title: Cauza C-257/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Rechtbank Amsterdam (Țările de Jos) la 28 mai 2014 – C. van der Lans/Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV

text:
               8.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 303/12

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Rechtbank Amsterdam (Țările de Jos) la 28 mai 2014 – C. van der Lans/Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV
   (Cauza C-257/14)
   2014/C 303/17
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Rechtbank Amsterdam

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: C. van der Lans

      Pârâtă: Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV

      Întrebările preliminare

               1)

               Cum trebuie interpretată noțiunea de eveniment prevăzută la considerentul (14) al Regulamentului [nr. 261/2004 (1) al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91]?

               2)

               Luând în considerare punctul 22 din Hotărârea Wallentin-Hermann (2), împrejurările excepționale, în sensul considerentului (14) al regulamentului, nu coincid cu cazurile citate cu titlu de exemplu în enumerarea cuprinsă în a doua teză a considerentului (14), pe care Curtea le califică drept evenimente la punctul 22 din hotărârea citată. Se poate considera că evenimentele precum cele vizate la punctul 22 din Hotărârea Wallentin-Hermann nu coincid cu evenimentul în sensul considerentului (14) al regulamentului?

               3)

               Ce se înțelege prin noțiunea „împrejurări excepționale” care sunt circumscrise evenimentului „deficiențe neprevăzute care pot afecta siguranța zborului”, menționate în considerentului (14) al regulamentului și care, potrivit punctului 23 din Hotărârea Wallentin-Hermann, nu pot constitui ele însele, în calitate de deficiențe neprevăzute care pot afecta siguranța zborului, împrejurări excepționale, ci sunt, potrivit punctului 22 din hotărâre, doar susceptibile de a da naștere unor astfel de împrejurări?

               4)

               Potrivit punctului 23 din Hotărârea Wallentin-Hermann, o problemă tehnică poate figura printre „deficiențele neprevăzute care pot afecta siguranța zborului”, fiind astfel un „eveniment” în sensul punctului 22 din Hotărârea Wallentin-Hermann. Potrivit aceluiași punct 23, împrejurările circumscrise acestui eveniment pot fi considerate excepționale dacă se raportează la un eveniment care nu este inerent exercitării normale a activităților operatorului de transport aerian și scapă de sub controlul efectiv al acestuia, având în vedere natura sau originea acelor evenimente; potrivit punctului 24 din Hotărârea Wallentin-Hermann, remedierea unei probleme tehnice cauzate de întreținerea defectuoasă este inerentă exercitării normale a activității operatorului de transport aerian; de aceea, potrivit punctului 25 din hotărârea citată, asemenea probleme tehnice nu pot constitui împrejurări excepționale. Din aceste considerații pare să rezulte că o problemă tehnică care ține de „deficiențe neprevăzute care pot afecta siguranța zborului” este în același timp un eveniment căruia îi pot fi circumscrise împrejurări excepționale și poate constitui el însuși o împrejurare excepțională. Ce interpretare trebuie dată punctelor 22-25 din Hotărârea Wallentin-Hermann, astfel încât această aparentă contradicție să fie înlăturată?

               5)

               Sintagma „inerent exercitării normale a activităților operatorului de transport aerian” este interpretată de regulă în deciziile date în primă instanță drept „legat de activitățile normale ale transportatorului aerian” – ceea ce este, de altfel, o interpretare care corespunde termenului olandez „inherent” („inerent”) (versiune neautentică a hotărârii) – astfel încât, de exemplu, nici coliziunile cu păsări sau norii de cenușă nu pot fi considerate evenimente în sensul punctului 23 din Hotărârea Wallentin-Hermann. Altă jurisprudență evidențiază sintagma „și scapă de sub controlul efectiv al acestuia din cauza naturii sau a originii sale”, cuprinsă de asemenea la punctul 23 din hotărâre. Noțiunea „inerent” trebuie să fie interpretată astfel încât să includă numai evenimentele aflate sub controlul efectiv al operatorului de transport aerian?

               6)

               În ce sens trebuie interpretat punctul 26 din Hotărârea Wallentin-Hermann sau cum trebuie interpretat acesta în lumina răspunsului Curții la întrebările 4 și 5?

               7)

                           a)

                           Dacă la întrebarea 6 se răspunde că, în situația în care sunt cauzate de un eveniment care nu este inerent exercitării activității operatorului de transport aerian și scapă de sub controlul efectiv al acestuia, problemele tehnice care pot fi considerate drept deficiențe neprevăzute care pot afecta siguranța zborului constituie împrejurări excepționale care pot determina posibilitatea invocării articolului 5 alineatul (3) din regulament: aceasta înseamnă că o problemă tehnică survenită în mod spontan și care nu poate fi imputată unei întrețineri deficitare și nici nu a fost descoperită în timpul unei operațiuni obișnuite de întreținere (A-D checks și controalele zilnice menționate anterior în cadrul situației de fapt) poate sau, dimpotrivă, nu poate constitui o împrejurare excepțională – presupunând că nu putea fi descoperită în timpul operațiunilor obișnuite de întreținere -, întrucât nu se poate astfel identifica niciun eveniment în sensul prevăzut la punctul 26 și, prin urmare, nu se poate stabili nici dacă un astfel de eveniment este inerent exercitării activității operatorului de transport aerian și nici dacă se află sub controlul operatorului de transport aerian?

                           b)

                           Dacă la întrebarea 6 se răspunde că problemele tehnice care pot fi considerate drept deficiențe neprevăzute care pot afecta siguranța zborului reprezintă evenimente în sensul prevăzut la punctul 22 din hotărâre, iar problema tehnică a survenit în mod spontan, nu poate fi pusă pe seama unei întrețineri deficitare și nici nu a fost descoperită în timpul unei operațiuni obișnuite de întreținere (A-D checks și controalele zilnice menționate anterior), această problemă tehnică este sau nu este inerentă exercitării activității operatorului de transport aerian și se află sau nu se află sub controlul acestuia în sensul prevăzut la punctul 26 menționat anterior?

                           c)

                           Dacă la întrebarea 6 se răspunde că problemele tehnice care pot fi considerate drept deficiențe neprevăzute care pot afecta siguranța zborului reprezintă evenimente în sensul prevăzut la punctul 22 din hotărâre, iar problema tehnică a survenit în mod spontan, nu poate fi pusă pe seama unei întrețineri deficitare și nici nu a fost descoperită în timpul unei operațiuni obișnuite de întreținere (A-D checks și controalele zilnice menționate anterior), ce fel de împrejurări trebuie să se circumscrie acestei probleme tehnice și când se consideră că aceste împrejurări sunt excepționale pentru a putea fi invocate în sensul articolului 5 alineatul (3) din regulament?

               8)

               O companie aeriană poate invoca împrejurări excepționale doar în cazul în care poate demonstra că anularea/întârzierea este cauzată de împrejurări excepționale care nu au putut fi evitate în pofida luării tuturor măsurilor rezonabile. Este corectă concluzia conform căreia luarea tuturor măsurilor rezonabile urmărește evitarea apariției împrejurărilor excepționale, iar nu luarea unor măsuri în vederea limitării întârzierii în cadrul intervalului de 3 ore menționat la articolul 5 alineatul (1) litera (c) punctul (iii) din regulament coroborat cu punctele 57-61 din Hotărârea Sturgeon și alții (C-402/07) (3)?

               9)

               În principiu, există două tipuri de măsuri de luat în considerare pentru a limita întârzierile cauzate de problemele tehnice la maxim 3 ore, și anume, pe de o parte, deținerea unui stoc de componente de schimb în mai multe locații din lume, așadar nu doar la aeroportul local al companiei aeriene, iar, pe de altă parte, transferul pasagerilor zborului întârziat. Pentru a stabili importanța stocului depozitat și amplasarea acestuia, companiile aeriene, inclusiv cele care intră doar parțial sub incidența regulamentului, pot avea în vedere uzanțele din lumea aviației?

               10)

               Pentru a răspunde la întrebarea dacă au fost luate toate măsurile posibile pentru a limita întârzierea survenită ca urmare a problemelor tehnice care au incidență asupra deficiențelor care pot afecta siguranța zborului, instanța trebuie să țină cont de împrejurările care agravează urmările unei întârzieri cum ar fi, în speță, împrejurarea că, înainte de a se întoarce la aeroportul de origine, aeronava afectată de problemele tehnice trebuie să facă escală în mai multe aeroporturi, situație în care se poate acumula timp pierdut?

      (1)  JO L 46, p. 1, Ediție specială, 07/vol. 12, p. 218.

      (2)  Hotărârea Wallentin-Hermann, C-549/07, EU:C:2008:771.

      (3)  Hotărârea Sturgeon și alții, C-402/07 și C-432/07, EU:C:2009:716.


title: Cauza T-183/11: Ordonanța Tribunalului din 27 februarie 2012 — MIP Metro/OAPI — Jacinto (My Little Bear) ( „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Decăderea mărcii naționale anterioare — Litigiu rămas fără obiect — Nepronunțare asupra fondului” )

text:
               28.4.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 126/18

         Ordonanța Tribunalului din 27 februarie 2012 — MIP Metro/OAPI — Jacinto (My Little Bear)
   (Cauza T-183/11) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Decăderea mărcii naționale anterioare - Litigiu rămas fără obiect - Nepronunțare asupra fondului)
   2012/C 126/36
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG (Düsseldorf, Germania) (reprezentanți: J.-C. Plate și R. Kaase, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: P. Geroulakos, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI: Manuel Jacinto, Lda (S. Paio de Oleiros, Portugalia)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 20 ianuarie 2011 (cauza R 494/2010-1) privind o procedură de opoziție între Manuel Jacinto, Lda și MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG

      Dispozitivul

               1.

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2.

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 145, 14.5.2011.


title: Cauza C-202/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de cour administrative d'appel de Nantes (Franța) la 13 februarie 2014 – Adiamix/Direction départementale des finances publiques – Pôle Gestion fiscale

text:
               30.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 202/14

         Cerere de decizie preliminară introdusă de cour administrative d'appel de Nantes (Franța) la 13 februarie 2014 – Adiamix/Direction départementale des finances publiques – Pôle Gestion fiscale
   (Cauza C-202/14)
   2014/C 202/16
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour administrative d'appel de Nantes

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Adiamix

      Pârâtă: Direction départementale des finances publiques – Pôle Gestion fiscale

      Întrebarea preliminară

   Curtea de Justiție este invitată să se pronunțe cu privire la validitatea, în raport cu calificarea drept schemă de ajutoare existentă, a Deciziei 2004/343/CE a Comisiei Europene din 16 decembrie 2003 privind sistemul de scutire instituit prin articolul 44f din Codul general al impozitelor cu privire la preluarea întreprinderilor aflate în dificultate (1).

      (1)  Decizia Comisiei din 16 decembrie 2003 privind regimul de ajutoare pus în aplicare de Franța privind preluarea de întreprinderi în dificultate (JO L 108, p. 38).


title: Cauza T-146/15: Hotărârea Tribunalului din 13 septembrie 2016 – hyphen/EUIPO – Skylotec (Reprezentarea unui poligon) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de decădere — Marcă a Uniunii Europene figurativă care reprezintă un poligon — Utilizare serioasă a mărcii — Articolul 15 alineatul (1) al doilea paragraf litera (a) și articolul 51 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Formă care diferă prin elemente care nu alterează caracterul distinctiv”]

text:
               24.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 392/33

         Hotărârea Tribunalului din 13 septembrie 2016 – hyphen/EUIPO – Skylotec (Reprezentarea unui poligon)
   (Cauza T-146/15) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de decădere - Marcă a Uniunii Europene figurativă care reprezintă un poligon - Utilizare serioasă a mărcii - Articolul 15 alineatul (1) al doilea paragraf litera (a) și articolul 51 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Formă care diferă prin elemente care nu alterează caracterul distinctiv”])
   (2016/C 392/41)
   Limba de procedură: germana

      Părţile

      Reclamantă: hyphen GmbH (Münich, Germania) (reprezentanți: M. Gail și M. Hoffmann, avocați)

      Pârât: Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) (reprezentant: M. Fischer, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Skylotec GmbH (Neuwied, Germania) (reprezentanți: M. De Zorti și M. Helfrich, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 9 martie 2015 (cauza R 1506/2014-4) privind o procedură de decădere între Skylotec și hyphen

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia Camerei a patra de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 9 martie 2015 (cauza R 1506/2014-4) privind o procedură de decădere între Skylotec GmbH și hyphen GmbH în măsura în care camera de recurs a considerat că, în ceea ce priveșe produsele care fac parte din clasele 9 și 25 în sensul Aranjamentului de la Nisa privind clasificarea internațională a produselor și serviciilor în vederea înregistrării mărcilor din 15 iunie 1957, astfel cum a fost revizuit și modificat, titulara mărcii Uniunii Europene înregistrate trebuia să fie decăzută din drepturi.

               2)

               Respinge în rest acțiunea.

               3)

               Obligă EUIPO să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de hyphen.

               4)

               Skylotec suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 171, 26.5.2015.


title: Cauza C-113/07 P: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 26 martie 2009 — Selex Sistemi Integrati S.p.A./Comisia Comunităților Europene, Organizația Europeană pentru Siguranța Navigației Aeriene (Eurocontrol) (Recurs — Concurență — Articolul 82 CE — Noțiunea de întreprindere — Activitate economică — Organizație internațională — Abuz de poziție dominantă)

text:
               16.5.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 113/4

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 26 martie 2009 — Selex Sistemi Integrati S.p.A./Comisia Comunităților Europene, Organizația Europeană pentru Siguranța Navigației Aeriene (Eurocontrol)
   (Cauza C-113/07 P) (1)

   (Recurs - Concurență - Articolul 82 CE - Noțiunea de întreprindere - Activitate economică - Organizație internațională - Abuz de poziție dominantă)
   2009/C 113/06
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurentă: Selex Sistemi Integrati SpA (reprezentanți: F. Sciaudone, R. Sciandone și D. Fioretti, avvocati)

      Celelalte părți în proces: Comisia Comunităților Europene, Organizația Europeană pentru Siguranța Navigației Aeriene (Eurocontrol) (reprezentanți: F. Montag și T. Wessely, Rechtsanwälte)

      Obiectul

   Recurs introdus împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a doua) din 12 decembrie 2006, Selex Sistemi Integrati/Comisia (T-155/04), prin care Tribunalul a respins o cerere de anulare sau de modificare a Deciziei Comisiei din 12 februarie 2004 de respingere a plângerii Selex Sistemi Integrati referitoare la o pretinsă încălcare de către Eurocontrol a dispozițiilor Tratatului CE în domeniul concurenței

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               SELEX Sistemi Integrati SpA suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Comisia Comunităților Europene și jumătate din cheltuielile efectuate de Organizația Europeană pentru Siguranța Navigației Aeriene (Eurocontrol).

               3)

               Organizația Europeană pentru Siguranța Navigației Aeriene suportă jumătate din cheltuielile de judecată pe care le-a efectuat.

      (1)  JO C 117, 26.5.2007.


title: Cauza T-629/13: Acțiune introdusă la 28 noiembrie 2013 — Molda/Comisia

text:
               1.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 31/15

         Acțiune introdusă la 28 noiembrie 2013 — Molda/Comisia
   (Cauza T-629/13)
   2014/C 31/26
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Molda AG (Dahlenburg, Germania) (reprezentanți: I. Zenke, M. Vollmer, C. Telschow și A. Schulze, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei 2013/448 a Comisiei din 5 septembrie 2013 privind măsurile naționale de punere în aplicare pentru alocarea tranzitorie cu titlu gratuit a cotelor de emisii de gaze cu efect de seră în conformitate cu articolul 11 alineatul (3) din Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului, în măsura în care la articolul 1 alineatul (1) din decizia menționată se respinge alocarea către reclamantă a unor cote suplimentare pentru a treia perioadă de comercializare a cotelor de emisii cuprinsă între 2013 și 2020, solicitate în temeiul clauzei privind situații extreme prevăzute la articolul 9 alineatul (5) din Legea germană privind comercializarea cotelor de emisii de gaze cu efect de seră (Treibhausgas-Emissionshandelsgesetz);

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe încălcarea principiului proporționalității.
               În opinia reclamantei, decizia atacată încalcă principiul proporționalității, întrucât refuzul alocării cotelor de emisii de gaze în temeiul clauzei privind situații extreme este eronat în lumina obiectivului formulat de pârâtă și în plus este complet disproporționat în raport cu dezavantajul suferit de reclamantă. Cu titlu subsidiar cu privire la acest punct, reclamantă susține că Decizia 2011/278/UE (1) este contrară dreptului Uniunii și este nulă.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe principiul subsidiarității.

                           —

                           În cadrul acestui motiv al acțiunii, reclamanta susține că decizia atacată încalcă principiul subsidiarității potrivit căruia acțiunea Uniunii Europene trebuie să se limiteze la ceea ce este necesar. Contrar celor susținute de Comisie, statele membre păstrează dreptul de a adopta norme în materie de alocare a cotelor (chiar dacă acest drept este limitat). Clauzele privind situații extreme, cum este cea prevăzută la articolul 9 alineatul (5) din Treibhausgas-Emissionshandelsgesetz, se înscriu în cadrul normelor a căror adoptare intră în competența statelor membre.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea schemei europene a ajutoarelor de stat.

                           —

                           În cadrul acestui motiv, reclamanta susține că decizia atacată încalcă normele de bază privind schemele europene privind ajutoarele de stat în temeiul cărora întreprinderile în dificultate financiară, care pun în aplicare un plan de redresare durabilă, pot primi susținere financiară sub formă de ajutor pentru restructurare. În opinia reclamantei, pârâta nu poate refuza acordarea unui astfel de ajutor.

               4.

               Al patrulea motiv întemeiat pe încălcarea drepturilor fundamentale.

                           —

                           În această privință, reclamanta susține că decizia atacată aduce atingere drepturilor sale fundamentale, cum ar fi libertatea de a desfășura o activitate comercială, libertatea de alegere a profesiei și dreptul de proprietate, fără ca această atingere să fie justificată nici de vreunul dintre obiectivele de interes general recunoscute de Uniunea Europeană, nici de protecția drepturilor și a libertăților altor persoane.

      (1)  Decizia Comisiei din 27 aprilie 2011 de stabilire, pentru întreaga Uniune, a normelor tranzitorii privind alocarea armonizată și cu titlu gratuit a cotelor de emisii în temeiul articolului 10a din Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului [notificată cu numărul C(2011) 2772] (JO L 130, p. 1).


title: Cauza C-202/13: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 18 decembrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) – Regatul Unit) – The Queen, la solicitarea: Sean Ambrose McCarthy, Helena Patricia McCarthy Rodriguez, Natasha Caley McCarthy Rodriguez/Secretary of State for the Home Department [Cetățenia Uniunii — Directiva 2004/38/CE — Dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul unui stat membru pentru cetățenii Uniunii și membrii familiei acestora — Dreptul de intrare — Resortisant al unui stat terț, membru al familiei unui cetățean al Uniunii, care posedă un permis de ședere eliberat de un stat membru — Legislație națională care condiționează intrarea pe teritoriul național de obținerea prealabilă a unui permis de intrare — Articolul 35 din Directiva 2004/38/CE — Articolul 1 din Protocolul (nr. 20) privind aplicarea anumitor aspecte ale articolului 26 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene în Regatul Unit și în Irlanda]

text:
               23.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 65/5

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 18 decembrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) – Regatul Unit) – The Queen, la solicitarea: Sean Ambrose McCarthy, Helena Patricia McCarthy Rodriguez, Natasha Caley McCarthy Rodriguez/Secretary of State for the Home Department
   (Cauza C-202/13) (1)

   ([Cetățenia Uniunii - Directiva 2004/38/CE - Dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul unui stat membru pentru cetățenii Uniunii și membrii familiei acestora - Dreptul de intrare - Resortisant al unui stat terț, membru al familiei unui cetățean al Uniunii, care posedă un permis de ședere eliberat de un stat membru - Legislație națională care condiționează intrarea pe teritoriul național de obținerea prealabilă a unui permis de intrare - Articolul 35 din Directiva 2004/38/CE - Articolul 1 din Protocolul (nr. 20) privind aplicarea anumitor aspecte ale articolului 26 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene în Regatul Unit și în Irlanda])
   (2015/C 065/07)
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: The Queen, la solicitarea: Sean Ambrose McCarthy, Helena Patricia McCarthy Rodriguez, Natasha Caley McCarthy Rodriguez

      Pârât: Secretary of State for the Home Department

      Dispozitivul

   Atât articolul 35 din Directiva 2004/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora, de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 1612/68 și de abrogare a Directivelor 64/221/CEE, 68/360/CEE, 72/194/CEE, 73/148/CEE, 75/34/CEE, 75/35/CEE, 90/364/CEE, 90/365/CEE și 93/96/CEE, cât și articolul 1 din Protocolul (nr. 20) privind aplicarea anumitor aspecte ale articolului 26 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene în Regatul Unit și în Irlanda trebuie interpretate în sensul că nu permit unui stat membru ca, urmărind un scop de prevenție generală, să impună membrilor familiei unui cetățean al Uniunii care nu au cetățenia unui stat membru și care sunt titularii unor permise de ședere valabile eliberate în temeiul articolului 10 din Directiva 2004/38 de autoritățile unui alt stat membru obligația de a deține, în temeiul dreptului național, un permis de intrare, precum permisul de familie SEE (Spațiul Economic European), pentru a putea intra pe teritoriul său.

      (1)  JO C 189, 29.6.2013.


title: Cauza C-611/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesfinanzhof (Germania) la 23 decembrie 2010 — Waldemar Hudzinski/Agentur für Arbeit Wesel — Familienkasse

text:
               2.4.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 103/11

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesfinanzhof (Germania) la 23 decembrie 2010 — Waldemar Hudzinski/Agentur für Arbeit Wesel — Familienkasse
   (Cauza C-611/10)
   2011/C 103/19
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesfinanzhof

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Waldemar Hudzinski

      Pârâtă: Agentur für Arbeit Wesel — Familienkasse

      Întrebarea preliminară

   Articolul 14a alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 1408/71 (1) trebuie interpretat în sensul că privează în orice caz statul membru necompetent conform acestui articol de posibilitatea de a acorda prestații familiale, în temeiul legislației sale naționale, unui lucrător care își desfășoară activitatea numai temporar pe teritoriul său, în cazul în care nici lucrătorul însuși, nici copiii acestuia nu locuiesc și nu își au reședința obișnuită în statul necompetent?

      (1)  Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 al Consiliului din 14 iunie 1971 privind aplicarea regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați și cu membrii familiilor acestora care se deplasează în cadrul Comunității (JO L 149, p. 2, Ediție specială, 05/vol. 1, p. 26), în versiunea sa modificată și actualizată.


title: Cauza T-204/17: Acțiune introdusă la 5 aprilie 2017 – Alfa Laval Flow Equipment (Kunshan)/Comisia

text:
               22.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/39

         Acțiune introdusă la 5 aprilie 2017 – Alfa Laval Flow Equipment (Kunshan)/Comisia
   (Cauza T-204/17)
   (2017/C 161/55)
   Limba de procedură: suedeza

      Părțile

      Reclamantă: Alfa Laval Flow Equipment (Kunshan) Co. Ltd (Kunshan, Republica Populară Chineză) (reprezentanți: A. Johansson și C. Dackö, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

               —

               Anularea în parte a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2017/141 al Comisiei din 26 ianuarie 2017 de instituire a unor taxe antidumping definitive la importurile de anumite accesorii de țevărie pentru sudat cap la cap, din oțel inoxidabil, chiar finisate, originare din Republica Populară Chineză și Taiwan (denumit în continuare „regulamentul de punere în aplicare”), în măsura în care privește accesoriile de țevărie pentru sudat cap la cap, din oțel inoxidabil, care au o rugozitate medie a suprafeței mai mică de 0,8 micrometri în interiorul – însă nu și în exteriorul – accesoriilor de țevărie pentru sudat cap la cap;

               —

               cu titlu subsidiar, anularea regulamentului de punere în aplicare în măsura în care o privește pe reclamantă;

               —

               cu titlu încă mai subsidiar, anularea regulamentului de punere în aplicare în întregime și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea dreptului la apărare.
               Reclamanta susține că definiția produsului care face obiectul anchetei a fost schimbată între documentul de comunicare a constatărilor finale revizuit și adoptarea regulamentului de punere în aplicare, în detrimentul reclamantei. Ea arată că, ulterior, Comisia a precizat că fusese avută în vedere o schimbare semnificativă. Reclamantei nu i s-a oferit ocazia de a-și exprima opinia cu privire la schimbare înainte de intrarea în vigoare a regulamentului. Ea susține că, în nicio etapă a anchetei, Comisia nu a informat părțile interesate că cerința privind rugozitatea suprafeței pe care trebuie să o îndeplinească produsele pentru a nu fi supuse taxelor vamale s-ar putea aplica atât suprafețelor interioare, cât și celor exterioare ale produselor, prin derogare de la standardele europene privind produsele, referitoare la accesoriile sanitare. Astfel, reclamanta a avut încrederea legitimă că excluderea produselor corespunde obiectivului declarat de a se exclude accesoriile sanitare și, în consecință, nu a avut nicio ocazie reală de a-și exprima opinia cu privire la sfera de aplicare a excluderii produselor.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe nerespectarea obligației de motivare.
               Reclamanta arată că în niciun moment nu au fost prezentate motive pentru distincția pe care o face Comisia între, pe de o parte, accesoriile sanitare cu o rugozitate a suprafeței interioare mai mică de 0,8 micrometri și cu o rugozitate a suprafeței exterioare mai mare de 0,8 micrometri și, pe de altă parte, accesoriile sanitare care au atât o rugozitate a suprafeței interioare, cât și o rugozitate a suprafeței exterioare mai mică de 0,8 micrometri. Reclamanta susține că introducerea unei asemenea distincții arată că motivele prezentate de Comisie pentru excluderea produselor sunt lipsite de logică și în contradicție cu definiția produselor de la articolul 1 din regulamentul de punere în aplicare.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe neîndeplinirea obligației de examinare cu atenție și cu imparțialitate a tuturor aspectelor relevante ale cauzei.
               Reclamanta arată că distincția făcută între diferite accesorii sanitare nu pare să fie rezultatul unei examinări atente, ci doar al unei solicitări nefondate a unei părți implicate într-un stadiu mult mai avansat al anchetei. Reclamanta susține că, prin neanalizarea aprofundată a consecințelor unei asemenea distincții și a modului în care aceasta afectează atingerea obiectivelor prevăzute în considerentele regulamentului de punere în aplicare, Comisia nu și-a îndeplinit obligația de examinare cu atenție și cu imparțialitate a aspectelor relevante.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe o eroare vădită de apreciere.
               Reclamanta arată că Comisia a săvârșit o eroare vădită de apreciere atunci când, pentru a exclude accesoriile sanitare care nu concurează cu accesoriile industriale ale industriei UE, a stabilit criteriile de excludere în urma cărora a fost exclusă doar o mică parte a accesoriilor sanitare utilizate în cadrul UE. Astfel, majoritatea accesoriilor sanitare sunt supuse taxelor vamale chiar dacă nu sunt în concurență cu produsele industriei UE. Reclamanta susține că Comisia a tras concluzii vădit eronate din materialul primit și că s-a întemeiat de asemenea pe informații eronate.


title: Cauza C-412/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de High Court of Justice (Queen's Bench Division) (Regatul Unit) la 18 august 2010 — Deo Antoine Homawoo/GMF Assurances SA

text:
               6.11.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/9

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de High Court of Justice (Queen's Bench Division) (Regatul Unit) la 18 august 2010 — Deo Antoine Homawoo/GMF Assurances SA
   (Cauza C-412/10)
   ()
   2010/C 301/12
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   High Court of Justice (Queen's Bench Division)

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Deo Antoine Homawoo

      Pârâtă: GMF Assurances SA

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolele 31 și 32 din Regulamentul (CE) nr. 864/2007 (1) al Parlamentului European și al Consiliului din 11 iulie 2007 privind legea aplicabilă obligațiilor necontractuale („Roma II”), coroborate cu articolul 297 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, trebuie interpretate în sensul că impun instanțelor naționale să aplice Regulamentul Roma II, și în special articolul 15 litera (c) din regulament, într-o cauză în care faptul cauzator de prejudicii a avut loc la 29 august 2007?

               2.

               Răspunsul la prima întrebare este influențat de vreunul dintre următoarele aspecte:

                           (i)

                           acțiunea în despăgubire a fost introdusă la 8 ianuarie 2009;

                           (ii)

                           instanța națională nu se pronunțase cu privire la legea aplicabilă înainte de 11 ianuarie 2009?

      (1)  JO L 199, p. 40.


title: Cauza C-438/16 P: Recurs introdus la 4 august 2016 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 26 mai 2016 în cauzele conexe T-479/11 și T-157/12

text:
               24.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 392/12

         Recurs introdus la 4 august 2016 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 26 mai 2016 în cauzele conexe T-479/11 și T-157/12
   (Cauza C-438/16 P)
   (2016/C 392/15)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: B. Stromsky și D. Grespan, agenți)

      Celelalte părți din procedură: Republica Franceză, IFP Énergies nouvelles

      Concluziile recurentei

               —

               Anularea Hotărârii Tribunalului Uniunii Europene din 26 mai 2012 în cauzele conexe T-479/11 și T-157/12, Republica Franceză și IFP Énergies nouvelles/Comisia Europeană;

               —

               trimiterea cauzei Tribunalului spre reexaminare și dispunerea soluționării cererii privind cheltuielile de judecată odată cu fondul.

      Motivele și principalele argumente

   Comisia invocă trei motive în susținerea recursului formulat, care vizează toate încălcarea articolului 107 alineatul (1) TFUE și în special erori de drept în ceea ce privește modalitatea de a demonstra existența unui avantaj ce decurge în favoarea unei întreprinderi dintr-o garanție implicită nelimitată rezultată din statutul său.
   Prin intermediul primului motiv, Comisia apreciază că Tribunalul a săvârșit o eroare de interpretare în ceea ce privește noțiunea de schemă de ajutoare și întrucât nu a ținut seama de aptitudinea unei măsuri de a conferi un avantaj, ceea ce determină o eroare de drept referitoare la natura probei pe care trebuie să o prezinte Comisia pentru a stabili existența unui avantaj în favoarea unei întreprinderi, care rezultă din statutul său de instituție publică cu caracter industrial și comercial (EPIC).
   Al doilea motiv este întemeiat pe o eroare de drept săvârșită de Tribunal în ceea ce privește întinderea prezumției simple de existență a unui avantaj care decurge dintr-o garanție implicită nelimitată și modul de a răsturna această prezumție.
   Al treilea motiv este întemeiat pe o eroare de drept săvârșită de Tribunal în ceea ce privește domeniul de aplicare al prezumției de avantaj care decurge dintr-o garanție nelimitată: această prezumție ar trebui să se aplice în mod logic și raporturilor întreprinderii căreia i se acordă garanția, cu furnizorii și cu clienții săi.


title: Cauza C-669/13 P: Recurs introdus la 16 decembrie 2013 de Mundipharma GmbH împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 16 octombrie 2013 în cauza T-328/12, Mundipharma GmbH/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

text:
               22.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 85/13

         Recurs introdus la 16 decembrie 2013 de Mundipharma GmbH împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 16 octombrie 2013 în cauza T-328/12, Mundipharma GmbH/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   (Cauza C-669/13 P)
   2014/C 85/24
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: Mundipharma GmbH (reprezentant: F. Nielsen, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită:

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 16 octombrie 2013, Mundipharma/OAPI (T-328/12),

               —

               obligarea pârâtului, cealaltă parte din procedură la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În hotărârea atacată, Tribunalul a negat existența unui risc de confuzie între mărcile în conflict OXYGESIC și Maxigesic și, prin urmare, întrunirea condițiilor prevăzute la articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 (1) (denumit în continuare, „Regulamentul RMC”). Hotărârea atacată se întemeiază pe deturnarea faptelor și conține incoerențe care contravin principiilor logicii. Aceasta reprezintă o încălcarea a dreptului comunitar, și anume a articolului 8 alineatul (1) litera (b) din RMC. În cazul unei aprecieri corecte și coerente a situației de fapt, Tribunalul ar fi trebuit să recunoască existența unui risc de confuzie între mărcile în conflict și, prin urmare, să admită cererea formulată împotriva deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne din 23 mai 2012.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, p. 1)


title: Cauza T-286/10 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 22 iulie 2010 — Fondation IDIAP/Comisia ( „Măsuri provizorii — Al șaselea program-cadru pentru acțiuni de cercetare, de dezvoltare tehnologică și de demonstrare — Scrisoare de confirmare a concluziilor unui audit financiar — Cerere de suspendare a executării și de măsuri provizorii — Lipsa urgenței” )

text:
               25.9.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 260/15

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 22 iulie 2010 — Fondation IDIAP/Comisia
   (Cauza T-286/10 R)
   (Măsuri provizorii - Al șaselea program-cadru pentru acțiuni de cercetare, de dezvoltare tehnologică și de demonstrare - Scrisoare de confirmare a concluziilor unui audit financiar - Cerere de suspendare a executării și de măsuri provizorii - Lipsa urgenței)
   2010/C 260/20
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Fondation de l’Institut de recherche IDIAP (Martigny, Elveția) (reprezentant: G. Chapus-Rapin, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Dintilhac și A. Sauka, agenți)

      Obiectul

   În esență, cerere de suspendare a executării scrisorii Comisiei din 11 mai 2010 prin care se confirmă concluziile auditului declarațiilor fiscale prezentate de reclamantă pentru perioada cuprinsă între 1 octombrie 2006 și 30 septembrie 2007 în ceea ce privește proiectul Amida, precum și pentru perioada cuprinsă între 1 ianuarie 2006 și 31 decembrie 2007 în ceea ce privește proiectele Bacs și Dirac.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2.

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza C-576/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Administrativen sad Veliko Tarnovo (Bulgaria) la 9 noiembrie 2015 – ЕТ „Маya Маrinova”/Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” Veliko Tarnovo pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite

text:
               25.1.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 27/13

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Administrativen sad Veliko Tarnovo (Bulgaria) la 9 noiembrie 2015 – ЕТ „Маya Маrinova”/Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” Veliko Tarnovo pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite
   (Cauza C-576/15)
   (2016/C 027/17)
   Limba de procedură: bulgara

      Instanța de trimitere

   Administrativen sad Veliko Tarnovo

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: ЕТ „Маya Маrinova”

      Pârât: Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” Veliko Tarnovo pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 273, articolul 2 alineatul (1) litera (a), articolul 9 alineatul (1) și articolul 14 alineatul (1) din Directiva 2006/112/CE (1) a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie interpretate, în lumina principiilor neutralității fiscale și proporționalității, în sensul că un stat membru poate considera inexistența efectivă a mărfurilor, predate unei persoane impozabile ca urmare a unor livrări taxabile, drept livrări taxabile ale acestor mărfuri efectuate în aval cu titlu oneros de către aceeași persoană impozabilă, fără să se fi stabilit destinatarul lor, atunci când în acest fel se urmărește prevenirea fraudei fiscale în materie de TVA?

               2)

               Dispozițiile menționate la prima întrebare trebuie interpretate, în lumina principiilor neutralității fiscale și proporționalității, în sensul că un stat membru poate considera neînregistrarea de către o persoană impozabilă a unor documente cu relevanță fiscală referitoare la livrări taxabile, primite în modul descris anterior, atunci când se urmărește acelaşi scop de prevenire a fraudei fiscale în materie de TVA?

               3)

               Articolele 273, 73 și 80 din Directiva 2006/112/CE trebuie interpretate, în lumina principiilor egalității de tratament și proporționalității, în sensul că statele membre pot, pe baza unor dispoziții naționale care nu servesc transpunerii Directivei privind TVA-ul, să deroge de la reglementarea generală prevăzută la articolul 73 din Directiva privind TVA și de la dispozițiile derogatorii prevăzute la articolul 80 din directivă atunci când stabilesc baza de impozitare a unor livrări de mărfuri efectuate de o persoană impozabilă, atunci când se urmărește, pe de o parte, prevenirea fraudei în materie de TVA și, pe de altă parte, determinarea unei baze de impozitare fiabile a operaţiunilor respective?

      (1)  JO L 347, p. 1, Ediţie specială, 09/vol. 3, p. 7.


title: Cauza C-30/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Naczelny Sąd Administracyjny (Polonia) la 20 ianuarie 2017 – Dyrektor Izby Celnej w Poznaniu/Kompania Piwowarska S.A. w Poznaniu

text:
               22.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/7

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Naczelny Sąd Administracyjny (Polonia) la 20 ianuarie 2017 – Dyrektor Izby Celnej w Poznaniu/Kompania Piwowarska S.A. w Poznaniu
   (Cauza C-30/17)
   (2017/C 161/09)
   Limba de procedură: polona

      Instanța de trimitere

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Dyrektor Izby Celnej w Poznaniu

      Pârâtă: Kompania Piwowarska S.A. w Poznaniu

      Întrebarea preliminară

   În lumina articolului 3 alineatul (1) și a obiectivelor Directivei 92/83/CEE a Consiliului din 19 octombrie 1992 privind armonizarea structurilor accizelor la alcool și băuturi alcoolice (1), la determinarea bazei de impozitare pentru berea cu aditivi, pe baza gradației Plato, extractul provenit din aromele adăugate după finalizarea procesului de fermentație trebuie să fie adăugat la cantitatea de extract rămasă efectiv în produsul finit sau nu trebuie avut în vedere extractul format din elementele adăugate?

      (1)  JO 1992, L 316, p. 21, Ediție specială, 09/vol. 1, p. 152.


title: Cauza T-463/08: Hotărârea Tribunalului din 30 iunie 2011 — Imagion/OAPI (DYNAMIC HD) [ „Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale DYNAMIC HD — Motive absolute de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Lipsa caracterului distinctiv dobândit prin utilizare — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) și alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (b) și alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009]” ]

text:
               13.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 238/15

         Hotărârea Tribunalului din 30 iunie 2011 — Imagion/OAPI (DYNAMIC HD)
   (Cauza T-463/08) (1)

   (Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale DYNAMIC HD - Motive absolute de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Lipsa caracterului distinctiv dobândit prin utilizare - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) și alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (b) și alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009])
   2011/C 238/21
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Imagion AG (Trierweiler, Germania) (reprezentant: H. Blatzheim, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: S. Schäffner, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 13 august 2008 (cauza R 488/2008-4) privind o cerere de înregistrare a semnului verbal DYNAMIC HD ca marcă comunitară

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Imagion AG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 327, 20.12.2008.


title: Cauza C-389/07: Ordonanța președintelui Curții din 18 august 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de VAT and Duties Tribunal, Manchester — Regatul Unit) — Azlan Group plc/Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs

text:
               6.12.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 313/22

         Ordonanța președintelui Curții din 18 august 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de VAT and Duties Tribunal, Manchester — Regatul Unit) — Azlan Group plc/Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs
   (Cauza C-389/07) (1)

   (2008/C 313/35)

      Limba de procedură: engleza

   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 283, 24.11.2007.


title: Cauza C-70/12: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 30 mai 2013 — Quinn Barlo Ltd, Quinn Plastics NV, Quinn Plastics GmbH/Comisia Europeană (Recurs — Înțelegeri — Piața europeană a metacrilaților — Durata încălcării — Prezumția de nevinovăție — Motivare — Competență de fond — Principiile generale ale protecției încrederii legitime și egalității de tratament — Proporționalitatea amenzii)

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 225/26

         Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 30 mai 2013 — Quinn Barlo Ltd, Quinn Plastics NV, Quinn Plastics GmbH/Comisia Europeană
   (Cauza C-70/12) (1)

   (Recurs - Înțelegeri - Piața europeană a metacrilaților - Durata încălcării - Prezumția de nevinovăție - Motivare - Competență de fond - Principiile generale ale protecției încrederii legitime și egalității de tratament - Proporționalitatea amenzii)
   2013/C 225/42
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurente: Quinn Barlo Ltd, Quinn Plastics NV, Quinn Plastics GmbH (reprezentanți: F. F. Wijckmans și M. Visser, advocaten)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: N. Khan și V. Bottka, agenți)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 30 noiembrie 2011, Quinn Barlo și alții/Comisia (T-208/06), prin care a fost anulată în parte Decizia C(2006) 2098 final a Comisiei din 31 mai 2006 privind o procedură de aplicare a articolului 81 din Tratatul CE și a articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/F/38.645 — Metacrilați) în ceea ce privește un ansamblu de acorduri și de practici concertate pe piața europeană a metacrilaților constând în încheierea, punerea în aplicare și monitorizarea unor acorduri cu privire la prețuri, în schimbul de informații, precum și în participarea la contacte pentru a facilita încălcarea

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Obligă Quinn Barlo Ltd, Quinn Plastics NV și Quinn Plastics GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 165, 9.6.2012.


title: Cauza T-561/12: Acțiune introdusă la 19 decembrie 2012 — Beninca/Comisia

text:
               16.2.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 46/23

         Acțiune introdusă la 19 decembrie 2012 — Beninca/Comisia
   (Cauza T-561/12)
   2013/C 46/42
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Jürgen Beninca (Frankfurt am Main, Germania) (reprezentant: C. Zschocke, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Comisiei din 9 octombrie 2012 prin care se refuză accesul la un document întocmit în cadrul unei operațiuni de concentrare (cazul COMP/M.6166 — NYSE Euronext/Deutsche Börse) și

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe faptul că niciuna dintre excepțiile prevăzute la articolul 4 din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 (1) nu se aplică. Această afirmație este valabilă în special în ceea ce privește excepțiile pe care Comisia le invocă în decizie, și anume articolul 4 alineatul (3) al doilea paragraf și articolul 4 alineatul (2) prima liniuță din regulamentul menționat.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe faptul că dacă s-ar aplica vreuna dintre aceste excepții, decizia nu analizează în mod corespunzător dacă este posibil accesul cel puțin parțial (sau limitat) la documentul solicitat, potrivit articolului 4 alineatul (6) din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe faptul că reclamantul are un drept de acces la documentul solicitat datorită unui interes public superior care justifică punerea la dispoziție a documentului în cauză, potrivit articolului 4 alineatele (2) și (3) din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76).


title: Cauza C-586/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesarbeitsgericht (Germania) la 15 decembrie 2010 — Bianca Kücük/Land Nordrhein-Westfalen

text:
               19.3.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 89/5

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesarbeitsgericht (Germania) la 15 decembrie 2010 — Bianca Kücük/Land Nordrhein-Westfalen
   (Cauza C-586/10)
   2011/C 89/09
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesarbeitsgericht

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Bianca Kücük

      Pârât: Land Nordrhein-Westfalen

      Întrebările preliminare

               1.

               Se încalcă clauza 5 punctul (1) din Acordul-cadru privind munca pe durată determinată încheiat între CES, UNICE și CEEP, din anexa la Directiva 1999/70/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 (1), în cazul în care o dispoziție națională precum articolul 14 alineatul (1) a doua teză punctul 3 din Teilzeit- und Befristungsgesetz (Legea privind munca cu fracțiune de normă și munca pe durată determinată), care prevede că există un motiv obiectiv pentru reînnoirea unui contract de muncă pe durată determinată dacă lucrătorul este angajat pentru înlocuirea unui alt lucrător, este interpretată și aplicată în sensul că motivul obiectiv există și în cazul unei nevoi permanente, deși nevoia ar putea fi acoperită prin angajarea pe durată nedeterminată a lucrătorului respectiv și prin preluarea de către acesta a funcțiilor unuia dintre lucrătorii care absentează, fapt ce se întâmplă în mod regulat, însă angajatorul își rezervă dreptul de a evalua situația în parte fiecare caz și de a decide în consecință în cazul absenței concrete a lucrătorilor?
               În cazul în care răspunsul la prima întrebare este unul afirmativ:

               2.

               Se încalcă clauza 5 punctul (1) din Acordul-cadru privind munca pe durată determinată încheiat între CES, UNICE și CEEP, din anexa la Directiva 1999/70/CE a Consiliului din 28 iunie 1999, prin interpretarea și aplicarea, în condițiile descrise la prima întrebare, a unei dispoziții naționale precum articolul 14 alineatul (1) a doua teză punctul 3 din TzBfG și în cazul în care legiuitorul național, adoptând o dispoziție precum cea prevăzută la articolul 21 alineatul (1) din Bundeselterngeld- und Elternzeit-gesetz (Legea federală privind indemnizația de concediu parental și concediul pentru creșterea copiilor) urmărește, prin înlocuirea care justifică încheierea unor raporturi de muncă pe durată determinată, și un obiectiv de politică socială, mai exact acela de a înlesni, pe de o parte, angajatorilor aprobarea și, pe de altă parte, lucrătorilor obținerea unui concediu special de exemplu pentru motive de protecție a maternității sau pentru creșterea copiilor?

      (1)  JO L 175, p. 43, Ediție specială, 05/vol. 5, p. 129.


title: Cauza T-288/06: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 1 iulie 2009 — Regionalny Fundusz Gospodarczy/Comisia [ Ajutoare de stat — Schemă de ajutoare pentru restructurare acordate de Republica Polonă unui producător de oțel — Decizie prin care ajutoarele sunt considerate în parte incompatibile cu piața comună și prin care se dispune recuperarea acestora — Protocolul nr. 8 privind restructurarea industriei siderurgice poloneze — Rata dobânzii care trebuie aplicată pentru rambursarea ajutoarelor incompatibile — Obligație de cooperare strânsă cu statul membru — Articolul 9 alineatul (4) și articolul 11 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 794/2004 ]

text:
               15.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 193/17

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 1 iulie 2009 — Regionalny Fundusz Gospodarczy/Comisia
   (Cauza T-288/06) (1)

   („Ajutoare de stat - Schemă de ajutoare pentru restructurare acordate de Republica Polonă unui producător de oțel - Decizie prin care ajutoarele sunt considerate în parte incompatibile cu piața comună și prin care se dispune recuperarea acestora - Protocolul nr. 8 privind restructurarea industriei siderurgice poloneze - Rata dobânzii care trebuie aplicată pentru rambursarea ajutoarelor incompatibile - Obligație de cooperare strânsă cu statul membru - Articolul 9 alineatul (4) și articolul 11 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 794/2004”)
   2009/C 193/24
   Limba de procedură: poloneza

      Părțile

      Reclamantă: Regionalny Fundusz Gospodarczy S. A. (fostă Huta Częstochowa S. A.) (Częstochowa, Polonia) (reprezentanți: C. Sadkowski și D. Sałajewski, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: C. Giolito și A. Stobiecka-Kuik, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare în parte a Deciziei 2006/937/CE a Comisiei din 5 iulie 2005 privind ajutorul de stat C 20/04 (ex NN 25/04) în favoarea producătorul de oțel Huta Częstochowa SA (JO 2006, L 366, p. 1), în măsura în care prin aceasta anumite ajutoare sunt considerate incompatibile cu piața comună și prin care se impune Republicii Polone recuperarea acestora

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Regionalny Fundusz Gospodarczy SA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 294, 2.12.2006.


title: Cauza C-573/07: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 10 septembrie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunale Amministrativo Regionale la Lombardia — Italia) — Sea s.r.l./Comune di Ponte Nossa (Contracte de achiziții publice — Proceduri de atribuire — Contract privind serviciul de colectare, de transport și de eliminare a deșeurilor urbane — Atribuire fără cerere de ofertă — Atribuire unei societăți pe acțiuni al cărei capital social este deținut în întregime de colectivități publice, dar al cărei statut prevede posibilitatea unei participări a capitalului privat)

text:
               7.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 267/14

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 10 septembrie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunale Amministrativo Regionale la Lombardia — Italia) — Sea s.r.l./Comune di Ponte Nossa
   (Cauza C-573/07) (1)

   (Contracte de achiziții publice - Proceduri de atribuire - Contract privind serviciul de colectare, de transport și de eliminare a deșeurilor urbane - Atribuire fără cerere de ofertă - Atribuire unei societăți pe acțiuni al cărei capital social este deținut în întregime de colectivități publice, dar al cărei statut prevede posibilitatea unei participări a capitalului privat)
   2009/C 267/24
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale Amministrativo Regionale la Lombardia

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Sea s.r.l.

      Pârâtă: Comune di Ponte Nossa

      Cu participarea: Servizi Tecnologici Comuni — Se.T.Co. SpA

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia — Interpretarea articolelor 12 CE, 43 CE, 49 CE și 86 CE — Proceduri de atribuire a contractelor de achiziții publice — Serviciu public de colectare, de transport și de eliminare a deșeurilor urbane — Atribuire directă unei societăți pe acțiuni al cărei capital este deținut în întregime de entități publice, dar al cărei statut prevede posibilitatea unei participări de capital privat

      Dispozitivul

   Articolele 43 CE și 49 CE, principiile egalității de tratament și nediscriminării pe motiv de cetățenie sau naționalitate, precum și obligația de transparență care decurge din acestea nu se opun atribuirii directe a unui contract de achiziții publice de servicii către o societate pe acțiuni cu capital integral public în măsura în care colectivitatea publică autoritate contractantă exercită asupra acestei societăți un control analog celui pe care îl exercită asupra propriilor servicii și această societate desfășoară partea cea mai importantă a activității sale cu colectivitatea sau colectivitățile care o dețin.
   Sub rezerva verificării de către instanța de trimitere a caracterului operant al dispozițiilor statutare vizate, controlul exercitat de colectivitățile acționare asupra societății menționate poate fi considerat analog celui pe care acestea îl exercită asupra propriilor servicii în împrejurări precum cele din acțiunea principală, în care:

               —

               activitatea societății menționate este limitată la teritoriul colectivităților respective și este exercitată în cea mai mare parte în beneficiul acestora și

               —

               prin intermediul organelor statutare compuse din reprezentanți ai colectivităților menționate, acestea exercită o influență determinantă atât asupra obiectivelor strategice, cât și asupra deciziilor importante ale societății respective.

      (1)  JO C 64, 8.3.2008.


title: Cauza C-537/10 P: Recurs introdus la 19 noiembrie 2010 de Deltafina SpA împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) pronunțate la 8 septembrie 2010 în cauza T-29/05, Deltafina/Comisia

text:
               15.1.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 13/22

         Recurs introdus la 19 noiembrie 2010 de Deltafina SpA împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) pronunțate la 8 septembrie 2010 în cauza T-29/05, Deltafina/Comisia
   (Cauza C-537/10 P)
   ()
   2011/C 13/41
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurentă: Deltafina SpA (reprezentanți: J. F. Bellis și F. Di Gianni, avocați)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

               —

               Modificarea hotărârii atacate în măsura în care menține amenda aplicată Deltafina, prin anularea sau, în subsidiar, prin reducerea amenzii aplicate Deltafina;

               —

               anularea hotărârii atacate în partea în care se aplică o amendă Deltafina sau, în subsidiar, reducerea amenzii aplicate Deltafina;

               —

               obligarea Comisiei la plata onorariilor și a cheltuielilor de judecată din prezenta procedură, inclusiv a celor aferente procedurii în fața Tribunalului.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului, recurenta invocă două motive:

               1.

               Potrivit primului motiv, invocat cu titlu principal, Tribunalul nu a ținut seama de principiul egalității de tratament întrucât nu a analizat în mod adecvat motivul formulat de reclamantă cu privire la încălcarea principiului egalității de tratament cu ocazia calculului amenzii aplicate acesteia.
               În susținerea acestui motiv, recurenta invocă faptul că, în cazul Deltafina, Comisia a determinat un cuantum de plecare al amenzii mai ridicat, ca urmare a împrejurării că Deltafina era cel mai important cumpărător de tutun procesat din Spania, pe când amenda aplicată celorlalte întreprinderi participante la încălcare (inclusiv societății-soră a Deltafina, Taes) a fost determinată exclusiv în temeiul poziției acestora pe piața tutunului brut din Spania, respectiv pe piața în cadrul căreia a avut loc încălcarea. Amenda aplicată Deltafina încalcă principiul egalității de tratament, în măsura în care Cetarsa și întreprinderile Dimon/Agroexpansión și Standard/WWTE erau de asemenea întreprinderi integrate vertical și dețineau poziții relevante pe piața tutunului procesat din Spania. Această împrejurare nu a fost totuși luată în considerare cu ocazia determinării amenzilor lor respective. În consecință, cu ocazia determinării amenzii aplicate Deltafina, Comisia a luat în considerare un factor care nu a fost utilizat cu privire la celelalte întreprinderi.

               2.

               Potrivit celui de al doilea motiv, invocat cu titlu subsidiar, Tribunalul ar fi aplicat în mod eronat conceptul „întreprindere”, în sensul articolului 81 CE, atunci când a respins, în urma unui raționament contradictoriu și nelegal, motivul reclamantei referitor la neacordarea către Deltafina a unei reduceri a amenzii similare celei acordate societății-soră Taes, pe baza cererii lor comune de aplicare a tratamentului favorabil, prezentată de Tes și de Deltafina sub controlul societății-mamă a acestora, Universal.
               În sprijinul acestui motiv, recurenta susține că Tribunalul a aplicat în mod eronat noțiunea „întreprindere”, în sensul articolului 81 CE, întrucât s-a îndepărtat de jurisprudența instanțelor europene în materie, în special de cea rezultată din cauza C-97/08 P, Akzo. Comunicarea Comisiei privind neaplicarea unor amenzi sau reducerea cuantumului acestora din 1996 (JO C 207, p. 4) ar trebui aplicată întreprinderii Taes/Deltafina ca întreg, și nu celor două societăți în mod separat, în măsura în care o astfel de comunicare se aplică „întreprinderilor”, și nu persoanelor juridice în mod individual. În cele din urmă, recurenta susține că argumentele formulate de Comisie în scopul neacordării în cazul Deltafina a reducerii amenzii acordate în cazul Taes sunt nefondate. Recurenta susține că, în raport cu aceste argumente, Deltafina și Taes formau o singură întreprindere și că, în consecință, Deltafina ar fi trebuit să beneficieze de o reducere a amenzii similară cu cea acordată Taes.


title: Cauzele conexate T-15/15 și T-197/15: Hotărârea Tribunalului din 12 mai 2017 – Costa/Parlamentul [„Regim financiar al deputaților în Parlament — Pensie pentru limită de vârstă — Suspendare — Recuperare — Regula anticumul — Normele privind cheltuielile și indemnizațiile deputaților în Parlament — Trimitere la legislația națională — Articolul 12 alineatul (2a) litera (v) din regulamentul privind alocațiile viagere ale deputaților — Indemnizație primită pentru exercitarea funcției de președinte al unei autorități portuare italiene — Încredere legitimă”]

text:
               3.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/25

         Hotărârea Tribunalului din 12 mai 2017 – Costa/Parlamentul
   (Cauzele conexate T-15/15 și T-197/15) (1)

   ([„Regim financiar al deputaților în Parlament - Pensie pentru limită de vârstă - Suspendare - Recuperare - Regula anticumul - Normele privind cheltuielile și indemnizațiile deputaților în Parlament - Trimitere la legislația națională - Articolul 12 alineatul (2a) litera (v) din regulamentul privind alocațiile viagere ale deputaților - Indemnizație primită pentru exercitarea funcției de președinte al unei autorități portuare italiene - Încredere legitimă”])
   (2017/C 213/33)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamant: Paolo Costa (Veneția, Italia) (reprezentanți: G. Orsoni și M. Romeo, avocați)

      Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: G. Corstens și S. Seyr, agenți)

      Obiectul

   Două cereri întemeiate pe articolul 263 TFUE și având ca obiect anularea deciziilor Biroului Parlamentului din 20 octombrie 2014 și din 9 februarie 2015 privind suspendarea pensiei provizorii pentru limită de vârstă de care beneficiază reclamantul și, respectiv, recuperarea unei sume de 49 770,42 euro plătite cu acest titlu, precum și a notei de debit 2015-239 din 23 februarie 2015 referitoare la această recuperare

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Îl obligă pe domnul Paolo Costa la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor aferente procedurii de măsuri provizorii.

      (1)  JO C 81, 9.3.2015.


title: Cauza C-491/09: Acțiune introdusă la 30 noiembrie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Belgiei

text:
               30.1.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 24/43

         Acțiune introdusă la 30 noiembrie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Belgiei
   (Cauza C-491/09)
   2010/C 24/74
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: J. Sénéchal și S. La Pergola, agenți)

      Pârât: Regatul Belgiei

      Concluziile reclamantei

               —

               constatarea faptului că, prin neadoptarea actelor cu putere de lege și a normelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2007/63/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 noiembrie 2007 de modificare a Directivelor 78/855/CEE și 82/891/CEE ale Consiliului, cu privire la cerința întocmirii unui raport de expertiză independentă în cazul fuziunii sau al divizării unor societăți comerciale pe acțiuni (1) sau, în orice caz, prin necomunicarea acestor dispoziții Comisiei, Regatul Belgiei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 4 din această directivă;

               —

               obligarea Regatului Belgiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Termenul pentru transpunerea Directivei 2007/63/CE a expirat la 31 decembrie 2008. Or, la data introducerii prezentei acțiuni, pârâtul încă nu luase măsurile necesare pentru transpunerea directivei sau, în orice caz, nu le comunicase Comisiei.

      (1)  JO L 300, p. 47.


title: Cauza F-144/15: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 28 iunie 2016 – Lorenzet/AESA (Funcție publică — Agenți temporari — Articolul 2 litera (f) din RAA — Contract pe perioadă nedeterminată — Concediu fără plată — Concediu pentru interese personale — Refuz de prelungire a unui concediu fără plată pentru încă un an — Articolul 52 din RAA)

text:
               5.9.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 326/34

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 28 iunie 2016 – Lorenzet/AESA
   (Cauza F-144/15) (1)

   ((Funcție publică - Agenți temporari - Articolul 2 litera (f) din RAA - Contract pe perioadă nedeterminată - Concediu fără plată - Concediu pentru interese personale - Refuz de prelungire a unui concediu fără plată pentru încă un an - Articolul 52 din RAA))
   (2016/C 326/57)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Andrea Lorenzet (Paris, Franța) (reprezentanți: S. Orlandi și T. Martin, avocați)

      Pârâtă: Agenția Europeană de Siguranță a Aviației (reprezentanți: inițial F. Manuhutu și A. Haug, agenți, D. Waelbroeck și I. Antypas, avocați, ulterior F. Manuhutu și A. Haug, agenți, A. Duron și C. Dekemexhe, avocați)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei Agenției Europene de Siguranță a Aviației de a nu prelungi concediul fără plată pentru interese personale al reclamantului pentru încă un an

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Domnul Andrea Lorenzet suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Agenția Europeană de Siguranță a Aviației.

      (1)  JO C 48, 8.2.2016, p. 102.


title: Cauza C-297/13: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 15 mai 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Finanzgericht München – Germania) – Data I/O GmbH/Hauptzollamt München (Trimitere preliminară — Clasificare tarifară — Tariful vamal comun — Nomenclatura combinată — Secțiunea XVI nota 2 — Pozițiile 8422, 8456, 8473, 8501, 8504, 8543, 8544 și 8473 — Noțiunile „părți” și „articole”  — Părți și accesorii (motoare, surse de alimentare, lasere, generatoare, cabluri şi aparate de sigilare la cald) destinate funcționării sistemelor de programare — Lipsa clasificării prioritare la poziția 8473 în raport cu alte poziții din capitolele 84 și 85)

text:
               7.7.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 212/10

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 15 mai 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Finanzgericht München – Germania) – Data I/O GmbH/Hauptzollamt München
   (Cauza C-297/13) (1)

   ((Trimitere preliminară - Clasificare tarifară - Tariful vamal comun - Nomenclatura combinată - Secțiunea XVI nota 2 - Pozițiile 8422, 8456, 8473, 8501, 8504, 8543, 8544 și 8473 - Noțiunile „părți” și „articole” - Părți și accesorii (motoare, surse de alimentare, lasere, generatoare, cabluri şi aparate de sigilare la cald) destinate funcționării sistemelor de programare - Lipsa clasificării prioritare la poziția 8473 în raport cu alte poziții din capitolele 84 și 85))
   2014/C 212/10
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Finanzgericht München

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Data I/O GmbH

      Pârâtă: Hauptzollamt München

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară – Finanzgericht München – Interpretarea Regulamentului (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful vamal comun (JO L 256, p. 1), astfel cum a fost modificat prin Regulamentele (CE) ale Comisiei nr. 2031/2001 din 6 august 2001 (JO L 279, p. 1), nr 1832/2002 din 1 august 2002 (JO L 290, p. 1), nr. 1789/2003 din 11 septembrie 2003 (JO L 281, p. 1) și nr. 1810/2004 din 7 septembrie 2004 (JO L 327, p. 1), în special a secțiunii XVI nota 2 literele a) și b) – Clasificarea părților și a accesoriilor (motoare, generatoare, lasere, cabluri și heat sealers) destinate sistemelor de programare din poziția 8473 – Eventuala prioritate a acestei poziții în raport cu celelalte poziții de la capitolele 84 și 85

      Dispozitivul

   Nota 2 litera (a) la secţiunea XVI din Nomenclatura combinată din anexa I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful vamal comun, în versiunile sale care rezultă în mod succesiv din Regulamentul (CE) nr. 2031/2001 al Comisiei din 6 august 2001, din Regulamentul (CE) nr. 1832/2002 al Comisiei din 1 august 2002, din Regulamentul (CE) nr. 1789/2003 al Comisiei din 11 septembrie 2003 și din Regulamentul (CE) nr. 1810/2004 al Comisiei din 7 septembrie 2004, trebuie interpretată în sensul că un bun care poate fi clasificat atât la poziția 8473 din această nomenclatură, ca parte dintr-o mașină care se încadrează la poziția 8471 din nomenclatura amintită, cât şi la una dintre pozițiile 8422, 8456, 8501, 8504, 8543 și 8544 din aceeași nomenclatură, ca articol autonom, trebuie clasificat, ca atare, la una dintre aceste din urmă poziții, în funcție de caracteristicile sale proprii.

      (1)  JO C 260, 7.9.2013.


title: Cauza C-265/05: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din data de 16 ianuarie 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de Cour de cassation — secția civilă — Franța) — José Perez Naranjo/Caisse régionale d'assurance maladie Nord-Picardie (Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 — Articolele 4 alineatul (2a), 10a și 95b — Alocație suplimentară pentru limită de vârstă — Legislație națională care impune condiția reședinței pentru acordarea acestei alocații — Prestație specială de tip necontributiv — Înscrierea în anexa IIa a Regulamentului (CEE) nr. 1408/71)

text:
               24.2.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 42/5

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din data de 16 ianuarie 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de Cour de cassation — secția civilă — Franța) — José Perez Naranjo/Caisse régionale d'assurance maladie Nord-Picardie
   (Cauza C-265/05) (1)

   (Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 - Articolele 4 alineatul (2a), 10a și 95b - Alocație suplimentară pentru limită de vârstă - Legislație națională care impune condiția reședinței pentru acordarea acestei alocații - Prestație specială de tip necontributiv - Înscrierea în anexa IIa a Regulamentului (CEE) nr. 1408/71)
   (2007/C 42/09)
   Limba de procedură: franceza
   Instanța de trimitere
   Cour de cassation — secția civilă
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: José Perez Naranjo

      Pârâtă: Caisse régionale d'assurance maladie Nord-Picardie
   Obiectul
   Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare — Cour de cassation — Secția civilă — Paris — Interpretarea articolelor 4 alineatul (2a), 10a, 19 alineatul (1) și 95b din Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 al Consiliului din 14 iunie 1971, privind aplicarea regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați și cu familiile acestora care se deplasează în cadrul Comunității (JO L 149, p.2), așa cum a fost modificat — Legislație națională care impune condiția reședinței pentru acordarea alocației suplimentare din Fondul Național de Solidaritate — Noțiunea de prestație specială de tip necontributiv — Înscrierea alocației în anexa IIa a Regulamentului (CEE) nr. 1408/71
   Dispozitivul
   O prestație precum alocația suplimentară, menționată în anexa IIa, sub titlul „Franța“ a Regulamentului (CEE) nr. 1408/71 al Consiliului din 14 iunie 1971, privind aplicarea regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați, lucrătorii care desfășoară activități independente și cu membrii familiilor acestora care se deplasează în cadrul Comunității, în versiunea sa modificată și actualizată prin Regulamentul (CE) nr. 118/97 al Consiliului din 2 decembrie 1996, constituie o prestație specială. Examinarea modului de finanțare al acestei alocații suplimentare pe baza elementelor din dosarul înaintat Curții demonstrează absența unei legături care poate fi identificată cu suficientă certitudine între contribuția socială generală și prestația în cauză, ceea ce conduce la concluzia că alocația suplimentară are un caracter necontributiv. Cu toate acestea, instanța de trimitere are sarcina să verifice exactitatea elementelor enunțate la punctele 48-52 din prezenta hotărâre, pentru a stabili în mod definitiv caracterul contributiv sau necontributiv al acestei prestații.

      (1)  JO C 217 din 3.9.2005.


title: Cauza T-513/10: Acțiune introdusă la 1 noiembrie 2010 — Hamberger Industriewerke/OAPI (Atrium)

text:
               15.1.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 13/29

         Acțiune introdusă la 1 noiembrie 2010 — Hamberger Industriewerke/OAPI (Atrium)
   (Cauza T-513/10)
   ()
   2011/C 13/57
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Hamberger Industriewerke (Stephanskirchen, Germania) (reprezentant: T. Schmidpeter, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 26 august 2010, pronunțată în cauza R 291/2010-4,

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate în procedura căii de atac.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca verbală „Atrium” pentru produse din clasele 19 și 27.

      Decizia examinatorului: respinge cererea de înregistrare.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 (1), întrucât marca comunitară solicitată are caracter distinctiv și nu este pur descriptivă.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, p. 1).


title: Cauza T-660/14: Acțiune introdusă la 12 septembrie 2014 – SV Capital/ABE

text:
               1.12.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 431/29

         Acțiune introdusă la 12 septembrie 2014 – SV Capital/ABE
   (Cauza T-660/14)
   (2014/C 431/52)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: SV Capital OÜ (Tallinn, Estonia) (reprezentant: M. Greinoman, avocat)

      Pârâtă: Autoritatea Bancară Europeană (ABE)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea în tot Deciziei nr. EBA C 2013 002 a ABE din 21 februarie 2014;

               —

               anularea Deciziei nr. BoA 2014-CI-02 a comisiei de apel a autorităților europene de supraveghere, prin care a fot respins în parte calea de atac;

               —

               trimiterea cauzei organului competent al ABE în vederea revizuirii pe fond a plângerii din 24 octombrie 2012, formulată de SV Capital OÜ (astfel cum a fost completată);

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată în procedura desfășurată la Tribunal, inclusiv a celor efectuate pentru executarea hotărârii sau a ordonanței Tribunalului.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv este întemeiat pe erori de fapt, întrucât în decizia contestată, nr. EBA C 2013 002, s-a statuat că „nici doamna [RR], nici domnul [OP] nu au fost conducători ai sucursalei Nordea Bank Finland sau titulari ai unor posturi-cheie în sensul liniilor directoare ale ABE referitoare la aptitudini”, deși comisia de apel a admis probele în sens contrar prezentate de reclamantă.

               2.

               Al doilea motiv este întemeiat pe faptul că pârâta nu și-a exercitat puterea de apreciere, întrucât nu a luat în considerare că i) Nordea se află pe lista întocmită de Consiliul de Stabilitate Financiară care cuprinde 29 de instituții financiare de importanță sistemică mondială, ii) că este un conglomerat financiar, iii) că sucursala sa estoniană este foarte importantă și iv) că pretinsele încălcări sunt foarte grave.

               3.

               Al treilea motiv este întemeiat pe încălcarea articolului 39 alineatul (1) din Regulamentul ABE (1) și a articolului 16 din Codul de bună conduită administrativă al ABE (2), întrucât reclamantei nu i s-a dat posibilitatea să își exprime poziția cu privire la motivarea pârâtei și la aprecierea faptelor de către aceasta înaintea adoptării deciziei contestate, nr. EBA C 2013 002, din moment ce pârâta nu a adus la cunoștința reclamantei intenția de a nu iniția investigația solicitată și nu a furnizat motive în acest sens.

               4.

               Al patrulea motiv este întemeiat pe încălcarea articolului 3 alineatul (3) și a articolelor 4 și 5 din Regulamentul intern al ABE (3), întrucât supleantul președintelui acesteia nu a fost informat, pe baza unor informații anonimizate, despre decizia de a nu se iniția o investigație.

               5.

               Al cincilea motiv este întemeiat pe un abuz de putere și pe un comportament nerezonabil al ABE, întrucât aceasta a avut un comportament părtinitor și, având în vedere timpul și eforturile depuse de reclamantă pentru a redacta plângerea și pentru a întemeia admisibilitatea acesteia, nu exista niciun motiv pentru închiderea cazului în lipsa unei decizii motivate pe fond.

      (1)  Regulamentul (UE) nr. 1093/2010 al Parlamentului European și al Consiliului din 24 noiembrie 2010 de instituire a Autorității europene de supraveghere (Autoritatea bancară europeană), de modificare a Deciziei nr. 716/2009/CE și de abrogare a Deciziei 2009/78/CE a Comisiei (JO L 331, p. 12).

      (2)  Decizia DC 006 a Consiliului de administrație din 12 ianuarie 2011 privind Codul de bună conduită administrativă al Autorității Bancare Europene.

      (3)  Decizia DC 054 a Consiliului supraveghetorilor privind Regulile interne de procedură în investigațiile care privesc încălcări ale dreptului Uniunii.


title: Cauza C-179/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Fővárosi Törvényszék (Republica Ungară) la 21 aprilie 2015 – Daimler AG/Együd Garage Gépjárműjavító és Értékesítő Kft.

text:
               13.7.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 228/4

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Fővárosi Törvényszék (Republica Ungară) la 21 aprilie 2015 – Daimler AG/Együd Garage Gépjárműjavító és Értékesítő Kft.
   (Cauza C-179/15)
   (2015/C 228/05)
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Fővárosi Törvényszék

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Daimler AG

      Pârâtă: Együd Garage Gépjárműjavító és Értékesítő Kft.

      Întrebarea preliminară

   Articolul 5 alineatul (1) litera (b) din Prima directivă 89/104/CEE (1) a Consiliului din 21 decembrie 1988 de apropiere a legislațiilor statelor membre cu privire la mărci trebuie interpretat în sensul că titularul unei mărci este îndreptățit să acționeze împotriva unui terț menționat în cadrul unui anunț publicat pe internet, în care figurează un semn care poate fi confundat cu marca, referitor la un serviciu al respectivului terț, identic cu produsele sau cu serviciile pentru care este înregistrată marca, astfel încât în percepția publicului se poate crea impresia greșită potrivit căreia între întreprinderea respectivului terț și titularul mărcii există un raport comercial oficial, chiar atunci când anunțul nu a fost publicat pe internet de către persoana care apare în cuprinsul acestuia și nici în numele său, sau atunci când respectivul anunț poate fi accesat pe internet, în pofida faptului că persoana menționată în acesta a făcut tot posibilul pentru eliminarea sa, însă fără succes?

      (1)  JO 1989 L 40, p. 1, Ediție specială 17/vol. 01, p. 92.


title: Cauza C-590/12: Cerere de decizie preliminară formulată de Amtsgericht Winsen (Luhe) (Germania) la 17 decembrie 2012 — Andrea Merten/ERGO Lebensversicherung AG

text:
               16.2.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 46/17

         Cerere de decizie preliminară formulată de Amtsgericht Winsen (Luhe) (Germania) la 17 decembrie 2012 — Andrea Merten/ERGO Lebensversicherung AG
   (Cauza C-590/12)
   2013/C 46/31
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Amtsgericht Winsen (Luhe)

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Andrea Merten

      Pârâtă: ERGO Lebensversicherung AG

      Întrebarea preliminară

   Articolul 15 alineatul (1) primul paragraf din A doua directivă 90/619/CEE (1), ținând seama de articolul 31 alineatul (1) din Directiva 92/96/CEE (2), în redactarea sa rezultată din articolele 35 și 36, coroborate cu articolul 32 din Directiva 2002/83/CE (3) trebuie interpretat în sensul că se opune unei dispoziții, precum cea a articolului 5a alineatul (1) teza a patra din Legea germană privind contractul de asigurare, în redactarea sa rezultată din A treia lege de transpunere a Directivelor Consiliului Comunităților Europene în materia dreptului asigurărilor din 21 iulie 1994 (A treia lege de transpunere în reglementarea germană privind controlul întreprinderilor de asigurare — VAG), care nu recunoaște asiguratului un drept de renunțare sau de opoziție, decât timp de maxim un an de la data plății celei dintâi prime de asigurare, chiar dacă acesta din urmă nu a fost corect informat referitor la dreptul său de renunțare sau de opoziție?

      (1)  A doua directivă 90/619/CEE a Consiliului din 8 noiembrie 1990 de coordonare a actelor cu putere de lege și a actelor administrative privind asigurarea directă de viață, de stabilire a dispozițiilor destinate să faciliteze exercitarea eficientă a libertății de a presta servicii și de modificare a Directivei 79/267/CEE (a doua directivă privind asigurarea de viață) (JO L 330, p. 50).

      (2)  Directiva 92/96/CEE a Consiliului din 10 noiembrie 1992 de coordonare a actelor cu putere de lege și a actelor administrative privind asigurarea directă de viață și de modificare a Directivelor 79/267/CEE și 90/619/CEE (a treia directivă privind asigurarea de viață) (JO L 360, p. 1).

      (3)  Directiva 2002/83/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 noiembrie 2002 privind asigurarea de viață (JO L 345, p. 1, Ediție specială, 06/vol. 4, p. 192).


title: Cauza F-19/08 R: Ordonanța președintelui Tribunalului Funcției Publice din 25 aprilie 2008 — Bennett și alții/OAPI (Funcție publică — Procedura măsurilor provizorii — Cerere de suspendare a executării unui act — Anunț de concurs — Urgență — Absență a acesteia)

text:
               21.6.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 158/24

         Ordonanța președintelui Tribunalului Funcției Publice din 25 aprilie 2008 — Bennett și alții/OAPI
   (Cauza F-19/08 R)
   (Funcție publică - Procedura măsurilor provizorii - Cerere de suspendare a executării unui act - Anunț de concurs - Urgență - Absență a acesteia)
   (2008/C 158/43)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Kelly-Marie Bennett (Alicante, Spania) și alții (reprezentant: G. Vandersanden, avocat)

      Pârât: Oficiul de Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) (reprezentanți: I. de Medrano Caballero și E. Maurage, agenți)
   Obiectul
   Cerere de suspendare a executării anunțurilor de concurs OHIM/AD/02/07 și OHIM/AST/02/07 până la pronunțarea cu privire la fond, cu consecința că reclamanții nu sunt obligați să participe la aceste probe și prin urmare contractele lor nu pot fi reziliate pentru motivul că aceștia nu figurează pe listele de rezervă.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul


title: Cauza F-47/08: Acțiune introdusă la 30 aprilie 2008 — Buschak/Fundația Europeană pentru Îmbunătățirea Condițiilor de Viață și de Muncă

text:
               5.7.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/52

         Acțiune introdusă la 30 aprilie 2008 — Buschak/Fundația Europeană pentru Îmbunătățirea Condițiilor de Viață și de Muncă
   (Cauza F-47/08)
   (2008/C 171/104)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: Willy Buschak (Bonn, Germania) (reprezentanți: L. Lévi și C. Ronzi, avocați)

      Pârâtă: Fundația Europeană pentru Îmbunătățirea Condițiilor de Viață și de Muncă
   Obiectul și descrierea litigiului
   Anularea deciziei prin care se modifică descrierea postului reclamantului și obligarea pârâtei la plata către acesta a unei sume de bani cu titlu de depăgubiri pentru prejudiciul material și moral suferit.
   Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei prezentată reclamantului de directorul Fundației Europene pentru Îmbunătățirea Condițiilor de Viață și de Muncă la 4 iulie 2007 prin care se modifică descrierea postului său;

               —

               în măsura în care este necesar, anularea deciziei din 29 sau din 30 ianuarie 2008 prin care se respinge reclamația reclamantului;

               —

               obligarea Fundației Europene pentru Îmbunătățirea Condițiilor de Viață și de Muncă la plata sumei de 50 000 de euro cu titlu de despăgubiri pentru prejudiciul respectiv;

               —

               obligarea Fundației Europene pentru Îmbunătățirea Condițiilor de Viață și de Muncă la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-229/02: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 3 aprilie 2008 — PKK/Consiliul Uniunii Europene ( Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive îndreptate împotriva anumitor persoane și entități în vederea combaterii terorismului — Înghețarea fondurilor — Acțiune în anulare — Motivare )

text:
               7.6.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/23

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 3 aprilie 2008 — PKK/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza T-229/02) (1)

   („Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive îndreptate împotriva anumitor persoane și entități în vederea combaterii terorismului - Înghețarea fondurilor - Acțiune în anulare - Motivare’)
   (2008/C 142/40)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamant: Osman Ocalan, în numele Kurdistan Workers' Party (PKK) (reprezentanți: M. Muller, QC, E. Grieves și P. Moser, barristers, și J. G. Peirce, solicitor)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: inițial M. Vitsentzatos și. M. Bishop, ulterior M. Bishop și E. Finnegan, agenți)

      Intervenienți în susținerea pârâtului: Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentanți: inițial R. Caudwell, ulterior E. Jenkinson, agenți, asistați de S. Lee, barrister) și Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: P. Kujiper și C. Brown, ulterior P. Hetsch și. P. Aalto, agenți)
   Obiectul
   Pe de o parte, anularea Deciziei 2002/460/CE a Consiliului din 17 iunie 2002 de punere în aplicare a articolului 2 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 2580/2001 privind măsuri restrictive specifice îndreptate împotriva anumitor persoane și entități în vederea combaterii terorismului și de abrogare a Deciziei 2002/334/CE (JO L 160, p. 26), și, pe de altă parte, o cerere de daune interese
   Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia 2002/460/CE a Consiliului din 17 iunie 2002 de punere în aplicare a articolului 2 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 2580/2001 privind măsuri restrictive specifice îndreptate împotriva anumitor persoane și entități în vederea combaterii terorismului și de abrogare a Deciziei 2002/334/CE în măsura în care privește Kurdistan Workers' Party (PKK).

               2)

               Obligă Consiliul Uniunii Europene să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile efectuate de Osman Ocalan, în numele Kurdistan Workers' Party (PKK) în fața Tribunalului de Primă Instanță și a Curții de Justiție.

               3)

               Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord și Comisia Comunităților Europene suportă fiecare propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 233, 28.9.2002.


title: Cauza C-449/16: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 21 iunie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Corte d'appello di Genova – Italia) – Kerly Del Rosario Martinez Silva/Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS), Comune di Genova [Trimitere preliminară — Securitate socială — Regulamentul (CE) nr. 883/2004 — Articolul 3 — Prestații familiale — Directiva 2011/98/UE — Articolul 12 — Dreptul la egalitatea de tratament — Resortisanți ai unor țări terțe care dețin un permis unic]

text:
               21.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 277/19

         Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 21 iunie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Corte d'appello di Genova – Italia) – Kerly Del Rosario Martinez Silva/Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS), Comune di Genova
   (Cauza C-449/16) (1)

   ([Trimitere preliminară - Securitate socială - Regulamentul (CE) nr. 883/2004 - Articolul 3 - Prestații familiale - Directiva 2011/98/UE - Articolul 12 - Dreptul la egalitatea de tratament - Resortisanți ai unor țări terțe care dețin un permis unic])
   (2017/C 277/26)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Corte d'appello di Genova

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Kerly Del Rosario Martinez Silva

      Pârâți: Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS), Comune di Genova

      Dispozitivul

   Articolul 12 din Directiva 2011/98/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 decembrie 2011 privind o procedură unică de solicitare a unui permis unic pentru resortisanții țărilor terțe în vederea șederii și ocupării unui loc de muncă pe teritoriul statelor membre și un set comun de drepturi pentru lucrătorii din țările terțe cu ședere legală pe teritoriul unui stat membru trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale precum cea în discuție în litigiul principal, în temeiul căreia resortisantul unei țări terțe care deține un permis unic în sensul articolului 2 litera (c) din această directivă nu poate obține beneficiul unei prestații precum alocația pentru familiile cu cel puțin trei copii minori instituită prin legge n. 448 – Misure di finanza pubblica per la stabilizzazione e lo sviluppo (Legea nr. 448 privind dispoziții în materie de finanțe publice pentru stabilizare și dezvoltare) din 23 decembrie 1998.

      (1)  JO C 410, 7.11.2016.


title: Cauza T-396/15: Ordonanța Tribunalului din 30 martie 2017 – Herm. Sprenger/EUIPO – web2get (Forma unei scărițe articulate) („Marcă a Uniunii Europene — Cerere de declarare a nulității — Retragerea cererii de declarare a nulității — Nepronunțare asupra fondului”)

text:
               28.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 283/48

         Ordonanța Tribunalului din 30 martie 2017 – Herm. Sprenger/EUIPO – web2get (Forma unei scărițe articulate)
   (Cauza T-396/15) (1)

   ((„Marcă a Uniunii Europene - Cerere de declarare a nulității - Retragerea cererii de declarare a nulității - Nepronunțare asupra fondului”))
   (2017/C 283/74)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Herm. Sprenger GmbH & Co. KG (Iserlohn, Germania) (reprezentant: V. Schiller, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: A. Söder și A. Schifko, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO: web2get GmbH & Co. KG (Dülmen, Germania)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 22 aprilie 2015 (cauza R 520/2014-1) privind o procedură de opoziție între web2get GmbH & Co. KG și Herm. Sprenger GmbH & Co. KG

      Dispozitivul

               1)

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2)

               Obligă Herm. Sprenger GmbH & Co. KG la plata cheluielilor de judecată.

      (1)  JO C 302, 14.9.2015.