title: Cauza T-609/14: Acțiune introdusă la 11 august 2014 – Laverana/OAPI (ORGANIC PROTEIN RICH PLANT COMPLEX FROM OUR OWN PRODUCTION)

text:
               13.10.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 361/24

         Acțiune introdusă la 11 august 2014 – Laverana/OAPI (ORGANIC PROTEIN RICH PLANT COMPLEX FROM OUR OWN PRODUCTION)
   (Cauza T-609/14)
   2014/C 361/36
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Laverana GmbH & Co. KG (Wnnigsen, Germania) (reprezentanți: J. Wachinger, M. Zöbisch și D. Chatterjee, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 2 iunie 2014 în cauza R 123//2014-4;

               —

               obligarea Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca figurativă care cuprinde elementele verbale „ORGANIC PROTEIN RICH PLANT COMPLEX FROM OUR OWN PRODUCTION” pentru produse și servicii din clasele 3, 5 și 35 – cererea de înregistrare nr. 11 922 986

      Decizia examinatorului: refuză înregistrarea

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate:

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               abuz de putere prin intermediul unei decizii bazate pe considerente de politică privind concurența.


title: Cauza F-117/14: Acțiune introdusă la 23 octombrie 2014 – ZZ/Comisia

text:
               12.1.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 7/56

         Acțiune introdusă la 23 octombrie 2014 – ZZ/Comisia
   (Cauza F-117/14)
   (2015/C 007/70)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentanți: J.-N. Louis, R. Metz și D. Verbeke, avocați)

      Pârâtă: Comisia

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziilor de calculare a sporului pentru drepturile de pensie dobândit de reclamant în cadrul sistemului de pensii al Uniunii în temeiul noilor dispoziții generale de aplicare privind articolele 11 și 12 din anexa VIII la Statutul funcționarilor

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziilor Comisiei din 10 martie și din 20 mai 2014 de calculare a sporului pentru drepturile sale de pensie dobândite anterior angajării în muncă în cadrul Comisiei;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-343/11: Acțiune introdusă la 28 iunie 2011 — Țările de Jos/Comisia Europeană

text:
               27.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/41

         Acțiune introdusă la 28 iunie 2011 — Țările de Jos/Comisia Europeană
   (Cauza T-343/11)
   2011/C 252/91
   Limba de procedură: olandeza

      Părțile

      Reclamant: Regatul Țărilor de Jos (reprezentanți: C. Wissels, M. de Ree, B. Koopman și C. Schillemans, agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               Anularea articolului 1 din Decizia 2011/244/UE a Comisiei din 15 aprilie 2011, notificată la 18 aprilie 2011, de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul Fondului european de orientare și garantare agricolă (FEOGA), secțiunea Garantare, în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și în cadrul Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR), în măsura în care acesta privește Țările de Jos și în măsura în care este vorba despre retragerea finanțării de 22 691 407,79 euro aplicate cheltuielilor declarate în cursul anilor 2006-2008 în cadrul programelor operaționale și al recunoașterii organizațiilor de producători;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin Decizia 2011/244/UE, Comisia a considerat drept costuri generale de producție în sensul anexei II la Regulamentul (CE) nr. 1433/2003 (1) toate costurile de imprimare a ambalajelor, independent de natura și de obiectul acestor imprimări, și prin urmare, nu a considerat aceste costuri drept admisibile la finanțarea comunitară. Guvernul olandez apreciază că imprimările pe ambalaje ale unei denumiri sau ale unei mărci de organizații de producători, imprimări a căror finalitate este promoțională, trebuie să fie considerate drept promovare generică și promovare a mărcilor de calitate și drept promovare a denumirilor/mărcilor organizațiilor de producători. Costurile referitoare la aceste acțiuni sunt într-adevăr admisibile în temeiul anexei I la Regulamentul nr. 1433/2003.
   Pe de altă parte, prin Decizia 2011/244/UE, Comisia a exclus integral de la finanțare programele operaționale ale organizației de producători FresQ pentru campaniile de comercializare 2004-2007, apreciind că această organizație de producători nu îndeplinea condițiile de recunoaștere prevăzute de Regulamentul nr. 2200/96 (2) și de Regulamentul nr. 1432/2003. Comisia își întemeiază concluzia pe constatarea faptului că anumite filiale comerciale ale FresQ comercializează exclusiv producția unui singur producător și că, urmare a pretinsei influențe exercitate de acest producător asupra filialei comerciale, FresQ nu-și mai exercită funcția de gestiune centrală în ceea ce privește cifra de afaceri și stabilirea prețurilor. Guvernul olandez se opune acestei aprecieri și concluziei care se deduce din aceasta, și anume faptul că autoritățile olandeze ar fi trebuit să retragă recunoașterea organizației de producători FresQ.
   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe încălcarea articolului 7 alineatul (4) din Regulamentul nr. 1258/1999 (3) și a articolului 31 din Regulamentul nr. 1290/2005 (4) coroborat cu articolul 15 din Regulamentul nr. 2200/96 și cu articolul 8 coroborate cu anexa I punctele 8 și 9 la Regulamentul nr. 1433/2003, în măsura în care costurile de imprimare pe ambalaje au fost considerate costuri generale de producție și, prin urmare, retrase de la finanțare.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 7 alineatul (4) din Regulamentul nr. 1258/1999 și a articolului 31 din Regulamentul nr. 1290/2005 coroborate cu articolul 11 din Regulamentul nr. 2200/96 și cu articolele 6 și 7 din Regulamentul nr. 1433/2003, în măsura în care s-a concluzionat că criteriile de recunoaștere nu au fost respectate de organizația de producători FresQ.

               3.

               Cu titlu subsidiar, al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 7 alineatul (4) din Regulamentul nr. 1258/1999 și a articolului 31 din Regulamentul nr. 1290/2005 coroborate cu articolul 21 din Regulamentul nr. 1433/2003, în măsura în care ajutorul primit de FresQ pentru campaniile de comercializare 2004-2007 a fost considerat integral drept inadmisibil la cofinanțarea comunitară.

               4.

               Cu tilu mai subsidiar, al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 7 alineatul (4) din Regulamentul nr. 1258/1999 și a articolului 31 din Regulamentul nr. 1290/2005, precum și a principiului proporționalității, în măsura în care cuantumul corecției financiare nu este proporțional cu riscul financiar real al Fondului agricol.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1433/2003 al Comisiei din 11 august 2003 privind normele de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 2200/96 al Consiliului în ceea ce privește fondurile operaționale, programele operaționale și asistența financiară (JO L 203, p. 25, Ediție specială, 03/vol. 48, p. 200).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 2200/96 al Consiliului din 28 octombrie 1996 privind organizarea comună a pieței în sectorul fructelor și legumelor (JO L 297, p. 1, Ediție specială, 03/vol. 20, p. 29).

      (3)  Regulamentul (CE) nr. 1258/1999 al Consiliului din 17 mai 1999 privind finanțarea politicii agricole comune (JO L 160, p. 103).

      (4)  Regulamentul (CE) nr. 1290/2005 al Consiliului din 21 iunie 2005 privind finanțarea politicii agricole comune (JO L 209, p. 1, Ediție specială, 14/vol. 1, p. 193).


title: Cauza C-230/13 P: Recurs introdus la 29 aprilie 2013 de Metropolitan SpA, fostă Metropolitan srl, împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a patra) din 20 februarie 2013 în cauzele conexate T-278/00-T-280/00, T-282/00-T-286/00 și T-288/00-T-295/00, Albergo Quattro Fontane și alții/Comisia

text:
               20.7.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 207/16

         Recurs introdus la 29 aprilie 2013 de Metropolitan SpA, fostă Metropolitan srl, împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a patra) din 20 februarie 2013 în cauzele conexate T-278/00-T-280/00, T-282/00-T-286/00 și T-288/00-T-295/00, Albergo Quattro Fontane și alții/Comisia
   (Cauza C-230/13 P)
   2013/C 207/28
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurentă: Metropolitan SpA, fostă Metropolitan srl (reprezentanți: A. Bianchini și F. Busetto, avocați)

      Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană, Comitato „Venezia vuole vivere”

      Concluziile recurentei

               —

               Anularea ordonanței atacate a Tribunalului;

               —

               admiterea pretențiilor formulate în primă instanță și, în consecință,

                           —

                           anularea, în măsura în care este rezonabil și în limitele interesului recurentei, a Deciziei 2000/394/CE a Comisiei din 25 noiembrie 1999 privind măsurile de ajutor în favoarea întreprinderilor stabilite pe teritoriul Veneției și al Chioggiei, prevăzute prin Legile nr. 30/1997 și nr. 206/1995 de instituire a unor reduceri ale contribuțiilor la asigurările sociale;

                           —

                           cu titlu subsidiar, anularea deciziei menționate în măsura în care impune obligația de a recupera reducerile acordate și în măsura în care impune majorarea cuantumului acestor reduceri care trebuie recuperate cu dobânzi aferente perioadelor avute în vedere în decizie;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată aferente celor două proceduri.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului se invocă nouă motive:

                  Primul motiv: caracterul eronat al ordonanței, pentru motivul că nu s-a ținut seama de faptul că măsurile în cauză nu confereau niciun avantaj beneficiarilor în considerarea caracterului lor compensatoriu.

                  Al doilea motiv: caracterul eronat al ordonanței, pentru motivul că nu s-a exclus sau cel puțin apreciat capacitatea măsurilor în cauză de a afecta concurența sau schimburile comerciale intracomunitare.

                  Al treilea motiv: caracterul eronat al ordonanței, pentru motivul că s-a exclus aplicabilitatea derogărilor prevăzute la articolul 87 alineatul (2) litera (b) CE [în prezent, articolul 107 alineatul (2) litera (b) TFUE] și la articolul 87 alineatul (3) litera (b) CE [în prezent, articolul 107 alineatul (3) litera (b) TFUE].

                  Al patrulea motiv: caracterul eronat al ordonanței, pentru motivul că s-a exclus aplicabilitatea derogărilor prevăzute la articolul 87 alineatul (3) litera (c) CE [în prezent, articolul 107 alineatul (3) litera (c) TFUE]

                  Al cincilea motiv: caracterul eronat al ordonanței, pentru motivul că s-a exclus aplicabilitatea derogărilor prevăzute la articolul 87 alineatul (3) literele (d) și (e) CE [în prezent, articolul 107 alineatul (3) literele (d) și (e) TFUE]

                  Al șaselea motiv: caracterul eronat al ordonanței, pentru motivul că s-a exclus aplicabilitatea derogărilor prevăzute la articolul 86 alineatul (2) CE [în prezent, articolul 106 alineatul (2) TFUE]

                  Al șaptelea motiv: caracterul eronat al ordonanței, pentru motivul că s-a exclus existența ajutorului și s-a încălcat, în consecință, articolul 88 alineatul (3) CE [în prezent, articolul 108 alineatul (3) TFUE] și a articolului 15 din Regulamentul nr. 659/1999 (1).

                  Al optulea motiv: caracterul eronat al ordonanței, pentru motivul că s-a exclus aplicabilitatea articolului 14 alineatul (1) din Regulamentul nr. 659/1999, în ceea ce privește obligația de recuperare.

                  Al nouălea motiv: caracterul eronat al ordonanței, pentru motivul că s-a exclus aplicabilitatea articolului 14 alineatul (1) din Regulamentul nr. 659/1999, în ceea ce privește aplicarea de dobânzi.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE (JO L 83, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 41).


title: Cauza C-153/08: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 6 octombrie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Spaniei (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Libera prestare a serviciilor — Articolul 49 CE și articolul 36 din Acordul privind SEE — Impozitare directă — Impozit pe venit — Scutire fiscală limitată la câștigurile provenite din loterii și din jocuri de noroc organizate de anumite organisme și entități naționale)

text:
               21.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/10

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 6 octombrie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Spaniei
   (Cauza C-153/08) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Libera prestare a serviciilor - Articolul 49 CE și articolul 36 din Acordul privind SEE - Impozitare directă - Impozit pe venit - Scutire fiscală limitată la câștigurile provenite din loterii și din jocuri de noroc organizate de anumite organisme și entități naționale)
   2009/C 282/17
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: R. Lyal și L. Lozano Palacios, agenți)

      Pârât: Regatul Spaniei (reprezentant: F. Díez Moreno, agent)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolului 49 CE și a articolului 36 SEE — Legislație națională în temeiul căreia sumele câștigate la loteriile și la jocurile de noroc organizate în străinătate, dar nu la anumite loterii și jocuri de noroc organizate în Spania, sunt supuse impozitului pe venit

      Dispozitivul

               1.

               Prin menținerea în vigoare a unei legislații fiscale care scutește câștigurile obținute din participarea la loterii, jocuri și pariuri organizate în Regatul Spaniei de anumite organisme publice și entități stabilite în acest stat membru și care desfășoară activități cu caracter social sau de asistență cu scop nelucrativ, fără să se acorde aceeași scutire câștigurilor provenite din loterii, jocuri și pariuri organizate de organismele și entitățile stabilite în alt stat membru al Uniunii Europene sau al Spațiului Economic European și care desfășoară activități de același tip, Regatul Spaniei nu și a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 49 CE și al articolului 36 din Acordul privind Spațiul Economic European din 2 mai 1992.

               2.

               Respinge acțiunea cu privire la restul motivelor.

               3.

               Comisia Comunităților Europene și Regatul Spaniei suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 142, 7.6.2008.


title: Cauza T-642/13: Hotărârea Tribunalului din 15 octombrie 2015 – Wolverine International/OAPI – BH Stores (cushe) [„Marcă comunitară — Procedură de declarare a nulității — Înregistrare internațională care desemnează Comunitatea Europeană — Marca figurativă cushe — Mărcile naționale verbale anterioare SHE și figurative anterioare she — Motiv relativ de refuz — Utilizare serioasă a mărcii anterioare — Articolul 57 alineatele (2) și (3) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009”]

text:
               30.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 398/37

         Hotărârea Tribunalului din 15 octombrie 2015 – Wolverine International/OAPI – BH Stores (cushe)
   (Cauza T-642/13) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de declarare a nulității - Înregistrare internațională care desemnează Comunitatea Europeană - Marca figurativă cushe - Mărcile naționale verbale anterioare SHE și figurative anterioare she - Motiv relativ de refuz - Utilizare serioasă a mărcii anterioare - Articolul 57 alineatele (2) și (3) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009”])
   (2015/C 398/47)
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: Wolverine International, LP (George Town, Insulele Cayman, Regatul Unit) (reprezentanţi: M. Pleser și R. Heine, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne (mărci, desene şi modele industriale) (reprezentant: M. Fischer, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: BH Store BV (Curaçao, Curaçao, teritoriu autonom al Țărilor de Jos) (reprezentant: T. Dolde, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 30 septembrie 2013 (cauza R 1269/2012-4), cu privire la o procedură de declarare a nulității între BH Store BV și Wolverine International, LP

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Wolverine International, LP la plata cheltuielilor de judecată, cu excepția celor efectuate de BH Store BV în fața diviziei de anulare a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI).

               3)

               Respinge cererea formulată de BH Store referitoare la cheltuielile de judecată efectuate de aceasta în fața diviziei de anulare a OAPI.

      (1)  JO C 85, 22.3.2014.


title: Cauza C-328/07: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 21 februarie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Marele Ducat al Luxemburgului (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 2004/48/CE — Respectarea drepturilor de proprietate intelectuală — Netranspunere în termenul prevăzut)

text:
               12.4.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 92/9

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 21 februarie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Marele Ducat al Luxemburgului
   (Cauza C-328/07) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 2004/48/CE - Respectarea drepturilor de proprietate intelectuală - Netranspunere în termenul prevăzut)
   (2008/C 92/15)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentant: W. Wils, agent)

      Pârât: Marele Ducat al Luxemburgului (reprezentant: C. Schiltz, agent)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Neadoptarea actelor necesare pentru a se conforma Directivei 2004/48/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind respectarea drepturilor de proprietate intelectuală (JO L 157, p. 45 și — rectificare — JO L 195, p. 16, Ediție specială, 17/vol. 2, p. 56)
   Dispozitivul

               1)

               Prin neadoptarea, în termenul prevăzut, a actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2004/48/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind respectarea drepturilor de proprietate intelectuală, Marele Ducat al Luxemburgului nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acesteia.

               2)

               Obligă Marele Ducat al Luxemburgului la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 211, 8.9.2007.


title: Cauza T-185/14: Ordonanța Tribunalului din 7 ianuarie 2015 – Freitas/Parlamentul și Consiliul („Acțiune în anulare – Directiva 2013/55/UE – Directiva 2005/36/CE – Recunoașterea calificărilor profesionale – Excluderea notarilor care sunt numiți printr-un act oficial al autorităților publice din domeniul de aplicare al Directivei 2005/36 – Lipsa afectării individuale – Inadmisibilitate”)

text:
               2.3.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 73/36

      Ordonanța Tribunalului din 7 ianuarie 2015 – Freitas/Parlamentul și Consiliul
      (Cauza T-185/14) (1)

      („Acțiune în anulare - Directiva 2013/55/UE - Directiva 2005/36/CE - Recunoașterea calificărilor profesionale - Excluderea notarilor care sunt numiți printr-un act oficial al autorităților publice din domeniul de aplicare al Directivei 2005/36 - Lipsa afectării individuale - Inadmisibilitate”)
      (2015/C 073/47)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: José Freitas (Porto, Portugalia) (reprezentant: J.-P. Hordies, avocat)

         Pârâți: Parlamentul European (reprezentanți: L. Visaggio și A. Tamás, agenți) și Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: P. Mahnič Bruni și M. Moore, agenți)

         Obiectul

      Cerere de anulare a articolului 1 alineatul (2) litera (b) din Directiva 2013/55/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 20 noiembrie 2013 de modificare a Directivei 2005/36/CE privind recunoașterea calificărilor profesionale și a Regulamentului (UE) nr. 1024/2012 privind cooperarea administrativă prin intermediul Sistemului de informare al pieței interne („Regulamentul IMI”) (JO L 354, p. 132).

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

                  2)

                  Constată că nu este necesar să se pronunțe asupra cererilor de intervenție formulate de Regatului Spaniei, de Republica Franceză, de Republica Portugheză, de România, de Comisia Europeană, de Ordem dos Notários și de Conseil national des barreaux.

                  3)

                  José Freitas suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Parlamentul European și de Consiliul Uniunii Europene.

         (1)  JO C 184, 16.6.2014.


title: Cauzele conexate C-271/14 și C-273/14: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 16 aprilie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Conseil d'État – Franța) – LFB Biomédicaments SA, Association des déficitaires en Alpha 1 Antitrypsine (Association ADAAT Alpha 1-France) (C-271/14), Pierre Fabre Médicament SA (C-273/14)/Ministre du travail, de l’emploi et de la santé, Ministre du budget, des comptes publics et de la réforme de l'Etat [Trimitere preliminară — Medicamente de uz uman — Directiva 89/105/CEE — Articolul 6 alineatele (3) și (5) — Radierea unor medicamente de pe o listă a specialităților farmaceutice suportate în plus față de sumele forfetare de spitalizare — Obligație de motivare]

text:
               15.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 198/14

         Hotărârea Curții (Camera a opta) din 16 aprilie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Conseil d'État – Franța) – LFB Biomédicaments SA, Association des déficitaires en Alpha 1 Antitrypsine (Association ADAAT Alpha 1-France) (C-271/14), Pierre Fabre Médicament SA (C-273/14)/Ministre du travail, de l’emploi et de la santé, Ministre du budget, des comptes publics et de la réforme de l'Etat
   (Cauzele conexate C-271/14 și C-273/14) (1)

   ([Trimitere preliminară - Medicamente de uz uman - Directiva 89/105/CEE - Articolul 6 alineatele (3) și (5) - Radierea unor medicamente de pe o listă a specialităților farmaceutice suportate în plus față de sumele forfetare de spitalizare - Obligație de motivare])
   (2015/C 198/18)
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Conseil d'État

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: LFB Biomédicaments SA, Association des déficitaires en Alpha 1 Antitrypsine (Association ADAAT Alpha 1-France) (C-271/14), Pierre Fabre Médicament SA (C-273/14)

      Pârâți: Ministre des Finances et des Comptes publics, Ministre des Affaires sociales et de la Santé

      Dispozitivul

   Articolul 6 din Directiva 89/105/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1988 privind transparența măsurilor care reglementează stabilirea prețurilor medicamentelor de uz uman și includerea acestora în domeniul de aplicare al sistemelor naționale de asigurări de sănătate trebuie interpretat în sensul că obligația de motivare prevăzută la alineatele (3) și (5) ale acestui articol este aplicabilă în privința unei decizii care restrânge condițiile de rambursare sau reduce nivelul suportării unui medicament prin excluderea sa de pe lista specialităților farmaceutice suportate de sistemele obligatorii de asigurări de sănătate în plus față de prestațiile de spitalizare care sunt suportate în cadrul sumelor forfetare privind internarea și îngrijirile medicale.

      (1)  JO C 282, 25.8.2014.


title: Cauza C-133/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Hoge Raad der Nederlanden la 2 aprilie 2008 — Intercontainer Interfrigo SC (ICF)/Balkenende Oosthuizen BV și MIC Operations BV

text:
               21.6.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 158/10

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Hoge Raad der Nederlanden la 2 aprilie 2008 — Intercontainer Interfrigo SC (ICF)/Balkenende Oosthuizen BV și MIC Operations BV
   (Cauza C-133/08)
   (2008/C 158/15)
   Limba de procedură: olandeza
   Instanța de trimitere
   Hoge Raad der Nederlanden
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Intercontainer Interfrigo SC (ICF)

      Pârâte: Balkenende Oosthuizen BV și MIC Operations BV
   Întrebările preliminare

               a)

               Articolul 4 alineatul (4) din Convenția de la Roma (1) trebuie interpretat în sensul că această dispoziție privește numai contractele de navlosire pe cursă unică și că toate celelalte tipuri de contracte de navlosire nu sunt cuprinse în sfera de aplicare a acestei dispoziții?

               b)

               În situația în care răspunsul la întrebarea a) este afirmativ, articolul 4 alineatul (4) din Convenția de la Roma trebuie interpretat în sensul că în măsura în care alte tipuri de contracte de navlosire se referă și la transportul de mărfuri, contractul respectiv care privește acest tip de transport intră în sfera de aplicare a acestei dispoziții și că dreptul aplicabil celorlalte tipuri de contracte este determinat potrivit articolului 4 alineatul (2) din Convenția de la Roma?

               c)

               În situația în care răspunsul la întrebarea b) este afirmativ, care dintre cele două sisteme juridice indicate trebuie utilizat ca bază pentru soluționarea excepției prescripției ridicate cu privire la drepturile invocate în temeiul contractului?

               d)

               În situația în care aspectul predominant al contractului privește transportul de mărfuri, trebuie ca defalcarea menționată la întrebarea b) să nu fie luată în considerare și, prin urmare, dreptul aplicabil tuturor părților contractante să fie determinat în conformitate cu articolul 4 alineatul (4) din Convenția de la Roma?
               Referitor la motivul prezentat la punctul 3.6 ii):

               e)

               Excepția de la articolul 4 alineatul (4) a doua teză din Convenția de la Roma trebuie interpretată în sensul că prezumțiile de la alineatele (2), (3) și (4) din articolul 4 trebuie să fie înlăturate numai în situația în care rezultă din ansamblul circumstanțelor că criteriile de legătură menționate în aceste dispoziții nu au o adevărată valoare de legătură sau atunci când rezultă în mod clar din aceste circumstanțe că există o legătură mai puternică cu un alt stat?

      (1)  Convenția privind legea aplicabilă obligațiilor contractuale deschisă spre semnare la Roma la 19 iunie 1980.


title: Cauza T-91/08: Acțiune introdusă la 22 februarie 2008 — Republica Cipru/Comisia Comunităților Europene

text:
               7.6.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/28

         Acțiune introdusă la 22 februarie 2008 — Republica Cipru/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-91/08)
   (2008/C 142/50)
   Limba de procedură: greaca
   Părțile

      Reclamantă: Republica Cipru (reprezentant: P. Kliridis)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea anunțului de participare EuropeAid/126172/C/SER/CY pentru atribuirea contractului de achiziții publice denumit „Development and restructuring of telecommunications infrastracture — Training, Capacity Building and Project management”, care a fost publicat numai în limba engleză pe pagina de internet http://ec.europa.eu/europaid/tender/data/ la 12 decembrie 2007 sau în jurul acestei date și anularea articolelor 5 și 28 din anunț;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamanta susține că anunțul de participare în discuție este ilegal pentru următoarele motive:

               —

               în primul rând, întrucât Comisia a publicat anunțul săvârșind un abuz de putere și/sau încălcând temeiul juridic, în special Regulamentul (CE) nr. 389/2006 al Consiliului din 27 februarie 2006 privind crearea unui instrument de sprijin financiar în scopul de a încuraja dezvoltarea economică a comunității cipriote turce și de modificare a Regulamentului (CE) nr. 2667/2000 privind Agenția Europeană pentru Reconstrucție (1),

               —

               în al doilea rând, întrucât anunțul în cauză este contrar și/sau nu este conform cu articolul 299 CE, astfel cum a fost modificat prin articolul 19 din Actul privind condițiile de aderare la Uniunea Europeană a Republicii Cehe, a Republicii Estonia, a Republicii Cipru, a Republicii Letonia, a Republicii Lituania, a Republicii Ungare, a Republicii Malta, a Republicii Polone, a Republicii Slovenia și a Republicii Slovace (2) (denumit în continuare „Actul de aderare din 2003”), precum și prin Protocolul nr. 10 referitor la Cipru din Actul de aderare din 2003 (3),

               —

               în al treilea rând, întrucât este contrar și/sau nu este conform nici obligațiilor care rezultă din normele imperative de drept internațional, și nici Rezoluțiilor 541(1983) și 550 (1984) ale Consiliului de Securitate al Organizației Națiunilor Unite,

               —

               în al patrulea rând, întrucât este contrar și/sau nu este conform principiului cooperării loiale între instituțiile Uniunii Europene și statele membre consacrat de articolul 10 CE, și

               —

               în al cincilea rând, întrucât nu a fost publicat în Jurnalul Oficial.

      (1)  JO L 65, p. 5, Ediție specială, 11/vol. 45, p. 147.

      (2)  JO 2003 L 236, p. 33.

      (3)  JO 2003 L 236, p. 955.


title: Cauza T-532/15 P: Recurs introdus la 11 septembrie 2015 de Z împotriva Hotărârii din 30 iunie 2015 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-64/13, Z/Curtea de Justiţie

text:
               18.1.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/39

         Recurs introdus la 11 septembrie 2015 de Z împotriva Hotărârii din 30 iunie 2015 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-64/13, Z/Curtea de Justiţie
   (Cauza T-532/15 P)
   (2016/C 016/49)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurent: Z (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentant: F. Rollinger, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Curtea de Justiţie a Uniunii Europene

      Concluziile

   Recurentul solicită Tribunalului:

               —

               Declararea admisibilității și temeiniciei recursului;

               —

               prin urmare, anularea Hotărârii Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera a doua) din 30 iunie 2015 pronunțată în cauza F-64/13, Z/Curtea de Justiție a Uniunii Europene;

               —

               statuarea conform cererii de sesizare în cauza F-64/13;

               —

               rezervarea în favoarea recurentului a oricăror alte drepturi, sume datorate, motive și acțiuni.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului, recurentul invocă șase motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe o încălcare a dreptului elementar la apărare.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe o eroare de drept constând în aceea că motivul întemeiat pe necompetența comitetului însărcinat cu reclamațiile și pe nelegalitatea articolului 4 din decizia Curții din 4 mai 2004 (1) a fost respins cu încălcarea vădită a principiului legalității, al interpretării textuale și al ierarhiei normelor dreptului Uniunii Europene.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe o încălcare a dreptului la o cale efectivă de atac, în ceea ce privește mai precis controlul limitat al Tribunalului Funcției Publice (denumit în continuare „TFP”) al conținutului rapoartelor de notare.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe o eroare de drept care constă în acea că, în hotărârea atacată. TFP nu a luat poziție cu privire la cererea de măsuri de cercetare judecătorească și de organizare a procedurii.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe respingerea nejustificată a efectuării unei verificări a temeiniciei criticilor exprimate de reclamant și a neluării în considerare a opiniilor exprimate de comitetul de notare.

               6.

               Al șaselea motiv, întemeiat pe o eroare de drept care constă în acea că, în hotărârea atacată, TFP ar fi reținut că reclamantul ar fi fost obligat să introducă o cerere în temeiul articolului 90 alineatul (1) din Statutul funcționarilor Uniuni Europene pentru a fi despăgubit ca urmare a întocmirii tardive a raportului de notare.

      (1)  Decizia Curți de Justiție din 4 mai 2004 referitoare la exercitarea competențelor acordate prin Statutul funcționarilor Uniunii Europene autorității împuternicite să facă numiri, precum și prin Regimul aplicabil celorlalți agenți ai Uniunii Europene autorități abilitate să încheie contractele de muncă,


title: Cauza C-147/07: Acțiune introdusă la data de 13 martie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Franceză

text:
               28.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/34

         Acțiune introdusă la data de 13 martie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Franceză
   (Cauza C-147/07)
   (2007/C 95/66)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: S. Pardo Quintillán, J. Hottiaux și J.-B. Laignelot, agenți)

      Pârâtă: Republica Franceză
   Concluziile reclamantei

               —

               constatarea faptului că, prin neadoptarea măsurilor necesare în vederea conformării cu prevederile articolului 4 din Directiva 98/83/CE a Consiliului din 3 noiembrie 1998 privind calitatea apei destinate consumului uman (1), Republica Franceză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul dispozițiilor directivei menționate;

               —

               obligarea Republicii Franceze la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Calitatea apei destinate consumului uman în Franța nu este conformă dispozițiilor Directivei 98/83 în măsura în care nivelurile stabilite de către aceasta sunt în mod regulat depășite, în ceea ce privește nitrații și pesticidele, în departamentele Deux-Sèvres, Charente-Maritime și Vendée.

      (1)  JO L 330, p. 32.


title: Cauza C-238/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Hoge Raad der Nederlanden la 1 iulie 2009 — Handelsmaatschappij J. van Hilst și alții, alte părți fiind: The Jaguar Collection Limited și alții

text:
               19.12.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 312/10

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Hoge Raad der Nederlanden la 1 iulie 2009 — Handelsmaatschappij J. van Hilst și alții, alte părți fiind: The Jaguar Collection Limited și alții
   (Cauza C-238/09)
   2009/C 312/15
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Hoge Raad der Nederlanden

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Handelsmaatschappij J. van Hilst și alții

      Alte părți: The Jaguar Collection Limited și alții
   Prin Ordonanța din 20 iulie 2009, Curtea de Justiție a dispus radierea cauzei.


title: Cauza T-238/15: Acțiune introdusă la 13 mai 2015 – Novartis/OAPI – Meda (Zimara)

text:
               13.7.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 228/23

         Acțiune introdusă la 13 mai 2015 – Novartis/OAPI – Meda (Zimara)
   (Cauza T-238/15)
   (2015/C 228/28)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Novartis AG (Basel, Elveția) (reprezentant: M. Douglas, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Meda AB (Solna, Suedia)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Solicitantul: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Marca în litigiu: marca comunitară verbală „Zimara” – cererea de înregistrare nr. 9 782 764.

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de opoziție.

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a OAPI din 6 martie 2015 în cauza R 636/2014-5.

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul privind marca comunitară.


title: Cauza C-5/07: Acțiune introdusă la data de 12 ianuarie 2007 — Comisie/Republica Portugheză

text:
               24.2.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 42/20

         Acțiune introdusă la data de 12 ianuarie 2007 — Comisie/Republica Portugheză
   (Cauza C-5/07)
   (2007/C 42/38)
   Limba de procedură: portugheza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: Condou-Durande și P. Guerra e Andrade, agenți)

      Pârâtă: Republica Portugheză
   Concluziile reclamantei

               —

               constatarea faptului că, prin neadoptarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2003/109/CE a Consiliului din 25 noiembrie 2003 privind statutul resortisanților țărilor terțe care sunt rezidenți pe termen lung (1) și, în orice caz, prin necomunicarea lor către Comisie, Republica Portugheză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi reveneau în temeiul acestei directive;

               —

               obligarea Republicii Portugheze la plata cheltuielilor de judecată.

         Motive și argumente principale
   Termenul pentru transpunerea directivei a expirat pe 23 ianuarie 2006.

      (1)  JO L 16 din 23.1.2004, p. 44.


title: Cauza C-556/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Lituania) la 28 octombrie 2013 — UAB „Litaksa” / „BTA Insurance Company” SE

text:
               25.1.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 24/3

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Lituania) la 28 octombrie 2013 — UAB „Litaksa”/„BTA Insurance Company” SE
   (Cauza C-556/13)
   2014/C 24/06
   Limba de procedură: lituaniana

      Instanța de trimitere

   Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: UAB „Litaksa”

      Pârâtă:„BTA Insurance Company” SE

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 2 din Directiva 90/232/CEE (1), astfel cum a fost modificat prin articolul 4 din Directiva 2005/14/CE (2), trebuie interpretat în sensul că părțile unui contract de asigurare nu au dreptul să prevadă o restricție teritorială a acoperirii oferite de asigurare persoanei asigurate (să aplice o primă de asigurare diferită în funcție de teritoriul pe care este utilizat vehiculul — în întreaga Uniune Europeană sau numai în Republica Lituania), însă în orice caz fără ca acoperirea pagubelor produse victimelor să fie restricționată, cu alte cuvinte nu au dreptul să definească utilizarea vehiculului în afara Republicii Lituania în alt stat membru al Uniunii Europene ca un factor care face să crească riscul asigurat, situație în care trebuie plătită o primă de asigurare suplimentară?

               2.

               Înțelegerea părților unui contract de asigurare menționată mai sus, prin care riscul asigurat este legat de utilizarea teritorială a vehiculului, trebuie interpretată în sensul că încalcă principiul liberei circulații a persoanelor și a vehiculelor pe întreg teritoriul Uniunii Europene și principiul general al Uniunii Europene al egalității (nediscriminării)?

      (1)  A treia directivă a Consiliului din 14 mai 1990 privind armonizarea legislației statelor membre referitoare la asigurarea de răspundere civilă pentru pagubele produse de autovehicule (JO L 129, p. 33, Ediție specială, 06/vol. 1, p. 240).

      (2)  Directiva 2005/14/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 mai 2005 de modificare a Directivelor 72/166/CEE, 84/5/CEE, 88/357/CEE și 90/232/CEE și a Directivei 2000/26/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind asigurarea de răspundere civilă auto (JO L 149, p. 14, Ediție specială, 06/vol. 7, p. 212).


title: Cauza T-254/12: Hotărârea Tribunalului din 29 februarie 2016 – Kühne + Nagel International și alții/Comisia („Concurență — Înțelegeri — Servicii de expediere internațională de mărfuri pe cale aeriană — Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 101 TFUE — Stabilirea prețurilor — Suprataxe și mecanisme de tarificare ce produc efecte asupra prețului final — Afectarea comerțului dintre statele membre — Erori de apreciere — Durata încălcării — Cuantumul amenzii — Punctul 13 din Orientările din 2006 privind calcularea cuantumului amenzilor — Valoarea vânzărilor — Circumstanțe atenuante — Proporționalitate — Dreptul la apărare”)

text:
               18.4.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 136/25

         Hotărârea Tribunalului din 29 februarie 2016 – Kühne + Nagel International și alții/Comisia
   (Cauza T-254/12) (1)

   ((„Concurență - Înțelegeri - Servicii de expediere internațională de mărfuri pe cale aeriană - Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 101 TFUE - Stabilirea prețurilor - Suprataxe și mecanisme de tarificare ce produc efecte asupra prețului final - Afectarea comerțului dintre statele membre - Erori de apreciere - Durata încălcării - Cuantumul amenzii - Punctul 13 din Orientările din 2006 privind calcularea cuantumului amenzilor - Valoarea vânzărilor - Circumstanțe atenuante - Proporționalitate - Dreptul la apărare”))
   (2016/C 136/35)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamante: Kühne + Nagel International AG (Feusisberg, Elveția), Kühne + Nagel Management AG (Feusisberg), Kühne + Nagel Ltd (Uxbridge, Regatul Unit), Kühne + Nagel Ltd (Shanghai, China) și Kühne + Nagel Ltd (Hong Kong, China) (reprezentanți: U. Denzel, C. Klöppner și C. von Köckritz, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial C. Hödlmayr, N. von Lingen și G. Meessen, ulterior C. Hödlmayr, G. Meessen și A. Dawes, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei C(2012) 1959 final a Comisiei din 28 martie 2012 privind o procedură inițiată în temeiul articolului 101 [TFUE] și al articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/39462 – Expediere de mărfuri), în măsura în care privește pe reclamante, și, cu titlu subsidiar, cerere de reformare a amenzilor care le-au fost impuse în cadrul acesteia

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Kühne + Nagel International AG, Kühne + Nagel Management AG, Kühne + Nagel Ltd (cu sediul în Uxbridge), Kühne + Nagel Ltd (cu sediul în Shanghai) și Kühne + Nagel Ltd (cu sediul în Hong Kong) la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 227, 28.7.2012.


title: Cauza C-228/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Hannover (Germania) la 28 aprilie 2017 – Reinhard Wittmann/TUIfly GmbH

text:
               17.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 231/18

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Hannover (Germania) la 28 aprilie 2017 – Reinhard Wittmann/TUIfly GmbH
   (Cauza C-228/17)
   (2017/C 231/22)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Amtsgericht Hannover

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Reinhard Wittmann

      Pârâtă: TUIfly GmbH

      Întrebările preliminare

               1)

               Absența pentru motive medicale a unei părți semnificative a personalului însărcinat cu efectuarea zborurilor operatorului efectiv de transport aerian, este o împrejurare excepțională în sensul articolului 5 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 (1)? În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare: care trebuie să fie ponderea persoanelor absente pentru a admite o asemenea împrejurare?

               2)

               În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare: absența spontană a unei părți semnificative a personalului însărcinat cu efectuarea zborurilor operatorului efectiv de transport aerian, motivată de o grevă neconformă cu legislația muncii și cu contractul colectiv de muncă („grevă spontană”) este o împrejurare excepțională în sensul articolului 5 alineatul (3) din Regulamentul nr. 261/2004? În cazul unui răspuns afirmativ la a doua întrebare: care trebuie să fie ponderea persoanelor absente pentru a admite o asemenea împrejurare?

               3)

               În cazul unui răspuns afirmativ prima sau la a doua întrebare: împrejurarea excepțională trebuie să fi existat cu privire la zborul anulat sau operatorul efectiv de transport aerian poate să elaboreze un nou plan de zbor pentru motive economice?

               4)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima sau la a doua ă întrebare: noțiunea de caracter evitabil se raportează la împrejurarea excepțională sau la consecințele producerii împrejurării excepționale?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 (JO L 46, p. 1, Ediție specială, 07/vol. 12, p. 218).


title: Cauza T-721/13: Acțiune introdusă la 31 decembrie 2013 – The Directv Group/OAPI – Bolloré (DIRECTV)

text:
               14.4.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/39

         Acțiune introdusă la 31 decembrie 2013 – The Directv Group/OAPI – Bolloré (DIRECTV)
   (Cauza T-721/13)
   2014/C 112/51
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: The Directv Group, Inc. (El Segundo, Statele Unite) (reprezentant: F. Valentin, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Bolloré SA (Érgue Gaberic, Franța)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 10 octombrie 2013 în cauza R 1961/2012-2.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de decădere: marca verbală „DIRECTV” pentru produse și servicii din clasele 9, 38 și 41 – cererea de înregistrare a unei mărci comunitare nr 243 774.

      Titularul mărcii comunitare: reclamanta.

      Partea care solicită decăderea din drepturi a titularului mărcii comunitare: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs,

      Decizia diviziei de anulare: admite în parte cererea de decădere cu privire la marca comunitară înregistrată.

      Decizia camerei de recurs: anulează decizia atacată și admite în totalitate cererea de decădere cu privire la marca comunitară înregistrată.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 51 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul privind marca comunitară.


title: Cauza T-404/13: Acțiune introdusă la 8 august 2013 — NIIT Insurance Technologies/OAPI (SUBSCRIBE)

text:
               21.9.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 274/24

         Acțiune introdusă la 8 august 2013 — NIIT Insurance Technologies/OAPI (SUBSCRIBE)
   (Cauza T-404/13)
   2013/C 274/41
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: NIIT Insurance Technologies Ltd (Londra, Regatul Unit) (reprezentant: M. Wirtz, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a cincea de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 4 iunie 2013 în cauza R 1308/2012-5 privind cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 10 355 527, marca verbală: SUBSCRIBE și a Deciziei anterioare a Departamentului pentru mărci al OAPI din 22 mai 2012, în măsura în care prin aceasta s-a refuzat acordarea protecției mărcii;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca verbală „SUBSCRIBE” pentru produse și servicii din clasele 9, 16 și 42 — cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 10 355 527

      Decizia examinatorului: respinge cererea de înregistrare

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate:

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) și a articolului 7 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 83 din Regulamentul nr. 207/2009 coroborat cu principiul egalității de tratament, precum și cu articolele 6 și 14 din Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale, semnată la Roma la 4 noiembrie 1950, astfel cum a fost modificată prin Protocolul nr. 11, care a intrat în vigoare la 1 noiembrie 1998;

               —

               încălcarea articolului 56 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene.


title: Cauza C-466/05: Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 6 martie 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de Tribunale di Lecce — Italia) — acțiune penală împotriva lui Gianluca Damonte (Articolul 104 alineatul (3) primul paragraf din Regulamentul de procedură — Libertatea de stabilire — Libertatea de a presta servicii — Interpretarea articolelor 43 CE și 49 CE — Jocuri de noroc — Colectare de pariuri sportive — Cerința unei concesiuni — Excluderea operatorilor constituiți sub anumite forme de societăți de capitaluri — Cerința unei autorizații a poliției — Sancțiuni penale)

text:
               28.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 96/21

         Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 6 martie 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de Tribunale di Lecce — Italia) — acțiune penală împotriva lui Gianluca Damonte
   (Cauza C-466/05) (1)

   (Articolul 104 alineatul (3) primul paragraf din Regulamentul de procedură - Libertatea de stabilire - Libertatea de a presta servicii - Interpretarea articolelor 43 CE și 49 CE - Jocuri de noroc - Colectare de pariuri sportive - Cerința unei concesiuni - Excluderea operatorilor constituiți sub anumite forme de societăți de capitaluri - Cerința unei autorizații a poliției - Sancțiuni penale)
   (2007/C 96/36)
   Limba de procedură: italiana
   Instanța de trimitere
   Tribunale di Lecce
   Partea din procesul penal principal
   Gianluca Damonte
   Obiectul
   Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare — Tribunale di Lecce — Interpretarea articolelor 43 CE și 49 CE — Lege națională ce subordonează exercițiul activității de colectare de pariuri obținerii unei autorizații
   Dispozitivul

               1)

               O reglementare națională care interzice exercitarea activităților de colectare, de acceptare, de înregistrare și de transmitere a propunerilor de pariuri, în special pariuri sportive, în lipsa unei concesiuni sau a autorizației poliției eliberate de statul membru vizat constituie o restricție privind libertatea de stabilire, precum și privind libertatea de a presta servicii, prevăzute la articolele 43 CE și, respectiv, 49 CE.

               2)

               Este de competența instanței de trimitere să verifice dacă, în măsura în care limitează numărul de operatori care acționează în sectorul jocurilor de noroc, reglementarea națională răspunde cu adevărat obiectivului de prevenire a exploatării activităților din acest sector în scopuri criminale sau frauduloase.

               3)

               Articolele 43 CE și 49 CE trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări naționale, cum este cea din acțiunea principală, care exclude și, mai mult, continuă să excludă din sectorul jocurilor de noroc operatorii constituiți sub formă de societăți de capitaluri ale căror acțiuni sunt cotate pe piețele reglementate.

               4)

               Articolele 43 CE și 49 CE trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări naționale, cum este cea în cauză în litigiul principal, care impune o sancțiune penală unor persoane cum este inculpatul din acțiunea principală, pentru exercitarea unei activități organizate de colectare de pariuri, în lipsa unei concesiuni sau a unei autorizații a poliției cerute de legislația națională, atunci când aceste persoane nu au putut obține respectivele concesiuni sau autorizații din cauza refuzului acestui stat membru, care încalcă dreptul comunitar, de a li le acorda.

      (1)  JO C 74, 25.3.2006.


title: Cauza T-177/14: Acțiune introdusă la 20 martie 2014 – Harz Guss Zorge/Comisia

text:
               12.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/50

         Acțiune introdusă la 20 martie 2014 – Harz Guss Zorge/Comisia
   (Cauza T-177/14)
   2014/C 142/64
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Harz Guss Zorge GmbH (Zorge, Germania) (reprezentanți: H. Höfler, C. Kahle și V. Winkler, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei de deschidere a procedurii oficiale de investigare în conformitate cu articolul 108 alineatul (2) TFUE, adoptată de pârâtă în cazul Ajutor de stat SA.33995 (2013/C) – Germania, sprijin pentru energia electrică produsă din surse regenerabile și reducerea suprataxei pe energia din surse regenerabile pentru utilizatorii mari consumatori de energie și care a fost publicată împreună cu invitația de a prezenta observații (JO 2014, C 37, p. 73);

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă în esență următoarele motive.

               1.

               Încălcarea unor norme fundamentale de procedură

                           —

                           Reclamanta susține în această privință că pârâta nu și-a motivat suficient, în conformitate cu articolul 296 alineatul (2) TFUE, decizia de inițiere a unei proceduri oficiale de investigare în temeiul articolului 108 alineatul (2) TFUE. Decizia de deschidere a procedurii nu conține o apreciere materială specifică, întemeiată pe aspecte de fapt și de drept, în ceea ce privește întrunirea tuturor elementelor constitutive în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE.

               2.

               Încălcarea tratatelor

                           —

                           Reclamanta susține în cadrul acestui motiv că decizia Comisiei de deschidere a procedurii de investigare încalcă articolul 107 alineatul (1) TFUE. Ea precizează în această privință că Curtea de Justiție a Uniunii Europene a statuat deja în Hotărârea din 13 martie 2001, PreussenElektra (C-379/98, Rec., p. I-2099), că prin Legea privind acordarea de prioritate surselor regenerabile de energie (denumită în continuare „EEG”) nu se acordă ajutor de stat. Reclamanta susține că EEG se aplică în continuare fără modificări substanțiale. În special au rămas nemodificate aspectele esențiale pentru aprecierea din perspectiva dreptului în materia ajutoarelor de stat. Același lucru este valabil și în ceea ce privește decizia pârâtei din 22 mai 2002 (JO C 164, p. 5), prin care pârâta a constatat că EEG nu constituie ajutor de stat.

                           —

                           Reclamanta susține de asemenea că plafonarea suprataxei aferente energiei din surse regenerabile nu întrunește elementele prevăzute la articolul 107 alineatul (1) TFUE pentru a fi calificată drept ajutor de stat. În această privință, ea susține în special că plafonarea suprataxei aferente energiei din surse regenerabile nu constituie un avantaj pe care o întreprindere nu l-ar fi obținut în condiții de piață normale, că această plafonare nu are caracter selectiv, că în cazul plafonării în cauză nu este vorba despre un ajutor acordat de stat sau prin intermediul resurselor de stat și că ea nu conduce nici la o denaturare a concurenței, nici la o eventuală afectare a schimburilor comerciale dintre statele membre.

               3.

               Compatibilitatea cu piața comună

                           —

                           În cazul în care Tribunalul consideră că în speță există un ajutor de stat, în opinia reclamantei, acest lucru ar fi compatibil cu piața comună în conformitate cu articolul 107 alineatul (3) literele (b) și (c) TFUE.


title: Cauza T-517/09: Ordonanța Tribunalului din 24 aprilie 2012 — Alstom/Comisia ( „Concurență — Piața transformatorilor de putere — Scrisoare a contabilului Comisiei — Refuz de a accepta constituirea unei garanții bancare ca mod de acoperire provizorie a amenzii — Dispariția interesului de a exercita acțiunea — Nepronunțare asupra fondului” )

text:
               16.6.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 174/23

         Ordonanța Tribunalului din 24 aprilie 2012 — Alstom/Comisia
   (Cauza T-517/09) (1)

   (Concurență - Piața transformatorilor de putere - Scrisoare a contabilului Comisiei - Refuz de a accepta constituirea unei garanții bancare ca mod de acoperire provizorie a amenzii - Dispariția interesului de a exercita acțiunea - Nepronunțare asupra fondului)
   2012/C 174/37
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Alstom (Levallois-Perret, Franța) (reprezentanți: J. Derenne și A. Müller-Rappard, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Bouquet, N. von Lingen și K. Mojzesowicz, agenți)

      Obiectul

   Pe de o parte, cerere de anulare a Deciziei C(2009) 7601 final a Comisiei din 7 octombrie 2009 privind o procedură de aplicare a articolului 81 [CE] și a articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/F/39.129 — Transformatoare de putere) prin care se impune o amendă reclamantei și, pe de altă parte, cerere de anulare a scrisorii contabilului Comisiei din 10 decembrie 2009 prin care se refuză depunerea unei garanții bancare ca mod de recuperare provizorie a acestei amenzi

      Dispozitivul

               1.

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cererii de anulare a scrisorii contabilului Comisiei Europene din 10 decembrie 2009 prin care se refuză depunerea unei garanții bancare ca mod de acoperire provizorie a amenzii impuse prin Decizia C(2009) 7601 final a Comisiei din 7 octombrie 2009 privind o procedură de aplicare a articolului 81 [CE] și a articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/F/39.129 — Transformatoare de putere)

               2.

               Amână pronunțarea cu privire la cheltuielile de judecată.

      (1)  JO C 51, 27.2.2010.


title: Cauza T-447/15: Acțiune introdusă la 3 august 2015 – Indecopi/OAPI – Synergy Group (PISCO SOUR)

text:
               28.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 320/43

         Acțiune introdusă la 3 august 2015 – Indecopi/OAPI – Synergy Group (PISCO SOUR)
   (Cauza T-447/15)
   (2015/C 320/60)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

      Părțile

      Reclamant: Instituto Nacional de Defensa de la Competencia y de la Protección de la Propiedad Intelectual (Indecopi) (San Borja, Peru) (reprezentanţi: M. A. Pomares Caballero şi A. Pomares Caballero, avocaţi)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Synergy Group sp. z o.o. (Wrocław, Polonia)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Solicitantul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: marca comunitară figurativă care cuprinde elementele verbale „PISCO SOUR” – cererea de înregistrare nr. 1016 7682

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a OAPI din 3 iunie 2015 în cauza R 1292-2014-4

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate pentru motivul că condițiile de aplicare ale articolului 8 alineatul (4) din Regulamentul nr. 207/2009 sunt întrunite în speță;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 23 din Regulamentul nr. 110/2008;

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (4) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-520/12 P: Recurs introdus la 16 noiembrie 2012 de Diadikasia Symvouloi Epicheiriseon AE împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a patra) din 13 septembrie 2012 în cauza T-369/11, Diadikasia Symvouloi Epicheiriseon AE/Comisia Europeană, Delegația Uniunii Europene în Turcia, Central Finance & Contracts Unit (CFCU)

text:
               26.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 26/35

         Recurs introdus la 16 noiembrie 2012 de Diadikasia Symvouloi Epicheiriseon AE împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a patra) din 13 septembrie 2012 în cauza T-369/11, Diadikasia Symvouloi Epicheiriseon AE/Comisia Europeană, Delegația Uniunii Europene în Turcia, Central Finance & Contracts Unit (CFCU)
   (Cauza C-520/12 P)
   2013/C 26/66
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Diadikasia Symvouloi Epicheiriseon AE (reprezentant: A. Krystallidis, Δικηγόρος)

      Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană, Delegația Uniunii Europene în Turcia, Central Finance & Contracts Unit (CFCU)

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curții:

               —

               Anularea ordonanței atacate;

               —

               declararea admisibilității acțiunii formulate în fața Tribunalului;

               —

               judecarea pe fond a cauzei și repararea prejudiciului cauzat recurentei prin decizia nelegală a pârâtei din 5 aprilie 2011, adoptată de Delegația Uniunii Europene în Turcia și primită de recurentă la 6 aprilie 2011, privind anularea atribuirii contractului „Extinderea rețelei de centre de afaceri turco-europene în Sivas, în Antakya, în Batman și în Van — Europe Aid/128621/D/SET/TR” în favoarea consorțiului „DIADIKASIA BUSINESS CONSULTANS S.A. (GR) — WYG INTERNATIONAL LTD (UK) — DELEEUW INTERNATIONAL LTD (TR) — CYBERPARK (TR)”, pentru motivul unei presupuse declarații false, având în vedere interesul orizontal al recurentei în cauza în discuție;

               —

               obligarea Comisiei la plata tuturor cheltuielilor de judecată efectuate în primă instanță și în recurs.

      Motivele și principalele argumente

   În cadrul primului motiv, recurenta susține că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept în aplicarea articolului 263 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (denumit în continuare „TFUE”) în sensul că a omis să ia în considerare faptul că termenul „instituție” care figurează la articolul sus-menționat nu se referă numai la instituțiile Uniunii Europene, ci și la agenții Uniunii Europene, aceștia din urmă fiind în egală măsură responsabili pentru repararea prejudiciilor cauzate persoanelor care au suferit o pierdere ca urmare a acțiunii lor.
   În cadrul celui de al doilea motiv, recurenta susține că Tribunalul a încălcat obligația de motivare, articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, precum și articolul 6 (dreptul la un proces echitabil) și articolul 13 (dreptul la un recurs efectiv) din Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale (denumită în continuare „CEDO”), în calitate de principii ale dreptului Uniunii, întrucât a respins ca inadmisibilă acțiunea formulată de recurentă, fără a face referire la observațiile prezentate de aceasta cu privire la excepția de inadmisibilitate invocată de pârâtă, care priveau jurisprudența relevantă referitoare la prejudiciile cauzate de agenții Uniunii (Hotărârea Curții din 10 iulie 1969, Sayag și Zurich, 9/69, Rec., p. 329, Hotărârea Curții din 28 aprilie 1971, Lütticke/Comisia, 4/69, Rec., p. 325 și Hotărârea Curții 11 noiembrie 1981, IBM/Comisia, 60/81, Rec., p. 2639), și fără a face referire la interpretarea articolului 263 TFUE în conformitate cu jurisprudența menționată anterior. În ordonanța pronunțată, Tribunalul a omis de asemenea să răspundă la argumentele invocate de recurentă referitoare la încălcarea gravă de către pârâtă a principiilor fundamentale ale dreptului Uniunii privind securitatea juridică, încrederea legitimă și dreptul de a fi ascultat, precum și la încălcarea articolului 4 din Codul european de bună conduită administrativă.
   În cadrul celui de al treilea motiv, recurenta susține că Tribunalul a prezentat în mod eronat și a denaturat elementele de probă furnizate de recurentă în primă instanță prin faptul că a decis că „doar CFCU avea statutul de autoritate contractantă […] pentru a adopta o decizie de atribuire a contractului în cauză […], iar competența Comisiei consta exclusiv în a stabili dacă condițiile de finanțare din partea Uniunii Europene erau sau nu erau îndeplinite”, în temeiul înscrisurilor prezentate de recurentă Curții, care fac în realitate dovada faptului că CFCU funcționează sub controlul și în limitele stabilite de Comisia Europeană. Prin urmare, constatările făcute în ordonanța atacată sunt incorecte și denaturează sensul exact al elementelor de probă puse la dispoziția Tribunalului.


title: Cauza T-187/14: Acțiune introdusă la 20 martie 2014 – Sonova Holding/OAPI (Flex)

text:
               19.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 151/30

         Acțiune introdusă la 20 martie 2014 – Sonova Holding/OAPI (Flex)
   (Cauza T-187/14)
   2014/C 151/38
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Sonova Holding AG (Stäfa, Elveția) (reprezentant: C. Hawkes, Solicitor)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei din 12 decembrie 2013 a Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) pronunțate în cauza 10 R 357/2013-2.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: Marca verbală „Flex” pentru produse din clasa 10 – Cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 10 866 887

      Decizia examinatorului: constată că marca nu îndeplinește condițiile pentru înregistrare

      Decizia camerei de recurs: Respinge apelul

      Motivele invocate: Încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) și a articolului 7 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009 privind marca comunitară.


title: Cauza C-132/12 P: Recurs introdus la 9 martie 2012 de Stichting Woonpunt și alții împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a doua) din 16 decembrie 2011 în cauza T-203/10, Stichting Woonpunt și alții/Comisia Europeană

text:
               12.5.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/7

         Recurs introdus la 9 martie 2012 de Stichting Woonpunt și alții împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a doua) din 16 decembrie 2011 în cauza T-203/10, Stichting Woonpunt și alții/Comisia Europeană
   (Cauza C-132/12 P)
   2012/C 138/12
   Limba de procedură: olandeza

      Părțile

      Recurente: Stichting Woonpunt, Stichting Havensteder, fostă Stichting Com.wonen, Woningstichting Haag Wonen, Stichting Woonbedrijf SWS.Hhvl (reprezentanți: P. Glazener și E. Henny, avocați, precum și L. Hancher, profesor)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană

      Concluziile recurentelor

               —

               Anularea în tot sau în parte a Ordonanței Tribunalului (Camera a șaptea) din 16 decembrie 2011 în cauza T-203/10, potrivit motivelor de recurs invocate;

               —

               trimiterea cauzei spre rejudecare la Tribunal, în conformitate cu aspectele de drept soluționate de Curte;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate în prezenta procedură, precum și a cheltuielilor de judecată aferente procedurii desfășurate la Tribunal.

      Motivele și principalele argumente

               1.

               Potrivit
                     primului motiv de recurs
                  , Tribunalul a încălcat dreptul Uniunii, a apreciat în mod eronat situația de fapt și nu a motivat ordonanța în mod suficient, în sensul că a considerat că recurentele reprezintă doar beneficiari potențiali ai schemei de ajutor aprobate de Comisie. Tribunalul nu a luat în considerare faptul că recurentele au beneficiat de ajutoarele existente înainte de decizia atacată (1), care au necesitat modificarea ca urmare a acestei decizii. Astfel, recurentele nu sunt doar beneficiari potențiali ai ajutoarelor modificate, ci, în același timp, sunt beneficiari efectivi ai ajutoarelor existente. În această ultimă calitate, ele sunt vizate individual de decizia atacată.

               2.

               Potrivit celui de
                     al doilea motiv de recurs
                  , Tribunalul a încălcat dreptul Uniunii, a apreciat în mod eronat situația de fapt și nu a motivat ordonanța în mod suficient, în sensul că a considerat că recurentele nu aparțin unei sfere limitate de societăți pentru locuințe sociale. Posibilitatea pur teoretică ca un anumit grup de beneficiari ai ajutorului să poată fi extins în viitor nu este suficientă pentru ca acest grup să fie considerat limitat. În plus, societățile pentru locuințe sociale existente formează un grup limitat, întrucât ele sunt în principal vizate de decizie precum o entitate ipotetică care, potrivit deciziei, ar fi în continuare admisă în calitate de societate pentru locuințe sociale.

               3.

               Prin intermediul celui de
                     al treilea motiv de recurs
                  , recurentele critică aprecierea Tribunalului potrivit căreia, în ceea ce privește ajutorul N 642/2009, ele nu aveau niciun interes de a exercita acțiunea în anulare a deciziei atacate. Tribunalul a aplicat în mod eronat dreptul Uniunii, a apreciat în mod eronat situația de fapt și nu a motivat ordonanța în mod suficient.

      (1)  Decizia C(2009) 9963 final a Comisiei din 15 decembrie 2009 referitoare la ajutoarele de stat E 2/2005 și N 642/2009 — Țările de Jos — Ajutor existent și ajutor specific pentru proiecte, în favoarea societăților pentru locuințe sociale.


title: Cauza T-269/10: Acțiune introdusă la 14 iunie 2010 — LIS/Comisia

text:
               28.8.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 234/42

         Acțiune introdusă la 14 iunie 2010 — LIS/Comisia
   (Cauza T-269/10)
   ()
   2010/C 234/77
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: LIS GmbH Licht Impex Service (Mettmann, Germania) (reprezentant: K.-P. Langenkamp, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Comisiei din 12 aprilie 2010 în temeiul articolului 264 TFUE;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată în temeiul articolului 87 alineatul (2) din Regulamentul de procedură al Curții.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamanta contestă Decizia C(2010) 2198 final a Comisiei din 12 aprilie 2010 prin care Comisia a respins cererea formulată de reclamantă privind rambursarea taxelor antidumping achitate la importurile de lămpi fluorescente compacte cu balast electronic integrat originare din Republica Populară Chineză.
   În susținerea acțiunii sale, reclamanta arată că, în cadrul aplicării articolului 11 alineatul (8) din Regulamentul (CE) nr. 384/96 (1), Comisia nu a ținut seama de sensul și de finalitatea dispoziției menționate și că aceasta nu a aplicat principiile logicii.
   În această privință, se subliniază printre altele că, în speță, nu exista o situație de dumping, dat fiind că prețul de producție era inferior prețului de export plătit și că același produs a fost propus ulterior de o societate germană la un preț inferior prețului de export inițial din China.
   În plus, reclamanta arată că nu s-a ținut seama de către Comisie de faptul că nu era vorba despre lămpi economice obișnuite, în sensul măsurii.
   Reclamanta afirmă de asemenea că clasificarea produsului de către autoritățile vamale germane nu era contestabilă, contrar celor susținute de Comisie, dat fiind că nu există un alt număr de clasificare în care putea fi încadrat produsul.
   În plus, Comisia ar fi ignorat faptul că, în speță, nu a existat în niciun moment riscul de a se produce un prejudiciu în cadrul Comunității, deoarece reclamanta era singura în toată Europa care comercializa lămpile vândute și, prin urmare, nu a existat un alt producător vulnerabil.
   În sfârșit, reclamanta subliniază că, pentru dreptul la rambursare, nu poate avea importanță faptul că marja de dumping concretă nu a fost eliminată; ar fi relevant, mai degrabă, faptul că această marjă de dumping nu ar fi existat niciodată.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 384/96 al Consiliului din 22 decembrie 1995 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene (JO L 56, p. 1, Ediție specială, 11/vol. 12, p. 223).


title: Cauza C-100/14 P: Recurs introdus la 28 februarie 2014 de European Medical Association Asbl (EMA) împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 11 decembrie 2013 în cauza T-116/11, European Medical Association/Comisia Europeană

text:
               28.4.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/14

         Recurs introdus la 28 februarie 2014 de European Medical Association Asbl (EMA) împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 11 decembrie 2013 în cauza T-116/11, European Medical Association/Comisia Europeană
   (Cauza C-100/14 P)
   2014/C 129/18
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurentă: European Medical Association Asbl (EMA) (reprezentanţi: A. Franchi, L. Picciano, G. Gangemi, avocaţi)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

               —

               Anularea Hotărârii Tribunalului Uniunii Europene în cauza T-116/11, pronunțate la 11 decembrie 2013 și trimiterea cauzei spre rejudecare Tribunalului;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   EMA a declarat recurs la Curtea de Justiție împotriva Hotărârii din 11 decembrie 2013, pronunțate în cauza T-116/11, în partea în care Tribunalul a respins acțiunea formulată de EMA în temeiul articolelor 268 TFUE, 272 TFUE și 340 TFUE, având ca obiect obținerea rambursării costurilor de personal aferente contractelor 507760 Dicoems și 507126 Cocoon.
   În susținerea recursului, EMA a invocat următoarele motive:

                  Primul motiv. Interpretarea eronată a clauzelor contractuale și a normelor de drept și aprecierea vădit eronată a mijloacelor de probă
               EMA consideră că hotărârea este afectată de o interpretare eronată a clauzelor contractuale și a dispozițiilor de drept aplicabile, precum și de o apreciere vădit eronată a elementelor de probă, întrucât a considerat că Comisia ar fi dedus că anumite costuri facturate, însă care nu fuseseră încă plătite, nu au fost suportate de EMA și nici nu au fost înregistrate în contabilitatea reclamantei la data întocmirii certificatului de audit în sensul normelor contabile belgiene.

                  Al doilea motiv. Apreciere vădit eronată a elementelor de probă și lipsa motivării
               EMA consideră că mai multe puncte ale hotărârii sunt afectate de vicii grave de procedură întrucât nu sunt motivate, sunt motivate insuficient sau contradictoriu. În plus, Tribunalul ar fi săvârșit numeroase omisiuni sau erori vădite de apreciere a elementelor de probă prezentate în această cauză. Din hotărâre rezultă că Tribunalul a omis adesea să aprecieze elementele de probă prezentate de EMA, omițând, în fapt, să se pronunțe asupra concluziilor invocate de reclamantă în cerere și în memoriul în replică. În multe puncte, Tribunalul s-a bazat în mod necondiționat pe concluziile raportului final de audit contabil, efectuat în contul Comisiei asupra contractelor Cocoon și Dicoems, în condițiile în care tocmai aceste concluzii constituiau obiectul criticilor EMA cuprinse în acțiunea de fond.

                  Al treilea motiv. Aplicarea eronată a principiului bunei-credințe și al cooperării loiale în executarea contractului
               EMA consideră că Tribunalul a săvârșit o apreciere eronată a dreptului belgian în ceea ce privește aplicarea principiului bunei-credințe și al cooperării loiale în executarea contractului. În punerea în aplicare a proiectelor Dicoems și Cocoon, Comisia nu și-a îndeplinit propriile obligații de control, enunțate la articolul 11.3.4 din condițiile generale ale contractelor, care menționează în mod specific obligația Comisiei de a veghea asupra executării corecte a proiectului din punct de vedere științific, tehnologic și financiar. Tribunalul a apreciat în mod eronat că Comisia nu ar fi încălcat propria obligație de control, nici vreo dispoziție contractuală specifică și, așadar, că ar fi dispus în mod întemeiat rezilierea imediată a celor două contracte referitoare la proiectele Dicoems și Cocoon, respingând de asemenea cererea de reparare a prejudiciului rezultat din contracte.

                  Al patrulea motiv. Încălcarea principiilor dreptului comunitar
               EMA invocă numeroase încălcări ale dreptului comunitar pe care le-a săvârșit Tribunalul, în ceea ce privește, în special, aplicarea eronată a principiilor proporționalității și al nediscriminării, precum și a dreptului la apărare al reclamantei.


title: Cauza T-235/07: Hotărârea Tribunalului din 16 iunie 2011 — Bavaria/Comisia ( „Concurență — Înțelegeri — Piața olandeză a berii — Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 81 CE — Dovada încălcării — Acces la dosar — Amenzi — Principiul egalității de tratament — Termen rezonabil” )

text:
               30.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 226/23

         Hotărârea Tribunalului din 16 iunie 2011 — Bavaria/Comisia
   (Cauza T-235/07) (1)

   (Concurență - Înțelegeri - Piața olandeză a berii - Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 81 CE - Dovada încălcării - Acces la dosar - Amenzi - Principiul egalității de tratament - Termen rezonabil)
   2011/C 226/45
   Limba de procedură: olandeza

      Părțile

      Reclamantă: Bavaria NV (Lieshout, Țările de jos) (reprezentanți: inițial O. Brouwer, D. Mes, A. Stoffer, ulterior O. Brouwer, A. Stoffer și P. Schepens, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial A. Bouquet, S. Noë și A. Nijenhuis, ulterior A. Bouquet și S. Noë, agenți, asistați de M. Slotboom, avocat)

      Obiectul

   În principal, o cerere de anulare în parte a Deciziei C(2007) 1697 a Comisiei din 18 aprilie 2007 referitoare la practica prevăzută la articolul 81 [CE] (cazul COMP/B/37.766 — Piața olandeză a berii) și, în subsidiar, o cerere de reducere a cuantumului amenzii aplicate reclamantei

      Dispozitivul

               1.

               Anulează articolul 1 din Decizia C(2007) 1697 a Comisiei din 18 aprilie 2007 privind o procedură de aplicare a articolului 81 [CE] (cazul COMP/B/37.766 — Piața olandeză a berii) în măsura în care Comisia Europeană a constatat în cuprinsul acestuia că Bavaria NV participase la o încălcare constând în coordonarea ocazională a altor condiții comerciale decât prețurile, oferite consumatorilor individuali în sectorul „horeca” din Țările de Jos.

               2.

               Stabilește la 20 712 375 de euro cuantumul amenzii aplicate Bavaria la articolul 3 litera (c) din Decizia C(2007) 1697.

               3.

               Respinge acțiunea cu privire la restul motivelor.

               4.

               Bavaria va suporta două treimi din propriile cheltuieli de judecată, precum și din cele efectuate de Comisia Europeana.

               5.

               Comisia va suporta o treime din propriile cheltuieli de judecată, precum și din cele efectuate de Bavaria.

      (1)  JO C 211, 8.9.2007.


title: Cauza T-357/14: Ordonanța Tribunalului din 3 februarie 2016 – Experience Hendrix/OAPI – JH Licence (Jimi Hendrix)

text:
               29.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 111/42

         Ordonanța Tribunalului din 3 februarie 2016 – Experience Hendrix/OAPI – JH Licence (Jimi Hendrix)
   (Cauza T-357/14) (1)

   (2016/C 111/51)
   Limba de procedură: germana
   Președintele Camerei a treia a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 253, 4.8.2014.


title: Cauza T-397/15: Acțiune introdusă la 17 iulie 2015 – PAL-Bullermann/OAPI – Symaga (PAL)

text:
               14.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 302/68

         Acțiune introdusă la 17 iulie 2015 – PAL-Bullermann/OAPI – Symaga (PAL)
   (Cauza T-397/15)
   (2015/C 302/85)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: PAL-Bullermann GmbH (Friesoythe-Markhausen, Germania) (reprezentant: J. Eberhardt, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Symaga, SA (Villarta de San Juan, Spania)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Titularul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: marca comunitară figurativă „PAL” – marca comunitară nr. 690 750

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de declarare a nulității

      Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a OAPI din 7 mai 2015 în cauza R 1626/2014-1

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               modificarea deciziei atacate astfel încât cererea de declarare a nulității să fie admisă în tot;

               —

               obligarea OAPI și a celeilalte părți la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea art. 15 alin. (1) lit. (a) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea normei 22 alin. (3) și (4) din Regulamentul nr. 2868/95.


title: Cauza T-253/07: Acțiune introdusă la 17 iulie 2007 — Desarrollo y Aplicaciones Fitotécnicas/Consiliul Uniunii Europene și Comisia Comunităților Europene

text:
               8.9.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/49

         Acțiune introdusă la 17 iulie 2007 — Desarrollo y Aplicaciones Fitotécnicas/Consiliul Uniunii Europene și Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-253/07)
   (2007/C 211/91)
   Limba de procedură: spaniola
   Părțile

      Reclamantă: Desarrollo y Aplicaciones Fitotécnicas, S.A. (Cordoba, Spania) (reprezentant: L. Ortiz Blanco, abogado)

      Pârâți: Consiliul Uniunii Europene și Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               pronunțarea unei hotărâri prin care, în aprecierea prezentei acțiuni în despăgubiri, în temeiul prevederilor articolului 288 CE, să se declare dreptul reclamantei de a fi despăgubită financiar de către Consiliu și Comisie, în solidar, cu suma totală de un milion o sută șaisprezece mii șase sute șaizeci și șapte euro (1 116 667 EUR) și

               —

               obligarea instituțiilor pârâte la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Motivele și principalele argumente sunt cele invocate deja în cauza T-217/07, Las Palmeras/Consiliul și Comisia.


title: Cauza F-139/06: Acțiune introdusă în data de 11 decembrie 2006 — Kurrer/Comisie

text:
               27.1.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 20/38

         Acțiune introdusă în data de 11 decembrie 2006 — Kurrer/Comisie
   (Cauza F-139/06)
   (2007/C 20/59)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: Christian Kurrer (Watermael-Boitsfort, Belgia) (reprezentanți: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis și E. Marchal, avocats)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea deciziei Comisiei de numire a reclamantului în calitate de funcționar stagiar, cu începere de la 1 aprilie 2006, în măsura în care această decizie îi stabilește gradul și treapta la A*6/2 și nu îi menține punctele acumulate ca agent temporar „Cercetare“;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   La data de 16 ianuarie, reclamantul a fost angajat de Comisie în calitate de agent temporar cu gradul A7. Laureat al concursului general COM/A/3/02, anunțat public pe data de 25 iulie 2002 și având ca scop constituirea unei liste de rezervă în vederea recrutării de administratori de nivelul A7/A6, acesta a fost numit funcționar stagiar cu gradul A*6.
   Având în vedere angajamentul luat de Comisie de a extinde efectele unei eventuale hotărâri de anulare la cauzele pendinte referitoare la articolul 12 din anexa XIII din Statut, reclamantul se limitează să invoce încălcarea principiilor egalității de tratament și nediscriminării în raport cu foștii săi colegi, de asemenea agenți temporari „Cercetare“, laureați ai concursurilor interne, care, la momentul titularizării, și-au menținut gradul și experiența.
   Reclamantul mai arată, dacă este necesar, că articolul 5 alineatul (4) din anexa XIII este ilegal, în măsura în care încalcă principiul mai sus menționat, precum și principiul proporționalității.


title: Cauza C-307/12: Ordonanța președintelui Curții din 11 decembrie 2012 — Comisia Europeană/Republica Bulgară

text:
               2.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/15

         Ordonanța președintelui Curții din 11 decembrie 2012 — Comisia Europeană/Republica Bulgară
   (Cauza C-307/12) (1)

   2013/C 63/29
   Limba de procedură: bulgara
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 295, 29.9.2012.


title: Cauza T-621/16: Acțiune introdusă la 29 august 2016 – České dráhy/Comisia

text:
               24.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 392/46

         Acțiune introdusă la 29 august 2016 – České dráhy/Comisia
   (Cauza T-621/16)
   (2016/C 392/60)
   Limba de procedură: ceha

      Părțile

      Reclamantă: České dráhy a. s. (cu sediul în Praga, Republica Cehă) (reprezentanți: K. Muzikář, J. Kindl, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei Comisiei Europene C(2016) 3993 final din 22 iunie 2016 în cauza AT.40401 – Twins, prin care s-a dispus o inspecție în temeiul articolului 20 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat; și

               —

               Obligarea Comisiei Europene la plata integrală a cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe împrejurarea că decizia atacată a fost adoptată pe baza unor documente obținute cu ocazia unei inspecții precedente efectuate în incintele destinate activității České dráhy pe baza unei decizii nelegale. Comisia Europeană nu putea să utilizeze documentele astfel obținute, nici măcar pentru adoptarea deciziei atacate prin prezenta acțiune.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe împrejurarea că documentele pe baza cărora a fost adoptată decizia atacată au fost obținute de Comisia Europeană cu ocazia unei inspecții precedente, în afara cadrului furnizat de obiectul inspecției, cu alte cuvinte în mod nelegal.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe împrejurarea că decizia atacată și inspecția aferentă a Comisiei Europene constituie o imixtiune disproporționată în sfera privată a reclamantei. Astfel, Comisia Europeană a adoptat decizia atacată în absența unor documente acceptabile din punct de vedere legal, definind obiectul inspecției într-un mod inadmisibil de larg și acționând cu depășirea competențelor sale de investigație.

               4.

               Al patrulea motiv întemeiat pe împrejurarea că decizia atacată definește insuficient obiectul și finalitatea inspecției, dat fiind faptul că, printre altele, definește într-un mod inadmisibil de larg perioada vizată de inspecție și că decizia nu este corespunzător motivată.

               5.

               Al cincilea motiv întemeiat pe împrejurarea că decizia atacată și inspecția aferentă au reprezentat o ingerință inadmisibilă în drepturile și libertățile fundamentale ale reclamantei astfel cum sunt garantate de articolul 7 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (sau de articolul 8 din Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale) și de articolul 48 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (sau de articolul 6 din Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale).


title: Cauza C-573/12: Hotărârea Curții (Marea Camera) din 1 iulie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Förvaltningsrätten i Linköping – Suedia) – Ålands Vindkraft AB/Energimyndigheten (Trimitere preliminară — Schemă națională de sprijin care prevede atribuirea de certificate verzi negociabile pentru instalațiile care produc energie electrică din surse de energie regenerabile — Obligația furnizorilor de energie electrică și a anumitor utilizatori de a restitui anual autorității competente o anumită cotă de certificate verzi — Refuzul de a atribui certificate verzi pentru instalații de producție situate în afara statului membru în cauză — Directiva 2009/28/CE — Articolul 2 al doilea paragraf litera (k) și articolul 3 alineatul (3) — Libera circulație a mărfurilor — Articolul 34 TFUE)

text:
               1.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 292/4

         Hotărârea Curții (Marea Camera) din 1 iulie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Förvaltningsrätten i Linköping – Suedia) – Ålands Vindkraft AB/Energimyndigheten
   (Cauza C-573/12) (1)

   ((Trimitere preliminară - Schemă națională de sprijin care prevede atribuirea de certificate verzi negociabile pentru instalațiile care produc energie electrică din surse de energie regenerabile - Obligația furnizorilor de energie electrică și a anumitor utilizatori de a restitui anual autorității competente o anumită cotă de certificate verzi - Refuzul de a atribui certificate verzi pentru instalații de producție situate în afara statului membru în cauză - Directiva 2009/28/CE - Articolul 2 al doilea paragraf litera (k) și articolul 3 alineatul (3) - Libera circulație a mărfurilor - Articolul 34 TFUE))
   2014/C 292/04
   Limba de procedură: suedeza

      Instanța de trimitere

   Förvaltningsrätten i Linköping

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Ålands Vindkraft AB

      Pârâtă: Energimyndigheten

      Dispozitivul

               1)

               Prevederile articolului 2 al doilea paragraf litera (k) și ale articolului 3 alineatul (3) din Directiva 2009/28/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2009 privind promovarea utilizării energiei din surse regenerabile, de modificare și ulterior de abrogare a Directivelor 2001/77/CE și 2003/30/CE trebuie interpretate în sensul că permit unui stat membru să instituie o schemă de sprijin precum cea în discuție în litigiul principal, care prevede alocarea unor certificate negociabile producătorilor de energie electrică din surse regenerabile de energie luând în considerare doar energia electrică din sursele respective produsă pe teritoriul acestui stat și care impune în sarcina furnizorilor și a anumitor utilizatori de energie electrică o obligație de a remite autorității competente, anual, un anumit număr de astfel de certificate corespunzător unei cote-părți din totalul livrărilor sau al utilizării de energie electrică ale acestora.

               2)

               Articolul 34 TFUE trebuie interpretat în sensul că nu se opune unei reglementări naționale precum cea în discuție în litigiul principal, care prevede alocarea unor certificate negociabile producătorilor de energie electrică din surse regenerabile de energie luând în considerare doar energia electrică din aceste surse produsă pe teritoriul statului membru în cauză și care impune furnizorilor și anumitor utilizatori de energie electrică o obligație de a remite autorității competente, anual, un anumit număr de astfel de certificate corespunzător unei cote-părți din totalul livrărilor sau al utilizării de energie electrică ale acestora, în caz contrar trebuind să plătească o taxă specifică.

               3)

               Este de competența instanței naționale să verifice, ținând seama de ansamblul elementelor relevante, printre care pot figura în special contextul normativ al dreptului Uniunii în care se înscrie reglementarea în discuție în litigiul principal, dacă, privită din perspectiva domeniului său de aplicare teritorial, reglementarea menționată îndeplinește cerințele care rezultă din principiul securității juridice.

      (1)  JO C 38, 9.2.2013.


title: Cauza F-20/13: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 13 februarie 2014 — Moës/Comisia

text:
               29.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 93/29

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 13 februarie 2014 — Moës/Comisia
   (Cauza F-20/13) (1)

   2014/C 93/50
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei a treia a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 114, 20.4.2013, p. 48.