title: Cauza T-134/12: Acțiune introdusă la 27 martie 2012 — Investigación y Desarrollo en Soluciones y Servicios IT/Comisia

text:
               2.6.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 157/9

         Acțiune introdusă la 27 martie 2012 — Investigación y Desarrollo en Soluciones y Servicios IT/Comisia
   (Cauza T-134/12)
   2012/C 157/16
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Investigación y Desarrollo en Soluciones y Servicios IT, SA (Alicante, Spania) (reprezentant: M. Jiménez Perona, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei Ref. Ares (2012) 39854 a Comisiei Europene din 19 ianuarie 2012 prin care se dispune recuperarea notelor de debit corespunzătoarea auditului 09-INFS-001/041

               —

               obligarea Comisiei la repararea prejudiciilor suferite de reclamantă ca urmare a comportamentului nelegal al Comisiei care face obiectul acțiunii, în cuantum de 732 788 euro.

      Motivele și principalele argumente

   În cadrul prezentei proceduri, reclamanta a încheiat mai multe contracte cu Comisia, în domeniul cercetării și dezvoltării, întemeiate pe Decizia C(2003) 3834 a Comisiei din 23 octombrie 2003, care constau într-un contract tip FP 5 sau FP 6și în condițiile generale FP 5 și FP 6.
   În legătură cu aceste contracte și pornind de la rezultatele unui proces de investigație al OLAF și ale unui audit al Comisiei, aceasta din urmă a adoptat o decizie de revocare a subvențiilor.
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă opt motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe o încălcare a dreptului la apărare ca urmare a modului de realizare a auditului menționat.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea principiului securității juridice întrucât reclamanta a ignorat tot timpul cadrul juridic aplicabil.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe nerespectarea de către pârâtă a obligației de motivare.

               4.

               Al patrulea motiv întemeiat pe încălcarea principiului prezumției de nevinovăție, având în vedere tonul utilizat de DG INFSO în raportul său de audit.

               5.

               Al cincilea motiv întemeiat pe încălcarea dreptului la o bună administrare, ca urmare a nerespectării obligației de imparțialitate și de echitate care revine auditorilor.

               6.

               Al șaselea motiv întemeiat pe încălcarea principiului încrederii legitime, în special în ceea ce privește lipsa de acreditare a auditorilor externi și însăși originea procesului de audit.

               7.

               Al șaptelea motiv întemeiat pe încălcarea principiului proporționalității.

               8.

               Al optulea motiv întemeiat pe încălcarea dreptului la intimitate.


title: Cauza C-230/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Arbeitsgericht Passau (Germania) la 16 mai 2011 — Konstantin Toltschin/Kaiser GmbH

text:
               10.9.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/21

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Arbeitsgericht Passau (Germania) la 16 mai 2011 — Konstantin Toltschin/Kaiser GmbH
   (Cauza C-230/11)
   2011/C 269/39
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Arbeitsgericht Passau

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Konstantin Toltschin

      Pârâtă: Kaiser GmbH

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 31 alineatul (2) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene din 12 decembrie 2007, respectiv articolul 7 alineatul (1) din Directiva 2003/88/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 4 noiembrie 2003 privind anumite de aspecte ale organizării timpului de lucru (1) trebuie interpretate în sensul că se opun dispozițiilor sau practicilor naționale în temeiul cărora, în cazul reducerii numărului de zile de lucru săptămânale ca urmare a unei măsuri legale de șomaj parțial, dreptul la concediu anual plătit al lucrătorului afectat de șomaj parțial trebuie adaptat, pro rata temporis, în funcție de numărul de zile lucrate săptămânal în perioada de șomaj parțial raportat la numărul de zile de lucru săptămânale ale unui lucrător cu normă întreagă, și, prin urmare, în timpul șomajului parțial, lucrătorul în situație de șomaj tehnic parțial obține numai un drept la un număr de zile de concediu redus în mod corespunzător?

               2.

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare: articolul 31 alineatul (2) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene din 12 decembrie 2007 sau articolul 7 alineatul (1) din Directiva 2003/88/CE a Parlamentului European și al Consiliului din 4 noiembrie 2003 privind anumite aspecte ale organizării timpului de lucru trebuie interpretate în sensul că se opun unor dispoziții sau practici în temeiul cărora, în cazul unei reduceri a timpului de lucru la „zero zile” ca urmare a aplicării măsurii legale a „fracțiunii de normă zero”, dreptul lucrătorului afectat de șomaj parțial la concediu anual plătit se reduce în consecință la zero, astfel încât în cursul acestei „fracțiuni de normă zero”, lucrătorul nu dobândește drepturi la concediu?

      (1)  JO L 299, p.9, Ediție specială, 05/vol. 7, p. 3.


title: Cauza C-487/12: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 18 septembrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado Contencioso-Administrativo – Spania) – Vueling Airlines S.A./Instituto Galego de Consumo de la Xunta de Galicia [Trimitere preliminară — Transport aerian — Norme comune pentru operarea serviciilor aeriene în Uniunea Europeană — Regulamentul (CE) nr. 1008/2008 — Libertatea de stabilire a tarifelor — Înregistrarea bagajelor — Supliment de preț — Noțiunea „tarife pentru transportul aerian de pasageri”  — Protecția consumatorilor — Aplicarea unei amenzi transportatorului în temeiul unei clauze contractuale abuzive — Normă de drept național potrivit căreia transportul pasagerului și înregistrarea bagajului trebuie să fie cuprinse în prețul de bază al biletului de avion — Compatibilitate cu dreptul Uniunii]

text:
               24.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 421/5

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 18 septembrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado Contencioso-Administrativo – Spania) – Vueling Airlines S.A./Instituto Galego de Consumo de la Xunta de Galicia
   (Cauza C-487/12) (1)

   ([Trimitere preliminară - Transport aerian - Norme comune pentru operarea serviciilor aeriene în Uniunea Europeană - Regulamentul (CE) nr. 1008/2008 - Libertatea de stabilire a tarifelor - Înregistrarea bagajelor - Supliment de preț - Noțiunea „tarife pentru transportul aerian de pasageri” - Protecția consumatorilor - Aplicarea unei amenzi transportatorului în temeiul unei clauze contractuale abuzive - Normă de drept național potrivit căreia transportul pasagerului și înregistrarea bagajului trebuie să fie cuprinse în prețul de bază al biletului de avion - Compatibilitate cu dreptul Uniunii])
   2014/C 421/06
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Juzgado Contencioso-Administrativo

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Vueling Airlines S.A.

      Pârât: Instituto Galego de Consumo de la Xunta de Galicia

      Dispozitivul

   Articolul 22 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1008/2008 al Parlamentului European și al Consiliului din 24 septembrie 2008 privind normele comune pentru operarea serviciilor aeriene în Comunitate trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări precum cea în discuție în litigiul principal, care obligă transportatorii aerieni să transporte, în orice împrejurări, nu numai pasagerul, ci și bagajele înregistrate ale acestuia, în măsura în care aceste bagaje îndeplinesc anumite cerințe, în special privind greutatea, la prețul biletului de avion și fără ca vreun supliment de preț să poată fi solicitat pentru transportul acestor bagaje.

      (1)  JO C 26, 26.1.2013.


title: Cauza C-421/12: Acțiune introdusă la 13 septembrie 2012 — Comisia Europeană/Regatul Belgiei

text:
               17.11.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 355/11

         Acțiune introdusă la 13 septembrie 2012 — Comisia Europeană/Regatul Belgiei
   (Cauza C-421/12)
   2012/C 355/18
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: M. van Beek, M. Owsiany-Hornung, agenți)

      Pârât: Regatul Belgiei

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că:

                           —

                           prin excluderea din domeniul de aplicare al Legii din 5 iunie 2007 de transpunere a Directivei 2005/29/CE privind practicile comerciale neloiale (1) a titularilor unei profesii liberale, precum și a dentiștilor și a kinetoterapeuților, Regatul Belgiei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 3 coroborat cu articolul 2 literele (b) și (d) din directiva menționată;

                           —

                           prin menținerea în vigoare a articolelor 20, 21 și 29 din Legea din 6 aprilie 2010 privind privind practicile pieței și protecția consumatorilor, Regatul Belgiei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 4 din Directiva 2005/29/CE privind practicile comerciale neloiale;

                           —

                           prin menținerea în vigoare a articolului 4 alineatul 1 al treilea paragraf din Legea din 25 iunie 1993 privind exercitarea și organizarea activităților ambulante și a târgurilor, astfel cum a fost introdus prin articolul 7 din Legea din 4 iulie 2005 de modificare a Legii din 25 iunie 1993 privind exercitarea unor activități ambulante și organizarea târgurilor, precum și a articolului 5 alineatul 1 punctul 4 din Decretul regal din 24 septembrie 2006 privind exercitarea și organizarea activităților ambulante, Regatul Belgiei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 4 din Directiva 2005/29/CE privind practicile comerciale neloiale;

               —

               obligarea Regatului Belgiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Termenul pentru transpunerea Directivei 2005/29/CE a expirat la 12 iunie 2007.

      (1)  Directiva 2005/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 mai 2005 privind practicile comerciale neloiale ale întreprinderilor de pe piața internă față de consumatori și de modificare a Directivei 84/450/CEE a Consiliului, a Directivelor 97/7/CE, 98/27/CE și 2002/65/CE ale Parlamentului European și ale Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 2006/2004 al Parlamentului European și al Consiliului („Directiva privind practicile comerciale neloiale”) (JO L 149, p. 22, Ediție specială, 15/vol. 14, p. 260).


title: Cauza C-549/13: Hotărârea Curții (Camera a noua) din 18 septembrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Vergabekammer Arnsberg – Germania) – Bundesdruckerei GmbH/Stadt Dortmund (Trimitere preliminară — Articolul 56 TFUE — Libera prestare a serviciilor — Restricții — Directiva 96/71/CE — Proceduri de atribuire a contractelor de achiziții publice de servicii — Reglementare națională care impune ofertanților și subcontractanților lor obligația de a se angaja să plătească personalului care execută prestațiile care fac obiectul contractului de achiziții publice un salariu minim — Subcontractant stabilit în alt stat membru)

text:
               24.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 421/17

         Hotărârea Curții (Camera a noua) din 18 septembrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Vergabekammer Arnsberg – Germania) – Bundesdruckerei GmbH/Stadt Dortmund
   (Cauza C-549/13) (1)

   ((Trimitere preliminară - Articolul 56 TFUE - Libera prestare a serviciilor - Restricții - Directiva 96/71/CE - Proceduri de atribuire a contractelor de achiziții publice de servicii - Reglementare națională care impune ofertanților și subcontractanților lor obligația de a se angaja să plătească personalului care execută prestațiile care fac obiectul contractului de achiziții publice un salariu minim - Subcontractant stabilit în alt stat membru))
   2014/C 421/23
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Vergabekammer Arnsberg

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Bundesdruckerei GmbH

      Pârât: Stadt Dortmund

      Dispozitivul

   Într-o situație precum cea în discuție în litigiul principal, în care un ofertant intenționează să execute un contract de achiziții publice utilizând exclusiv lucrători angajați de un subcontractant cu sediul în alt stat membru decât cel al autorității contractante, articolul 56 TFUE se opune aplicării unei reglementări a statului membru al respectivei autorități contractante care obligă acest subcontractant să plătească lucrătorilor menționați un salariu minim stabilit de această reglementare.

      (1)  JO C 24, 25.1.2014.


title: Cauza T-793/16: Acțiune introdusă la 11 noiembrie 2016 – Şölen Çikolata Gıda Sanayi ve Ticaret/EUIPO – Zaharieva (Cutii)

text:
               23.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/41

         Acțiune introdusă la 11 noiembrie 2016 – Şölen Çikolata Gıda Sanayi ve Ticaret/EUIPO – Zaharieva (Cutii)
   (Cauza T-793/16)
   (2017/C 022/57)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Şölen Çikolata Gıda Sanayi ve Ticaret AŞ (Şehitkamil Gaziantep, Turcia) (reprezentant: T. Tsenova, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Elka Zaharieva (Plovdiv, Bulgaria)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul desenului sau modelului industrial în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Desenul sau modelul industrial în litigiu: desenul sau modelul industrial comunitar „Cutii” – desenul sau modelul industrial comunitar nr. 002 343 244-0002

      Decizia atacată: Decizia Camerei a treia de recurs a EUIPO din 12 septembrie 2016 în cauza R 1143/2015-3

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               declararea nulității desenului sau modelului industrial comunitar nr. 002 343 244-0002 „Bobo Cornet” și

               —

               obligarea EUIPO și a Elka Zaharieva la plata cheltuielilor de judecată efectuate de Solen în cadrul procedurii în fața Tribunalului și în cadrul etapei administrative a procedurii, în special în procedura de declarare a nulității și în procedura căii de atac în fața EUIPO.

      Motivele invocate

               —

               Încălcarea articolului 25 alineatul (1) litera (e) din Regulamentul nr. 6/2002;

               —

               încălcarea articolului 25 alineatul (1) litera (f) din Regulamentul nr. 6/2002;

               —

               încălcarea articolului 62 și a articolului 63 alineatul (1) din Regulamentul nr. 6/2002.


title: Cauza T-6/13: Ordonanța Tribunalului din 20 ianuarie 2015 – NICO/Consiliul ( „Acțiune în anulare — Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive adoptate împotriva Iranului — Înghețarea fondurilor — Termen de introducere a acțiunii — Momentul de la care începe să curgă termenul — Inadmisibilitate vădită” )

text:
               16.3.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 89/25

         Ordonanța Tribunalului din 20 ianuarie 2015 – NICO/Consiliul
   (Cauza T-6/13) (1)

   ((„Acțiune în anulare - Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive adoptate împotriva Iranului - Înghețarea fondurilor - Termen de introducere a acțiunii - Momentul de la care începe să curgă termenul - Inadmisibilitate vădită”))
   (2015/C 089/29)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Naftiran Intertrade Co. (NICO) Sàrl (Pully, Elveția) (reprezentanți: J. Grayston, solicitor, G. Pandey, P. Gjørtler, D. Rovetta, D. Sellers și N. Pilkington, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Bishop și I. Rodios, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare în parte a Deciziei 2012/635/PESC a Consiliului din 15 octombrie 2012 de modificare a Deciziei 2010/413/PESC a Consiliului privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 282, p. 58) și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 945/2012 al Consiliului din 15 octombrie 2012 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 267/2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 282, p. 16), în măsura în care numele reclamantei a fost înscris pe lista persoanelor și a entităților cărora li se aplică aceste măsuri restrictive

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Naftiran Intertrade Co. (NICO) Sàrl suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Consiliul Uniunii Europene.

      (1)  JO C 71, 9.3.2013.


title: Cauza T-109/04: Ordonanța Tribunalului din 16 aprilie 2010 — DB Schenker Rail Deutschland/Comisia

text:
               19.6.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/56

      Ordonanța Tribunalului din 16 aprilie 2010 — DB Schenker Rail Deutschland/Comisia
      (Cauza T-109/04) (1)

      (2010/C 161/89)

         Limba de procedură: germana

      Președintele Camerei a opta a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 146, 29.5.2004.


title: Cauza T-560/08 P: Hotărârea Tribunalului din 12 mai 2010 — Comisia/Meierhofer ( „Recurs — Funcție publică — Recrutare — Concurs general — Decizie prin care se constată nereușita unui candidat la proba orală — Refuz al Comisiei de a se conforma unei măsuri de organizare a procedurii” )

text:
               3.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 179/38

         Hotărârea Tribunalului din 12 mai 2010 — Comisia/Meierhofer
   (Cauza T-560/08 P) (1)

   („Recurs - Funcție publică - Recrutare - Concurs general - Decizie prin care se constată nereușita unui candidat la proba orală - Refuz al Comisiei de a se conforma unei măsuri de organizare a procedurii”)
   2010/C 179/65
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall și B. Eggers, agenți, asistați de B. Wägenbaur, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Stefan Meierhofer (München, Germania) (reprezentant: H. G. Schiessl, avocat)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera întâi) din 14 octombrie 2008, Meierhofer/Comisia (F-74/07, nepublicată încă în Repertoriu), și prin care se solicită anularea acestei hotărâri

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Hotărârea Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera întâi) din 14 octombrie 2008, Meierhofer/Comisia (F-74/07, nepublicată încă în Repertoriu).

               2.

               Trimite cauza spre rejudecare Tribunalului Funcției Publice.

               3.

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.

      (1)  JO C 55, 7.3.2009.


title: Cauza T-246/07: Acțiune introdusă la 13 iulie 2007 — Coesagro/Consiliul Uniunii Europene și Comisia Comunităților Europene

text:
               8.9.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/47

         Acțiune introdusă la 13 iulie 2007 — Coesagro/Consiliul Uniunii Europene și Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-246/07)
   (2007/C 211/87)
   Limba de procedură: spaniola
   Părțile

      Reclamantă: S. Coop. And. Ecijana de Servicios Agropecuarios (Coesagro) (Sevilia, Spania) (reprezentant: L. Ortiz Blanco, abogado)

      Pârâți: Consiliul Uniunii Europene și Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               pronunțarea unei hotărâri prin care, în aprecierea prezentei acțiuni în despăgubiri, în temeiul prevederilor articolului 288 CE, să se declare dreptul reclamantei de a fi despăgubită financiar de către Consiliu și Comisie, în solidar, cu suma totală de un milion trizeci și cinci de mii patru sute șaizeci și șase euro (1 035 466 EUR) și

               —

               obligarea instituțiilor pârâte la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Motivele și principalele argumente sunt cele invocate deja în cauza T-217/07, Las Palmeras/Consiliul și Comisia.


title: Cauza T-392/08: Hotărârea Tribunalului din 12 aprilie 2013 — AEPI/Comisia ( „Concurență — Înțelegeri — Drepturi de autor privind execuția publică a operelor muzicale prin internet, prin satelit și retransmisia prin cablu — Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE — Împărțirea pieței geografice — Acorduri bilaterale între societățile de gestiune colectivă naționale — Practică concertată care exclude posibilitatea de a acorda autorizații multiteritorii și multirepertoriu — Probă — Prezumția de nevinovăție” )

text:
               1.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 156/26

         Hotărârea Tribunalului din 12 aprilie 2013 — AEPI/Comisia
   (Cauza T-392/08) (1)

   (Concurență - Înțelegeri - Drepturi de autor privind execuția publică a operelor muzicale prin internet, prin satelit și retransmisia prin cablu - Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE - Împărțirea pieței geografice - Acorduri bilaterale între societățile de gestiune colectivă naționale - Practică concertată care exclude posibilitatea de a acorda autorizații multiteritorii și multirepertoriu - Probă - Prezumția de nevinovăție)
   2013/C 156/44
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: AEPI Elliniki Etaireia pros Prostasian tis Pnevmatikis Idioktisias AE (Atena, Grecia) (reprezentanți: inițial P. Xanthopoulos și T. Asprogerakas Grivas, ulterior T. Asprogerakas Grivas, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: T. Christoforou și F. Castillo de la Torre, agenți, asistați inițial de M. Moustakali, ulterior S. Dempegiotis, avocați)

      Obiectul

   Cerere de anulare în parte a Deciziei C(2008) 3435 final a Comisiei din 16 iulie 2008 privind o procedură în conformitate cu articolul 81 [CE] și cu articolul 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/C2/38.698 — CISAC)

      Dispozitivul

               1.

               Anulează articolul 3 din Decizia C(2008) 3435 final a Comisiei din 16 iulie 2008 privind o procedură în conformitate cu articolul 81 [CE] și cu articolul 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/C2/38.698 — CISAC), în ceea ce privește AEPI Elliniki Etaireia pros Prostasian tis Pnevmatikis Idioktisias AE.

               2.

               Anulează articolul 4 din Decizia C(2008) 3435 final, în măsura în care se referă la articolul 3 din aceasta, în ceea ce privește AEPI.

               3.

               Respinge în rest acțiunea.

               4.

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și jumătate din cheltuielile de judecată efectuate de AEPI.

               5.

               AEPI suportă jumătate din propriile cheltuieli de judecată.

               6.

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată aferente procedurii măsurilor provizorii.

      (1)  JO C 301, 22.11.2008.


title: Cauza C-153/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Hoge Raad der Nederlanden la 1 aprilie 2010 — Sony Logistics Europe BV/Staatssecretaris van Financiën

text:
               3.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 179/15

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Hoge Raad der Nederlanden la 1 aprilie 2010 — Sony Logistics Europe BV/Staatssecretaris van Financiën
   (Cauza C-153/10)
   2010/C 179/24
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Hoge Raad der Nederlanden

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Sony Logistics Europe BV

      Pârât: Staatssecretaris van Financiën

      Întrebările preliminare

               1.

               Dreptul comunitar și în special articolul 12 alineatele (2) și (5), articolul 217 alineatul (1) din Codul Vamal Comunitar (1), precum și articolul 11 din regulamentul său de aplicare (2), coroborate cu articolul 243 din cod, trebuie interpretate în sensul că, în contextul unei proceduri privind taxele vamale aplicate, o parte interesată poate contesta această aplicare prin prezentarea unor informații tarifare obligatorii emise pentru aceleași mărfuri într-un alt stat membru care, la data respectivă, sunt încă în litigiu dar care au fost modificate de curând?

               2.

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, poate declarantul care acționează în nume propriu prin depunerea de declarații de punere în liberă circulație, într-un caz precum cel din acțiunea principală, să invoce informații tarifare obligatorii al căror titular nu este el însuși, ci societatea afiliată la cererea căreia el a efectuat declarațiile menționate?

               3.

               În cazul unui răspuns negativ la a doua întrebare, se opune dreptul comunitar ca, într-un caz precum cel din acțiunea principală, o parte interesată să invoce o instrucțiune națională prin care autoritățile naționale crează o încredere legitimă în privința posibilității de a se întemeia, în scopul clasificării tarifare a mărfurilor declarate, pe o informație tarifară emisă unui terț pentru aceeiași marfă?

      (1)  Regulamentul (CEE) nr.°2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului Vamal Comunitar JO L 302, p. 1 (Ediție specială, 02/vol. 5, p. 58).

      (2)  Regulamentul (CEE) nr.°2454/93 al Comisiei din 2 iulie 1993 de stabilire a unor dispoziții de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului de instituire a Codului Vamal Comunitar JO L 253, p. 1 (Ediție specială, 02/vol. 7, p. 3).


title: Cauza C-74/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Nógrád Megyei Bíróság (Republica Ungară) la 30 ianuarie 2008 — PARAT Automotive Cabrio Textiltetőket Gyártó Kft./Adó- és Pénzügyi Ellenőrzési Hivatal Hatósági Főosztály Észak-magyarországi Kihelyezett Hatósági Osztály

text:
               9.5.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 116/10

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Nógrád Megyei Bíróság (Republica Ungară) la 30 ianuarie 2008 — PARAT Automotive Cabrio Textiltetőket Gyártó Kft./Adó- és Pénzügyi Ellenőrzési Hivatal Hatósági Főosztály Észak-magyarországi Kihelyezett Hatósági Osztály
   (Cauza C-74/08)
   (2008/C 116/18)
   Limba de procedură: maghiara
   Instanța de trimitere
   Nógrád Megyei Bíróság
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: PARAT Automotive Cabrio Textiltetőket Gyártó Kft.

      Pârâtă: Adó- és Pénzügyi Ellenőrzési Hivatal Hatósági Főosztály Észak-magyarországi Kihelyezett Hatósági Osztály
   Întrebările preliminare

               1)

               La 1 mai 2004, data aderării Republicii Ungare la Uniunea Europeană, regimul stabilit prin articolul 38 alineatul 1 litera a) din általános forgalmi adóról szóló 1992. évi LXXIV. törvény (Legea LXXIV din 1992 privind impozitul pe cifra de afaceri, denumită în continuare „Áfa.tv.”) era compatibil cu articolul 17 din Directiva 77/388/CEE, A șasea directivă a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (1)?

               2)

               În cazul unui răspuns negativ, atunci când își exercită dreptul de deducere, reclamanta are dreptul de a invoca direct articolul 17 din a șasea directivă împotriva articolului 38 alineatul 1 litera a) din Áfa.tv.?

      (1)  JO L 145, p. 1.


title: Cauza C-298/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Conseil d'État (Franța) la 18 iunie 2012 — Confédération paysanne/Ministre de l'alimentation, de l'agriculture et de la pêche

text:
               8.9.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 273/5

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Conseil d'État (Franța) la 18 iunie 2012 — Confédération paysanne/Ministre de l'alimentation, de l'agriculture et de la pêche
   (Cauza C-298/12)
   2012/C 273/08
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Conseil d'État

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Confédération paysanne

      Pârât: Ministre de l'alimentation, de l'agriculture et de la pêche

      Întrebările preliminare

               1.

               Ținând seama de modul lor de redactare, precum și de finalitatea acestora, alineatele (1) și (5) ale articolului 40 din Regulamentul nr. 1782/2003 al Consiliului din 29 septembrie 2003 (1) autorizează statele membre să întemeieze dreptul la revalorizarea cuantumului de referință al agricultorilor a căror producție a fost grav afectată ca urmare a unor angajamente agroecologice la care au fost supuși întreaga perioadă de referință sau parte din aceasta, pe comparația dintre valorile plăților directe primite în anii afectați de astfel de angajamente și cele care au fost primite în cursul anilor neafectați?

               2.

               Alineatele (2) și (5) ale articolului 40 din Regulamentul nr. 1782/2003 al Consiliului din 29 septembrie 2003 autorizează statele membre să întemeieze dreptul la revalorizarea cuantumului de referință al agricultorilor a căror producție a fost grav afectată ca urmare a unor angajamente agroecologice la care au fost supuși întreaga perioadă de referință, pe comparația dintre cuantumul plăților directe primit în cursul ultimului an neafectat de un angajament agroecologic, inclusiv dacă acest an precedă cu opt ani perioada de referință, și cuantumul mediu anual al plăților directe primit în cursul perioadei de referință?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 al Consiliului din 29 septembrie 2003 de stabilire a normelor comune pentru schemele de sprijin direct în cadrul politicii agricole comune și de stabilire a anumitor scheme de sprijin pentru agricultori și de modificare a Regulamentelor (CEE) nr. 2019/93, (CE) nr. 1452/2001, (CE) nr. 1453/2001, (CE) nr. 1454/2001, (CE) nr. 1868/94, (CE) nr. 1251/1999, (CE) nr. 1254/1999, (CE) nr. 1673/2000, (CEE) nr. 2358/71 și (CE) nr. 2529/2001 (JO L 270, p. 1, Ediție specială 03/vol. 49, p. 177).


title: Cauza T-874/16: Acțiune introdusă la 9 decembrie 2016 – RA/Curtea de Conturi

text:
               13.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 46/22

         Acțiune introdusă la 9 decembrie 2016 – RA/Curtea de Conturi
   (Cauza T-874/16)
   (2017/C 046/25)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: RA (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentanți: S. Orlandi și T. Martin, avocați)

      Pârâtă: Curtea de Conturi a Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei din 4 martie 2016 de a nu îl promova pe reclamant la gradul AD 11;

               —

               obligarea Curții de Conturi la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv, prin intermediul căruia reclamantul ridică o excepție de nelegalitate a sistemului de promovare în vigoare la Curtea de Conturi a Uniunii Europene, pus în aplicare prin Decizia 53-2014 privind promovările, întrucât ar afecta capacitatea autorității împuternicite să facă numiri (AIPN) de a identifica în mod metodic diferențele în modul de evaluare a funcționarilor astfel cum este practicat de diferiții notatori ai instituției în funcție de propria subiectivitate.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe faptul că decizia din 4 martie 2016 de a nu îl promova pe reclamant la gradul AD 11 ar încălca articolul 45 din Statutul funcționarilor Uniunii Europene, întrucât AIPN nu ar fi efectuat o analiză comparativă a meritelor sale pe o bază de egalitate și obiectivă, în temeiul unor surse de informații și de date comparabile.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe faptul că motivarea furnizată în răspunsul de respingere a reclamației ar arăta că decizia atacată ar fi afectată de mai multe erori vădite de apreciere.


title: Cauza T-203/15: Acțiune introdusă la 23 aprilie 2015 – Zitro IP/OAPI (WORLD OF BINGO)

text:
               15.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 198/46

         Acțiune introdusă la 23 aprilie 2015 – Zitro IP/OAPI (WORLD OF BINGO)
   (Cauza T-203/15)
   (2015/C 198/63)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Zitro IP Sàrl (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentant: A. Canela Giménez, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Marca în litigiu: marca comunitară verbală „WORLD OF BINGO” – cererea de înregistrare nr. 12 552 162

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a OAPI din 23 februarie 2015 în cauza R 1900/2014-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat (Motivele invocate)

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza F-147/12: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 29 aprilie 2016 - Sommier/Comisia

text:
               20.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 222/45

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 29 aprilie 2016 - Sommier/Comisia
   (Cauza F-147/12) (1)

   (2016/C 222/60)
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei întâi a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 55, 23.2.2013, p. 26.


title: Cauza T-167/12 P: Hotărârea Tribunalului din 8 octombrie 2013 — Consiliul/AY ( „Recurs — Funcție publică — Funcționari — Promovare — Exercițiul de promovare 2010 — Examinare comparativă a meritelor — Perfecționare profesională — Reușită la examenele programului de formare a funcționarilor din grupa de funcții AST pentru procedura de certificare în vederea accesului la grupa de funcții AD — Denaturare a elementelor de probă” )

text:
               23.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 344/54

         Hotărârea Tribunalului din 8 octombrie 2013 — Consiliul/AY
   (Cauza T-167/12 P) (1)

   (Recurs - Funcție publică - Funcționari - Promovare - Exercițiul de promovare 2010 - Examinare comparativă a meritelor - Perfecționare profesională - Reușită la examenele programului de formare a funcționarilor din grupa de funcții AST pentru procedura de certificare în vederea accesului la grupa de funcții AD - Denaturare a elementelor de probă)
   2013/C 344/96
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurent: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Bauer și A. Jensen, agenți)

      Cealaltă parte din procedură: AY (Bousval, Belgia) (reprezentant: É. Boigelot, avocat)

      Obiectul

   Recurs introdus împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera întâi) din 8 februarie 2012, AY/Consiliul (F-23/11, nepublicată încă în Repertoriu) prin care se urmărește anularea în parte a acestei hotărâri

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Hotărârea Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera întâi) din 8 februarie 2012, AY/Consiliul (F-23/11), în măsura în care Tribunalul Funcției Publice a anulat decizia prin care Consiliul Uniunii Europene a refuzat promovarea lui AY la gradul AST 9 în cadrul exercițiului de promovare 2010 și în măsura în care a obligat Consiliul la plata tuturor cheltuielilor de judecată (punctele 1 și 4 din dispozitivul acestei hotărâri).

               2.

               Trimite cauza Tribunalului Funcției Publice spre rejudecare.

               3.

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.

      (1)  JO C 180, 27.7.2012.


title: Cauza T-730/16: Acțiune introdusă la 13 octombrie 2016 – Espírito Santo Financial Group/BCE

text:
               12.12.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 462/35

         Acțiune introdusă la 13 octombrie 2016 – Espírito Santo Financial Group/BCE
   (Cauza T-730/16)
   (2016/C 462/45)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Espírito Santo Financial Group, SA (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentanți: R. Oliveira și S. Estima Martins, avocați)

      Pârâtă: Banca Centrală Europeană (BCE)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei din 31 august 2016 a Băncii Centrale Europene (BCE) adoptată în temeiul Deciziei BCE/2004/3 de a nu acorda accesul integral la decizia din 1 august 2014 prin care a fost suspendat în privința Banco Espírito Santo S.A. statutul de contraparte la politică monetară a Eurosistemului și această bancă a obligată să restituie integral datoria către Eurosistem, și prin care s-a refuzat accesul complet la documentele aferente sau la decizii organelor BCE;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă șase motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe faptul că decizia atacată prin care se refuză accesul la informațiile solicitate incluse în deciziile Comitetului guvernatorilor ar trebui anulată pentru încălcarea obligației de motivare.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe faptul că decizia atacată prin care se refuză accesul la informațiile solicitate incluse în deciziile Comitetului guvernatorilor ar trebui anulată pentru că interpretează eronat și încalcă astfel articolul 4 alineatul (1) litera (a) prima, a doua și a șaptea liniuță din Decizia BCE/2004/3.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe faptul că decizia atacată prin care se refuză accesul la informații suplimentare din propunerile Comitetului executiv ar trebui anulată pentru încălcarea obligației de motivare.

               4.

               Al patrulea motiv întemeiat pe faptul că decizia atacată prin care se refuză accesul la informații suplimentare din propunerile Comitetului executiv ar trebui anulată pentru că interpretează eronat și încalcă astfel articolul 4 alineatul (1) litera (a) a doua și a șaptea liniuță din Decizia BCE/2004/3.

               5.

               Al cincilea motiv întemeiat pe faptul că decizia atacată prin care se refuză accesul la informații suplimentare din propunerile Comitetului executiv ar trebui anulată pentru că interpretează eronat și încalcă astfel articolul 4 alineatul (2) prima liniuță din Decizia BCE/2004/3.

               6.

               Al șaselea motiv întemeiat pe faptul că decizia atacată prin care se refuză accesul la informații suplimentare din propunerile Comitetului executiv ar trebui anulată pentru că interpretează eronat și încalcă astfel articolul 4 alineatul (3) din Decizia BCE/2004/3.


title: Cauza C-186/15: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 16 iunie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Finanzgericht Münster – Germania) – Kreissparkasse Wiedenbrück/Finanzamt Wiedenbrück (Trimitere preliminară — Fiscalitate — Taxa pe valoarea adăugată — Directiva 2006/112/CE — Deducerea taxei achitate în amonte — Articolul 173 alineatul (1) — Bunuri și servicii utilizate atât pentru operațiuni impozabile, cât și pentru operațiuni scutite (bunuri și servicii de folosință mixtă) — Stabilirea cuantumului deducerii taxei pe valoarea adăugată — Prorata de deducere — Articolul 174 — Prorata de deducere calculată prin aplicarea unei chei de repartizare în funcţie de cifra de afaceri — Articolul 173 alineatul (2) — Regim derogatoriu — Articolul 175 — Regulă de rotunjire a proratei de deducere — Articolele 184 și 185 — Regularizarea deducerilor)

text:
               22.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 305/9

         Hotărârea Curții (Camera a opta) din 16 iunie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Finanzgericht Münster – Germania) – Kreissparkasse Wiedenbrück/Finanzamt Wiedenbrück
   (Cauza C-186/15) (1)

   ((Trimitere preliminară - Fiscalitate - Taxa pe valoarea adăugată - Directiva 2006/112/CE - Deducerea taxei achitate în amonte - Articolul 173 alineatul (1) - Bunuri și servicii utilizate atât pentru operațiuni impozabile, cât și pentru operațiuni scutite (bunuri și servicii de folosință mixtă) - Stabilirea cuantumului deducerii taxei pe valoarea adăugată - Prorata de deducere - Articolul 174 - Prorata de deducere calculată prin aplicarea unei chei de repartizare în funcţie de cifra de afaceri - Articolul 173 alineatul (2) - Regim derogatoriu - Articolul 175 - Regulă de rotunjire a proratei de deducere - Articolele 184 și 185 - Regularizarea deducerilor))
   (2016/C 305/13)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Finanzgericht Münster

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Kreissparkasse Wiedenbrück

      Pârât: Finanzamt Wiedenbrück

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 175 alineatul (1) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie interpretat în sensul că statele membre nu sunt obligate să aplice regula rotunjirii prevăzută de această dispoziție în cazul în care prorata de deducere este calculată potrivit uneia dintre metodele derogatorii menţionate la articolul 173 alineatul (2) din această directivă.

               2)

               Articolul 184 și următoarele din Directiva 2006/112 trebuie interpretate în sensul că statele membre sunt obligate ca, în cazul regularizării, să aplice regula rotunjirii prevăzută la articolul 175 alineatul (1) din această directivă, atunci când, în temeiul legislației lor naționale, prorata de deducere a fost calculată potrivit uneia dintre metodele prevăzute la articolul 173 alineatul (2) din directiva menționată sau la articolul 17 alineatul (5) al treilea paragraf din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri – sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare, numai în ipoteza în care această regulă a fost aplicată pentru a stabili cuantumul inițial al deducerii.

      (1)  JO C 254, 3.8.2015.


title: Cauza C-346/09: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 22 iunie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Gerechtshof te ’s-Gravenhage — Țările de Jos) — Staat der Nederlanden/Denkavit Nederland BV și alții (Agricultură — Sănătate animală — Directiva 90/425/CEE — Reglementare națională temporară care urmărește combaterea răspândirii encefalopatiei spongiforme bovine prin interzicerea producerii și a comercializării de proteine animale prelucrate pentru hrana animalelor de fermă — Aplicare a acestei reglementări înaintea intrării în vigoare a Deciziei 2000/766/CE prin care se prevedea o astfel de interdicție — Aplicare a acestei reglementări în ceea ce privește două produse care puteau fi exceptate de la interdicția prevăzută de această decizie — Compatibilitate cu Directiva 90/425/CEE și cu Deciziile 94/381/CE și 2000/766/CE)

text:
               6.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 232/5

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 22 iunie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Gerechtshof te ’s-Gravenhage — Țările de Jos) — Staat der Nederlanden/Denkavit Nederland BV și alții
   (Cauza C-346/09) (1)

   (Agricultură - Sănătate animală - Directiva 90/425/CEE - Reglementare națională temporară care urmărește combaterea răspândirii encefalopatiei spongiforme bovine prin interzicerea producerii și a comercializării de proteine animale prelucrate pentru hrana animalelor de fermă - Aplicare a acestei reglementări înaintea intrării în vigoare a Deciziei 2000/766/CE prin care se prevedea o astfel de interdicție - Aplicare a acestei reglementări în ceea ce privește două produse care puteau fi exceptate de la interdicția prevăzută de această decizie - Compatibilitate cu Directiva 90/425/CEE și cu Deciziile 94/381/CE și 2000/766/CE)
   2011/C 232/07
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Gerechtshof te ’s-Gravenhage

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Staat der Nederlanden

      Pârâte: Denkavit Nederland BV, Cehave Landbouwbelang Voeders BV, Arie Blok BV, Internationale Handelsmaatschappij„Demeter” BV

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Gerechtshof te's-Gravenhage — Interpretarea Directivei 90/425/CEE a Consiliului din 26 iunie 1990 privind controalele veterinare și zootehnice aplicabile în schimburile intracomunitare cu anumite animale vii și produse în vederea realizării pieței interne (JO L 224, p. 29, Ediție specială, 03/vol. 1, p. 53), a Deciziei 94/381/CE a Comisiei din 27 iunie 1994 cu privire la anumite măsuri de protecție legate de encefalopatia spongiformă bovină și de furajarea cu proteine derivate de la mamifere (JO L 172, p. 23), a Deciziei 2000/766/CE a Consiliului din 4 decembrie 2000 cu privire la anumite măsuri de protecție referitoare la forme transmisibile de encefalopatie spongiformă și furajarea animalelor cu proteine animale (JO L 306, p. 32) și a Deciziei 2001/9/CE a Comisiei din 29 decembrie 2000 cu privire la măsurile de control necesare pentru punerea în aplicare a Deciziei 2000/766/CE a Consiliului cu privire la anumite măsuri de protecție referitoare la forme transmisibile de encefalopatie spongiformă și furajarea animalelor cu proteine animale (JO L 2, p. 32) — Reglementare națională care interzice producția și comercializarea de proteine animale transformate pentru furajarea animalelor de fermă — Data intrării în vigoare și perioada tranzitorie

      Dispozitivul

   Dreptul Uniunii, în special Directiva 90/425/CEE a Consiliului din 26 iunie 1990 privind controalele veterinare și zootehnice aplicabile în schimburile intracomunitare cu anumite animale vii și produse în vederea realizării pieței interne, precum și Decizia 94/381/CE a Comisiei din 27 iunie 1994 privind anumite măsuri de protecție legate de encefalopatia spongiformă bovină și de hrănirea animalelor cu proteine derivate de la mamifere și Decizia 2000/766/CE a Consiliului din 4 decembrie 2000 privind anumite măsuri de protecție referitoare la unele forme transmisibile de encefalopatie spongiformă și folosirea proteinelor animale în alimentația animalelor, nu se opune unei reglementări naționale care, în temeiul protecției împotriva encefalopatiei spongiforme bovine, impunea o interdicție temporară privind producerea și comercializarea proteinelor animale prelucrate în hrana animalelor de fermă, în măsura în care situația din statul membru în cauză avea un caracter de urgență care justifica adoptarea imediată a unor astfel de măsuri ca urmare a existenței unor rațiuni serioase privind protecția sănătății animale sau umane. Revine instanței de trimitere obligația de a verifica dacă această din urmă condiție este îndeplinită și dacă a fost respectat principiul proporționalității.

      (1)  JO C 282, 21.11.2009.


title: Cauza T-344/04: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 19 iulie 2007 — Bouychou/Comisia Comunităților Europene ( Răspundere extracontractuală — Decizie prin care se dispune restituirea ajutorului de stat acordat de Franța societății Stardust Marine — Anularea deciziei printr-o hotărâre a Curții )

text:
               8.9.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/32

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 19 iulie 2007 — Bouychou/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-344/04) (1)

   („Răspundere extracontractuală - Decizie prin care se dispune restituirea ajutorului de stat acordat de Franța societății Stardust Marine - Anularea deciziei printr-o hotărâre a Curții’)
   (2007/C 211/62)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: Denis Bouychou, administrator judiciar însărcinat cu executarea planului de reorganizare a societății Stardust Marine (Paris, Franța) (reprezentanți: B. Vatier și M. Verger, avocats)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: G. Rozet și C. Giolito, agenți)
   Obiectul
   Cerere de reparare a prejudiciului care ar fi fost cauzat de Decizia 2000/513/CE a Comisiei din 8 septembrie 1999 privind ajutorul acordat de Franța societății Stardust Marine, reprezentată de domnul Bouychou, în calitate de administrator judiciar.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca nefondată.

               2)

               Obligă reclamantul la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 262, 23.10.2004.


title: Cauza C-437/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 2 august 2013 — Unitrading Ltd/Staatssecretaris van Financiën

text:
               9.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 325/13

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 2 august 2013 — Unitrading Ltd/Staatssecretaris van Financiën
   (Cauza C-437/13)
   2013/C 325/21
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Hoge Raad der Nederlanden

      Părțile din procedura principală

      Recurentă: Unitrading Ltd

      Cealaltă parte din procedură: Staatssecretaris van Financiën

      Întrebările preliminare

               1.

               În cazul în care, în cadrul dovedirii originii mărfurilor importate, autoritățile vamale doresc să se întemeieze pe rezultatele unei analize efectuate de un terț, pe care acest terț nu le-a divulgat nici autorităților vamale nici declarantului, astfel încât pentru apărare este mai dificil sau imposibil să verifice sau să răstoarne corectitudinea concluziilor stabilite iar pentru instanța judecătorească este mai dificil să își îndeplinească sarcina de a aprecia rezultatele analizei, drepturile prevăzute la articolul 47 din Carta [drepturilor fundamentale a Uniunii Europene] (1) implică faptul că instanța nu poate să ia în considerare rezultatele analizei indicate? Răspunsul la această întrebare este diferit în cazul în care terțul menționat refuză să comunice informațiile respective autorităților vamale și debitoarei, pentru motivul, prezentat fără alte detalii, că ar fi vorba despre „law enforcement sensitive information” [informații sensibile legate de aplicarea legilor]?

               2.

               Drepturile prevăzute la articolul 47 din Cartă implică faptul că, în cazul în care autoritățile vamale nu pot să divulge informații privind analiza efectuată pe care își întemeiază prezumția unei anumite origini a mărfurilor — și rezultatele analizei sunt puse în mod justificat la îndoială — autoritățile vamale — în măsura în care acest lucru le poate fi cerut în mod rezonabil — trebuie să colaboreze cu debitoarea în ceea ce privește cererea acesteia — ca pe cheltuiala sa să efectueze o analiză și/sau o prelevare de probe în țara exportatoare indicată de aceasta?

               3.

               Răspunsurile la prima și la a doua întrebare sunt diferite în cazul în care după notificarea taxei vamale datorate, părți din probele prelevate din mărfuri au fost încă disponibile pentru o perioadă limitată, probe care ar fi putut să fie puse la dispoziția debitoarei pentru efectuarea unei analize de către un alt laborator, chiar dacă rezultatul unei astfel de analize nu schimbă faptul că nu pot fi verificate rezultatele laboratorului mandatat de autoritățile vamale, astfel încât chiar și în această situație instanței i-ar fi imposibil — în cazul în care celălalt laborator stabilește că originea este cea indicată de debitoare — să compare fiabilitatea rezultatelor obținute de cele două laboratoare? În cazul unui răspuns afirmativ, autoritățile vamale trebuie să informeze debitoarea că mai sunt disponibile părți din probele prelevate din mărfuri și că aceasta poate să solicite probele respective pentru o astfel de analiză?

      (1)  JO 2000, C 364, p. 1.


title: Cauza F-109/13: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 3 decembrie 2014 – DG/ENISA (Funcție publică — Agent temporar — Rezilierea contractului — Nemotivare — Nerespectarea procedurii de notare — Eroare vădită de apreciere)

text:
               26.1.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 26/43

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 3 decembrie 2014 – DG/ENISA
   (Cauza F-109/13) (1)

   ((Funcție publică - Agent temporar - Rezilierea contractului - Nemotivare - Nerespectarea procedurii de notare - Eroare vădită de apreciere))
   (2015/C 026/56)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: DG (reprezentanți: L. Levi și A. Tymen, avocați)

      Pârâtă: Agenţia Europeană pentru Securitatea Rețelelor Informatice și a Datelor (reprezentanți: inițial P. Empadinhas, agent, C. Meidanis, avocat, ulterior P. Empadinhas și S. Purser, agenți, C. Meidanis, avocat)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei de concediere a reclamantului, de obligare la reintegrarea sa în muncă și la plata avantajelor financiare pe care ar fi trebuit să le perceapă cu începere de la momentul în care s-a pus capăt contractului său, cu deducerea eventualelor venituri percepute în aceeași perioadă, la care să se adauge dobânzi calculate la rata stabilită de BCE plus 3 puncte procentuale, și cerere de compensare a prejudiciului moral pretins suferit

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               DG suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Agenţia Europeană pentru Securitatea Rețelelor Informatice și a Datelor.

      (1)  JO C 15, 18.1.2014, p. 21.


title: Cauza C-286/12: Acțiune introdusă la 7 iunie 2012 — Comisia Europeană/Ungaria

text:
               21.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 217/14

         Acțiune introdusă la 7 iunie 2012 — Comisia Europeană/Ungaria
   (Cauza C-286/12)
   2012/C 217/31
   Limba de procedură: maghiara

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Enegren și K. Talabér-Ritz, agenți)

      Pârâtă: Republica Ungară

      Concluziile reclamantei

               —

               Declararea faptul că Republica Ungară nu și-a îndeplinit obligațiile întemeiate pe articolul 2 și pe articolul 6 alineatul (1) din Directiva 2000/78/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă (1), prin adoptarea unei legislații naționale care stabilește încetarea obligatorie la vârsta de 62 de ani a raportului juridic în temeiul căruia judecătorii, procurorii și notarii își desfășoară activitatea, legislație care dă naștere unui tratament diferențiat pe motive de vârstă nejustificat de un obiectiv legitim și care, în orice caz, nu este nici corespunzător, nici necesar pentru îndeplinirea obiectivului urmărit,

               —

               obligarea Ungariei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Potrivit reglementării ungare referitoare la vârsta maximă obligatorie a judecătorilor, a procurorilor și a notarilor, raportul juridic în temeiul căruia își desfășoară activitatea cei care exercită aceste profesii încetează atunci când aceștia împlinesc o anumită vârstă — în prezent, 62 de ani —, în timp ce anterior aceștia își puteau desfășura activitatea până la împlinirea vârstei de 70 de ani. Reglementarea în litigiu stabilește că raportul juridic în temeiul căruia își desfășoară activitatea judecătorii și procurorii care au împlinit noua vârstă maximă anterior datei de 1 ianuarie 2012 încetează la 30 iunie 2012, iar cel aplicabil judecătorilor și procurorilor care împlinesc această vârstă între 1 ianuarie și 31 decembrie 2012 încetează la 31 decembrie 2012. În cazul notarilor, reducerea vârstei maxime obligatorii de la 70 la 62 de ani va intra în vigoare la 1 ianuarie 2014.
   Comisia invocă următoarele motive de drept și argumente în susținerea acțiunii sale în neîndeplinirea obligațiilor:

               În primul rând, consideră că reglementarea națională în cauză constituie o discriminare pe motive de vârstă în sensul articolului 2 din Directivă, dat fiind că acordă un tratament mai puțin favorabil judecătorilor, procurorilor și notarilor care au împlinit noua vârstă maximă obligatorie în raport cu toate celelalte persoane în activitate care nu au atins această vârstă.

               Pentru ca o reglementare care dă naștere unei diferențe de tratament pe motive de vârstă să nu intre sub incidența interzicerii discriminării, trebuie să îndeplinească cerințele stabilite la articolul 6 alineatul (1) din directivă. În temeiul acestuia, pe de o parte, reglementarea menționată trebuie să fie justificată obiectiv printr-un obiectiv legitim și, pe de altă parte, mijloacele de realizare a acestui obiectiv să fie corespunzătoare și necesare (principiul proporționalității).

               În această privință, Comisia susține că reglementarea în litigiu nici nu determină expres un obiectiv legitim, nici nu se impune să se deducă un astfel de obiectiv din contextul său, ceea ce constituie per se o încălcare a directivei, dat fiind că această împrejurare împiedică controlul judiciar al legalității și al proporționalității reglementării naționale. În ceea ce privește legitimitatea obiectivelor invocate în cursul procedurii (administrative) de neîndeplinire a obligațiilor, Comisia afirmă că numai obiectivele de politică socială se pot considera apte să justifice o excepție de la interzicerea discriminării pe motive de vârstă.

               În cele din urmă, în opinia Comisiei, reglementarea națională în cauză nu este nici corespunzătoare, nici necesară pentru realizarea obiectivelor legitime menționate, dat fiind că (i) perioada tranzitorie de aproape un an și jumătate este foarte scurtă, având în vedere reducerea drastică, de la 70 la 62 de ani a vârstei maxime obligatorii pentru raportul juridic de muncă și (ii) perioada tranzitorie nu este coerentă din perspectiva reformei generale a pensiilor, prin care vârsta generală de pensionare va crește de la 62 la 65 de ani în decursul unei perioade de opt ani, între 2014 și 2022, ceea ce va permite — după trecerea unei perioade de numai doi ani — la o nouă creștere a vârstei maxime obligatorii, în cadrul raportului juridic de muncă. În consecință, Comisia consideră că reglementarea națională în cauză afectează în măsură disproporționată interesele legitime afectate ale judecătorilor, ale procurorilor și ale notarilor și că aceasta depășește ceea ce este necesar pentru îndeplinirea obiectivelor urmărite.

      (1)  JO L 303, p. 16, Ediție specială, 05/vol. 6, p. 7, denumită în continuare „directiva”.


title: Cauza T-557/10: Hotărârea Tribunalului din 19 iunie 2012 — H.Eich/OAPI — Arav (H.EICH) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale H.EICH — Marca națională figurativă anterioară H SILVIAN HEACH — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               28.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 227/19

         Hotărârea Tribunalului din 19 iunie 2012 — H.Eich/OAPI — Arav (H.EICH)
   (Cauza T-557/10) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale H.EICH - Marca națională figurativă anterioară H SILVIAN HEACH - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2012/C 227/29
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: H.Eich Srl (Signa, Italia) (reprezentanți: D. Mainini, T. Rubin, A. Masetti Zannini de Concina, M. Bucarelli, G. Petrocchi și B. Passaretti, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: G. Mannucci și R. Pethke, agenți)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Arav Holding Srl (Palma Campania, Italia) (reprezentant: R. Bocchini, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 9 septembrie 2010 (cauza R 1411/2009-1) privind o procedură de opoziție între Arav Holding Srl și H.Eich Srl

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Decizia Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 9 septembrie 2010 (cauza R 1411/2009-1).

               2.

               OAPI suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de H.Eich Srl în procedura în fața Tribunalului.

               3.

               OAPI suportă cheltuielile necesare efectuate în cadrul procedurii în fața Camerei întâi de recurs.

               4.

               Arav Holding Srl suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 30, 29.1.2011.


title: Cauza C-553/12 P: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 17 iulie 2014 – Comisia Europeană/Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI), Republica Elenă, Energeiaki Thessalonikis AE, Elliniki Energeia kai Anaptyxi AE (H.E. & D.S.A) (Recurs — Concurență — Articolul 82 CE și articolul 86 alineatul (1) CE — Menținerea drepturilor privilegiate acordate de Republica Elenă în favoarea unei întreprinderi publice pentru explorarea și exploatarea zăcămintelor de lignit — Exercitarea acestor drepturi — Avantaj concurențial pe piața furnizării de lignit și pe piața angro a energiei electrice — Menținerea, extinderea sau consolidarea unei poziții dominante)

text:
               15.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 315/6

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 17 iulie 2014 – Comisia Europeană/Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI), Republica Elenă, Energeiaki Thessalonikis AE, Elliniki Energeia kai Anaptyxi AE (H.E. & D.S.A)
   (Cauza C-553/12 P) (1)

   ((Recurs - Concurență - Articolul 82 CE și articolul 86 alineatul (1) CE - Menținerea drepturilor privilegiate acordate de Republica Elenă în favoarea unei întreprinderi publice pentru explorarea și exploatarea zăcămintelor de lignit - Exercitarea acestor drepturi - Avantaj concurențial pe piața furnizării de lignit și pe piața angro a energiei electrice - Menținerea, extinderea sau consolidarea unei poziții dominante))
   2014/C 315/08
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: T. Christoforou și A. Antoniadis, agenți, asistați de A. Oikonomou, dikigoros)

      Celelalte părți din procedură: Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI) (reprezentant: P. Anestis, dikigoros), Republica Elenă (reprezentanți: M.-T. Marinos, P. Mylonopoulos și K. Boskovits, agenți), Energeiaki Thessalonikis AE, Elliniki Energeia kai Anaptyxi AE (H.E. & D.S.A.)

      Interveniente în susținerea reclamantei: Mytilinaios AE, Protergia AE, Alouminion AE (reprezentanți: N. Korogiannakis, I. Zarzoura, D. Diakopoulos și E. Chrisafis, dikigoroi)

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Hotărârea Tribunalului Uniunii Europene DEI/Comisia (T-169/08, EU:T:2012:448).

               2)

               Trimite cauza spre rejudecare Tribunalului Uniunii Europene pentru a se pronunța asupra motivelor invocate în fața sa cu privire la care Curtea de Justiție a Uniunii Europene nu s-a pronunțat.

               3)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.

      (1)  JO C 32, 2.2.2013.


title: Cauza C-199/11: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 6 noiembrie 2012 (cerere de decizie preliminară formulată de Rechtbank van koophandel Brussel — Belgia) — Europese Gemeenschap/Otis NV, General Technic-Otis Sàrl, Kone Belgium NV, Kone Luxembourg Sàrl, Schindler NV, Schindler Sàrl, ThyssenKrupp Liften Ascenseurs NV, ThyssenKrupp Ascenseurs Luxembourg Sàrl (Reprezentarea Uniunii Europene în fața instanțelor naționale — Articolele 282 CE și 335 TFUE — Cerere de daune interese ca urmare a prejudiciului cauzat Uniunii printr-o înțelegere — Articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene — Dreptul la un proces echitabil — Dreptul de acces la o instanță judecătorească — Egalitatea armelor — Articolul 16 din Regulamentul nr. 1/2003)

text:
               12.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 9/14

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 6 noiembrie 2012 (cerere de decizie preliminară formulată de Rechtbank van koophandel Brussel — Belgia) — Europese Gemeenschap/Otis NV, General Technic-Otis Sàrl, Kone Belgium NV, Kone Luxembourg Sàrl, Schindler NV, Schindler Sàrl, ThyssenKrupp Liften Ascenseurs NV, ThyssenKrupp Ascenseurs Luxembourg Sàrl
   (Cauza C-199/11) (1)

   (Reprezentarea Uniunii Europene în fața instanțelor naționale - Articolele 282 CE și 335 TFUE - Cerere de daune interese ca urmare a prejudiciului cauzat Uniunii printr-o înțelegere - Articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Dreptul la un proces echitabil - Dreptul de acces la o instanță judecătorească - Egalitatea armelor - Articolul 16 din Regulamentul nr. 1/2003)
   2013/C 9/20
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Rechtbank van koophandel Brussel

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Europese Gemeenschap

      Pârâte: Otis NV, General Technic-Otis Sàrl, Kone Belgium NV, Kone Luxembourg Sàrl, Schindler NV, Schindler Sàrl, ThyssenKrupp Liften Ascenseurs NV, ThyssenKrupp Ascenseurs Luxembourg Sàrl

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Rechtbank van koophandel Brussel — Interpretarea articolului 282 CE (actualmente articolul 335 TFUE) — Reprezentarea Uniunii Europene în fața instanțelor naționale — Cerere de daune interese — Norme aplicabile pentru introducerea de către instituții a unei astfel de cereri.

      Dispozitivul

               1.

               Dreptul Uniunii trebuie interpretat în sensul că, în împrejurări precum cele în discuție în cauza principală, nu se opune ca Uniunea Europeană să fie reprezentată de Comisia Europeană în fața unei instanțe naționale sesizate cu o acțiune în repararea prejudiciului cauzat Uniunii printr-o înțelegere sau printr-o practică interzisă de articolele 81 CE și 101 TFUE, care ar fi putut afecta anumite contracte de achiziții publice încheiate de diferite instituții și organe ale Uniunii, fără a fi necesar ca acestea din urmă să fi acordat Comisiei un mandat în acest scop.

               2.

               Articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene nu se opune ca Comisia Europeană să intenteze, în numele Uniunii Europene, în fața unei instanțe naționale, o acțiune în repararea prejudiciului suferit de Uniune ca urmare a unei înțelegeri sau a unei practici al cărei caracter contrar față de articolul 81 CE sau față de articolul 101 TFUE a fost constatat printr-o decizie a acestei instituții.

      (1)  JO C 219, 23.7.2011.


title: Cauza C-206/15 P: Recurs introdus la 14 aprilie 2015 de Sun Mark Ltd și de Bulldog Energy Drink Ltd împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 5 februarie 2015 în cauza T-78/13, Red Bull/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

text:
               8.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 48/7

         Recurs introdus la 14 aprilie 2015 de Sun Mark Ltd și de Bulldog Energy Drink Ltd împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 5 februarie 2015 în cauza T-78/13, Red Bull/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   (Cauza C-206/15 P)
   (2016/C 048/11)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurente: Sun Mark Ltd și Bulldog Energy Drink Ltd (reprezentant: A. Meskarian, Solicitor, S. Zaiwalla, Solicitor, T. Sampson, Barrister)

      Cealaltă parte din procedură: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   Prin Ordonanța din 24 noiembrie 2015, Curtea de Justiție (Camera a zecea) a declarat că recursul este inadmisibil.


title: Cauza F-1/14: Acțiune introdusă la 6 ianuarie 2014 — ZZ/Comisia

text:
               22.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 52/54

         Acțiune introdusă la 6 ianuarie 2014 — ZZ/Comisia
   (Cauza F-1/14)
   2014/C 52/108
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: F. Frabetti, avocat)

      Pârâtă: Comisia

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei EPSO de a nu admite reclamanta la faza de evaluare din cauza nivelului său de studii care nu ar corespunde unui ciclu complet de studii universitare de cel puțin trei ani atestat printr-o diploma, având legătură cu natura funcțiilor, sau unei formări/calificări profesionale având legătură cu natura funcțiilor și de nivel echivalent

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea Deciziei juriului din 3 octombrie 2013;

               —

               obligarea Comisiei la plata sumei de 1 000 de euro pentru prejudiciul moral suferit de reclamant,

               —

               pronunțarea cu privire la cheltuielile de judecată și la onorarii și, având în vedere caracterul de act cauzator de prejudiciu al deciziei de respingere a reclamantului, obligarea Comisiei la plata tuturor acestor cheltuieli.


title: Cauza T-384/16: Acțiune introdusă la 20 iulie 2016 – Tri Ocean Trading/Consiliul

text:
               5.9.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 326/30

         Acțiune introdusă la 20 iulie 2016 – Tri Ocean Trading/Consiliul
   (Cauza T-384/16)
   (2016/C 326/53)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Tri Ocean Trading (George Town, Cayman Islands) (reprezentanți: P. Saini, QC, R. Mehta, barrister și N. Sheikh, solicitor)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea, în măsura în care îl privește pe reclamant, Decizia (PESC) 2016/850 a Consiliului din 27 mai 2016 de modificare a Deciziei 2013/255/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei (JO L 141, p. 125);

               —

               anularea, în măsura în care îl privește pe reclamant, Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2016/840 al Consiliului privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 36/2012 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria (JO L 141, p. 30), și

               —

               obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe neîndeplinirea criteriului pentru includerea în anexa la decizia și la regulamentul atacate, după cum se precizează la articolul 28 alineatul (1) din Decizia 2013/255/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei (denumită în continuare „decizia inițială”) și la articolul 15 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (UE) al Consiliului nr. 36/2012 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria (denumit în continuare „regulamentul inițial”)

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea dreptului la apărare și a dreptului la protecție jurisdicțională efectivă

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe neîndeplinirea de către Consiliu a obligației de motivare, atât în decizia atacată, cât și în regulamentul atacat

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe restricția nejustificată și disproporționată adusă dreptului de proprietate al reclamantei, precum și dreptului la reputație al acesteia

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe o eroare vădită de apreciere


title: Cauza T-254/14: Acțiune introdusă la 18 aprilie 2014 – Warenhandelszentrum/OAPI – Baumarkt Max Bahr (NEW MAX)

text:
               24.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 194/31

         Acțiune introdusă la 18 aprilie 2014 – Warenhandelszentrum/OAPI – Baumarkt Max Bahr (NEW MAX)
   (Cauza T-254/14)
   2014/C 194/40
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Warenhandelszentrum Ltd. (Neu-Ulm, Germania) (reprezentant: F. Hirschel, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Baumarkt Max Bahr GmbH & Co. KG (Hamburg, Germania)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Camerei întâi a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 29 ianuarie 2014 în cauza R 2035/2012-1 și admiterea înregistrării mărcii reclamantei;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta

      Marca comunitară vizată: marca figurativă care cuprinde elementele verbale „NEW MAX” pentru produse și servicii din clasele 3, 5 și 37 – Cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 1 0 1 06  474

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca sau semnul invocat: marca figurativă care cuprinde elementul verbal „MAX” pentru servicii din clasa 35

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția

      Decizia camerei de recurs: anulează decizia diviziei de opoziție și respinge în întregime înregistrarea mărcii solicitate

      Motivele invocate: între mărcile în conflict nu există un risc de confuzie


title: Cauza F-76/15: Acțiune introdusă la 15 mai 2015 – ZZ/Consiliul

text:
               27.7.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 245/51

         Acțiune introdusă la 15 mai 2015 – ZZ/Consiliul
   (Cauza F-76/15)
   (2015/C 245/64)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentanți: J-N. Louis și N. de Montigny, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei biroului lichidator din Bruxelles prin care s-a respins cererea de prelungire a recunoașterii drept maladie bravă a bolii de care suferă fiul reclamantei și cererea de suportare în cuantum de 100 % a cheltuielilor medicale legate de aceasta

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei șefului Biroului lichidator din Bruxelles din 8 aprilie 2014 prin care s-a respins cererea de prelungire a recunoașterii drept maladie bravă a bolii de care suferă fiul reclamantei și cererea de suportare în cuantum de 100 % a cheltuielilor medicale legate de aceasta;

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-387/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Corte suprema di cassazione (Italia) la 28 iunie 2017 – Presidenza del Consiglio dei Ministri/Fallimento Traghetti del Mediterraneo SpA

text:
               9.10.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 338/3

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Corte suprema di cassazione (Italia) la 28 iunie 2017 – Presidenza del Consiglio dei Ministri/Fallimento Traghetti del Mediterraneo SpA
   (Cauza C-387/17)
   (2017/C 338/04)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Corte suprema di cassazione

      Părțile din procedura principală

      Recurentă: Presidenza del Consiglio dei Ministri

      Intimată: Fallimento Traghetti del Mediterraneo SpA

      Întrebările preliminare

   Se solicită Curții de Justiție a Uniunii Europene să răspundă la următoarele întrebări, [în împrejurările specifice cauzei principale privind o acțiune în despăgubire împotriva statului în calitatea sa de legiuitor ca urmare a acordării efective unei întreprinderi de navigație, în perioada 1976-1980 și în temeiul legii aceluiași stat membru (Legea nr. 684 din 1974), a unor subvenții care constituie ajutoare de stat în sensul articolului 87 alineatul (1) din Tratatul CE (ex-articolul 92 și în prezent articolul 107 TFUE), care nu au fost nici notificate, nici autorizate potrivit articolului 88 din Tratatul CE (ex-articolul 93 și în prezent articolul 108 TFUE), pe o piață care, la momentul respectiv, nu era liberalizată (cabotaj maritim)]:

               a)

               în vederea calificării ajutoarelor menționate (drept „existente” și, așadar, nu drept „noi”), se aplică, și în ce condiții, articolul 1 litera (b) punctul (v) din Regulamentul nr. 659/1999 (1), care prevede: „(v) ajutorul considerat ajutor existent deoarece se poate dovedi că, în momentul punerii în aplicare, nu reprezenta un ajutor și că a devenit ajutor ulterior, datorită evoluției pieței comune și fără să fi fost modificat de statul membru. Atunci când anumite măsuri devin ajutoare ca urmare a liberalizării unei activități în conformitate cu dreptul comunitar, astfel de măsuri nu sunt considerate ajutor existent după data fixată pentru liberalizare”, sau se aplică, și în ce condiții, principiul (având un conținut diferit formal de cel al dreptului pozitiv menționat mai sus) – enunțat de Tribunal în Hotărârea din 15 iunie 2000, Alzetta și alții/Comisia (T-298/97 și altele, EU:T:2000:151, punctul 143), confirmată, în ceea ce privește soluția care prezintă interes în speță, de Curtea de Justiție a Uniunii Europene prin Hotărârea din 29 aprilie 2004, Italia/Comisia (C-298/00 P, EU:C:2004:240, punctele 66-69) – potrivit căruia „[…] o schemă de ajutor instituită pe o piață inițial închisă concurenței trebuie considerată, la momentul liberalizării acestei piețe, drept o schemă de ajutor existentă, în măsura în care aceasta nu intra, la momentul instituirii sale, în domeniul de aplicare al articolului 92 alineatul (1) din tratat [ulterior articolul 87 alineatul (1)], aplicabil numai sectoarelor deschise concurenței, având în vedere condițiile enunțate de dispoziția menționată, referitoare la afectarea schimburilor comerciale dintre statele membre și la repercusiunile asupra concurenței”?

               b)

               indiferent de situație, de asemenea în vederea calificării ajutoarelor menționate mai sus, se aplică, și în ce condiții, articolul 1 litera (b) punctul (iv) din același Regulament nr. 659/1999, care prevede că este un ajutor „existent”„ajutorul considerat ajutor existent în temeiul articolului 15” – normă care, la rândul său, stabilește un termen de prescripție de 10 ani pentru recuperarea ajutorului acordat ilegal –, sau se aplică, și în ce condiții (similare sau nesimilare principiului enunțat de norma citată de drept pozitiv), principiile protecției încrederii legitime și securității juridice, afirmate în mod repetat de Curtea de Justiție a Uniunii Europene?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE (JO 1999, L 83, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 41).


title: Cauza C-42/11: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 5 septembrie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Cour d'Appel d'Amiens — Franța) — mandat european de arestare emis împotriva lui Joao Pedro Lopes Da Silva Jorge (Cooperare polițienească și judiciară în materie penală — Decizia cadru 2002/584/JAI — Mandatul european de arestare și procedurile de predare între statele membre — Articolul 4 punctul 6 — Motiv de neexecutare facultativă a mandatului european de arestare — Transpunere în dreptul intern — Persoană arestată resortisantă a statului membru emitent — Mandat european de arestare emis în scopul executării unei pedepse privative de libertate — Legislație a unui stat membru care rezervă facultatea neexecutării mandatului european de arestare cazului persoanelor căutate care au cetățenia statului respectiv)

text:
               27.10.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 331/5

      Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 5 septembrie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Cour d'Appel d'Amiens — Franța) — mandat european de arestare emis împotriva lui Joao Pedro Lopes Da Silva Jorge
      (Cauza C-42/11) (1)

      (Cooperare polițienească și judiciară în materie penală - Decizia cadru 2002/584/JAI - Mandatul european de arestare și procedurile de predare între statele membre - Articolul 4 punctul 6 - Motiv de neexecutare facultativă a mandatului european de arestare - Transpunere în dreptul intern - Persoană arestată resortisantă a statului membru emitent - Mandat european de arestare emis în scopul executării unei pedepse privative de libertate - Legislație a unui stat membru care rezervă facultatea neexecutării mandatului european de arestare cazului persoanelor căutate care au cetățenia statului respectiv)
      (2012/C 331/07)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Cour d'Appel d'Amiens

         Părțile din acțiunea principală

      Joao Pedro Lopes Da Silva Jorge

         Obiectul

      Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Cour d'appel d'Amiens — Interpretarea articolului 4 alineatul (6) din Decizia-cadru 2002/584/JAI a Consiliului din 13 iunie 2002 privind mandatul european de arestare și procedurile de predare între statele membre (JO L 190, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 6, p. 3) precum și a articolului 18 TFUE — Mandat european de arestare emis în scopul executării unei pedepse privative de libertate — Legislație a unui stat membru care rezervă facultatea neexecutării mandatului european de arestare la cazul persoanelor căutate care au cetățenia statului respectiv — Discriminare fondată pe cetățenie

         Dispozitivul

      Articolul 4 punctul 6 din Decizia cadru 2002/584/JAI a Consiliului din 13 iunie 2002 privind mandatul european de arestare și procedurile de predare între statele membre și articolul 18 TFUE trebuie interpretate în sensul că, deși un stat membru poate, în cadrul transpunerii articolului 4 punctul 6, să decidă să limiteze situațiile în care autoritatea judiciară națională de executare poate refuza să predea o persoană care se încadrează în domeniul de aplicare al acestei dispoziții, acesta nu poate exclude în mod absolut și automat din acest domeniu de aplicare resortisanții altor state membre care rămân sau sunt rezidenți pe teritoriul său, indiferent de legăturile pe care le au cu acesta din urmă.
      Instanța de trimitere, luând în considerare ansamblul dreptului intern și făcând aplicarea metodelor de interpretare recunoscute de acesta, trebuie să interpreteze dreptul național, în cea mai mare măsură cu putință, în lumina textului și a finalității Deciziei cadru 2002/584, pentru a garanta deplina efectivitate a acestei decizii cadru și pentru a ajunge la o soluție conformă cu finalitatea urmărită de aceasta.

         (1)  JO C 103, 2.4.2011.


title: Cauza T-825/14: Ordonanța Tribunalului din 9 iunie 2016 – IREPA/Comisia și Curtea de Conturi [„Acțiune în anulare — Pescuit — Programul național italian de colectare a datelor în sectorul pescuitului pentru perioada 2009-2010 — Recuperarea unei părți a avansurilor plătite reclamantei — Raport preliminar al Curții de Conturi — Act nesupus căilor de atac — Act pregătitor — Scrisori de informare prealabilă — Notă de debit — Articolul 263 al patrulea paragraf TFUE — Lipsa afectării directe — Inadmisibilitate”]

text:
               25.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 270/44

         Ordonanța Tribunalului din 9 iunie 2016 – IREPA/Comisia și Curtea de Conturi
   (Cauza T-825/14) (1)

   ([„Acțiune în anulare - Pescuit - Programul național italian de colectare a datelor în sectorul pescuitului pentru perioada 2009-2010 - Recuperarea unei părți a avansurilor plătite reclamantei - Raport preliminar al Curții de Conturi - Act nesupus căilor de atac - Act pregătitor - Scrisori de informare prealabilă - Notă de debit - Articolul 263 al patrulea paragraf TFUE - Lipsa afectării directe - Inadmisibilitate”])
   (2016/C 270/50)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamant: Istituto di ricerche economiche per la pesca e l’acquacoltura – IREPA Onlus (Salerne, Italia) (reprezentant: F. Tedeschini, avocat)

      Pârâte: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Moro, D. Nardi și K. Walkerová, agenți) și Curtea de Conturi a Uniunii Europene (reprezentanți: N. Scafarto și L. Massocchi, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și prin care se urmărește anularea deciziei care ar fi cuprinsă în nota de debit din 30 septembrie 2014 emisă de Comisie în scopul recuperării sumei de 458 347,35 euro, a raportului Curții de Conturi din 27 februarie 2013, a scrisorilor Comisiei din 12 iulie 2013 și din 6 august 2014 și a oricărui alt act prealabil, conex sau, în orice caz, subsecvent, chiar necunoscut, care afectează situația juridică patrimonială a reclamantului.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2)

               Istituto di ricerche economiche per la pesca e l’acquacoltura – IREPA Onlus suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană și de Curtea de Conturi a Uniunii Europene.

      (1)  JO C 65, 23.2.2015.


title: Cauza T-239/15: Acțiune introdusă la 15 mai 2015 – Cryo-Save/OAPI – MedSkin Solutions Dr. Suwelack (Cryo-Save)

text:
               20.7.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 236/44

         Acțiune introdusă la 15 mai 2015 – Cryo-Save/OAPI – MedSkin Solutions Dr. Suwelack (Cryo-Save)
   (Cauza T-239/15)
   (2015/C 236/59)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Cryo-Save AG (Freienbach, Elveția) (reprezentant: C. Onken, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: MedSkin Solutions Dr. Suwelack AG (Billerbeck, Germania)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Titularul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca comunitară verbală „Cryo-Save” – marca comunitară nr. 4 625 216

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de declarare a nulității

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a OAPI din 3 martie 2015 în cauza R 2567/2013-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               modificarea deciziei atacate în sensul anulării deciziei diviziei de anulare din 30 octombrie 2013 și respingerii cererii de decădere din drepturile asupra mărcii comunitare nr. 4 625 216;
               cu titlu subsidiar, anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 56 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009 coroborat cu norma 37 litera (b) punctul (iv) din Regulamentul nr. 2868/95;

               —

               încălcarea articolului 51 alineatul (1) litera (a)din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-473/12: Hotﾃrârea Curții (Camera a treia) din 7 noiembrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour constitutionnelle — Belgia) — Institut professionnel des agents immobiliers (IPI)/Geoffrey Englebert, Immo 9 SPRL, Grégory Francotte [Prelucrarea datelor cu caracter personal — Directiva 95/46/CE — Articolele 10 și 11 — Obligația de informare — Articolul 13 alineatul (1) literele (d) și (g) — Excepții — Domeniul de aplicare al excepțiilor — Detectivi particulari care acționează pentru organismul de control al unei profesii reglementate — Directiva 2002/58/CE — Articolul 15 alineatul (1)]

text:
               11.1.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 9/13

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 7 noiembrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour constitutionnelle — Belgia) — Institut professionnel des agents immobiliers (IPI)/Geoffrey Englebert, Immo 9 SPRL, Grégory Francotte
   (Cauza C-473/12) (1)

   (Prelucrarea datelor cu caracter personal - Directiva 95/46/CE - Articolele 10 și 11 - Obligația de informare - Articolul 13 alineatul (1) literele (d) și (g) - Excepții - Domeniul de aplicare al excepțiilor - Detectivi particulari care acționează pentru organismul de control al unei profesii reglementate - Directiva 2002/58/CE - Articolul 15 alineatul (1))
   2014/C 9/19
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour constitutionnelle

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Institut professionnel des agents immobiliers (IPI)

      Pârâți: Geoffrey Englebert, Immo 9 SPRL, Grégory Francotte

      cu participarea: Union professionnelle nationale des détectives privés de Belgique (UPNDP), Association professionnelle des inspecteurs et experts d’assurances ASBL (APIEA), Conseil des ministres

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Cour constitutionnelle (Belgia) — Interpretarea articolului 11 alineatul (1) și a articolului 13 alineatul (1) literele (d) și (g) din Directiva 95/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 24 octombrie 1995 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și libera circulație a acestor date (JO L 281, p. 31, Ediție specială, 13/vol. 17, p. 10), precum și a articolului 6 alineatul (3) TUE — Armonizare completă ? — Posibilitatea unui stat membru de a prevedea o limitare sau o excepție de la obligația de informare imediată a persoanei vizate — Întinderea excepției de la această obligație — Includerea activităților profesionale ale detectivilor privați — În cazul unui răspuns negativ, compatibilitatea articolului 13 din Directiva 95/46/CE cu articolul 6 alineatul (3) TUE, mai precis cu principiul egalității și nediscriminării.

      Dispozitivul

   Articolul 13 alineatul (1) din Directiva 95/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 24 octombrie 1995 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și libera circulație a acestor date trebuie interpretat în sensul că statele membre nu au obligația, ci facultatea de a transpune în dreptul lor național una sau mai multe dintre excepțiile pe care le prevede de la obligația de informare a persoanelor vizate despre prelucrarea datelor cu caracter personal ale acestora.
   Activitatea de detectiv particular care acționează în numele unui organism profesional în scopul cercetării încălcărilor deontologiei unei profesii reglementate, în speță cea de agent imobiliar, intră sub incidența excepției prevăzute la articolul 13 alineatul (1) litera (d) din Directiva 95/46.

      (1)  JO C 26, 26.1.2013.


title: Cauza F-131/15: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 19 iulie 2016 – Stips/Comisia (Funcție publică – Agent temporar remunerat din creditele pentru cercetare și investiții – Articolul 2 litera (d) din RACA – Contract pe durată nedeterminată – Reîncadrare în gradul superior – Exercițiul de reîncadrare 2013 – Închiderea exercițiului după 1 ianuarie 2014 – Intrarea în vigoare a Regulamentului nr. 1023/2013 – Modalități de acces la gradul AD 13 – Aplicarea, prin analogie, a articolului 45 alineatul (1) și a anexei I secțiunea A punctul 1 din statut – Refuzul reîncadrării unui agent temporar cu gradul AD 12 – Vocație la reîncadrare – Principiile securității juridice și neretroactivității – Dreptul la bună administrare)

text:
               3.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 364/38

      Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 19 iulie 2016 – Stips/Comisia
      (Cauza F-131/15) (1)

      ((Funcție publică - Agent temporar remunerat din creditele pentru cercetare și investiții - Articolul 2 litera (d) din RACA - Contract pe durată nedeterminată - Reîncadrare în gradul superior - Exercițiul de reîncadrare 2013 - Închiderea exercițiului după 1 ianuarie 2014 - Intrarea în vigoare a Regulamentului nr. 1023/2013 - Modalități de acces la gradul AD 13 - Aplicarea, prin analogie, a articolului 45 alineatul (1) și a anexei I secțiunea A punctul 1 din statut - Refuzul reîncadrării unui agent temporar cu gradul AD 12 - Vocație la reîncadrare - Principiile securității juridice și neretroactivității - Dreptul la bună administrare))
      (2016/C 364/46)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Adolf Stips (Besozzo, Italia) (reprezentanți: S. Orlandi și T. Martin, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Berscheid și C. Berardis-Kayser, agenți)

         Obiectul

      Cerere de anulare a deciziei Comisiei de a nu îl reîncadra pe reclamant în gradul AD13 în temeiul exercițiului de reîncadrare 2013.

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează decizia din 21 ianuarie 2015, prin care Comisia Europeană nu l-a reîncadrat pe domnul Adolf Stips în gradul AD 13 în temeiul exercițiului de reîncadrare 2013.

                  2)

                  Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligată să suporte cheltuielile de judecată efectuate de domnul Stips.

         (1)  JO C 414, 14.12.2015, p. 45.


title: Cauza T-746/16: Acțiune introdusă la 28 octombrie 2016 – Andreassons Åkeri și alții/Comisia

text:
               6.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/34

         Acțiune introdusă la 28 octombrie 2016 – Andreassons Åkeri și alții/Comisia
   (Cauza T-746/16)
   (2017/C 038/47)
   Limba de procedură: suedeza

      Părțile

      Reclamante: Andreassons Åkeri i Veddige AB (Veddige, Suedia), Luke Transport AB (Laholm, Suedia), Zimit Transportförmedling AB i konkurs (Veddige) (reprezentanți: A. Broch și C. M. von Quitzow)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei [Ares (2016) 4309876] a Comisiei din 10 august 2016 de închidere a cazului „EU-Pilot” nr. 7504/15/EMPL

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv: reclamantele au angajat, pe baza unor contracte de drept civil, lucrători independenţi polonezi ale căror activităţi comerciale sunt înregistrate în Polonia, care au furnizat ulterior servicii reclamantelor. După prestarea serviciilor contractate, lucrătorii s-au întors în Polonia, ţară în care au reşedinţa potrivit dreptului securităţii sociale. Ulterior, în urma unui control special (control fiscal), Skatteverket (Administraţia Fiscală) din Suedia a impus reclamantelor plata la asigurările sociale suedeze a contribuţiilor datorate de angajator pentru lucrătorii independenţi polonezi şi le-a aplicat acestora sancţiuni financiare speciale. Aceasta contravine Regulamentului (CEE) nr. 574/72 al Consiliului, care a fost înlocuit de Regulamentul (CE) nr. 987/2009 al Parlamentului European şi al Consiliului.

               2.

               Al doilea motiv: în temeiul articolului 4 din Regulamentul nr. 574/72, care era aplicabil la data aderării Suediei la Uniunea Europeană, guvernul suedez a desemnat Försäkringskassan (Agenţia de Asigurări Sociale) drept autoritatea suedeză competentă pentru aspectele privind dreptul securităţii sociale în ceea ce priveşte implementarea normelor din dreptul Uniunii relevante în speţă. Cu toate acestea, potrivit dreptului naţional suedez, Skatteverket este cea care asigură colectarea contribuţiilor la asigurările sociale datorate de angajator.

               3.

               Al treilea motiv: contribuţiile la asigurările sociale au fost încasate de două ori, aspect pe care regulamentele în discuţie urmăresc în mod special să îl evite.

               4.

               Al patrulea motiv: este necesar ca persoana fizică să fie înregistrată la Försäkringskassan astfel încât contribuţiile datorate de angajator în Suedia să poată fi colectate în ceea ce îi priveşte pe lucrătorii independenţi polonezi. Skatteverket nu a verificat dacă situaţia se prezenta astfel. Faptul că, potrivit celor de mai sus, contribuţiile la asigurările sociale sunt colectate fără a fi atribuite unei persoane determinate, astfel cum este cazul în unele state membre, trebuie considerat contrar dreptului Uniunii Europene.