title: Cauza T-602/11: Acțiune introdusă la 22 noiembrie 2011 — Pêra-Grave Sociedade Agrícola, Unipessoal, Lda/OAPI — Fundação De Almeida (QTA S. JOSÉ DE PERAMANCA)

text:
               4.2.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/30

         Acțiune introdusă la 22 noiembrie 2011 — Pêra-Grave Sociedade Agrícola, Unipessoal, Lda/OAPI — Fundação De Almeida (QTA S. JOSÉ DE PERAMANCA)
   (Cauza T-602/11)
   2012/C 32/63
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Pêra-Grave Sociedade Agrícola, Unipessoal, Lda (Évora, Portugalia) (reprezentant: J. de Oliveira Vaz Miranda Sousa, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Fundação Eugénio De Almeida (Évora, Portugalia)

      Concluziile

               —

               anularea deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (OAPI) din 19 septembrie 2011 adoptată în cauza R 1797/2010-2, astfel încât opoziția formulată împotriva cererii de înregistrare a mărcii va fi respinsă în întregime și în consecință înregistrarea mărcii solicitate va fi admisă în întregime, și

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamant în prezenta procedură, precum și suportarea de către pârât a propriilor cheltuieli de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: Pêra-Grave Sociedade Agrícola, Unipessoal, Lda

      Marca comunitară vizată: marca figurativă „QTA S. JOSÉ DE PERAMANCA” pentru produse din clasa 33 — cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 7291669

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca sau semnul invocat: înregistrarea nr. 283684 a mărcii figurative portugheze „VINHO PÊRAMANCA TINTO” pentru produse din clasa 33, înregistrarea nr. 308864 a mărcii figurative portugheze „VINHO PÊRAMANCA BRANCO” pentru produse din clasa 33, înregistrarea nr. 405797 a mărcii figurative portugheze „PÊRAMANCA” pentru produse din clasa 33

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția

      Decizia camerei de recurs: admite opoziția și calea de atac, anulează decizia contestată și respinge cererea de înregistrare a mărcii comunitare pentru toate produsele contestate.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009, întrucât camera de recurs: (i) a săvârșit o eroare de drept atunci când a minimalizat ponderea de ansamblu a numeroaselor diferențe vizuale, fonetice și conceptuale dintre semne și atunci când a exagerat, astfel încât a supraestimat-o, impresia de ansamblu a singurului element pe care îl au în comun, elementele verbale „PERA” și „MANCA” și (ii) a aplicat în mod eronat principiile și orientarea evidențiate de Tribunal în cauza T-332/05 „TERRANUS/TERRA” prezentată instanței, și a considerat în mod greșit că gradul de similitudine globală dintre semne era suficient pentru a determina un risc de confuzie.


title: Cauza T-452/08: Acțiune introdusă la 6 octombrie 2008 — DHL Aviation și DHL Hub Leipzig/Comisia

text:
               10.1.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 6/34

         Acțiune introdusă la 6 octombrie 2008 — DHL Aviation și DHL Hub Leipzig/Comisia
   (Cauza T-452/08)
   (2009/C 6/70)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamante: DHL Aviation NV (Zaventem, Belgia) și DHL Hub Leipzig GmbH (Schkeuditz, Germania) (reprezentanți: A. Burnside, Solicitor și B. van de Walle de Ghelcke, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantelor

               —

               Anularea deciziei în măsura în care reclamantele sunt calificate drept beneficiare ale ajutorului de stat considerat incompatibil cu piața comună, precum și în măsura în care Germaniei i se solicită să recupereze pretinsul ajutor de stat;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamantele solicită anularea parțială a Deciziei C(2008) 3512 a Comisiei din 28 iulie 2008 în cauza C 48/2006 (ex N 227/2006) — Germania, în măsura în care prin aceasta reclamantele sunt calificate drept beneficiare ale ajutorului de stat considerat incompatibil cu piața comună, precum și în măsura în care Germaniei i se solicită să recupereze pretinsul ajutor de stat.
   La 5 aprilie 2006, Germania a notificat măsurile adoptate de aeroportul din Leipzig — întreprindere publică — și de landul Saxonia privind construcția și darea în folosință a noii piste de sud în cadrul aeroportului din Leipzig, vizând, în special, instalarea în incinta aeroportului menționat a platformei europene a grupului DHL pentru operațiunile de curierat rapid. Măsurile notificate erau, în particular, „Acordul-cadru” (1) încheiat între aeroport și DHL Hub Leipzig precum și o „Scrisoare de confort” emisă de landul Saxonia în favoarea aeroportului din Leipzig și a DHL Hub Leipzig, pentru a garanta plata unei sume determinate cu titlu de despăgubiri către DHL în cazul în care DHL Hub Leipzig nu ar mai putea opera în cadrul aeroportului astfel cum fusese preconizat. Reclamantele susțin că, drept consecință a deciziei contestate, sunt private de garanția oferită prin obligațiile asumate de aeroportul din Leipzig și Mitteldeutsche Flughafen (denumit în continuare „MFAG”) prin Acordul-cadru precum și de garanțiile oferite prin scrisoarea de confort, urmând de asemenea ca presupusul ajutor de stat să fie recuperat.
   Reclamantele invocă următoarele motive:

               Prin intermediul primului și al celui de al doilea motiv, reclamantele susțin că s-au săvârșit erori vădite de către Comisie în aplicarea articolului 87 alineatul (1) CE. Prin calificarea „Clauzei privind zborurile de noapte” și a „Clauzei 90 %” drept ajutor de stat, Comisia a realizat o aplicare greșită a prevederii menționate. Potrivit reclamantelor, Comisia a săvârșit o eroare vădită în aplicarea principiului investitorului privat într-o economie de piață atunci când a afirmat că elementul de referință pentru acesta era luna noiembrie 2004 și nu data exactă a încheierii acordului-cadru. Mai mult, Comisia ar fi săvârșit o eroare vădită atunci când a susținut că, indiferent de elementul de referință pentru decizia privind investiția, așa-numitele garanții nelimitate oferite prin acordul-cadru constituie în orice caz un ajutor de stat, deoarece riscurile asumate de DHL prin aceste prevederi ale acordului erau finanțate printr-un aport de capital care constituia, la rândul său, un ajutor de stat.

               Prin al doilea motiv, reclamantele susțin și că nu s-a realizat aplicarea corectă a articolului 87 alineatul (1) CE de către Comisie, deoarece aceasta a indicat că Scrisoarea de confort constituie ajutor de stat fără a lua în considerare practicile comerciale curente între companii și filialele proprii.

               Prin al treilea motiv, reclamantele invocă o încălcare a articolului 253 CE de către Comisie, care nu ar fi luat în seamă toate elementele relevante atunci când a caracterizat Clauza privind zborurile de noapte, Clauza 90 % și Scrisoarea de confort drept ajutoare de stat.

               Prin intermediul celui de al patrulea motiv, reclamantele arată că ordinul de recuperare al pretinsului ajutor de stat emis de Comisie constituie o eroare de apreciere.

               Prin al cincilea motiv, reclamantele susțin că atunci când a decis că articolele 8 și 9 din acordul-cadru conțin pretinsul ajutor de stat și că aceste prevederi nu sunt compatibile cu piața comună și, prin urmare, trebuie eliminate, Comisia a încălcat articolul 235 CE.

      (1)  Potrivit Comunicării publicate în JO 2007, C 48, p. 7, acest acord impune aeroportului obligația de a construi noua pistă de sud și alte obligații legate de capacitatea și exploatarea acesteia. În cazul nerespectării acestor condiții (de exemplu, dacă zborurile de noapte sunt interzise de autoritățile de reglementare), DHL poate pretinde despăgubiri pentru pierderile și daunele suferite.


title: Cauza C-585/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Karlsruhe (Germania) la 24 noiembrie 2011 — Philipp Seeberger/Studentenwerk Heidelberg

text:
               18.2.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 49/15

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Karlsruhe (Germania) la 24 noiembrie 2011 — Philipp Seeberger/Studentenwerk Heidelberg
   (Cauza C-585/11)
   2012/C 49/24
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Verwaltungsgericht Karlsruhe

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Philipp Seeberger

      Pârât: Studentenwerk Heidelberg

      Întrebările preliminare

               1.

               Dreptul Uniunii se opune unei reglementări naționale în temeiul căreia acordarea ajutorului pentru formare în vederea efectuării studiilor într-un alt stat membru este refuzată exclusiv pentru motivul că la momentul începerii studiilor solicitantul, care și-a exercitat dreptul de liberă circulație, nu avea domiciliul permanent în statul de origine de cel puțin trei ani? (1)

      (1)  Interpretarea articolelor 20 și 21 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE) — Cetățenia uniunii și libera circulație.


title: Cauza T-395/13: Hotărârea Tribunalului din 18 septembrie 2015 – Miettinen/Consiliul [„Acces la documente — Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 — Aviz al serviciului juridic al Consiliului privind propunerile de directivă și de regulament ale Parlamentului European și Consiliului privind sancțiunile penale aplicabile utilizărilor abuzive ale informațiilor confidențiale și manipulărilor pieței — Refuz parțial de acces — Excepție privind protecția avizelor juridice — Excepție referitoare la protecția procesului decizional”]

text:
               3.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 363/32

         Hotărârea Tribunalului din 18 septembrie 2015 – Miettinen/Consiliul
   (Cauza T-395/13) (1)

   ([„Acces la documente - Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 - Aviz al serviciului juridic al Consiliului privind propunerile de directivă și de regulament ale Parlamentului European și Consiliului privind sancțiunile penale aplicabile utilizărilor abuzive ale informațiilor confidențiale și manipulărilor pieței - Refuz parțial de acces - Excepție privind protecția avizelor juridice - Excepție referitoare la protecția procesului decizional”])
   (2015/C 363/40)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Samuli Miettinen (Espoo, Finlanda) (reprezentanți: O. Brouwer și E. Raedts, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: inițial K. Pellinghelli, P. Plaza García și K. Toomus, ulterior P. Plaza García, A. Jensen și M. Bauer, agenți)

      Interveniente în susținerea reclamantului: Regatul Suediei (reprezentanți: inițial, A. Falk, C. Meyer-Seitz, U. Persson, E. Karlsson, L. Swedenborg și C. Hagerman, ulterior, A. Falk, C. Meyer-Seitz, U. Persson, N. Otte Widgren, K. Sparrman, E. Karlsson, L. Swedenborg și F. Sjövall, agenți) și Republica Estonia (reprezentant: N. Grünberg, agent)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei Consiliului din 13 mai 2013 prin care s-a refuzat reclamantului acordarea accesului integral la documentul nr. 12979/12 din 27 iulie 2012 care conține avizul serviciului juridic al Consiliului referitor la propunerile de directivă a Parlamentului European și a Consiliului privind sancțiunile penale aplicabile utilizărilor abuzive ale informațiilor confidențiale și manipulărilor pieței, de regulament privind utilizările abuzive ale informațiilor confidențiale și manipulările pieței și de alte instrumente privind armonizarea sancțiunilor administrative în cadrul serviciilor financiare

      Dispozitivul

               1)

               Anulează decizia Consiliului Uniunii Europene din 13 mai 2013 prin care s-a refuzat acordarea accesului integral la documentul nr. 12979/12 din 27 iulie 2012 care conține avizul serviciului juridic al Consiliului referitor la propunerile de directivă a Parlamentului European și a Consiliului privind sancțiunile penale aplicabile utilizărilor abuzive ale informațiilor confidențiale și manipulărilor pieței, de regulament privind utilizările abuzive ale informațiilor confidențiale și manipulările pieței și de alte instrumente privind armonizarea sancțiunilor administrative în cadrul serviciilor financiare, precum și scrisoarea Consiliului din 23 iulie 2013.

               2)

               Obligă Consiliul să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de domnul Samuli Miettinen.

               3)

               Regatul Suediei și Republica Estonia suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 274, 21.9.2013.


title: Cauza C-210/08 P: Recurs introdus la 21 mai 2008 de Sebirán, S. L. împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a patra) pronunțate la 12 martie 2008 în cauza T-332/04, Sebirán, S. L./OAPI și El Coto de Rioja, S. A.

text:
               19.7.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 183/15

         Recurs introdus la 21 mai 2008 de Sebirán, S. L. împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a patra) pronunțate la 12 martie 2008 în cauza T-332/04, Sebirán, S. L./OAPI și El Coto de Rioja, S. A.
   (Cauza C-210/08 P)
   (2008/C 183/29)
   Limba de procedură: spaniola
   Părțile

      Recurentă: Sebirán, SL (reprezentanți: J. Calderón Chavero și T. Villate Consonni, abogados)

      Celelalte părți în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) și El Coto De Rioja, S. A.
   Concluziile recurentei

               —

               Anularea hotărârii pe care Camera a patra a Tribunalului de Primă Instanță a pronunțat-o la 12 martie 2008 în cauza T-332/04 și confirmarea cu claritate că mărcile EL COTO/COTO DE IMAZ (pe de o parte) și COTO D'ARCIS (pe de altă parte) sunt compatibile;

               —

               repartizarea cheltuielilor de judecată potrivit dispozițiilor legale.

         Motivele și principalele argumente

      Dezacord privind aprecierea Tribunalului de Primă Instanță: Sebirán consideră că marca comunitară COTO D'ARCIS
         nu
       intră în domeniul de aplicare al interdicției prevăzute la articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94 (1) întrucât, în caz de opoziție a titularului unei mărci anterioare, și anume, în prezenta cauză, al mărcilor comunitare EL COTO și COTO DE IMAZ, nu se impune refuzarea celei mai recente pentru că, în sensul normei de interdicție, aceasta rămâne suficient de distinctă față de mărcile anterioare, cu toate că produsele sau serviciile desemnate de acestea și de marca solicitată sunt identice sau similare în mod global. Mai mult, nu există niciun risc de confuzie pentru public pe întreg teritoriul Uniunii Europene. Acest risc de confuzie nu include riscul de asociere cu marca anterioară.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO 1994, L 11, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 146).


title: Cauza F-40/11: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (judecător unic) din 3 mai 2013 — Marcuccio/Comisia ( „Funcție publică — Securitate socială — Fost funcționar pensionat pentru motive de invaliditate — Accident — Neacoperire — Acțiune rămasă fără obiect — Nepronunțare asupra fondului” )

text:
               31.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/47

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (judecător unic) din 3 mai 2013 — Marcuccio/Comisia
   (Cauza F-40/11) (1)

   (Funcție publică - Securitate socială - Fost funcționar pensionat pentru motive de invaliditate - Accident - Neacoperire - Acțiune rămasă fără obiect - Nepronunțare asupra fondului)
   2013/C 252/83
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamant: Marcuccio (Tricase, Italia) (reprezentant: G. Cipressa, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall și C. Berardis-Kayser, în calitate de agenți, asistați de A. Dal Ferro, avocat)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei de stabilire a prestațiilor la care are dreptul reclamantul din cauza invalidității sale permanente parțiale

      Dispozitivul

               1.

               Nu este necesară pronunțarea cu privire la acțiunea F-40/11, Marcuccio/Comisia.

               2.

               Domnul Marcuccio suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligat să suporte cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 186, 25.6.2011, p. 34.


title: Cauza C-57/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesverwaltungsgericht (Germania) la 10 februarie 2009 — Republica Federală Germania/B, cu participarea: Der Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht

text:
               6.6.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/3

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesverwaltungsgericht (Germania) la 10 februarie 2009 — Republica Federală Germania/B, cu participarea: Der Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht
   (Cauza C-57/09)
   2009/C 129/04
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesverwaltungsgericht

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Republica Federală Germania

      Pârât: B

      Intervenient: Der Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht

      Întrebările preliminare

               1)

               Este vorba despre o infracțiune gravă de drept comun sau despre un act contrar scopurilor și principiilor Organizației Națiunilor Unite, în sensul articolului 12 alineatul (2) literele (b) și (c) din Directiva 2004/83/CE a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind standardele minime referitoare la condițiile pe care trebuie să le îndeplinească resortisanții țărilor terțe sau apatrizii pentru a putea beneficia de statutul de refugiat sau persoanele care, din alte motive, au nevoie de protecție internațională și referitoare la conținutul protecției acordate (1), atunci când solicitantul a aparținut unei organizații înscrise pe lista de persoane, de grupuri și de entități care figurează în anexa la Poziția comună a Consiliului privind aplicarea de măsuri specifice pentru combaterea terorismului și care aplică metode teroriste, solicitantul susținând în mod activ lupta armată a acestei organizații?

               2)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare: Excluderea de la recunoașterea statutului de refugiat conform articolului 12 alineatul (2) literele (b) și (c) din Directiva 2004/83/CE presupune ca solicitantul să continue să reprezinte un pericol?

               3)

               În cazul unui răspuns negativ la a doua întrebare: Excluderea de la recunoașterea statutului de refugiat conform articolului 12 alineatul (2) literele (b) și (c) din Directiva 2004/83/CE presupune o examinare a proporționalității în raport cu cazul în speță?

               4)

               În cazul unui răspuns afirmativ la a treia întrebare:

                           a)

                           În cadrul examinării proporționalității, trebuie să se țină seama de faptul că solicitantul beneficiază de protecția împotriva expulzării în temeiul articolului 3 din Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale din 4 noiembrie 1950 sau al dispozițiilor naționale?

                           b)

                           Excluderea este disproporționată numai în cazuri excepționale prezentând caracteristici speciale?

               5)

               Faptul că solicitantul beneficiază de dreptul de azil în temeiul dreptului constituțional național, în pofida existenței unei clauze de excludere în temeiul articolului 12 alineatul (2) din Directiva 2004/83/CE, este compatibil cu directiva menționată în sensul articolului 3 din aceasta?

      (1)  JO L 304, p. 12, Ediție specială, 19/vol. 07, p. 52.


title: Cauza C-404/12 P: Recurs introdus la 3 septembrie 2012 de Consiliul Uniunii Europene împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 14 iunie 2012 în cauza T-338/08, Stichting Natuur en Milieu, Pesticide Action Network Europe/Comisia

text:
               12.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 9/27

         Recurs introdus la 3 septembrie 2012 de Consiliul Uniunii Europene împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 14 iunie 2012 în cauza T-338/08, Stichting Natuur en Milieu, Pesticide Action Network Europe/Comisia
   (Cauza C-404/12 P)
   2013/C 9/45
   Limba de procedură: olandeza

      Părțile

   Recurent: Consiliul Uniunii Europeane (reprezentanți: M. Moore și K. Michoel, agenți)
   Celelalte părți din procedură:

               Stichting Natuur en Milieu,

               Pesticide Action Network Europe,

               Comisia Europeană,

               Republca Polonă

      Concluziile recurentului

   Recurentul solicită Curții:

               —

               Anularea Hotărârii Tribunalului din 14 iunie 2012 în cauza T-338/08;

               —

               respingerea în totalitate a recursului formulat de reclamantele în primă instanță;

               —

               obligarea în solidar a reclamantelor în primă instanță la plata cheltuielilor efectuate de Consiliul Uniunii Europene în cadrul prezentei proceduri.

      Motivele și principalele argumente

   Consiliul consideră că hotărârea pronunțată de Tribunal în cauza citată anterior este afectată de mai multe erori de drept. Chiar dacă Consiliul nu contestă constatarea Tribunalului potrivit căreia Comisia nu a acționat în speță ca legiuitor, acesta apreciază însă că Tribunalul nu a interpretat și aplicat în mod corect ceea ce se poate numi jurisprudența „Nakajima (1)” și „Fediol (2)”. Consiliul susține prin urmare că Tribunalul a considerat, în mod eronat, că legalitatea Regulamentului nr. 1367/2006 (3) poate fi apreciată din perspectiva Convenției de la Aarhus (4) privind accesul la informație, participarea publicului la luarea deciziei și accesul la justiție în probleme de mediu.
   În plus, Consiliul este de părere că alegerea făcută de legiuitor în Regulamentul nr. 1367/2006 este, în orice caz, conformă Convenției de la Aarhus. În această privință, interpretarea de către Tribunal a articolului 9 alineatul (3) din Convenția de la Aarhus nu este corectă în măsura în care încalcă libertatea de acțiune care este recunoscută părților contractante.
   Pentru aceste motive, Consiliul solicită Curții anularea hotărârii Tribunalului în cauza citată anterior și pronunțarea definitivă cu privire la fondul cauzei, respingând în totalitate recursul reclamantelor în primă instanță.

      (1)  Hotărârea Curții din 7 mai 1991, Nakajima/Consiliul, C-69/89, Rec., p. I-2169.

      (2)  Hotărârea Curții din 22 iunie 1989, Fediol/Comisia, 70/87, Rec., p. 1825.

      (3)  Regulamentul (CE) nr. 1367/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 6 septembrie 2006 privind aplicarea, pentru instituțiile și organismele comunitare, a dispozițiilor Convenției de la Aarhus privind accesul la informație, participarea publicului la luarea deciziilor și accesul la justiție în domeniul mediului (JO L 264, p. 13, Ediție specială, 15/vol. 17, p. 126).

      (4)  Convenția de la Aarhus din 25 iunie 1998 privind accesul la informație, participarea publicului la luarea deciziei și accesul la justiție în probleme de mediu, aprobată prin Decizia 2005/370/CE a Consiliului din 17 februarie 2005 (JO L 124, p. 1, Ediție specială, 15/vol. 14, p. 201).


title: Cauza C-67/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Rayonen sad – Varna (Bulgaria) la 7 februarie 2017 – Todor Iliev/Blagovesta Ilieva

text:
               10.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/30

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Rayonen sad – Varna (Bulgaria) la 7 februarie 2017 – Todor Iliev/Blagovesta Ilieva
   (Cauza C-67/17)
   (2017/C 112/39)
   Limba de procedură: bulgara

      Instanța de trimitere

   Rayonen sad – Varna

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Todor Iliev

      Pârâtă: Blagovesta Ilieva

      Întrebările preliminare

               1)

               O acțiune de partaj între foști soți cu privire la un bun mobil dobândit în timpul căsătoriei sub regimul comunității legale de bunuri reprezintă un litigiu în materie de regimuri matrimoniale în sensul articolului 1 alineatul [(2)] litera (a) din Regulamentul nr. 44/2001 (1)?

               2)

               Un litigiu cu privire la partajul unui bun mobil, dobândit în timpul căsătoriei dar înregistrat la autoritățile naționale competente numai pe numele unuia dintre soți, este exclus din domeniul de aplicare al Regulamentului nr. 44/2001 potrivit articolului 1 alineatul (2) litera (a) din acesta?

               3)

               Care este instanța competentă pentru soluționarea unui litigiu între foști soți cu privire la proprietatea bunurilor mobile dobândite în timpul căsătoriei în cazul în care soții sunt cetățeni ai unui stat membru al Uniunii dar în cadrul procedurii s-a stabilit că, la momentul încheierii căsătoriei, al dobândirii bunurilor, al încetării căsătoriei și al formulării cererii de partaj după încetarea căsătoriei, aveau domiciliul în alt stat membru?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (JO 2001, L 12, p. 1, Ediţie specială, 19/vol. 3, p. 74).


title: Cauza T-658/13 P: Recurs introdus la 10 decembrie 2013 de BP împotriva Hotărârii din 30 septembrie 2013 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-38/12, BP/FRA

text:
               1.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 61/11

         Recurs introdus la 10 decembrie 2013 de BP împotriva Hotărârii din 30 septembrie 2013 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-38/12, BP/FRA
   (Cauza T-658/13 P)
   2014/C 61/20
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: BP (Barcelona, Spania) (reprezentanți: L. Levi și M. Vandenbussche, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Agenția pentru Drepturi Fundamentale a Uniunii Europene (FRA)

      Concluziile

   Recurenta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului Funcției Publice din 30 septembrie 2013 pronunțată în cauza F-38/12;

               —

               în consecință, anularea deciziei din 27 februarie 2012 de a nu înnoi contractul recurentei și de a o repartiza într-un alt serviciu; obligarea intimatei la compensarea prejudiciului material suferit de recurentă, estimat la 1 320 de eu pe lună începând din septembrie 2012, la care trebuie să se adauge dobânzi de întârziere la nivelul dobânzii de referință a Băncii Centrale Europene majorat cu două puncte procentuale; obligarea intimatei să compenseze prejudiciul moral suferit de recurentă evaluat ex aequo et bono la 50 000 de euro; și

               —

               obligarea intimatei la plata cheltuielilor de judecată aferente procedurii în primă instanță și în apel.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului, recurenta invocă următoarele motive.

               1.

               În ceea ce privește decizia de a nu înnoi contractul recurentei

                           —

                           În primul rând, recurenta susține că Tribunalului Funcției Publice i-a încălcat dreptul la apărare, dreptul de a fi ascultat și dreptul de acces la dosar, consacrate la articolul 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și a denaturat probele;

                           —

                           În al doilea rând, recurenta susține că, prin refuzul de a permite un al doilea schimb de observații și prezentarea de probe relevante ca răspuns la observațiile intimatei, Tribunalul Funcției Publice a încălcat dreptul la apărare al recurentei, a comis o eroare vădită de apreciere și i-a refuzat recurentei dreptul la un proces echitabil;

                           —

                           În al treilea rând, recurenta invocă o eroare vădită comisă de Tribunalul Funcției Publice în aprecierea primului capăt de cerere prin care se invoca o eroare de apreciere în decizia intimatei și denaturarea faptelor și a probelor.

               2.

               În ceea ce privește decizia de repartizare într-un alt serviciu

                           —

                           În primul rând, recurenta invocă o apreciere nelegală efectuată de Tribunalul Funcției Publice în cazul celui de al doilea capăt de cerere, prin care se invoca modificarea nelegală și unilaterală a unui element esențial al contractului de muncă și o discrepanță între post și grad, și o denaturare a probelor;

                           —

                           În al doilea rând, recurenta invocă faptul că Tribunalul Funcției Publice a comis o eroare de drept în aprecierea argumentului recurentei legat de lipsa ascultării sale de către intimată anterior luării deciziei de transfer și o încălcare a dreptului la apărare.

               3.

               Recurenta invocă o încălcare a articolului 87 alineatul (2) și a articolului 88 din Regulamentul de procedură al Tribunalului Funcției Publice în ceea ce privește cheltuielile de judecată și o încălcare a obligației de motivare.


title: Cauza C-33/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Korkein hallinto-oikeus (Finlanda) la 20 ianuarie 2016 – A Oy

text:
               29.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 111/13

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Korkein hallinto-oikeus (Finlanda) la 20 ianuarie 2016 – A Oy
   (Cauza C-33/16)
   (2016/C 111/16)
   Limba de procedură: finlandeza

      Instanța de trimitere

   Korkein hallinto-oikeus (Finlanda)

      Părțile din procedura principală

      Recurentă: A Oy

      Cealaltă parte: Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 148 litera (d) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (1) trebuie interpretat în sensul că încărcarea și descărcarea unei nave reprezintă servicii care servesc satisfacerii nevoilor directe ale încărcăturii navelor maritime prevăzute la articolul 148 litera (a) din directivă?

               2)

               Având în vedere punctul 24 din Hotărârea Curții de Justiție a Uniunii Europene Elmeka, cauzele conexate C-181/04-C-183/04, potrivit căruia scutirea prevăzută la articolul 148 litera (d) din Directiva TVA 2006/112/CE nu putea fi extinsă și asupra serviciilor prestate într-o etapă comercială precedentă, articolul 148 litera (d) din directivă trebuie interpretat în sensul că se aplică și prestării în discuție, în cazul căreia, serviciul prestat de un subantreprenor al A Oy în prima etapă comercială include o prestare care este în legătură directă materială cu încărcătura, iar A Oy o refacturează societății de expediție sau celei de transport?

               3)

               Având în vedere punctul 24 din Hotărârea Curții de Justiție a Uniunii Europene Elmeka, citată anterior, potrivit căruia scutirea prevăzută la articolul respectiv se aplica numai prestărilor de servicii realizate în beneficiul direct al armatorului, articolul 148 litera (d) din directivă trebuie interpretat în sensul că această scutire nu se poate aplica atunci când serviciul este prestat în beneficiul titularului dreptului de dispoziție asupra încărcăturii, de exemplu în beneficiul exportatorului sau al importatorului mărfii respective?

      (1)  JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3 p. 7.


title: Cauza C-178/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesverwaltungsgericht (Germania) la 29 aprilie 2008 — Ahmed Adem și Hamrin Mosa Rashi/Republica Federală Germania

text:
               2.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 197/5

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesverwaltungsgericht (Germania) la 29 aprilie 2008 — Ahmed Adem și Hamrin Mosa Rashi/Republica Federală Germania
   (Cauza C-178/08)
   (2008/C 197/07)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Bundesverwaltungsgericht
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Ahmed Adem și Hamrin Mosa Rashi

      Pârâtă: Republica Federală Germania
   Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 11 alineatul (1) litera (e) din Directiva 2004/83/CE a Consiliului din 29 aprilie 2004 (1) trebuie interpretat în sensul că, independent de articolul 1 secțiunea C alineatul (5) a doua teză din Convenția privind statutul refugiaților din 28 iulie 1951 (Convenția de la Geneva privind refugiații), o persoană pierde statutul de refugiat din momentul în care împrejurările care au justificat temerea pe care o resimțea de a fi persecutat în sensul articolului 2 litera (c) din această directivă și în urma cărora a fost recunoscută ca refugiat au încetat să existe și nu are și alte motive de temere de a fi persecutată în sensul articolului 2 litera (c) din directivă?

               2)

               În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare, pierderea statutului de refugiat în aplicarea articolului 11 alineatul (1) litera (e) din directiva menționată implică în plus că, în țara a cărei cetățenie o are refugiatul:

                           a)

                           există un agent al protecției în sensul articolului 7 alineatul (1) din directivă și este suficient în această privință ca acordarea protecției să fie posibilă numai cu ajutorul unor trupe multinaționale,

                           b)

                           refugiatul nu riscă o vătămare gravă în sensul articolului 15 din directivă care ar determina acordarea protecției subsidiare în temeiul articolului 18 din directivă și/sau

                           c)

                           situația este stabilă pe planul securității iar condițiile de viață generale garantează minimul vital?

               3)

               În cazul în care împrejurările în urma cărora persoana interesată a fost recunoscută ca refugiat au încetat, împrejurările noi și diferite care ar justifica temerea de a fi persecutat:

                           a)

                           trebuie apreciate în raport cu criteriul credibilității care se aplică la recunoașterea statutului de refugiat sau în raport cu alt criteriu,

                           b)

                           trebuie apreciate luând în considerare simplificarea sarcinii probei prevăzute la articolul 4 alineatul (4) din directivă?

      (1)  JO L 304, p. 12, Ediție specială, 19/vol. 7, p. 52.


title: Cauza T-93/17: Acțiune introdusă la 14 februarie 2017 – Duferco Long Products/Comisia

text:
               18.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 121/38

         Acțiune introdusă la 14 februarie 2017 – Duferco Long Products/Comisia
   (Cauza T-93/17)
   (2017/C 121/57)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Duferco Long Products SA (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentanți: J.-F. Bellis, R. Luff și M. Favart, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               declararea prezentei acțiuni ca fiind admisibilă și fondată;

               —

               anularea articolului 1 litera (f) și a articolului 2 din Decizia Comisiei din 20 ianuarie 2016 privind ajutoarele de stat SA.33926 2013/C (ex 2013/NN, 2011/CP) puse în aplicare de Belgia în favoarea Duferco;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe erori vădite de drept și de apreciere săvârșite de Comisie cu ocazia examinării caracterului pari passu al celei de a șasea măsuri declarate incompatibile cu piața comună. Acest motiv cuprinde două aspecte:

                           —

                           primul aspect, potrivit căruia, contrar aprecierii Comisiei, operațiunea în discuție ar fi fost realizată pari passu;

                           —

                           al doilea aspect, potrivit căruia aprecierea realizată de Comisie cu privire la caracterul pari passu al operațiunii ar fi viciată de grave erori de calcul și de apreciere.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe erori vădite de drept și de apreciere săvârșite de Comisie cu ocazia examinării criteriului investitorului privat în economia de piață. Acest motiv cuprinde patru aspecte:

                           —

                           primul aspect, potrivit căruia, prin realizarea unei confuzii între aplicabilitatea și aplicarea criteriului investitorului privat în economia de piață, Comisia ar săvârși o eroare de drept și ar face o aplicare incorectă a criteriului investitorului privat în economia de piață;

                           —

                           al doilea aspect, potrivit căruia, prin nerecurgerea la o analiză comparativă sau la o altă metodă de apreciere a operațiunii în discuție, Comisia ar fi încălcat principiul investitorului privat în economia de piață, precum și obligațiile de motivare și de diligență în aprecierea acestui criteriu;

                           —

                           al treilea aspect, potrivit căruia Comisia ar fi încălcat obligațiile de motivare și de diligență în aprecierea criteriului investitorului privat în economia de piață;

                           —

                           al patrulea aspect, potrivit căruia Regiunea Valonă ar fi pus la dispoziție un număr important de documente care ar atesta că Foreign Strategic Investment Holding, filială a Société Wallonne de Gestion et de Participation, s-ar fi comportat ca un investitor privat în economia de piață.


title: Cauza C-145/16: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 16 februarie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Gerechtshof Amsterdam – Țările de Jos) – Aramex Nederland BV/Inspecteur van de Belastingdienst/Douane [Trimitere preliminară — Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 — Uniunea vamală și Tariful vamal comun — Clasificare tarifară — Nomenclatura combinată — Validitate — Regulamentul (UE) nr. 301/2012 — Pozițiile 8703 și 8711 — Vehicul cu trei roți denumit „Spyder”]

text:
               10.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/10

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 16 februarie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Gerechtshof Amsterdam – Țările de Jos) – Aramex Nederland BV/Inspecteur van de Belastingdienst/Douane
   (Cauza C-145/16) (1)

   ([Trimitere preliminară - Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 - Uniunea vamală și Tariful vamal comun - Clasificare tarifară - Nomenclatura combinată - Validitate - Regulamentul (UE) nr. 301/2012 - Pozițiile 8703 și 8711 - Vehicul cu trei roți denumit „Spyder”])
   (2017/C 112/15)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Gerechtshof Amsterdam

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Aramex Nederland BV

      Pârât: Inspecteur van de Belastingdienst/Douane

      Dispozitivul

   Nomenclatura combinată, care figurează în anexa I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful vamal comun, în versiunea care rezultă din Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 927/2012 al Comisiei din 9 octombrie 2012, trebuie interpretată în sensul că un vehicul cu trei roți, precum cel în discuție în litigiul principal, echipat cu pneuri fabricate pentru motocicletele cu trei roți, dar care se aseamănă cu cele pentru autovehicule, operat prin intermediul unui ghidon și prevăzut cu un sistem de direcție bazat pe principiul Ackerman, se încadrează la poziția 8703 din această nomenclatură.

      (1)  JO C 200, 6.6.2016


title: Cauza T-719/14: Hotărârea Tribunalului din 9 septembrie 2016 – Tri Ocean Energy/Consiliul („Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive împotriva Siriei — Înghețarea fondurilor — Eroare de apreciere”)

text:
               24.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 392/29

         Hotărârea Tribunalului din 9 septembrie 2016 – Tri Ocean Energy/Consiliul
   (Cauza T-719/14) (1)

   ((„Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive împotriva Siriei - Înghețarea fondurilor - Eroare de apreciere”))
   (2016/C 392/35)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Tri Ocean Energy (Cairo, Egipt) (reprezentanți: B. Kennelly, barrister, P. Saini, QC și N. Sheikh, solicitor)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: B. Driessen și A. Vitro, agenți)

      Obiectul

   Acțiune întemeiată pe articolul 263 TFUE și având ca obiect anularea Deciziei de punere în aplicare 2014/678/PESC a Consiliului din 26 septembrie 2014 privind punerea în aplicare a Deciziei 2013/255/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei (JO 2014, L 283, p. 59) și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 1013/2014 al Consiliului din 26 septembrie 2014 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 36/2012 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria (JO 2014, L 283, p. 9), în măsura în care aceste acte o privesc pe reclamantă

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia de punere în aplicare 2014/678/PESC a Consiliului din 26 septembrie 2014 privind punerea în aplicare a Deciziei 2013/255/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei și Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1013/2014 al Consiliului din 26 septembrie 2014 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 36/2012 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria, în măsura în care privesc Tri Ocean Energy.

               2)

               Obligă Consiliul Uniunii Europene la suportarea propriilor cheltuieli de judecată, precum și a celor efectuate de Tri Ocean Energy.

      (1)  JO C 448, 15.12.2014.


title: Cauza T-557/11: Ordonanța Tribunalului din 20 iunie 2014 – Elsid și alții/Comisia

text:
               15.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 315/72

         Ordonanța Tribunalului din 20 iunie 2014 – Elsid și alții/Comisia
   (Cauza T-557/11) (1)

   2014/C 315/118
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei a șaptea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 370, 17.12.2011.


title: Cauza T-300/04: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 6 septembrie 2007 — easyJet/Comisia Comunităților Europene

text:
               20.10.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 247/41

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 6 septembrie 2007 — easyJet/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-300/04) (1)

   (2007/C 247/67)

      Limba de procedură: engleza

   Președintele Camerei a cincea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 262, 23.10.2004.


title: Cauza T-514/15: Acțiune introdusă la 1 septembrie 2015 – Izba Gospodarcza Producentów i Operatorów Urządzeń Rozrywkowych/Comisia

text:
               9.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 371/31

         Acțiune introdusă la 1 septembrie 2015 – Izba Gospodarcza Producentów i Operatorów Urządzeń Rozrywkowych/Comisia
   (Cauza T-514/15)
   (2015/C 371/33)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Izba Gospodarcza Producentów i Operatorów Urządzeń Rozrywkowych (Varșovia, Polonia) (reprezentant: P. Hoffman, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Comisiei din 12 iunie 2015, GESTDEM 2015/1291, prin care se refuză reclamantei accesul la avizul detaliat emis de Comisia Europeană în cadrul procedurii de notificare 2014/537/PL,

               —

               anularea deciziei Comisiei din 17 iulie 2015, GESTDEM 2015/1291, prin care se refuză reclamantei accesul la avizul detaliat emis de Republica Malta în cadrul procedurii de notificare 2014/537/PL,

               —

               obligarea Comisiei să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate reclamantă.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă șase motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe încălcarea articolului 4 alineatul (2) a treia liniuță din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 (1) prin refuzul accesului la avizul detaliat al Comisiei:

                           —

                           Articolul 4 alineatul (2) a treia liniuță din Regulamentul nr 1049/2001 nu poate fi interpretat în mod rezonabil în sensul că un document aflat în posesia Comisiei nu poate fi divulgat în cazul în care poate aduce atingere obiectivelor oricărei inspecții, anchete sau audit, chiar dacă documentul nu a fost elaborat în cadrul sau în scopul unei asemenea inspecții, anchete sau audit.

                           —

                           Nicio prezumție generală potrivit căreia divulgarea unui document ar aduce atingere protecției obiectivelor unei proceduri de încălcare nu poate fi aplicată în privința unui document prezentat în cadrul unei proceduri de notificare, dat fiind că nicio prezumție generală de acest tip nu există cu privire la respectiva procedură.

                           —

                           Argumentul Comisiei potrivit căruia avizul său privește o măsură prin care se urmărește să se pună capăt unei încălcări a dreptului Uniunii și potrivit căruia acesta include referiri la scrisoarea de punere în întârziere a Comisiei prin care se inițiază procedura de încălcare și o evaluare a măsurii notificate în lumina respectivei proceduri nu demonstrează existența unei prezumții generale că avizul detaliat nu trebuie divulgat.

                           —

                           Poziția Comisiei este contradictorie în măsura în care aceasta își întemeiază decizia pe o prezumție generală, dar invocă în același timp particularitățile acestui „caz specific”.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 4 alineatul (6) din Regulamentul nr 1049/2001 și a articolului 296 TFUE prin refuzul accesului la avizul detaliat al Comisiei:

                           —

                           În orice caz, Comisia ar fi trebuit să divulge în parte avizul său detaliat, adică după îndepărtarea oricăror referiri la scrisoarea de punere în întârziere privind procedura de încălcare.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 4 alineatul (2) din Regulamentul nr 1049/2001, prin refuzul accesului la avizul detaliat al Comisiei, deși exista un interes public superior care justifică divulgarea:

                           —

                           Având în vedere că avizul detaliat privea o măsură care a fost deja examinată în parlament și că acesta a condus la o modificare a măsurii respective, divulgarea sa este necesară pentru ca membrii parlamentului să înțeleagă motivul pentru care guvernul le cere să modifice legea care le este prezentată. Prin urmare, există un interes public care justifică divulgarea. Procesul democratic nu poate funcționa în mod corespunzător în cazul în care se solicită parlamentului să pună în aplicare avizele Comisiei cât timp acestea nu sunt divulgate.

                           —

                           Având în vedere că legalitatea procedurii de notificare și, prin urmare caracterul executoriu al legii adoptate, pot depinde de textul avizului Comisiei, există un interes public superior care justifică divulgarea sa, în temeiul dreptului la securitate juridică.

               4.

               Al patrulea motiv întemeiat pe încălcarea celui de al treilea considerent și a articolului 8 alineatul (4) din Directiva 98/34/CE (2) prin refuzul accesului la avizul detaliat al Comisiei:

                           —

                           Refuzul de a divulga avizul detaliat este incompatibil cu natura Directivei 98/34, care se întemeiază pe transparență; aceasta este situația în special atunci când statul membru în cauză nu a invocat clauza de confidențialitate în conformitate cu articolul 8 alineatul (4) din directivă.

               5.

               Al cincilea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 4 alineatul (2) și a articolului 4 alineatele (5) și (6) din Regulamentul nr 1049/2001, prin refuzul accesului la avizul detaliat al Maltei:

                           —

                           Refuzul de a acorda accesul la aviz nu se poate întemeia pe simplul fapt că Comisia intenționează să ia în considerare avizul detaliat al Maltei atunci când adoptă o decizie cu privire la procedura de încălcare în curs, sau că aceasta a adăugat respectivul aviz la dosarul acestei proceduri.

               6.

               Al șaselea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 296 TFUE prin refuzul accesului la avizul detaliat al Maltei:

                           —

                           Comisia a refuzat inițial să se pronunțe cu privire la divulgarea avizului Maltei pentru motive care ar putea fi interpretate doar în sensul că decizia va depinde de aspectul dacă Comisia acceptă Hotărârea Curții în cauza T 402/12, Carl Schlyter/Comisia, potrivit căreia avizele detaliate sunt supuse divulgării, sau o respinge și, prin urmare, declară recurs împotriva acesteia. Cu toate acestea, Comisia nu a formulat un recurs împotriva acestei hotărâri și a refuzat divulgarea din motive care nu au nicio legătură cu aceasta pe care însăși Comisia ar fi trebuit să le fi considerat insuficiente, întrucât, în caz contrar, ar fi trebuit să emită o decizie negativă înainte ca termenul de introducere a recursului în cauza T-402/12 să fi expirat.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76).

      (2)  Directiva 98/34/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 iunie 1998 de stabilire a unei proceduri pentru furnizarea de informații în domeniul standardelor și reglementărilor tehnice (JO L 204, p. 37, Ediție specială, 13/vol. 23, p. 207).


title: Cauza C-387/11: Acțiune introdusă la 19 iulie 2011 — Comisia Europeană/Regatul Belgiei

text:
               15.10.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 305/4

         Acțiune introdusă la 19 iulie 2011 — Comisia Europeană/Regatul Belgiei
   (Cauza C-387/11)
   2011/C 305/04
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: W. Mölls și C. Soulay, agenți)

      Pârât: Regatul Belgiei

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin menținerea unor reguli diferite referitoare la impozitarea veniturilor din capital și din bunuri mobile încasate de societățile de investiții belgiene și impozitarea veniturilor din capital și din bunuri mobile încasate de societățile de investiții străine, Regatul Belgiei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 49 și 63 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene și al articolelor 31 și 40 din Acordul privind Spațiul Economic European;

               —

               obligarea Regatului Belgiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin prezenta acțiune, Comisia critică diferența de tratament între societățile de investiții rezidente și societățile de investiții nerezidente în materia impozității veniturilor din capital și din bunuri mobile. Întrucât, spre deosebire de societățile de investiții rezidente, societățile de investiții nerezidente nu dispun de o unitate fixă pe teritoriul național, acestea nu ar avea posibilitatea de a recupera sumele plătite cu titlu de impozit anticipat pe veniturile din capital și din bunuri mobile. Această discriminare ar fi incompatibilă cu dispozițiile tratatului privind libertatea de stabilire, întrucât ar avea ca efect să facă mai puțin atractivă înființarea de societăți de investiții nerezidente, precum și cu dispozițiile tratatului privind libera circulație a capitalurilor, întrucât finanțarea unei societăți belgiene prin intermediul unei societăți de investiții străine ar fi mai costisitoare decât finanțarea prin intermediul unei societăți de investiții belgiene.
   Pe de altă parte, Comisia respinge justificările invocate de autoritățile belgiene. Mai întâi, acestea nu ar fi prezentat elemente obiective care să permită să se concluzioneze că există o diferență între situația societăților de investiții rezidente și cea a societăților de investiții nerezidente, pertinente din punctul de vedere al statutului lor fiscal. Apoi, sistemul fiscal în discuție nu ar avea nicio legătură repartizarea echilibrată a competenței de impozitare între statele vizate. În orice caz, un stat membru nu ar putea invoca o convenție bilaterală pentru a fi exonerată de obligațiile care îi revin în temeiul tratatului. În sfârșit, referitor la pretinsul risc de fraudă fiscală din partea societăților nerezidente, autoritățile belgiene nu ar putea invoca existența unor obstacole în calea efectuării controalelor fiscale, care ar rezulta din dispozițiile adoptate chiar de Belgia, pentru a justifica neaplicarea libertăților garantate de tratat.


title: Cauza T-119/07: Acțiune introdusă la 16 aprilie 2007 — Republica Italiană/Comisia Comunităților Europene

text:
               9.6.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/24

         Acțiune introdusă la 16 aprilie 2007 — Republica Italiană/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-119/07)
   (2007/C 129/41)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamantă: Republica Italiană (Roma, Italia) (reprezentant: G. Aiello, avvocato)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Comisiei din 7 februarie 2007 C (2007) 286 final și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Prezenta acțiune este îndreptată împotriva Deciziei Comisiei din 7 februarie 2007 C (2007) 286 final, privind scutirea de la plata accizei la uleiurile minerale utilizate ca și combustibil pentru producerea de aluminiu în regiunea Gardanna, în regiunea Shannon și în Sardegna, decizie pusă în aplicare de Franța, Irlanda și respectiv Italia. Prin această decizie au fost declarate legale, în limita unui procent de 80 % din cuantumul lor, scutirile fiscale acordate de guvernul italian societății Eurallumina S.p.A., stabilindu-se, pentru procentul de 20 % restant, obligația recuperării ajutoarelor acordate beneficiarei începând cu 1 ianuarie 2004.
   În susținerea concluziilor sale, reclamanta invocă:

               —

               Încălcarea articolului 87 alineatul (1) din tratat, în măsura în care decizia atacată a reținut că scutirea de la plata accizei prevăzute în legislația italiană se prezintă ca un ajutor de stat. În această privință, se susține că, după cum confirmă textul Directivei 2003/96/CE (1), scutirile de la plata accizei în cauză nu constituie ajutoare de stat, ci se înscriu mai degrabă în natura și în logica sistemului fiscal național. De fapt, chiar dacă ar fi vorba de ajutoare de stat, directiva menționată ar autoriza în mod expres aceste ajutoare, cel puțin până la 31 decembrie 2006. În ceea ce privește caracterul pretins selectiv al măsurilor în cauză, se observă că acestea se adresează în general tuturor societăților care utilizează uleiuri minerale pentru a produce oxid de aluminiu. Împrejurarea că pe teritoriul italian există o singură uzină care utilizează aceste uleiuri minerale în procesul de producție, este relevantă numai din punct de vedere al stării de fapt, nefiind de natură să elimine aplicabilitatea generală a dispoziției.

               —

               Încălcarea articolului 87 alineatul (3) din tratat, precum și a Liniilor directoare privind ajutoarele de stat regionale din 1998, în măsura în care scutirea de la plata accizei, care este contestată și face obiectul prezentei cauze, trebuia considerată necesară pentru dezvoltarea economică a regiunii Sardegna.

               —

               Încălcarea punctului 51 lit. E. 3.2. din Orientările comunitare privind ajutorul de stat pentru protecția mediului (2001/C 37/03), în măsura în care, în cazul de față, între stat și societatea beneficiară a ajutorului au fost într-adevăr încheiate acorduri specifice privind îmbunătățirea rezultatelor în materie de mediu.

               —

               În sfârșit, reclamanta invocă încălcarea principiului încrederii legitime și a prezumției de legalitate a măsurilor comunitare.

      (1)  Directiva 2003/96/CE a Consiliului din 27 octombrie 2003 privind restructurarea cadrului comunitar de impozitare a produselor energetice și a electricității (JO L 283, 31.10.2003, p. 51).


title: Cauza T-390/15: Acțiune introdusă la 16 iulie 2015 – Perfetti Van Melle Benelux/OAPI – PepsiCo (3D)

text:
               21.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 311/53

         Acțiune introdusă la 16 iulie 2015 – Perfetti Van Melle Benelux/OAPI – PepsiCo (3D)
   (Cauza T-390/15)
   (2015/C 311/58)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Perfetti Van Melle Benelux BV (Breda, Țările de Jos) (reprezentant: P. Testa, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: PepsiCo, Inc. (New York, Statele Unite)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Solicitantul: reclamanta

      Marca în litigiu: marca comunitară figurativă în alb și negru care cuprinde elementul verbal „3D” – cererea de înregistrare nr. 9 384 041

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a OAPI din 8 mai 2015 în cauza R 465//2014-5

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate, admiterea cererii de înregistrare nr. 9 384 041 pentru următoarele produse: ciocolată, patiserie, produse de cofetărie, bomboane, bomboane de mestecat, dropsuri, bomboane moi, caramel, gumă de mestecat, acadele, lemn dulce, jeleuri (produse de cofetărie), caramele, bomboane mentolate, dulciuri;

               —

               obligarea PepsiCo, Inc. la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-181/15 P: Recurs introdus la 22 aprilie 2015 de Marpefa, S.L. împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a șasea) din 3 februarie 2015 în cauza T-708/14, Marpefa/OAPI

text:
               16.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 381/12

         Recurs introdus la 22 aprilie 2015 de Marpefa, S.L. împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a șasea) din 3 februarie 2015 în cauza T-708/14, Marpefa/OAPI
   (Cauza C-181/15 P)
   (2015/C 381/14)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Recurentă: Marpefa, S.L. (reprezentant: I. Barroso Sánchez-Lafuente, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industrial)
   Kabushiki Kaisha Sony Computer Entertainment
   Prin Ordonanţa din 6 octombrie 2015, Curtea (Camera a şaptea) a respins recursul.


title: Cauza C-471/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Unabhängiger Verwaltungssenat Salzburg (Austria) la 28 septembrie 2010 — Martin Wohl și Ildiko Veres/Magistrat der Stadt Salzburg, cu participarea Finanzamt Salzburg-Stadt

text:
               4.12.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/19

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Unabhängiger Verwaltungssenat Salzburg (Austria) la 28 septembrie 2010 — Martin Wohl și Ildiko Veres/Magistrat der Stadt Salzburg, cu participarea Finanzamt Salzburg-Stadt
   (Cauza C-471/10)
   ()
   2010/C 328/35
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Unabhängiger Verwaltungssenat Salzburg

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Martin Wohl și Ildiko Veres

      Pârât: Magistrat der Stadt Salzburg

      Altă parte în proces: Finanzamt Salzburg-Stadt

      Întrebarea preliminară

   Anexa X la Actul de Aderare a Republicii Ungare la Uniunea Europeană (1. Libera circulație a persoanelor), care cuprinde lista menționată în articolul 24 din Actul de aderare (1), trebuie interpretată în sensul că punerea la dispoziție de lucrători din Ungaria în Austria nu trebuie considerată detașare a lucrătorilor, iar restricțiile naționale privind angajarea lucrătorilor maghiari/slovaci în Austria se aplică în același mod și lucrătorilor maghiari/slovaci din Austria puși la dispoziție de întreprinderi maghiare (și angajați de acele întreprinderi conform prevederilor legale)?

      (1)  JO L 236 din 23 septembrie 2003, p. 846.


title: Cauza C-167/07: Acțiune introdusă la 29 martie 2007 — Regatul Spaniei/Consiliul Uniunii Europene

text:
               26.5.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 117/19

         Acțiune introdusă la 29 martie 2007 — Regatul Spaniei/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-167/07)
   (2007/C 117/31)
   Limba de procedură: spaniola
   Părțile

      Reclamant: Regatul Spaniei (reprezentant: N. Díaz Abad, agent)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene
   Concluziile reclamantului

               —

               anularea Regulamentului (CE) nr. 41/2007 (1) al Consiliului din 21 decembrie 2006 de stabilire pentru anul 2007 a posibilităților de pescuit și a condițiilor asociate pentru anumite stocuri de pești și pentru anumite grupuri de stocuri de pești, aplicabile în apele comunitare, și, pentru navele comunitare, în apele în care se impun limite de captură, în măsura în care acesta nu atribuie flotei spaniole cote specifice în apele comunitare din Marea Nordului și

               —

               obligarea Consiliul Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   1)   Încălcarea principiului nediscriminării
   Regatul Spaniei susține că, în măsura în care Regulamentul atacat nu atribuie Spaniei cote în apele comunitare din Marea Nordului, acesta încalcă principiul nediscriminării, întrucât, după expirarea perioadei tranzitorii prevăzute de Actul de aderare, tuturor celorlalte state membre li se recunoaște dreptul de acces la această apă ca și la resursele sale, în timp ce, Regatului Spaniei, nu îi este recunoscut decât dreptul de acces la aceste ape.
   2)   Interpretarea greșită a Actului de aderare al Spaniei
   În reglementarea perioadei tranzitorii acordate Spaniei în materie de pescuit, Actul de aderare nu distinge între accesul la ape și accesul la resursele conținute de acestea. În plus, prevederile Actului de aderare trebuie să fie interpretate în concordanță cu contextul și finalitatea acestuia.
   3)   Încălcarea articolului 20 alineatul (2) din Regulamentul 2371/2002 (2):
   Norma sus-menționată este încălcată prin neatribuirea în favoarea Spaniei a cotelor ce constituie noi posibilități de pescuit și care au fost distribuite pentru întâia oară ulterior expirării perioadei tranzitorii prevăzute de Actul de aderare.

      (1)  JO 2007 L 15, p. 1.

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 2371/2002 al Consiliului din 20 decembrie 2002 privind conservarea și exploatarea durabilă a resurselor piscicole în conformitate cu politica comună în domeniul pescuitului (JO L 358, p. 59).


title: Cauza T-333/08: Acțiune introdusă la 11 august 2008 — Bull și alții/Comisia Comunităților Europene

text:
               8.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 285/42

         Acțiune introdusă la 11 august 2008 — Bull și alții/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-333/08)
   (2008/C 285/79)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamante: Bull SAS (Les Clayes-sous-Bois, Franța), Unisys Belgium SA (Bruxelles, Belgia) și Tata Consultancy Services (TCS) SA (Capellen, Luxemburg) (reprezentanți: B. Lombaert și M. van der Woude, avocats)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantelor

               —

               Anularea deciziei atacate, mai precis:

                           —

                           a respingerii ofertei Consortium B-Trust

                           —

                           a deciziei de a nu atribui contractul

                           —

                           a deciziei de a angaja o procedură negociată;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamantele contestă decizia Comisiei de a respinge oferta acestora, depusă în cadrul unei proceduri de cerere de ofertă privind contractul „DIGIT/R2/PO/2007/024 — Furnizare de servicii gestionate” (JO 2007, S 159-197776), și decizia de a nu atribui contractul în lipsa ofertelor satisfăcătoare și de a angaja o procedură negociată.
   În susținerea acțiunii, reclamantele arată mai întâi că decizia atacată nu ar fi fost adoptată cu respectarea normelor de atribuire a competențelor în cadrul Comisiei, întrucât decizia a fost adoptată de un „Acting Head of Unit”. Reclamantele consideră că nu s-ar fi dovedit că autorul actului era într-adevăr autorizat să adopte o astfel de decizie în numele Comisiei.
   În al doilea rând, reclamantele susțin că ar fi avut loc o încălcare a obligației de motivare de către Comisie, care nu a prezentat în decizia sa motivele pentru care ar fi considerat că anumite prețuri ale ofertei reclamantelor ar fi anormal de scăzute și că oferta nu respecta dispozițiile legale relevante în cazul executării contractului la Bruxelles sau la Luxemburg.
   În final, reclamantele consideră că procedura de verificare a regularității prețurilor ar fi fost încălcată de către Comisie, întrucât (i) Comisia ar fi exclus oferta reclamantelor pe baza procedurii prețurilor anormal de scăzute, deși oferta era serioasă din punct de vedere financiar, (ii) Comisia nu ar fi luat în considerare justificările furnizate de reclamante și (iii) decizia atacată nu ar fi întemeiată pe motive exacte de fapt.


title: Cauza F-62/05: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 13 februarie 2008 — Ghem/Comisia Comunităților Europene

text:
               30.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/63

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 13 februarie 2008 — Ghem/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza F-62/05) (1)

   (2008/C 223/121)

      Limba de procedură: franceza

   Președintele Camerei a doua a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 229, 17.9.2008, p. 31 (cauză înregistrată inițial la Tribunalul de Primă Instanță al Comunităților Europene sub numărul T-270/08 și transferată Tribunalului Funcției Publice al Uniunii Europene prin Ordonanța din 15.12.2005).


title: Cauzele conexate C-322/07 P, C-327/07 P și C-338/07 P: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 3 septembrie 2009 — Papierfabrik August Koehler AG, Bolloré SA, Distribuidora Vizcaína de Papeles SL/Comisia Comunităților Europene [Recursuri — Înțelegeri — Piața hârtiei autocopiative — Lipsă de concordanță între comunicarea privind obiecțiunile și decizia în litigiu — Încălcarea dreptului la apărare — Consecințe — Denaturarea elementelor de probă — Participarea la încălcare — Durata încălcării — Regulamentul nr. 17 — Articolul 15 alineatul (2) — Liniile directoare privind metoda de stabilire a amenzilor — Principiul egalității de tratament — Principiul proporționalității — Obligația de motivare — Durata rezonabilă a procedurii în fața Tribunalului]

text:
               24.10.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 256/3

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 3 septembrie 2009 — Papierfabrik August Koehler AG, Bolloré SA, Distribuidora Vizcaína de Papeles SL/Comisia Comunităților Europene
   (Cauzele conexate C-322/07 P, C-327/07 P și C-338/07 P) (1)

   (Recursuri - Înțelegeri - Piața hârtiei autocopiative - Lipsă de concordanță între comunicarea privind obiecțiunile și decizia în litigiu - Încălcarea dreptului la apărare - Consecințe - Denaturarea elementelor de probă - Participarea la încălcare - Durata încălcării - Regulamentul nr. 17 - Articolul 15 alineatul (2) - Liniile directoare privind metoda de stabilire a amenzilor - Principiul egalității de tratament - Principiul proporționalității - Obligația de motivare - Durata rezonabilă a procedurii în fața Tribunalului)
   2009/C 256/04
   Limbile de procedură: germana, franceza, spaniola

      Părțile

      Recurente: Papierfabrik August Koehler AG (reprezentanți: I. Brinker și S. Hirsbrunner, Rechtsanwälte, J. Schwarze, Universitätsprofessor), Bolloré SA (reprezentanți: C. Momège și P. Gassenbach, avocați), Distribuidora Vizcaína de Papeles SL (reprezentanți: E. Pérez Medrano și M. T. Díaz Utrilla, abogados)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: W. Mölls și F. Castillo de la Torre, agenți, H.-J. Freund, Rechtsanwalt, N. Coutrelis, avocat)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a cincea) din 26 aprilie 2007, Bolloré și alții/Comisia (T-109/02, T-118/02, T-122/02, T-125/02, T-126/02, T-128/02, T-129/02, T-132/02 și T-136/02) — Înțelegere privind stabilirea prețurilor în sectorul hârtiei autocopiative — Încălcarea dreptului la apărare în ce privește dovezile referitoare la participarea recurentei la încălcare înainte de luna octombrie 1993 (dovezi eronate, insuficiente și contradictorii) — Încălcarea principiului egalității de tratament și a principiului proporționalității în ceea ce privește determinarea cuantumului amenzii (întrucât recurenta este o mică întreprindere familială care nu are acces la piața de capital)

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță al Comunităților Europene din 26 aprilie 2007, Bolloré și alții/Comisia (T-109/02, T-118/02, T-122/02, T-125/02, T-126/02, T-128/02, T-129/02, T-132/02 și T-136/02) în măsura în care privește Bolloré SA.

               2.

               Anulează Decizia 2004/337/CE a Comisiei din 20 decembrie 2001 privind o procedură de aplicare a articolului 81 din Tratatul CE și a articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/E-1/36.212 — Hârtie autocopiativă) în măsura în care privește Bolloré SA.

               3.

               Respinge recursurile introduse de Papierfabrik August Koehler AG și de Distribuidora Vizcaína de Papeles SL.

               4.

               Obligă Comisia Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată aferente atât procedurii în primă instanță, cât și recursului în cauza C-327/07 P.

               5.

               Obligă Papierfabrik August Koehler AG și Distribuidora Vizcaína de Papeles SL la plata cheltuielilor de judecată efectuate în cauza C-322/07 P și, respectiv, în cauza C-338/07 P.

      (1)  JO C 223, 22.9.2007.


title: Cauza C-325/05: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 18 iulie 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de Verwaltungsgericht Darmstadt — Germania) — Derin Ismail/Landkreis Darmstadt-Dieburg (Asociere CEE-Turcia — Articolul 59 din protocolul adițional — Articolele 6, 7 și 14 din Decizia nr. 1/80 a Consiliului de asociere — Dreptul de acces liber la încadrarea în muncă în temeiul articolului 7 primul paragraf a doua liniuță — Dreptul de ședere care este corolarul acestuia — Resortisant turc în vârstă de peste 21 de ani și care nu se mai află în întreținerea părinților săi — Condamnări penale — Condițiile pierderii drepturilor dobândite — Compatibilitate cu regula potrivit căreia Republica Turcia nu poate beneficia de un tratament mai favorabil decât cel aplicabil între statele membre)

text:
               6.10.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 235/5

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 18 iulie 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de Verwaltungsgericht Darmstadt — Germania) — Derin Ismail/Landkreis Darmstadt-Dieburg
   (Cauza C-325/05) (1)

   (Asociere CEE-Turcia - Articolul 59 din protocolul adițional - Articolele 6, 7 și 14 din Decizia nr. 1/80 a Consiliului de asociere - Dreptul de acces liber la încadrarea în muncă în temeiul articolului 7 primul paragraf a doua liniuță - Dreptul de ședere care este corolarul acestuia - Resortisant turc în vârstă de peste 21 de ani și care nu se mai află în întreținerea părinților săi - Condamnări penale - Condițiile pierderii drepturilor dobândite - Compatibilitate cu regula potrivit căreia Republica Turcia nu poate beneficia de un tratament mai favorabil decât cel aplicabil între statele membre)
   (2007/C 235/07)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Verwaltungsgericht Darmstadt
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Ismail Derin

      Pârâtă: Landkreis Darmstadt-Dieburg
   Obiectul
   Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare — Verwaltungsgericht Darmstadt — Interpretarea articolului 7 primul paragraf a doua liniuță din Decizia nr. 1/80 a Consiliului de asociere CEE/Turcia, precum și a articolului 59 din protocolul adițional referitor la etapa tranzitorie prevăzută de Acordul de asociere dintre Comunitatea Economică Europeană și Turcia, semnat la 23 noiembrie 1970 (JO L 293, p. 4) — Lipsa pierderii dreptului de acces liber la orice activitate salariată, precum și a dreptului de ședere ce rezultă din acesta, de către un resortisant turc care a intrat pe teritoriul național în cadrul unei reîntregiri a familiei, în condițiile în care acesta are mai mult de 21 de ani și nu mai este în întreținerea părinților săi — Tratament mai favorabil decât cel care este acordat resortisanților statelor membre
   Dispozitivul
   Un resortisant turc, ce a fost autorizat să intre pe teritoriul Republicii Federale Germania atunci când era copil, în cadrul unei reîntregiri a familiei, și care a dobândit dreptul de acces liber la orice activitate salariată, la alegerea sa, în temeiul articolului 7 primul paragraf a doua liniuță din Decizia nr. 1/80 din 19 septembrie 1980 privind dezvoltarea asocierii, adoptate de Consiliul de asociere instituit prin Acordul de asociere dintre Comunitatea Economică Europeană și Turcia, nu pierde dreptul de ședere în statul membru gazdă, drept care este corolarul dreptului de acces liber, decât în două situații, și anume:

               —

               în cazurile prevăzute de articolul 14 alineatul (1) din această decizie sau

               —

               atunci când părăsește teritoriul statului membru gazdă pentru o perioadă semnificativă și fără motive legitime,

         chiar dacă are mai mult de 21 de ani, nu mai este în întreținerea părinților săi, ci duce o existență independentă în statul membru respectiv, și chiar dacă nu a mai fost încadrat în muncă de mai mulți ani, întrucât a executat, în mod neîntrerupt, în această perioadă, o pedeapsă cu închisoarea pronunțată împotriva sa. O astfel de interpretare nu este incompatibilă cu exigențele articolului 59 din protocolul adițional semnat la 23 noiembrie 1970 la Bruxelles și încheiat, aprobat și confirmat, în numele Comunității, prin Regulamentul (CEE) nr. 2760/72 al Consiliului din 19 decembrie 1972.

      (1)  JO C 281, 12.11.2005.


title: Cauza T-452/08: Hotărârea Tribunalului din 7 octombrie 2010 — DHL Aviation și DHL Hub Leipzig/Comisia ( Ajutoare de stat — Transport aerian — Garanții referitoare la exploatarea noului nod european al companiei DHL de la aeroportul Leipzig-Halle — Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața comună și prin care se dispune recuperarea acestuia )

text:
               20.11.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 317/28

         Hotărârea Tribunalului din 7 octombrie 2010 — DHL Aviation și DHL Hub Leipzig/Comisia
   (Cauza T-452/08) (1)

   (Ajutoare de stat - Transport aerian - Garanții referitoare la exploatarea noului nod european al companiei DHL de la aeroportul Leipzig-Halle - Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața comună și prin care se dispune recuperarea acestuia)
   2010/C 317/49
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: DHL Aviation SA/NV (Zaventem, Belgia) și DHL Hub Leipzig GmbH (Schkeuditz, Germania) (reprezentanți: A. Burnside, solicitor, și B. van de Walle de Ghelcke, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: K. Gross, B. Martenczuk și E. Righini, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare în parte a Deciziei 2008/948/CE a Comisiei din 23 iulie 2008 referitoare la ajutoarele acordate de Germania companiei DHL și aeroportului Leipzig-Halle (JO L 346, p. 1)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă DHL Aviation SA/NV și DHL Hub Leipzig GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 6, 10.1.2009.


title: Cauza C-324/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de A Magyar Köztársaság Legfelsőbb Bírósága (Republica Ungară) la 29 iunie 2011 — Tóth Gábor/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Észak-magyarországi Regionális Adó Főigazgatósága, mint az Adó- és Pénzügyi Ellenőrzési Hivatal Hatósági Főosztály Észak-magyarországi Kihelyezett Hatósági Osztály

text:
               24.9.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/3

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de A Magyar Köztársaság Legfelsőbb Bírósága (Republica Ungară) la 29 iunie 2011 — Tóth Gábor/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Észak-magyarországi Regionális Adó Főigazgatósága, mint az Adó- és Pénzügyi Ellenőrzési Hivatal Hatósági Főosztály Észak-magyarországi Kihelyezett Hatósági Osztály
   (Cauza C-324/11)
   2011/C 282/06
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   A Magyar Köztársaság Legfelsőbb Bírósága

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Gábor Tóth

      Pârât: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Észak-magyarországi Regionális Adó Főigazgatósága, mint az Adó- és Pénzügyi Ellenőrzési Hivatal Hatósági Főosztály Észak-magyarországi Kihelyezett Hatósági Osztály

      Întrebările preliminare

               1.

               O interpretare juridică potrivit căreia destinatarul unei facturi nu își poate exercita dreptul la deducere (a TVA-ului) în cazul în care operatorului economic care a emis factura i s-a retras autorizația de operator individual de către funcționarul municipal, anterior executării contractului sau emiterii facturii, încalcă principiul caracterului neutru al taxei (articolul 9 din Directiva 2006/112/CE (1) a Consiliului privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată)?

               2.

               Împrejurarea că operatorul economic care a expediat factura nu a declarat lucrătorii pe care i-a angajat (care, prin urmare, lucrează „la negru”) și că, din această cauză, administrația fiscală a constatat că respectivul operator „nu are lucrători declarați” poate avea ca efect, având în vedere principiul caracterului neutru al taxei, ca destinatarul facturii să nu mai poată beneficia de dreptul la deducere?

               3.

               Trebuie considerat că destinatarul facturii dă dovadă de neglijență în cazul în care nu verifică dacă există un raport juridic între lucrătorii angajați pe șantier și persoana care a emis factura sau dacă persoana care a emis factura și-a îndeplinit obligațiile privind declararea lucrătorilor sau orice alte obligații fiscale în legătură cu lucrătorii menționați? Se poate considera că acest comportament constituie o circumstanță obiectivă care dovedește că destinatarul facturii știa sau trebuia să știe că lua parte la o operațiune de fraudă la TVA?

               4.

               Ținând seama de principiul caracterului neutru al taxei, instanța națională poate lua în considerare circumstanțele menționate anterior atunci când, pe baza unei examinări globale a tuturor elementelor, ajunge la concluzia că operațiunea economică nu s-a desfășurat între persoanele menționate în factură?

      (1)  Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol.3, p. 7).


title: Cauza C-91/15: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 22 septembrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Gerechtshof Amsterdam – Țările de Jos) – Kawasaki Motors Europe NV/Inspecteur van de Belastingdienst/Douane [Trimitere preliminară — Aprecierea validității — Regulamentul (CE) nr. 1051/2009 — Tariful vamal comun — Clasificare tarifară — Nomenclatura combinată — Poziția 8701 — Tractoare — Subpozițiile 8701 90 11-8701 90 39 — Tractoare agricole și tractoare forestiere (altele decât motocultoarele), cu roți, noi — Vehicule de teren, ușoare, cu patru roți, concepute să fie utilizate ca tractoare]

text:
               14.11.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 419/14

         Hotărârea Curții (Camera a opta) din 22 septembrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Gerechtshof Amsterdam – Țările de Jos) – Kawasaki Motors Europe NV/Inspecteur van de Belastingdienst/Douane
   (Cauza C-91/15) (1)

   ([Trimitere preliminară - Aprecierea validității - Regulamentul (CE) nr. 1051/2009 - Tariful vamal comun - Clasificare tarifară - Nomenclatura combinată - Poziția 8701 - Tractoare - Subpozițiile 8701 90 11-8701 90 39 - Tractoare agricole și tractoare forestiere (altele decât motocultoarele), cu roți, noi - Vehicule de teren, ușoare, cu patru roți, concepute să fie utilizate ca tractoare])
   (2016/C 419/16)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Gerechtshof Amsterdam

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Kawasaki Motors Europe NV

      Pârât: Inspecteur van de Belastingdienst/Douane

      Dispozitivul

   Punctul 2 din anexa la Regulamentul (CE) nr. 1051/2009 al Comisiei din 3 noiembrie 2009 privind clasificarea anumitor mărfuri în Nomenclatura combinată este lipsit de validitate, în măsura în care vehiculul descris în cuprinsul acestuia este clasificat la subpoziția 8701 90 90 din Nomenclatura combinată, astfel cum a fost modificată prin Regulamentul (CE) nr. 948/2009 al Comisiei din 30 septembrie 2009, iar nu la una dintre subpozițiile 8701 90 11-8701 90 39 ale Nomenclaturii combinate, care corespunde puterii motorului acestui vehicul.

      (1)  JO C 146, 4.5.2015.


title: Cauza F-11/14: Acțiune introdusă la 7 februarie 2014 – ZZ/SEAE

text:
               7.4.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 102/45

         Acțiune introdusă la 7 februarie 2014 – ZZ/SEAE
   (Cauza F-11/14)
   2014/C 102/67
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentanți: S. Rodrigues și A. Tymen, avocați)

      Pârât: Serviciul European de Acțiune Externă (SEAE)

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea contractului reclamantului în măsura în care prevede încadrarea acestuia în gradul AD5 și repararea prejudiciului pretins suferit

      Concluziile reclamantului

               —

               anularea deciziei din 1 aprilie 2013 în măsura în care prevede încadrarea reclamantului în gradul AD5;

               —

               în măsura în care este necesar, anularea deciziei din 28 octombrie 2013 prin care a fost respinsă reclamația reclamantului;

               —

               dispunerea modificării încadrării postului reclamantului la un grad corespunzător nivelului responsabilităților sale;

               —

               obligarea pârâtului să adopte toate măsurile, în special pecuniare, necesare ca urmare a modificării încadrării, retroactiv de la data angajării;

               —

               repararea prejudiciului moral suferit de reclamant, evaluat ex aequo și bono la suma de 5 000 de euro;

               —

               obligarea SEAE la plata tuturor cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-325/17: Acțiune introdusă la 29 mai 2017 – Koninklijke Luchtvaart Maatschappij/Comisia

text:
               24.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 239/53

         Acțiune introdusă la 29 mai 2017 – Koninklijke Luchtvaart Maatschappij/Comisia
   (Cauza T-325/17)
   (2017/C 239/67)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV (Amstelveen, Țările de Jos) (reprezentant: M. Smeets, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei C(2012) 1742 final a Comisiei din 17 martie 2017 referitoare la o procedură inițiată în temeiul articolului 101 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, al articolului 53 din Acordul privind SEE și al articolului 8 din Acordul dintre Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană privind transportul aerian (Cazul AT.39258 – Transport aerian de mărfuri) în totalitate pentru încălcarea principiului interzicerii arbitrariului și a principiului egalității de tratament, potrivit primului motiv; pentru necompetență în ceea ce privește transportul aerian din aeroporturi din afara SEE spre aeroporturi din SEE, potrivit celui de al doilea motiv (cu titlu principal); pentru încălcarea articolului 49 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, a articolului 101 TFUE, a articolului 53 din Acordul privind SEE și a articolului 8 din Acordul dintre Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană privind transportul aerian și a Orientărilor privind calcularea amenzilor (1), potrivit celui de al patrulea motiv (cu titlu principal); sau

               —

               anularea articolului 1 alineatul (2) litera (d) și a articolului 1 alineatul (3) litera (d) din decizia atacată, în măsura în care în aceste dispoziții se constată că reclamanta a comis o încălcare în ceea ce privește transportul aerian din aeroporturi din afara SEE spre aeroporturi din SEE, potrivit celui de al doilea motiv (în subsidiar); și

               —

               anularea articolului 1 și a articolului 1 alineatul (1) litera (d), a articolului 1 alineatul (2) litera (d), a articolului 1 alineatul (3) litera (d) și a articolului 1 alineatul (4) litera (d) din decizia atacată, în măsura în care în aceste dispoziții se constată că încălcarea unică și continuă includea lipsa plății unui comision pe suprataxe, potrivit celui de al treilea motiv; și

               —

               alternativ, în eventualitatea în care Tribunalul nu anulează în totalitate decizia atacată potrivit primului, celui de al doilea și celui de al patrulea motiv, reducerea amenzii aplicate reclamantei prin articolul 3 literele (c) și (d) din decizia atacată, exercitând astfel competența sa de fond, potrivit primului, celui de al doilea, celui de al treilea și celui de al patrulea motiv; și în final

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate în aceste proceduri în eventualitatea în care Tribunalul anulează în tot sau în parte decizia atacată sau reduce amenda.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe o încălcare a principiului interzicerii arbitrariului și a principiului egalității de tratament

                           —

                           Reclamanta susține că decizia atacată încalcă principiul interzicerii arbitrariului prin excluderea din dispozitivul deciziei atacate a unor întreprinderi care, potrivit motivării acesteia, au participat la același comportament ca destinatarii deciziei atacate;

                           —

                           Reclamanta susține de asemenea că decizia atacată încalcă principiul egalității de tratament prin sancționarea reclamantei pentru o încălcare și prin aplicarea unei amenzi reclamantei, și atrăgând răspunderea civilă a acesteia, în timp ce unele întreprinderi care, potrivit motivării deciziei, au participat la același comportament ca destinatarii deciziei atacate, sunt excluse din dispozitiv.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe necompetența în ceea ce privește transportul aerian de mărfuri de pe aeroporturi din afara SEE spre aeroporturi din SEE.

                           —

                           Reclamanta susține că decizia atacată este în mod eronat întemeiată pe prezumția potrivit căreia încălcarea unică și continuă privind transportul aerian de pe aeroporturi din afara SEE spre aeroporturi din SEE a fost pusă în aplicare în SEE.

                           —

                           Reclamanta susține de asemenea că decizia atacată este în mod eronat întemeiată pe prezumția potrivit căreia încălcarea unică și continuă privind transportul aerian de pe aeroporturi din afara SEE spre aeroporturi din SEE a avut un efect substanțial, imediat și previzibil asupra concurenței din SEE.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe nerespectarea obligației de motivare și pe o eroare vădită de apreciere atunci când s-a constatat că lipsa plății unor comisioane pe suprataxe constituie un element distinct al încălcării.

                           —

                           Potrivit reclamantei, cele două prezumții pe care este întemeiată decizia atacată pentru a considera lipsa plății unor comisioane pe suprataxe un element distinct al încălcării, sunt contradictorii din perspectiva contextului economic și normativ al industriei în cauză.

                           —

                           Reclamanta susține de asemenea că lipsa plății unor comisioane pe suprataxe nu poate fi separată de practicile cu privire la suprataxa pe carburant și la suprataxa pentru securitate, și nu constituie un element separat al încălcării.

               4.

               Al patrulea motiv întemeiat pe faptul că amenda ar încălca principiul legalității și al proporționalității amenzilor din perspectiva articolului 49 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, al articolului 101 TFUE și al Orientărilor privind calcularea amenzilor, și că ar fi evident eronată.

                           —

                           Reclamanta susține că valoarea vânzărilor KLM Cargo la care se referă încălcarea este valoarea suprataxei pe carburant și a suprataxei pentru securitate, iar nu cifra de afaceri totală a KLM Cargo.

                           —

                           Valoarea vânzărilor KLM Cargo pe care s-a întemeiat cuantumul de bază al amenzii ar trebui să nu includă vânzările KLM Cargo în afara SEE.

                           —

                           Reducerea cu 15 % a amenzii pentru motivul intervenției guvernamentale nu corespunde nivelului intervenției guvernamentale în perioada încălcării.

      (1)  Orientări privind calcularea amenzilor aplicate în temeiul articolului 23 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 (JO C 210, p. 2, Ediție specială, 08/vol. 4, p. 264).


title: Cauza C-415/14 P: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 28 ianuarie 2016 – Quimitécnica.com – Comércio e Indústria Química, SA, José de Mello – Sociedade Gestora de Participações Sociais, SA/Comisia Europeană (Recurs — Înțelegeri — Piața europeană a fosfaților pentru hrana animalelor — Amendă aplicată recurentelor ca urmare a unei proceduri de tranzacționare — Plată eșalonată a amenzii — Cerința constituirii unei garanții bancare la o bancă ce dispune de un rating financiar „AA” pe termen lung — Obligația de motivare)

text:
               21.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 106/7

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 28 ianuarie 2016 – Quimitécnica.com – Comércio e Indústria Química, SA, José de Mello – Sociedade Gestora de Participações Sociais, SA/Comisia Europeană
   (Cauza C-415/14 P) (1)

   ((Recurs - Înțelegeri - Piața europeană a fosfaților pentru hrana animalelor - Amendă aplicată recurentelor ca urmare a unei proceduri de tranzacționare - Plată eșalonată a amenzii - Cerința constituirii unei garanții bancare la o bancă ce dispune de un rating financiar „AA” pe termen lung - Obligația de motivare))
   (2016/C 106/08)
   Limba de procedură: portugheza

      Părțile

      Recurente: Quimitécnica.com – Comércio e Indústria Química, SA, José de Mello – Sociedade Gestora de Participações Sociais, SA (reprezentant: J. Calheiros, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: V. V. Bottka și B. Mongin, agenți, M. Marques Mendes, avocat)

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Hotărârea Tribunalului Uniunii Europene din 26 iunie 2014, Quimitécnica.com și de Mello/Comisia (T-564/10, EU:T:2014:583).

               2)

               Trimite cauza spre rejudecare Tribunalului Uniunii Europene.

               3)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.

      (1)  JO C 388, 3.11.2014.


title: Cauza T-264/16: Acțiune introdusă la 27 mai 2016 – Korea National Insurance/Consiliul și Comisia

text:
               8.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/24

         Acțiune introdusă la 27 mai 2016 – Korea National Insurance/Consiliul și Comisia
   (Cauza T-264/16)
   (2016/C 287/30)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Korea National Insurance Corp. (Pyongyang, Republica Populară Democrată Coreea) (reprezentanți: M. Lester și S. Midwinter, barristers, T. Brentnall și A. Stevenson, solicitors)

      Pârâte: Consiliul Uniunii Europene și Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei (PESC) 2016/475 a Consiliului din 31 martie 2016 de modificare a Deciziei 2013/183/PESC privind măsuri restrictive împotriva Republicii Populare Democrate Coreene și Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 2016/659 al Comisiei din 27 aprilie 2016 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 329/2007 al Consiliului privind măsuri restrictive împotriva Republicii Populare Democrate Coreene în măsura în care aceste măsuri vizează includerea reclamantei în anexa V la Regulamentul (CE) nr. 329/2007 al Consiliului și în anexa II la Decizia 2013/183/PESC;

               —

               obligarea pârâtelor la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv, prin intermediul căruia se susține că pârâtele nu au furnizat o motivare adecvată sau suficientă pentru includerea reclamantei.

               2.

               Al doilea motiv, prin intermediul căruia se susține că pârâtele au săvârșit o eroare vădită prin faptul că oricare dintre criteriile de înscriere pe listă era îndeplinit în cazul reclamantei și întrucât nu există nicio bază de fapt pentru înscrierea acesteia.

               3.

               Al treilea motiv, prin intermediul căruia se susține că pârâtele au încălcat principiile privind protecția datelor.

               4.

               Al patrulea motiv, prin intermediul căruia se susține că pârâtele au încălcat în mod nejustificat și proporțional drepturile fundamentale ale reclamantei, inclusiv dreptul acesteia la protecția proprietății, a activităților și a reputației sale.