title: Cauza T-240/08: Acțiune introdusă la 16 iunie 2008 — Procter & Gamble/OAPI — Laboratorios Alcala Farma (oli)

text:
               15.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/60

         Acțiune introdusă la 16 iunie 2008 — Procter & Gamble/OAPI — Laboratorios Alcala Farma (oli)
   (Cauza T-240/08)
   (2008/C 209/108)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza
   Părțile

      Reclamantă: The Procter & Gamble Company (Cincinnati, Statele Unite ale Americii) (reprezentanți: N. Beckett și T. Scourfield, solicitors)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Laboratorios Alcala Farma SL (Alcala de Henares, Spania)
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 2 aprilie 2008 în cauza R 1481/2007-2 și a Deciziei diviziei de opoziție a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 17 iulie 2007 în procedura de opoziție nr. B 893 216;

               —

               admiterea opoziției reclamantei la cererea din 4 octombrie 2004 privind înregistrarea ca marcă comuniară a mărcii figurative „oli” pentru produse din clasele 3 și 5;

               —

               obligarea OAPI să respingă respectiva cerere din 4 octombrie 2004; și

               —

               obligarea celeilalte părți în procedură la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Marca comunitară vizată: marca figurativă „oli” pentru produse din clasele 3 și 5, cererea nr. 4 059 176.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: reclamanta.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: mărcile comunitare „OLAY” pentru produse din clasele 3 și 5.

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția în totalitate.

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94 al Consiliului întrucât mărcile comunitare în cauză sunt similare și utilizarea mărcii a cărei înregistrare s-a solicitat poate genera risc de confuzie.


title: Cauza C-316/07: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulate de Verwaltungsgericht Gießen (Germania) la 9 iulie 2007 — Markus Stoß/Wetteraukreis

text:
               10.11.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/16

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulate de Verwaltungsgericht Gießen (Germania) la 9 iulie 2007 — Markus Stoß/Wetteraukreis
   (Cauza C-316/07)
   (2007/C 269/32)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Verwaltungsgericht Gießen
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Markus Stoß

      Pârât: Wetteraukreis
   Întrebările preliminare

               1)

               Articolele 43 CE și 49 CE trebuie interpretate în sensul că se opun existenței unui monopol de stat în privința anumitor jocuri de noroc, precum pariurile sportive, atunci când nu există în statul membru în cauză o politică coerentă și sistematică de limitare a jocurilor de noroc, în special pentru că organizatorii care dispun de concesiuni într-un stat membru încurajează participarea la alte jocuri de noroc — precum loteriile naționale și jocurile de cazinou — și pentru că, în plus, alte jocuri care prezintă un risc potențial de dependență echivalent sau superior — precum pariurile în legătură cu anumite evenimente sportive (curse hipice) și jocurile mecanice — pot fi oferite de către prestatori de servicii privați?

               2)

               Articolele 43 CE și 49 CE trebuie interpretate în sensul că autorizațiile eliberate pentru organizarea de pariuri sportive care nu sunt limitate la teritoriul național corespunzător și care sunt acordate de către organisme publice competente ale statelor membre, îl îndreptățesc pe titularul autorizației, precum și pe terții mandatați de către acesta să propună și să execute și pe teritoriul altor state membre, fără autorizații naționale suplimentare, ofertele în cauză în vederea încheierii unor contracte?


title: Cauza T-512/11: Acțiune introdusă la 24 septembrie 2011 — Ryanair/Comisia

text:
               26.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 347/40

         Acțiune introdusă la 24 septembrie 2011 — Ryanair/Comisia
   (Cauza T-512/11)
   2011/C 347/71
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Ryanair Ltd (Dublin, Irlanda) (reprezentanți: E. Vahida și I. Metaxas-Maragkidis, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea în parte, conform articolelor 263 TFUE și 264 TFUE, a Deciziei Comisiei Europene din 13 iulie 2011, Ajutorul de stat SA.29064 (2011/C ex 2011/NN)) — Irlanda — Transport aerian — Scutiri de la taxa pe transportul aerian de pasageri, în măsura în care consideră că scutirea de la taxa pe transportul aerian acordată pentru traficul de transfer sau de tranzit nu constituie ajutor de stat;

               —

               obligarea pârâtei să suporte propriile cheltuieli de judecată și cele efectuate de reclamantă și

               —

               luarea acțiunilor suplimentare pe care Tribunalul le va considera corespunzătoare.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe o eroare vădită de apreciere și pe o eroare de drept pe care le-a săvârșit reclamanta considerând că scutirea de la taxa pe transportul aerian a traficului de transfer sau de tranzit nu constituie un ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea de către pârâtă a articolului 108 alineatul (2) TFUE și a articolului 4 alineatul (4) din Regulamentul nr. 659/1999 al Consiliului (1), în măsura în care a omis să inițieze procedura prevăzută la aceste dispoziții în legătură cu ajutorul la care se referă prima parte a deciziei atacate, în pofida existenței, cel puțin, a unor îndoieli serioase privind compatibilitatea cu piața comună a scutirii de la taxa pe transportul aerian a traficului de transfer sau de tranzit, și a încălcat astfel drepturile procedurale de care beneficiază reclamanta în temeiul articolului 108 alineatul (2) TFUE și al articolului 6 alineatul (1) din Regulamentul nr. 659/1999 al Consiliului.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea de către pârâtă a obligației sale de motivare, întrucât a oferit motive eronate, afectate de contradicții și de o generalizare excesivă.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE (JO L 83, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 41).


title: Cauza C-50/14: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 28 ianuarie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte – Ialia) – Consorzio Artigiano Servizio Taxi e Autonoleggio (CASTA) și alții/Azienda sanitaria locale di Ciriè, Chivasso e Ivrea (ASL TO4), Regione Piemonte (Trimitere preliminară — Achiziții publice — Articolele 49 TFUE și 56 TFUE — Directiva 2004/18/CE — Servicii de transport sanitar — Legislație națională care autorizează autoritățile sanitare teritoriale să încredințeze activitățile de transport sanitar asociațiilor de voluntariat care îndeplinesc cerințele legale și sunt înregistrate, prin atribuire directă și fără publicitate, în schimbul rambursării cheltuielilor suportate — Admisibilitate)

text:
               21.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 106/3

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 28 ianuarie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte – Ialia) – Consorzio Artigiano Servizio Taxi e Autonoleggio (CASTA) și alții/Azienda sanitaria locale di Ciriè, Chivasso e Ivrea (ASL TO4), Regione Piemonte
   (Cauza C-50/14) (1)

   ((Trimitere preliminară - Achiziții publice - Articolele 49 TFUE și 56 TFUE - Directiva 2004/18/CE - Servicii de transport sanitar - Legislație națională care autorizează autoritățile sanitare teritoriale să încredințeze activitățile de transport sanitar asociațiilor de voluntariat care îndeplinesc cerințele legale și sunt înregistrate, prin atribuire directă și fără publicitate, în schimbul rambursării cheltuielilor suportate - Admisibilitate))
   (2016/C 106/03)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Consorzio Artigiano Servizio Taxi e Autonoleggio (CASTA), Galati Lucimorto Roberto – Autonoleggio Galati, Seren Bernardone Guido – Autonoleggio Seren Guido

      Pârâte: Azienda sanitaria locale di Ciriè, Chivasso e Ivrea (ASL TO4), Regione Piemonte

      Cu participarea: Associazione Croce Bianca del Canavese eși alții, Associazione nazionale pubblica assistenza (ANPAS) – Comitato regionale Liguria

      Dispozitivul

               1)

               Articolele 49 TFUE și 56 TFUE trebuie interpretate în sensul că nu se opun unei reglementări naționale care, precum cea în discuție în litigiul principal, permite autorităților locale să încredințeze furnizarea unor servicii de transport sanitar prin atribuire directă, în lipsa oricărei forme de publicitate, unor asociații de voluntariat, în măsura în care cadrul legal și contractual în care se desfășoară activitatea acestor organisme contribuie în mod efectiv la un scop social, precum și la urmărirea obiectivelor de solidaritate și de eficacitate bugetară.

               2)

               În cazul în care un stat membru permite autorităților publice să recurgă în mod direct la asociații de voluntariat pentru îndeplinirea anumitor misiuni, o autoritate publică ce intenționează să încheie convenții cu astfel de asociații nu are obligația, în temeiul dreptului Uniunii, să compare în prealabil propunerile diferitor asociații.

               3)

               În cazul în care un stat membru care permite autorităților publice să recurgă în mod direct la asociații de voluntariat pentru îndeplinirea anumitor misiuni autorizează aceste asociații să exercite anumite activități comerciale, este de competența acestui stat membru să stabilească limitele în care pot fi îndeplinite aceste activități. Aceste limite trebuie să garanteze totuși că activitățile comerciale menționate sunt marginale în raport cu ansamblul activităților unor astfel de asociații și sprijină desfășurarea activității voluntare a acestora.

      (1)  JO C 93, 29.3.2014.


20150731008616602015/C 270/08512014CJC27020150817RO01ROINFO_JUDICIAL201506117711Cauza C-51/14: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 11 iunie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen – Germania) – Pfeifer & Langen GmbH & Co. KG/Bundesanstalt für Landwirtschaft und Ernährung (Trimitere preliminară – Agricultură – Organizare comună a piețelor – Zahăr – Rambursarea cheltuielilor de depozitare – Regulamentul (CEE) nr. 1998/78 – Articolul 14 alineatul (3) – Regulamentul (CEE) nr. 2670/81 – Articolul 2 alineatul (2) – Substituire la export a zahărului C – Condiții – Schimb material al zahărului C cu zahăr de substituție – Substituție care nu poate fi efectuată decât cu zahăr produs de un producător stabilit pe teritoriul aceluiași stat membru – Validitate din perspectiva articolelor 34 TFUE și 35 TFUE)
 ---documentbreak--- C2702015RO710120150611RO00087171Hotărârea Curții (Camera a patra) din 11 iunie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen – Germania) – Pfeifer & Langen GmbH & Co. KG/Bundesanstalt für Landwirtschaft und Ernährung
   (Cauza C-51/14) (
         1
      )
   „(Trimitere preliminară — Agricultură — Organizare comună a piețelor — Zahăr — Rambursarea cheltuielilor de depozitare — Regulamentul (CEE) nr. 1998/78 — Articolul 14 alineatul (3) — Regulamentul (CEE) nr. 2670/81 — Articolul 2 alineatul (2) — Substituire la export a zahărului C — Condiții — Schimb material al zahărului C cu zahăr de substituție — Substituție care nu poate fi efectuată decât cu zahăr produs de un producător stabilit pe teritoriul aceluiași stat membru — Validitate din perspectiva articolelor 34 TFUE și 35 TFUE)”2015/C 270/08Limba de procedură: germana
      Instanța de trimitere

   Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Pfeifer & Langen GmbH & Co. KG

      Pârât: Bundesanstalt für Landwirtschaft und Ernährung

      Dispozitivul

            1)

            Articolul 14 alineatul (3) din Regulamentul (CEE) nr. 1998/78 al Comisiei din 18 august 1978 de stabilire a normelor de aplicare a sistemului de compensare a cheltuielilor de depozitare în sectorul zahărului, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CEE) nr. 1714/88 al Comisiei din 13 iunie 1988, și articolul 2 alineatul (2) al doilea paragraf din Regulamentul (CEE) nr. 2670/81 al Comisiei din 14 septembrie 1981 de stabilire a normelor de aplicare pentru producția de zahăr care depășește cotele, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CEE) nr. 3892/88 al Comisiei din 14 decembrie 1988, coroborate, trebuie interpretate în sensul că, în ceea ce privește o situație precum cea din litigiul principal, în care un producător dorește să substituie la export o cantitate de zahăr C cu o cantitate echivalentă de zahăr din cotă produsă de un alt producător, trebuie să se țină seama de condițiile care figurează în această din urmă dispoziție în cadrul rambursării cheltuielilor de depozitare. Aceste condiții includ în special cerința ca zahărul de substituție să fi fost produs de un alt producător stabilit pe teritoriul aceluiași stat membru. Examinarea întrebărilor adresate nu a relevat niciun element de natură să afecteze validitatea aceleiași dispoziții.

            2)

            Articolul 14 alineatul (3) din Regulamentul nr. 1998/78 și articolul 2 alineatul (2) al doilea paragraf din Regulamentul nr. 2670/81 trebuie interpretate în sensul că nu impun, drept condiție privind regularitatea unei operațiuni de substituire la export a zahărului, înlocuirea fizică de către producător a cantității de zahăr C inițiale cu cantitatea de zahăr de substituție.

      (
         1
      )	JO C 142, 12.5.2014.


title: Cauza T-368/17: Acțiune introdusă la 9 iunie 2017 – Linak/EUIPO – ChangZhou Kaidi Electrical (Shape of electrically operated lifting column)

text:
               31.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 249/45

         Acțiune introdusă la 9 iunie 2017 – Linak/EUIPO – ChangZhou Kaidi Electrical (Shape of electrically operated lifting column)
   (Cauza T-368/17)
   (2017/C 249/62)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Linak A/S (Nordborg, Danemarca) (reprezentanți: V. von Bomhard și J. Fuhrmann, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: ChangZhou Kaidi Electrical Co. Ltd (Changzhou, China)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul desenului sau modelului industrial în litigiu: reclamanta

      Desenul sau modelul industrial în litigiu: desenul sau modelul industrial comunitar „Electrically operated lifting column” – desenul sau modelul industrial comunitar nr. 101 159-0002

      Decizia atacată: Decizia Camerei a treia de recurs a EUIPO din 21 martie 2017 în cauza R 1412/2015-3

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO și a intervenientei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 6 din Regulamentul nr. 6/2002.


title: Cauza C-560/12 P: Recurs introdus la 5 decembrie 2012 de Wam Industriale SpA împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 27 septembrie 2012 în cauza T-303/10, Wam Industriale/Comisia

text:
               2.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/8

         Recurs introdus la 5 decembrie 2012 de Wam Industriale SpA împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 27 septembrie 2012 în cauza T-303/10, Wam Industriale/Comisia
   (Cauza C-560/12 P)
   2013/C 63/15
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurentă: Wam Industriale SpA (reprezentanți: E. Giuliani și R. Bertoni, avocați)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

               —

               Anularea Hotărârii Tribunalului pronunțate la 27 septembrie 2012, notificată la 1 octombrie 2012, în cauza T-303/10, având ca obiect cererea de anulare a Deciziei 2011/134/UE a Comisiei din 24 martie 2010 privind ajutorul de stat C4/03 (ex NN 102/02) pus în aplicare de Italia în favoarea Wam SpA (JO 2011, L 57, p. 29);

               —

               anularea pentru motivele prezentate a Deciziei 2011/134/UE a Comisiei, menționate anterior, constatând și declarând că ajutoarele stipulate în contractul din 1995 și în contractul din 2000 sunt compatibile cu piața comună;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Încălcarea articolului 107 alineatul (1) și a articolului 266 TFUE, eroare vădită de apreciere și nemotivare cu încălcarea articolului 296 TFUE, întrucât Comisia nu s-ar fi conformat hotărârilor pronunțate de Tribunal și de Curte prin care era anulată decizia Comisiei din 19 mai 2004, adoptând o nouă decizie referitoare la aceleași ajutoare de stat, cu toate că anularea deciziei precedente nu privea vicii de formă sau de procedură.
   Încălcarea articolului 107 alineatul (1) și a articolului 108 alineatul (1) TFUE, precum și a articolului 1 litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 659/1999 (1) și a articolului 296 TFUE, întrucât s-a reținut că pretinsele ajutoare de stat intră în domeniul de aplicare al articolului 108 TFUE, deși este vorba despre ajutoare destinate pătrunderii pe piață în afara UE; întrucât nu s-a considerat că pretinsele ajutoare de stat în cauză au fost acordate în temeiul Legii italiene nr. 394 din 29 iulie 1981, notificată Comisiei, chiar dacă această notificare nu a fost efectuată preventiv conform articolului 108 alineatul (3); întrucât nu s-a considerat că ajutoarele în cauză au fost aprobate implicit conform articolului 2 alineatul (2) și articolului 4 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 659/1999.
   Încălcarea articolului 107 alineatul (3) și a articolului 108 alineatul (1) TFUE, precum și încălcarea Regulamentelor (CE) nr. 800/2008 (2), nr. 1998/2006 (3), nr. 69/2001 (4), nr. 70/2001 (5) și nemotivare cu încălcarea articolului 296 TFUE, întrucât nu s-a considerat că ajutoarele în cauză constituiau aplicarea unei scheme generale; întrucât ajutoarele în cauză nu au calificate drept ajutoare compatibile conform articolului 107 alineatul (3) litera (c) TFUE, având în vedere că, promovând internațonalizarea întreprinderilor, acestea ar fi încurajat dezvoltarea întreprinderilor comunitare; întrucât ajutoarele au fost considerate drept ajutoare la export sau ajutoare destinate unor activități legate de export, iar nu ajutoare destinate promovării pătrunderii pe piață în țări din afara UE și nu s-a considerat că respectivele ajutoare nu depășeau pragul de exceptare prevăzut de regulamentele de minimis.
   Încălcarea articolului 107 alineatul (1) TFUE prin evaluarea greșită a echivalentului-subvenție.
   Încălcarea articolului 14 din Regulamentul (CE) nr. 659/1999, precum și a principiului încrederii legitime și a principiului proporționalității, întrucât s-a dispus recuperarea, deși era vorba despre ajutoare acordate în cadrul schemei generale din 1981, cunoscută de Comisie și pe care nicio autoritate europeană nu o declarase nelegală.
   Încălcarea articolului 108 alineatul (2) TFUE, a Regulamentului (CE) 659/1999, precum și a principiului bunei administrări și a dreptului la apărare întrucât nu s-a procedat la cercetări suplimentare pentru a remedia carențele revelate de instanța comunitară și nu s-a acordat Wam și autorităților italiene beneficiul dreptului la o procedură contradictorie.
   Încălcarea principiilor bunei administrări, diligenței și solicitudinii, având în vedere că prezentul litigiu a durat 17 ani de la acordarea primului ajutor.

      (1)  JO 1999, L 83, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 41.

      (2)  JO 2008, L 214, p. 3.

      (3)  JO 2006, L 379, p. 5

      (4)  JO 2001, L 10, p. 30.

      (5)  JO 2001, L 10, p. 33, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 98.


title: Cauza C-352/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Audiencia Provincial de Oviedo (Spania) la 13 iulie 2010 — Angel Lorenzo González Alonso/Nationale Nederlanden Vida Cia De Seguros și Reaseguros S.A.E

text:
               23.10.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 288/18

      Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Audiencia Provincial de Oviedo (Spania) la 13 iulie 2010 — Angel Lorenzo González Alonso/Nationale Nederlanden Vida Cia De Seguros și Reaseguros S.A.E
      (Cauza C-352/10)
      ()
      (2010/C 288/29)
      Limba de procedură: spaniola

         Instanța de trimitere

      Audiencia Provincial de Oviedo

         Părțile din acțiunea principală

         Reclamant: Angel Lorenzo González Alonso

         Pârâtă: Nationale Nederlanden Vida Cia De Seguros y Reaseguros S.A.E

         Întrebarea preliminară

      Articolul 3 alineatul (2) litera (d) din Directiva 85/577/CEE (1) a Consiliului din 20 decembrie 1985 privind protecția consumatorilor în cazul contractelor negociate în afara spațiilor comerciale trebuie interpretat restrictiv în sensul că nu este aplicabil în cazul unui contract încheiat în afara unui spațiu comercial prin care se oferă o asigurare de viață în schimbul plății lunare a unei prime destinate investirii, în diferite proporții, în instrumente cu venit fix, în instrumente cu venit variabil și în produse de investiții financiare ale aceleiași societăți?

         (1)  JO L 372, p. 31, Ediție specială, 15/vol. 1, p. 188.


title: Cauza T-358/12 P: Ordonanța Tribunalului din 13 septembrie 2013 — Conticchio/Comisia ( „Recurs — Funcție publică — Funcționari — Pensii — Decizie privind lichidarea drepturilor de pensie — Recurs în parte vădit inadmisibil și în parte vădit nefondat” )

text:
               16.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 336/24

         Ordonanța Tribunalului din 13 septembrie 2013 — Conticchio/Comisia
   (Cauza T-358/12 P) (1)

   (Recurs - Funcție publică - Funcționari - Pensii - Decizie privind lichidarea drepturilor de pensie - Recurs în parte vădit inadmisibil și în parte vădit nefondat)
   2013/C 336/50
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurentă: Rosella Conticchio (Roma, Italia) (reprezentanți: R. Giuffrida și A. Tortora, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall și G. Gattinara, agenți, asistați de A. Dal Ferro, avocat)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Ordonanței Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera întâi) din 12 iulie 2012, Conticchio/Comisia (F-22/11), având ca obiect anularea ordonanței menționate

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 295, 29.9.2012.


title: Cauza T-93/07: Acțiune introdusă la 22 martie 2007 — Italia/Comisie

text:
               26.5.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 117/31

         Acțiune introdusă la 22 martie 2007 — Italia/Comisie
   (Cauza T-93/07)
   (2007/C 117/49)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamantă: Republica Italiană (reprezentant: P. Gentili, Avvocato dello Stato)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea notei nr. 175 din 11 ianuarie 2007 a Comisiei Europene, Direcția Generală Politică Regională — Programe și proiecte în Cipru, Grecia, Ungaria, Italia, Malta și Țările de Jos — având ca obiect plăți de către Comisie ale altor sume decât cele solicitate. Referință: Programul POR Sicilia (N. CCI 1999 IT 161 PO 011);

               —

               anularea notei nr. 234 din 12 ianuarie 2007 a Comisiei Europene, Direcția Generală Politică Regională — Programe și proiecte în Cipru, Grecia, Ungaria, Italia, Malta și Țările de Jos — având ca obiect plăți de către Comisie ale altor sume decât cele solicitate. Referință: Programul POR Sicilia (N. CCI 1999 IT 161 PO 011);

               —

               anularea tuturor actelor conexe și prealabile și obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Motivele și principalele argumente sunt identice cu cele invocate în cauza T-345/04, Republica Italiană/Comisie (1).

      (1)  JO C 262, 23.10.2004, p. 55.


title: Cauza T-164/15: Acțiune introdusă la 31 martie 2015 – European Dynamics Luxembourg și Evropaïki Dynamiki/Parlamentul European

text:
               13.7.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 228/17

         Acțiune introdusă la 31 martie 2015 – European Dynamics Luxembourg și Evropaïki Dynamiki/Parlamentul European
   (Cauza T-164/15)
   (2015/C 228/21)
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamante: European Dynamics Luxembourg SA și Evropaïki Dynamiki –Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kaiTilematikis AE (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentanți: I. Ampazis și Sfyri, avocați)

      Pârât: Parlamentul European

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Parlamentului European care a fost comunicată reclamantelor prin scrisoarea nr. D (2015)7680 din 13 februarie 2015 și prin care oferta reclamantelor a fost clasată pe poziția a treia în unul dintre cele opt loturi, mai precis lotul 3, în cadrul procedurii deschise de cerere de ofertă nr. 2014/S 066-111912 denumită „PE/ITEC ITS14 – External provision of IT services”;

               —

               obligarea Parlamentului la repararea prejudiciului suferit de reclamante ca urmare a pierderii șansei de a fi clasată pe prima poziție din lotul 3 al contractului-cadru ITS14, prejudiciu pe care acestea îl evaluează ex aequo și bono la un milion cinci sute de mii de euro (1 5 00  000,00 de euro), plus dobânzile de la pronunțarea hotărârii care va interveni sau oricare altă sumă stabilită de Tribunal; și

               —

               obligarea Parlamentului la plata tuturor cheltuielilor efectuate de reclamante.

      Motivele și principalele argumente

   Potrivit reclamantelor, decizia atacată trebuie anulată în temeiul articolului 263 TFUE pentru motivul că Parlamentul a încălcat:

               1.

               obligația de motivare care îi revine, în măsura în care a furnizat o motivare insuficientă în ceea ce privește evaluarea ofertei tehnice prin care reclamantele au participat la cererea de ofertă în litigiu și în măsura în care nu le-a furnizat acestora informații financiare cu privire la ofertele consorțiilor reținute;

               2.

               termenii documentelor contractuale (specificațiile cererii de ofertă și directive complementare) stabilite chiar de acesta, în măsura în care a aplicat, cu ocazia evaluării ofertelor financiare ale participanților, o metodă de calcul diferită de cea prevăzută în documentele menționate anterior; și

               3.

               termenii documentelor contractuale și dreptul Uniunii Europene, în măsura în care a evitat să identifice și să examineze problema ofertelor anormal de scăzute.


title: Cauza T-333/13: Acțiune introdusă la 17 iunie 2013 — Westermann Lernspielverlag/OAPI — Diset (bambinoLÜK)

text:
               31.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/36

         Acțiune introdusă la 17 iunie 2013 — Westermann Lernspielverlag/OAPI — Diset (bambinoLÜK)
   (Cauza T-333/13)
   2013/C 252/60
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Westermann Lernspielverlag GmbH (Braunschweig, Germania) (reprezentant: A. Nordemann, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Diset, SA (Barcelona, Spania)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 2 aprilie 2013 în cauza R 1323/2012-2 privind procedura de opoziție nr. B 1 724 593 (cererea de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 009080359) între DISET, S.A. și Westermann Lernspielverlag GmbH;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta.

      Marca comunitară vizată: marca figurativă „bambinoLÜK” pentru produse din clasele 9, 16 și 28 — cererea de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 9 080 359.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Marca sau semnul invocat: înregistrarea comunitară a mărcii figurative „BAMBINO” pentru produse din clasele 16, 28 și 41.

      Decizia diviziei de opoziție: admite în parte opoziția.

      Decizia camerei de recurs: admite în parte calea de atac și permite înregistrarea mărcii comunitare pentru anumite produse din clasa 9.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului.


title: Cauza T-322/06: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 14 iulie 2008 — Espinosa Labella și alții/Comisia Comunităților Europene ( Acțiune în anulare — Directiva 92/43/CEE — Conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică — Decizia 2006/613/CE — Lista siturilor de importanță comunitară pentru regiunea biogeografică mediteraneană — Act atacabil — Lipsa interesului direct — Inadmisibilitate )

text:
               30.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/40

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 14 iulie 2008 — Espinosa Labella și alții/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-322/06) (1)

   („Acțiune în anulare - Directiva 92/43/CEE - Conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică - Decizia 2006/613/CE - Lista siturilor de importanță comunitară pentru regiunea biogeografică mediteraneană - Act atacabil - Lipsa interesului direct - Inadmisibilitate’)
   (2008/C 223/68)
   Limba de procedură: spaniola
   Părțile

      Reclamanți: Manuel José Espinosa Labella (Almería, Spania), Josefa Labella Dávalos (Almería), María Pilar Espinosa Labella (Almería), María José Espinosa Labella (Almería), Tomasa Peñuela Ortiz (Almería), Tomás Espinosa Peñuela (Almería), Francisco José Espinosa Peñuela (Mairena del Aljarafe, Spania), Juan Manuel Espinosa Peñuela (Madrid, Spania), María Lourdes Espinosa Peñuela (Almería), Adela Espinosa Peñuela (Almería), Jorge Jesús Espinosa Peñuela (Almería), succesorii lui Rafael Espinosa Peñuela (Almería) (reprezentant: M. J. Rovira Daudí, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: A. Alcover San Pedro și D. Recchia, agenți)

      Intervenient în susținerea pârâtei: Regatul Spaniei (reprezentant: F. Díez Moreno, abogado del Estado)
   Obiectul
   Cerere de anulare în parte a Deciziei 2006/613/CE a Comisiei din 19 iulie 2006 de adoptare, în aplicarea Directivei 92/43/CEE a Consiliului, a listei siturilor de importanță comunitară pentru regiunea biogeografică mediteraneană (JO L 259, p. 1), în măsura în care desemnează situl denumit „Artos de El Ejido”, pe care se situează terenuri ale reclamanților, ca sit de importanță comunitară pentru regiunea biogeografică mediteraneană
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2)

               Obligă pe domnul Manuel José Espinosa Labella, pe doamna Josefa Labella Dávalos, pe doamna María Pilar Espinosa Labella, pe doamna María José Espinosa Labella, pe doamna Tomasa Peñuela Ortiz, pe domnul Tomás Espinosa Peñuela, pe domnul Francisco José Espinosa Peñuela, pe domnul Juan Manuel Espinosa Peñuela, pe doamna María Lourdes Espinosa Peñuela, pe doamna Adela Espinosa Peñuela, pe domnul Jorge Jesús Espinosa Peñuela și pe succesorii domnului Rafael Espinosa Peñuela să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cele efectuate de Comisie.

               3)

               Regatul Spaniei suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 326, 30.12.2006.


title: Cauza T-146/08: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 13 octombrie 2009 — Deutsche Rockwool Mineralwoll/OAPI — Redrock Construction (REDROCK) [ Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative REDROCK — Marcă națională verbală anterioară Rock — Motiv relativ de refuz — Lipsa riscului de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009] ]

text:
               21.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/44

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 13 octombrie 2009 — Deutsche Rockwool Mineralwoll/OAPI — Redrock Construction (REDROCK)
   (Cauza T-146/08) (1)

   („Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative REDROCK - Marcă națională verbală anterioară Rock - Motiv relativ de refuz - Lipsa riscului de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009]”)
   2009/C 282/84
   Limba de procedură: ceha

      Părțile

      Reclamantă: Deutsche Rockwool Mineralwoll GmbH & Co. OHG (Gladbeck, Germania) (reprezentant: S. Beckmann, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: K. Dvořáková și O. Montalto, agenți)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI: Redrock Construction s.r.o. (Praga, Republica Cehă) (reprezentant: D. Krofta, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 18 februarie 2008 (cauza R 506/2007-4) referitoare la o procedură de opoziție între Deutsche Rockwool Mineralwoll GmbH & Co. OHG și Redrock Construction s.r.o.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Deutsche Rockwool Mineralwoll GmbH & Co. OHG suportă propriile cheltuieli de judecată și trei sferturi din cheltuielile de judecată efectuate de Redrock Construction s.r.o.

               3.

               Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) suportă propriile cheltuieli de judecată și un sfert din cheltuielile efectuate de Redrock Construction s.r.o.

      (1)  JO C 158, 21.6.2008.


title: Cauza T-834/16: Acțiune introdusă la 29 noiembrie 2016 – QC/Consiliul European

text:
               6.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/36

         Acțiune introdusă la 29 noiembrie 2016 – QC/Consiliul European
   (Cauza T-834/16)
   (2017/C 038/49)
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamanta: QC (Insula Lesbos, Grecia) (reprezentant: Charilaos Ladis, avocat)

      Pârât: Consiliul European

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea „Declarației UE-Turcia” din 18 martie 2016, publicată în aceeași zi în comunicatul de presă 144/16;

               —

               declararea nulității tuturor efectelor sale;

               —

               pronunțarea potrivit procedurii accelerate;

               —

               dispunerea suspendării imediate a executării acordului.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă șapte motive.

               1.

               Primul motiv se întemeiază pe faptul că acest acord încalcă norme fundamentale materiale și de procedură și este afectat de abuz de putere.

               2.

               Al doilea motiv se întemeiază pe rapoarte pertinente și fondate ale Amnesty International, care atestă încălcările menționate mai sus, precum și criza umanitară ce rezultă din acord.

                           —

                           Aplicare acordului, pe care reclamanta o consideră o veritabilă convenție internațională, a determinat aplicarea nesistematică a regimului privind azilul și încălcarea directă a Convenției de la Geneva.

               3.

               Al treilea motiv se întemeiază pe nota informativă a deputaților europeni din Grupul Confederal al Stângii Unite Europene.

                           —

                           Acordul constituie o „încălcare gravă și continuă” a valorilor Uniunii.

               4.

               Al patrulea motiv se întemeiază pe jurisprudența Curții Europene a Drepturilor Omului.

                           —

                           Cererea introductivă abordează în continuare argumentul dovedit la nivel internațional potrivit căruia Turcia nu este o „țară sigură”, ținând seama de recurgerea la tortură și de multiplele condamnări pentru încălcarea drepturilor omului.

               5.

               Al cincilea motiv se întemeiază pe TFUE.

                           —

                           În cadrul acțiunii se invocă faptul că declarația, desemnată în mod abuziv ca atare, conține o încălcare vădită a părții a cincea din titlul V din TFUE, privind acordurile internaționale.

               6.

               Al șaselea motiv se întemeiază pe Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

                           —

                           Acordul încalcă și dreptul internațional al drepturilor omului, inclusiv dispozițiile Cartei drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, în ceea ce privește demnitatea umană sau „returnările colective”. Mai precis, cererea introductivă subliniază încălcarea inconștientă sau neaplicarea deliberată a directivelor menționate expres, care impun un răspuns adecvat al Uniunii la „afluxul masiv” de persoane la frontierele sale, în special atunci când sunt vulnerabile, precum și a directivelor care reglementează procedura în materie de protecție internațională și de drept de azil.

               7.

               Al șaptelea motiv se întemeiază pe documente ale unor organizații profesionale și ale altor organisme fiabile.

                           —

                           Cererea introductivă indică pe de altă parte că, prin acest acord, Uniunea Europeană a provocat în Grecia, precum în Turcia, o enormă concentrare de persoane care supraviețuiesc în condiții mizere și în absența oricăror drepturi, dacă au fost victimele unor rele tratamente din partea forțelor de ordine.

                           —

                           În sfârșit, acțiunea se întemeiază pe constatarea că, în fața unei astfel de realități umane și sociale catastrofale, Uniunea Europeană și-a încălcat în mod vădit obligațiile care îi revin în temeiul dreptului Uniunii și internațional.


title: Cauza C-534/11: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 30 mai 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Nejvyšší správní soud — Republica Cehă) — Mehmet Arslan/Policie ČR, Krajské ředitelství policie Ústeckého kraje, odbor cizinecké policie (Spațiul de libertate, securitate și justiție — Directiva 2008/115/CE — Standarde și proceduri comune pentru returnarea resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală — Aplicabilitate cu privire la solicitanții de azil — Posibilitate de a menține în custodie publică un resortisant al unei țări terțe după formularea unei cereri de azil)

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 225/13

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 30 mai 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Nejvyšší správní soud — Republica Cehă) — Mehmet Arslan/Policie ČR, Krajské ředitelství policie Ústeckého kraje, odbor cizinecké policie
   (Cauza C-534/11) (1)

   (Spațiul de libertate, securitate și justiție - Directiva 2008/115/CE - Standarde și proceduri comune pentru returnarea resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală - Aplicabilitate cu privire la solicitanții de azil - Posibilitate de a menține în custodie publică un resortisant al unei țări terțe după formularea unei cereri de azil)
   2013/C 225/21
   Limba de procedură: ceha

      Instanța de trimitere

   Nejvyšší správní soud

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Mehmet Arslan

      Pârâtă: Policie ČR, Krajské ředitelství policie Ústeckého kraje, odbor cizinecké policie

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Nejvyšší správní soud (Republica Cehă) — Interpretarea articolului 2 alineatul (1) coroborat cu considerentul (9) al Directivei 2008/115/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 2008 privind standardele și procedurile comune aplicabile în statele membre pentru returnarea resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală (JO L 348 p. 98) — Domeniu de aplicare — Luare în custodie a unui resortisant al unei țări terțe aflat în situație de ședere ilegală pe teritoriul unui stat membru, în vederea expulzării sale în situația în care acesta a formulat o cerere de azil în sensul Directivei 2005/85/CE a Consiliului din 1 decembrie 2005 privind standardele minime cu privire la procedurile din statele membre de acordare și retragere a statutului de refugiat (JO L 326 p. 13, Ediție specială, 19/vol. 7, p. 242)

      Dispozitivul

               1.

               Articolul 2 alineatul (1) din Directiva 2008/115/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 2008 privind standardele și procedurile comune aplicabile în statele membre pentru returnarea resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală coroborat cu considerentul (9) al acesteia trebuie interpretat în sensul că directiva amintită nu este aplicabilă unui resortisant al unei țări terțe care a formulat o cerere de protecție internațională, în sensul Directivei 2005/85/CE a Consiliului din 1 decembrie 2005 privind standardele minime cu privire la procedurile din statele membre de acordare și retragere a statutului de refugiat, și aceasta în perioada cuprinsă între formularea cererii menționate și adoptarea deciziei în primă instanță care statuează asupra acestei cereri sau, dacă este cazul, soluționarea căii de atac introduse împotriva deciziei respective.

               2.

               Directiva 2003/9/CE a Consiliului din 27 ianuarie 2003 de stabilire a standardelor minime pentru primirea solicitanților de azil în statele membre și Directiva 2005/85 nu se opun ca resortisantul unei țări terțe, care a formulat o cerere de protecție internațională în sensul Directivei 2005/85 după ce a fost luat în custodie publică în temeiul articolului 15 din Directiva 2008/115, să fie menținut în custodie publică în temeiul unei dispoziții din dreptul național în situația în care, în urma unei aprecieri de la caz la caz a tuturor împrejurărilor relevante, reiese că această cerere a fost formulată cu unicul scop de a întârzia sau de a compromite executarea deciziei de returnare și că este obiectiv necesar să se mențină măsura luării în custodie publică pentru a se evita ca persoana interesată să se sustragă definitiv de la returnarea sa.

      (1)  JO C 65, 3.3.2012.


title: Cauza C-520/14: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 12 mai 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Hoge Raad der Nederlanden – Țările de Jos) – Gemeente Borsele/Staatssecretaris van Financiën, Staatssecretaris van Financiën/Gemeente Borsele (Trimitere preliminară — Taxa pe valoarea adăugată — Directiva 2006/112/CE — Articolul 2 alineatul (1) litera (c) și articolul 9 alineatul (1) — Persoane impozabile — Activități economice — Noțiune — Transport școlar)

text:
               4.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 243/10

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 12 mai 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Hoge Raad der Nederlanden – Țările de Jos) – Gemeente Borsele/Staatssecretaris van Financiën, Staatssecretaris van Financiën/Gemeente Borsele
   (Cauza C-520/14) (1)

   ((Trimitere preliminară - Taxa pe valoarea adăugată - Directiva 2006/112/CE - Articolul 2 alineatul (1) litera (c) și articolul 9 alineatul (1) - Persoane impozabile - Activități economice - Noțiune - Transport școlar))
   (2016/C 243/08)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Hoge Raad der Nederlanden

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Gemeente Borsele, Staatssecretaris van Financiën

      Pârâți: Staatssecretaris van Financiën, Gemeente Borsele

      Dispozitivul

   Articolul 9 alineatul (1) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie interpretat în sensul că o colectivitate teritorială care furnizează un serviciu de transport școlar în condiții precum cele în discuție în litigiul principal nu exercită o activitate economică și, prin urmare, nu are calitatea de persoană impozabilă.

      (1)  JO C 56, 16.2.2015.


title: Cauza C-512/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 25 septembrie 2013 — X, cealaltă parte: Staatssecretaris van Financiën

text:
               14.12.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 367/23

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 25 septembrie 2013 — X, cealaltă parte: Staatssecretaris van Financiën
   (Cauza C-512/13)
   2013/C 367/40
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Hoge Raad der Nederlanden

      Părțile din procedura principală

      Recurent: X

      Cealaltă parte: Staatssecretaris van Financiën

      Întrebările preliminare

               1.

               Există o diferențiere indirectă pe motiv de cetățenie sau un obstacol în calea liberei circulații a lucrătorilor — care necesită o justificare — în cazul în care reglementarea dintr-un stat membru permite să se acorde lucrătorilor migranți o indemnizație neimpozabilă pentru cheltuieli extrateritoriale și care permite ca lucrătorului care, în perioada anterioară începerii activității în acest stat membru, locuia în străinătate la o distanță mai mare de 150 km față de frontiera acestui stat membru să i se acorde, fără dovezi suplimentare, o indemnizație neimpozabilă pentru cheltuieli stabilită în mod forfetar, chiar și în cazul în care cuantumul indemnizației depășește cheltuielile extrateritoriale efective, în timp ce, pentru un lucrător care locuia în această perioadă la o distanță mai mică față de acest stat membru, indemnizația neimpozabilă este limitată la cuantumul dovedit al cheltuielilor extrateritoriale efective?

               2.

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare: reglementarea olandeză prevăzută de Regulamentul din 1965 de punere în aplicare a Legii privind impozitul pe salarii se întemeiază în acest caz pe motive imperative de interes general?

               3.

               În cazul unui răspuns afirmativ la a doua întrebare: criteriul de 150 km prevăzut de această reglementare depășește în acest caz ceea ce este necesar pentru atingerea scopului urmărit?


title: Cauza T-214/07: Hotărârea Tribunalului din 31 martie 2011 — Grecia/Comisia ( „FEOGA — Secțiunea «Garantare» — Cheltuieli excluse de la finanțarea comunitară — Culturi arabile — Măsuri specifice referitoare la unele produse agricole în favoarea insulelor mici din Marea Egee” )

text:
               14.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 145/23

         Hotărârea Tribunalului din 31 martie 2011 — Grecia/Comisia
   (Cauza T-214/07) (1)

   (FEOGA - Secțiunea «Garantare» - Cheltuieli excluse de la finanțarea comunitară - Culturi arabile - Măsuri specifice referitoare la unele produse agricole în favoarea insulelor mici din Marea Egee)
   2011/C 145/36
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Republica Elenă (reprezentanți: V. Kontolaimos și I. Chalkias, agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: H. Tserepa-Lacombe, agent, asistat de N. Korogiannakis, avocat)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei 2007/243/CE a Comisiei din 18 aprilie 2007 privind excluderea de la finanțarea comunitară a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în temeiul Fondului European de Orientare și Garantare Agricolă (FEOGA), secțiunea „Garantare” (JO L 106, p. 55)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Republica Elenă la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 199, 25.8.2007.


title: Cauza C-208/08 P: Recurs introdus la 20 mai 2008 de Oficiul pentru Armonizare în cadrul pieței interne (mărci, desene și modele industriale) împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a cincea) pronunțate la 28 februarie 2008 în cauza T-215/06, American Clothing Associates/OAPI

text:
               15.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/22

         Recurs introdus la 20 mai 2008 de Oficiul pentru Armonizare în cadrul pieței interne (mărci, desene și modele industriale) împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a cincea) pronunțate la 28 februarie 2008 în cauza T-215/06, American Clothing Associates/OAPI
   (Cauza C-208/08 P)
   (2008/C 209/32)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Recurent: Oficiul pentru Armonizare în cadrul pieței interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: M. A. Folliard-Monguiral, agent)

      Cealaltă parte în proces: American Clothing Associates SA
   Concluziile recurentului

               —

               Anularea Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță pronunțate la 28 februarie 2008 în cauza T-215/06 în măsura în care Tribunalul a considerat că articolul 7 alineatul (1) litera (h) din Regulamentul privind marca comunitară (1) nu se aplică în ceea ce privește mărcile care desemnează servicii;

               —

               obligarea American Clothing Associates SA la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   În susținerea recursului formulat, recurentul invocă un singur motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (h) din Regulamentul privind marca comunitară, coroborat cu articolul 6 ter din Convenția de la Paris pentru protecția proprietății industriale din 20 martie 1883, astfel cum a fost revizuită și modificată (2). Contrar a ceea ce ar fi fost stabilit de către Tribunal, acest din urmă articol, la care face trimitere articolul 7 alineatul (1) litera (h) din Regulamentul privind marca comunitară, s-ar aplica într-adevăr atât mărcilor care desemnează produse cât și mărcilor care desemnează servicii.
   În această privință, recurentul subliniază, în primul rând, că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept interpretând articolul 6 ter din Convenția de la Paris în mod literal și în afara contextului său, fără a lua în considerare spiritul acestei dispoziții și al convenției în general, aceasta din urmă impunând, după ce a fost revizuită prin Actul de la Lisabona din 31 octombrie 1958, extinderea tuturor dispozițiilor referitoare la mărcile de fabrică sau de comerț și la mărcile de servicii, cu excepția câtorva dispoziții care nu sunt aplicabile în speță.
   Recurentul susține, în al doilea rând, că însuși legiuitorul comunitar contestă faptul că ar trebui realizată o distincție între mărcile de produse și mărcile de servicii întrucât articolul 29 din Regulamentul privind marca comunitară, care transpune articolul 4 A din Convenția de la Paris, referitor la dreptul de prioritate, ar menționa explicit serviciile la care se referă o cerere de înregistrare a unei mărci.
   În al treilea rând, recurentul subliniază că, spre deosebire de ceea ce ar fi fost stabilit de către Tribunal în hotărârea atacată, articolul 16 din Tratatul privind dreptul mărcilor, adoptat la Geneva la 27 octombrie 1994, trebuie interpretat în sensul că prin acesta este clarificat domeniul de aplicare al Convenției de la Paris, fără a-i extinde însă domeniul de aplicare la situații pe care această din urmă Convenție le-ar exclude în forma sa actuală.
   În final, recurentul subliniază că, într-o hotărâre recentă, însăși Curtea de Justiție ar fi admis, cel puțin implicit, că din Convenția de la Paris reiese necesitatea unei egalități de tratament între mărcile de produse și mărcile de servicii.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO 1994, L 11, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 146).

      (2)  Recueil des traités des Nations unies, vol. 828, nr. 11847, p. 108.


title: Cauza C-578/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 6 decembrie 2010 — Staatssecretaris van Financiën/L.A.C. van Putten

text:
               5.3.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 72/7

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 6 decembrie 2010 — Staatssecretaris van Financiën/L.A.C. van Putten
   (Cauza C-578/10)
   2011/C 72/11
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Hoge Raad der Nederlanden

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Staatssecretaris van Financiën

      Pârât: L.A.C. van Putten

      Întrebarea preliminară

   Având în vedere articolul 18 CE (în prezent articolul 21 TFUE), este vorba despre o situație care intră sub incidența dreptului comunitar atunci când un stat membru supune unei taxe prima utilizare a unui autovehicul pe rețeaua de drumuri de pe teritoriul său, în cazul în care acest autovehicul este înmatriculat într-un alt stat membru, a fost împrumutat de un locuitor al acestui alt stat membru și este utilizat de un locuitor al primului stat membru menționat în vederea efectuării unor deplasări pe teritoriul statului respectiv?


title: Cauza C-248/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberster Gerichtshof (Austria) la 2 mai 2016 - Austria Asphalt GmbH & Co OG/Bundeskartellanwalt

text:
               18.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 260/27

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberster Gerichtshof (Austria) la 2 mai 2016 - Austria Asphalt GmbH & Co OG/Bundeskartellanwalt
   (Cauza C-248/16)
   (2016/C 260/34)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Oberster Gerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Austria Asphalt GmbH & Co OG

      Pârât: Bundeskartellanwalt

      Întrebarea preliminară

   Articolul 3 alineatul (1) litera (b) şi articolul 3 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 139/2004 (1) al Consiliului din 20 ianuarie 2004 privind controlul concentrărilor între întreprinderi („Regulamentul privind concentrările economice”) trebuie interpretate în sensul că, în cazul trecerii de la un control exclusiv la un control în comun asupra unei întreprinderi existente, în condiţiile în care întreprinderea care exercita anterior controlul exclusiv participă în continuare la efectuarea controlului în comun, se realizează o concentrare numai atunci când această întreprindere îndeplinește în mod durabil toate funcțiile unei entități autonome?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 139/2004 al Consiliului din 20 ianuarie 2004 privind controlul concentrărilor între întreprinderi („Regulamentul privind concentrările economice”) (JO 2004, L 24, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 201).


title: Cauza C-675/15 P: Recurs introdus la 15 decembrie 2015 de The Tea Board împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 2 octombrie 2015 în cauza T-626/13, The Tea Board/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

text:
               21.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 106/15

         Recurs introdus la 15 decembrie 2015 de The Tea Board împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 2 octombrie 2015 în cauza T-626/13, The Tea Board/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   (Cauza C-675/15 P)
   (2016/C 106/17)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: The Tea Board (reprezentanți: M. C. Maier, A. Nordemann, Rechtsanwälte)

      Celelalte părți din procedură: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Delta Lingerie

      Concluziile

   Recurenta solicită Curții:

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului din 2 octombrie 2015 în cauza T-626/13, în măsura în care Tribunalul a respins acțiunea cu privire la următoarele servicii din clasele 35 și 38 acoperite de marca a cărei înregistrare a fost solicitată:

                  Servicii de consultanță de afaceri pentru crearea și exploatarea de puncte de vânzare cu amănuntul și de grupuri comerciale pentru vânzare cu amănuntul și publicitate; servicii de promoție de vânzări (pentru terți), publicitate, gestionarea afacerilor comerciale, administrare comercială, publicitate online prin intermediul unei rețele informatice, distribuția de materiale publicitare (foi volante, prospecte, ziare gratuite, eșantioane), servicii de abonament la ziare pentru terți; informaţii sau solicitări de informaţii în domeniul afacerilor; organizare de evenimente, de expoziții în scopuri comerciale sau de publicitate, departament de publicitate, închiriere de spații publicitare, publicitate radiofonică și televizată, susținere financiară acordată domeniului publicitar. (clasa 35)

                  Telecomunicaţii, transmisie de mesaje și de imagini asistată de calculator, servicii de teledifuzare interactivă referitoare la prezentarea de produse, comunicare prin terminale de calculator, comunicare (transmisie) prin reţeaua informatică mondială, deschis și închis. (clasa 38)

               —

               dacă este necesar, trimiterea cauzei spre rejudecare Tribunalului;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

               1.

               Prin intermediul recursului se solicită anularea în parte a Hotărârii Tribunalului din 2 octombrie 2015 în cauza T-626/13, în măsura în care Tribunalul a respins acțiunea cu privire la serviciile din clasele 35 și 38 acoperite de marca contestată.

               2.

               Recursul este întemeiat pe două motive: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din RMC (1) și încălcarea articolului 8 alineatul (5) din RMC.

               3.

               Recurenta consideră că, funcția esențială a unei mărci comunitare colective în sensul articolului 66 alineatul (2) din RMC, compusă dintr-o indicație care servește la desemnarea provenienței geografice a produselor vizate, nu este aceea de a servi ca indicație a originii comerciale, ci doar de a garanta originea colectivă a produselor sau a serviciilor oferite și vândute sub marca respectivă, mai precis faptul că produsele provin de la o întreprindere care se află în regiunea geografică adoptată ca marcă comunitară colectivă și care are dreptul de a utiliza marca comunitară colectivă.

               4.

               În consecință, în opinia recurentei, este necesar să se concluzioneze că, în cadrul articolului 8 alineatul (1) litera (b) din RMC, proveniența geografică trebuie luată în considerare ca un factor relevant în aprecierea similitudinii produselor și/sau a serviciilor în cauză și/sau în efectuarea unei aprecieri globale a riscului de confuzie.

               5.

               Prin urmare, atunci când se compară produse și/sau servicii ale unei mărci comunitare colective anterioare în sensul articolului 66 alineatul (2) din RMC, compusă dintr-o indicație geografică, cu cele ale unei mărci comunitare individuale, în opinia recurentei nu este determinant aspectul dacă produsele și serviciile în discuție sunt similare în ceea ce privește natura, scopul, utilizatorii finali și/sau canalele de distribuție ale acestora. Trebuie mai degrabă să se stabilească dacă produsele și/sau serviciile în cauză pot avea aceeași proveniență geografică.

               6.

               Interpretarea dată de recurentă articolului 66 alineatul (2) RMC rezultă din:

                           1)

                           logica internă a Regulamentului nr. 207/2009, în special din faptul că:

                                       i.

                                       articolul 66 alineatul (2) din RMC constituie o excepție în cadrul Regulamentului nr. 207/2009 întrucât, potrivit articolului 7 alineatul (1) litera (c) din RMC, se respinge înregistrarea mărcilor care sunt compuse exclusiv din semne sau indicații ce pot să servească, în comerț, pentru a desemna proveniența geografică a produsului sau a prestării serviciului;

                                       ii.

                                       conform articolului 67 alineatul (2) din RMC, regulamentul de utilizare a unei mărci comunitare colective compuse dintr-o indicație geografică trebuie să autorizeze orice persoană ale cărei produse sau servicii provin din zona geografică respectivă să devină membră a asociației care este titular al mărcii și, în consecință, o marcă comunitară colectivă compusă dintr-o indicație geografică nu poate niciodată să deosebească produsele sau serviciile membrilor asociației care este titular al mărcii de cele ale altor întreprinderi;

                           2)

                           o interpretare a acestei prevederi în lumina Regulamentului nr. 1151/2012 (2) și a Acordului TRIPS, potrivit căreia indicațiile geografice ar trebui să se bucure de un nivel de protecție ridicat, iar prezentările unui produs care indică sau sugerează că produsul respectiv provine dintr-o altă zonă geografică decât adevăratul loc de origine, astfel încât creează publicului o impresie greșită cu privire la proveniența geografică a produsului, ar trebui interzise.

               7.

               În opinia recurentei, calitățile stabilite de Tribunal în legătură cu DARJEELING pot fi transpuse, de asemenea, asupra unor servicii cum ar fi consultanța de afaceri sau serviciile de telecomunicații și pot accentua atractivitatea mărcii contestate în această privință. În continuare, recurenta arată că Tribunalul nu a prezentat în hotărârea sa niciun motiv întemeiat care să justifice de ce calitățile asociate mărcii DARJEELING nu pot fi transpuse asupra unor servicii care fac parte din clasele 35 și 38, fapt care constituie, în sine, o eroare de drept.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, p. 1).

      (2)  Regulamentul (UE) nr. 1151/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 21 noiembrie 2012 privind sistemele din domeniul calității produselor agricole și alimentare (JO L 343, p. 1).


title: Cauza T-434/13: Hotărârea Tribunalului din 14 ianuarie 2016 – Doux/Comisia [„Agricultură — Restituiri la export — Carne de pasăre — Regulament de punere în aplicare de stabilire a restituirilor la 0 euro — Acțiune în anulare — Act normativ care nu presupune măsuri de executare — Afectare directă — Admisibilitate — Articolul 3 alineatul (3) din Regulamentul (UE) nr. 182/2011 — Obligația de motivare — Articolul 164 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 — Încredere legitimă”]

text:
               29.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 78/16

         Hotărârea Tribunalului din 14 ianuarie 2016 – Doux/Comisia
   (Cauza T-434/13) (1)

   ([„Agricultură - Restituiri la export - Carne de pasăre - Regulament de punere în aplicare de stabilire a restituirilor la 0 euro - Acțiune în anulare - Act normativ care nu presupune măsuri de executare - Afectare directă - Admisibilitate - Articolul 3 alineatul (3) din Regulamentul (UE) nr. 182/2011 - Obligația de motivare - Articolul 164 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 - Încredere legitimă”])
   (2016/C 078/24)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Doux SA (Châteaulin, Franţa) (reprezentant: J. Vogel, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: D. Bianchi şi K. Skelly, agenţi)

      Intervenientă în susținerea reclamantei: Tilly-Sabco (Guerlesquin, Franţa) (reprezentanţi: R. Milchior, F. Le Roquais şi S. Charbonnel, avocaţi)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 689/2013 al Comisiei din 18 iulie 2013 de stabilire a restituirilor la export în sectorul cărnii de pasăre (JO L 196, p. 13)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Doux SA suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană.

               3)

               Tilly-Sabco suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 291, 5.10.2013.


title: Cauza C-583/14: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 29 octombrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Ungaria) – Benjámin Dávid Nagy/Vas Megyei Rendőr-főkapitányság (Trimitere preliminară — Principiul nediscriminării — Articolul 18 TFUE — Cetățenia Uniunii — Articolul 20 TFUE — Libera circulație a persoanelor — Articolul 63 TFUE — Libera circulație a capitalurilor — Circulație rutieră — Conducători auto care au reședința în statul membru în cauză — Obligație de a prezenta pe loc dovada legalității utilizării unor vehicule înmatriculate în alt stat membru cu ocazia unui control al poliției)

text:
               21.12.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 429/6

         Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 29 octombrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Ungaria) – Benjámin Dávid Nagy/Vas Megyei Rendőr-főkapitányság
   (Cauza C-583/14) (1)

   ((Trimitere preliminară - Principiul nediscriminării - Articolul 18 TFUE - Cetățenia Uniunii - Articolul 20 TFUE - Libera circulație a persoanelor - Articolul 63 TFUE - Libera circulație a capitalurilor - Circulație rutieră - Conducători auto care au reședința în statul membru în cauză - Obligație de a prezenta pe loc dovada legalității utilizării unor vehicule înmatriculate în alt stat membru cu ocazia unui control al poliției))
   (2015/C 429/07)
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Benjámin Dávid Nagy

      Pârât: Vas Megyei Rendőr-főkapitányság

      Dispozitivul

   Articolul 63 alineatul (1) TFUE se opune unei reglementări naționale care prevede că, în principiu, în rețeaua rutieră a statului membru respectiv nu pot circula decât vehiculele care dispun de o autorizație administrativă și de plăci de înmatriculare emise de acest stat membru și că, dacă unul dintre rezidenții acestuia intenționează să se prevaleze de o derogare de la această normă, întemeiată pe faptul că utilizează un vehicul pus la dispoziția sa de deținătorul vehiculului menționat stabilit într-un alt stat membru, acest rezident trebuie să fie în măsură să dovedească pe loc, cu ocazia unui control al poliției, că îndeplinește condițiile pentru aplicarea acestei derogări, astfel cum sunt prevăzute de reglementarea națională în cauză, sub sancțiunea aplicării imediate și fără posibilitate de scutire a unei amenzi echivalente cu cea aplicabilă în cazul încălcării obligației de înmatriculare.

      (1)  JO C 96, 23.3.2015.


title: Cauza C-433/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bundesfinanzhof (Germania) la 1 octombrie 2008 — Yaesu Europe BV/Bundeszentralamt für Steuern

text:
               6.12.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 313/18

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bundesfinanzhof (Germania) la 1 octombrie 2008 — Yaesu Europe BV/Bundeszentralamt für Steuern
   (Cauza C-433/08)
   (2008/C 313/26)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Bundesfinanzhof
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Yaesu Europe BV

      Pârât: Bundeszentralamt für Steuern
   Întrebările preliminare

               1)

               Noțiunea „semnătură” din modelul din anexa A la A opta directivă a Consiliului din 6 decembrie 1979 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — Sisteme de restituire a taxei pe valoarea adăugată persoanelor impozabile care nu sunt stabilite pe teritoriul țării (1), care este utilizat pentru depunerea unei cereri de restituire a impozitului pe cifra de afaceri în conformitate cu articolul 3 litera (a) din această directivă este o noțiune de drept comunitar care trebuie interpretată uniform?

               2)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare:
               Noțiunea „semnătură” trebuie înțeleasă în sensul că cererea de restituire trebuie semnată în mod obligatoriu personal de către persoana impozabilă sau, în cazul unei persoane juridice, de către reprezentantul legal ori este suficientă semnătura unui mandatar (de exemplu, a unui reprezentant fiscal sau a unui angajat al persoanei impozabile)?

      (1)  JO L 331, p. 11, Ediție specială, 09/vol. 1, p. 34.


20150731011616632015/C 270/10582014CJC27020150817RO01ROINFO_JUDICIAL201506119911Cauza C-58/14: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 11 iunie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesfinanzhof – Germania) – Hauptzollamt Hannover/Amazon EU Sàrl [Trimitere preliminară – Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 – Uniunea vamală și Tariful vamal comun – Nomenclatura combinată – Poziția 8543 70 – Mașini și aparate electrice care au o funcție proprie, nedenumite și necuprinse în altă parte în capitolul 85 din Nomenclatura combinată – Subpozițiile 8543 70 10 și 8543 70 90 – Cititor de cărți electronice cu funcții de traducere sau de dicționar]
 ---documentbreak--- C2702015RO910120150611RO00109191Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 11 iunie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesfinanzhof – Germania) – Hauptzollamt Hannover/Amazon EU Sàrl
   (Cauza C-58/14) (
         1
      )
   „[Trimitere preliminară — Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 — Uniunea vamală și Tariful vamal comun — Nomenclatura combinată — Poziția 8543 70 — Mașini și aparate electrice care au o funcție proprie, nedenumite și necuprinse în altă parte în capitolul 85 din Nomenclatura combinată — Subpozițiile 8543 70 10 și 8543 70 90 — Cititor de cărți electronice cu funcții de traducere sau de dicționar]”2015/C 270/10Limba de procedură: germana
      Instanța de trimitere

   Bundesfinanzhof

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Hauptzollamt Hannover

      Pârâtă: Amazon EU Sàrl

      Dispozitivul

   Nomenclatura combinată cuprinsă în anexa I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful vamal comun, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (UE) nr. 861/2010 al Comisiei din 5 octombrie 2010, trebuie interpretată în sensul că un cititor de cărți electronice dotat cu o funcție de traducere sau de dicționar trebuie clasificat, atunci când această funcție nu este funcția sa principală, aspect a cărui verificare este de competența instanței de trimitere, la subpoziția 8543 70 90, iar nu la subpoziția 8543 70 10.
   (
         1
      )	JO C 142, 12.5.2014.


title: Cauzele conexate T-98/13 și T-99/13: Ordonanța Tribunalului din 9 iulie 2015 – CMT/OAPI – Camomilla (Camomilla) [„Marca comunitară — Procedură de declarare a nulității — Mărcile comunitare figurative Camomilla — Marca națională figurativă anterioară CAMOMILLA — Motiv absolut de refuz — Articolul 52 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Lipsa relei-credințe a titularului mărcii comunitare — Motiv relativ de refuz — Lipsa similitudinii produselor — Lipsa atingerii aduse renumelui — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) și alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009 — Articolul 53 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 207/2009”]

text:
               24.8.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 279/32

         Ordonanța Tribunalului din 9 iulie 2015 – CMT/OAPI – Camomilla (Camomilla)
   (Cauzele conexate T-98/13 și T-99/13) (1)

   ([„Marca comunitară - Procedură de declarare a nulității - Mărcile comunitare figurative Camomilla - Marca națională figurativă anterioară CAMOMILLA - Motiv absolut de refuz - Articolul 52 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Lipsa relei-credințe a titularului mărcii comunitare - Motiv relativ de refuz - Lipsa similitudinii produselor - Lipsa atingerii aduse renumelui - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) și alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009 - Articolul 53 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 207/2009”])
   (2015/C 279/39)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: CMT Compagnia manifatture tessili Srl (CMT Srl) (Napoli, Italia) (reprezentanți: G. Floridia, R. Floridia, M. Franzoni și G. Rubino, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: L. Rampini, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă în faţa Tribunalului: Camomilla SpA (Buccinasco, Italia) (reprezentanți: A. Tornato și M. Mussi, avocați)

      Obiectul

   Acțiuni formulate împotriva deciziilor Camerei întâi de recurs a OAPI din 29 noiembrie 2012 (cauzele R 1615/2011-1 și R 1617/2011-1), privind procedurile de declarare a nulității dintre CMT Compagnia manifatture tessili Srl (CMT Srl) și Camomilla SpA.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunile.

               2)

               Obligă CMT Compagnia manifatture tessili Srl (CMT Srl) la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 141, 18.5.2013.


title: Cauza C-551/09: Ordonanța președintelui Camerei a doua a Curții din 17 octombrie 2011 — Comisia Europeană/Republica Austria

text:
               28.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 25/45

      Ordonanța președintelui Camerei a doua a Curții din 17 octombrie 2011 — Comisia Europeană/Republica Austria
      (Cauza C-551/09) (1)

      (2012/C 25/84)
      Limba de procedură: germana
      Președintele Camerei a doua a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 63, 13.3.2010.


title: Cauza C-528/14: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 27 aprilie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Hoge Raad der Nederlanden – Țările de Jos) – X/Staatssecretaris van Financiën (Trimitere preliminară — Tariful vamal comun — Regulamentul (CE) nr. 1186/2009 — Articolul 3 — Scutire de la plata taxelor la import — Bunuri personale — Transferul reședinței dintr-o țară terță într-un stat membru — Noțiunea „reședință obișnuită” — Imposibilitatea de a cumula o reședință obișnuită într-un stat membru și într-o țară terță — Criterii de determinare a locului reședinței obișnuite)

text:
               4.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 243/10

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 27 aprilie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Hoge Raad der Nederlanden – Țările de Jos) – X/Staatssecretaris van Financiën
   (Cauza C-528/14) (1)

   ((Trimitere preliminară - Tariful vamal comun - Regulamentul (CE) nr. 1186/2009 - Articolul 3 - Scutire de la plata taxelor la import - Bunuri personale - Transferul reședinței dintr-o țară terță într-un stat membru - Noțiunea „reședință obișnuită” - Imposibilitatea de a cumula o reședință obișnuită într-un stat membru și într-o țară terță - Criterii de determinare a locului reședinței obișnuite))
   (2016/C 243/09)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Hoge Raad der Nederlanden

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: X

      Pârât: Staatssecretaris van Financiën

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 3 din Regulamentul (CE) nr. 1186/2009 al Consiliului din 16 noiembrie 2009 de instituire a unui regim comunitar de scutiri de taxe vamale trebuie interpretat în sensul că, în scopul aplicării acestui articol, o persoană fizică nu poate dispune concomitent de o reședință obișnuită atât într-un stat membru, cât și într-o țară terță.

               2)

               În împrejurări precum cele în discuție în litigiul principal, în care persoana interesată are atât relații personale, cât și relații profesionale într-o țară terță și relații personale într-un stat membru, pentru a determina dacă reședința obișnuită a persoanei interesate, în sensul articolului 3 din Regulamentul nr. 1186/2009, se situează în țara terță, la aprecierea globală a elementelor de fapt pertinente, trebuie să se acorde o importanță specială duratei șederii persoanei în cauză în această țară terță.

      (1)  JO C 56, 16.2.2015.


title: Cauza T-96/06: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 10 septembrie 2008 — Tsakiris-Mallas/OAPI — Late Editions (exē) ( Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative exē — Marcă națională verbală anterioară EXE — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Similitudine a produselor și a semnelor — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 )

text:
               25.10.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 272/20

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 10 septembrie 2008 — Tsakiris-Mallas/OAPI — Late Editions (exē)
   (Cauza T-96/06) (1)

   („Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative exē - Marcă națională verbală anterioară EXE - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Similitudine a produselor și a semnelor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94’)
   (2008/C 272/36)
   Limba de procedură: greaca
   Părțile

      Reclamantă: Tsakiris-Mallas AE (Atena, Grecia) (reprezentant: C. Samaras, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: D. Botis, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI: Late Editions Ltd (Leighton Buzzard, Bedfordshire, Regatul Unit)
   Obiectul
   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 11 ianuarie 2006 (cauza R 1127/2004-2) privind o procedură de opoziție între Late Editions Ltd și Tsakiris-Mallas EPE (devenită Tsakiris-Mallas AE)
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă societatea Tsakiris-Mallas AE la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 108, 6.5.2006.


title: Cauza T-289/13: Acțiune introdusă la 24 mai 2013 — Ledra Advertising/Comisia și BCE

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 226/13

         Acțiune introdusă la 24 mai 2013 — Ledra Advertising/Comisia și BCE
   (Cauza T-289/13)
   (2013/C 226/21)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Ledra Advertising Ltd (Nicosia, Cipru) (reprezentanți: C. Paschalides, Solicitor, și A. Paschalides, avocat)

      Pârâte: Banca Centrală Europeană și Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               acordarea unor despăgubiri în cuantum de 958 920 de euro pentru faptul că condițiile impuse la punctele 1.23-1.27 din memorandumul de înțelegere din 26 aprilie 2013 încheiat între Cipru și pârâte conțineau cerințe care încălcau flagrant o legislație de rang superior pentru protecția individului, și anume: articolul 17 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și articolul 1 din Primul Protocol la Convenția europeană a drepturilor omului;

               —

               declararea respectivelor condiții ca fiind nule și dispunerea unei revizuiri urgente a instrumentelor de asistență financiară prevăzute la articolele 14-18 din Tratatul de instituire a Mecanismului european de stabilitate (denumit în continuare „Tratatul MES”), potrivit articolului 19, luând în considerare hotărârea Tribunalului, în vederea operării modificărilor necesare pentru respectarea acestei hotărâri și

               —

               în măsura în care despăgubirile solicitate în primul capăt de cerere nu sunt acordate deoarece condițiile menționate trebuie să fie anulate, acordarea de despăgubiri pentru încălcarea articolului 263 TFUE.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe faptul că respectivele condiții din memorandumul de înțelegere conțineau cerințe „care încălcau flagrant o normă superioară de drept pentru protecția individului” (1), întrucât:

                           —

                           norma de drept menționată este superioară deoarece este conținută în Cartă și în CEDO;

                           —

                           potrivit articolului 51 alineatul (1) din Cartă și articolului 6 alineatul (2) TUE, pârâtele au obligația să respecte și să promoveze drepturile fundamentale garantate de Cartă și de CEDO și

                           —

                           depozitele bancare constituie bunuri în sensul articolului 17 din Cartă menționat și al articolului 1 din Primul Protocol la CEDO.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că încălcările de mai jos, considerate împreună, au fost atât de ample, încât au determinat o încălcare flagrantă a unei legislații de rang superior, după cum urmează:

                           —

                           la momentul lipsirii reclamantei de depozitele sale bancare, nu existau „cazuri[…] și condiții[…] prevăzute de lege” în acquis-ul referitor la lipsirea de depozite bancare, contrar Cartei și Protocolului;

                           —

                           reclamanta a fost lipsită de depozitele sale fără o „despăgubir[e] just[ă] acordat[ă] în timp util”, contrar articolului 17 din Cartă și articolului 1 din Protocol;

                           —

                           lipsirea de depozite este, la prima vedere, nelegală, cu excepția cazului în care, cu „respectarea principiului proporționalității, […] [este] necesar[ă] și numai dacă răspund[e] efectiv obiectivelor de interes general recunoscute de Uniune sau necesității protejării drepturilor și libertăților celorlalți” (2);

                           —

                           interesul public concurent constând în prevenirea panicii și a afectării sistemului bancar, pe termen scurt și mediu, nu a fost luat în considerare la evaluarea interesului public potrivit articolului 17 din Cartă și articolului 1 din Protocol;

                           —

                           scopul nu a fost de a aduce prejudicii sau de a penaliza Ciprul, ci de a-i aduce un beneficiu acestuia și zonei euro prin oferirea unui sprijin pentru realizarea stabilității și, astfel, prin sprijinirea instituțiilor sale financiare și a viabilității sale economice, nu prin destabilizarea acestora și

                           —

                           nu exista un raport de proporționalitate între ingerință și scopul legitim, întrucât, potrivit articolului 3 din Tratatul MES 2012, obiectivul veritabil era „mobilizarea unor resurse financiare și furnizarea, cu o condiționare strictă […] a unui sprijin pentru stabilitatea membrilor săi care se confruntă sau riscă să se confrunte cu probleme grave de finanțare, dacă este indispensabil pentru menținerea stabilității financiare a zonei euro în ansamblu și a statelor sale membre”, fără a paraliza economia acesteia.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că lipsirea reclamantei de depozitele sale nu era necesară sau proporțională.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că, în cele din urmă, pârâtele au determinat lipsirea reclamantei de depozitele sale bancare deoarece, în lipsa încălcării flagrante, depozitele bancare ale reclamantei ar fi fost protejate de drepturile de care beneficiază aceasta în temeiul Cartei și al Protocolului, astfel încât pierderea reclamantei era suficient de directă și de previzibilă.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe faptul că, în cazul în care afirmațiile de mai sus sunt fondate, condițiile menționate trebuie declarate nule, cu toate că respectivele condiții erau adresate Ciprului, întrucât acestea o privesc în mod direct și individual pe reclamantă, pentru motivul că aceste condiții și modul în care au fost implementate încalcă Tratatul și/sau o normă de drept în legătură cu aplicarea acestuia și/sau, în măsura în care se consideră că lipsirea reclamantei de depozitul său bancar a subminat principiul supremației legii, cu încălcarea articolului 6 alineatul (1) TUE, au constituit un abuz de putere.

      (1)  A se vedea Hotărârea din 2 decembrie 1971, Zuckerfabrik Schoeppenstedt/Consiliul (5/71, Rec., p. 975).

      (2)  Articolul 52 alineatul (1) din Cartă.


title: Cauza T-486/07: Acțiune introdusă la 21 decembrie 2007 — Ford Motor/OAPI — Alkar Automotive (CA)

text:
               23.2.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 51/58

         Acțiune introdusă la 21 decembrie 2007 — Ford Motor/OAPI — Alkar Automotive (CA)
   (Cauza T-486/07)
   (2008/C 51/105)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Ford Motor Co. (Dearborn, Statele Unite ale Americii) (reprezentant: R. Ingerl, lawyer)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Alkar Automotive SA (Derio, Spania)
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 25 octombrie 2007 (Cauza R 85/2006-4);

               —

               anularea deciziei diviziei de opoziție a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 22 noiembrie 2005 (opoziția nr. B 684052);

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: Alkar Automotive SA

      Marca comunitară vizată: Marca figurativă „CA” pentru, inter alia, produse din clasele 9, 11 și 12 — cererea nr. 3 186 764

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: reclamanta

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: Mărcile verbală și figurativă „KA” pentru produse și servicii din clasele 9, 12, 14, 16, 18, 20, 21, 27, 32 și 37

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția în întregime.

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul.

      Motivele invocate: Încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94 al Consiliului, întrucât există un risc de confuzie între mărcile în conflict din cauza similitudinii fonetice și vizuale dintre „KA” și „CA”, a identității produselor și a caracterului distinctiv ridicat al mărcilor anterioare.


title: Cauza F-104/14: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 30 noiembrie 2015 – O’Riain/Comisia (Funcție publică — Concurs — Anunțul de concurs EPSO/AD/241/12 — Decizie de a nu înscrie reclamantul pe lista de rezervă — Principiul egalității de tratament a candidaților — Imparțialitatea comisiei de evaluare — Acțiune vădit nefondată)

text:
               25.1.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 27/77

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 30 noiembrie 2015 – O’Riain/Comisia
   (Cauza F-104/14) (1)

   ((Funcție publică - Concurs - Anunțul de concurs EPSO/AD/241/12 - Decizie de a nu înscrie reclamantul pe lista de rezervă - Principiul egalității de tratament a candidaților - Imparțialitatea comisiei de evaluare - Acțiune vădit nefondată))
   (2016/C 027/98)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Donncha O’Riain (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentant: A. Salerno, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Ehrbar și G. Gattinara, agenți)

      Obiectul

   Anularea deciziei de a nu înscrie reclamantul pe lista de rezervă a concursului EPSO/AD/241/12-GA

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea în parte ca vădit inadmisibilă și în parte ca vădit nefondată.

               2)

               Domnul O’Riain suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligat să suporte cheltuielile efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 7, 12.1.2015, p. 52.


title: Cauza C-56/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Rechtbank van eerste aanleg te Turnhout (Belgia) la 5 februarie 2014 – Openbaar Ministerie/Marc Emiel Melanie De Beuckeleer şi alţii

text:
               5.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 135/21

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Rechtbank van eerste aanleg te Turnhout (Belgia) la 5 februarie 2014 – Openbaar Ministerie/Marc Emiel Melanie De Beuckeleer şi alţii
   (Cauza C-56/14)
   2014/C 135/24
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Rechtbank van eerste aanleg te Turnhout

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Openbaar Ministerie

      Pârâţi: Marc Emiel Melanie De Beuckeleer, Michiel Martinus Zeeuws, Staalbeton NV/SA

      Întrebările preliminare

   Obligația depunerii declarației prealabile Limosa pentru lucrătorii salariați, astfel cum este prevăzută la articolele 137-152 din Legea-program din 27 decembrie 2006, este incompatibilă cu libera circulație a serviciilor garantată în temeiul articolului 49 CE și al articolului 56 TFUE?


title: Cauza T-237/08: Hotărârea Tribunalului din 11 mai 2010 — Abadía Retuerta/OAPI (CUVÉE PALOMAR) [ „Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale CUVÉE PALOMAR — Motiv absolut de refuz — Mărci de vin care cuprind indicații geografice — Acordul TRIPS — Articolul 7 alineatul (1) litera (j) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (j) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009]” ]

text:
               3.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 179/35

         Hotărârea Tribunalului din 11 mai 2010 — Abadía Retuerta/OAPI (CUVÉE PALOMAR)
   (Cauza T-237/08) (1)

   („Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale CUVÉE PALOMAR - Motiv absolut de refuz - Mărci de vin care cuprind indicații geografice - Acordul TRIPS - Articolul 7 alineatul (1) litera (j) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (j) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009]”)
   2010/C 179/59
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Abadía Retuerta, SA (Sardón de Duero, Spania) (reprezentanți: X. Fàbrega Sabaté și M-l. Curell Aguilà, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: J. Crespo Carrillo, agent)

      Obiectul

   Acțiune introdusă împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 2 aprilie 2008 (cauza R 1185/2007-1) privind înregistrarea semnului verbal CUVÉE PALOMAR ca marcă comunitară

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Abadía Retuerta, SA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 272, 25.10.2008.