title: Cauza C-103/16: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 22 februarie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Superior de Justicia de Cataluña – Spania) – Jessica Porras Guisado/Bankia SA și alții [Trimitere preliminară — Politică socială — Directiva 92/85/CEE — Măsuri pentru promovarea îmbunătățirii securității și a sănătății la locul de muncă în cazul lucrătoarelor gravide, care au născut de curând sau care alăptează — Articolul 2 litera (a) — Articolul 10 punctele 1-3 — Interzicerea concedierii unei lucrătoare în perioada de la începutul sarcinii până la terminarea concediului de maternitate — Domeniu de aplicare — Cazuri speciale care nu au legătură cu starea lucrătoarei în cauză — Directiva 98/59/CE — Concedieri colective — Articolul 1 alineatul (1) litera (a) — Motive fără legătură cu persoana lucrătorului — Lucrătoare gravidă concediată în cadrul unei concedieri colective — Motivarea concedierii — Prioritate la menținerea locului de muncă al lucrătoarei — Prioritate la redistribuire]

text:
               16.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 134/3

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 22 februarie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Superior de Justicia de Cataluña – Spania) – Jessica Porras Guisado/Bankia SA și alții
   (Cauza C-103/16) (1)

   ([Trimitere preliminară - Politică socială - Directiva 92/85/CEE - Măsuri pentru promovarea îmbunătățirii securității și a sănătății la locul de muncă în cazul lucrătoarelor gravide, care au născut de curând sau care alăptează - Articolul 2 litera (a) - Articolul 10 punctele 1-3 - Interzicerea concedierii unei lucrătoare în perioada de la începutul sarcinii până la terminarea concediului de maternitate - Domeniu de aplicare - Cazuri speciale care nu au legătură cu starea lucrătoarei în cauză - Directiva 98/59/CE - Concedieri colective - Articolul 1 alineatul (1) litera (a) - Motive fără legătură cu persoana lucrătorului - Lucrătoare gravidă concediată în cadrul unei concedieri colective - Motivarea concedierii - Prioritate la menținerea locului de muncă al lucrătoarei - Prioritate la redistribuire])
   (2018/C 134/04)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Tribunal Superior de Justicia de Cataluña

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Jessica Porras Guisado

      Pârâte: Bankia SA, Sección Sindical de Bankia de CCOO, Sección Sindical de Bankia de UGT, Sección Sindical de Bankia de ACCAM, Sección Sindical de Bankia de SATE, Sección Sindical de Bankia de CSICA, Fondo de Garantía Salarial (Fogasa)

      cu participarea: Ministerio Fiscal

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 10 punctul 1 din Directiva 92/85/CEE a Consiliului din 19 octombrie 1992 privind introducerea de măsuri pentru promovarea îmbunătățirii securității și a sănătății la locul de muncă în cazul lucrătoarelor gravide, care au născut de curând sau care alăptează [a zecea directivă specială în sensul articolului 16 alineatul (1) din Directiva 89/391/CEE] trebuie interpretat în sensul că nu se opune unei reglementări naționale care permite concedierea unei lucrătoare gravide ca urmare a unei concedieri colective, în sensul articolului 1 alineatul (1) litera (a) din Directiva 98/59/CE a Consiliului din 20 iulie 1998 privind apropierea legislațiilor statelor membre cu privire la concedierile colective.

               2)

               Articolul 10 punctul 2 din Directiva 92/85 trebuie interpretat în sensul că nu se opune unei reglementări naționale care permite angajatorului să concedieze o lucrătoare gravidă în cadrul unei concedieri colective, fără a-i furniza alte motive decât cele care justifică această concediere colectivă, în măsura în care sunt indicate criteriile obiective care au fost reținute pentru a desemna lucrătorii care urmează a fi concediați.

               3)

               Articolul 10 punctul 1 din Directiva 92/85 trebuie interpretat în sensul că această dispoziție se opune unei reglementări naționale care nu interzice, în principiu, concedierea cu titlu preventiv a unei lucrătoare gravide, care a născut de curând sau care alăptează și care prevede exclusiv nulitatea acestei concedieri atunci când ea este ilegală, cu titlu de reparație.

               4)

               Articolul 10 punctul 1 din Directiva 92/85 trebuie interpretat în sensul că nu se opune unei reglementări naționale care, în cadrul unei concedieri colective, în sensul Directivei 98/59, nu prevede nici o prioritate la menținerea locurilor de muncă, nici o prioritate la redistribuire, aplicabile prealabil acestei concedieri, pentru lucrătoarele gravide, care au născut de curând sau care alăptează, fără a fi exclusă însă posibilitatea statelor membre de a garanta o protecție mai ridicată lucrătoarelor gravide, care au născut de curând sau care alăptează.

      (1)  JO C 165, 10.5.2016


title: Cauza C-658/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Okręgowy w Gorzowie Wielkopolskim (Polonia) la 24 noiembrie 2017 – WB

text:
               16.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 134/12

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Okręgowy w Gorzowie Wielkopolskim (Polonia) la 24 noiembrie 2017 – WB
   (Cauza C-658/17)
   (2018/C 134/16)
   Limba de procedură: polona

      Instanța de trimitere

   Sąd Okręgowy w Gorzowie Wielkopolskim

      Reclamantul din litigiul principal

   WB

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 46 alineatul (3) litera (b) coroborat cu articolul 39 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 650/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 4 iulie 2012 privind competența, legea aplicabilă, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești și acceptarea și executarea actelor autentice în materie de succesiuni și privind crearea unui certificat european de moștenitor (1) trebuie interpretat în sensul că emiterea unui atestat privind o hotărâre judecătorească în materie de succesiuni, al cărui formular constituie anexa 1 la Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1329/2014 al Comisiei din 9 decembrie 2014 de stabilire a formularelor menționate în Regulamentul (UE) nr. 650/2012 (2), este permisă și în cazul unor hotărâri prin care se atestă calitatea de moștenitor, dar care nu sunt (nici în parte) executorii?

               2)

               Articolul 3 alineatul (1) litera (g) din Regulamentul nr. 650/2012 trebuie interpretat în sensul că un act de confirmare a succesiunii întocmit de un notar pe baza unei cereri necontencioase formulate de toate părțile la o procedură succesorală, care are aceleași efecte juridice ca cele ale unei ordonanțe definitive privind succesiunea – precum un act de confirmare a succesiunii întocmit de un notar polonez – constituie o hotărâre în sensul acestei dispoziții?
               În consecință,
               articolul 3 alineatul (2) prima teză din Regulamentul nr. 650/2012 trebuie interpretat în sensul că notarul care întocmește un asemenea act de confirmare a succesiunii trebuie să fie calificat drept instanță judecătorească în sensul dispoziției sus-menționate?

               3)

               Articolul 3 alineatul (2) a doua teză din Regulamentul nr. 650/2012 trebuie interpretat în sensul că notificarea efectuată de un stat membru conform articolului 79 din regulament are natură informativă și nu condiționează calificarea drept instanță judecătorească a unui profesionist din domeniul juridic competent în materie de succesiuni care exercită atribuții judiciare în sensul articolului 3 alineatul (2) prima teză din regulament, dacă acesta îndeplinește condițiile rezultate din ultima dispoziție menționată?

               4)

               În cazul unui răspuns negativ la întrebarea 1, 2 sau 3:
               articolul 3 alineatul (1) litera (i) din Regulamentul nr. 650/2012 trebuie interpretat în sensul că o calificare a unui instrument procedural național care atestă calitatea de moștenitor, precum actul polonez de confirmare a succesiunii, drept o hotărâre în sensul articolului 3 alineatul (1) litera (g) din Regulamentul nr. 650/2012 exclude calificarea acestuia drept act autentic?

               5)

               În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea 4:
               articolul 3 alineatul (1) litera (i) din Regulamentul nr. 650/2012 trebuie interpretat în sensul că un act de confirmare a succesiunii întocmit de notar pe baza unei cereri necontencioase formulate de toate părțile la o procedură succesorală – precum un act de confirmare a succesiunii întocmit de un notar polonez – constituie un act autentic în sensul acestei dispoziții?

      (1)  JO L 201, p. 107.

      (2)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1329/2014 al Comisiei din 9 decembrie 2014 de stabilire a formularelor menționate în Regulamentul (UE) nr. 650/2012 al Parlamentului European și al Consiliului privind competența, legea aplicabilă, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești și acceptarea și executarea actelor autentice în materie de succesiuni și privind crearea unui certificat european de moștenitor (JO L 359, p. 30).


title: Cauza C-326/16 P: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 21 februarie 2018 – LL/Parlamentul European (Recurs — Acțiune în anulare — Articolul 263 al șaselea paragraf TFUE — Admisibilitate — Termen de introducere a acțiunii — Calcul — Fost membru al Parlamentului European — Decizie privind recuperarea indemnizației de asistență parlamentară — Normele de aplicare a Statutului deputaților în Parlament — Articolul 72 — Procedură de contestare în cadrul Parlamentului — Notificarea deciziei cauzatoare de prejudicii — Trimitere poștală recomandată care nu a fost ridicată de destinatarul său)

text:
               16.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 134/4

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 21 februarie 2018 – LL/Parlamentul European
   (Cauza C-326/16 P) (1)

   ((Recurs - Acțiune în anulare - Articolul 263 al șaselea paragraf TFUE - Admisibilitate - Termen de introducere a acțiunii - Calcul - Fost membru al Parlamentului European - Decizie privind recuperarea indemnizației de asistență parlamentară - Normele de aplicare a Statutului deputaților în Parlament - Articolul 72 - Procedură de contestare în cadrul Parlamentului - Notificarea deciziei cauzatoare de prejudicii - Trimitere poștală recomandată care nu a fost ridicată de destinatarul său))
   (2018/C 134/05)
   Limba de procedură: lituaniana

      Părțile

      Recurent: LL (reprezentant: J. Petrulionis, advokatas)

      Cealaltă parte din procedură: Parlamentul European (reprezentanți: G. Corstens și S. Toliušis, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Ordonanța Tribunalului Uniunii Europene din 19 aprilie 2016, LL/Parlamentul (T-615/15, nepublicată, EU:T:2016:432).

               2)

               Trimite cauza Tribunalului Uniunii Europene pentru ca acesta să se pronunțe asupra fondului.

               3)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.

      (1)  JO C 343, 19.9.2016.


title: Cauza T-764/17: Acțiune introdusă la 22 noiembrie 2017 – Autoridad Portuaria de Vigo/Comisia

text:
               16.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 134/21

         Acțiune introdusă la 22 noiembrie 2017 – Autoridad Portuaria de Vigo/Comisia
   (Cauza T-764/17)
   (2018/C 134/29)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Autoridad Portuaria de Vigo (Vigo, Spania) (reprezentant: J. Costas Alonso, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea rectificării Regulamentului (CE) nr. 853/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 de stabilire a unor norme specifice de igienă care se aplică alimentelor de origine animală (JO 2004, L 139, p. 55, rectificare în JO 2004, L 226, p. 22, Ediție specială, 03/vol. 56, p. 71), publicată în
                     Jurnalul Oficial al Uniunii Europene L 243 din 21 septembrie 2017;

               —

               anularea rectificării Regulamentului (CE) nr. 854/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 de stabilire a normelor specifice de organizare a controalelor oficiale privind produsele de origine animală destinate consumului uman (JO 2004, L 139, p. 206, rectificare în JO 2004, L 226, p. 83, Ediție specială, 03/vol. 56, p. 132), publicată în
                     Jurnalul Oficial al Uniunii Europene L 243 din 21 septembrie 2017.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta arată următoarele:

               1.

               Atrage atenția asupra consimțământului implicit al Comisiei pentru aplicarea divergentă a normelor de import al produselor de origine animală de către statele membre în cazuri foarte specifice, cum sunt containerele de produse pescărești congelate provenite din China, fapt care are un impact negativ asupra concurenței loiale între statele membre.

               2.

               Principala problemă identificată privește importul de produse de origine animală și cerința așa-numită a „listei duble” a navelor aprovizionate din unități din state terțe.

               3.

               Un operator al unei întreprinderi alimentare care importă produse de origine animală provenite din afara Comunității poate importa produse pescărești dintr-o țară terță numai dacă figurează în listă atât țara terță în discuție de unde se trimite produsul, cât și unitatea din care a fost expediat produsul și în care a fost obținut sau preparat produsul.


title: Cauza T-98/18: Acțiune introdusă la 20 februarie 2018 – Multifit Tiernahrungs/EUIPO (MULTIFIT)

text:
               16.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 134/33

         Acțiune introdusă la 20 februarie 2018 – Multifit Tiernahrungs/EUIPO (MULTIFIT)
   (Cauza T-98/18)
   (2018/C 134/48)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Multifit Tiernahrungs GmbH (Krefeld, Germania) (reprezentanți: N. Weber, și L. Thiel, avocaţi)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „MULTIFIT” – cererea de înregistrare nr. 15 996 291

      Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 15/11/2017 în cauza R 846/2017-1

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               Încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 2017/1001.


title: Cauza T-99/18: Acțiune introdusă la 19 februarie 2018 – Stamatopoulos/ENISA

text:
               16.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 134/34

         Acțiune introdusă la 19 februarie 2018 – Stamatopoulos/ENISA
   (Cauza T-99/18)
   (2018/C 134/49)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Grigorios Stamatopoulos (Atena, Grecia) (reprezentant: S. Pappas, avocat)

      Pârâtă: Agenția Uniunii Europene pentru Securitatea Rețelelor și a Informațiilor (ENISA)

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei echipei de resurse umane a ENISA din 25/07/2017, prin care a fost respinsă candidatura reclamantului la postul de șef al unității Finanțe și achiziții din cadrul ENISA în temeiul anunțului pentru ocuparea unui post vacant „ENISA-TA16-AD-2017-03”, astfel încât Agenția să repete evaluarea candidaturii reclamantului într-un mod echitabil și transparent;

               —

               obligarea pârâtei la repararea prejudiciului moral suferit de reclamant ca urmare a nelegalităților care viciază actul atacat, în cuantum de cel puțin cinci mii (5 000) de euro și

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a cheltuielilor de judecată efectuate de reclamant în prezenta procedură.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă trei motive.

               1.

               Prin intermediul primului motiv, reclamantul susține că actul atacat încalcă obligația de motivare a pârâtei, întrucât nu este motivat suficient în ceea ce privește respingerea candidaturii sale. În timp ce ENISA i-a furnizat reclamantului punctajul său pentru fiecare criteriu de selecție și punctajul său total, evaluarea tuturor candidaților a fost de natură comparativă și astfel punctele acordate fiecărui candidat au fost rezultatul unei asemenea analize comparative. Prin urmare, reclamantul susține că, având în vedere faptul că ENISA nu i-a comunicat o motivare specifică în ceea ce privește punctele acordate acestuia pentru fiecare criteriu de selecție, inclusiv avantajele comparative ale candidaților selecționați care au avansat în etapa interviurilor și a testelor, aceasta nu a o furnizat o motivare suficientă care să îi permită reclamantului să aprecieze dacă actul care îl lezează era întemeiat și dacă era oportună introducerea unei acțiuni în fața Tribunalului și, în al doilea rând, să permită Tribunalului să își exercite controlul cu privire la legalitatea actului.

               2.

               Prin intermediul celui de al doilea motiv, reclamantul susține că evaluarea de către Comitetul de selecție a abilităților sale a fost afectată de o eroare vădită de apreciere, în special în ceea ce privește evaluarea criteriilor de selecție: „foarte bune capacități organizatorice, rigurozitate și capacitatea de a analiza, a compila și a sintetiza informații financiare complexe”; „excelente capacități de negociere și de soluționare a problemelor”; „bună capacitate de a gestiona persoane și conflicte”; „competențe solide de comunicare în limba engleză, atât oral, cât și în scris” și „capacitatea de a rămâne eficace în condițiile unui volum mare de muncă și de a respecta termenele-limită programatice în mod consecvent, indiferent de schimbările mediului de lucru”.

               3.

               Prin intermediul celui de al treilea motiv, reclamantul susține că actul atacat încalcă principiile egalității de tratament și transparenței, întrucât pragul stabilit de Comitetul de selecție pentru candidații care avansează la etapa interviurilor și a testelor a fost determinat într-un mod arbitrar și nelegal. Reclamantul susține că anunțul pentru ocuparea unui post vacant nu conținea nicio condiție privind momentul în care se va stabili pragul și criteriile pe care Comitetul de selecție le va lua în considerare pentru determinarea acestuia. Prin urmare, Comitetul de selecție nu a motivat deloc problema modului în care a determinat nivelul acestuia și l-a comunicat candidaților abia după încheierea evaluării.

               4.

               În sfârșit, având în vedere nelegalitățile de mai sus, reclamantul solicită despăgubiri pentru prejudiciul moral pe care l-a suferit ca urmare a participării la procedura viciată și nelegală și a lipsei unei justificări a respingerii sale, ceea ce nu poate fi considerat decât ca o lipsă totală de respect față de acesta și o încălcare a dreptului său la o procedură echitabilă.


title: Cauza T-77/18: Acțiune introdusă la 12 februarie 2018 – VE/ESMA

text:
               16.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 134/26

         Acțiune introdusă la 12 februarie 2018 – VE/ESMA
   (Cauza T-77/18)
   (2018/C 134/37)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: VE (reprezentanți: L. Levi și N. Flandin, avocați)

      Pârâtă: Autoritatea Europeană pentru Valori Mobiliare și Piețe (ESMA)

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               declararea prezentei acțiuni ca fiind admisibilă și fondată;

               —

               anularea raportului de evaluare a reclamantului pentru anul 2016, în măsura în care evaluează performanța reclamantului ca fiind „nesatisfăcătoare”;

               —

               precum și, în măsura în care este necesar, anularea deciziei ESMA din 6 noiembrie 2017 prin care se respinge reclamația introdusă de reclamant;

               —

               obligarea la repararea prejudiciului moral suferit de reclamant, evaluat ex aequo et bono la 10 000 de euro; și

               —

               obligarea la rambursarea tuturor cheltuielilor de judecată efectuate de avocații săi în cadrul prezentei acțiuni.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe faptul că ghidul de evaluare a fost adoptat de ESMA fără consultarea prealabilă a Comitetului pentru personal, în conformitate cu articolul 110 din Statutul funcționarilor.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 43 primul paragraf din Statutul funcționarilor și a ghidului de evaluare, întrucât pârâta a săvârșit mai multe erori vădite de apreciere:

                           —

                           erori vădite de apreciere referitoare la activitățile principale ale reclamantului în ceea ce privește criteriile „eficiență”, „competență” și „conduită”; și

                           —

                           erori de apreciere săvârșite de pârâtă în ceea ce priveşte celelalte activități ale reclamantului.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea obligației de diligență și a principiului bunei administrări în ceea ce privește problemele de sănătate ale reclamantului și în ceea ce privește lipsa îndrumării acordate reclamantului, condițiile de muncă nefavorabile și absența unor formări adecvate.


title: Cauza C-396/16: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 22 februarie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Vrhovno sodišče Republike Slovenije – Slovenia) – T-2, družba za ustvarjanje, razvoj in trženje elektronskih komunikacij in opreme, d.o.o. (în faliment)/Republika Slovenija [Trimitere preliminară — Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (TVA) — Directiva 2006/112/CE — Articolele 184 și 185 — Regularizarea deducerii taxei achitate în amonte — Modificarea factorilor utilizați la stabilirea sumei de dedus — Noțiunea „operațiuni rămase total sau parțial neachitate” — Incidența unei decizii de omologare a concordatului preventiv care are autoritate de lucru judecat]

text:
               16.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 134/7

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 22 februarie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Vrhovno sodišče Republike Slovenije – Slovenia) – T-2, družba za ustvarjanje, razvoj in trženje elektronskih komunikacij in opreme, d.o.o. (în faliment)/Republika Slovenija
   (Cauza C-396/16) (1)

   ([Trimitere preliminară - Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (TVA) - Directiva 2006/112/CE - Articolele 184 și 185 - Regularizarea deducerii taxei achitate în amonte - Modificarea factorilor utilizați la stabilirea sumei de dedus - Noțiunea „operațiuni rămase total sau parțial neachitate” - Incidența unei decizii de omologare a concordatului preventiv care are autoritate de lucru judecat])
   (2018/C 134/08)
   Limba de procedură: slovena

      Instanța de trimitere

   Vrhovno sodišče Republike Slovenije

      Părțile din procedura principală

      Recurentă: T-2, družba za ustvarjanje, razvoj in trženje elektronskih komunikacij in opreme, d.o.o. (în faliment)

      Intimată: Republika Slovenija

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 185 alineatul (1) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie interpretat în sensul că reducerea obligațiilor unui debitor, care rezultă din rămânerea definitivă a omologării unui concordat, constituie o modificare a factorilor utilizați la stabilirea sumei de dedus, în sensul acestei dispoziții.

               2)

               Articolul 185 alineatul (2) primul paragraf din Directiva 2006/112 trebuie interpretat în sensul că reducerea obligațiilor unui debitor care rezultă din rămânerea definitivă a omologării unui concordat nu constituie o operațiune rămasă total sau parțial neachitată care nu dă naștere unei regularizări a deducerii efectuate inițial, în măsura în care această reducere este definitivă, ceea ce este, însă, de competența instanței de trimitere să verifice.

               3)

               Articolul 185 alineatul (2) al doilea paragraf din Directiva 2006/112 trebuie interpretat în sensul că, pentru a pune în aplicare posibilitatea prevăzută de această dispoziție, un stat membru nu are obligația să prevadă în mod expres o obligație de regularizare a deducerilor în cazul operațiunilor rămase total sau parțial neachitate.

      (1)  JO C 335, 12.9.2016.


title: Cauza C-698/17 P: Recurs introdus la 13 decembrie 2017 de Toni Klement împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 10 octombrie 2017 în cauza T-211/14 RENV, Toni Klement/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

text:
               16.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 134/13

         Recurs introdus la 13 decembrie 2017 de Toni Klement împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 10 octombrie 2017 în cauza T-211/14 RENV, Toni Klement/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)
   (Cauza C-698/17 P)
   (2018/C 134/17)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurent: Toni Klement (reprezentant: J. Weiser, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Concluziile recurentului

   Recurentul solicită Curții:

               —

               anularea Hotărârii atacate, pronunțată de Tribunalul la 10 octombrie 2017 în cauza T-211/14 RENV;

               —

               obligarea celeilalte părți din procedură la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Recurentul invocă în esență două motive.
   Prin intermediul primului motiv, recurentul susține că motivarea cu privire la caracterul distinctiv care a fost recunoscut mărcii tridimensionale este insuficientă. Hotărârea atacată nu furnizează nicio explicație cu privire la motivul pentru care marca tridimensională în litigiu are un caracter distinctiv deosebit de accentuat în pofida faptului că forma sa nu face decât să răspundă unor necesități de ordin tehnic. În consecință, hotărârea nu este motivată în mod clar și comprehensibil în ceea ce privește un aspect esențial, fiind deci afectată de o eroare de drept.
   Prin intermediul celui de al doilea motiv, recurentul susține că motivarea hotărârii atacate, în care se reține caracterul distinctiv al elementului verbal „Bullerjan”, adăugat la marca în litigiu în cursul utilizării acesteia, este contradictorie și insuficientă. Hotărârea atacată nu cuprinde nicio indicație cu privire la caracterul distinctiv pe care pe care Tribunalul l-a recunoscut elementului verbal adăugat. În lipsa stabilirii caracterului distinctiv al elementului adăugat nu este posibil să se aprecieze în ce măsură caracterul distinctiv al mărcii a fost influențat de elementul respectiv. Recurentul mai arată că hotărârea atacată este contradictorie în această privință. Pe de o parte, Tribunalul a considerat că elementul verbal facilitează stabilirea originii comerciale a produselor, iar, pe de altă parte, a reținut că elementul respectiv nu are niciun efect asupra mărcii tridimensionale în discuție. Facilitarea stabilirii originii comerciale și lipsa de efecte asupra caracterului distinctiv se exclud însă reciproc.
   Prin intermediul celui de al treilea motiv, recurentul susține că pentru stabilirea caracterului distinctiv al mărcii în litigiu s-a aplicat un criteriu juridic incorect. Pentru a se stabili caracterul distinctiv al unei mărci tridimensionale, forma protejată trebuie să fie comparată cu formele disponibile pe piață. Tribunalul și-a întemeiat însă raționamentul nu pe formele disponibile, ci pe „forma unui cuptor în general”. Or, o astfel de formă obișnuită nu există.


title: Cauza T-79/18: Acțiune introdusă la 9 februarie 2018 – Bekat/EUIPO – Borbet (ARBET)

text:
               16.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 134/27

         Acțiune introdusă la 9 februarie 2018 – Bekat/EUIPO – Borbet (ARBET)
   (Cauza T-79/18)
   (2018/C 134/38)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamant: Arif Oliver Bekat (Esslingen, Germania) (reprezentant: P. Kohl, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Borbet GmbH (Hallenberg, Germania)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: reclamantul

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă care cuprinde elementul verbal „ARBET” – Cerere de înregistrare a mărcii nr. 14 320 915

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 6.12.2017 în cauza R 1117/2017-4

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate şi respingerea acţiunii intervenientei împotriva deciziei diviziei de opoziţie din 30 martie 2017;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor suportate în faţa camerei de recurs.

      Motivul invocat

               —

               Încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 2017/1001.


title: Cauzele conexate C-398/16 și C-399/16: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 22 februarie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Hoge Raad der Nederlanden – Țările de Jos) – X BV (C-398/16), X NV (C-399/16)/Staatssecretaris van Financiën (Trimitere preliminară — Articolele 49 și 54 TFUE — Libertatea de stabilire — Legislație fiscală — Impozit pe profit — Avantaje legate de constituirea unei entități fiscale unice — Excluderea grupurilor transfrontaliere)

text:
               16.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 134/7

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 22 februarie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Hoge Raad der Nederlanden – Țările de Jos) – X BV (C-398/16), X NV (C-399/16)/Staatssecretaris van Financiën
   (Cauzele conexate C-398/16 și C-399/16) (1)

   ((Trimitere preliminară - Articolele 49 și 54 TFUE - Libertatea de stabilire - Legislație fiscală - Impozit pe profit - Avantaje legate de constituirea unei entități fiscale unice - Excluderea grupurilor transfrontaliere))
   (2018/C 134/09)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Hoge Raad der Nederlanden

      Părțile din procedura principală

      Recurente: X BV (C-398/16), X NV (C-399/16)

      Intimat: Staatssecretaris van Financiën

      Dispozitivul

               1)

               Articolele 49 și 54 TFUE trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări naționale precum cea în discuție în litigiul principal, în temeiul căreia unei societăți-mamă stabilite într-un stat membru nu i se permite să deducă dobânzile aferente unui împrumut contractat cu o societate afiliată în vederea finanțării unui aport de capital într-o filială stabilită în alt stat membru, în timp ce, dacă filiala ar fi stabilită în același stat membru, societatea-mamă ar putea beneficia de această deducere formând cu aceasta o entitate integrată din punct de vedere fiscal.

               2)

               Articolele 49 și 54 TFUE trebuie interpretate în sensul că nu se opun unei reglementări naționale precum cea în discuție în litigiul principal, în temeiul căreia unei societăți-mamă stabilite într-un sat membru nu i se permite să deducă din profitul său pierderile de capital care decurg din variațiile cursului de schimb referitoare la valoarea participațiilor sale într-o filială stabilită în alt stat membru, în condițiile în care aceeași reglementare nu impozitează, în mod simetric, câștigurile de capital care decurg din aceste variații.

      (1)  JO C 371, 10.10.2016


title: Cauza C-727/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Wojewódzki Sąd Administracyjny w Kielcach (Polonia) la 29 decembrie 2017 – ECO-WIND Construction S.A. z siedzibą w Warszawie/Samorządowe Kolegium Odwoławcze w Kielcach

text:
               16.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 134/14

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Wojewódzki Sąd Administracyjny w Kielcach (Polonia) la 29 decembrie 2017 – ECO-WIND Construction S.A. z siedzibą w Warszawie/Samorządowe Kolegium Odwoławcze w Kielcach
   (Cauza C-727/17)
   (2018/C 134/19)
   Limba de procedură: polona

      Instanța de trimitere

   Wojewódzki Sąd Administracyjny w Kielcach

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: ECO-WIND Construction S.A. z siedzibą w Warszawie

      Autoritatea administrației publice: Samorządowe Kolegium Odwoławcze w Kielcach

      Întrebările preliminare

               1)

               Dispoziția articolului 1 alineatul (1) litera (f) din Directiva (UE) 2015/1535 a Parlamentului European și a Consiliului din 9 septembrie 2015 referitoare la procedura de furnizare de informații în domeniul reglementărilor tehnice și al normelor privind serviciile societății informaționale (1) trebuie interpretată în sensul că în domeniul „reglementărilor tehnice”, al căror proiect trebuie comunicat Comisiei potrivit articolului 5 alineatul (1) din directiva menționată, se încadrează un act cu putere de lege care introduce o limitare a amplasării centralelor eoliene prin stabilirea unei distanțe minime a acestora față de clădirile rezidențiale sau față de clădirile cu destinație mixtă, ce cuprind o destinație rezidențială, egală sau mai mare decât multiplul de zece al înălțimii centralelor eoliene, măsurată de la nivelul solului până la cel mai înalt punct al construcției, incluzând elementele tehnice, în special rotorul cu paletele?

               2)

               Dispoziția articolului 15 alineatul (2) litera (a) din Directiva 2006/123/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 decembrie 2006 privind serviciile în cadrul pieței interne (2) trebuie interpretată în sensul că în domeniul actelor notificate de un stat membru Comisiei potrivit articolului 15 alineatul (7) din directiva menționată, care condiționează începerea sau desfășurarea activității de servicii de o restricție teritorială constând, în special, în limitări stabilite în legătură cu distanța geografică minimă între prestatorii de servicii, se încadrează un act cu putere de lege care introduce o limitare a amplasării centralelor eoliene prin stabilirea unei distanțe minime a acestora față de clădirile rezidențiale sau față de clădirile cu destinație mixtă, ce cuprind o destinație rezidențială, egală sau mai mare decât multiplul de zece al înălțimii centralelor eoliene, măsurată de la nivelul solului până la cel mai înalt punct al construcției, incluzând elementele tehnice, în special rotorul cu paletele?

               3)

               Dispozițiile articolului 3 alineatul (1) primul paragraf și ale articolului 13 alineatul (1) primul paragraf din Directiva 2009/28/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2009 privind promovarea utilizării energiei din surse regenerabile, de modificare și ulterior de abrogare a Directivelor 2001/77/CE și 2003/30/CE (3) trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări naționale care introduce o limitare a amplasării centralelor eoliene prin stabilirea unei distanțe minime a acestora față de clădirile rezidențiale sau față de clădirile cu destinație mixtă, ce cuprind o destinație rezidențială, egală sau mai mare decât multiplul de zece al înălțimii centralelor eoliene, măsurată de la nivelul solului până la cel mai înalt punct al construcției, incluzând elementele tehnice, în special rotorul cu paletele?

      (1)  JO L 241, p. 1.

      (2)  JO L 376, p. 36, Ediție specială, 13/vol. 58, p. 50.

      (3)  JO L 140, p. 16.


title: Cauza T-82/18: Acțiune introdusă la 13 februarie 2018 – Husky CZ/EUIPO – Husky of Tostock (HUSKY)

text:
               16.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 134/27

         Acțiune introdusă la 13 februarie 2018 – Husky CZ/EUIPO – Husky of Tostock (HUSKY)
   (Cauza T-82/18)
   (2018/C 134/39)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Husky CZ s.r.o. (Praga, Republica Cehă) (reprezentant: L. Lorenc, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Husky of Tostock Ltd (Woodbridge, Regatul Unit)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta.

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă HUSKY în culorile albastru, negru și alb – cererea de înregistrare nr. 4 442 431.

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție.

      Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 18 ianuarie 2018 în cauza R 812/2017-1.

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               Camera de recurs nu a luat în considerare în mod corespunzător argumentele și dovezile prezentate de reclamantă și, prin urmare, a apreciat eronat drepturile anterioare pe care a fost întemeiată opoziția.


title: Cauza C-9/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberlandesgericht Karlsruhe (Germania) la 4 ianuarie 2018 – Strafverfahren/Detlef Meyn

text:
               16.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 134/15

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberlandesgericht Karlsruhe (Germania) la 4 ianuarie 2018 – Strafverfahren/Detlef Meyn
   (Cauza C-9/18)
   (2018/C 134/20)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Oberlandesgericht Karlsruhe

      Părtea din procedura principală

      Inculpat: Detlef Meyn

      Întrebările preliminare

   Obligația de recunoaștere prevăzută la articolul 2 alineatul (1) din Directiva 2006/126/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 20 decembrie 2006 privind permisele de conducere (reformată) (1) există și după schimbarea permisului de conducere realizată fără examinarea aptitudinilor de conducere de către un stat membru al Uniunii Europene în cazul în care permisul de conducere anterior nu este supus obligației de recunoaștere [în speță, permisul de conducere anterior, eliberat de un alt stat membru al Uniunii Europene, s-a întemeiat la rândul său pe schimbarea unui permis de conducere eliberat de o țară terță, articolul 11 alineatul (6) a treia teză din Directiva 2006/126]?

      (1)  JO 2006, L 403, p. 18, Ediție specială, 07/vol. 17, p. 216.


title: Cauza T-51/18: Acțiune introdusă la 30 ianuarie 2018 – Kleani/Curtea de Justiție

text:
               16.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 134/22

         Acțiune introdusă la 30 ianuarie 2018 – Kleani/Curtea de Justiție
   (Cauza T-51/18)
   (2018/C 134/31)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Efterpi Kleani (Berlin, Germania) (reprezentant: S. Tassi, avocat)

      Pârâtă: Curtea de Justiție a Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei din 23 noiembrie 2017 a Curții de Justiție (referința 20172046) prin care se respinge oferta prezentată de reclamantă în cadrul anunțului de participare 2017/S 002-001564 privind încheierea de contracte de traducător free-lance pentru limba greacă.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta arată că decizia atacată nu a fost însoțită nici de un set definit de criterii care să stabilească nivelul calității traducerilor necesar în cadrul procedurii de cerere de ofertă, nici de vreo foaie de corectură sau de un raport comparativ care să poată justifica motivul pentru care, în opinia pârâtei, testul de traducere prezentat de reclamantă nu a reușit să obțină punctajul minim necesar. Reclamanta susține, în această privință, că decizia atacată nu a fost motivată în mod corespunzător și că procedura de selecție a fost lipsită de transparență.


title: Cauza T-83/18: Acțiune introdusă la 9 februarie 2018 – CH/Parlamentul

text:
               16.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 134/28

         Acțiune introdusă la 9 februarie 2018 – CH/Parlamentul
   (Cauza T-83/18)
   (2018/C 134/40)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: CH (reprezentanți: C. Bernard-Glanz și A. Tymen, avocați)

      Pârât: Parlamentul European

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               declararea admisibilităţii prezentei cereri;

               —

               obligarea pârâtului să depună concluziile Comitetului APA, procesele-verbale de audiere a martorilor ascultaţi de Comitetul APA şi dosarul comunicat preşedintelui Parlamentului European în temeiul articolului 10 din reglementarea internă a Comitetului APA;

               —

               anularea deciziei atacate şi, în măsura în care este nevoie, a deciziei de respingere a reclamaţiei;

               —

               obligarea pârâtului la plata sumei de 68 500 de euro, cu titlu de despăgubire a diferitor prejudicii morale ale reclamantei;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

               1.

               Primul motiv este întemeiat pe încălcarea articolului 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (denumită în continuare „carta”), a articolului 25 din Statului funcţionarilor Uniunii Europene (denumit în continuare „statutul”) şi a obligaţiei de motivare, a principiului unei bune administrări, a dreptului de a fi ascultat şi a dreptului la apărare, precum şi a obligaţiei de diligenţă, încălcare care ar fi afectat decizia atacată în speţă, şi anume decizia Parlamentului European de a respinge cererea de asistenţă a reclamantei.

               2.

               Al doilea motiv este întemeiat pe eroarea vădită de apreciere şi pe încălcarea articolului 31 din cartă, a articolului 12a din statut, a articolului 24 din statut şi a obligaţiei de diligenţă.


title: Cauza T-61/18: Acțiune introdusă la 5 februarie 2018 – Rodriguez Prieto/Comisia

text:
               16.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 134/23

         Acțiune introdusă la 5 februarie 2018 – Rodriguez Prieto/Comisia
   (Cauza T-61/18)
   (2018/C 134/32)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Amador Rodriguez Prieto (Steinsel, Luxemburg) (reprezentanți: S. Orlandi și T. Martin, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               în principal, obligarea Comisiei la repararea prejudiciului suferit și, prin urmare, la plata către reclamant a sumei de 68 831 de euro cu titlu de prejudiciu material și 100 000 de euro cu titlu de prejudiciu moral,

               —

               în subsidiar, anularea deciziei privind refuzul de acordare a asistenței din 28 martie 2017,

               —

               în toate cazurile, obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă, în principal, că Comisia a săvârșit o greșeală de serviciu prin nerecunoașterea statutului său de denunțător ceea ce i-ar fi cauzat un prejudiciu material și un prejudiciu moral care trebuie reparate de către instituție. În subsidiar, reclamantul susține că instituția a încălcat articolul 24 din statut atunci când a refuzat să-i acorde asistența prevăzută de această dispoziție în cadrul procedurii penale.


title: Cauza C-545/16: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 22 februarie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de First-tier Tribunal (Tax Chamber) – Regatul Unit) – Kubota (UK) Limited, EP Barrus Limited/Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs [Trimitere preliminară — Tariful vamal comun — Poziții tarifare — Autovehicule pentru transportul mărfurilor — Subpozițiile 8704 10 10 și 8704 21 91 — Regulamentul (UE) 2015/221 — Validitate]

text:
               16.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 134/8

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 22 februarie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de First-tier Tribunal (Tax Chamber) – Regatul Unit) – Kubota (UK) Limited, EP Barrus Limited/Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
   (Cauza C-545/16) (1)

   ([Trimitere preliminară - Tariful vamal comun - Poziții tarifare - Autovehicule pentru transportul mărfurilor - Subpozițiile 8704 10 10 și 8704 21 91 - Regulamentul (UE) 2015/221 - Validitate])
   (2018/C 134/10)
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   First-tier Tribunal (Tax Chamber)

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: Kubota (UK) Limited, EP Barrus Limited

      Pârâți: Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

      Dispozitivul

   Examinarea întrebărilor adresate nu a evidențiat niciun element de natură să afecteze validitatea Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2015/221 al Comisiei din 10 februarie 2015 privind clasificarea anumitor mărfuri în Nomenclatura combinată.

      (1)  JO C 14, 16.1.2017


title: Cauza C-572/16: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 22 februarie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Verwaltungsgericht Berlin – Germania) – INEOS Köln GmbH/Bundesrepublik Deutschland (Trimitere preliminară — Mediu — Sistemul de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în cadrul Uniunii Europene — Directiva 2003/87/CE — Articolul 10a — Decizia 2011/278/UE — Norme tranzitorii privind alocarea armonizată și cu titlu gratuit a cotelor de emisie — Perioada 2013-2020 — Cerere de alocare — Date eronate — Corecție — Termen de decădere)

text:
               16.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 134/9

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 22 februarie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Verwaltungsgericht Berlin – Germania) – INEOS Köln GmbH/Bundesrepublik Deutschland
   (Cauza C-572/16) (1)

   ((Trimitere preliminară - Mediu - Sistemul de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în cadrul Uniunii Europene - Directiva 2003/87/CE - Articolul 10a - Decizia 2011/278/UE - Norme tranzitorii privind alocarea armonizată și cu titlu gratuit a cotelor de emisie - Perioada 2013-2020 - Cerere de alocare - Date eronate - Corecție - Termen de decădere))
   (2018/C 134/11)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Verwaltungsgericht Berlin

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: INEOS Köln GmbH

      Pârâtă: Bundesrepublik Deutschland

      Dispozitivul

   Articolul 10a din Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 octombrie 2003 de stabilire a unui sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în cadrul Comunității și de modificare a Directivei 96/61/CE a Consiliului, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2009/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2009, precum și Decizia 2011/278/UE a Comisiei din 27 aprilie 2011 de stabilire, pentru întreaga Uniune, a normelor tranzitorii privind alocarea armonizată și cu titlu gratuit a cotelor de emisii în temeiul articolului 10a din Directiva 2003/87 trebuie interpretate în sensul că nu se opun unei dispoziții naționale precum cea în discuție în cauza principală, care prevede, pentru depunerea unei cereri de alocare cu titlu gratuit a cotelor de emisie privind perioada 2013-2020, un termen de decădere la expirarea căruia solicitantul este privat de orice posibilitate de a-și corecta sau de a-și completa cererea, în condițiile în care acest termen nu este de natură să facă practic imposibilă sau excesiv de dificilă formularea unei asemenea cereri.

      (1)  JO C 53, 20.2.2017


title: Cauza C-533/16: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 21 martie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Najvyšší súd Slovenskej republiky – Slovacia) – Volkswagen AG/Finančné riaditeľstvo Slovenskej republiky [Trimitere preliminară — Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (TVA) — Directiva 2006/112/CE — Articolele 167-171 — Dreptul de deducere a TVA-ului — Dreptul de rambursare a TVA-ului către persoanele impozabile care nu sunt stabilite în statul membru de rambursare — Articolul 178 litera (a) — Modalități de exercitare a dreptului de deducere a TVA-ului — Directiva 2008/9/CE — Modalități de rambursare a TVA-ului — Termen de decădere — Principiul neutralității fiscale — TVA plătit și facturat după mai mulți ani de la livrarea bunurilor în cauză — Refuzul de a acorda beneficiul dreptului de rambursare ca urmare a expirării termenului de decădere care ar fi început să curgă de la data livrării bunurilor]

text:
               14.5.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 166/11

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 21 martie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Najvyšší súd Slovenskej republiky – Slovacia) – Volkswagen AG/Finančné riaditeľstvo Slovenskej republiky
   (Cauza C-533/16) (1)

   ([Trimitere preliminară - Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (TVA) - Directiva 2006/112/CE - Articolele 167-171 - Dreptul de deducere a TVA-ului - Dreptul de rambursare a TVA-ului către persoanele impozabile care nu sunt stabilite în statul membru de rambursare - Articolul 178 litera (a) - Modalități de exercitare a dreptului de deducere a TVA-ului - Directiva 2008/9/CE - Modalități de rambursare a TVA-ului - Termen de decădere - Principiul neutralității fiscale - TVA plătit și facturat după mai mulți ani de la livrarea bunurilor în cauză - Refuzul de a acorda beneficiul dreptului de rambursare ca urmare a expirării termenului de decădere care ar fi început să curgă de la data livrării bunurilor])
   (2018/C 166/13)
   Limba de procedură: slovaca

      Instanța de trimitere

   Najvyšší súd Slovenskej republiky

      Părțile din procedura principală

      Recurentă: Volkswagen AG

      Intimată: Finančné riaditeľstvo Slovenskej republiky

      Dispozitivul

   Dreptul Uniunii trebuie interpretat în sensul că se opune reglementării unui stat membru în temeiul căreia, în împrejurări precum cele în discuție în litigiul principal, în care taxa pe valoarea adăugată (TVA) a fost facturată persoanei impozabile și a fost plătită de aceasta după mai mulți ani de la livrarea bunurilor în cauză, beneficiul dreptului de rambursare a TVA-ului este refuzat pentru motivul că termenul de decădere prevăzut de reglementarea menționată pentru exercitarea acestui drept ar fi început să curgă la data livrării bunurilor și ar fi expirat înainte de introducerea cererii de rambursare.

      (1)  JO C 22, 23.1.2017.


title: Cauza T-194/18: Acțiune introdusă la 16 martie 2018 – Rewe-Beteiligungs-Holding International/EUIPO – Wessanen Benelux (BonNatura)

text:
               14.5.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 166/42

         Acțiune introdusă la 16 martie 2018 – Rewe-Beteiligungs-Holding International/EUIPO – Wessanen Benelux (BonNatura)
   (Cauza T-194/18)
   (2018/C 166/54)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Rewe-Beteiligungs-Holding International GmbH (Köln, Germania) (reprezentanți: S. Brandstätter, M. Kinkeldey și J. Rosenhäger, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Wessanen Benelux BV (Amsterdam, Țările de Jos).

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă BonNatura – cererea de înregistrare nr. 14 038 491

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 8 ianuarie 2018 în cauza R 949/2017-5.

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) și a articolului 46 din Regulamentul 2017/1001.


title: Cauza T-137/18: Acțiune introdusă la 2 martie 2018 – Chrome Hearts/EUIPO – Shenzhen Van St. Lonh Jewelry (Reprezentarea unei cruci)

text:
               14.5.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 166/35

         Acțiune introdusă la 2 martie 2018 – Chrome Hearts/EUIPO – Shenzhen Van St. Lonh Jewelry (Reprezentarea unei cruci)
   (Cauza T-137/18)
   (2018/C 166/45)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Chrome Hearts LLC (Hollywood, California, Statele Unite) (reprezentant: M. de Justo Bailey, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Shenzhen Van St. Lonh Jewelry Co. Ltd (Shenzhen, China)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă (Reprezentarea unei cruci) – cererea de înregistrare nr. 13 845 871

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei cincea de recurs a EUIPO din 19/12/2017 în cauza R 766/2017-5

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea în parte a deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO (și a intervenientei, în cazul în care intervine în procedură) la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 94 alineatul (1) din Regulamentul nr. 2017/1001;

               —

               încălcarea articolului 95 alineatul (1) din Regulamentul nr. 2017/1001;

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) din Regulamentul nr. 2017/1001;

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 2017/1001 în privința produselor contestate „preparate pentru parfumarea aerului” și „paste de dinți”


title: Cauza T-806/16: Hotărârea Tribunalului din 22 martie 2018 – Agricola J.M./EUIPO – Miguel Torres (CLOS DE LA TORRE) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale CLOS DE LA TORRE — Marca Uniunii Europene verbală anterioară TORRES — Motiv relativ de refuz — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001] — Risc de confuzie”]

text:
               14.5.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 166/28

         Hotărârea Tribunalului din 22 martie 2018 – Agricola J.M./EUIPO – Miguel Torres (CLOS DE LA TORRE)
   (Cauza T-806/16) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale CLOS DE LA TORRE - Marca Uniunii Europene verbală anterioară TORRES - Motiv relativ de refuz - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001] - Risc de confuzie”])
   (2018/C 166/36)
   Limba de procedură: spaniola

      Părţile

      Reclamantă: Agricola J.M., SL (Girona, Spania) (reprezentant: J. Clos Creus, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: J. Crespo Carrillo, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Miguel Torres, SA (Vilafranca del Penedès, Spania) (reprezentant: J. Güell Serra, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 28 iulie 2016 (cauza R 2099/2015-5) privind o procedură de opoziție între Miguel Torres și Agricola J.M.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Agricola J.M., SL la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 14, 16.1.2017.


201806080251931402018/C 221/217212016TC22120180625RO01ROINFO_JUDICIAL20180508181922Cauza T-721/16: Hotărârea Tribunalului din 8 mai 2018 – Luxottica Group/EUIPO – Chen (BeyBeni) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative BeyBeni — Marca națională figurativă anterioară Ray-Ban — Motiv relativ de refuz — Atingere adusă renumelui — Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]
 ---documentbreak--- C2212018RO1820120180508RO0021182192Hotărârea Tribunalului din 8 mai 2018 – Luxottica Group/EUIPO – Chen (BeyBeni)
   (Cauza T-721/16) (
         1
      )
   „[„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative BeyBeni — Marca națională figurativă anterioară Ray-Ban — Motiv relativ de refuz — Atingere adusă renumelui — Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]”2018/C 221/21Limba de procedură: spaniola
      Părţile

      Reclamantă: Luxottica Group SpA (Milano, Italia) (reprezentanţi: E. Ochoa Santamaría și I. Aparicio Martínez, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: J. Crespo Carrillo, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Xian Chen (Wenzhou, China)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 8 iunie 2016 (cauza R 675/2015-5) privind o procedură de opoziție între Luxottica Group și domnul Chen

      Dispozitivul

            1)

            Anulează Decizia Camerei a cincea de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 8 iunie 2016 (cauza R 675/2015-5) privind o procedură de opoziție între Luxottica Group SpA și domnul Xian Chen.

            2)

            Obligă EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      (
         1
      )	JO C 454, 5.12.2016.


201806080351931392018/C 221/251882017TC22120180625RO01ROINFO_JUDICIAL20180504212222Cauza T-188/17: Hotărârea Tribunalului din 4 mai 2018 – Bernard Krone Holding/EUIPO (Coil Liner) [„Marcă a Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale Coil Liner — Motive absolute de refuz — Caracter descriptiv — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001] — Obligația de motivare — Articolul 75 prima teză din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 94 alineatul (1) din Regulamentul 2017/1001]”]
 ---documentbreak--- C2212018RO2120120180504RO0025212222Hotărârea Tribunalului din 4 mai 2018 – Bernard Krone Holding/EUIPO (Coil Liner)
   (Cauza T-188/17) (
         1
      )
   „[„Marcă a Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale Coil Liner — Motive absolute de refuz — Caracter descriptiv — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001] — Obligația de motivare — Articolul 75 prima teză din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 94 alineatul (1) din Regulamentul 2017/1001]”]”2018/C 221/25Limba de procedură: germana
      Părțile

      Reclamantă: Bernard Krone Holding SE & Co. KG (Spelle, Germania) (reprezentanți: T. Weeg și K. Lüken, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: M. Fischer și W. Schramek, agenți)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 9 ianuarie 2017 (cauza 443/2016 –1) privind o cerere de înregistrare a mărcii verbale Coil Liner ca marcă a Uniunii Europene

      Dispozitivul

            1)

            Anulează punctul 2 din dispozitivul Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 9 ianuarie 2017 (cauza R 442/2016-1).

            2)

            EUIPO suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, și cheltuielile de judecată efectuate de Bernard Krone Holding SE & Co. KG în procedura în fața Tribunalului.

      (
         1
      )	JO C 161, 22.5.2017.


201806150531955352018/C 231/502712018TC23120180702RO01ROINFO_JUDICIAL20180503394021Cauza T-271/18: Acțiune introdusă la 3 mai 2018 – Mauritsch/INEA
 ---documentbreak--- C2312018RO3910120180503RO0050391402Acțiune introdusă la 3 mai 2018 – Mauritsch/INEA
   (Cauza T-271/18)2018/C 231/50Limba de procedură: engleza
      Părțile

      Reclamant: Walter Mauritsch (Viena, Austria) (reprezentanți: S. Rodrigues și A. Champetier, avocați)

      Pârâtă: Agenția Executivă pentru Inovare și Rețele (INEA)

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

            —

            anularea, în primul rând, a deciziei INEA din 24 ianuarie 2018 de respingere a reclamației formulate de reclamant la 4 octombrie 2017, și, în al doilea rând, a deciziei INEA din 2 august 2017 de respingere a cererii reclamantului de reparare a prejudiciului, depuse la 10 aprilie 2017;

            —

            obligarea INEA la repararea prejudiciului material pe care reclamantul pretinde că l-a suferit ca urmare a culpei pârâtei, care corespunde pierderii dreptului reclamantului la prestații de șomaj pentru o perioadă de maximum trei ani, majorate cu dobânda aplicabilă; și

            —

            obligarea INEA la plata cheltuielilor de judecată ale reclamantului.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă un motiv de drept întemeiat pe faptul că INEA nu i-a furnizat informații corecte și clare privind drepturile sale de securitate socială în cazul refuzului său de a semna contractul de reînnoire. Reclamantul susține că nu era în măsură să cunoască faptul că refuzul său de a semna contractul ar fi tratat ca o demisie. Reclamantul a fost astfel lipsit de anumite informații, iar INEA și-a încălcat obligația de diligență și principiul bunei administrări consacrat la articolul 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.


201806150321954852018/C 231/091752018CJC23120180702RO01ROINFO_JUDICIAL201803068921Cauza C-175/18: Recurs introdus la 6 martie 2018 de PTC Therapeutics International Ltd împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 5 februarie 2018 în cauza T-718/15, PTC Therapeutics International Ltd/ Agenția Europeană pentru Medicamente (EMA)
 ---documentbreak--- C2312018RO810120180306RO00098192Recurs introdus la 6 martie 2018 de PTC Therapeutics International Ltd împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 5 februarie 2018 în cauza T-718/15, PTC Therapeutics International Ltd/ Agenția Europeană pentru Medicamente (EMA)
   (Cauza C-175/18)2018/C 231/09Limba de procedură: engleza
      Părțile

      Recurentă: PTC Therapeutics International Ltd (reprezentanți: G. Castle, Solicitor, B. Kelly, Solicitor, K. Ewert, Rechtsanwalt, M. Demetriou, QC, C. Thomas, Barrister)

      Celelalte părți din procedură: Agenția Europeană pentru Medicamente, European Confederation of Pharmaceutical Entrepreneurs (Eucope)

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curții:

            —

            admiterea recursului PTC și anularea Hotărârii Tribunalului;

            —

            anularea deciziei comunicate de EMA către PTC la 25 noiembrie 2015 privind divulgarea anumitor informații în temeiul Regulamentului privind transparența (
                  1
               );

            —

            retrimiterea respectivei decizii la EMA pentru o analiză suplimentară cu privire la ocultarea pasajelor confidențiale, pentru consultare cu PTC; și

            —

            obligarea EMA la plata cheltuielilor de judecată, precum și a altor cheltuieli efectuate de PTC în legătură cu prezenta cauză.

      Motivele și principalele argumente

   Hotărârea trebuie anulată pentru următoarele motive:

            —

            Tribunalul a omis să constate că documentele în discuție erau protejate de o prezumție generală de confidențialitate;

            —

            Tribunalul a omis să constate că documentele în discuție constituie în întregime informații care prezintă caracter de confidențialitate comercială și care sunt protejate de articolul 4 alineatul (2) din Regulamentul privind transparența;

            —

            Tribunalul a omis să constate că documentele în discuție ar trebui protejate de articolul 4 alineatul (3) din Regulamentul privind transparența; și

            —

            EMA nu a efectuat evaluarea comparativă prevăzută de lege.

      (
         1
      )	Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO 2001, L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76).


201806150651955232018/C 231/582962018TC23120180702RO01ROINFO_JUDICIAL20180507454622Cauza T-296/18: Acțiune introdusă la 7 mai 2018 – Polskie Linie Lotnicze „LOT”/Comisia
 ---documentbreak--- C2312018RO4520120180507RO0058452462Acțiune introdusă la 7 mai 2018 – Polskie Linie Lotnicze „LOT”/Comisia
   (Cauza T-296/18)2018/C 231/58Limba de procedură: polona
      Părțile

      Reclamantă: Polskie Linie Lotnicze „LOT” S.A (Varșovia, Polonia) (reprezentant: M. Jeżewski, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

            —

            anularea unei decizii a Comisiei Europene;

            —

            obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată aferente procedurii în fața Tribunalului.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă șapte motive.

            1.

            Primul motiv, întemeiat pe încălcarea de către Comisie a dispozițiilor tratatului în măsura în care acestea privesc și reglementează direct sau indirect condițiile privind consimțământul în vederea concentrărilor între întreprinderi, în special articolele 101 și 102 din tratat și dispozițiile destinate aplicării acestora, între care în special articolul 6 alineatul (1) litera (b) și alineatul (2) primul și al doilea paragraf din Regulamentul nr. 139/2004, prin faptul că nu a efectuat o evaluare completă a efectelor anticoncurențiale ale concentrării, inclusiv, între altele, evaluarea efectelor concentrării pe piețele relevante determinate pe baza modelului O&D. Or, evaluarea concentrării potrivit modelului O & D evidențiază o serie de denaturări ale concurenței cauzate de aceasta.

            2.

            Al doilea motiv, întemeiat pe aprecierea eronată de către Comisie a efectelor concentrării în raport cu posibilitatea de a furniza servicii de transport aerian de pasageri și cu aeroporturile interesate de concentrare, Comisia săvârșind astfel o eroare gravă și vădită de apreciere. Un studiu analitic al concentrării efectuat corect ar trebui să conducă la concluzia că realizarea concentrării va produce o serie de efecte negative asupra concurenței, inclusiv crearea unei poziții dominante a Lufthansa în anumite aeroporturi.

            3.

            Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea de către Comisie a Regulamentului nr. 95/93, prin nerespectarea principiilor neutralității, transparenței și nediscriminării în alocarea sloturilor orare pe anumite aeroporturi.

            4.

            Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea de către Comisie a Orientărilor privind evaluarea concentrărilor orizontale, întrucât a omis să examineze dacă presupusa creștere a eficienței datorate operațiunii neutralizează efectele negative ale acesteia asupra concurenței.

            5.

            Al cincilea motiv, întemeiat pe încălcarea de către Comisie a dispozițiilor tratatului, precum și a dispozițiilor de aplicare a acestora, prin faptul că a impus Lufthansa obligații care nu contracarează denaturarea substanțială a concurenței cauzată de operațiune.

            6.

            Al șaselea motiv, întemeiat pe încălcarea de către Comisie a dispozițiilor tratatului, inclusiv a articolului 107 alineatul (1) TFUE, precum și a dispozițiilor de aplicare a acestora, prin neluarea în considerare a denaturării concurenței pe piața internă cauzate de operațiune în contextul ajutoarelor de stat acordate Air Berlin.

            7.

            Al șaptelea motiv, întemeiat pe încălcarea de către Comisie a articolului 296 TFUE, ca urmare a motivării insuficiente a deciziei Comisiei Europene.


201806150871955082018/C 231/308602016TC23120180702RO01ROINFO_JUDICIAL20180515252511Cauza T-860/16: Hotărârea Tribunalului din 15 mai 2018 – Wirecard/EUIPO (mycard2go) [„Marcă a Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative mycard2go — Motiv absolut de refuz — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]
 ---documentbreak--- C2312018RO2510120180515RO0030251251Hotărârea Tribunalului din 15 mai 2018 – Wirecard/EUIPO (mycard2go)
   (Cauza T-860/16) (
         1
      )
   „[„Marcă a Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative mycard2go — Motiv absolut de refuz — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]”2018/C 231/30Limba de procedură: germana
      Părțile

      Reclamantă: Wirecard AG (Aschheim, Germania) (reprezentant: A. Bayer, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: D. Hanf, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 3 octombrie 2016 (cauza R 281/2016-4) privind o cerere de înregistrare a semnului figurativ mycard2go ca marcă a Uniunii Europene

      Dispozitivul

            1)

            Respinge acțiunea.

            2)

            Obligă Wirecard AG la plata cheltuielilor de judecată.

      (
         1
      )	JO C 38, 6.2.2017.


201806290691986822018/C 249/452742018TC24920180716RO01ROINFO_JUDICIAL20180430353622Cauza T-274/18: Acțiune introdusă la 30 aprilie 2018 – Klymenko/Consiliul
 ---documentbreak--- C2492018RO3520120180430RO0045352362Acțiune introdusă la 30 aprilie 2018 – Klymenko/Consiliul
   (Cauza T-274/18)2018/C 249/45Limba de procedură: franceza
      Părțile

      Reclamant: Oleksandr Viktorovych Klymenko (Moscova, Rusia) (reprezentant: M. Phelippeau, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

            —

            declararea acțiunii sale ca fiind admisibilă;

            —

            anularea Deciziei 2018/333 a Consiliului din 5 martie 2018 de modificare a Deciziei 2014/119/PESC privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina;

            —

            anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2018/326 al Consiliului din 5 martie 2018 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 208/2014 privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina;

            —

            obligarea Consiliului Uniunii Europene la suportarea cheltuielilor de judecată în temeiul articolelor 87 și 91 din Regulamentul de procedură al Tribunalului.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă cinci motive.

            1.

            Primul motiv este întemeiat pe motivarea insuficientă a actelor atacate.

            2.

            Al doilea motiv este întemeiat pe încălcarea dreptului la apărare și a dreptului la o cale de atac efectivă garantate de principiile fundamentale ale dreptului european, în special articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și articolele 6 și 13 din Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale.

            3.

            Al treilea motiv este întemeiat pe lipsa unui temei legal în măsura în care articolul 29 din Tratatul privind Uniunea Europeană nu poate fi temeiul juridic al măsurii restrictive luate împotriva domnului Klymenko.

            4.

            Al patrulea motiv este întemeiat pe existența unei erori de fapt, în măsura în care domnul Klymenko prezintă elemente care atestă lipsa unei baze factuale suficiente pentru a justifica o procedură penală.

            5.

            Al cincilea motiv este întemeiat pe încălcarea dreptului fundamental la respectarea proprietății, principiu fundamental al dreptului Uniunii protejat la articolul 17 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și la articolul 1 din Protocolul adițional nr. 1 la Convenția europeană a drepturilor omului și a libertăților fundamentale.


title: Hotărârea Curții din 21 martie 2018 în cauza E-4/17 – Autoritatea AELS de Supraveghere/Regatul Norvegiei (Neîndeplinirea de către un stat AELS a obligațiilor care îi revin – Directiva 2004/18/CE – Achiziții publice – Contract de achiziție publică – Concesionare a lucrărilor publice)

text:
               26.7.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 264/16

      HOTĂRÂREA CURȚII
      din 21 martie 2018
      în cauza E-4/17
      Autoritatea AELS de Supraveghere/Regatul Norvegiei

         (Neîndeplinirea de către un stat AELS a obligațiilor care îi revin – Directiva 2004/18/CE – Achiziții publice – Contract de achiziție publică – Concesionare a lucrărilor publice)

      (2018/C 264/10)
      În cauza E-4/17, Autoritatea AELS de Supraveghere/Regatul Norvegiei – CERERE de constatare a faptului că, prin clasificarea în mod eronat a unui contract de achiziție publică având drept obiect construirea și exploatarea unei parcări subterane sub piața Torvet, în Kristiansand, ca fiind o „concesionare de servicii” mai degrabă decât o „concesionare de lucrări”, precum și prin organizarea unei proceduri de achiziții care nu este în conformitate cu cerințele prevăzute de normele SEE privind achizițiile publice, Regatul Norvegiei a încălcat dispozițiile actului menționat la punctul 2 din anexa XVI la Acordul privind Spațiul Economic European (Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii), în coroborare cu actul menționat la punctul 6a din anexa XVI la acord [Regulamentul (CE) nr. 2195/2002 al Parlamentului European și al Consiliului din 5 noiembrie 2002 privind Vocabularul comun privind achizițiile publice (CPV)], Curtea, alcătuită din Páll Hreinsson, președinte și judecător-raportor, Per Christiansen și Nicole Kaiser (ad-hoc), judecători, a pronunțat, la 21 martie 2018, hotărârea al cărei dispozitiv prevede următoarele:
      Curtea:

                  1.

                  Declară că, în ceea ce privește o procedură de achiziții organizată de către municipalitatea Kristiansand în 2015 pentru construirea și exploatarea unei parcări subterane sub piața Torvet, în Kristiansand, Regatul Norvegiei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul Directivei 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii, menționată la punctul 2 din anexa XVI la Acordul privind Spațiul Economic European, prin faptul că:

                              (i)

                              nu a publicat un anunț de participare spre difuzare în întregul Spațiu Economic European în conformitate cu cerințele juridice prevăzute la articolul 58 alineatul (3) din directivă;

                              (ii)

                              nu a utilizat un set exhaustiv și suficient de precis de coduri CPV, încălcând astfel articolul 58 alineatul (2) din directivă, în coroborare cu articolul 1 alineatul (14) din directivă și cu Regulamentul (CE) nr. 2195/2002 al Parlamentului European și al Consiliului din 5 noiembrie 2002 privind Vocabularul comun privind achizițiile publice (CPV), menționat la punctul 6a din anexa XVI la Acordul privind SEE; și

                              (iii)

                              nu a respectat termenul minim pentru depunerea candidaturilor în cadrul unei proceduri de atribuire a contractelor, astfel cum se prevede la articolul 59 din directivă.

                  2.

                  Dispune suportarea cheltuielilor de judecată de către Regatul Norvegiei.


201808030102050042018/C 294/064512016CJC29420180820RO01ROINFO_JUDICIAL201806265622Cauza C-451/16: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 26 iunie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Supreme Court of the United Kingdom – Regatul Unit) – MB/Secretary of State for Work and Pensions (Trimitere preliminară – Directiva 79/7/CEE – Egalitate de tratament între bărbați și femei în domeniul securității sociale – Sistem național de pensii de stat – Condiții necesare pentru recunoașterea schimbării de gen – Reglementare națională care condiționează această recunoaștere de anularea unei căsătorii anterioare schimbării de gen amintite – Refuz de a acorda o pensie de stat pentru limită de vârstă unei persoane care și-a schimbat genul începând de la vârsta de pensionare a persoanelor având genul dobândit – Discriminare directă pe criterii de sex)
 ---documentbreak--- C2942018RO520120180626RO00065262Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 26 iunie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Supreme Court of the United Kingdom – Regatul Unit) – MB/Secretary of State for Work and Pensions
   (Cauza C-451/16) (
         1
      )
   „(Trimitere preliminară — Directiva 79/7/CEE — Egalitate de tratament între bărbați și femei în domeniul securității sociale — Sistem național de pensii de stat — Condiții necesare pentru recunoașterea schimbării de gen — Reglementare națională care condiționează această recunoaștere de anularea unei căsătorii anterioare schimbării de gen amintite — Refuz de a acorda o pensie de stat pentru limită de vârstă unei persoane care și-a schimbat genul începând de la vârsta de pensionare a persoanelor având genul dobândit — Discriminare directă pe criterii de sex)”2018/C 294/06Limba de procedură: engleza
      Instanța de trimitere

   Supreme Court of the United Kingdom

      Părțile din procedura principală

      Recurent: MB

      Intimat: Secretary of State for Work and Pensions

      Dispozitivul

   Directiva 79/7/CEE a Consiliului din 19 decembrie 1978 privind aplicarea treptată a principiului egalității de tratament între bărbați și femei în domeniul securității sociale, în special articolul 4 alineatul (1) prima liniuță coroborat cu articolul 3 alineatul (1) litera (a) a treia liniuță și cu articolul 7 alineatul (1) litera (a) din aceasta, trebuie să fie interpretată în sensul că se opune unei reglementări naționale care impune unei persoane care și-a schimbat genul să îndeplinească nu numai criterii de ordin fizic, social și psihologic, ci și condiția de a nu fi căsătorită cu o persoană de același gen cu cel pe care aceasta l-a dobândit în urma schimbării respective, pentru a putea solicita să beneficieze de o pensie de stat pentru limită de vârstă de la vârsta legală de pensionare a persoanelor având genul dobândit respectiv.
   (
         1
      )	JO C 383, 17.10.2016.


title: Cauza T-443/18: Acțiune introdusă la 16 iulie 2018 – Peek & Cloppenburg/EUIPO – Peek & Cloppenburg (Vogue Peek & Cloppenburg)

text:
               3.9.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 311/17

      Acțiune introdusă la 16 iulie 2018 – Peek & Cloppenburg/EUIPO – Peek & Cloppenburg (Vogue Peek & Cloppenburg)
      (Cauza T-443/18)
      (2018/C 311/17)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

         Părțile

         Reclamantă: Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf (Düsseldorf, Germania) (reprezentant: P. Lange, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Peek & Cloppenburg KG, Hamburg (Hamburg, Germania)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală Peek & Cloppenburg – cererea de înregistrare nr. 2 700 847

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 20 aprilie 2018 în cauza R 1362/2005-1

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (4) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului coroborat cu articolul 15 alineatul 2 din Markengesetz (Legea mărcilor);

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (4) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului coroborat cu articolul 15 alineatul 3 din Markengesetz (Legea mărcilor);

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (4) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 63 din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului coroborat cu Norma 20 alineatul (7) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95 al Comisiei.


title: Cauza C-88/17: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 11 iulie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Korkein oikeus – Finlanda) – Zurich Insurance PLC, Metso Minerals Oy/Abnormal Load Services (International) Limited [Trimitere preliminară – Cooperare în materie civilă și comercială – Regulamentul (CE) nr. 44/2001 – Competență judiciară – Articolul 5 punctul 1 litera (b) a doua liniuță – Competența instanței de la locul de executare a obligației – Loc de prestare a serviciilor – Contract de transport de mărfuri între două state membre – Traseu alcătuit din mai multe etape și efectuat cu diferite mijloace de transport]

text:
               10.9.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 319/8

      Hotărârea Curții (Camera a treia) din 11 iulie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Korkein oikeus – Finlanda) – Zurich Insurance PLC, Metso Minerals Oy/Abnormal Load Services (International) Limited
      (Cauza C-88/17) (1)

      ([Trimitere preliminară - Cooperare în materie civilă și comercială - Regulamentul (CE) nr. 44/2001 - Competență judiciară - Articolul 5 punctul 1 litera (b) a doua liniuță - Competența instanței de la locul de executare a obligației - Loc de prestare a serviciilor - Contract de transport de mărfuri între două state membre - Traseu alcătuit din mai multe etape și efectuat cu diferite mijloace de transport])
      (2018/C 319/09)
      Limba de procedură: finlandeza

         Instanța de trimitere

      Korkein oikeus

         Părțile din procedura principală

         Recurente: Zurich Insurance PLC, Metso Minerals Oy

         Intimată: Abnormal Load Services (International) Limited

         Dispozitivul

      Articolul 5 punctul 1 litera (b) a doua liniuță din Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială trebuie interpretat în sensul că, în cadrul unui contract privind transportul unei mărfi între state membre în mai multe etape, cu escale, și cu ajutorul diferitor moduri de transport, precum cel în discuție în litigiul principal, atât locul de expediere, cât și locul de livrare a mărfii constituie locuri de prestare a serviciului de transport, în sensul acestei dispoziții.

         (1)  JO C 112, 10.4.2017.


title: Cauza C-440/17: Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 14 iunie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Finanzgericht Köln – Germania) – GS/Bundeszentralamt für Steuern [Trimitere preliminară – Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții – Fiscalitate directă – Libertate de stabilire – Directiva 2011/96/UE – Articolul 1 alineatul (2) – Societate-mamă – Holding – Reținere la sursă a impozitelor pentru profiturile distribuite unei societăți-mamă holding nerezidente – Scutire – Fraudă, evaziune și abuz în materie fiscală – Prezumție]

text:
               17.9.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/24

      Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 14 iunie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Finanzgericht Köln – Germania) – GS/Bundeszentralamt für Steuern
      (Cauza C-440/17) (1)

      ([Trimitere preliminară - Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții - Fiscalitate directă - Libertate de stabilire - Directiva 2011/96/UE - Articolul 1 alineatul (2) - Societate-mamă - Holding - Reținere la sursă a impozitelor pentru profiturile distribuite unei societăți-mamă holding nerezidente - Scutire - Fraudă, evaziune și abuz în materie fiscală - Prezumție])
      (2018/C 328/30)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Finanzgericht Köln

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: GS

         Pârât: Bundeszentralamt für Steuern

         Dispozitivul

      Articolul 1 alineatul (2) din Directiva 2011/96/UE a Consiliului din 30 noiembrie 2011 privind regimul fiscal comun care se aplică societăților-mamă și filialelor acestora din diferite state membre, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2013/13/UE a Consiliului, și articolul 49 TFUE trebuie interpretate în sensul că se opun legislației fiscale a unui stat membru, precum cea în discuție în litigiul principal, care aplică o reținere la sursă dividendelor acordate de o filială rezidentă societății sale mamă nerezidente, dar care exclude dreptul acesteia din urmă de a obține rambursarea sau scutirea de o asemenea reținere la sursă în cazul în care, pe de o parte, la această societate-mamă sunt deținute participații de către persoane care nu ar avea dreptul la o asemenea rambursare sau scutire dacă ar fi perceput direct dividende care provin de la o asemenea filială, iar veniturile brute realizate de societatea-mamă menționată în exercițiul financiar vizat nu provin din activitatea economică proprie și, pe de altă parte, una dintre cele două condiții stabilite de această legislație este îndeplinită, și anume, fie nu există rațiuni economice sau alte rațiuni importante care să justifice interpunerea acestei societăți-mamă, fie aceasta din urmă nu participă la activitatea economică generală cu o întreprindere organizată în mod adecvat având în vedere obiectul său de activitate, fără a se ține seama de caracteristicile organizatorice, economice sau de celelalte caracteristici importante ale întreprinderilor care au legături cu societatea-mamă în discuție.

         (1)  JO C 374, 6.11.2017.


title: Cauza T-469/18: Acțiune introdusă la 26 iulie 2018 – Battelle Memorial Institute/EUIPO (HEATCOAT)

text:
               24.9.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 341/26

      Acțiune introdusă la 26 iulie 2018 – Battelle Memorial Institute/EUIPO (HEATCOAT)
      (Cauza T-469/18)
      (2018/C 341/38)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: Battelle Memorial Institute (Columbus, Ohio, Statele Unite) (reprezentant: B. Brandreth, QC)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Marca în litigiu: cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale HEATCOAT – cererea de înregistrare nr. 16 865 263

         Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 16 mai 2018 în cauza R 36/2018-2

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea în totalitate a deciziei atacate și

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamant, inclusiv a cheltuielilor de judecată efectuate în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

         Motivele invocate

                  —

                  Încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 95 din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-425/18: Acțiune introdusă la 5 iulie 2018 – Altice Europe/Comisia

text:
               24.9.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 341/20

      Acțiune introdusă la 5 iulie 2018 – Altice Europe/Comisia
      (Cauza T-425/18)
      (2018/C 341/31)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Altice Europe NV (Amsterdam, Țările de Jos) (reprezentanți: R. Allendesalazar Corcho și H. Brokelmann, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea articolelor 1-4 din Decizia C(2018) 2418 (final) a Comisiei din 24 aprilie 2018 de impunere a unei amenzi pentru punerea în aplicare a unei concentrări cu încălcarea articolului 4 alineatul (1) și articolului 7 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 139/2004 al Consiliului (1) [cazul M.7993 – Altice/PT Portugal, procedură în temeiul articolului 14 alineatul (2)];

                  —

                  cu titlu subsidiar, exercitarea competenței sale de fond pentru a reduce substanțial amenzile impuse la articolele 3 și 4 din decizia atacată și

                  —

                  în orice caz, obligarea Comisiei la suportarea tuturor cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive.

                  1.

                  Primul motiv, prin intermediul căruia se invocă faptul că articolul 4 alineatul (1) și articolul 7 alineatul (1) din Regulamentul nr. 139/2004 și principiile legalității și prezumției de nevinovăție au fost încălcate, în măsura în care decizia atacată utilizează noțiunea „punere în aplicare” a unei concentrări dincolo de sfera și de înțelesul său.
                  Reclamanta susține că „punerea în aplicare” a unei concentrări în sensul articolului 4 alineatul (1) și al articolului 7 alineatul (1) din Regulamentul nr. 139/2004 ar necesita mai mult decât „posibilitatea exercitării unei influențe decisive” asupra unei întreprinderi și că niciunul dintre elementele invocate în decizia atacată nu ar constitui o punere în aplicare. În plus, reclamanta susține că, prin extinderea noțiunii „punere în aplicare” în mod nejustificat, decizia atacată ar încălca principiul legalității prevăzut la articolul 49 alineatul (1) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și la articolul 7 din Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale, precum și prezumția de nevinovăție garantată la articolul 48 alineatul (1) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și la articolul 6 alineatul (2) din Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale.

                  2.

                  Al doilea motiv, prin intermediul căruia se susține că Comisia a săvârșit o eroare de fapt și de drept, în măsura în care decizia atacată constată că reclamanta a dobândit controlul exclusiv asupra PT Portugal.
                  Decizia atacată ar săvârși o eroare de drept și de drept prin constatarea faptului că reclamanta a dobândit controlul exclusiv asupra PT Portugal și a pus în apicare concentrarea dobândind controlul exclusiv asupra PT Portugal.

                  3.

                  Al treilea motiv, prin intermediul căruia se pretinde că Comisia a săvârșit o eroare de fapt și de drept prin stabilirea existenței unor încălcări ale articolului 4 alineatul (1) și ale articolului 7 alineatul (1) din Regulamentul nr. 139/2004.
                  Clauzele pregătitoare pretins incluse în contractul de vânzare-cumpărare ar fi avut o natură auxiliară și nu ar fi reprezentat o punere în aplicare prematură a unei concentrări. În plus, reclamanta nu ar fi exercitat nicio influență decisivă asupra PT Portugal înainte de încheierea acordului. Comisia nu ar fi putut să se bazeze pe cele șapte aspecte menționate la articolul 4.2.1 din decizia atacată pentru a stabili exercitarea controlului efectiv de către reclamantă asupra PT Portugal. În sfârșit, decizia atacată ar săvârși o eroare de drept și de fapt stabilind că transmiterea de informații reclamantei contribuie la constatarea exercitării controlului.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a încălcat principiile ne bis in idem, proporționalității și interzicerii dublei incriminări, precum și pe o excepție de nelegalitate în temeiul articolului 4 alineatul (1) și al articolului 14 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul nr. 139/2004.
                  Prin impunerea a două amenzi aceluiași autor pentru același comportament în temeiul a două dispoziții legale care protejează același interes, decizia atacată se pretinde că încalcă principiul ne bis in idem prevăzut la articolul 50 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și articolul 4 alineatul (1) din Protocolul nr. 7 la Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale, principiul proporționalității prevăzut la articolul 49 alineatul (3) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și interzicerea dublei sancționări care are la bază principiile generale comune ordinilor juridice ale statelor membre. Excepție de nelegalitate în temeiul articolului 277 TFUE cu privire la articolul 4 alineatul (1) și la articolul 14 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul nr. 139/2004, care ar permite Comisiei să sancționeze același autor de două ori pentru un singur comportament care a fost deja sancționat prin articolul 7 alineatul (1) și articolul 14 alineatul (2) litera (b) din Regulamentul nr. 139/2004.

                  5.

                  Al cincilea motiv, prin intermediul căruia se susține că amenzile sunt nelegale și încalcă principiul proporționalității.
                  Decizia atacată ar încălca articolul 14 alineatul (2) din Regulamentul nr. 139/2004, în măsura în care impune amenzi reclamantei, în pofida lipsei neglijenței sau intenției sau a oricărei atingeri aduse obiectivelor normelor Uniunii privind concentrările economice. Decizia atacată ar încălca articolul 296 TFUE și articolul 41 alineatul (2) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene prin faptul că a omis să motiveze cuantumul amenzilor. Decizia atacată ar încălca în continuare principiul proporționalității prin impunerea unei a doua amenzi în temeiul articolului 14 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul nr. 139/2004 pentru același comportament deja sancționat în temeiul articolului 14 alineatul (2) litera (b) din Regulamentul nr. 139/2004. În sfârșit, amenzile ar încălca principiul proporționalității întrucât decizia atacată nu ar lua în considerare în mod adecvat toate circumstanțele relevante când stabilește cuantumurile lor.

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 139/2004 al Consiliului din 20 ianuarie 2004 privind controlul concentrărilor economice între întreprinderi [Regulamentul (CE) privind concentrările economice] (JO 2004, L 24, p. 1, Ediție specială, 8/vol.1, p. 201) (denumit în continuare „Regulamentul nr. 139/2004”).


title: Cauza T-773/15: Ordonanța Tribunalului din 13 iulie 2018 – BBY Solutions/EUIPO – Worldwide Sales Corporation España (BEST BUY)

text:
               22.10.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 381/31

      Ordonanța Tribunalului din 13 iulie 2018 – BBY Solutions/EUIPO – Worldwide Sales Corporation España (BEST BUY)
      (Cauza T-773/15) (1)

      (2018/C 381/37)
      Limba de procedură: engleza
      Președintele Camerei a treia a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 78, 29.2.2016.