regulamentul de procedură al Tribunalului, inclusiv cele efectuate de eventualii intervenienți.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 4 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 1049/2001 (1) coroborat cu articolul 8 litera (b) din Regulamentul nr. 45/2001 (2), întrucât datele cu caracter personal solicitate nu sunt protejate potrivit legislației Uniunii.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 4 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 1049/2001 coroborat cu articolul 8 litera (b) din Regulamentul nr. 45/2001, întrucât accesul la informațiile solicitate a fost refuzat în pofida îndeplinirii condițiilor necesare pentru divulgare.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea obligației generale, potrivit articolelor 2 și 4 din Regulamentul nr. 1049/2001 coroborate cu articolul 6 alineatul (3) din Regulamentul nr. 1049/2001, de efectuare a unei examinări pentru fiecare document în parte.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 4 alineatul (6) din Regulamentul nr. 1049/2001, întrucât refuzul de acordare a unui acces parțial la documentele solicitate nu a fost justificat.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe încălcarea obligației de motivare, astfel cum impun articolul 7 alineatul (1) și articolul 8 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1049/2001, întrucât Parlamentul nu a analizat toate argumentele reclamantei.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 45/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2000 privind protecția persoanelor fizice cu privire la prelucrarea datelor cu caracter personal de către instituțiile și organele comunitare și privind libera circulație a acestor date (JO L 8, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 30, p. 142).


title: Cauza C-59/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Cour d'appel de Nancy (Franța) la 9 februarie 2011 — Association Kokopelli/Graines Baumaux SAS

text:
               16.4.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 120/5

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Cour d'appel de Nancy (Franța) la 9 februarie 2011 — Association Kokopelli/Graines Baumaux SAS
   (Cauza C-59/11)
   2011/C 120/08
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour d’appel de Nancy

      Părțile din acțiunea principală

      Apelantă: Association Kokopelli

      Intimată: Graines Baumaux SAS

      Întrebarea preliminară

   Directivele 98/95/CE (1), 2002/53/CE (2) și 2002/55/CE (3) ale Consiliului și Directiva 2009/145 a Comisiei (4) sunt valide în raport cu următoarele drepturi și principii fundamentale ale Uniunii Europene, și anume cu principiul liberei exercitări a activității economice, cu cel al proporționalității, cu cel al egalității sau al nediscriminării, cu cel al liberei circulații a mărfurilor și în raport cu angajamentele asumate în temeiul Tratatului internațional privind resursele fitogenetice pentru alimentație și agricultură, în special prin faptul că impun constrângeri în ceea ce privește producția și comercializarea semințelor și plantelor vechi?

      (1)  Directiva 98/95/CE a Consiliului din 14 decembrie 1998 de modificare, cu privire la consolidarea pieței interne, a varietăților vegetale modificate genetic și a resurselor genetice ale plantelor, a Directivelor 66/400/CEE, 66/401/CEE, 66/402/CEE, 66/403/CEE, 69/208/CEE, 70/457/CEE și 70/458/CEE privind comercializarea semințelor de sfeclă, semințelor de plante furajere, semințelor de cereale, cartofilor de sămânță, semințelor de plante oleaginoase și de fibră și a semințelor de legume, precum și catalogul comun al soiurilor de specii de plante agricole (JO 1999 L 25, p. 1, Ediție specială, 03/vol. 26, p. 184).

      (2)  Directiva 2002/53/CE a Consiliului din 13 iunie 2002 privind Catalogul comun al soiurilor de plante agricole (JO L 193, p. 1, Ediție specială, 03/vol. 43, p. 139).

      (3)  Directiva 2002/55/CE a Consiliului din 13 iunie 2002 privind comercializarea semințelor de legume (JO L 193, p. 33, Ediție specială, 03/vol. 43, p. 171).

      (4)  Directiva 2009/145/CE a Comisiei din 26 noiembrie 2009 de stabilire a anumitor derogări pentru acceptarea varietăților primitive și a soiurilor de legume care sunt cultivate, în mod tradițional, în localități și regiuni speciale și care sunt amenințate de erodare genetică și a soiurilor de legume lipsite de valoare intrinsecă pentru producția vegetală comercială, dar create pentru a fi cultivate în condiții speciale, precum și pentru comercializarea semințelor acestor varietăți primitive și soiuri (JO L 312, p. 44).


title: Cauza F-73/13: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 17 martie 2015 – AX/BCE (Funcție publică — Personal al BCE — Procedură disciplinară — Sancțiune disciplinară — Concediere — Dreptul la apărare — Acces la dosarul disciplinar — Acces la informațiile și documentele privind alte servicii — Termen rezonabil — Legalitatea compunerii comitetului disciplinar — Rolul consultativ al comitetului disciplinar — Agravarea sancțiunii în raport cu cea recomandată — Obligația de motivare — Gestionarea unui serviciu — Eroare manifestă de apreciere — Proporționalitatea unei sancțiuni — Circumstanțe atenuante — Circumstanțe agravante — Excepția de nelegalitate)

text:
               4.5.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 146/43

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 17 martie 2015 – AX/BCE
   (Cauza F-73/13) (1)

   ((Funcție publică - Personal al BCE - Procedură disciplinară - Sancțiune disciplinară - Concediere - Dreptul la apărare - Acces la dosarul disciplinar - Acces la informațiile și documentele privind alte servicii - Termen rezonabil - Legalitatea compunerii comitetului disciplinar - Rolul consultativ al comitetului disciplinar - Agravarea sancțiunii în raport cu cea recomandată - Obligația de motivare - Gestionarea unui serviciu - Eroare manifestă de apreciere - Proporționalitatea unei sancțiuni - Circumstanțe atenuante - Circumstanțe agravante - Excepția de nelegalitate))
   (2015/C 146/57)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: AX (reprezentant: L. Levi, avocat)

      Pârâtă: Banca Centrală Europeană (reprezentanți: M. López Torres și E. Carlini, agenți, și B. Wägenbaur, avocat)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei de concediere a reclamantului ca urmare a procedurii disciplinare desfășurate pentru abatere gravă și repararea prejudiciului moral pretins suferit

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               AX suportă propriile cheltuieli de judecată și cheltuielile efectuate de Banca Centrală Europeană.

      (1)  JO C 274, 21.9.2013, p. 33.


title: Cauza C-486/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal da Relação de Guimarães (Portugalia) la 22 septembrie 2011 — Jonathan Rodrigues Esteves/Seguros Allianz Portugal SA

text:
               3.12.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 355/10

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal da Relação de Guimarães (Portugalia) la 22 septembrie 2011 — Jonathan Rodrigues Esteves/Seguros Allianz Portugal SA
   (Cauza C-486/11)
   2011/C 355/16
   Limba de procedură: portugheza

      Instanța de trimitere

   Tribunal da Relação de Guimarães

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Jonathan Rodrigues Esteves

      Pârâtă: Seguros Allianz Portugal SA

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 1a din A treia directivă 90/232/CEE privind asigurarea de răspundere civilă pentru pagubele produse de autovehicule (1), inserat prin articolul 4 din A cincea directivă 2005/14/CE (2), trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale (precum cea prevăzută la articolele 505 și 570 din Código Civil português [Codul civil portughez]) potrivit căreia asigurarea obligatorie de răspundere civilă pentru pagubele produse de autovehicule nu acoperă răspunderea pentru vătămările corporale și daunele materiale suferite de un biciclist într-un accident rutier în care sunt implicate un autoturism și o bicicletă, atunci când accidentul se datorează exclusiv comportamentului biciclistului?

               2.

               În cazul unui răspuns afirmativ, mai precis în cazul în care această excludere a despăgubirii este contrară dreptului comunitar, interpretarea directivelor menționate se opune unei reglementări naționale care limitează sau reduce despăgubirea în funcție de culpa biciclistului, pe de o parte, și de riscul inerent deplasării autovehiculului, pe de altă parte, în producerea accidentului?

      (1)  JO L 129, p. 33, Ediție specială, 06/vol. 1, p. 204.

      (2)  JO L 149, p. 14, Ediție specială, 06/vol. 7, p. 212.


title: Cauza T-326/13: Acțiune introdusă la 18 iunie 2013 — Comisia/Thales développement et coopération

text:
               12.10.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 298/7

         Acțiune introdusă la 18 iunie 2013 — Comisia/Thales développement et coopération
   (Cauza T-326/13)
   2013/C 298/12
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: R. Lyal și B. Conte, agenți, asistați de N. Coutrelis, avocat)

      Pârâtă: Thales développement et coopération SAS (Vélizy-Villacoublay, Franța)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               obligarea societății Thales la rambursarea către Comisia Europeană a tuturor sumelor percepute în temeiul contractelor NEMECEL și DREAMCAR, mai precis pentru contractul NEMECEL cuantumul de 700 335,66 euro în principal, plus dobânzi exigibile, iar pentru contractul DREAMCAR cuantumul de 812 821,43 euro în principal, plus dobânzi exigibile;

               —

               obligarea Thales la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În urma unei anchete inițiate de Oficiul European de Luptă Antifraudă (OLAF), Comisia solicită Tribunalului prin acțiunea întemeiată pe articolul 272 TFUE să oblige pârâta la rambursarea tuturor sumelor percepute de fosta sa filială, societatea SRTI (SRTI System, Industrial Process Department), devenită ulterior SODETEG (Société d’Études Techniques et d’Entreprises Générales SA) și apoi THALESEC (Thales Engineering and Consulting), în cadrul a două contracte de cercetare denumite „NEMECEL” și „DREAMCAR”.
   Comisia arată că sumele în discuție au fost percepute în mod necuvenit, în urma unor grave nereguli financiare, invocă nerespectarea obligațiilor contractuale și încălcarea normelor fundamentale de drept. Filiala pârâtei ar fi declarat costuri excesive, suprafacturând ore neprestate.


title: Cauza T-416/06 R: Ordonanța președintelui Tribunalului de Primă Instanță din data de 26 februarie 2007 — Sumitomo Chemical Agro Europe/Comisie ( Aplicarea măsurilor provizorii — Cerere de suspendare a executării — Directiva 91/414/CEE — Lipsa urgenței )

text:
               28.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/43

         Ordonanța președintelui Tribunalului de Primă Instanță din data de 26 februarie 2007 — Sumitomo Chemical Agro Europe/Comisie
   (Cauza T-416/06 R)
   („Aplicarea măsurilor provizorii - Cerere de suspendare a executării - Directiva 91/414/CEE - Lipsa urgenței“)
   (2007/C 95/89)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamant: Sumitomo Chemical Agro Europe SAS (Saint-Didier-au-Mont-d'Or, Franța) (reprezentanți: K. Van Maldegem și C. Mereu, avocats)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: L. Parpala și B. Doherty, agenți)
   Obiectul cauzei
   Cerere având ca obiect, pe de o parte, suspendarea anumitor prevederi din Directiva 2006/132/CE a Comisiei din 11 decembrie 2006 pentru modificarea Directivei Consiliului 91/414/CEE în sensul includerii substanței procymidone ca substanță activă (JO L 349, p. 22) și, pe de altă parte, adoptarea anumitor alte măsuri provizorii.
   Dispozitivul ordonanței

               1)

               Respinge cererea de aplicare a unor măsuri provizorii.

               2)

               Dispune soluționarea odată cu fondul a cererii privind cheltuielile de judecată.


title: Cauza C-558/12 P: Recurs introdus la 4 decembrie 2012 de Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) din 21 septembrie 2012 în cauza T-278/10, Wesergold Getränkeindustrie GmbH & Co. KG/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

text:
               2.2.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/12

         Recurs introdus la 4 decembrie 2012 de Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) din 21 septembrie 2012 în cauza T-278/10, Wesergold Getränkeindustrie GmbH & Co. KG/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   (Cauza C-558/12 P)
   2013/C 32/17
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurent: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) (reprezentant: A. Pohlmann, agent)

      Celelalte părți din procedură: Wesergold Getränkeindustrie GmbH & Co. KG, Lidl Stiftung & Co. KG

      Concluziile recurentului

               —

               Anularea hotărârii atacate;

               —

               obligarea reclamantei în primă instanță la plata cheltuielilor de judecată aferente atât procedurii în prima instanță, cât și procedurii de recurs.

      Motivele și principalele argumente

   Prezentul recurs este formulat împotriva Hotărârii Tribunalului din 21 septembrie 2012 în cauza T-278/10, prin care a fost anulată decizia Camerei întâi de recurs a OAPI din 24 martie 2010 (cauza R 770/2009-1).
   În susținerea recursului, recurentul invocă trei motive:

               În primul rând, recurentul invocă o încălcare a articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul privind marca comunitară (denumit în continuare „RMC”) (1), întrucât Tribunalul a anulat decizia Camerei de recurs ca urmare a inexistenței aprecierii caracterului distinctiv sporit, deși Tribunalul a constatat în general că semnele aflate în conflict sunt diferite, astfel încât, pentru acest motiv, nu poate exista un risc de confuzie.

               În al doilea rând, recurentul invocă o încălcare a articolului 76 alineatul (1) coroborat cu articolul 64 alineatul (1) din RMC, întrucât, potrivit acestor dispoziții, Wesergold Getränkeindustrie ar fi trebuit să se întemeieze pe caracterul distinctiv sporit al mărcilor aflate în opoziție, situație care, în mod vădit, nu se regăsește în realitate. Încă din stadiul procedurii de opoziție, Wesergold Getränkeindustrie a renunțat să mai invoce caracterul distinctiv sporit dobândit prin utilizare sau, în orice caz, a renunțat la această susținere cel mai târziu în procedura căii de atac. Afirmația contrară a Tribunalului potrivit căreia Wesergold Getränkeindustrie ar fi invocat deja caracterul distinctiv sporit dobândit prin utilizare în procedura căii de atac reprezintă o denaturare vădită a situației de fapt, care nu necesită o nouă administrare a probelor.

               În al treilea rând, hotărârea încalcă jurisprudența constantă, potrivit căreia săvârșirea unei erori nu poate determina anularea deciziei atunci când eroarea respectivă nu produce niciun efect asupra deciziei. Aspectul privind caracterul distinctiv sporit este irelevant pentru decizie nu numai din cauza diferenței dintre semne, constatată expres de Tribunal, ci și pentru faptul că, prima facie, înscrisurile depuse de Wesergold Getränkeindustrie în procedura de opoziție nu demonstrează caracterul distinctiv sporit dobândit prin utilizare. Tribunalul trebuia să examineze succint acest mijloc de probă vădit insuficient, prezentat la 10 martie 2008, în scopul evitării unei întârzieri care nu ar fi fost necesară și a evitării creșterii cheltuielilor procedurale.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, p. 1).


title: Cauza C-322/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale di Bolzano (Italia) la 13 iunie 2013 — Ulrike Elfriede Grauel Rüffer/Katerina Pokorná

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 226/9

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale di Bolzano (Italia) la 13 iunie 2013 — Ulrike Elfriede Grauel Rüffer/Katerina Pokorná
   (Cauza C-322/13)
   (2013/C 226/16)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Tribunale di Bolzano

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Ulrike Elfriede Grauel Rüffer

      Pârâtă: Katerina Pokorná

      Întrebările preliminare

   Interpretarea articolelor 18 și 21 TFUE se opune aplicării unor dispoziții naționale, precum cele în discuție în speță, care conferă dreptul de a utiliza limba germană în procedurile civile desfășurate în fața instanțelor din provincia Bolzano numai cetățenilor italieni domiciliați în această provincie, iar nu și resortisanților altor state membre ale Uniunii Europene, indiferent dacă aceștia au sau nu au reședința în provincia Bozen?


title: Cauza C-401/08: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 2 aprilie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Austria [Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 96/82/CE — Riscul de accidente majore care implică substanțe periculoase — Articolul 11 alineatul (1) litera (c) — Elaborarea planurilor de urgență externe pentru măsurile care trebuie luate în exteriorul entităților — Netranspunere în termenul prevăzut]

text:
               20.6.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 141/19

         Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 2 aprilie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Austria
   (Cauza C-401/08) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 96/82/CE - Riscul de accidente majore care implică substanțe periculoase - Articolul 11 alineatul (1) litera (c) - Elaborarea planurilor de urgență externe pentru măsurile care trebuie luate în exteriorul entităților - Netranspunere în termenul prevăzut)
   2009/C 141/32
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: B. Schima și A. Sipos, agenți)

      Pârâtă: Republica Austria (reprezentant: E. Riedl, agent)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolului 11 alineatul (1) litera (c) din Directiva 96/82/CE a Consiliului din 9 decembrie 1996 privind controlul asupra riscului de accidente majore care implică substanțe periculoase, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2003/105/CE (JO L 10, p. 13, Ediție specială, 05/vol. 4, p. 8) — Neelaborarea anumitor planuri de urgență externe pentru măsurile care trebuie luate în exteriorul entităților

      Dispozitivul

               1)

               Prin faptul că nu a asigurat elaborarea unui plan de urgență extern pentru toate entitățile care intră sub incidența dispozițiilor articolului 9 din Directiva 96/82/CE a Consiliului din 9 decembrie 1996 privind controlul asupra riscului de accidente majore care implică substanțe periculoase, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2003/105/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 2003, Republica Austria nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 11 alineatul (1) litera (c) din directiva menționată.

               2)

                  Obligă Republica Austria la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 327, 20.12.2008.


title: Cauza C-304/07: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 9 octombrie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bundesgerichtshof — Germania) — Directmedia Publishing GmbH/Albert-Ludwigs-Universität Freiburg (Directiva 96/9/CE — Protecția juridică a bazelor de date — Drept sui generis — Noțiunea extragere din conținutul unei baze de date)

text:
               22.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/9

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 9 octombrie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bundesgerichtshof — Germania) — Directmedia Publishing GmbH/Albert-Ludwigs-Universität Freiburg
   (Cauza C-304/07) (1)

   (Directiva 96/9/CE - Protecția juridică a bazelor de date - Drept sui generis - Noțiunea „extragere’ din conținutul unei baze de date)
   (2008/C 301/17)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Bundesgerichtshof
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Directmedia Publishing GmbH

      Pârâtă: Albert-Ludwigs-Universität Freiburg
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Bundesgerichtshof — Interpretarea articolului 7 alineatul (2) litera (a) din Directiva 96/9/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 martie 1996 privind protecția juridică a bazelor de date (JO L 77, p. 20, Ediție specială, 13/vol. 17, p. 102) — Preluarea de date dintr-o bază de date protejată într-o altă bază de date; efectuată dată cu dată, după o examinare atentă în detaliu a acestora, fără operațiune de copiere — Calificarea acestei operațiuni de preluare de date drept „extragere” în sensul Directivei 96/9/CE
   Dispozitivul
   Preluarea unor elemente dintr-o bază de date protejată într-o altă bază de date în urma unei consultări a primei baze pe ecran și a unei aprecieri individuale a elementelor conținute de aceasta poate constitui o „extragere” în sensul articolului 7 din Directiva 96/9/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 martie 1996 privind protecția juridică a bazelor de date, în măsura în care — ceea ce revine instanței de trimitere să verifice — această operațiune corespunde transferului unei părți substanțiale, evaluată în mod calitativ sau cantitativ, din conținutul bazei de date protejate sau unor transferuri de părți nesubstanțiale care, prin caracterul lor repetat și sistematic, ar fi condus la reconstituirea unei părți substanțiale din acest conținut.

      (1)  JO C 211, 8.9.2007.