title: Cauza T-649/14: Acțiune introdusă la 29 august 2014 – NTS Energie- und Transportsysteme/OAPI – Schütz (X-Windwerk)

text:
               10.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 395/55

      Acțiune introdusă la 29 august 2014 – NTS Energie- und Transportsysteme/OAPI – Schütz (X-Windwerk)
      (Cauza T-649/14)
      (2014/C 395/68)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

         Părțile

         Reclamantă: NTS Energie- und Transportsysteme GmbH (Berlin, Germania) (reprezentant: S. Mach, avocat)

         Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Schütz GmbH & Co. KGaA (Selters, Germania)

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului anularea deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 23 mai 2014 în cauza R 978/2013-1

         Motivele și principalele argumente

         Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta.

         Marca comunitară vizată: marca verbală „X-Windwerk” pentru servicii din clasele 39, 40 și 42 – cererea de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 10 719 466.

         Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

         Marca sau semnul invocat: marca verbală „Wind Werk” pentru produse și servicii din clasele 7, 9, 37 și 42.

         Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția.

         Decizia camerei de recurs: anulează decizia diviziei de opoziție și respinge cererea de înregistrare a unei mărci comunitare.

         Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-109/07: Ordonanța Curții (Camera întâi) din 14 mai 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Prud'homie de pêche — Franța) — Jonathan Pilato/Jean-Claude Bourgault (Noțiunea de instanță națională — Necompetența Curții)

text:
               15.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/15

         Ordonanța Curții (Camera întâi) din 14 mai 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Prud'homie de pêche — Franța) — Jonathan Pilato/Jean-Claude Bourgault
   (Cauza C-109/07) (1)

   (Noțiunea de instanță națională - Necompetența Curții)
   (2008/C 209/20)
   Limba de procedură: franceza
   Instanța de trimitere
   Prud'homie de pêche
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Jonathan Pilato

      Pârât: Jean-Claude Bourgault
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Prud'homie de pêche de Martigues — Interpretarea articolului 11a din Regulamentul (CE) nr.o 894/97 al Consiliului din 29 aprilie 1997, de stabilire a anumitor măsuri tehnice pentru conservarea rezervelor de pește (JO L 132, p. 1, Ediție specială, 04/vol. 4, p. 16), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 1239/98 al Consiliului din 8 iunie 1998 (JO L 171, p. 1, Ediție specială, 04/vol. 4, p. 99) — Definirea noțiunii de „plasă de suprafață” — Includerea „thonaille”? — Obiectiv privitor la mediu a măsurii de interzicere impusă la articolul citat anterior — Validitatea acestei dispoziții în considerarea, în special, a temeiului juridic reținut pentru adoptarea sa
   Dispozitivul
   Curtea de Justiție a Comunităților Europene este vădit necompetentă să răspundă la întrebările adresate de prud'homie de pêche de Martigues prin decizia din 17 decembrie 2006.

      (1)  JO C 95, 28.4.2007.


title: Cauza C-562/14 P: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 11 mai 2017 – Regatul Suediei/Darius Nicolai Spirlea, Mihaela Spirlea, Comisia Europeană, Republica Cehă, Regatul Danemarcei, Regatul Spaniei, Republica Finlanda [Recurs — Drept de acces public la documente — Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 — Articolul 4 alineatul (2) a treia liniuță — Excepții de la dreptul de acces la documente — Interpretare incorectă — Protecția obiectivelor activităților de inspecție, de anchetă și de audit — Interes public superior care justifică divulgarea documentelor — Prezumție generală de confidențialitate — Documente referitoare la o procedură EU Pilot]

text:
               24.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 239/2

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 11 mai 2017 – Regatul Suediei/Darius Nicolai Spirlea, Mihaela Spirlea, Comisia Europeană, Republica Cehă, Regatul Danemarcei, Regatul Spaniei, Republica Finlanda
   (Cauza C-562/14 P) (1)

   ([Recurs - Drept de acces public la documente - Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 - Articolul 4 alineatul (2) a treia liniuță - Excepții de la dreptul de acces la documente - Interpretare incorectă - Protecția obiectivelor activităților de inspecție, de anchetă și de audit - Interes public superior care justifică divulgarea documentelor - Prezumție generală de confidențialitate - Documente referitoare la o procedură EU Pilot])
   (2017/C 239/02)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurent: Regatul Suediei (reprezentanți: A. Falk, C. Meyer-Seitz, U. Persson, N. Otte Widgren, E. Karlsson și L. Swedenborg, agenți)

      Celelalte părți din procedură: Darius Nicolai Spirlea, Mihaela Spirlea, Comisia Europeană (reprezentanți: H. Krämer și P. Costa de Oliveira, agenți), Republica Cehă (reprezentanți: M. Smolek, D. Hadroušek și J. Vláčil, agenți), Regatul Danemarcei (reprezentant: C. Thorning, agent), Regatul Spaniei (reprezentant: M. J. García-Valdecasas Dorrego, agent), Republica Finlanda (reprezentant: S. Hartikainen, agent)

      Intervenientă în susținerea Comisiei Europene: Republica Federală Germania (reprezentanţi: T. Henze și A. Lippstreu, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Regatul Suediei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de Comisia Europeană.

               3)

               Republica Cehă, Regatul Danemarcei, Republica Federală Germania, Regatul Spaniei și Republica Finlanda suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 46, 9.2.2015.


title: Cauza T-444/16: Acțiune introdusă la 9 august 2016 – Vasco Group și Astra Sweets/Comisia

text:
               26.9.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 350/26

         Acțiune introdusă la 9 august 2016 – Vasco Group și Astra Sweets/Comisia
   (Cauza T-444/16)
   (2016/C 350/32)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamanți: Vasco Group (Dilsen-Stokkem, Belgia) și Astra Sweets (Turnhout, Belgia) (reprezentant: H. Gilliams, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanții solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Comisiei din 11 ianuarie 2016 privind schema de ajutoare de stat referitoare la scutirea aplicabilă profitului excedentar SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN) pusă în aplicare de Regatul Belgiei;

               —

               cu titlu subsidiar, anularea articolelor 2-4 din decizie;

               —

               în orice caz, anularea articolelor 2-4 din respectiva decizie în măsura în care aceste articole (a) dispun recuperarea de la alte entități decât cele care au obținut o „decizie fiscală privind profitul în exces”, astfel cum este definită în decizie, și (b) dispun recuperarea unui cuantum egal cu economiile fiscale realizate de beneficiar, fără a permite Belgiei să țină cont de o ajustare progresivă reală efectuată de o altă administrație fiscală;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanții invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe o eroare vădită de apreciere, pe abuz de putere și pe un viciu de motivare, în măsura în care Decizia Comisiei din 11 ianuarie 2016 privind schema de ajutoare de stat referitoare la scutirea aplicabilă profitului excedentar SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN) pusă în aplicare de Regatul Belgiei susține existența unei scheme de ajutoare.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 107 TFUE și a obligației de motivare și pe o eroare vădită de apreciere, în măsura în care decizia atacată califică pretinsa schemă drept măsură selectivă.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 107 TFUE și pe o eroare vădită de apreciere, în măsura în care decizia atacată susține că pretinsa schemă generează un avantaj.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 107 TFUE, pe atingerea adusă încrederii legitime, pe o eroare vădită de apreciere, pe abuz de putere și pe un viciu de motivare, în măsura în care decizia atacată obligă Belgia să recupereze ajutorul.


title: Cauze conexate C-237/11 și C-238/11: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 13 decembrie 2012 — Republica Franceză/Parlamentul European (Acțiune în anulare — Drept instituțional — Calendarul perioadelor de sesiuni plenare ale Parlamentului European pentru anii 2012 și 2013 — Protocoale privind stabilirea sediilor unor instituții și ale anumitor organe, oficii, agenții și servicii ale Uniunii Europene)

text:
               9.2.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/7

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 13 decembrie 2012 — Republica Franceză/Parlamentul European
   (Cauze conexate C-237/11 și C-238/11) (1)

   (Acțiune în anulare - Drept instituțional - Calendarul perioadelor de sesiuni plenare ale Parlamentului European pentru anii 2012 și 2013 - Protocoale privind stabilirea sediilor unor instituții și ale anumitor organe, oficii, agenții și servicii ale Uniunii Europene)
   2013/C 38/06
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Republica Franceză (reprezentanți: E. Belliard, G. de Bergues și A. Adam, agenți)

      Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: C. Pennera, N. Lorenz și E. Waldherr, agenți)

      Intervenient în susținerea reclamantei: Marele Ducat al Luxemburgului (reprezentant: C. Schiltz, agent)

      Obiectul

   Acțiune în anulare — Deliberare a Parlamentului European din 9 martie 2011 referitoare la calendarul sesiunilor Parlamentului pentru anul 2012 — Calendar care prevede că două dintre cele douăsprezece sesiuni plenare lunare vor avea loc în aceeași săptămână din luna octombrie — Încălcarea Protocolului nr. 3 și a Protocolului nr. 6 privind stabilirea sediilor unor instituții și ale anumitor organe, oficii, agenții și servicii ale Uniunii Europene — Locul în care își desfășoară activitatea Parlamentul European.

      Dispozitivul

               1.

               Deliberările Parlamentului European din 9 martie 2011 privind calendarul perioadelor de sesiune a Parlamentului European pentru anii 2012 și 2013 sunt anulate întrucât acestea nu stabilesc douăsprezece perioade de sesiuni plenare lunare la Strasbourg pentru anii 2012 și 2013.

               2.

               Obligă Parlamentul European la plata cheltuielilor de judecată.

               3.

               Marele Ducat al Luxemburgului suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 226, 30.7.2011.


title: Cauza T-341/06: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 12 martie 2008 — Compagnie générale de diététique/OAPI (GARUM) ( Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale GARUM — Motiv absolut de refuz — Public relevant — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 )

text:
               26.4.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 107/24

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 12 martie 2008 — Compagnie générale de diététique/OAPI (GARUM)
   (Cauza T-341/06) (1)

   („Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale GARUM - Motiv absolut de refuz - Public relevant - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94’)
   (2008/C 107/40)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Compagnie générale de diététique SAS (Caen, Franța) (reprezentanți: J.-J. Evrard și T. de Haan, avocats)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)
   Obiectul
   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 7 septembrie 2006 (cauza R 1401/2005-1) privind o cerere de înregistrare a semnului verbal GARUM ca marcă comunitară.
   Dispozitivul

               1)

               Anulează decizia Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)(OAPI) din 7 septembrie 2006 (cauza R 1401/2005-1).

               2)

               OAPI suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Compagnie générale de diététique SAS.

      (1)  JO C 326, 30.12.2006.


title: Cauza C-412/05 P: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 26 aprilie 2007 — Alcon Inc./Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Biofarma SA (Recurs — Marcă comunitară — Regulamentul (CE) nr. 40/94 — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) — Motiv relativ de refuz de înregistrare — Risc de confuzie — Articolul 43 alineatele (2) și (3) — Utilizare importantă — Motiv nou — Marcă verbală TRAVATAN — Opoziția titularului mărcii naționale anterioare TRIVASTAN)

text:
               28.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 96/13

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 26 aprilie 2007 — Alcon Inc./Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Biofarma SA
   (Cauza C-412/05 P) (1)

   (Recurs - Marcă comunitară - Regulamentul (CE) nr. 40/94 - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) - Motiv relativ de refuz de înregistrare - Risc de confuzie - Articolul 43 alineatele (2) și (3) - Utilizare importantă - Motiv nou - Marcă verbală TRAVATAN - Opoziția titularului mărcii naționale anterioare TRIVASTAN)
   (2007/C 96/20)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Recurentă: Alcon Inc. (reprezentanți: G. Breen, solicitor și J. Gleeson SC)

      Celelalte părți în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent), Biofarma SA (reprezentanți: V.Gil Vega și A.Ruiz López, avocats)
   Obiectul
   Recurs formulat împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a treia) din 22 septembrie 2005, Alcon/OAPI (T-130/03) prin care s-a respins acțiunea în anulare introdusă de solicitantul mărcii comunitare „TRAVATAN ”pentru produse care fac parte din clasa 5 împotriva deciziei R 968/2001-3 a Camerei a treia de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (OAPI) din 30 ianuarie 2003 de respingere a recursului introdus împotriva deciziei diviziei de opoziție care refuză înregistrarea mărcii amintite în cadrul procedurii de opoziție introduse de titularul mărcii verbale naționale „TRIVASTAN ”pentru produse care fac parte din clasa 5
   Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Alcon Inc. la plata, pe lângă propriile cheltuieli, a cheltuielilor Oficiului de Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI).

               3)

               Obligă Biofarma SA la plata propriilor cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 60, 11.3.2006.


title: Cauza T-403/09: Ordonanța Tribunalului din 30 iunie 2011 — Tecnoprocess/Comisia ( „Acțiune în despăgubire — Îmbogățire fără justă cauză — Cerere de sesizare a instanței — Cerințe de formă — Inadmisibilitate” )

text:
               24.9.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/18

         Ordonanța Tribunalului din 30 iunie 2011 — Tecnoprocess/Comisia
   (Cauza T-403/09) (1)

   (Acțiune în despăgubire - Îmbogățire fără justă cauză - Cerere de sesizare a instanței - Cerințe de formă - Inadmisibilitate)
   2011/C 282/34
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Tecnoprocess Srl (Roma, Italia) (reprezentant: A. Majoli, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Bordes și L. Prete, agenți)

      Obiectul

   Acțiune având ca obiect, pe de o parte, constatarea unei îmbogățiri fără justă cauză a Comisiei Europene și a delegațiilor Uniunii Europene din Maroc și din Nigeria, și, pe de altă parte, obligarea Comisiei la plata sumei de 114 069,94 euro și a dobânzilor aferente acestei sume.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea ca fiind inadmisibilă.

               2.

               Obligă Tecnoprocess Srl la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 297, 5.12.2009.


title: Cauza C-85/13: Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 10 aprilie 2014 – Comisia Europeană/Republica Italiană (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 91/271/CEE — Tratarea apelor urbane reziduale — Articolele 3-5 și 10 — Anexa I A și B)

text:
               10.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 175/11

         Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 10 aprilie 2014 – Comisia Europeană/Republica Italiană
   (Cauza C-85/13) (1)

   ((Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 91/271/CEE - Tratarea apelor urbane reziduale - Articolele 3-5 și 10 - Anexa I A și B))
   2014/C 175/13
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: E. Manhaeve și L. Cimaglia, agenți)

      Pârâtă: Republica Italiană (reprezentanți: G. Palmieri, agent, M. Russo, avvocato dello Stato)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru – Neadoptarea sau necomunicarea, în termenul prevăzut, a dispozițiilor necesare pentru a se conforma articolelor 3, 4, 5 și 10 din Directiva 91/271/CEE a Consiliului din 21 mai 1991 privind tratarea apelor urbane reziduale (JO L 135, p. 40, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 43), astfel cum a fost modificată prin Regulamentul (CE) nr. 1137/2008 al Parlamentului European și al Consiliului din 22 octombrie 2008 (JO L 311, p. 1)

      Dispozitivul

               1)

               Prin neadoptarea dispozițiilor necesare pentru a se asigura că:

                           —

                           aglomerările Melegnano, Mortara, Olona Nord, Olona Sud, Robecco sul Naviglio, San Giuliano Milanese Est, Trezzano sul Naviglio și Vigevano (Lombardia), cu un echivalent-locuitor mai mare de 10 000, care evacuează ape urbane reziduale în ape receptoare considerate „zone sensibile” în sensul articolului 5 alineatul (1) din Directiva 91/271/CEE a Consiliului din 21 mai 1991 privind tratarea apelor urbane reziduale, astfel cum a fost modificată prin Regulamentul (CE) nr. 1137/2008 al Parlamentului European și al Consiliului din 22 octombrie 2008, sunt echipate cu sisteme de colectare a apelor urbane reziduale, conform articolului 3 din directiva menționată;

                           —

                           în aglomerările Pescasseroli (Abruzzi), Cormons, Gradisca d’Isonzo, Grado (Frioul-Venezia Giulia), Broni, Calco, Casteggio, Melegnano, Mortara, Orzinuovi, Rozzano, Trezzano sul Naviglio, Valle San Martino, Vigevano (Lombardia), Pesaro, Urbino (Regiunea Marche), Alta Val Susa (Piemont), Nuoro (Sardinia), Castellammare del Golfo I, Cinisi, Terrasini (Sicila), Courmayeur (Valea Aostei) și Thiene (Veneția), cu un echivalent-locuitor mai mare de 10 000, apele urbane reziduale care intră în sistemele de colectare, înainte de a fi evacuate, fac obiectul unei tratări secundare sau echivalente, conform articolului 4 din Directiva 91/271, astfel cum a fost modificată prin Regulamentul nr. 1137/2008;

                           —

                           în aglomerările Pescasseroli (Abruzzi), Aviano Capoluogo, Cividale del Friuli, Codroipo/Sedegliano/Flaibano, Cormons, Gradisca d’Isonzo, Grado, Latisana Capoluogo, Pordenone/Porcia/Roveredo/Cordenons, Sacile, Udine (Frioul-Venezia Giulia), Frosinone (Lazio), Francavilla Fontana, Trinitapoli (Puglia), Dorgali, Nuoro, ZIR Villacidro (Sardinia), precum și Castellammare del Golfo I, Cinisi, Partinico, Terrasini și Trappeto (Sicilia), cu un echivalent-locuitor mai mare de 10 000, care evacuează în ape receptoare considerate „zone sensibile” în sensul Directivei 91/271, astfel cum a fost modificată prin Regulamentul nr. 1137/2008, apele urbane reziduale care intră în sistemele de colectare, înainte de a fi evacuate, fac obiectul unei tratări mai riguroase decât tratarea secundară sau echivalentă, conform articolului 5 din directiva menționată, și

                           —

                           stațiile de epurare a apelor urbane reziduale, construite în conformitate cu condițiile prevăzute la articolele 4-7 din Directiva 91/271, astfel cum a fost modificată prin Regulamentul nr. 1137/2008, sunt concepute, construite, exploatate și întreținute astfel încât să aibă un randament suficient în toate condițiile climatice normale ale locului în care sunt amplasate și pentru a se ține seama de variațiile sezoniere ale încărcării în momentul conceperii acestor instalații în aglomerările Pescasseroli (Abruzzi), Aviano Capoluogo, Cividale del Friuli, Codroipo/Sedegliano/Flaibano, Cormons, Gradisca d’Isonzo, Grado, Latisana Capoluogo, Pordenone/Porcia/Roveredo/Cordenons, Sacile, Udine (Frioul-Venezia Giulia), Frosinone (Lazio), Broni, Calco, Casteggio, Melegnano, Mortara, Orzinuovi, Rozzano, Trezzano sul Naviglio, Valle San Martino, Vigevano (Lombardia), Pesaro, Urbino (Regiunea Marche), Alta Val Susa (Piemont), Francavilla Fontana, Trinitapoli (Puglia), Dorgali, Nuoro, ZIR Villacidro (Sardinia), Castellammare del Golfo I, Cinisi, Partinico, Terrasini, Trappeto (Sicila), Courmayeur (Valea Aostei) și Thiene (Veneția),
                           Republica Italiană nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 3 și/sau al articolului 4 și/sau al articolului 5, precum și al articolului 10 din Directiva 91/271, astfel cum a fost modificată prin Regulamentul nr. 1137/2008.

               2)

               Obligă Republica Italiană la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 147, 25.5.2013.


title: Cauza C-114/10: Ordonanța președintelui Camerei Curții din 16 noiembrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Rechtbank van eerste aanleg te Brussel — Belgia) — Belpolis Benelux SA/Belgische Staat

text:
               29.1.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 30/31

         Ordonanța președintelui Camerei Curții din 16 noiembrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Rechtbank van eerste aanleg te Brussel — Belgia) — Belpolis Benelux SA/Belgische Staat
   (Cauza C-114/10) (1)

   ()
   2011/C 30/53
   Limba de procedură: olandeza
   Președintele Camerei a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 134, 22.5.2010.


title: Cauza C-70/11: Acțiune introdusă la 16 februarie 2011 — Comisia Europeană/Regatul Suediei

text:
               16.4.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 120/6

         Acțiune introdusă la 16 februarie 2011 — Comisia Europeană/Regatul Suediei
   (Cauza C-70/11)
   2011/C 120/10
   Limba de procedură: suedeza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Enegren și M. Owsiany-Hornung)

      Pârât: Regatul Suediei

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea că, prin faptul că a prevăzut că, în cazul exercitării de către consumator a dreptului de retragere, operatorul economic poate solicita nu numai ca respectivul consumator să plătească acea parte a serviciului financiar care a fost deja prestată, ci și rambursarea costurilor rezonabile pentru servicii corespunzătoare perioadei care precedă primirea de către operatorul economic a notificării retragerii din contract a consumatorului, Regatul Suediei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul Directivei 2002/65/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 23 septembrie 2002 privind comercializarea la distanță a serviciilor financiare de consum și de modificare a Directivei 90/619/CEE a Consiliului și a Directivelor 97/7/CE și 98/27/CE și

               —

               obligarea Regatului Suediei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Potrivit considerentului (13) al directivei, statele membre nu ar trebui să poată adopta alte dispoziții decât cele prevăzute de această directivă în domeniul pe care îl armonizează, în cazul în care în directiva menționată nu există indicații contrare specifice.
   Din articolul 6 alineatul (1) din directivă rezultă că statele membre trebuie să asigure ca orice consumator să aibă la dispoziție o perioadă de 14 zile calendaristice pentru a se retrage din contract, fără penalități și fără prezentarea vreunui motiv.
   Potrivit articolului 7 alineatul (1) din directivă, în cazul în care consumatorul își exercită dreptul de retragere, acestuia i se poate solicita să plătească numai serviciul financiar prestat efectiv de furnizor în conformitate cu contractul la distanță.
   Din capitolul 3 articolul 11 a doua teză din Legea privind vânzările la distanță și vânzarea la domiciliu (2005:59) (distans- och hemförsäljningslagen) rezultă că, pe lângă plata serviciului prestat efectiv, operatorii economici pot solicita și rambursarea unor costuri rezonabile.
   În legislația care transpune directiva, Suedia a introdus așadar dispoziții care depășesc ceea ce se prevede la articolul 7 alineatul (1) din directivă în legătură cu dreptul de retragere al consumatorului.
   În orice caz, transpunerea articolului 7 alineatul (1) din directivă realizată de Suedia nu prezintă claritatea și precizia impuse de Curte pentru a fi îndeplinită cerința securității juridice.

      (1)  JO L 271, p. 16, Ediție specială, 06/vol. 4, p. 183.


title: Cauza C-163/14: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 14 ianuarie 2016 – Comisia Europeană/Regatul Belgiei (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Articolul 343 TFUE — Protocolul privind privilegiile și imunitățile Uniunii Europene — Articolul 3 — Scutiri fiscale — Regiunea Bruxelles Capitală — Contribuții la furnizarea de energie electrică și gaze naturale)

text:
               14.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 98/5

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 14 ianuarie 2016 – Comisia Europeană/Regatul Belgiei
   (Cauza C-163/14) (1)

   ((Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Articolul 343 TFUE - Protocolul privind privilegiile și imunitățile Uniunii Europene - Articolul 3 - Scutiri fiscale - Regiunea Bruxelles Capitală - Contribuții la furnizarea de energie electrică și gaze naturale))
   (2016/C 098/05)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanţi: F. Clotuche-Duvieusart şi I. Martínez del Peral, agenţi)

      Pârât: Regatul Belgiei (reprezentanți: J.-C. Halleux, S. Vanrie şi T. Materne, agenţi, asistaţi de G. Block, D. Remy şi H. Delahaije, avocaţi)

      Dispozitivul

               1)

               Neacordând instituțiilor Uniunii Europene scutirea de la plata contribuțiilor stabilite prin articolul 26 din Ordonanța privind organizarea pieței de energie electrică în Regiunea Bruxelles Capitală, precum și prin articolul 20 din Ordonanța privind organizarea pieței gazelor naturale în Regiunea Bruxelles Capitală, cu modificările ulterioare, și opunându-se rambursării acestor contribuții, percepute astfel de Regiunea Bruxelles Capitală, Regatul Belgiei nu și a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 3 al doilea paragraf din Protocolul din 8 aprilie 1965 privind privilegiile și imunitățile Uniunii Europene, anexat inițial la Tratatul de instituire a unui Consiliu unic și a unei Comisii unice ale Comunităților Europene, iar ulterior, în temeiul Tratatului de la Lisabona, ca Protocolul nr. 7, anexat la Tratatele UE, FUE și CEEA.

               2)

               Obligă Regatul Belgiei la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 184, 16.6.2014.


title: Cauza T-15/10 R II: Ordonanța președintelui Tribunalului din 8 septembrie 2010 — Noko Ngele/Comisia ( „Măsuri provizorii — Cerere de măsuri provizorii — Cerere nouă — Inadmisibilitate” )

text:
               23.10.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 288/41

      Ordonanța președintelui Tribunalului din 8 septembrie 2010 — Noko Ngele/Comisia
      (Cauza T-15/10 R II)
      (Măsuri provizorii - Cerere de măsuri provizorii - Cerere nouă - Inadmisibilitate)
      (2010/C 288/79)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Mariyus Noko Ngele (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: F. Sabakunzi, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentant: A. Bordes, agent)

         Obiectul

      Cerere prin care se urmărește, în esență, constatarea faptului că procesul-verbal (2009) 1874 final al Comisiei din 27 mai 2009 este ilegal, în măsura în care în acesta se menționează că a fost luată de către Comisie decizia de a acorda asistență juridică unuia dintre foștii săi membri și mai multor agenți ai săi

         Dispozitivul

                  1.

                  Respinge cererea de măsuri provizorii.

                  2.

                  Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza C-633/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Najwyższy (Polonia) la 3 decembrie 2013 — Polska Izba Informatyki i Telekomunikacji z siedzibą w Warszawie/Prezesowi Urzędu Komunikacji Elektronicznej

text:
               8.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 71/7

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Najwyższy (Polonia) la 3 decembrie 2013 — Polska Izba Informatyki i Telekomunikacji z siedzibą w Warszawie/Prezesowi Urzędu Komunikacji Elektronicznej
      (Cauza C-633/13)
      (2014/C 71/11)
      Limba de procedură: polona

         Instanța de trimitere

      Sąd Najwyższy

         Părțile din procedura principală

         Recurentă: Polska Izba Informatyki i Telekomunikacji z siedzibą w Warszawie

         Intimat: Prezesowi Urzędu Komunikacji Elektronicznej

         Întrebarea preliminară

      Articolul 13 alineatul (1) din Directiva 2002/19/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind accesul la rețelele de comunicații electronice și la infrastructura asociată, precum și interconectarea acestora (Directiva privind accesul) (1) trebuie interpretat în sensul că, în cadrul obligației de control al prețurilor, autoritățile naționale de reglementare pot impune operatorilor de rețele cu o putere semnificativă pe piață obligația de a nu utiliza tarife excesive pentru serviciile de terminare a apelurilor vocale în rețeaua de telefonie a acestor operatori?

         (1)  JO L 108, p. 7, Ediție specială, 13/vol. 35, p. 169.


title: Cauza F-81/10: Acțiune introdusă la 24 septembrie 2010 — Praskevicius/Parlamentul European

text:
               6.11.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/66

         Acțiune introdusă la 24 septembrie 2010 — Praskevicius/Parlamentul European
   (Cauza F-81/10)
   ()
   2010/C 301/108
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Vidas Praskevicius (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentanți: P. Nelissen Grade și G. Leblanc, avocați)

      Pârât: Parlamentul European

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei pârâtului de a nu include numele reclamantului pe lista funcționarilor promovați în gradul AD 6 în temeiul exercițiului de promovare 2009 și cererea de reparare a prejudiciului moral suferit

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei autorității împuternicite să facă numiri (AIPN) din 21 iunie 2010 prin care a fost respinsă reclamația formulată de reclamant;

               —

               anularea deciziei AIPN din 24 noiembrie 2009, notificată la 2 decembrie 2009, de a nu include numele reclamantului pe lista funcționarilor promovați în gradul AD 6 în temeiul exercițiului de promovare 2009;

               —

               precizarea AIPN a efectelor pe care le generează anularea deciziilor atacate și, în special, încadrarea sa în gradul AD 6, începând cu data la care aceasta ar fi trebuit să se producă, mai precis, la 1 ianuarie 2009;

               —

               acordarea sumei de 500 de euro reclamantului pentru repararea prejudiciului moral suferit;

               —

               obligarea Parlamentului European la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-273/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Cour de cassation (Franța) la 4 iunie 2012 — Directeur général des douanes et droits indirects, Chef de l'agence de poursuites de la Direction nationale du renseignement et des enquêtes douanières/Harry Winston SARL

text:
               4.8.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 235/9

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Cour de cassation (Franța) la 4 iunie 2012 — Directeur général des douanes et droits indirects, Chef de l'agence de poursuites de la Direction nationale du renseignement et des enquêtes douanières/Harry Winston SARL
   (Cauza C-273/12)
   2012/C 235/17
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour de cassation

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Directeur général des douanes et droits indirects, Chef de l'agence de poursuites de la Direction nationale du renseignement et des enquêtes douanières

      Pârâtă: Harry Winston SARL

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 206 din Regulamentul nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului vamal comunitar (1) trebuie interpretat în sensul că furtul unei mărfi plasate sub regimul de antrepozit vamal, care a avut loc în împrejurările din speță, constituie o pierdere iremediabilă a mărfii și un caz de forță majoră, cu consecința că într-o astfel de ipoteză se consideră că nu a luat naștere nicio obligație de plată a unei taxe vamale la import?

               2.

               Furtul de mărfuri deținute sub regim de antrepozit vamal este de natură să determine intervenția faptului generator și exigibilitatea taxei pe valoarea adăugată în temeiul articolului 71 din [Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată] (2)?

      (1)  JO L 302, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 5, p. 58.

      (2)  JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7.


title: Cauza C-1/15 SA: Ordonanța Curții (Camera a zecea) din 21 septembrie 2015 – La Chaine hôtelière La Frontière, Shotef SPRL/Comisia Europeană (Cerere de autorizare a unei popriri în mâinile Comisiei Europene)

text:
               1.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/16

         Ordonanța Curții (Camera a zecea) din 21 septembrie 2015 – La Chaine hôtelière La Frontière, Shotef SPRL/Comisia Europeană
   (Cauza C-1/15 SA) (1)

   ((Cerere de autorizare a unei popriri în mâinile Comisiei Europene))
   (2016/C 038/23)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: La Chaine hôtelière La Frontière, Shotef SPRL (reprezentant: J.-Y. Steyt, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentant: A. Aresu, agent)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge cererea.

               2)

               Obligă La Chaine hôtelière La Frontière, Shotef SPRL la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 73, 2.3.2015.


title: Cauza T-447/08: Acțiune introdusă la 29 septembrie 2008 — FIFA/OAPI — Ferrero (WORLD CUP GERMANY)

text:
               6.12.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 313/51

         Acțiune introdusă la 29 septembrie 2008 — FIFA/OAPI — Ferrero (WORLD CUP GERMANY)
   (Cauza T-447/08)
   (2008/C 313/91)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Fédération Internationale de Football Association (FIFA) (Zurich, Elveția) (reprezentanți: D. Alexander QC, A. Barav, Barrister, R. Buchel și C. Rassmann, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Ferrero OHG mbH (Stadtallendorf, Germania)
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea în totalitate sau în parte a Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 30 iunie 2008 în cauza R 1469/2005-1; și

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: marca verbală „WORLD CUP GERMANY”, pentru produse și servicii din clasele 1, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 14, 15, 16, 18, 20, 21, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31, 32, 33, 34, 35, 36, 37, 38, 39, 40, 41 și 42 — marca înregistrată nr. 2 152 635.

      Titularul mărcii comunitare: reclamanta.

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Decizia diviziei de anulare: respinge cererea de declarare a nulității.

      Decizia camerei de recurs: anulează decizia diviziei de anulare.

      Motivele invocate: (i) încălcarea articolului 73 și a articolului 74 alineatul (1) din Regulamentul nr. 40/94 al Consiliului în măsura în care camera de recurs și-a întemeiat decizia, în general, pe articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 40/94 al Consiliului, prevedere care nici nu a fost invocată de cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs, nici nu a fost considerată drept temei juridic de către divizia de anulare; (ii) în subsidiar, încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 40/94 al Consiliului deoarece camera de recurs nu a examinat marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul cererii de declarare a nulității ca ansamblu, din percepția consumatorului mediu și nu a aplicat legislația relevantă privind aprecierea caracterului descriptiv în legătură cu produsele și/sau serviciile pentru care s-a solicitat înregistrarea; și (iii) încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94 al Consiliului deoarece camera de recurs a săvârșit o eroare considerând că marca comuniară înregistrată care a făcut obiectul cererii de declarare a nulității nu a avut caracterul distinctiv necesar.


title: Cauza C-50/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale di Ivrea (Italia) la 4 februarie 2011 — Procedură penală împotriva lui Lucky Emegor

text:
               9.4.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 113/7

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale di Ivrea (Italia) la 4 februarie 2011 — Procedură penală împotriva lui Lucky Emegor
   (Cauza C-50/11)
   2011/C 113/14
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale di Ivrea

      Partea din acțiunea principală

   Lucky Emegor

      Întrebările preliminare

   În lumina principiilor cooperării și efectului util al directivelor, articolele 15 și 16 din Directiva 2008/115/CE (1) exclud posibilitatea ca un resortisant al unei țări terțe, aflat într-o situație ilegală pe teritoriul național, să fie sancționat cu pedeapsa închisorii de până la 4 ani în cazul nerespectării primului ordin al Questore de părăsire a teritoriului național în termen de 5 zile de la notificare și cu pedeapsa închisorii de la 1 la 5 ani pentru nerespectarea ordinelor ulterioare, cu obligația poliției judiciare de a proceda la arestarea în flagrant, ca urmare a simplei lipse de cooperare a acestuia în cadrul procedurii de expulzare și în special ca urmare a nerespectării ordinului administrativ de returnare?

      (1)  JO L 348, p. 98.


title: Cauza C-435/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale di Bari (Italia) la 22 septembrie 2014 – Procedură penală împotriva Mauro Barletta

text:
               15.12.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 448/5

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale di Bari (Italia) la 22 septembrie 2014 – Procedură penală împotriva Mauro Barletta
   (Cauza C-435/14)
   (2014/C 448/06)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale di Bari

      Partea din procedura principală

   Mauro Barletta

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 49 TFUE și următoarele și articolul 56 TFUE și următoarele, astfel cum sunt interpretate de Curtea de Justiție a Uniunii Europene în Hotărârea nr. 72 din 16 februarie 2012 [în cauzele conexe C-72/10 și C-77/10], trebuie interpretate în sensul că se opun atribuirii printr-o procedură de cerere de ofertă a unor licențe cu o durată mai mică decât cea a licențelor atribuite în trecut în cazul în care procedura de cerere de ofertă menționată a fost inițiată în scopul remedierii consecințelor excluderii ilegale a anumitor operatori din procedura de cerere de ofertă anterioară?

               2)

               Articolul 49 TFUE și următoarele și articolul 56 TFUE și următoarele, astfel cum sunt interpretate de Curtea de Justiție a Uniunii Europene în hotărârea citată anterior, trebuie interpretate în sensul că se opun ca cerința reorganizării sistemului printr-o aliniere temporală a termenelor de expirare ale licențelor să constituie o justificare adecvată pentru o durată redusă a licențelor care fac obiectul procedurii de cerere de ofertă în raport cu durata licențelor atribuite în trecut?

               3)

               Articolul 49 TFUE și următoarele și articolul 56 TFUE și următoarele, astfel cum sunt interpretate de Curtea de Justiție a Uniunii Europene în hotărârea citată anterior, trebuie interpretate în sensul că se opun să se prevadă obligația de transfer cu titlu gratuit a folosinței bunurilor materiale și imateriale deținute în proprietate care constituie rețeaua de gestiune și de colectare a pariurilor în cazul încetării activității pentru motivul expirării duratei concesiunii sau prin efectul deciziilor privind decăderea sau revocarea?


title: Cauza C-627/10: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 11 iulie 2013 — Comisia Europeană/Republica Slovenia [Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Transport — Directiva 91/440/CEE — Dezvoltarea căilor ferate comunitare — Directiva 2001/14/CE — Alocarea capacităților infrastructurii feroviare — Articolul 6 alineatul (3) și anexa II la Directiva 91/440 — Articolul 14 alineatul (2) din Directiva 2001/14 — Administratorul infrastructurii — Participare la stabilirea graficului de circulație — Administrarea traficului — Articolul 6 alineatele (2)-(5) din Directiva 2001/14 — Absența măsurilor destinate să stimuleze administratorul infrastructurii să reducă costurile de furnizare a infrastructurii și nivelul tarifelor de acces — Articolul 7 alineatul (3) și articolul (8) alineatul (1) din Directiva 2001/14 — Cost direct imputabil exploatării serviciului — Articolul 11 din Directiva 2001/14 — Sistem de îmbunătățire a performanțelor]

text:
               31.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/6

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 11 iulie 2013 — Comisia Europeană/Republica Slovenia
   (Cauza C-627/10) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Transport - Directiva 91/440/CEE - Dezvoltarea căilor ferate comunitare - Directiva 2001/14/CE - Alocarea capacităților infrastructurii feroviare - Articolul 6 alineatul (3) și anexa II la Directiva 91/440 - Articolul 14 alineatul (2) din Directiva 2001/14 - Administratorul infrastructurii - Participare la stabilirea graficului de circulație - Administrarea traficului - Articolul 6 alineatele (2)-(5) din Directiva 2001/14 - Absența măsurilor destinate să stimuleze administratorul infrastructurii să reducă costurile de furnizare a infrastructurii și nivelul tarifelor de acces - Articolul 7 alineatul (3) și articolul (8) alineatul (1) din Directiva 2001/14 - Cost direct imputabil exploatării serviciului - Articolul 11 din Directiva 2001/14 - Sistem de îmbunătățire a performanțelor)
   2013/C 252/08
   Limba de procedură: slovena

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană reprezentanți: H. Støvlbæk, D. Kukovec și M. Žebre, agenți)

      Pârâtă: Republica Slovenia (reprezentanți: N. Pintar Gosenca, A. Vran și V. Kampoš, agenți)

      Interveniente în susținerea pârâtei: Republica Cehă (reprezentanți: M. Smolek și T. Müller, agenți), Regatul Spaniei (reprezentant: S. Centeno Huerta, agent)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Neadoptarea, în termenul prevăzut, a tuturor dispozițiilor necesare pentru a se conforma articolului 6 alineatul (3) și anexei II la Directiva 91/440/CEE a Consiliului din 29 iulie 1991 privind dezvoltarea căilor ferate comunitare (JO L 237, p. 25, Ediție specială, 07/vol. 2, p. 86), cu modificările ulterioare, precum și articolului 6 alineatele (2)-(5), articolului 7 alineatul (3), articolului 8 alineatul (1), articolului 11, articolului 14 alineatul (2) și articolului 30 alineatul (1) din Directiva 2001/14/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2001 privind alocarea capacităților de infrastructură feroviară, tarifarea utilizării infrastructurii feroviare și certificarea în materie de siguranță (JO L 75, p. 29, Ediție specială, 07/vol. 8, p. 66)

      Dispozitivul

               1.

               Prin neadoptarea măsurilor necesare pentru a se conforma:

                           —

                           articolului 6 alineatul (3) și anexei II la Directiva 91/440/CEE a Consiliului din 29 iulie 1991 privind dezvoltarea căilor ferate comunitare, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2004/51/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004, precum și articolului 14 alineatul (2) din Directiva 2001/14/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2001 privind alocarea capacităților de infrastructură feroviară și tarifarea infrastructurii feroviare, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2004/49/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004, și

                           —

                           articolului 6 alineatele (2)-(5), articolului 7 alineatul (3), articolului 8 alineatul (1), precum și articolului 11 din Directiva 2001/14, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2004/49,

                     Republica Slovenia nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul dispozițiilor menționate.

               2.

               Respinge în rest acțiunea.

               3.

               Comisia Europeană, Republica Slovenia, Republica Cehă și Regatul Spaniei suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 103, 2.04.2011.


title: Cauza T-570/15: Acțiune introdusă la 29 septembrie 2015 – Federcaccia della Regione Liguria și alții/Comisia

text:
               16.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 381/55

         Acțiune introdusă la 29 septembrie 2015 – Federcaccia della Regione Liguria și alții/Comisia
   (Cauza T-570/15)
   (2015/C 381/66)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamanți: Federcaccia della Regione Liguria (Genova, Italia), Matteo Anfossi (Taggia, Italia), Associazione dei Migratoristi Italiani per la conservazione dell’ambiente naturale (ANUU) – LIGURIA (Genova, Italia), Alessio Piana (Cremolino, Italia), Giovanno Bordo (Bargagli, Italia), Maria Teresa Esposito (Bargagli, Italia), Ezio Giacomo Isola (Davagna, Italia), Luca Fossardi (Recco, Italia), Adriano Zanni (Valbrevenna, Italia), Luigi Marco Tiscornia (Ne, Italia), Andrea Campanile (Cassano Spinola, Italia) (reprezentanți: A. Bruni, A. Mozzati și P. Balletti, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanții solicită Tribunalului:

               —

               Constatarea și declararea faptului că Comisia Europeană a omis în mod ilicit să examineze datele inițiale referitoare la conceptele de bază colectate de Italia cu privire la începutul migrației prenupțiale a speciilor sitar de pădure, sturz cântător și sturz, și să le compare cu aceleași date colectate de Franța, astfel încât nu și-a îndeplinit obligația de a elabora informații transnaționale coerente referitoare la aceste trei specii migratoare în teritorii omogene din punct de vedere geografic și climatic;

               —

               constatarea și declararea faptului că Comisia Europeană a omis în mod ilicit să actualizeze datele italiene referitoare la conceptele de bază cu privire la începutul migrației prenupțiale a speciilor sitar de pădure, sturz cântător și sturz, adaptându-le și uniformizându-le după datele corespunzătoare franceze considerate corecte și legale, stabilind de asemenea pentru Italia momentul începerii migrației prenupțiale a celor trei specii sus-menționate în cea de a doua decadă a lunii februarie;

               —

               constatarea și declararea faptului că Comisia Europeană a pretins, în lipsa unor ipoteze valide și corecte, introducerea în Italia, mai precis în Liguria, a unor limitări nejustificate privind exploatarea fondului cinegetic al sitarului de pădure, al sturzului cântător și al sturzului, în raport cu ceea ce s-a autorizat în Franța, mai precis în Corsica și în sudul Franței, avansând astfel la 20 ianuarie închiderea perioadei de vânătoare în Liguria pentru cele trei specii migratoare în cauză;

               —

               constatarea și declararea nelegalității, în considerarea unui tratament diferit al statelor membre și/sau al regiunilor statelor membre și a inexistenței unor ipoteze valabile, a procedurii EU PILOT no 6955/14/ENVI deschisă de Comisie numai împotriva statului italian, fără ca aceeași inițiativă să fie luată în paralel în privința Franței și fără să efectueze nici cea mai mică anchetă preliminară care să permită colectarea unor informații coerente din care să se deducă necesitatea amânării momentului începerii efective a migrației prenupțiale a sitarului de pădure, a sturzului cântător și a sturzului, cu o lună (20 februarie) în Corsica și în sudul Franței în raport cu începerea acestei migrații în Liguria (20 ianuarie);

               —

               constatarea și declararea caracterului ilegal al abținerii Comisiei în ceea ce privește actul de punere în întârziere care i-a fost comunicat de reclamanți la data de 16 iunie 2015, precum și constatarea și declararea în același timp a caracterului eluziv al răspunsului conținut în scrisoarea Comisiei Europene din data de 9 septembrie 2015, cu referința ENV.D.2/MC-GM/vf/Ares(2015)3758354;

               —

               obligarea Comisiei Europene la adaptarea datelor italiene referitoare la conceptele de bază privind începutul migrației prenupțiale a speciilor sitar de pădure, sturz cântător și sturz, după datele franceze referitoare la conceptele de bază corespunzătoare, stabilind astfel începutul acestei migrații în cea de a doua decadă a lunii februarie;

               —

               indiferent de situație, obligarea Comisiei la adaptarea datelor italiene referitoare la conceptele de bază privind începutul migrației prenupțiale a speciilor sitar de pădure, sturz cântător și sturz în Liguria după datele franceze referitoare la conceptele de bază corespunzătoare în privința Corsicăi și a sudului Franței, stabilind astfel începutul acestei migrații în cea de a doua decadă a lunii februarie;

               —

               obligarea Comisiei la repararea prejudiciilor cauzate și care vor fi cauzate asociațiilor de vânătoare reclamante, prin comportamentele sale necorespunzătoare și prin abținerile sale, inclusiv în temeiul echității, în cuantumul stabilit în justiție.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanții invocă aceleași motive și argumente principale precum cele menționate în cauza T-562/15.


title: Cauza C-644/13 P: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 26 ianuarie 2017 – Villeroy et Boch SAS/Comisia Europeană (Recurs — Concurență — Înțelegeri — Piețele belgiană, germană, franceză, italiană, neerlandeză și austriacă ale produselor și accesoriilor pentru baie — Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 101 TFUE și a articolului 53 din Acordul privind Spațiul Economic European — Coordonarea prețurilor și schimbul de informații comerciale sensibile — Încălcare unică — Probă — Amenzi — Competență de fond — Termen rezonabil — Proporționalitate)

text:
               3.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 104/9

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 26 ianuarie 2017 – Villeroy et Boch SAS/Comisia Europeană
   (Cauza C-644/13 P) (1)

   ((Recurs - Concurență - Înțelegeri - Piețele belgiană, germană, franceză, italiană, neerlandeză și austriacă ale produselor și accesoriilor pentru baie - Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 101 TFUE și a articolului 53 din Acordul privind Spațiul Economic European - Coordonarea prețurilor și schimbul de informații comerciale sensibile - Încălcare unică - Probă - Amenzi - Competență de fond - Termen rezonabil - Proporționalitate))
   (2017/C 104/15)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: Villeroy et Boch SAS (reprezentant: J. Philippe, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Castillo de la Torre, L Malferrari și F. Ronkes Agerbeek, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Villeroy & Boch SAS la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 45, 15.2.2014.


title: Cauza T-660/11: Acțiune introdusă la 30 decembrie 2011 — Polytetra/OAPI — EI du Pont de Nemours (POLYTETRAFLON)

text:
               3.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 65/15

         Acțiune introdusă la 30 decembrie 2011 — Polytetra/OAPI — EI du Pont de Nemours (POLYTETRAFLON)
   (Cauza T-660/11)
   2012/C 65/29
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Polytetra GmbH (Mönchengladbach, Germania) (reprezentant: R. Schiffer, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: EI du Pont de Nemours and Company (Wilmington, Statele Unite)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 29 septembrie 2011 în cauza R 2005/2001-1 și

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta

      Marca comunitară vizată: marca verbală POLYTETRAFLON pentru produse și servicii din clasele 1, 11, 17 și 40 — cererea de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 6 131 015

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca sau semnul invocat: înregistrarea mărcii comunitare nr. 432 120 având ca obiect marca verbala TEFLON pentru, printre altele, produse și servicii din clasele 1, 11, 17 și 40

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția

      Decizia camerei de recurs: anulează decizia atacată și respinge cererea de înregistrare a mărcii comunitare

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b), a articolului 15 alineatul (1) și a articolului 42 alineatele (2) și (3) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară, întrucât camera de recurs a concluzionat în mod eronat că exista un risc de confuzie între marca solicitată și marca anterioară și că fusese făcută dovada unei utilizări serioase a mărcii anterioare.


title: Cauza T-3/15: Acțiune introdusă la 6 ianuarie 2015 – K-Swiss/OAPI (Reprezentarea a cinci benzi paralele pe un pantof de sport)

text:
               23.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 65/53

         Acțiune introdusă la 6 ianuarie 2015 – K-Swiss/OAPI (Reprezentarea a cinci benzi paralele pe un pantof de sport)
   (Cauza T-3/15)
   (2015/C 065/72)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: K-Swiss, Inc. (Westlake Village, California, Statele Unite) (reprezentanți: R. Niebel și M. Hecht, lawyers)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Marca în litigiu: înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană a mărcii figurative (Reprezentarea a cinci benzi paralele pe partea exterioară a unui pantof de sport) – cererea de înregistrare nr. 932 758

      Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a OAPI din 30 octombrie 2014 în cauza R 1093/2014-2

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) și a articolului 76 din Regulamentul nr. 207/2009


title: Cauza T-556/16: Ordonanța Tribunalului din 3 martie 2017 – GX/Comisia [„Funcție publică — Recrutare — Anunț de concurs — Concursul general EPSO/AD/248/13 — Decizie de a nu înscrie numele reclamantului în lista de rezervă — Acțiune vădit nefondată”]

text:
               8.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 144/46

         Ordonanța Tribunalului din 3 martie 2017 – GX/Comisia
   (Cauza T-556/16) (1)

   ([„Funcție publică - Recrutare - Anunț de concurs - Concursul general EPSO/AD/248/13 - Decizie de a nu înscrie numele reclamantului în lista de rezervă - Acțiune vădit nefondată”])
   (2017/C 144/63)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: GX (reprezentant: G.-M. Enache, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Gattinara și F. Simonetti, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE prin care se urmărește, pe de o parte, anularea deciziei din 20 august 2014 a comisiei de evaluare din cadrul concursului general EPSO/AD/248/13 de a nu înscrie numele reclamantului în lista de rezervă și, pe de altă parte, obținerea reparării prejudiciului material și moral pe care reclamantul pretinde că l-a suferit ca urmare a acestei decizii.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Îl obligă pe GX la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 279, 24.8.2015 (cauză înregistrată inițial în fața Tribunalului funcției publice a Uniunii Europene sub numărul F-89/15 și transferată Tribunalului Uniunii Europene la 1.9.2016).


title: Cauza C-565/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgerichtshof (Austria) la 4 noiembrie 2015 – Hans-Peter Ofenböck

text:
               1.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/24

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgerichtshof (Austria) la 4 noiembrie 2015 – Hans-Peter Ofenböck
   (Cauza C-565/15)
   (2016/C 038/35)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Verwaltungsgerichtshof (Austria)

      Părtea din procedura principală

      Reclamant: Hans-Peter Ofenböck

      Întrebările preliminare

               1)

               Directiva 2005/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 mai 2005 privind practicile comerciale neloiale ale întreprinderilor de pe piața internă față de consumatori și de modificare a Directivei 84/450/CEE a Consiliului, a Directivelor 97/7/CE, 98/27/CE și 2002/65/CE ale Parlamentului European și ale Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 2006/2004 al Parlamentului European și al Consiliului (denumită în continuare „Directiva privind practicile comerciale neloiale”) (1) se opune unei dispoziții naționale care restricţionează posibilitatea operatorului unei stații de distribuție a carburanților de a modifica prețurile carburanților, fiind admisă o singură majorare pe zi a prețului de vânzare?

               2)

               În măsura în care răspunsul la prima întrebare nu poate fi oricum afirmativ, atunci admisibilitatea unei astfel de restricționări trebuie analizată, în temeiul articolelor 5–9 din Directiva privind practicile comerciale neloiale în funcție de circumstanțele fiecărui caz în parte în sensul jurisprudenței Curții:
               În cazul reglementării unei restricționări a posibilității de majorare a prețurilor de consum, ce aspecte ar trebui avute în vedere la analiza de la caz la caz, în temeiul articolelor 5–9 din Directiva privind practicile comerciale neloiale, a admisibilității unei astfel de restricţionări, potrivit Hotărârii Curții pronunţate în cauza C-540/08?

      (1)  JO L 149, p. 22, Ediţie specială, 15/vol. 14, p. 260.


title: Cauza T-728/16: Acțiune introdusă la 14 octombrie 2016 – Tuerck/Comisia

text:
               19.12.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 475/18

         Acțiune introdusă la 14 octombrie 2016 – Tuerck/Comisia
   (Cauza T-728/16)
   (2016/C 475/28)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Sabine Tuerck (Woluwe-Saint-Pierre, Belgia) (reprezentanți: S. Orlandi și T. Martin, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei din 10 decembrie 2015 de confirmare a transferului drepturilor de pensie ale reclamantei;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 7 alineatul (1) din dispoziţiile generale de aplicare (DGA) a articolelor 11 și 12 din anexa VIII la statut, referitoare la transferul drepturilor de pensie, din 3 martie 2011. Această încălcare ar fi fost săvârșită de autoritatea împuternicită să facă numiri (AIPN) la calculul deducerii cuantumului care reprezintă aprecierea capitalului între data cererii de transfer și cea a transferului efectiv.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 11 alineatul (2) din anexa VIII la statut, întrucât AIPN ar fi ținut seama de promovarea sa cu efect retroactiv pentru a determina salariul de bază la data cererii de transfer a drepturilor de pensie.


title: Cauza C-31/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesfinanzhof (Germania) la 20 ianuarie 2010 — Minerva Kulturreisen GmbH/Finanzamt Freital

text:
               17.4.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 100/18

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesfinanzhof (Germania) la 20 ianuarie 2010 — Minerva Kulturreisen GmbH/Finanzamt Freital
   (Cauza C-31/10)
   2010/C 100/27
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesfinanzhof

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Minerva Kulturreisen GmbH

      Pârâtă: Finanzamt Freital

      Întrebarea preliminară

   „Regimul special pentru agențiile de turism” prevăzut la articolul 26 din Directiva 77/388 (1) se aplică și vânzării izolate de bilete de operă printr-o agenție de turism, fără prestarea de servicii suplimentare?

      (1)  A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1).


title: Cauza C-233/14: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 2 iunie 2016 – Comisia Europeană/Regatul Țărilor de Jos (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Articolele 18, 20 și 21 TFUE — Cetățenia Uniunii — Drept de circulație și de ședere — Discriminare pe motiv de cetățenie sau naționalitate — Prestație pentru cheltuielile de transport acordată studenților naționali — Directiva 2004/38/CE — Articolul 24 alineatul (2) — Derogare de la principiul egalității de tratament — Ajutoare pentru studii constând în burse de studiu sau împrumuturi — Conținut — Cerințe de formă cu privire la cererea de sesizare a instanței — Expunere coerentă a motivelor)

text:
               8.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/3

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 2 iunie 2016 – Comisia Europeană/Regatul Țărilor de Jos
   (Cauza C-233/14) (1)

   ((Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Articolele 18, 20 și 21 TFUE - Cetățenia Uniunii - Drept de circulație și de ședere - Discriminare pe motiv de cetățenie sau naționalitate - Prestație pentru cheltuielile de transport acordată studenților naționali - Directiva 2004/38/CE - Articolul 24 alineatul (2) - Derogare de la principiul egalității de tratament - Ajutoare pentru studii constând în burse de studiu sau împrumuturi - Conținut - Cerințe de formă cu privire la cererea de sesizare a instanței - Expunere coerentă a motivelor))
   (2016/C 287/04)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: M. van Beek și C. Gheorghiu, agenți)

      Pârât: Regatul Țărilor de Jos (reprezentanți: M. Bulterman și C. Schillemans, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 245, 28.7.2014.


title: Cauzele conexate C-443/14 și C-444/14: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 1 martie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesverwaltungsgericht – Germania) – Kreis Warendorf/Ibrahim Alo (C-443/14), Amira Osso/Region Hannover (C-444/14) (Trimitere preliminară — Convenția privind statutul refugiaților, semnată la Geneva la 28 iulie 1951 — Articolele 23 și 26 — Spațiul de libertate, securitate și justiție — Directiva 2011/95/UE — Standarde referitoare la conținutul protecției internaționale — Statutul conferit prin protecția subsidiară — Articolul 29 — Protecție socială — Condiții de acces — Articolul 33 — Libertate de circulație în interiorul statului membru gazdă — Noţiune — Restricţie — Obligație privind reședința într-un loc determinat — Tratament diferit — Caracterul comparabil al situaţiilor — Repartizare echilibrată a sarcinilor bugetare între colectivitățile administrative — Motive privind politica în materie de migrație și de integrare)

text:
               2.5.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 156/10

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 1 martie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesverwaltungsgericht – Germania) – Kreis Warendorf/Ibrahim Alo (C-443/14), Amira Osso/Region Hannover (C-444/14)
   (Cauzele conexate C-443/14 și C-444/14) (1)

   ((Trimitere preliminară - Convenția privind statutul refugiaților, semnată la Geneva la 28 iulie 1951 - Articolele 23 și 26 - Spațiul de libertate, securitate și justiție - Directiva 2011/95/UE - Standarde referitoare la conținutul protecției internaționale - Statutul conferit prin protecția subsidiară - Articolul 29 - Protecție socială - Condiții de acces - Articolul 33 - Libertate de circulație în interiorul statului membru gazdă - Noţiune - Restricţie - Obligație privind reședința într-un loc determinat - Tratament diferit - Caracterul comparabil al situaţiilor - Repartizare echilibrată a sarcinilor bugetare între colectivitățile administrative - Motive privind politica în materie de migrație și de integrare))
   (2016/C 156/13)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesverwaltungsgericht

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Kreis Warendorf (C-443/14), Amira Osso (C-444/14)

      Pârâți: Ibrahim Alo (C-443/14), Region Hannover (C-444/14)

      cu participarea: Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht (C-443/14 și C-444/14)

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 33 din Directiva 2011/95/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 decembrie 2011 privind standardele referitoare la condițiile pe care trebuie să le îndeplinească resortisanții țărilor terțe sau apatrizii pentru a putea beneficia de protecție internațională, la un statut uniform pentru refugiați sau pentru persoanele eligibile pentru obținerea de protecție subsidiară și la conținutul protecției acordate trebuie interpretat în sensul că o obligație privind reședința impusă unui beneficiar al statutului conferit prin protecția subsidiară, precum cele în discuție în litigiile principale, constituie o restricție privind libertatea de circulație garantată la articolul respectiv, chiar și în cazul în care această măsură nu interzice beneficiarului menționat să se deplaseze liber pe teritoriul statului membru care a acordat această protecție și să aibă reședința în mod temporar pe teritoriul amintit în afara locului desemnat prin obligația privind reședința.

               2)

               Articolele 29 și 33 din Directiva 2011/95 trebuie interpretate în sensul că se opun impunerii unei obligații privind reședința, precum cele în discuție în litigiile principale, unui beneficiar al statutului conferit prin protecția subsidiară care percepe anumite prestații sociale specifice, în vederea realizării unei repartizări adecvate a sarcinii care decurge din plata acestor prestații între diferitele instituții competente în materie, atunci când reglementarea națională aplicabilă nu prevede impunerea unei astfel de măsuri refugiaților, resortisanților unor țări terțe care au reședința în mod legal pe teritoriul statului membru în cauză pentru alte motive decât cele umanitare, politice sau care țin de dreptul internațional și resortisanților acestui stat membru care percep prestațiile menționate.

               3)

               Articolul 33 din Directiva 2011/95 trebuie interpretat în sensul că nu se opune impunerii unei obligații privind reședința, precum cele în discuție în litigiile principale, unui beneficiar al statutului conferit prin protecția subsidiară care percepe anumite prestații sociale specifice, cu obiectivul facilitării integrării resortisanților unor țări terțe în statul membru care a acordat această protecție, atunci când reglementarea națională aplicabilă nu prevede impunerea unei astfel de măsuri resortisanților unor țări terțe care au reședința în mod legal în acest stat membru pentru alte motive decât cele umanitare, politice sau care țin de dreptul internațional ce percep prestațiile menționate, în cazul în care beneficiarii statutului conferit prin protecția subsidiară nu se află într-o situație obiectiv comparabilă, în raport cu obiectivul amintit, cu cea a resortisanților unor țări terțe care au reședința în mod legal pe teritoriul statului membru în cauză pentru alte motive decât cele umanitare, politice sau care țin de dreptul internațional, aspect a cărui verificare este de competența instanței de trimitere.

      (1)  JO C 439, 8.12.2014.


title: Cauza T-652/14: Hotărârea Tribunalului din 28 iunie 2016 – AF Steelcase/EUIPO („Contracte de achiziții publice de servicii — Procedură de cerere de ofertă — Furnizare și instalare de mobilier și de accesorii în clădirile EUIPO — Respingerea ofertei unui ofertant — Acțiune în anulare — Decizie de atribuire — Lipsa afectării directe — Inadmisibilitate — Obligație de motivare — Principiul bunei administrări — Proporționalitate — Regim de excludere a ofertelor — Răspundere extracontractuală — Prejudiciu material — Prejudiciu moral”)

text:
               8.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/19

         Hotărârea Tribunalului din 28 iunie 2016 – AF Steelcase/EUIPO
   (Cauza T-652/14) (1)

   ((„Contracte de achiziții publice de servicii - Procedură de cerere de ofertă - Furnizare și instalare de mobilier și de accesorii în clădirile EUIPO - Respingerea ofertei unui ofertant - Acțiune în anulare - Decizie de atribuire - Lipsa afectării directe - Inadmisibilitate - Obligație de motivare - Principiul bunei administrări - Proporționalitate - Regim de excludere a ofertelor - Răspundere extracontractuală - Prejudiciu material - Prejudiciu moral”))
   (2016/C 287/23)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: AF Steelcase, SA (Madrid, Espagne) (reprezentanți: S. Rodríguez Bajón și A. Gómez-Acebo Dennes, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: inițial N. Bambara și M. Paolacci, ulterior N. Bambara și J. Crespo Carrillo, agenți)

      Obiectul

   Pe de o parte, cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și prin care se urmărește anularea Deciziei EUIPO din 8 iulie 2014 de respingere a ofertei prezentate de reclamantă în cadrul unei cereri de ofertă privind furnizarea și instalarea de mobilier și de accesorii în clădirile EUIPO (JO 2014/S 023-035020) și a deciziilor conexe deciziei de respingere a ofertei reclamantei, inclusiv, eventual, decizia de atribuire, precum și o cerere de reluare a procedurii de cerere de ofertă în etapa anterioară adoptării deciziei din 8 iulie 2014 și, pe de altă parte, cerere întemeiată pe articolul 268 TFUE și prin care se urmărește obținerea reparării prejudiciilor pe care reclamanta le-ar fi suferit.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea

               2)

               Obligă AF Steelcase, SA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 380, 27.10.2014.


title: Cauza C-277/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Handelsgericht Wien (Austria) la 3 iunie 2010 — Martin Luksan/Petrus van der Let

text:
               11.9.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 246/18

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Handelsgericht Wien (Austria) la 3 iunie 2010 — Martin Luksan/Petrus van der Let
   (Cauza C-277/10)
   ()
   2010/C 246/31
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Handelsgericht Wien

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Martin Luksan

      Pârât: Petrus van der Let

      Întrebările preliminare

               1.

               Dispozițiile dreptului Uniunii Europene în materia drepturilor de autor și a drepturilor conexe, în special prevederile articolului 2 alineatele (2), (5) și (6) din Directiva 92/100 (1), ale articolului 1 alineatul (5) din Directiva 93/83 (2) și ale articolului 2 alineatul (1) din Directiva 93/98 (3), coroborate cu articolul 4 din Directiva 92/100, cu articolul 2 din Directiva 93/83 și cu articolele 2 și 3, precum și cu articolul 5 alineatul (2) litera (b) din Directiva 2001/29 (4) trebuie interpretate în sensul că drepturile de exploatare a reproducerii, a transmisiei prin satelit și a altor modalități de redare publică în cadrul punerii la dispoziție către public revin în orice caz, de plin drept, direct (inițial) realizatorului principal al unei opere cinematografice sau audiovizuale ori altor autori de filme, stabiliți de legiuitorul statelor membre, iar nu indirect (inițial) și exclusiv producătorului filmului; legile statelor membre care atribuie direct (inițial) și exclusiv drepturi de exploatare producătorului filmului sunt contrare dreptului Uniunii Europene?

         În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea de la punctul 1):

               2a)

                  În privința altor drepturi decât dreptul de închiriere și de împrumut, dreptul Uniunii Europene rezervă legiuitorului statelor membre dreptul de a prevedea o prezumție legală de cesiune a drepturilor de exploatare ce revin realizatorului principal al unei opere cinematografice sau audiovizuale ori altor autori de filme, stabiliți de legiuitorul statelor membre în sensul punctului 1), către producătorul operei cinematografice și — în cazul unui răspuns afirmativ — trebuie respectate condițiile prevăzute la articolul 2 alineatele (5) și (6) coroborat cu articolul 4 din Directiva 92/100?

               2b)

               Dreptul de proprietate inițial al realizatorului principal al unei opere cinematografice sau audiovizuale ori al altor autori de filme, stabiliți de legiuitorul statelor membre, se aplică și drepturilor la o remunerație adecvată acordate de legea unui stat membru, precum așa-numita remunerație pentru casete neînregistrate prevăzută la articolul 42b din Urheberrechtsgesetz [Legea austriacă privind drepturile de autor, denumită în continuare „UrhG”], respectiv drepturilor la o compensație echitabilă în sensul articolului 5 alineatul (2) litera (b) din Directiva 2001/29?

         În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea de la punctul 2b):

               3.

               În privința drepturilor care revin realizatorului principal al unei opere cinematografice sau audiovizuale ori altor autori de filme, stabiliți de legiuitorul statelor membre în sensul punctului 2), dreptul Uniunii Europene rezervă legiuitorului statelor membre dreptul de a prevedea o prezumție de cesiune a acestor drepturi către producătorul operei cinematografice și — în cazul unui răspuns afirmativ — trebuie respectate condițiile prevăzute la articolul 2 alineatele (5) și (6) coroborat cu articolul 4 din Directiva 92/100?

         În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea de la punctul 3):

               4.

               Dispoziția unei legi a unui stat membru, conform căreia realizatorul principal al unei opere cinematografice sau audiovizuale ori alți autori de filme, stabiliți de legiuitorul statelor membre, au dreptul la jumătate din drepturile de remunerare legale, însă de la acest drept se poate deroga și, prin urmare, poate face obiectul unei renunțări, este compatibilă cu dispozițiile menționate din dreptul Uniunii Europene în materia drepturilor de autor și a drepturilor conexe?

      (1)  Directiva 92/100/CEE a Consiliului din 19 noiembrie 1992 privind dreptul de închiriere și de împrumut și anumite drepturi conexe dreptului de autor în domeniul proprietății intelectuale (JO L 346, p. 61, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 120).

      (2)  Directiva 93/83/CEE a Consiliului din 27 septembrie 1993 privind coordonarea anumitor norme referitoare la dreptul de autor și drepturile conexe aplicabile difuzării de programe prin satelit și retransmisiei prin cablu (JO L 248, p. 15, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 134).

      (3)  Directiva 93/98/CEE a Consiliului din 29 octombrie 1993 privind armonizarea duratei de protecție a dreptului de autor și a anumitor drepturi conexe (JO L 290, p. 9, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 141). Directiva 2006/116/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 decembrie 2006 privind durata de protecție a dreptului de autor și a anumitor drepturi conexe (versiune codificată) (JO L 372, p. 12, Ediție specială, 17/vol. 3, p. 7).

      (4)  Directiva 2001/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 mai 2001 privind armonizarea anumitor aspecte ale dreptului de autor și drepturilor conexe în societatea informațională (JO L 167, p. 10, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 230).


title: Cauza T-183/10: Hotărârea Tribunalului din 10 octombrie 2012 — Sviluppo Globale/Comisia ( „Contracte de achiziții publice de servicii — Procedură de cerere de ofertă — Prestații de asistență tehnică în favoarea guvernului din Siria — Respingerea candidaturii — Obligația de motivare” )

text:
               24.11.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 366/31

         Hotărârea Tribunalului din 10 octombrie 2012 — Sviluppo Globale/Comisia
   (Cauza T-183/10) (1)

   (Contracte de achiziții publice de servicii - Procedură de cerere de ofertă - Prestații de asistență tehnică în favoarea guvernului din Siria - Respingerea candidaturii - Obligația de motivare)
   2012/C 366/59
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Sviluppo Globale GEIE (Roma, Italia) (reprezentanți: F. Sciaudone, R. Sciaudone și A. Neri, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Erlbacher, agent, asistat de P. Manzini, avocat)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei Comisiei din 14 februarie 2010 de a nu admite candidatura reclamantei prezentată în cadrul procedurii de cerere de ofertă restrânsă EUROPEAID/129038/C/SER/SYR (JO 2009/S 223-319862) privind furnizarea de servicii de asistență tehnică în domeniul descentralizării și al dezvoltării locale în favoarea guvernului sirian

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Decizia Comisiei din 14 februarie 2010 de a nu admite candidatura reclamantei prezentată în cadrul procedurii de cerere de ofertă restrânsă EUROPEAID/129038/C/SER/SYR (JO 2009/S 223-319862) privind furnizarea de servicii de asistență tehnică în domeniul descentralizării și al dezvoltării locale în favoarea guvernului sirian.

               2.

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Sviluppo Globale GEIE.

      (1)  JO C 179, 3.7.2010.


title: Cauza C-530/14 P: Ordonanța Curții din 22 octombrie 2015 – Comisia Europeană/Republica Elenă (Recurs — Ajutoare de stat — Cazinouri grecești — Regim care prevede o sarcina de 80 % asupra taxelor de intrare în cuantumuri diferite — Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața internă — Noțiunea „ajutor de stat” — Avantaj — Recurs în parte vădit inadmisibil și în parte vădit nefondat)

text:
               1.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/15

         Ordonanța Curții din 22 octombrie 2015 – Comisia Europeană/Republica Elenă
   (Cauza C-530/14 P) (1)

   ((Recurs - Ajutoare de stat - Cazinouri grecești - Regim care prevede o sarcina de 80 % asupra taxelor de intrare în cuantumuri diferite - Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața internă - Noțiunea „ajutor de stat” - Avantaj - Recurs în parte vădit inadmisibil și în parte vădit nefondat))
   (2016/C 038/21)
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Bouchagiar și P.J. Loewenthal, agenți)

      Cealaltă parte din procedură: Republica Elenă (reprezentanți: K. Boskovits și P. Mylonopoulos, agenți)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 26, 26.1.2015.


title: Cauza C-4/13: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 6 noiembrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesfinanzhof – Germania) – Agentur für Arbeit Krefeld – Familienkasse/Susanne Fassbender-Firman [Securitate socială — Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 — Prestații familiale — Reguli în cazul cumulului de drepturi la prestații familiale]

text:
               12.1.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 7/3

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 6 noiembrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesfinanzhof – Germania) – Agentur für Arbeit Krefeld – Familienkasse/Susanne Fassbender-Firman
   (Cauza C-4/13) (1)

   ([Securitate socială - Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 - Prestații familiale - Reguli în cazul cumulului de drepturi la prestații familiale])
   (2015/C 007/03)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesfinanzhof

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Agentur für Arbeit Krefeld – Familienkasse

      Pârâtă: Susanne Fassbender-Firman

      Dispozitivul

   Articolul 76 alineatul (2) din Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 al Consiliului din 14 iunie 1971 privind aplicarea regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați, cu lucrătorii care desfășoară activități independente și cu membrii familiilor acestora care se deplasează în cadrul Comunității, în versiunea modificată și actualizată prin Regulamentul (CE) nr. 118/97 al Consiliului din 2 decembrie 1996, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 1606/98 al Consiliului din 29 iunie 1998, trebuie interpretat în sensul că permite statului membru de încadrare în muncă să prevadă în legislația sa o suspendare de către instituția competentă a dreptului la prestații familiale în lipsa unei cereri pentru prestații familiale formulate în statul membru de reședință. În astfel de împrejurări, în cazul în care statul membru de încadrare în muncă prevede o asemenea suspendare a dreptului la prestații familiale în legislația națională, instituția competentă este obligată să aplice suspendarea, în temeiul acestui articol 76 alineatul (2), în măsura în care sunt reunite condițiile de aplicare a acesteia prevăzute de legislația respectivă, fără a dispune de o putere de apreciere în această privință.

      (1)  JO C 101, 6.4.2013.


title: Cauza T-523/11: Ordonanța președintelui Tribunalului din 15 decembrie 2011 — Maxima Grupė/OAPI — Bodegas Maximo (MAXIMA PREMIUM)

text:
               18.2.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 49/33

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 15 decembrie 2011 — Maxima Grupė/OAPI — Bodegas Maximo (MAXIMA PREMIUM)
   (Cauza T-523/11) (1)

   2012/C 49/60
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Tribunalului a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 355, 3.12.2011.


title: Cauza C-60/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Kammarrätten i Stockholm – Migrationsöverdomstolen (Suedia) la 3 februarie 2016 – Mohammad Khir Amayry/Migrationsverket

text:
               29.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 111/16

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Kammarrätten i Stockholm – Migrationsöverdomstolen (Suedia) la 3 februarie 2016 – Mohammad Khir Amayry/Migrationsverket
   (Cauza C-60/16)
   (2016/C 111/19)
   Limba de procedură: suedeza

      Instanța de trimitere

   Kammarrätten i Stockholm – Migrationsöverdomstolen

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Mohammad Khir Amayry

      Pârât: Migrationsverket

      Întrebările preliminare

               1)

               În cazul în care un solicitant de azil nu se află în detenție la momentul când statul membru responsabil își exprimă acordul să îl preia, ci este plasat în detenție la o dată ulterioară – pentru motivul că doar atunci se apreciază că există un risc ridicat de sustragere a persoanei – termenul de 6 săptămâni prevăzut la articolul 28 alineatul (3) din Regulamentul nr. 604/2013 (1) poate fi calculat într-o asemenea situație începând din ziua în care persoana este plasată în detenție sau trebuie să fie calculat începând din alt moment și, în cazul unui răspuns afirmativ, care este acest moment?

               2)

               În situația în care un solicitant de azil nu se află în detenție la momentul când statul membru responsabil își exprimă acordul să îl preia, articolul 28 din regulament se opune aplicării unor norme naționale care, în Suedia, presupun că un străin nu poate fi ținut în detenție pe parcursul punerii în aplicare [a unui transfer] mai mult de 2 luni, în cazul în care nu există motive serioase pentru ținerea sa în detenție pentru o perioadă mai lungă, iar dacă există asemenea motive serioase, străinul poate fi ținut în detenție maximum 3 luni sau, dacă este probabil că punerea în aplicare va dura mai mult din cauza lipsei de cooperare din partea străinului ori este nevoie de timp pentru obținerea documentelor necesare, maximum 12 luni?

               3)

               În cazul în care o procedură de punere în aplicare este reluată atunci când apelul sau revizuirea nu mai are un efect suspensiv [a se vedea articolul 27 alineatul (3)], începe să curgă un nou termen de 6 săptămâni pentru punerea în aplicare a transferului sau trebuie să se efectueze o deducere, de exemplu, a numărului de zile petrecute deja de persoana respectivă în detenție după ce statul membru responsabil și-a exprimat acordul să o preia sau să o reprimească?

               4)

               Este relevant aspectul dacă solicitantul de azil care a atacat o decizie de transfer nu a cerut el însuși suspendarea punerii în aplicare a deciziei de transfer până la pronunțarea unei hotărâri privind apelul [a se vedea articolul 27 alineatul (3) litera (c) și articolul 27 alineatul (4)]?

      (1)  Regulamentul (UE) nr. 604/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 26 iunie 2013 de stabilire a criteriilor și mecanismelor de determinare a statului membru responsabil de examinarea unei cereri de protecție internațională prezentate într-unul dintre statele membre de către un resortisant al unei țări terțe sau de către un apatrid (reformare) (JO L 180, p. 3).


title: Cauza C-615/15 P: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 9 martie 2017 – Samsung SDI Co. Ltd, Samsung SDI (Malaysia) Bhd/Comisia Europeană [Recurs — Înțelegeri — Piața mondială a tuburilor catodice pentru televizoare și monitoare de calculator — Acorduri și practici concertate în materie de prețuri, de împărțire a piețelor și a clienților și de limitare a producției — Amenzi — Orientări privind calcularea cuantumului amenzilor (2006) — Punctul 13 — Determinarea valorii vânzărilor care au legătură cu încălcarea]

text:
               8.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 144/10

         Hotărârea Curții (Camera a opta) din 9 martie 2017 – Samsung SDI Co. Ltd, Samsung SDI (Malaysia) Bhd/Comisia Europeană
   (Cauza C-615/15 P) (1)

   ([Recurs - Înțelegeri - Piața mondială a tuburilor catodice pentru televizoare și monitoare de calculator - Acorduri și practici concertate în materie de prețuri, de împărțire a piețelor și a clienților și de limitare a producției - Amenzi - Orientări privind calcularea cuantumului amenzilor (2006) - Punctul 13 - Determinarea valorii vânzărilor care au legătură cu încălcarea])
   (2017/C 144/13)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurente: Samsung SDI Co. Ltd, Samsung SDI (Malaysia) Bhd (reprezentanți: M. Struys, A. Fall, L. Eskenazi și C. Erol, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Biolan, G. Meessen și H. van Vliet, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Samsung SDI Co. Ltd și Samsung SDI (Malaysia) la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 27, 25.1.2016.


title: Cauza C-271/08: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 15 iulie 2010 — Comisia Europeană/Republica Federală Germania (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 92/50/CEE și Directiva 2004/18/CE — Contracte de achiziții publice de servicii — Pensii ocupaționale ale lucrătorilor din cadrul autorităților publice locale — Atribuire directă a unor contracte, fără a se recurge la o cerere de ofertă la nivelul Uniunii Europene, unor organisme de asigurare desemnate într-o convenție colectivă încheiată între parteneri sociali)

text:
               11.9.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 246/2

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 15 iulie 2010 — Comisia Europeană/Republica Federală Germania
   (Cauza C-271/08) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 92/50/CEE și Directiva 2004/18/CE - Contracte de achiziții publice de servicii - Pensii ocupaționale ale lucrătorilor din cadrul autorităților publice locale - Atribuire directă a unor contracte, fără a se recurge la o cerere de ofertă la nivelul Uniunii Europene, unor organisme de asigurare desemnate într-o convenție colectivă încheiată între parteneri sociali)
   2010/C 246/02
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Wilms și D. Kukovec, agenți)

      Pârâtă: Republica Federală Germania (reprezentanți: M. Lumma și N. Graf Vitzthum, agenți)

      Interveniente în susținerea pârâtei: Regatul Danemarcei (reprezentanți: B. Weis Fogh și M. C. Pilgaard Zinglersen, agenți), Regatul Suediei (reprezentanți: A. Falk și M. A. Engman, agenți)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolului 8 coroborat cu titlurile III-VI din Directiva 92/50/CEE a Consiliului din 18 iunie 1992 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de servicii (JO L 209, p. 1, Ediție specială 06/vol. 2, p. 50) și a articolului 20 coroborat cu articolele 23-55 din Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii (JO L 134, p. 114, Ediție specială 06/vol. 8, p. 116) — Practică a colectivităților locale și a întreprinderilor publice locale care constă în a atribui în mod direct contracte privind servicii de pensionare colectivă, fără proceduri deschise de atribuire a contractelor de achiziții publice

      Dispozitivul

               1.

               În măsura în care au fost atribuite direct contracte de servicii de pensii ocupaționale, fără a se recurge la o cerere de ofertă la nivelul Uniunii Europene, unor organisme sau unor întreprinderi menționate la articolul 6 din Convenția colectivă referitoare la transformarea unei părți a salariului lucrătorilor din cadrul autorităților publice locale în contribuții la un fond de pensii (Tarifvertrag zur Entgeltungwandlung für Arbeitnehmer im Kommunalen öffentlichen Dienst), în anul 2004, de către organe administrative sau întreprinderi locale care aveau la acel moment mai mult de 4 505 angajați, în anul 2005, de către organe administrative sau întreprinderi locale care aveau la acel moment mai mult de 3 133 de angajați, precum și, în anul 2006 și în anul 2007, de către organe administrative sau întreprinderi locale care aveau la acel moment mai mult de 2 402 angajați, Republica Federală Germania nu și-a îndeplinit obligațiile care îi reveneau, până la 31 ianuarie 2006, în temeiul dispozițiilor articolului 8 coroborate cu cele ale titlurilor III-VI din Directiva 92/50/CEE a Consiliului din 18 iunie 1992 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de servicii și, de la 1 februarie 2006, în temeiul dispozițiilor articolului 20 coroborate cu cele ale articolelor 23-55 din Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii.

               2.

               Respinge acțiunea cu privire la restul motivelor.

               3.

               Comisia Europeană, Republica Federală Germania, Regatul Danemarcei și Regatul Suediei suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 223, 30.8.2008.


title: Cauza C-18/07: Ordonanța președintelui Camerei a treia a Curții din 28 ianuarie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Kammarrätten i Jönköping — Suedia) — Mattias Jalkhed/Jordbruksverket

text:
               5.7.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/30

         Ordonanța președintelui Camerei a treia a Curții din 28 ianuarie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Kammarrätten i Jönköping — Suedia) — Mattias Jalkhed/Jordbruksverket
   (Cauza C-18/07) (1)

   (2008/C 171/50)

      Limba de procedură: suedeza

   Președintele Camerei a treia a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 56, 10.3.2007.