title: Cauza T-437/16: Hotărârea Tribunalului din 9 septembrie 2020 – Italia/Comisia [„Regim lingvistic – Anunț de concurs general pentru recrutarea de administratori în domeniul auditului – Cunoștințe lingvistice – Limitarea alegerii celei de a doua limbi a concursului la germană, franceză și engleză – Limbă de comunicare – Regulamentul nr. 1 – Articolul 1d alineatul (1), articolul 27 și articolul 28 litera (f) din statut – Discriminare întemeiată pe limbă – Justificare – Interesul serviciului – Proporționalitate”]

text:
               9.11.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 378/25

      Hotărârea Tribunalului din 9 septembrie 2020 – Italia/Comisia
      (Cauza T-437/16) (1)

      („Regim lingvistic - Anunț de concurs general pentru recrutarea de administratori în domeniul auditului - Cunoștințe lingvistice - Limitarea alegerii celei de a doua limbi a concursului la germană, franceză și engleză - Limbă de comunicare - Regulamentul nr. 1 - Articolul 1d alineatul (1), articolul 27 și articolul 28 litera (f) din statut - Discriminare întemeiată pe limbă - Justificare - Interesul serviciului - Proporționalitate”)
      (2020/C 378/28)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Reclamantă: Republica Italiană (reprezentanți: G. Palmieri, agent, asistată de P. Gentili, avvocato dello Stato)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Gattinara și D. Milanowska, agenți)

         Intervenient în susținerea reclamantei: Regatul Spaniei (reprezentant: L. Aguilera Ruiz, agent)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea Anunțului de concurs general EPSO/AD/322/16 în vederea constituirii unor liste de rezervă de administratori în domeniul auditului (AD 5/AD 7) (JO 2016, C 171 A, p. 1)

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează anunțul de concurs general EPSO/AD/322/16 în vederea constituirii unor liste de rezervă de administratori în domeniul auditului (AD 5/AD 7).

                  2)

                  Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Republica Italiană.

                  3)

                  Regatul Spaniei suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 371, 10.10.2016.


title: Cauza T-745/17: Hotărârea Tribunalului din 9 septembrie 2020 – Kerkosand/Comisia [„Ajutoare de stat – Ajutor destinat unui proiect de investiții în vestul Slovaciei – Ajutor regional pentru investiții – Respingerea unei plângeri – Decizie de a nu ridica obiecții – Condiții de exceptare – Articolul 14 din Regulamentul (UE) nr. 651/2014 – Întinderea competenței de control a Comisiei – Orientările privind ajutoarele de stat regionale pentru perioada 2014-2020 – Noțiunea de IMM – Articolul 3 alineatele (2) și (3) din anexa I la Regulamentul nr. 651/2014 – Date folosite pentru calcularea numărului de angajați și a valorilor financiare și perioada de referință – Articolul 4 din anexa I la Regulamentul nr. 651/2014 – Îndoieli cu privire la compatibilitatea ajutorului cu piața internă – Articolul 4 alineatul (4) din Regulamentul (UE) 2015/1589 – Dificultăți serioase”]

text:
               9.11.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 378/26

      Hotărârea Tribunalului din 9 septembrie 2020 – Kerkosand/Comisia
      (Cauza T-745/17) (1)

      („Ajutoare de stat - Ajutor destinat unui proiect de investiții în vestul Slovaciei - Ajutor regional pentru investiții - Respingerea unei plângeri - Decizie de a nu ridica obiecții - Condiții de exceptare - Articolul 14 din Regulamentul (UE) nr. 651/2014 - Întinderea competenței de control a Comisiei - Orientările privind ajutoarele de stat regionale pentru perioada 2014-2020 - Noțiunea de IMM - Articolul 3 alineatele (2) și (3) din anexa I la Regulamentul nr. 651/2014 - Date folosite pentru calcularea numărului de angajați și a valorilor financiare și perioada de referință - Articolul 4 din anexa I la Regulamentul nr. 651/2014 - Îndoieli cu privire la compatibilitatea ajutorului cu piața internă - Articolul 4 alineatul (4) din Regulamentul (UE) 2015/1589 - Dificultăți serioase”)
      (2020/C 378/30)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Kerkosand spol. s r. o. (Šajdíkove Humence, Slovacia) (reprezentanți: A. Rosenfeld și C. Holtmann, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: K. Blanck și A. Bouchagiar, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea Deciziei C(2017) 5050 final a Comisiei din 20 iulie 2017 privind ajutorul pentru investiții în favoarea producătorului slovac de nisip silicios NAJPI a. s. [SA.38121 (2016/FC) – Slovacia] (JO 2017, C 336, p. 1)

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Decizia C(2017) 5050 final a Comisiei din 20 iulie 2017 privind ajutorul pentru investiții în favoarea producătorului slovac de nisip silicios NAJPI a. s. [SA.38121 (2016/FC) – Slovacia].

                  2)

                  Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 42, 5.2.2018.


title: Cauza T-143/18: Hotărârea Tribunalului din 9 septembrie 2020 – Société générale/BCE [„Politică economică și monetară – Supraveghere prudențială a instituțiilor de credit – Cotizație la sistemul de garantare a depozitelor sau la fondul unic de rezoluție prin intermediul angajamentelor de plată irevocabile – Atribuții conferite BCE – Prerogative specifice de supraveghere ale BCE – Articolul 4 alineatul (1) litera (f) și articolul 16 alineatul (1) litera (c) și alineatul (2) litera (d) din Regulamentul (UE) nr. 1024/2013 – Măsură care impune deducerea cuantumului cumulat al angajamentelor de plată irevocabile restante din fondurile proprii de nivel 1 de bază – Lipsa unei examinări individuale”]

text:
               9.11.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 378/27

      Hotărârea Tribunalului din 9 septembrie 2020 – Société générale/BCE
      (Cauza T-143/18) (1)

      („Politică economică și monetară - Supraveghere prudențială a instituțiilor de credit - Cotizație la sistemul de garantare a depozitelor sau la fondul unic de rezoluție prin intermediul angajamentelor de plată irevocabile - Atribuții conferite BCE - Prerogative specifice de supraveghere ale BCE - Articolul 4 alineatul (1) litera (f) și articolul 16 alineatul (1) litera (c) și alineatul (2) litera (d) din Regulamentul (UE) nr. 1024/2013 - Măsură care impune deducerea cuantumului cumulat al angajamentelor de plată irevocabile restante din fondurile proprii de nivel 1 de bază - Lipsa unei examinări individuale”)
      (2020/C 378/31)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Société générale (Paris, Franța) (reprezentanți: A. Gosset-Grainville, M. Trabucchi și M. Dalon, avocați)

         Pârâtă: Banca Centrală Europeană (BCE) (reprezentanți: E. Koupepidou, R. Bax și F. Bonnard, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și având ca obiect anularea în parte, pe de o parte, a Deciziei ECB/SSM/2017-O2RNE8IBXP4R0TD8PU41/174 a BCE din 19 decembrie 2017 și, pe de altă parte, a Deciziei ECB-SSM-2019-FRSOG-10 a BCE din 14 februarie 2019.

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează punctul 5 din Decizia ECB/SSM/2017-O2RNE8IBXP4R0TD8PU41/174 a Băncii Centrale Europene (BCE) din 19 decembrie 2017, precum și articolul 3 din anexa A la aceasta și punctul 5 din Decizia ECB-SSM-2019-FRSOG-10 a BCE din 14 februarie 2019, precum și articolul 3 din anexa la aceasta în ceea ce privește Société générale.

                  2)

                  Obligă BCE la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 161, 7.5.2018.


title: Cauza T-50/19: Hotărârea Tribunalului din 9 septembrie 2020 – Casual Dreams/EUIPO – López Fernández (Dayaday) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative Dayaday – Mărcile naționale figurative anterioare DAYADAY și dayaday – Motive relative de refuz – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001] – Risc de confuzie – Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009 (devenit articolul 8 alineatul 5 din Regulamentul 2017/1001) – Renume – Profit necuvenit generat de pe urma caracterului distinctiv sau a renumelui mărcii anterioare”]

text:
               9.11.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 378/29

      Hotărârea Tribunalului din 9 septembrie 2020 – Casual Dreams/EUIPO – López Fernández (Dayaday)
      (Cauza T-50/19) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative Dayaday - Mărcile naționale figurative anterioare DAYADAY și dayaday - Motive relative de refuz - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001] - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009 (devenit articolul 8 alineatul 5 din Regulamentul 2017/1001) - Renume - Profit necuvenit generat de pe urma caracterului distinctiv sau a renumelui mărcii anterioare”)
      (2020/C 378/34)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Reclamantă: Casual Dreams, SLU (Manrèse, Spania) (reprezentant: A. B. Padial Martínez, avocată)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: H. O'Neill, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Miguel Ángel López Fernández (Fuensalida, Spania)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 16 noiembrie 2018 (cauza R 2097/2018-5) referitoare la o procedură de opoziție între Casual Dreams și domnul López Fernández

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Decizia Camerei a cincea de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 16 novembre 2018 (cauza R 2097/2018-5) în partea în care privește produsele următoare:

                              —

                              „ochelari polarizanți”, „ochelari speciali pentru zăpadă”, „ochelari pentru cicliști”, „ochelari pentru sport”„ochelari pentru înot”, cuprinse în clasa 9;

                              —

                              „prosoape de toaletă”, „produse textile și înlocuitori de produse textile”, „țesături”, „textile necuprinse în alte clase”, cuprinse în clasa 24.

                  2)

                  Respinge în rest acțiunea.

                  3)

                  Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 103, 18.3.2019.


title: Cauza T-144/19: Hotărârea Tribunalului din 9 septembrie 2020 – Kludi/EUIPO – Adlon Brand (ADLON) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale ADLON – Marca Uniunii Europene verbală anterioară ADLON – Dovada renumelui mărcii anterioare – Norma 19 din Regulamentul (CE) nr. 2868/95 [devenită articolul 7 din Regulamentul delegat (UE) 2018/625] – Aplicarea legii în timp – Prezentarea tardivă a documentelor – Puterea de apreciere a camerei de recurs – Articolul 95 alineatul (2) din Regulamentul (UE) 2017/1001 – Motiv relativ de refuz – Atingere adusă renumelui – Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul 2017/1001 – Profit necuvenit obținut din caracterul distinctiv sau din renumele mărcii anterioare”]

text:
               9.11.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 378/30

      Hotărârea Tribunalului din 9 septembrie 2020 – Kludi/EUIPO – Adlon Brand (ADLON)
      (Cauza T-144/19) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale ADLON - Marca Uniunii Europene verbală anterioară ADLON - Dovada renumelui mărcii anterioare - Norma 19 din Regulamentul (CE) nr. 2868/95 [devenită articolul 7 din Regulamentul delegat (UE) 2018/625] - Aplicarea legii în timp - Prezentarea tardivă a documentelor - Puterea de apreciere a camerei de recurs - Articolul 95 alineatul (2) din Regulamentul (UE) 2017/1001 - Motiv relativ de refuz - Atingere adusă renumelui - Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul 2017/1001 - Profit necuvenit obținut din caracterul distinctiv sau din renumele mărcii anterioare”)
      (2020/C 378/35)
      Limba de procedură: germana

         Părţile

         Reclamantă: Kludi GmbH & Co. KG (Menden, Germania) (reprezentant: A. Zafar, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanţi: M. Fischer și D. Walicka, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Adlon Brand GmbH & Co. KG (Düren, Germania) (reprezentanți: P. Baronikians, E. Saarmann și N. Dimmler, avocați)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 26 noiembrie 2018 (cauza R 1500/2018-2) privind o procedură de opoziție între Adlon Brand și Kludi.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Kludi GmbH & Co. KG la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 139, 15.4.2019.


title: Cauza T-187/19: Hotărârea Tribunalului din 9 septembrie 2020 – Glaxo Group/EUIPO (nuanță de violet) [„Marcă a Uniunii Europene – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene constând într-o nuanță de violet – Motiv absolut de refuz – Lipsa caracterului distinctiv – Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 – Lipsa caracterului distinctiv dobândit prin utilizare – Articolul 7 alineatul (3) din Regulamentul 2017/1001”]

text:
               9.11.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 378/30

      Hotărârea Tribunalului din 9 septembrie 2020 – Glaxo Group/EUIPO (nuanță de violet)
      (Cauza T-187/19) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene constând într-o nuanță de violet - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 - Lipsa caracterului distinctiv dobândit prin utilizare - Articolul 7 alineatul (3) din Regulamentul 2017/1001”)
      (2020/C 378/36)
      Limba de procedură: engleza

         Părţile

         Reclamantă: Glaxo Group Ltd (Brentford, Regatul Unit) (reprezentanți: S. Malynicz, QC, S. Baran, barrister și R. Jacob, solicitor)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) (reprezentanți: S. Hanne și H. O’Neill, agenți)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 15 ianuarie 2019 (cauza R 1870/2017-1) privind o cerere de înregistrare a unui semn constând într-o nuanță de violet ca marcă a Uniunii Europene

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Glaxo Group Ltd la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 172, 20.5.2019.


title: Cauza T-589/19: Hotărârea Tribunalului din 9 septembrie 2020 – Gothe și Kunz/EUIPO – Aldi Einkauf (FAIR ZONE) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale FAIR ZONE – Marca Uniunii Europene figurativă anterioară FAIR – Motiv relativ de refuz – Risc de confuzie – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”]

text:
               9.11.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 378/31

      Hotărârea Tribunalului din 9 septembrie 2020 – Gothe și Kunz/EUIPO – Aldi Einkauf (FAIR ZONE)
      (Cauza T-589/19) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale FAIR ZONE - Marca Uniunii Europene figurativă anterioară FAIR - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)
      (2020/C 378/37)
      Limba de procedură: germana

         Părţile

         Reclamanţi: Oliver Gothe (Köln, Germania) și Martin Kunz (Londra, Regatul Unit) (reprezentant: K. Kruse, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: M. Fischer, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG (Essen, Germania) (reprezentanți: N. Lützenrath, U. Rademacher, C. Fürsen și M. Minkner, avocați)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 3 iulie 2019 (cauza R 2253/2018-4) privind o procedură de opoziție între Aldi Einkauf, pe de o parte, și domnii Gothe și Kunz, pe de altă parte

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Îi obligă pe domnii Oliver Gothe și Martin Kunz la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 337, 7.10.2019.


title: Cauza T-625/19: Hotărârea Tribunalului din 9 septembrie 2020 – Daw/EUIPO (SOS Innenfarbe) („Marcă a Uniunii Europene – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale SOS Innenfarbe – Motive absolute de refuz – Lipsa caracterului distinctiv – Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 – Caracter descriptiv – Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul 2017/1001”)

text:
               9.11.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 378/31

      Hotărârea Tribunalului din 9 septembrie 2020 – Daw/EUIPO (SOS Innenfarbe)
      (Cauza T-625/19) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale SOS Innenfarbe - Motive absolute de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul 2017/1001”)
      (2020/C 378/38)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Daw SE (Ober-Ramstadt, Germania) (reprezentant: A. Haberl, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) (reprezentant: D. Walicka, agent)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 18 iulie 2019 (cauza R 277/2019-4), privind o cerere de înregistrare a semnului verbal SOS Innenfarbe ca marcă a Uniunii Europene

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Daw SE la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 372, 4.11.2019.


title: Cauza T-669/19: Hotărârea Tribunalului din 9 septembrie 2020 – Novomatic/EUIPO – Brouwerij Haacht (PRIMUS) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale PRIMUS – Marca Uniunii Europene verbală anterioară PRIMUS – Marca Benelux verbală anterioară PRIMUS – Motiv relativ de refuz – Atingere adusă renumelui – Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul (UE) 2017/1001”]

text:
               9.11.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 378/32

      Hotărârea Tribunalului din 9 septembrie 2020 – Novomatic/EUIPO – Brouwerij Haacht (PRIMUS)
      (Cauza T-669/19) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale PRIMUS - Marca Uniunii Europene verbală anterioară PRIMUS - Marca Benelux verbală anterioară PRIMUS - Motiv relativ de refuz - Atingere adusă renumelui - Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)
      (2020/C 378/39)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Novomatic AG (Gumpoldskirchen, Austria) (reprezentant: W. Mosing, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) (reprezentant: L. Rampini, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Brouwerij Haacht NV (Boortmeerbeek, Belgia) (reprezentanți: G. Glas și E. Taelman, avocați)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 19 iulie 2019 (cauza R 2528/2018-5) privind o procedură de opoziție între Brouwerij Haacht și Novomatic

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Novomatic AG la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 399, 25.11.2019.


title: Cauza T-879/19: Hotărârea Tribunalului din 9 septembrie 2020 – Sumol + Compal Marcas/EUIPO – Jacob (Dr. Jacob’s essentials) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative Dr. Jacob’s essentials – Marca internațională verbală anterioară COMPAL ESSENCIAL – Mărcile naționale și internaționale figurative anterioare FRUTA essencial, COMPAL essencial și Compal FRUTA essencial – Motiv relativ de refuz – Risc de confuzie – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”]

text:
               9.11.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 378/33

      Hotărârea Tribunalului din 9 septembrie 2020 – Sumol + Compal Marcas/EUIPO – Jacob (Dr. Jacob’s essentials)
      (Cauza T-879/19) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative Dr. Jacob’s essentials - Marca internațională verbală anterioară COMPAL ESSENCIAL - Mărcile naționale și internaționale figurative anterioare FRUTA essencial, COMPAL essencial și Compal FRUTA essencial - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)
      (2020/C 378/40)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Sumol + Compal Marcas, SA (Carnaxide, Portugalia) (reprezentant: A. De Sampaio, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: A. Söder și V. Ruzek, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Ludwig Manfred Jacob (Heidesheim, Germania) (reprezentant: W. Berlit, avocat)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 3 octombrie 2019 (cauza R 1025/2019-1) privind o procedură de opoziție între Sumol + Compal Marcas și domnul Jacob.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Sumol + Compal Marcas, SA la plata cheltuielilor de judecată aferente prezentei acțiuni.

         (1)  JO C 61, 24.2.2020.


title: Cauza T-81/20: Hotărârea Tribunalului din 9 septembrie 2020 – Klose/EUIPO (Reprezentarea unui dreptunghi cu trei segmente tricolore) [„Marcă a Uniunii Europene – Cerere de înregistrare a unei mărci a Uniunii Europene reprezentând un dreptunghi cu trei segmente colorate – Motiv absolut de refuz – Lipsa caracterului distinctiv – Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”]

text:
               9.11.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 378/33

      Hotărârea Tribunalului din 9 septembrie 2020 – Klose/EUIPO (Reprezentarea unui dreptunghi cu trei segmente tricolore)
      (Cauza T-81/20) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a unei mărci a Uniunii Europene reprezentând un dreptunghi cu trei segmente colorate - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)
      (2020/C 378/41)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Anne-Marie Klose (Hambourg, Germania) (reprezentant: I. Seher, avocate)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) (reprezentant: A. Söder, agent)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 12 decembrie 2019 (cauza R 1955/2019-2) privind o cerere de înregistrare a unui semn figurativ reprezentând un dreptunghi cu trei segmente colorate ca marcă a Uniunii Europene

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  O obligă pe doamna Anne-Marie Klose la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 114, 6.4.2020.


title: Cauza T-131/20: Hotărârea Tribunalului din 2 septembrie 2020 – IR/Comisia [„Funcție publică – Funcționari – Drepturi şi obligații ale funcționarului – Detașare în interesul serviciului – Articolul 37 primul paragraf litera (a) prima liniuță din Statut – Articolul 38 din Statut – Refuzul prelungirii unei detașări – Obligația de solicitudine – Dreptul la apărare”]

text:
               9.11.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 378/34

      Hotărârea Tribunalului din 2 septembrie 2020 – IR/Comisia
      (Cauza T-131/20) (1)

      („Funcție publică - Funcționari - Drepturi şi obligații ale funcționarului - Detașare în interesul serviciului - Articolul 37 primul paragraf litera (a) prima liniuță din Statut - Articolul 38 din Statut - Refuzul prelungirii unei detașări - Obligația de solicitudine - Dreptul la apărare”)
      (2020/C 378/42)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: IR (reprezentanți: S. Pappas și A. Pappas, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: T. Bohr și I. Melo Sampaio, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE având ca obiect anularea, în primul rând, a Deciziei Comisiei din 2 iulie 2019 de respingere a cererii Centrului European pentru Dezvoltare şi Formare Profesională (Cedefop) prin care se solicită prelungirea detașării reclamantului în cadrul serviciilor sale pentru încă un an şi, în al doilea rând, a Deciziei din 23 ianuarie 2020 de respingere a reclamației depuse de reclamant împotriva deciziei din 2 iulie 2019

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Decizia Comisiei din 2 iulie 2019 de respingere a cererii Centrului European pentru Dezvoltare şi Formare Profesională (Cedefop) prin care se solicită prelungirea detașării reclamantului în cadrul serviciilor sale pentru încă un an.

                  2)

                  Obligă Comisia la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 161, 11.5.2020.


title: Cauza T-529/19: Ordonanța Tribunalului din 10 septembrie 2020 – ADESO/Comisia („Acțiune în anulare – Contracte de subvenție privind proiectele «Your Environment is Your Life» și «Social Safety Net for Poor and Vulnerable Households in Northern Regions of Somalia/Somaliland Phase II» – Costuri neeligibile – Note de debit – Scrisoare de confirmare – Calitatea de act atacabil – Natura contractuală a litigiului – Act care nu este supus căilor de atac – Act care se înscrie într-un cadru pur contractual de care este indisociabil – Inadmisibilitate”)

text:
               9.11.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 378/34

      Ordonanța Tribunalului din 10 septembrie 2020 – ADESO/Comisia
      (Cauza T-529/19) (1)

      („Acțiune în anulare - Contracte de subvenție privind proiectele «Your Environment is Your Life» și «Social Safety Net for Poor and Vulnerable Households in Northern Regions of Somalia/Somaliland Phase II» - Costuri neeligibile - Note de debit - Scrisoare de confirmare - Calitatea de act atacabil - Natura contractuală a litigiului - Act care nu este supus căilor de atac - Act care se înscrie într-un cadru pur contractual de care este indisociabil - Inadmisibilitate”)
      (2020/C 378/43)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: African Development Solutions (ADESO) (Nairobi, Kenya) (reprezentant: R. Martens, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Estrada de Solà, M. Ilkova și A. Katsimerou, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE, având ca obiect anularea unei decizii a Comisiei care ar fi cuprinsă într-o scrisoare din 10 mai 2019 privind recuperarea anumitor sume plătite în cadrul unor contracte de subvenție referitoare la proiectele „Your Environment is Your Life” (FED/2013/313-770) și „Social Safety Net for Poor and Vulnerable Households in Northern Regions of Somalia/Somaliland Phase II” (FED/2013/316-291)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

                  2)

                  Obligă African Development Solutions (ADESO) la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 357, 21.10.2019.


title: Cauza T-645/19: Ordonanța Tribunalului din 9 septembrie 2020 – IMG/Comisia [„Acțiune în anulare – Cooperare pentru dezvoltare – Execuția bugetului Uniunii Europene în gestiune indirectă – Executarea unei hotărâri a Curții – Scrisoare a Comisiei prin care se solicită prezentarea anumitor documente – Act care nu poate face obiectul unei căi de atac – Act pregătitor – Inadmisibilitate – Acțiune în despăgubire – Legătură strânsă cu concluziile în anulare – Litispendență – Inadmisibilitate – Nerespectarea cerințelor de formă – Articolul 76 litera (d) din Regulamentul de procedură – Inadmisibilitate vădită”]

text:
               9.11.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 378/35

      Ordonanța Tribunalului din 9 septembrie 2020 – IMG/Comisia
      (Cauza T-645/19) (1)

      („Acțiune în anulare - Cooperare pentru dezvoltare - Execuția bugetului Uniunii Europene în gestiune indirectă - Executarea unei hotărâri a Curții - Scrisoare a Comisiei prin care se solicită prezentarea anumitor documente - Act care nu poate face obiectul unei căi de atac - Act pregătitor - Inadmisibilitate - Acțiune în despăgubire - Legătură strânsă cu concluziile în anulare - Litispendență - Inadmisibilitate - Nerespectarea cerințelor de formă - Articolul 76 litera (d) din Regulamentul de procedură - Inadmisibilitate vădită”)
      (2020/C 378/44)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: International Management Group (IMG) (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: L. Levi și J.-Y. de Cara, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Baquero Cruz și J. Norris, agenți)

         Obiectul

      Pe de o parte, cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea scrisorii Comisiei din 18 iulie 2019 prin care aceasta, în cadrul executării Hotărârii din 31 ianuarie 2019, International Management Group/Comisia (C-183/17 P și C-184/17 P, EU:C:2019:78), invită reclamanta să prezinte anumite documente și, pe de altă parte, cerere întemeiată pe articolul 268 TFUE prin care se solicită repararea prejudiciului pe care reclamanta pretinde că l-ar fi suferit ca urmare a acestei scrisori și a deciziilor Comisiei anulate prin hotărârea menționată.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă International Management Group (IMG) la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 399, 25.11.2019.


title: Cauza T-512/20: Acțiune introdusă la 14 august 2020 – TrekStor/EUIPO – Zagg (Huse de protecție pentru echipamente informatice)

text:
               9.11.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 378/36

      Acțiune introdusă la 14 august 2020 – TrekStor/EUIPO – Zagg (Huse de protecție pentru echipamente informatice)
      (Cauza T-512/20)
      (2020/C 378/46)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: TrekStor GmbH (Lorsch, Germania) (reprezentanți: O. Spieker, A. Schönfleisch și N. Willich, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Zagg Inc. (Salt Lake City, Utah, Statele Unite)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul desenului sau modelului industrial în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Desenul sau modelul industrial în litigiu: desenul sau modelul industrial al Uniunii Europene nr. 1 253 876-0001

         Decizia atacată: Decizia Camerei a treia de recurs a EUIPO din 8 iunie 2020 în cauza R 294/2019-3

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO să anuleze desenul sau modelul industrial în litigiu în temeiul articolului 25 alineatul (1) litera (f) din Regulamentul (CE) nr. 6/2002 al Consiliului.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 25 alineatul (1) litera (f) din Regulamentul (CE) nr. 6/2002 al Consiliului.


title: Cauza T-522/20: Acțiune introdusă la 11 august 2020 – Carpatair/Comisia

text:
               9.11.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 378/37

      Acțiune introdusă la 11 august 2020 – Carpatair/Comisia
      (Cauza T-522/20)
      (2020/C 378/47)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Carpatair SA (Timiş, România) (reprezentanți: J. Rivas Andrés și A. Manzaneque Valverde, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei Comisiei privind ajutorul de stat SA.31662 – C/2011 (ex NN/2011) pus în aplicare de Romania în favoarea Aeroportului Internațional Timișoara – Wizz Air;

                  —

                  obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe o eroare vădită de drept în decizia atacată, cu privire la caracterul selectiv al publicației de informare aeronautică (AIP) din 2010.

                              —

                              După cum au recunoscut instanțele române, reducerile incluse în AIP din 2010 au acordat un ajutor de stat în favoarea Wizz Air pe Aeroportul Timișoara.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe o eroare vădită de apreciere a situației de fapt și pe o eroare de drept cu privire la concluzia că acordul dintre administratorul aeroportului și Wizz Air nu i-a conferit celei din urmă un avantaj nedatorat.

                              —

                              În primul rând, comportamentul administratorului aeroportului nu a fost comparabil celui al unui operator privat în economia de piață. În al doilea rând, Comisia a evaluat în mod greșit acordul ca reprezentând fapte izolate și nu a luat în considerare elemente de importanță majoră pentru testul operatorului economic privat în economia de piață. Evoluțiile previzibile la data încheierii acordului au demonstrat că acesta nu era profitabil pentru administratorul aeroportului pe termen mediu și lung.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe o eroare de drept săvârșită prin încălcarea de către Comisie a obligației sale de diligență, cu privire la afirmația reclamantei referitoare la discriminarea prin prețuri la Aeroportul Timișoara.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că decizia atacată este afectată de o eroare de drept, în măsura în care nu ține seama de ajutorul de stat acordat în favoarea Wizz Air prin intermediul unei taxe de securitate reduse.


title: Cauza T-540/20: Acțiune introdusă la 27 august 2020 – Jushi Egypt for Fiberglass Industry/Comisia

text:
               9.11.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 378/38

      Acțiune introdusă la 27 august 2020 – Jushi Egypt for Fiberglass Industry/Comisia
      (Cauza T-540/20)
      (2020/C 378/48)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamană: Jushi Egypt for Fiberglass Industry SAE (Ain Sukhna, Egipt) (reprezentant: B. Servais și V. Crochet, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  cerere, formulată în temeiul articolului 263 alineatul (4) din TFUE, de anulare, în ceea ce o privește pe reclamantă, a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2020/870 al Comisiei din 24 iunie 2020 de instituire a unei taxe compensatorii definitive și de percepere definitivă a taxei compensatorii provizorii instituite asupra importurilor de produse din fibră de sticlă cu filament continuu originare din Egipt, precum și de percepere a taxei compensatorii definitive instituite asupra importurilor înregistrate de produse din fibră de sticlă cu filament continuu originare din Egipt,

                  —

                  obligarea Comisiei şi a oricărui potențial intervenient în susținerea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive.

                  1.

                  Primul motiv întemeiat pe faptul că decizia Comisiei de compensare a contribuțiilor financiare acordate reclamantei de organisme publice chineze încalcă articolul 2 literele (a) şi (b), articolul 3 alineatul (1) litera (a), articolul 4 alineatele (2) şi (3) şi articolul 28 din Regulamentul de bază, precum şi dreptul la apărare al guvernului egiptean.

                  2.

                  Al doilea motiv întemeiat pe faptul că decizia Comisiei privind punerea la dispoziția reclamantei a unui teren încalcă dreptul la apărare, articolul 30 din Regulamentul de bază, precum şi articolul 3 alineatul (2), articolul 5 şi articolul 6 litera (d) din Regulamentul de bază.

                  3.

                  Al treilea motiv întemeiat pe faptul că decizia Comisiei de compensare a sistemului de reducere a taxelor la import pentru materialele utilizate de Jushi pentru vânzările de produse din fibră de sticlă către clientul său național încalcă articolul 3 alineatul (1) litera (a) punctul (ii), articolul 3 alineatul (2), precum şi articolul 5 din Regulamentul de bază.

                  4.

                  Al patrulea motiv întemeiat pe faptul că decizia Comisiei de compensare a tratamentului fiscal al pierderilor de schimb încalcă articolul 3 alineatul (2) şi articolul 4 alineatul (2) litera (c) din Regulamentul de bază.

                  5.

                  Al cincilea motiv întemeiat pe faptul că metoda utilizată de Comisie pentru a stabili marjele de subcotare a prețurilor în ceea ce privește reclamanta încalcă articolul 1 alineatul (1), articolul 2 litera (d), precum şi articolul 8 alineatele (1), (2) şi (5) din Regulamentul de bază.


title: Cauza T-565/20: Acțiune introdusă la 10 septembrie 2020 – TrekStor/EUIPO – Zagg (Huse de protecție pentru echipamente informatice)

text:
               9.11.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 378/39

      Acțiune introdusă la 10 septembrie 2020 – TrekStor/EUIPO – Zagg (Huse de protecție pentru echipamente informatice)
      (Cauza T-565/20)
      (2020/C 378/50)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: TrekStor GmbH (Bensheim, Germania) (reprezentanți: O. Spieker, A. Schönfleisch și N. Willich, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Zagg Inc. (Salt Lake City, Utah, Statele Unite)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul desenului sau modelului industrial în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Desenul sau modelul industrial în litigiu: desenul sau modelul industrial al Uniunii Europene nr. 1 253 876-0003

         Decizia atacată: Decizia Camerei a treia de recurs a EUIPO din 17 iunie 2020 în cauza R 297/2020-3

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO să anuleze desenul sau modelul industrial în litigiu în temeiul articolului 25 alineatul (1) litera (f) din Regulamentul (CE) nr. 6/2002 al Consiliului.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 25 alineatul (1) litera (f) din Regulamentul (CE) nr. 6/2002 al Consiliului.


title: Cauza T-569/20: Acțiune introdusă la 7 septembrie 2020 – Stichting Comité N 65 Ondergronds Helvoirt/Comisia

text:
               9.11.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 378/40

      Acțiune introdusă la 7 septembrie 2020 – Stichting Comité N 65 Ondergronds Helvoirt/Comisia
      (Cauza T-569/20)
      (2020/C 378/51)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Părțile

         Reclamantă: Stichting Comité N 65 Ondergronds Helvoirt (Helvoirt, Țările de Jos) (reprezentant: T. Malfait și A. Croes, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei Comisiei din 6 iulie 2020 prin care cererea reclamantei de reexaminare internă a deciziei de închidere a dosarului CHAP (2019) 2512 în temeiul articolului 2 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 1367/2006 a fost declarată inadmisibilă;

                  —

                  retrimiterea dosarului la Comisie pentru ca aceasta să îl declare admisibil și să se pronunțe pe fond;

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii reclamanta invocă două motive.

                  1.

                  Primul motiv, care se întemeiază pe încălcarea articolului 1 și a articolului 9 alineatele (2) și (3) din Convenția Aarhus, a articolului 216 TFUE și a articolului 1 alineatul (1) litera (d), a articolului 2 alineatul (1) litera (g) și alineatul (2) și a articolului 10 din Regulamentul (CE) nr. 1367/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 6 septembrie 2006 privind aplicarea, pentru instituțiile și organismele comunitare, a dispozițiilor Convenției de la Aarhus privind accesul la informație, participarea publicului la luarea deciziilor și accesul la justiție în domeniul mediului (denumit în continuare „Regulamentul Aarhus”)

                              —

                              Comisia a considerat, în decizia atacată, că cererea de reexaminare formulată de reclamantă nu era admisibilă întrucât această cerere privea un act administrativ efectuat de Comisie în calitate de organism de control administrativ. Asemenea acte sunt, în temeiul articolului 2 alineatul (1) litera (g) din Regulamentul Aarhus, excluse din domeniul de aplicare al proceduri de reexaminare prevăzute la articolul 10 din același regulament. Această decizie este nelegală întrucât cererea de reexaminare privește o decizie a Comisiei adoptată în cadrul unei proceduri referitoare la o plângere, iar Comisia nu a făcut așadar decât să adopte o poziție interpretativă și prin urmare nu a intervenit în calitate de organ de control (cum s-ar întâmpla în cazul unei proceduri referitoare la o încălcare). Decizia intră așadar în domeniul de aplicare ratione materiae al procedurii de reexaminare prevăzute la articolul 10 din Regulamentul Aarhus.

                              —

                              Prin decizia sa de inadmisibilitate, Comisia a încălcat obiectivele Regulamentului Aarhus și ale Convenției Aarhus, în special garanția unui acces efectiv la justiție în materie de mediu.

                              —

                              În subsidiar, în cazul în care ar fi trebuit totuși să se considere, în temeiul articolului 2 alineatul (1) litera (g) din Regulamentul Aarhus, că o decizie adoptată de Comisie în urma unei plângeri nu intră în domeniul de aplicare al procedurii de reexaminare prevăzute la articolul 10 din Regulamentul Aarhus (quod non), atunci trebuie să se considere că articolul 10 din Regulamentul Aarhus, coroborat cu articolul 2 alineatul (1) litera (g) din acesta, este contrar Convenției Aarhus, iar aplicarea sa trebuie prin urmare înlăturată în temeiul unei excepții de nelegalitate.

                  2.

                  Al doilea motiv, care se întemeiază pe o încălcare a articolului 5 din Convenția Aarhus, a articolelor 2 și 8 CEDO, a articolelor 2 și 7 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, a articolului 3 alineatul (3), a articolului 9, a articolului 168 alineatul (1) și a articolului 191 alineatele (1) și (2) TFUE și a articolelor 6, 7 și 23, a anexei III și a anexei XI punctul B la Directiva 2008/50/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 mai 2008 privind calitatea aerului înconjurător și un aer mai curat pentru Europa (denumită în continuare „Directiva privind calitatea aerului”).

                              —

                              În decizia atacată Comisia nu se pronunță pe fond și nu ține astfel seama de faptul că autoritățile neerlandeze continuă să evalueze calitatea aerului de-a lungul drumurilor cu trafic ridicat care traversează zone construite (cum este Helvoirt) la peste 10 metri de bordura trotuarului, ceea ce face ca depășirile normelor în materie de poluare a aerului să nu fie constatate, cu riscurile cunoscute pentru sănătate pe aceasta le implică. Această practică a autorităților neerlandeze este contrară anexei III secțiunea C la Directiva privind calitatea aerului care descrie modul în care se procedează la evaluarea calității aerului și amplasarea punctelor de prelevare și care prevede în special că trebuie să se procedeze la o evaluare la cel mult 10 metri de la bordura trotuarului, în măsura posibilului.

                              —

                              De asemenea, Comisia nu ia în considerare faptul că autoritățile neerlandeze califică împrejurimile Helvoirt ca zonă rurală, în condițiile în care este vorba în realitate despre un mediu urban, și aplică astfel tehnici de modelare eronate. Acest lucru face ca depășirile normelor în materie de poluare a aerului înconjurător să nu fie constatate.

                              —

                              Comisia nu ia în considerare nici faptul că, din cauza acestei practici ilegale, nu numai că nu s-a constatat nicio depășire, dar nici nu a fost în consecință întocmit vreun plan privind calitatea aerului în condițiile în care autoritățile neerlandeze sunt obligate să facă acest lucru în temeiul articolului 23 alineatul (1) din Directiva privind calitatea aerului.

                              —

                              În sfârșit, Comisia nu ia în considerare faptul că, din cauza acestei practici ilegale, autoritățile neerlandeze încalcă nu numai dreptul oricărui cetățean al Uniunii la acces la informații corecte în materie de mediu, ci și dreptul oricărui cetățean al Uniunii la viață și la sănătate.


title: Cauza T-583/20: Acțiune introdusă la 23 septembrie 2020 – Italia Wanbao-ACC/Comisia

text:
               9.11.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 378/41

      Acțiune introdusă la 23 septembrie 2020 – Italia Wanbao-ACC/Comisia
      (Cauza T-583/20)
      (2020/C 378/52)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Reclamantă: Italia Wanbao-ACC Srl (Borgo Valbelluna, Italia) (reprezentanți: P. Ferrari și F. Filì, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                     Cu titlu principal:

                  —

                  anularea în totalitate a Deciziei C(2020) 3118 final a Comisiei Europene din 15 mai 2020, cazul M.8947, Nidec/Whirlpool (Embraco Business), publicată la 14 iulie 2020 (denumită în continuare „Decizia 2”).

                  —

                     Cu titlu subsidiar:

                  —

                  anularea Deciziei 2 în măsura în care dispune ridicarea (waiver) interdicției de răscumpărare prevăzută la punctul 5 din Angajamente în ceea ce privește activele, brevetele, drepturile de proprietate intelectuală și know-how, drepturile tehnologice, proiectele de dezvoltare, contractele și relațiile cu clienții și furnizorii, listele de clienți, alte date și informații și personalul legat de versiunea VSD a seriei Delta.

                  —

                     În orice caz:

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată;

                  —

                  adoptarea oricărei alte măsuri care este considerată adecvată.

         Motivele și principalele argumente

      Prezenta acțiune este îndreptată împotriva deciziei Comisiei din 15 mai 2020 prin care aceasta a retras condiția de „ne-răscumpărare” din condițiile referitoare la dobândirea de către Nidec Corporation a controlului asupra sectorului compresoarelor de refrigerare aparținând Whirlpool Corporation [cazul M.8947 – Nidec/Whirlpool (EMBRACO BUSINESS)], condiție prevăzută în decizia din 12 aprilie 2019, care a declarat operațiunea compatibilă cu piața internă, supunând însă această declarație anumitor condiții.
      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

                  1.

                  Primul și al doilea motiv sunt întemeiate pe o aplicare și o interpretare eronate a normelor de drept, precum și pe denaturarea unor elemente de probă.

                              —

                              Reclamanta arată în această privință că Comisia poate autoriza modificarea unor angajamente structurale precum cea în discuție numai în cazuri excepționale, și anume atunci când situația pieței a cunoscut schimbări (i) de o amploare semnificativă, (ii) cu caracter permanent și (iii) imprevizibile. În plus, trebuie (iv) ca problema de concurență care a condus la adoptarea angajamentelor să fi dispărut. Condițiile vizate la punctele (i)-(iv) sunt cumulative. Or, niciuna dintre aceste condiții nu este îndeplinită în speță.

                              —

                              În ceea ce privește condițiile referitoare la amploarea semnificativă de la punctul (i) și la dispariția problemelor de concurență cuprinse în Angajamente la punctul (iv), analiza elementelor de probă efectuată de Comisie pare, potrivit reclamantei, total distorsionată, iar interpretarea și aprecierea acestor elemente par în mod vădit iraționale.

                  2.

                  Al treilea și al patrulea motiv sunt întemeiate pe o insuficiență de cercetare și de motivare și pe contradicția cu deciziile anterioare

                              —

                              Reclamanta arată în această privință că analiza cotelor de piață aferente care figurează în decizie se concentrează numai pe datele referitoare la volum și ignoră total datele referitoare la valoare. Acest mod de a proceda conduce nu numai la o analiză parțială, ci pare să fie în contradicție și cu Decizia C(2049) 2734 final a Comisiei din 12 aprilie 2019, cazul M.8947.

                              —

                              Tot în ceea ce privește datele referitoare la cotele de piață, reclamanta arată în plus că decizia atacată pare să se fundamenteze numai pe estimările furnizate de Nidec, şi anume un singur operator, care este în plus parte direct interesată. Comisia ar fi trebuit, cel puțin, să colecteze date de la alți operatori (prin intermediul unor cereri de informații, denumite „market tests”).


title: Cauza T-589/20: Acțiune introdusă la 24 septembrie 2020 – Calzaturificio Emmegiemme Shoes/EUIPO – Inticom (MAIMAI MADE IN ITALY)

text:
               9.11.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 378/43

      Acțiune introdusă la 24 septembrie 2020 – Calzaturificio Emmegiemme Shoes/EUIPO – Inticom (MAIMAI MADE IN ITALY)
      (Cauza T-589/20)
      (2020/C 378/53)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: italiana

         Părțile

         Reclamantă: Calzaturificio Emmegiemme Shoes Srl (Surano, Italia) (reprezentant: R. Fragalà, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Inticom SpA (Gallarate, Italia)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

         Marca în litigiu: Cerere de marcă a Uniunii Europene verbală „MAIMAI MADE IN ITALY” – Cerere de înregistrare nr. 11 266 624

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 14/07/2020 în cauza R 1874/2018-2

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  cu titlu incident și preliminar, în temeiul dispozițiilor coroborate ale articolului 256 alineatul (3), ale articolului 263 primul paragraf și ale articolului 267 primul paragraf litera (b) TFUE, pronunțarea asupra legalității dispoziției cuprinse la articolul 18 alineatul (1) din Decizia 2018-9 din 12 noiembrie 2018 a prezidiului camerelor de recurs în măsura în care aceasta nu cuprinde obligația de modificare a compunerii unei camere de recurs în cazul unui recurs formulat împotriva unei decizii de opoziție care a făcut obiectul unei retrimiteri din cauza unei aplicări greșite a Regulamentului (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului sau a oricărei norme de drept referitoare la aplicarea acestuia, ca fiind contrară normelor imperative ale principiilor „bunei administrări” și „dreptului la o cale de atac efectivă/instanță imparțială” prevăzute la articolele 41 și 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene;

                  —

                  cu titlu principal și pe fond, în temeiul articolului 72 din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului, modificarea și/sau anularea, cu retrimitere la o altă cameră de recurs sau marii camere în sensul articolului 165 alineatele (2) și (3) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului, a deciziei atacate, întrucât a fost adoptată cu încălcarea normelor care impun o anumită formă, cu încălcarea TFUE și cu încălcarea și/sau cu aplicarea greșită a Regulamentului (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului și a Regulamentului delegat 2018/625 al Comisiei;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele invocate

                  —

                  nelegalitatea articolului 18 alineatul (1) din Decizia 2018-9 din 12 noiembrie 2018 a prezidiului camerelor de recurs referitoare la organizarea camerelor, în raport cu articolele 41 și 47 din Carta drepturilor fundamentale;

                  —

                  neregularități procedurale și de formă ale deciziei atacate:

                              —

                              încălcarea articolului 24 alineatul (1) din Regulamentul delegat 2018/625 al Comisiei și a articolului 3 alineatele (4) și (5) din Decizia 2020-1 din 27 februarie 2020 a prezidiului camerelor de recurs și încălcarea principiilor procesului echitabil și contradictorialității consacrate la articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale;

                              —

                              încălcarea articolului 55 alineatele (2), (3) și (4) din Regulamentul delegat 2018/625 al Comisiei și încălcarea principiilor procesului echitabil și contradictorialității consacrate la articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale;

                              —

                              încălcarea articolului 54 alineatul (1) literele (a), (b), (c) și (d) din Decizia 2020-1 din 27 februarie 2020 a prezidiului camerelor de recurs și a articolului 27 alineatul (4) din Regulamentul delegat 2018/625 al Comisiei și încălcarea principiilor procesului echitabil și contradictorialității consacrate la articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale;

                              —

                              încălcarea și/sau aplicarea greșită aplicare a articolului 18 alineatul (1) al doilea paragraf litera (a) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                              —

                              încălcarea și/sau aplicarea greșită a articolului 8 alineatul 91) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului și a articolului 10 alineatele 2 și 3 din Regulamentul delegat (UE) 2018/625 al Comisiei.


title: Cauza T-593/20: Acțiune introdusă la 28 septembrie 2020 – Tirrenia di navigazione/Comisia

text:
               9.11.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 378/44

      Acțiune introdusă la 28 septembrie 2020 – Tirrenia di navigazione/Comisia
      (Cauza T-593/20)
      (2020/C 378/54)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Reclamantă: Tirrenia di navigazione SpA (Roma, Italia) (reprezentanți: B. Nascimbene și F. Rossi Dal Pozzo, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea părților din decizia atacată care sunt indicate în acțiune, mai precis doar articolele 2, 3 și 4;

                  —

                  cu titlu subsidiar, anularea articolelor 6 și 7 din decizie, prin care se dispune recuperarea pretinselor ajutoare și se declară că recuperarea este imediată și efectivă;

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Prezenta acțiune este îndreptată împotriva articolelor 2, 3 și 4 din Decizia C(2020) 1110 final din 2 martie 2010. În această decizie, Comisia a concluzionat că compensațiile pentru obligația de serviciu public acordate Tirrenia AS începând cu anul 2009 și, în mod succesiv, entității care a achiziționat-o, Compagnia Italiana di Navigazione, în vederea prestării în Italia a unor servicii de transport cu feribotul sunt conforme cu normele Uniunii Europene în materia ajutoarelor de stat.
      Pe de altă parte, în această decizie s-a constatat că măsurile în favoarea Tirrenia AS sunt incompatibile cu normele Uniunii Europene în materia ajutoarelor de stat. În plus, Comisia a concluzionat că compensațiile pentru obligația de serviciu public acordate între anii 1992 și 2008 societăților din fostul grup Tirrenia (Adriatica, Caremar, Saremar, Siremar și Toremar) sunt conforme cu normele Uniunii Europene în materia ajutoarelor de stat, cu excepția ajutoarelor privind o rută specifică, care au fost incompatibile.
      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 107 alineatul (1) și a articolului 108 alineatul (2) TFUE, precum și a Liniilor directoare din 2004 privind salvarea și restructurarea

                              —

                              În această privință se arată că decizia atacată este afectată de o eroare de drept în aplicarea articolului 107 alineatul (3) litera (b) TFUE, precum și cu privire la Liniile directoare din 2004, în partea în care s-a concluzionat că ajutorul pentru salvare acordat Tirrenia AS a fost prelungit în mod nelegal și este incompatibil cu piața internă.

                              —

                              Cu privire la acest aspect sunt făcute următoarele precizări:

                                          a)

                                          planul de restructurare exista înainte de expirarea termenului semestrial în discuție; acesta se prezenta ca fiind „realizabil, coerent și de mare anvergură”, astfel încât să restabilească viabilitatea ramurii de activitate Tirrenia aflate în lichidare, a fost pus în aplicare în mod complet și integral datorită privatizării ramurii de activitate Tirrenia;

                                          b)

                                          restituirea integrală și printr-o singură plată a întregii sume a ajutorului pentru salvare a îndeplinit pe deplin angajamentul de rambursare a împrumutului garantat la încheierea procedurilor de privatizare, prin utilizarea sumelor obținute ca preț pentru transferul patrimoniului întreprinderii;

                                          c)

                                          a fost respectat principiul de bază pe care s-a întemeiat decizia de salvare: autorizarea ramurii de activitate Tirrenia de a garanta continuitatea serviciilor de transport maritim, prin intermediul unei măsuri de sprijin temporar și reversibil, fără întreruperea serviciului public esențial, important, în perioada care s-a încheiat la finalizarea procesului de privatizare.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 107 alineatul (1) TFUE și a articolului 108 alineatul (2) TFUE, în ceea ce privește scutirile de la plata anumitor impozite

                              —

                              În această privință se arată că dreptul la scutirea fiscală în litigiu este supus unor condiții definite în mod general pentru procedurile de insolvență și că, astfel cum s-a recunoscut în decizia atacată, nici în prezent nu este posibil să se prevadă dacă va putea fi îndeplinită condiția referitoare la existența unei diferențe pozitive între activul întreprinderii la începutul procedurii de administrare extraordinară, pe de o parte, și activul rezultat la finalul procedurii de administrare extraordinară, pe de altă parte.

                              —

                              În acești termeni, scutirea de impozitul pe profit este condiționată integral de realizarea unor evenimente viitoare și incerte care au împiedicat până în prezent consolidarea oricărui avantaj pentru Tirrenia AS și care fac absolut eventuală, astfel cum se recunoaște în decizie, realizarea unui asemenea avantaj în viitor. În consecință, în lumina tuturor condițiilor prevăzute de dreptul național pentru obținerea avantajului în discuție, nu se poate considera că Tirrenia AS a dobândit avantajul ipotetic rezultat din scutirea de la plata impozitului. Prin urmare, această scutire nu se încadrează în sfera noțiunii de ajutor de stat, în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE și, așadar, nu este ajutor de stat.

                              —

                              În plus, dacă se continuă să se prezume că condițiile prevăzute pentru scutirea fiscală în discuție pot fi realizate în viitor, este îndoielnic că această împrejurare ar putea surveni cu ocazia lichidării totale a Tirrenia.

                              —

                              Se precizează că, chiar dacă măsura examinată trebuie să se concretizeze în termenii unui avantaj, Tirrenia AS nu participă la schimburile comerciale în cadrul Uniunii Europene, nu deține nicio poziție pe piața națională care poate fi menținută sau consolidată, reducând astfel posibilitățile întreprinderilor stabilite în alte state membre să intre pe piața italiană.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiilor securității juridice și bunei administrări în legătură cu durata procedurii

                              —

                              Reclamanta consideră că procedura de investigare care face obiectul examinării a avut o durată excesivă, care contravine principiilor securității juridice și bunei administrări.


title: Cauza T-596/20: Acțiune introdusă la 29 septembrie 2020 – Roller/EUIPO – Flex Equipos de Descanso (DORMILLO)

text:
               9.11.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 378/46

      Acțiune introdusă la 29 septembrie 2020 – Roller/EUIPO – Flex Equipos de Descanso (DORMILLO)
      (Cauza T-596/20)
      (2020/C 378/55)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Roller GmbH & Co. KG (Gelsenkirchen, Germania) (reprezentant: W. Zürbig, lawyer)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Flex Equipos de Descanso, SA (Getafe, Spania)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta în fața Tribunalului

         Marca în litigiu: înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană a mărcii care cuprinde elementul figurativ DORMILLO – înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană nr. 1 410 451

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 26 iunie 2020 în cauza R 2846/2019-2

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  respingerea opoziției introduse de persoana care a formulat opoziția în măsura în care protecția înregistrării internaționale nr. 1 410 451 este refuzată pentru Uniunea Europeană pentru toate bunurile și serviciile contestate din clasele 20, 24 și 35;

                  —

                  acordarea protecției pentru înregistrarea internațională contestată Dormillo nr. 1 410 451 pentru toate bunurile și serviciile desemnate contestate pentru teritoriul Uniunii Europene;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 72 alineatul (2) coroborat cu articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (EU) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-601/20: Acțiune introdusă la 29 septembrie 2020 – Tirrenia di navigazione/Comisia

text:
               9.11.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 378/46

      Acțiune introdusă la 29 septembrie 2020 – Tirrenia di navigazione/Comisia
      (Cauza T-601/20)
      (2020/C 378/56)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Reclamantă: Tirrenia di navigazione SpA (Roma, Italia) (reprezentanți: B. Nascimbene și F. Rossi Dal Pozzo, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate în ceea privește articolul 1 alineatul (3);

                  —

                  cu titlu subsidiar, anularea articolului 2 din decizie, prin care se dispune recuperarea pretinselor ajutoare și se declară că recuperarea este imediată și efectivă;

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Prin intermediul prezentei acțiuni se solicită anularea Deciziei C(2020) 1108 final a Comisiei din 2 martie 2020 privind ajutorul de stat C 64/99 (ex NN 68/99) pe care Italia l-a pus în aplicare în favoarea companiilor maritime Adriatica, Caremar, Saremar, Siremar și Tiremar (grupul Tirrenia), în ceea ce privește partea în care, la articolul 1 alineatul (3), sunt declarate incompatibile cu piața internă și ilegale ajutoarele acordate Adriatica în perioada ianuarie 1992-iulie 1994 în legătură cu ruta Brindisi/Corfu/Igoumenitsa/Patras și, la articolul 2, se dispune recuperarea acestora de la beneficiar.
      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe încălcări de natură procedurală în legătură cu termenul de prescripție pentru recuperarea ajutoarelor considerate ilegale și incompatibile

                              —

                              În această privință se arată că, prin decizia sa, pârâta a încălcat articolul 17 din regulamentul de procedură [Regulamentul (UE) 2015/1589 al Consiliului din 13 iulie 2015 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 108 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene], potrivit căruia prerogativele Comisiei de recuperare a ajutorului sunt supuse unui termen limită de prescripție de 10 ani. Reclamanta susține că acest termen de prescripție a fost depășit.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe aplicarea eronată a normelor în materia ajutoarelor de stat, pe calificarea eronată a ajutorului ca fiind nou, pe nelegalitatea deciziei prin care ajutorul este declarat ca fiind nou și incompatibil, precum și pe încălcarea obligației de motivare și a principiului proporționalității

                              —

                              În această privință se arată că pârâta a calificat în mod eronat subvențiile pentru obligația de serviciu public (OSP) acordate Adriatica drept ajutoare noi. În opinia reclamantei, finanțarea obligației de serviciu public care a fost asumată de Adriatica se încadrează într-o schemă de ajutoare instituită în anul 1936, iar modificările ulterioare aduse acestei scheme nu i-au schimbat natura, transformând-o într-o schemă nouă de ajutoare.

                              —

                              În plus, pârâta a calificat în mod eronat subvențiile pentru OSP acordate Adriatica în perioada ianuarie 1992-iulie 1994, în legătură cu ruta Brindisi/Corfu/Igoumenitsa/Patras, ca fiind incompatibile cu piața internă. Pârâta susține că incompatibilitatea ajutorului acordat Adriatica rezultă din participarea acesteia din urmă, în perioada menționată, la un acord pentru stabilirea prețurilor ce urmau să fie aplicate vehiculelor comerciale, de asemenea pe ruta Brindisi/Corfu/Igoumenitsa/Patras.

                              —

                              În legătură cu al doilea motiv, reclamanta consideră că pârâta nu și-a îndeplinit în mod adecvat obligația de motivare care îi revine în conformitate cu condițiile rezultate din articolul 296 al doilea paragraf TFUE și din articolul 41 alineatul (2) litera (c) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene. În opinia reclamantei, decizia atacată este, așadar, afectată de o motivare insuficientă, astfel încât împiedică Tribunalul să își exercite controlul de legalitate.

                              —

                              De asemenea, reclamanta invocă o încălcare a principiului proporționalității.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiilor securității juridice și bunei administrări, în legătură cu durata procedurii, precum și pe relevanța în cauză a principiului încrederii legitime

                              —

                              În această privință se arată că procedura care a condus la adoptarea deciziei atacate a avut în ansamblu o durată excesivă și că, în acest mod, au fost încălcate principiile securității juridice și bunei administrări. În plus, durata procedurii ar fi determinat-o pe reclamantă să nutrească încrederea că nu era posibil ca măsurile care au privit-o să fie calificate drept ajutoare noi și incompatibile. Pentru acest motiv, reclamanta susține că pârâta nu ar fi putut să impună recuperarea ajutorului deoarece ar contraveni unui principiu general al dreptului Uniunii.


title: Cauza T-53/20: Ordonanța Tribunalului din 18 septembrie 2020 – Entreprise commune IMI 2/CHS

text:
               9.11.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 378/48

      Ordonanța Tribunalului din 18 septembrie 2020 – Entreprise commune IMI 2/CHS
      (Cauza T-53/20) (1)

      (2020/C 378/57)
      Limba de procedură: engleza
      Președinta Camerei a noua a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 114, 6.4.2020.


title: Cauza T-334/20: Ordonanța Tribunalului din 8 septembrie 2020 – KH/SEAE

text:
               9.11.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 378/48

      Ordonanța Tribunalului din 8 septembrie 2020 – KH/SEAE
      (Cauza T-334/20) (1)

      (2020/C 378/59)
      Limba de procedură: franceza
      Președintele Camerei a șaptea a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 247, 27.7.2020.


title: Cauza C-595/18 P: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 27 ianuarie 2021 – The Goldman Sachs Group Inc./Comisia Europeană, Prysmian SpA, Prysmian Cavi e Sistemi Srl [Recurs – Concurență – Înțelegeri – Piața europeană a cablurilor electrice – Împărțire a pieței în cadrul unor proiecte – Regulamentul (CE) nr. 1/2003 – Articolul 23 alineatul (2) – Imputabilitatea comportamentului ilicit al unei societăți alteia – Prezumția exercitării efective a unei influențe decisive – Entitate care controlează 100 % din drepturile de vot asociate acțiunilor unei alte societăți]

text:
               15.3.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 88/5

      Hotărârea Curții (Camera a doua) din 27 ianuarie 2021 – The Goldman Sachs Group Inc./Comisia Europeană, Prysmian SpA, Prysmian Cavi e Sistemi Srl
      (Cauza C-595/18 P) (1)

      (Recurs - Concurență - Înțelegeri - Piața europeană a cablurilor electrice - Împărțire a pieței în cadrul unor proiecte - Regulamentul (CE) nr. 1/2003 - Articolul 23 alineatul (2) - Imputabilitatea comportamentului ilicit al unei societăți alteia - Prezumția exercitării efective a unei influențe decisive - Entitate care controlează 100 % din drepturile de vot asociate acțiunilor unei alte societăți)
      (2021/C 88/04)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: The Goldman Sachs Group Inc. (reprezentanți: A. Mangiaracina, avvocatessa, J. Koponen, advokat)

         Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: P. Rossi, C. Sjödin, T. Vecchi și J. Norris, agenți), Prysmian SpA, Prysmian Cavi e Sistemi Srl (reprezentanți: C. Tesauro și L. Armati, avvocat)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursul.

                  2)

                  Obligă The Goldman Sachs Group Inc. să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Comisia Europeană.

                  3)

                  Prysmian SpA și Prysmian Cavi e Sistemi Srl suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 445, 10.12.2018.


title: Cauza C-764/18: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 27 ianuarie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Supremo – Spania) – Ayuntamiento de Pamplona/Orange España SAU (Trimitere preliminară – Autorizarea rețelelor și serviciilor de comunicații electronice – Taxă municipală pentru ocuparea sau exploatarea domeniului public – Directiva 2002/20/CE – Aplicare în cazul întreprinderilor care furnizează servicii de telefonie fixă și de acces la internet – Noțiunile de „rețele de comunicații electronice” și „serviciu de comunicații electronice” – Articolul 12 – Taxe administrative – Articolul 13 – Taxe pentru drepturile de utilizare și drepturile de instalare a infrastructurii – Domeniu de aplicare – Limitări privind exercitarea competenței de impozitare a statelor membre)

text:
               15.3.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 88/6

      Hotărârea Curții (Camera a patra) din 27 ianuarie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Supremo – Spania) – Ayuntamiento de Pamplona/Orange España SAU
      (Cauza C-764/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Autorizarea rețelelor și serviciilor de comunicații electronice - Taxă municipală pentru ocuparea sau exploatarea domeniului public - Directiva 2002/20/CE - Aplicare în cazul întreprinderilor care furnizează servicii de telefonie fixă și de acces la internet - Noțiunile de „rețele de comunicații electronice” și „serviciu de comunicații electronice” - Articolul 12 - Taxe administrative - Articolul 13 - Taxe pentru drepturile de utilizare și drepturile de instalare a infrastructurii - Domeniu de aplicare - Limitări privind exercitarea competenței de impozitare a statelor membre)
      (2021/C 88/05)
      Limba de procedură: spaniola

         Instanța de trimitere

      Tribunal Supremo

         Părțile din procedura principală

         Recurentă: Ayuntamiento de Pamplona

         Intimată: Orange España SAU

         Dispozitivul

                  1)

                  Directiva 2002/20/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind autorizarea rețelelor și serviciilor de comunicații electronice (Directiva privind autorizarea), astfel cum a fost modificată prin Directiva 2009/140/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 25 noiembrie 2009, trebuie interpretată în sensul că se aplică deopotrivă întreprinderilor care furnizează servicii de telefonie fixă și de acces la internet.

                  2)

                  Articolele 12 și 13 din Directiva 2002/20, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2009/140, trebuie interpretate în sensul că nu se opun unei reglementări naționale care impune întreprinderilor proprietare de infrastructuri sau de rețele necesare comunicațiilor electronice și care le utilizează pentru a furniza servicii de telefonie fixă și de acces la internet o taxă al cărei cuantum este stabilit exclusiv în funcție de veniturile brute obținute anual de aceste întreprinderi pe teritoriul statului membru în cauză.

         (1)  JO C 112, 25.3.2019.


title: Cauzele conexate C-229/18 și C-289/19: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 27 ianuarie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Gerechtshof te Amsterdam, Gerechtshof Den Haag – Țările de Jos) – Dexia Nederland BV/XXX (C-229/19), Z (C-289/19) [Trimitere preliminară – Protecția consumatorilor – Directiva 93/13/CEE – Clauze abuzive în contractele încheiate cu consumatorii – Articolul 3 alineatul (1), articolul 4 alineatul (1) și articolul 6 alineatul (1) – Aprecierea caracterului abuziv al clauzelor contractuale – Clauză care stabilește în prealabil avantajul potențial al creditorului în caz de reziliere a contractului – Dezechilibru semnificativ între drepturile și obligațiile părților care decurg din contract – Data la care trebuie apreciat dezechilibrul – Constatarea caracterului abuziv al unei clauze – Consecințe – Înlocuirea unei clauze abuzive cu o dispoziție de drept intern cu caracter supletiv]

text:
               15.3.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 88/7

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 27 ianuarie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Gerechtshof te Amsterdam, Gerechtshof Den Haag – Țările de Jos) – Dexia Nederland BV/XXX (C-229/19), Z (C-289/19)
      (Cauzele conexate C-229/18 și C-289/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Protecția consumatorilor - Directiva 93/13/CEE - Clauze abuzive în contractele încheiate cu consumatorii - Articolul 3 alineatul (1), articolul 4 alineatul (1) și articolul 6 alineatul (1) - Aprecierea caracterului abuziv al clauzelor contractuale - Clauză care stabilește în prealabil avantajul potențial al creditorului în caz de reziliere a contractului - Dezechilibru semnificativ între drepturile și obligațiile părților care decurg din contract - Data la care trebuie apreciat dezechilibrul - Constatarea caracterului abuziv al unei clauze - Consecințe - Înlocuirea unei clauze abuzive cu o dispoziție de drept intern cu caracter supletiv)
      (2021/C 88/07)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Gerechtshof te Amsterdam, Gerechtshof Den Haag

         Părțile din procedura principală

         Apelantă: Dexia Nederland BV

         Intimați: XXX (C-229/19), Z (C-289/19)

         Dispozitivul

                  1)

                  Dispozițiile Directivei 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii trebuie interpretate în sensul că o clauză care figurează într-un contract aleatoriu încheiat între un profesionist și un consumator, precum contracte de leasing de acțiuni, trebuie considerată abuzivă din moment ce, având în vedere împrejurările care au însoțit încheierea contractului în cauză și luând în considerare data încheierii sale, această clauză poate provoca un dezechilibru semnificativ între drepturile și obligațiile părților în cursul executării acestui contract, iar aceasta deși respectivul dezechilibru nu ar putea să se producă decât dacă s-ar realiza anumite împrejurări sau deși, în alte împrejurări, clauza menționată ar putea fi chiar în beneficiul consumatorului. În aceste condiții, instanței de trimitere îi revine sarcina de a verifica dacă o clauză care stabilește în avans avantajul de care beneficiază profesionistul în caz de reziliere anticipată a contractului, având în vedere împrejurările care au însoțit încheierea acestui contract, putea provoca, de la încheierea contractului menționat, un astfel de dezechilibru.

                  2)

                  Dispozițiile Directivei 93/13 trebuie interpretate în sensul că un profesionist care, în calitate de vânzător, a impus unui consumator o clauză considerată abuzivă și, în consecință, nulă de către instanța națională, atunci când contractul poate continua să existe fără această clauză, nu poate pretinde despăgubirea legală prevăzută de o dispoziție de drept național cu caracter supletiv care ar fi fost aplicabilă în lipsa clauzei menționate.

         (1)  JO C 187, 3.6.2019.

         JO C 280, 19.8.2019.


title: Cauza C-361/19: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 27 ianuarie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de College van Beroep voor het bedrijfsleven – Țările de Jos) – De Ruiter vof/Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit [„Trimitere preliminară – Politica agricolă comună – Schemă de sprijin pentru agricultori – Regulamentul (UE) nr. 1306/2013 – Articolul 97 alineatul (1) și articolul 99 alineatul (1) – Plăți directe – Reduceri și excluderi în caz de nerespectare a normelor de ecocondiționalitate – Stabilirea anului care trebuie luat în considerare pentru determinarea procentului de reducere – Sancțiuni proporționale, eficace și disuasive – Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 809/2014 – Articolul 73 alineatul (4) primul paragraf litera (a)”]

text:
               15.3.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 88/8

      Hotărârea Curții (Camera a patra) din 27 ianuarie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de College van Beroep voor het bedrijfsleven – Țările de Jos) – De Ruiter vof/Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
      (Cauza C-361/19) (1)

      („Trimitere preliminară - Politica agricolă comună - Schemă de sprijin pentru agricultori - Regulamentul (UE) nr. 1306/2013 - Articolul 97 alineatul (1) și articolul 99 alineatul (1) - Plăți directe - Reduceri și excluderi în caz de nerespectare a normelor de ecocondiționalitate - Stabilirea anului care trebuie luat în considerare pentru determinarea procentului de reducere - Sancțiuni proporționale, eficace și disuasive - Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 809/2014 - Articolul 73 alineatul (4) primul paragraf litera (a)”)
      (2021/C 88/08)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      College van Beroep voor het bedrijfsleven

         Părțile din procedura principală

         Apelantă: De Ruiter vof

         Intimat: Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

         Dispozitivul

      Articolul 97 alineatul (1) primul paragraf și articolul 99 alineatul (1) primul paragraf din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 decembrie 2013 privind finanțarea, gestionarea și monitorizarea politicii agricole comune și de abrogare a Regulamentelor (CEE) nr. 352/78, (CE) nr. 165/94, (CE) nr. 2799/98, (CE) nr. 814/2000, (CE) nr. 1290/2005 și (CE) nr. 485/2008 ale Consiliului, precum și articolul 73 alineatul (4) primul paragraf litera (a) din Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 809/2014 al Comisiei din 17 iulie 2014 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului nr. 1306/2013 în ceea ce privește sistemul integrat de administrare și control, măsurile de dezvoltare rurală și ecocondiționalitatea trebuie să fie interpretate în sensul că reducerile plăților directe din cauza nerespectării normelor privind ecocondiționalitatea trebuie să fie calculate pe baza plăților care au fost acordate sau urmează a fi acordate pentru anul în cursul căruia a survenit o asemenea nerespectare.

         (1)  JO C 270, 12.8.2019.


title: Cauza C-466/19 P: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 28 ianuarie 2021 – Qualcomm Inc., Qualcomm Europe Inc./Comisia Europeană [Recurs – Concurență – Abuz de poziție dominantă – Piața chipseturilor de bandă de bază UMTS – Regulamentul (CE) nr. 1/2003 – Articolul 18 alineatul (3) – Decizie de solicitare de informații – Caracter necesar al informațiilor solicitate – Proporționalitate – Sarcina probei – Autoincriminare]

text:
               15.3.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 88/10

      Hotărârea Curții (Camera a opta) din 28 ianuarie 2021 – Qualcomm Inc., Qualcomm Europe Inc./Comisia Europeană
      (Cauza C-466/19 P) (1)

      (Recurs - Concurență - Abuz de poziție dominantă - Piața chipseturilor de bandă de bază UMTS - Regulamentul (CE) nr. 1/2003 - Articolul 18 alineatul (3) - Decizie de solicitare de informații - Caracter necesar al informațiilor solicitate - Proporționalitate - Sarcina probei - Autoincriminare)
      (2021/C 88/10)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurente: Qualcomm Inc., Qualcomm Europe Inc. (reprezentanți: M. Pinto de Lemos Fermiano Rato, avocat, M. Davilla, dikigoros)

         Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: H. van Vliet, G. Conte, M. Farley și C. Urraca Caviedes, agenți)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursul.

                  2)

                  Obligă Qualcomm Inc. și Qualcomm Europe Inc. la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 263, 5.8.2019.


title: Cauza C-649/19: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 28 ianuarie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Spetsializiran nakazatelen sad – Bulgaria) – Procedură penală privind pe IR (Trimitere preliminară – Cooperare judiciară în materie penală – Directiva 2012/13/UE – Articolele 4-7 – Note privind drepturile prevăzute în anexele I și II – Decizia-cadru 2002/584/JAI – Dreptul la informare în cadrul procedurilor penale – Nota privind drepturile cu privire la arestare – Dreptul la informare cu privire la acuzare – Dreptul de acces la materialele cauzei – Persoană arestată în temeiul unui mandat european de arestare în statul membru de executare)

text:
               15.3.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 88/10

      Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 28 ianuarie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Spetsializiran nakazatelen sad – Bulgaria) – Procedură penală privind pe IR
      (Cauza C-649/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Cooperare judiciară în materie penală - Directiva 2012/13/UE - Articolele 4-7 - Note privind drepturile prevăzute în anexele I și II - Decizia-cadru 2002/584/JAI - Dreptul la informare în cadrul procedurilor penale - Nota privind drepturile cu privire la arestare - Dreptul la informare cu privire la acuzare - Dreptul de acces la materialele cauzei - Persoană arestată în temeiul unui mandat european de arestare în statul membru de executare)
      (2021/C 88/11)
      Limba de procedură: bulgara

         Instanța de trimitere

      Spetsializiran nakazatelen sad

         Partea din procedura penală principală

      IR

         Cu participarea: Spetsializirana prokuratura

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 4, în special alineatul (3) al acestuia, articolul 6 alineatul (2) și articolul 7 alineatul (1) din Directiva 2012/13/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 mai 2012 privind dreptul la informare în cadrul procedurilor penale trebuie interpretate în sensul că drepturile prevăzute de acestea nu sunt aplicabile persoanelor arestate în scopul executării unui mandat european de arestare.

                  2)

                  Examinarea celei de a treia și a celei de a patra întrebări preliminare nu a evidențiat niciun element de natură să afecteze validitatea Deciziei-cadru 2002/584/JAI a Consiliului din 13 iunie 2002 privind mandatul european de arestare și procedurile de predare între statele membre, astfel cum a fost modificată prin Decizia-cadru 2009/299/JAI a Consiliului din 26 februarie 2009, în raport cu articolele 6 și 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

         (1)  JO C 413, 9.12.2019.


title: Cauza C-787/19: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 27 ianuarie 2021 – Comisia Europeană/Republica Austria [Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru – Fiscalitate – Taxa pe valoarea adăugată (TVA) – Directiva 2006/112/CE – Articolele 306-310 – Regim special aplicabil agențiilor de turism – Aplicare în cazul tuturor tipurilor de clienți – Legislație națională care exclude serviciile de turism furnizate unor persoane impozabile care le utilizează pentru întreprinderea lor – Articolul 73 – Baza de impozitare – Stabilirea unei baze de impozitare globale pentru grupe de prestări sau pentru toate prestările furnizate în cursul perioadei impozabile – Incompatibilitate]

text:
               15.3.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 88/11

      Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 27 ianuarie 2021 – Comisia Europeană/Republica Austria
      (Cauza C-787/19) (1)

      (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Fiscalitate - Taxa pe valoarea adăugată (TVA) - Directiva 2006/112/CE - Articolele 306-310 - Regim special aplicabil agențiilor de turism - Aplicare în cazul tuturor tipurilor de clienți - Legislație națională care exclude serviciile de turism furnizate unor persoane impozabile care le utilizează pentru întreprinderea lor - Articolul 73 - Baza de impozitare - Stabilirea unei baze de impozitare globale pentru grupe de prestări sau pentru toate prestările furnizate în cursul perioadei impozabile - Incompatibilitate)
      (2021/C 88/12)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: M. Wasmeier și J. Jokubauskaitė, agenți)

         Pârâtă: Republica Austria (reprezentanți: F. Koppensteiner și A. Posch, agenți)

         Dispozitivul

                  1)

                  Prin excluderea de la regimul special al taxei pe valoarea adăugată (TVA) aplicabil agențiilor de turism a serviciilor de turism furnizate persoanelor impozabile care le utilizează pentru întreprinderea lor şi prin autorizarea agențiilor de turism, în măsura în care respectivul regim le este aplicabil, să stabilească baza de impozitare a TVA în mod global pentru grupe de servicii sau pentru totalitatea serviciilor furnizate în cursul unei perioade de impozitare, Republica Austria nu şi-a îndeplinit obligațiile care îi reveneau în temeiul articolului 73 şi al articolelor 306-310 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată.

                  2)

                  Republica Austria este obligată la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 413, 9.12.2019.


title: Cauza C-266/20 P: Recurs introdus la 15 iunie 2020 de ZU împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 31 martie 2020 în cauza T-499/19, ZU/EEAS

text:
               15.3.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 88/11

      Recurs introdus la 15 iunie 2020 de ZU împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 31 martie 2020 în cauza T-499/19, ZU/EEAS
      (Cauza C-266/20 P)
      (2021/C 88/13)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurent: ZU (reprezentant: C. Bernard-Glanz, avocat)

         Cealaltă parte din procedură: Serviciul European de Acțiune Externă
      Prin ordonanța din 20 ianuarie 2021, Curtea de Justiție (Camera a șaptea) a statuat în sensul respingerii recursului ca fiind în parte vădit inadmisibil și în parte vădit nefondat și a obligat recurentul să suporte propriile cheltuieli de judecată.


title: Cauza C-390/20 P: Recurs introdus la 17 august 2020 de HZ, în calitate de lichidator al etc-gaming GmbH și de OX, în calitate de lichidator al Casino-Equipment Vermietungs GmbH împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a șasea) din 16 iunie 2020 în cauza T-803/19, etc-gaming GmbH și Casino-Equipment Vermietungs GmbH/Comisia Europeană

text:
               15.3.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 88/12

      Recurs introdus la 17 august 2020 de HZ, în calitate de lichidator al etc-gaming GmbH și de OX, în calitate de lichidator al Casino-Equipment Vermietungs GmbH împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a șasea) din 16 iunie 2020 în cauza T-803/19, etc-gaming GmbH și Casino-Equipment Vermietungs GmbH/Comisia Europeană
      (Cauza C-390/20 P)
      (2021/C 88/14)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Recurente: HZ, în calitate de lichidator al etc-gaming GmbH și OX, în calitate de lichidator al Casino-Equipment Vermietungs GmbH (reprezentant: A. Schuster, avocat)

         Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană
      Prin Ordonanța din 28 ianuarie 2021, Curtea (Camera a șasea) a respins recursul ca fiind vădit nefundat și a obligat recurentele la plata propriilor cheltuieli de judecată.


title: Cauza C-404/20 P: Recurs introdus la 25 iunie 2020 de Brands Up OÜ împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 25 august 2020 în cauza T-651/19, Brands Up OÜ/EUIPO

text:
               15.3.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 88/12

      Recurs introdus la 25 iunie 2020 de Brands Up OÜ împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 25 august 2020 în cauza T-651/19, Brands Up OÜ/EUIPO
      (Cauza C-404/20 P)
      (2021/C 88/15)
      Limba de procedură: finlandeza

         Părțile

         Recurentă: Brands Up OÜ (reprezentanți: M. Welin, asianajaja și J. Kaulo, luvan saanut oikeudenkäyntiavustaja)

         Cealaltă parte din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală
      Prin Ordonanţa din 17 decembrie 2020, Curtea (Camera de admitere în principiu a recursurilor) a dispus neadmiterea în principiu a recursului şi suportarea de către Brands Up OÜ a propriilor cheltuieli de judecată.


title: Cauza C-652/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunalul Bucureşti (România) la data de 2 decembrie 2020 – HW, ZF, MZ / Allianz Elementar Versicherungs AG

text:
               15.3.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 88/12

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunalul Bucureşti (România) la data de 2 decembrie 2020 – HW, ZF, MZ / Allianz Elementar Versicherungs AG
      (Cauza C-652/20)
      (2021/C 88/16)
      Limba de procedură: română

         Instanţa de trimitere

      Tribunalul Bucureşti

         Părţile din acţiunea principală

         Reclamanți: HW, ZF, MZ

         Pârâtă: Allianz Elementar Versicherungs AG

         Întrebarea preliminară

      Prevederile articolului 11 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 (1) trebuie interpretate în sensul că privesc numai competența internațională a statelor membre [ale Uniunii Europene] sau în sensul că stabilesc și competența internă (teritorială) a instanțelor de la domiciliul beneficiarului poliței de asigurare?

         (1)  Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 12 decembrie 2012 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (JO 2012 L 351, p. 1).